Regeringens proposition

Ny konkurrenslagstiftning

Prop. 1992/93:56

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Chefen for Näringsdepartementet har varit foredragande vid regeringssam­manträdet.

Stockholm den 22 oktober 1992

På regeringens vägnar

Cari[REDACTED_EFTERNAMN]

Per[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen läggs fram förslag till en ny konkurrenslag som skall ersätta den nuvarande konkurrenslagen från år 1982 och lagen från år 1991 om förbud mot konkurrensbegränsning i fråga om jordbruksprodukter. Vidare läggs fram förslag till viss annan lagstiftning som hänger samman därmed. Slutligen föreslås en ändring i förslaget till lag om ett europeiskt ekonomiskt samarbetsområde (EES).

Förslaget till ny konkurrenslag innebär bl.a. följande.

De materiella konkurrensreglerna i lagen utformas efter förebild från EG:s konkurrensregler i Romfördraget och EES-avtalets konkurrensregler. Det innebäi principiella förbud mot dels samarbete mellan foretag som har till syfte att begränsa konkurrensen på den svenska marknaden eller som ger detta resultat, dels missbruk från ett eller flera foretags sida av en dominerande ställning på den sveiiska marknaden.

Från forbudet mot konkurrensbegränsande samarbete mellan foretag skall undantag kunna medges i enskilda fall av Konkurrensverket. Undan­tag från förbudet skall också gälla för grupper av avtal som uppfyller förutsättningarna för enskilda undantag. Föreskrifter om sådana gruppun­dantag skall beslutas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer.

Avtal mellan företag som är förbjudna är ogiltiga.

Möjlighet finns för ett företag att efter ansökan hos Konkurrensverket få en förklaring om att förbuden inte är tillämpliga (icke-ingripandebesked).

En överträdelse av förbuden skall kunna medföra skadeståndsskyldighet och konkurrensrättsliga ingripanden i form av dels åläggande vid vite att upphöra   med   en   pågående   överträdelse,   dels   åläggande  att  betala

I Riksdagen / 922/93. 1 saml. Nr 56

konkurrensskadeavgift för en redan begången överträdelse. En konkurrens-    Prop. 1992/93:56 skadeavgift skall kunna uppgå till tio procent av företagets årsomsättning.

Konkurrensverket beslutar om åläggande vid vite att upphöra med över­trädelser av förbuden. Beslut om skyldighet att betala konkurrensskadeav­gift meddelas av domstol på talan av Konkurrensverket.

Konkurrensverket skall vid utredningar om överträdelser av förbuden kunna göra undersökningar hos företag för att få fram bevismaterial.

Reglema om kontroll av företagsförvärv får en något annorlunda utform­ning än i den nuvarande lagen. KontroUen omfattar företagsförvärv där de berörda företagen tillsammans har en årsomsättning som överstiger fyra miljarder kronor. Sådana företagsförvärv skall också anmälas till Konkur­rensverket för prövning.

Ingripande skall kunna ske om företagsförvärvet får antas leda till mer påtagliga skadliga effekter för konkurrensen i ett långsiktigt perspektiv.

Domstolsprövningen av konkurrensrättsliga mål skall tills vidare ske enligt en tvåinstansordning med specialiserade domstolar.

Stockholms tingsrätt skall som första instans pröva mål om konkurrens­skadeavgift och företagsförvärv.

Konkurrensverkets beslut om undantag, icke-ingripandebesked och vites-åläggande skall kunna överklagas hos Stockholms tingsrätt.

Stockholms tingsrätts avgöranden skall kunna överklagas hos Marknads­domstolen.

Marknadsdomstolens avgöranden skall inte kunna överklagas.

Frågor om skadestånd, ogiltighet och utdömande av viten enligt lagen skall prövas av de allmänna domstolama, men Stockholms tingsrätt skall alltid vara behörig alt pröva mål om skadestånd och utdömande av viten.

Särskilda övergångsbestämmelser föreslås för att underlätta företagens omställning till de nya reglerna.

Den nya lagen föreslås träda i kraft den 1 juli 1993.

Den föreslagna ändringen i förslaget till lag om ett europeiskt ekono­miskt samarbetsområde (EES) avses träda i kraft samtidigt med den lagen.

Regeringens proposition

Ny konkurrenslagstiftning

1 Ärendet och dess beredning

De grundläggande konkurrensbestämmelsema finns i dag i konkurrensla­gen (1982:729, ändrad senast 1992:550, KL), som trädde i kraft den 1 januari 1983 (prop. 1981/82:165, NU 55, rskr. 377). På jordbruksområdet finns särskilda konkurrensbestämmelser intagna i lagen (1991:921) om förbud mot konkurrensbegränsning i fråga om jordbruksprodukter, som trädde i kraft den 1 juli 1991 (prop. 1990/91:147, NU 33, rskr. 366). Sistnämnda lag antogs i anslutning till riksdagens beslut om en ny livs­medelspolitik.

År 1989 tillkallades konkurrenskommittén (C 1989:03) med uppdrag att utreda hur konkurrenspolitiken kunde förstärkas (dir. 1989:12). Kommittén

avlämnade sommaren 1991 sitt huvudbetänkande (SOU 1991:59) Konkur-    Prop. 1992/93:56 rens för ökad välfärd. I betänkandet presenterar kommittén en rad åtgärder för att stärka konkurrensen på den svenska marknaden, bl.a. ett förslag till en ny konkurrenslag. Kommitténs sammanfattning av betänkandet och kommitténs lagförslag redovisas i bilagoma 1 och 2.

Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstansema finns i bilaga 3. En sammanställning av remissyttrandena har publicerats i Ds 1992:11. En kort sammanfattning av remissinstansemas yttranden över vissa delar av betänkandet finns i bilaga 4.

I slutet av år 1991 avlämnade kommittén sitt slutbetänkande (SOU 1991:104) Konkurrensen inom den kommunala sektom. Betänkandets lagförslag i den del som avser konkurrenslagen redovisas i bilaga 5.

I mars 1992 presenterade Näringsdepartementet i departementsprome­morian (Ds 1992:18) Ny konkurrenslag ett delvis nytt förslag till konkur­renslag. En sammanfattning av promemorian och promemorians lagförslag redovisas i bilagoma 6 och 7.

Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanser­na och en sammanställning av remissyttrandena finns i bilaga 8.

Lagrådet m.m.

Regeringen beslutade den 11 juni 1992 att inhämta Lagrådets yttrande över förslag till ny konkurrenslag m.m. De till Lagrådet remitterade lagför­slagen finns i bilaga 9.

Lagrådet har den 26 juni 1992 yttrat sig över förslagen. Lagrådet har därvid beträffande 4 § förordat en annan lydelse av lagtexten samt beträf­fande 17 § haft invändningar av principiell natur som hänger samman med de s.k. gruppundantagens karaktär av verkställighetsföreskrifter. I stället för lagrådsremissens förslag har Lagrådet angett två altemativa lösningar av hur frågan om gruppundantag bör regleras i lagen. I övrigt har Lagrå­det godtagit förslagen. Lagrådets yttrande finns i bilaga 10.

Som kommer att framgå av det följande har regeringen beaktat de syn­punkter som Lagrådet har framfört.

Dämtöver har i förhållande till lagrådsremissens lagförslag följande ändringar gjorts:

1.

Ett nytt andra stycke har införts i punkt 5 ikraftträdande- och över­gångsbestämmelsema till konkurrenslagen.

2.

En ny punkt 6 har införts i ikraftträdande- och övergångsbestämmel­sema till konkurrenslagen.

3.

I förslaget till lag om ändring i lagen (1970:417) om marknadsdom­stol m.m. Oagförslag nr 2) har 11 § utgått. Paragrafen föreslås ändrad i prop. 1992/93:62 om vissa lagändringar med anledning av att Näringsfri­hetsombudsmannen (NO) upphört som myndighet. Vidare har I, 2 och 13 §§ i lagförslaget ändrats med anledning av att lagen (1992:138) om till­ämpning av avtal mellan Sverige, Norge och EEG om civil luftfart föreslås bli upphävd i prop. 1991/92:170 om Europeiska ekonomiska samarbetsom­rådet (EES). Därutöver har en ändring gjorts i 4 § i förslaget.

1.

I forslaget till lag om ändring i sparbankslagen (1987:619) (lagförslag nr 8) föreslås ytterligare en paragraf ändrad.

2.

Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:138) om tillämpning av avtal mellan Sverige, Norge och EEG om civil luft&rt (lagrädsremissens lagförslag nr 11) har av den anledning som anges i punkt 3 utgått.

3.

Förslag till lag om ändring i lagen om ett europeiskt ekononuskt samarbetsområde (EES) (lagförslag nr 11) har tillkommit. Lagen om ett europeiskt ekononuskt samarbetsområde (EES) - EES-lagen - har ännu inte beslutats av riksdagen (se prop. 1991/92:170). Ändringsförslaget behandlas i avsnitt 6.2.

Utöver dessa ändringar har också en del redaktionella ändringar gjorts i lagförslagen.

I det följande lägger regeringen firam sina förslag.

Innan vi går in på de olika sakfrågorna i avsnitten 5 och tf tar vi i avsnitt 2 upp inriktningen av konkurrenspolitiken och lämnar i avsnitt 3 en redo­görelse för den nuvarande ordningen på konkurrensrättens område och EG:s konkurrensregler. I avsnitt 4 utvecklar vi närmare varför vi anser att konkurrenslagstiftningen behöver skärpas.

Prop. 1992/93:56

2 Inriktningen av konkurrenspolitiken

Regeringens bedömning: Konkurrensen inom viktiga delar av den svenska ekonomin är otillräcklig. Konkurrenstrycket bör därför skär­pas. Avreglering, ökad konkurrens inom offentlig sektor, tydliga och fasta spelregler för aktörema på marknaden samt en effektiv konkur­renstillsyn är viktiga inslag i en offensiv konkurrenspolitik.

Skälen for regeringens bedömning

Konkurrensen är otUlräcklig

KonkurrensförhåUandena spelar en avgörande roll för dynamik och tillväxt i den svenska ekonomin. Konkurrens stimulerar till bättre användning av samhällets resurser och stärker det svenska näringslivets förmåga att lång­siktigt hävda sig pä intemationella marknader. En ökad konkurrens är till fördel för konsumentema genom att prisema pressas och utbudet breddas.

Inom viktiga delar av den svenska ekonomin är konkurrensen otUlräck­lig-

Sverige har under de senaste decenniema haft en lägre produktivitetstill­växt än jämfört>ara konkurrentländer. Produktivitetsdelegationen har i betänkandet (SOU 1991:82) Drivkrafter för produktivitet och tillväxt sökt kartlägga orsakema till den låga produktivitetstiUväxten i svensk ekonomi. Delegationen har bl.a. pekat på behovet av ökad konkurrens i såväl privat som offentlig sektor.

Konkurrenskommittén har i sitt huvudbetänkande Konkurrens för ökad välfärd och i rapporten (SOU 1991:28) Konkurrensen i Sverige, där kon-

kurrensförhållandena i 61 branscher kartlagts, påvisat förekomsten av olika    Prop. 1992/93:56 slag av konkurrenshinder i svensk ekonomi. Kartläggningen visar att kon­centrationen är hög i många branscher och att regleringar, importhinder och konkurrensbegränsande avtal i många fall hämmar en effektiv konkur­rens.

Brister i konkurrensen på den svenska marknaden och behovet av en skärpt konkurrenspolitik har vidare konstaterats i OECD:s rapport i juni 1992 om den ekonomiska utvecklingen i Sverige liksom i EG-kommissio­nens yttrande i juli 1992 över den svenska ansökan om medlemsskap i EG. Påpekanden har bl.a. gjorts om storleken av den offentliga sektom och dess effektivitet, förekomsten av regleringar som hämmar ett effektivt resursutnyttjande samt om koncentration och konkurrensbegränsningar i delar av näringslivet som inte är utsatt för utländsk konkurrens.

För att återskapa tillväxt i ekonomin måste en rad åtgärder vidtas. Bl.a. måste konkurrens- och förändringstrycket i den svenska ekonomin skärpas. En offensiv konkurrenspolitik omfattar åtgärder för ökad konkurrens i hela ekonomin, dvs i såväl privat som offentlig verksamhet. Avreglering, ökad konkurrens inom offentlig sektor, tydliga och fasta spelregler för aktörema på den privata marknaden samt en effektiv konkurrenstillsyn är viktiga inslag i regeringens konkurrenspolitik.

Frihandel är viktig

Intemationaliseringen kommer för framtiden att vara själva förutsättningen för det svenska välståndet. En fri utrikeshandel är nödvändig för att öka konkurrensen på marknaden och hindra företag från att få dominerande ställning och monopol. Konkurrens och likvärdiga konkurrensvillkor är gmndläggande för att både den nationella och den intemationella handeln skall kunna utvecklas till samhällsekonomins och konsumentemas fördel.

Inom EG markeras betydelsen av konkurrens för att nå målen för det europeiska samarbetet. Frihandel, etableringsfrihet och frånvaro av kon-kurrenshämmande regelsystem är centrala inslag. Sverige har genom EES-avtalet tagit ett viktigt och avgörande steg mot att ingå i det europeiska samarbetet och har genom avtalet anslutit sig till EG:s spelregler för en effektiv konkurrens. Detta innebär att fömtsättningama för konkurrens ökar på den svenska marknaden.

Avreglering

För att samhällets resurser skall kunna användas effektivare måste större expansionsutrymme skapas för den konkurrensutsatta sektom i svensk ekonomi. Konkurrens mellan flera marknadsaktörer liksom tryck på befint­liga företag från potentiella konkurrenter är gmndläggande för ett effektivt resursutnyttjande. Ett svagt konkurrenstryck ger negativa effekter för samhällsekonomin genom att produktionsresursema till följd av konkur­rensbegränsningar inte styrs till de verksamheter som är effektivast. När konkurrensen inte fungerar uppstir effektivitetsförluster för hela samhället.

Detta innebär att konsumentema tvingas betala ett högre pris än vid full-    Prop. 1992/93:56 ständig konkurrens.

Det allmänna klimatet för företagande måste vara sådant att själva incita­mentet att bedriva verksamhet är tillräckligt. Regeringens politik på ett flertal områden är inriktad på att underlätta företagandet. För att öka ny­företagandet och minska riskema för att marknadsdominans och monopol­tendenser utvecklas är det viktigt att marknadstillträdet är fritt. Här kan noteras att ett av de viktigaste hindren för fritt marknadstillträde ofta är olika typer av regleringar.

Skyddade sektorer bör så långt det är möjligt avregleras och öppnas för konkurrens. Regeringen har initierat ett omfattande program för avregle­ring och privatisering samt reformering av regler som hämmar ett effektivt resursutnyttjande. Några områden presenterades närmare under våren 1992 i den s.k. kompletteringspropositionen (prop. 1991/92:150, bilaga 1:1). Det var fråga om sektorer som i dag uppvisar monopoltendenser, t. ex. byggsektom, livsmedelsområdet, energiområdet, transportområdet samt post- och teleservice. Arbetet går vidare med bl.a. analyser av institutio­nella hinder som hämmar konkunensen samt med initiativ till nya avregle­ringar och uppföljning av genomförda reformer på området.

Konkurrensen inom offentUg sektor

En offensiv konkurrenspolitik innebär vidare att den offentliga sektom i större utsträckning måste utsättas för konkurrens. Det gäller inte minst kommunal verksamhet. Ett sätt att öka inslaget av konkurrens är att upp­handla varor och tjänster på en öppen marknad och att lägga ut verksamhet på entreprenad. Utländska och svenska studier visar att kostnadsminsk-ningama vid entreprenadupphandling är betydande. Regeringen har nyligen lagt fram förslag om ökad konkurrens i kommunal verksamhet (prop. 1992/93:43). Förslagen omfattar ändringar i olika speciallagar och syftar till att undanröja hinder som f.n. anses finnas för att kommunal verksam­het skall kunna läggas ut på entreprenad.

Upphandlingsförfarandet måste också göras effektivt. De regler för offentlig upphandling som följer av EES-avtalet leder till detta.

Det finns vidare skäl att överväga ett obligatorium för det offentliga att upphandla i konkurrens på grund av att stora samhällsekonomiska vinster står att vinna. Ett sådant obligatorium tillämpas för delar av den kommu­nala verksamheten i Storbritannien. En departementspromemoria med ett förslag om inriktning och omfattning av ett system med obligatorisk upp­handling av offentlig verksamhet i egen regi avses att presenteras av Nä­ringsdepartementet senare i år. Förslaget kommer därefter att remissbe­handlas.

På områden inom den offentliga sektom som inte kan utsättas för kon­kurrens måste verksamheten effektiviseras och anpassas till de enskilda medborgamas önskemål. Utvecklingen i dag inom den offentliga sektom går mot ökad marknadsorientering och nya verksamhetsformer. Ett om­fattande utvecklingsarbete pågår bl.a. inom den kommunala sektom. Lo­kaldemokratiutredningen (C 1992:01) har som en huvuduppgift att beskriva

och analysera framväxten av nya organisatoriska modeller för en uppdel-    Prop. 1992/93:56

ning av beställar- och utförarfunktioner samt altemativa produktions- och

driftformer.

Konkurrenslagstiftningen och konkurrenstillsynen

En effektiv konkurrenspolitik kräver också tydliga och fasta spelregler för konkurrensen inom den privata sektom. Konkurrenslagstiftningen är här det gmndläggande instmmentet. Den är ett viktigt komplement till andra åtgärder för att skapa väl fungerande marknader. Som vi återkommer till i avsnitt 4 behövs en skärpt konkunenslagstiftning.

En offensiv konkurrenspolitik kräver vidare en effektiv konkurrenstill­syn. Den 1 juU 1992 inrättades Konkurrensverket. Myndighetens arbete är inriktat på att undanröja hinder för en effektiv konkurrens. Verket skall tillämpa konkurrenslagstiftningen, föreslå ändring av offentliga regler som hämmar konkurrensen, verka för konkurrens i offentlig sektor samt genom opinionsbildning och information främja ett konkurrensinriktat synsätt i såväl privat som offentlig verksamhet.

På den regionala nivån har länsstyrelsema till uppgift att verka för att de fastställda nationella målen inom olika samhällssektorer får genomslag inom länet. Främjandet av konkurrensen har fr.o.m. den 1 juli 1992 blivit en av de frågor som länsstyrelsen enligt sin instmktion skall svara för. Genom sin kännedom om lokala marknadsförhållanden och sin insyn i regionala och kommunala myndigheters tillämpning av offentliga regelverk bör länsstyrelsema ha särskilda förutsättningar för att uppdaga olika for­mer av konkurrenshinder. Med undantag för de rent lagtillämpande upp­giftema har länsstyrelsema möjlighet att på den regionala nivån bedriva samma slag av konkurrensfrämjande verksamhet som Konkurrensverket. Vid sidan av information och uppspåming av konkurrensbegränsingar blir en viktig uppgift för länsstyrelsema att följa upp de åtgärder som vidtas med stöd av konkurrenslagstiftningen resp. inom ramen för avreglerings-verksamheten.

Genom omorganisationen har resursema för åtgärdsintriktade insatser på konkurrensområdet förstärkts.

3 Gällande ordning på konkurrensrättens område m.m. 

3.1 Den nuvarande svenska konkurrenslagstiftninger

KL har till ändamål att främja en från allmän synpunkt önskvärd konkurrens inom näringslivet genom åtgärder mot skadliga konkurrensbe­gränsningar.

Lagen bygger i huvudsak på den s.k. missbmksprincipen. Det innebär att lagen medger ingripande mot ett företag när det konstateras att före­taget i ett enskilt fall framkallar en konkurtensbegränsning som har skadlig verkan. Syftet med ingripandet är att för framtiden undanröja en sådan skadlig verkan. Formema för ingripande är förbud att i fortsättningen tillämpa ett visst konkurrensbegränsande förfarande eller åläggande för framtiden att vidta en viss åtgärd. Förbudet eller åläggandet kan förenas

med vite. Den rättsliga gmndvalen för ett ingripande är en allmänt hållen    Prop. 1992/93:56 bestämmelse i lagen. Rättspraxis klargör närmare bestämmelsens innebörd och tjänar sålunda som vägledning för företagens handlande.

I viss utsträckning bygger KL dämtöver på den s.k. förbudsprincipen genom att den innehåller två straffbelagda förbud, nämligen mot bmttopri-ser och anbudskarteller.

KL innehåller vidare regler om s.k. förvärvskontroll. De innebär att företagsförvärv under vissa fömtsättningar kan förbjudas.

Lagen om förbud mot konkurrensbegränsningar i fråga om jordbmkspro­dukter innehåller straffbelagda förbud mot dels uppdelning av marknader och andra begränsningar av produktion eller utbud, dels gemensam finansi­ering av underskott vid försäljning av jordbmksprodukter på export.

I detta sammanhang bör också nämnas lagen (1956:245) om uppgifts­skyldighet rörande pris- och konkurtensförhållanden (ändrad senast 1991:273). Uppgiftsskyldighetslagen innehåller bestämmelser om skyldig­het för näringsidkare att lämna uppgifter som behövs för att främja allmän kännedom om pris- och konkurrensförhållanden inom näringslivet. Enligt en förordning knuten till lagen får Finansinspektionen inhämta uppgifter i fråga om verksamhet som är föremål för dess tillsyn, medan Konkurrens­verket får inhämta sådana uppgifter i fråga om näringsverksamhet i övrigt. Hos Konkunensverket förs med stöd av uppgiftsskyldighetslagen det s.k. kartellregistret.

3.2 De konkurrensvårdande myndigheterna

De centrala konkurrensvårdande myndighetema är Marknadsdomstolen och Konkurrensverket.

Marknadsdomstolen handlägger sådana ärenden enligt KL som inte hand­läggs i brottmälsordning. Dessutom handlägger domstolen ärenden enligt ett antal andra lagar på marknadsrättens område, framför allt ärenden enligt marknadsföringslagen (1975:1418, ändrad senast 1988:1605).

Domstolen har en utpräglat prejudikatskapande roll. Den är första och sista instans i de ärenden som den handlägger. Marknadsdomstolens beslut kan alltså inte överklagas, men Högsta Domstolen kan bevilja resning.

Bestämmelser om Marknadsdomstolen finns i lagen (1970:417) om marknadsdomstol m.m. (omtryckt 1984:294, ändrad senast 1992:139). För domstolen gäller förordningen (1988:1564) med instmktion för marknads­domstolen.

Konkurrensverket är central förvaltningsmyndighet för konkurrensfrågor. Verket inrättades den 1 juli 1992 och övertog då uppgifter från fömtvaran­de Statens pris- och konkurrensverk och Näringsfrihetsombudsmannen (prop. 1991/92:100 bil. 13 s. 133, NU20, rskr. 237).

Konkunensverket har alltså övertagit den centrala roll för tillämpningen av KL som Näringsfrihetsombudsmannen tidigare hade. Det är nu verket som väcker talan hos Marknadsdomstolen om undanröjande av skadliga konkurrensbegränsningar enligt KL, antingen på eget initiativ eller efter anmälan från företag.

En annan viktig uppgift för Konkurrensverket är att analysera effekter på    Prop. 1992/93:56 konkurrensen av nya och befintliga offentliga regleringar och vid behov föreslå förändringar.

För Konkurrensverket gäller förordningen (1992:820) med instmktion för Konkurrensverket.

Länsstyrelsema har sedan den 1 juli 1992 i uppgift att svara för frågor om främjandet av konkurrensen (SFS 1992:773).

3.3      EES-avtalet

EFTA-ländema och EG inledde i juni 1990 formella förhandlingar om ett närmare och fastare stmkturerat samarbete i ett dynamiskt europeiskt eko­nomiskt samarbetsområde (EES). Ett avtal om ett sådant samarbete träffades våren 1992 och avsikten är att avtalet skall träda i kraft den 1 januari 1993, samtidigt som EG:s inre marknad fullbordas. Målet är att skapa ett EES med fri rörlighet över gränsema för varor, tjänster, kapital och personer.

Med EES-avtalet blir de delar av EG:s regelverk - Pacquis communau­taire -som är relevanta för EES-samarbetet integrerade i EFTA-ländemas rättsordningar, så att enhetliga regler gäller inom hela EES-området. Det innebär bl.a. att gemensamma regler på konkurtensområdet, byggda på Romfördragets bestämmelser, kommer att gälla inom hela EES.

Regeringen beslutade den 27 maj 1992 att föreslå riksdagen (prop. 1991/92:170) att anta en EES-lag. Antar riksdagen förslaget kommer i materiellt avseende samma konkurrensregler som gäller inom EG att bli gällande svensk rätt för konkurrensbegränsningar med effekt på handeln mellan Sverige och ett EFTA- eller EG-land. EES-lagen avses träda i kraft den 1 januari 1993.

3.4     EG:s konkurrensregler

Materiella regler

Genom Romfördraget har det skapats ett system som syftar till att förhindra att konkurrensen inom den gemensamma marknaden hindras, begränsas eller snedvrids. De gmndläggande konkurrensreglerna för före­tagen finns i artiklama 85 och 86. Reglema har direkt tillämplighet och di­rekt effekt i medlemsstatema samt skapar rättigheter och skyldigheter för enskilda rättssubjekt som kan åberopas vid nationella domstolar. Artiklama har följande lydelse i ny svensk officiell översättning (Utrikesdepartemen­tets handelsavdelning: Romfördraget, 1992).

Artikel 85

1. Alla avtal mellan företag, beslut av företagssammanslutningar och sam­ordnade förfaranden, som kan påverka handeln mellan medlemsstater och som har till syfte eller resultat att hindra, begränsa eller snedvrida konkur­rensen inom den gemensamma marknaden, är oförenliga med den gemen­samma marknaden och förbjudna, särskilt de som innebär att

10

a)

inköps- eller försäljningspriser eller andra affärsvillkor direkt eller    Prop. 1992/93:56 indirekt fastställs,

b)

produktion, marknader, teknisk utveckling eller investeringar begrän­sas eller kontrolleras,

c)

marknader eller inköpskällor delas upp,

d)   olika villkor tillämpas vid likvärdiga transaktioner med handelspart­

ners, varigenom dessa får en konkurrensnackdel,

e)   det ställs som villkor för att ingå avtal att den andra parten åtar sig

ytterligare förpliktelser som varken till sin natur eller enligt handelsbmk

har något samband med föremålet för avtalet.

2.

Avtal eller beslut som är förbjudna enligt denna artikel är ogiltiga.

3.

Bestämmelsema i punkt 1 får dock förklaras inte tillämpliga på varje avtal eUer gmpp av avtal mellan företag,

- varje beslut eller gmpp av beslut av företagssammanslutningar,

-  varje samordnat förfarande eller gmpp av samordnade förfaranden,

som bidrar till att förbättra produktionen eller distributionen av varor eller

till att främja tekniskt eller ekonomiskt framåtskridande, samtidigt som

konsumentema tillförsäkras en skälig andel av den vinst som därigenom

uppnås och som inte

a)

ålägger de berörda företagen begränsningar som inte är nödvändiga för att uppnå dessa mål,

b)

ger dessa företag möjlighet att sätta konkunensen ur spel för en vä­sentlig del av varoma i fråga.

Artikel 86

Ett eller flera företags missbmk av en dominerande ställning på den ge­mensamma marknaden eller inom en väsentlig del av denna är, i den mån det kan påverka  handeln   mellan  medlemsstater,  oförenligt med  den gemensamma marknaden och förbjudet. Sådant missbmk kan särskilt bestå i att

a)

direkt eller indirekt påtvinga någon oskäliga inköps- eller försäljnings­priser eller andra oskäliga afTärsvillkor,

b)

begränsa produktion, marknader eller teknisk utveckling till nackdel för konsumentema,

c)

tillämpa olika villkor för likvärdiga transaktioner gentemot handels­partners, varigenom dessa får en konku nen snackdel,

d)  ställa som villkor för att ingå avtal att den andra parten åtar sig ytter­

ligare förpliktelser som varken till sin natur eller enligt handelsbmk har

något samband med föremålet för avtalet.

Förbudet i artikel 85.1 riktar sig mot avtal mellan minst två företag, beslut av företagssammanslutningar eller samordnade förfaranden, avtalskriteriet. För att samarbetet skall vara förbjudet fordras att det dels har lill syfte eller resultat att konkunensen inom EG hindras, begränsas eller snedvrids, konkurrensbegränsningskriteriet, dels kan påverka handeln mellan med­lemsstatema, samhandelskriteriet.

Av artikel 85.3 följer att förbudet i artikel 85.1 kan förklaras inte till- Prop. 1992/93:56 lämpligt, om de negativa verkningama av ett konkunensbegränsande för­farande uppvägs i tillräcklig grad av positiva verkningar av förfarandet. Undantag frän förbudet kan ges i enskilda fall av EG-kommissionen efter att företagen har anmält avtalet etc. dit. Dessutom har kommissionen bemyndigats av rådet att utfärda förordningar om undantag för vissa be­stämda typer av avtal, s.k. gmppundantag. Avtal som uppfyller villkoren i sådana gmppundantagsförordningar behöver inte anmälas utan anses gene­rellt undantagna från förbudet i artikel 85.1. En beskrivning av gällande gmppundantag följer längre fram i detta avsnitt.

Förbudet i artikel 86 riktar sig mot åtgärder som företag med marknads-dominerande ställning vidtar mot andra företag. För att ett förfarande skall vara förbjudet fordras dels att det är fråga om missbmk av marknadsdomi­nans, dels att förfarandet kan påverka handeln mellan medlemsstatema. Artikeln medger ingen möjlighet till undantag.

TUl EG:s konkunensregler hör också företagsförvärvskontrollen. I fu-sionskontrollförordningen (förordning (EEG) nr 4064/89) föreskrivs att vissa stöne företagsförvärv som har en gemenskapsdimension skall för-handsanmälas till kommisionen. Om ett förvärv skapar eller förstärker en sådan dominerande ställning som medför att den effektiva konkunensen inom den gemensamma marknaden eller en väsentlig del av den påtagligt skulle hämmas, kan den förbjudas av kommissionen.

Tillämpningsregler

Romfördraget innehåller inga tillämpningsregler till artiklama 85 och 86. Sådana regler har tillkommit genom särskilda förordningar. Den gmnd­läggande tillämpningsförordningen är förordning (EEG) nr 17/62. I denna uttalas principen att alla konkunensbegränsande avtal, beslut och samord­nade förfaranden som avses i artikel 85.1 är förbjudna, utan att det krävs något föregående beslut om det. Om de inte faller under något gmppun­dantag, måste de i princip anmälas till kommissionen och av denna beviljas undantag för att bli tillåtna.

Enligt förordningen ges möjlighet att efter ansökan till kommissionen få besked om att artikel 85 eller 86 inte är tillämplig (icke-ingripandebesked).

Förordningen innehåller vidare sanktionsregler enligt vilka kommissionen bl.a. kan utdöma böter för överträdelser av förbuden samt vid vite ålägga företag att upphöra med pågående överträdelser.

Genom förordning (EEG) nr 141/62 undantogs transporter från tillämp­ningsområdet för förordning 17/62, men senare har särskilda bestämmelser meddelats för transporter på vägar, jämvägar och inre vattenvägar i för­ordning (EEG) nr 1017/68, för havstransporter i förordning (EEG) nr 4056/86 och för lufttransporter i förordning (EEG) nr 3975/87. Även om det i förordning 1017/68 finns bestämmelser som avviker något från artik­lama 85 och 86 i Romfördraget, har EG-domstolen konstaterat att det be­träffande transporter på vägar, jämvägar och inre vattenvägar är fråga om tilllämpning av artiklama 85 och 86.

11

Kol- och stålområdet samt jordbruksområdet

För kol- och stålprodukter gäUer inte artiklama 85 och 86 i Romfördraget, utan på detta område gäUer särskUda konkurrensregler intagna i Fördraget om upprättandet av Europeiska kol- och stålgemenskapen (EKSG-fördra-get). TUlämpningen av dessa regler sker dock i huvudsaklig överensstäm-melse med Romfördragets konkurrensregler.

Vad avser jordbruksområdet gäUer enligt förordning (EEG) nr 26/62 i princip artiklama 85 och 86 för produktion av och handel med jordbruks­varor, men med den begränsningen att artikel 85.1 inte gäUer sådana avtal, beslut eUer samordnade för&randen som utgör en del av en nationeU marknadsorganisation eUer som behövs för att uppnå målen för den ge­mensamma jordbmkspoUtiken enUgt Romfördragets artikel 39.

EG-domstolens praxb m.m.

Konkurrensreglerna i artiklama 85 och 86 är aUmänt hållna och komplette­ras av en om&ttande praxis från EG-domstolen och tillkännagivanden frän kommissionen som har stor betydelse för förståelsen av EG:s konkunens-rätt. Exempelvis anses vissa förferanden i praxis inte strida mot konkur­rensreglerna på gmnd av de berörda företagens storlek, det inbördes för­håUandet mellan företagen eller förfarandets art.

Enligt praxis är fömtsättningen för att artUcel 85.1 skall vara tUlämplig att det förekommer konkunens mellan företag och att denna konkunens begränsas. Avtal meUan moderbolag och deras dotterbolag eUer dotterbo­lag sinsemellan (dvs. mellan företag som utgör en ekonomisk enhet) anses under två fömtsättningar inte omfattas av förbudet i artikel 85.1. Dotterbo­laget skaU för det första inte ha någon reeU handUngsfrUiet på marknaden. Moderbolagets aktieinnehav är ett kriterium för detta. Vidare fär avtalet endast beröra arbetsfördelningen inom koncemen.

EnUgt praxis krävs också att ett avtal måste påverka konkurrensen på ett märkbart sätt för att omfettas av förbudet i artUcel 85.1. Många avtal som träffas av smä och medelstora företag anses därför inte strida mot konkur­rensreglerna pä grund av att deras ekonomiska verkningar inte är tillräck­Ugt betydande. Som en rikUinje har kommissionen den 3 september 1986 utfärdat ett tiUkännagivande om s.k. bagateUavtal (EGT nr C 231/2, 12.9.86). EnUgt detta tillkännagivande anser kommissionen att avtal i aU­mänhet inte feUer under förbudet i artikel 85.1 om två villkor som avser marknadsandel och omsättning är uppfyUda. De varor eUer tjänster som berörs av avtalet fär, tiUsammans med de deltagande företagens övriga varor eUer tjänster som på gmnd av sina egenskaper, pris och tUltänkta användning av konsumentema betraktas som Ukvärdiga, inte utgöra mer än 5 procent av den totala marknaden för sådana varor eUer tjänster inom den del av gemenskapen där avtalet har verkningar. Vidare fiir de deltagande företagens totala sammanlagda årsomsättning inte överstiga 200 mUj. ecu.

Är 1962 utfärdade kommissionen ett tiUkärmagivande om ensamåterför-säljaravtal med handelsagenter (EGT nr 139, 24.12.62). Där uttalade kom-

Prop. 1992/93:56

12

missionen principen att en huvudmans avtal med sin handelsagent inte    Prop. 1992/93:56 omfettas av artikel 85.1 under vissa angivna fömtsättningar. Rättsutveck­lingen sedan 1962 har lett till en viss förändring av rättsläget, och ett nytt tillkännagivande är under utarbetande. Avgörande för bedömningen torde vara om agenten är ekonomiskt integrerad med huvudmannen eller inte.

Av kommissionen utfärdade tillkännagivanden är inte bindande för EG-domstolen.

Förhållandet mellan EG.s konkurrensregler och nationella konkurrens­regler

Romfördragets konkurrensregler är direkt tillämpliga på konkunensbe-gränsningar med effekt på samhandeln mellan medlemsstatema. Enligt EG-rätten har dessa regler högre dignitet än regler i den nationella rätten och tar alltså över i de fall de kolliderar med nationell konkunensrätt.

När det gäller ett enskilt ärende avseende konkunensbegränsande sam­arbete eller marknadsdominans kan formellt sett både nationella konkur­rensregler och EG:s konkunensregler samtidigt vara tillämpliga. I fall där såväl nationell konkunensrätt som EG:s konkunensrätt har jurisdiktion kan huvudregeln sägas vara att nationell rätt inte får tillämpas så att det inverkar menligt på tillämpningen av EG-rätten.

Vad avser fusionskontrollområdet gäller särskilda regler om fördelningen av kompetensen mellan EG:s organ och nationella myndigheter. Huvud­regeln är här att om en fusion har gemenskapsdimension får den bara prövas av kommissionen.

Gmppundantag inom EG

För närvarande finns inom EG gmppundantag för bl.a. specialiserings­avtal, avtal om forskning cx;h utveckling, ensamåterförsäljaravtal, exklusi­va inköpsavtal, försäljnings- och serviceavtal för motorfordon, franchiseav-tal, patentlicensavtal och know-how-licensavtal.

Gmppundantagsförordningama har i stort sett en likartad uppbyggnad. De reglerar närmare vilka avtalstyper som är undantagna och under vilka villkor undantag gäller. Avtal som går utöver villkoren för gmppundanta-get kan anmälas till kommissionen för individuellt undantag.

Förordningama innehåller som regel en "svart lista" över avtalsvillkor som medför att undantag inte gäller men även exemplifierande uppräk­ningar över villkor som kan godtas.

I de förordningar som har utfärdats efter år 1984 föreskrivs ett invänd­ningsförfarande enligt vilket avtal som innehåller konkunensbegränsningar som inte uttryckligen tillåts ändå kan omfattas av gmppundantag. Sådana avtal skall anmälas till kommissionen, som har sex månader på sig att göra invändning. Om ingen invändning görs inom fristen, är avtalet automatiskt undantaget.

Gmppundantaget för specialiseringsavtal (förordning (EEG) nr 417/85) undantar enligt de närmare villkor som anges i förordningen avtal om

13

specialisering där företag för avtalets giltighetstid accepterar ömsesidiga    Prop. 1992/93:56 förpliktelser

a)

att inte tillverka eller låta tillverka vissa produkter utan i stället över­låta åt andra parter att tillverka eller låta tillverka dessa produkter, eller

b)

att endast gemensamt tillverka eller låta tillverka vissa produkter.

Förordningen är tillämplig bara när de specialiserade produktema till­sammans med likvärdiga varor som tillverkas av partema inte har en marknadsandel som överstiger 20 procent inom den gemensamma markna­den eUer en väsentlig del av den, och den sammanlagda omsättningen för de deltagande företagen inte överstiger 500 milj. ecu.

Förordningen, som har haft föregångare från år 1972 och år 1982, upp­hör att gälla den 31 december 1997.

Gmppundantaget för forskning och utveckUng (förordning (EEG) nr 418/85) undantar enligt de närmare villkor som anges i förordningen avtal mellan företag som syftar till

a)

gemensam forskning CKh utveciding i fråga om produkter eller metod­er och gemensamt utnyttjande av resultaten av denna forskning och utveck­ling,

b)

gemensamt utnyttjande av resultaten av forskning och utveckling i fråga om prcxlukter eller metoder där forskningen och utvecklingen har utförts gemensamt enligt tidigare avtal mellan samma företag, eller

c)

gemensam forskning och utveckling i fråga om prcxlukter eller meto­der utan gemensamt utnyttjande av resultaten, i den mån sådana avtal faller under förbudet i artikel 85.1.

Förordningen är inte tillämplig om avtalspartema är konkunerande till­verkare 

Om partema inte är konkunerande tillverkare, eller om de är konkune­rande tillverkare men inte har en marknadsandel för de berörda produkter­na som överstiger 20 prcKent, gäller undantag enligt förordningen så länge forsknings- cx;h utvecklingsprogrammet gäller. För de fall resultaten ut­nyttjas gemensamt gäller undantag för en tid av fem år från det att av-talsprcxJuktema först marknadsförs inom den gemensamma marknaden. Efter de första fem åren kan undantag fortsätta att gälla så länge som partemas prcxluktion av avtalsproduktema och andra likvärdiga produkter inte överstiger 20 prcxent av den totala marknaden för sådana produkter inom den gemensamma marknaden eller en väsentlig del av den.

Förordningen upphör att gälla den 31 december 1997.

Gmppundantaget för ensamåterförsäljaravtal (förordning (EEG) nr 1983/ 83) undantar enligt de närmare villkor som anges i förordningen avtal där bara två företag är avtalsparter och en part förbinder sig att bara till den andre leverera vissa varor för vidareförsäljning inom hela den gemensam­ma marknaden eller ett bestämt område av denna.

Förordningen, som hade en föregångare i förordning (EEG) nr 67/67, upphör att gälla den 31 december 1997.

14

Exklusiva inköpsavtal behandlas i förordning (EEG) nr 1984/83. För-    Prop. 1992/93:56 ordningen har tre delar.

Del 1 behandlar exklusiva inköpsavtal med kort eller medellång gUtig­hetstid. Enligt de närmare villkor som anges i förordningen är gmppun­dantaget i den delen tillämpligt på avtal där bara två företag är avtalsparter och varigenom en part - återförsäljaren - avtalar med den andre - leveran­tören - att för vidareförsäljning köpa vissa i avtalet angivna varor bara från leverantören, från ett tiU denne anknutet företag eUer från ett företag som leverantören har anförtrott försäljningen av sina varor. Den längsta Ullåtna varaktigheten för en sådan skyldighet är fem år.

Del 2 och 3 innehåller särskilda bestämmelser för ölleveransavtal res­pektive bensinstationsavtal.

Förordningen upphör att gälla den 31 december 1997.

En viktig skillnad mellan förordning 1983/83 cx:h förordning 1984/83 är att enligt den förra kan detaljisten ges ett exklusivt försäljningsområde vilket inte går enligt den senare.

Gmppundantaget för försäljnings- och serviceavtal för motorfordon (för­ordning (EEG) nr 123/85) undantar enligt de närmare villkor som anges i förordningen avtal där bara två företag är parter cx;h där en avtalspart åtar sig leveranser av vissa motorfordon för återförsäljning inom ett bestämt område av den gemensamma marknaden bara till den andra parten, eller bara till den andra parten och till ett visst antal företag inom ett distribu­tionsnät.

Förordningen upphör att gälla den 30 juni 1995.

Gmppundantaget för franchiseavtal (förordning (EEG) nr 4087/88) avser franchiseavtal vid återförsäljning av varor cx:h tillhandahållande av tjänster till slutförbmkare. Den avser även huvudfranchiseavtal enligt vilka fran-chisegivaren överiåter rätten att utnyttja en franchise för att träffa ett fran­chiseavtal med tredje man.

I förordningen undantas enligt de närmare villkor som anges i förord­ningen franchiseavtal och huvudfranchiseavtal där bara två företag är parter och som innehåller en eller flera av följande konkunensbegräns­ningar:

a)  Skyldighet för franchisegivaren att inom ett visst område inom den

gemensamma marknaden inte

-

till tredje man överlåta rätten att helt eller delvis utnyttja franchisen,

-

själv utnyttja franchisen eller enligt ett liknande system marknadsföra de varor eller tjänster som omfettas av franchisen,

-

själv leverera sina varor till tredje man.

b)

Skyldighet för huvudfranchisetagaren att inte utanför sitt avtalsområde träffa franchiseavtal med tredje man.

c)

Skyldighet för franchisetagaren att utnyttja franchisen bara från i avtalet angivna lokaler.

d)  Skyldighet för franchisetagaren att avstå från att utanför sitt avtalsom­

råde söka kunder till de varor eller tjänster som omfettas av franchisen.

e)  Sk7ldighet för franchisetagaren att inte tillverka, sälja eller i samband

med tillhandahållande av tjänster använda varor som konkunerar med

sådana franchisegivarens varor som omfettas av franchisen. Om föremålet

15

för franchisen är försäljning eUer användning i samband med tillhandahål­landet av tjänster, vissa typer av varor samt reservdelar (x;h tiUbehör tiU dessa, fär denna skyldighet inte åläggas i fräga om dessa reservdelar eUer tiUbehör.

Förordningen upphör att gälla den 31 december 1999.

Gmppundantaget för patentlicensavtal (förordning (EEG) nr 2349/84) undantar enUgt de närmare villkor som anges i förordningen vissa patent­licensavtal och vissa avtal med Ucens för patent och know-how i kom­bination. Förordningen gäUer för avtal där bara två företag är parter, där licensgivaren ger Ucenstagaren exklusiv rätt och där licenstagaren godtar vissa begränsningar i friheten att aktivt marknadsföra produkten pä annat häU inom gemenskapen.

Förordningen upphör att gälla den 31 december 1999.

Gmppundantaget för know-how-licensavtal (förordning (EEG) nr 556/89) avser säväl rena know-how-licensavtal som Ucensavtal avseende både know-how och patent som inte omfettas av palentUcensförordningen. Know-how definieras i förordningen som "en viss mängd tekmsk infor­mation som år hemlig, substansiell och identifierad i någon lämplig form".

Förordningen är uppbyggd på liknande sätt som palentUcensförordningen. Den upphör att gälla den 31 december 1999.

EG: gmppundantag är som framgått tidsbegränsande. Vid behov kommer nya tUl och gamla revideras. F.n. är det aktueUt med ändringar i gmppun-dantagen om specialiseringsavtal, forskning och utveckling samt patentii-cens- cx;h know-hcjw-licensavtal. Vidare har ett förslag lUl etl nytt gmpp­undantag för försäkringsområdet lagts fram. Avsikten är att förändringama skaU träda i kraft den 1 januari 1993.

4  Behovet av en skärpt konkurrenslagstiftning

Prop. 1992/93:56

Regeringens bedömning: En skärpt konkunenslagstiftning behövs som ett av många medel för att främja tiUväxt cx;h effektivitet pä den svenska marknaden.

Konkurrenskommitténs bedömrung: Överensstämmer med regeringens.

Remissinstansema: Ungefär hälften av remissinstansema delar kommit­téns bedömning. Det är bl.a. Näringsfrihetsombudsmannen, Statens pris-och konkurrensverk, KommerskoUegium, Närings- och teknikutvecklings­verket, Svenska kommunförbundet och Landstingsförbundet.

ÅtskiUiga remissinstanser menar dock all det inte påvisats något behov av en skärpt konlcurrenslagstiftning. Det är framför aUt sådana remissinstanser som representerar näringslivet, exempelvis Sveriges industriförbund, Sveri­ges köpmannaförbund och Kcx)perativa förbundet. Dessa remissinstanser menar i aUmänhet att konkunenspolitiken behöver förstärkas men fram­håller betydelsen för konkunensen av andra ätgärder, såsom slopande av offentUga regleringar och importhinder.

Skälen för regeringens bedönming: Konkurrens pä marknaden skapas bäst av företagen själva. Marknadsekonomin fömtsätter att företagen i

16

tävlan med varandra söker avsättning för sina produkter, och att företagen    Prop. 1992/93:56 därvid i princip har frihet att besluta i fråga om produktionen cx;h distribu­tionen.

För att marknadsekonomin skall fungera på avseti sätt är det emellertid vUctigt att företagen genom sina åtgärder inte får sätta konkunensen ur spel. Om så sker kan långsiktiga förluster för samhällsekonomin uppstå bl.a. genom att företagen förlorar incitament till kostnadskontroll cx;h förmåga UU långsiktig fömyelse. Friheten för förefegen måste därför till viss del vara begränsad genom ramar som statsmaktema sätter upp. För de fall företagen begränsar konkunensen på ett sätt som är övervägande negativt för samhällsekonomin cx:h för konsumentema måste sfetsmaktema ha effektiva instmment för att hindra detta.

Som vi har konstaterat i avsnitt 2 är konkunensen otillräcklig inom viktiga delar av den svenska ekonomin. Enligt regeringens mening är del -fömtom genom frihandel cx;h åtgärder som avreglering cx;h effektivisering av den offendiga sektorn - nödvändigt att skapa etl effekUvare rättsligt instmment än den nuvarande konkunenslagen för att motverka konkunens­begränsningar i näringslivet. Den nuvarande konkunenslagen innehåller inte tiUräckligt fasta spelregler för konkunensen på marknaden, cx;h den har en alltför svag preventiv verkan.

En ny skärpt konkunenslagstiftning bör utformas som en standard för konkunensen cx;h innehålla möjligheter att direkt möta konkunensbegräns­ningar mecl ekonomiska sanktioner som drabbar de företag som vidtar åt­gärdema. Syftet med en sådan ordning är i främsta mmmet att avhålla företagen från konkunensbegränsande samarbete och missbmk av mark-nadsmakl.

Den enligt vår mening viktigaste effekten av en skärpt konkunenslagstift­ning är signalen till marknadens aktörer att regeringen är fast besluten att med olika medel åstadkomma en fungerande marknadsekonomi som byg­ger på effekuv konkunens i såväl privat som offentlig verksamhet.

Den närmare utformningen av regeringens förslag till en ny konkunens-lag presenteras i nästa avsnitt.

2 Riksdagen 1922193. I saml. Nr 56

17

5 Regeringens förslag till ny konkurrenslag 

5,1 Förbjudna konkurrensbegränsningar

5.1.1 Konkurrensbegränsande samarbete mellan företag och missbruk av dominerande stäUning

Prop. 1992/93:56

Regeringens förslag: De materiella konkunensreglema för närings­verksamheten i Sverige utformas med artiklama 85.1 cx;h 86 i Rom­fördraget som förebild. Det innebär att det ställs upp principiella förbud mot konkunensbegränsande samarbete mellan företag cx;h missbmk från ett eller flera företags sida av en dominerande mark­nadsställning.

Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens.

Remissinstansema: En stor majoritet av remissinstansema är i huvudsak positiva till promemorians förslag eller lämnar det utan erinran. Det är bl.a. Statskontoret, Närings- och teknikutvecklingsverket. Marknadsdom­stolen, Näringsfrihetsombudsmannen, Statens pris- och konkunensverk, Sveriges industriförbund. Företagamas riksorganisation. Svenska handels­kammarförbundet samt juridiska fakultetema vid Stockholms och Uppsala universitet. Några remissinstanser, bl.a. Lantbmkamas riksförbund, anser dock att anpassningen till EG:s regler inte bör ske före ett EG-medlem­skap.

Endast ett fåtal remissinstanser, bl.a. Svea hovrätt, Kooperativa förbun­det. Kooperativa insUtutet cx:h Svenska taxiförbundet, är negativa eller tveksamma till förslaget. De menar att fördelama med den föreslagna modellen inte överväger nackdelama och att det inte påvisats något behov av att frångå den nuvarande ordningen enligt KL. Sveriges köpmannaför­bund anser sig inte kunna ta ställning till förslaget utan preciseringar.

Skälen för regeringens förslag

EG:s konkurrensregler bör vara modell

Den svenska konkunenslagstiftningen bygger i huvudsak på den s.k. miss­bmksprincipen, dvs. ingripanden mot konkunensbegränsningar sker med verkan för framtiden sedan domstolen konstaterat skadlig verkan i det enskilda fallet. En fördel med detta system är att lagstiftaren vid utform­ningen av reglema inte behöver ta hänsyn tiU de mångskiftande förhållan­den som kan föreligga inom näringslivet. I stället kan ingripanden ske efter förhållandena i det enskilda fallet. I Sverige har genom detta system efter­hand utbildats en tämligen omfattande och fast praxis som tjänar som vägledning för företagen. En nackdel med systemet är emellertid att det inte tillhandahåller ett preventivt direktverkande sanktionssystem. Endast för två typer av konkunensbegränsningar - anbudskarteller och bmttopriser

18

- ställer KL upp straffsanktionerade förbud. Genom 1991 ärs lagstiftning    Prop- 1992/93:56 tillkom vissa straffsanklionerade förbud för jordbmksområdet.

Det är naturUgt att vid utarbetandet av förslag tiU en ny konkunenslag ta närmandet tUl EG som utgångspunkt. EG:s konkunensregler har redan i dag stor betydelse för svenska företag som verkar på EG-marknaden. Ge­nom EES-lagen kommer konkunensregler som i princip är identiska med EG:s att bli gällande svensk rätt, cxh vid ett eventuellt medlemskap i EG kommer Romfördragets bestämmelser att gälla direkt i Sverige. Flera svenska förefeg berörs alltså redan i dag av Romfördragets konkunens­regler cxh med EES-avtalet kommer dessa regler i framtiden att få ökad betydelse för det svenska näringsUvet.

Något krav inom EG på harmonisering mellan nationeU konkunenslag­stiftning cxh EG-reglema finns inle för närvarande. Det förekommer dock ett allt starkare inflytande från de gmndläggande principema i EG:s natio­nella konkunenslagar. Vissa av EG:s medlemssfeter, såsom Belgien, Itali­en och Irland, har nyligen antagit nationella konkunenslagar som innebär en direkt harmonisering med EG:s materiella regler.

Konkunenskommitténs förslag innebär eU närmande Ull EG:s system. Enligt regeringens mening bör emellertid steget tas fullt ut cxh ett för­budssystem efter modell från artiklama 85.1 och 86 i Romfördraget med principiella förbud mot konkunensbegränsande samarbete mellan företag cxh missbmk från ett eller flera företags sida av en dominerande ställning införas i Sverige.

Genom en anpassning till EG-rättens och EES-avtalets materiella konkur­rensregler uppnås den fördelen att aktörer på den svenska marknaden inte behöver anpassa sig efter olika konkunensrättsliga regler beroende på om det är fråga om handel inom landet eller handel över gränsema. Det torde cxkså underlätta företagens intemationalisering genom att kännedom om svenska konkunensregler automatiskt också ger kännedom om motsvaran­de intemationella regler.

De nya konkunensregler som vi förordar bygger på en modell som Ullämpats inom EG under flera decennier cxh som visat sig ha stor be­tydelse för företagens agerande och därmed för konkunensförhållandena i olika branscher. Svenska nationella konkunensregler som bygger på Rom­fördragets materiella konkunensregler med generella förbud kan därför antas bidra till att göra konkunensen effekUvare även på den svenska marknaden.

I vårt förslag ligger att begreppet "företag", som är en översättning av ordet "undertaking" i EG-rätten och i EES-avtalet, ersätter det nuvarande begreppet "näringsidkare". Även om det för närvarande förmodligen inle föreligger några avgörande skillnader mellan begreppen bör man cxkså i detta hänseende välja en anpassning till EG-rätten. Begreppet "näringsid­kare" är inle ett specifikt konkunensrättsligt begrepp utan har påverkats och påverkas också av marknadsrätten i övrigt. Man kan därför inte ute­sluta aU begreppet genom rättsutvecklingen kan komma att avvika från det mer renodlade konkunensrättsliga begreppet "företag" i EG-rätten och i EES-avtalet.

Med "företag" i EG-rätten avses varje fysisk eller juridisk person - även

19

StaUiga och kommunala organ - som driver verksamhet av ekonomisk eller    Prop. 1992/93:56 kommersiell natur.

Innebörden av förbudet mot konkurrensbegränsande samarbete

Vårt förslag om förbud mot konkunensbegränsande samarbete riktar sig mot avtal mellan minst två företag, beslut av sammanslutningar av företag cxh samordnade förfaranden (avtabkriteriet) cxh gäller om avtalet etc. har konkunensbegränsande syfte eller verkningar (konkurrensbegränsnings­kriteriet).

Förbudet innebär en övergripande rättslig reglering som träffar alla var­ierande former av konkunensbegränsande samarbete. Förbudet träffar såväl avtal mellan företag i samma led (horisontella avtal) som avtal mel­lan exempelvis tillverkare cxh deras återförsäljare (verUkala avtal).

Vad som är en konkunensbegränsning avgörs i det enskilda fallet. Där­vid kan alltså redan avtalets syfte vara avgörande. I sista hand fömtsätter konkunensbegränsningskriteriet ett s.k. kordairrenstest, dvs. en närmare prövning av avtalets påverkan på konkunensen på den relevanta markna­den. Vid detta konkunenstest, som vid prövningen av detta kriterium görs mer schablonmässigt, får den situation som råder vid en effektiv konkur­rens tjäna som måttstcxk. En sådan kan i princip anses föreligga om an­talet säljare inte är för begränsat, de utbjudna prcxluktema inte är för differentierade, företagen inte handlar i samförstånd med varandra och inga väsentliga hinder finns för nyetablering.

Även om förbudet alltså är heltäckande för alla former av konkunensbe­gränsande samarbete är det emellenid givet att det finns vissa typer av samarbete som i särskilt hög grad är negativa för konkunensen, exempel­vis avtal om priser, produktions- och utbudsbegränsningar av olika slag samt uppdelning av marknader. Vårt förslag innehåller därför liksom artikel 85.1 en exemplifierande uppräkning av sådana typiskt sett farliga avtalstyper.

Förbudet bör liksom inom EG-rätten och i EES-avtalet vara förenat med möjligheter till undantag. Denna fråga behandlas i avsnitt 5.1.2.

Innebörden av förbudet mot missbmk av dominerande ställning

Förslaget om förbud mot missbruk av dominerande ställning riktar sig mot åtgärder som företag med dominerande marknadsställning vidtar mot andra företag.

Alt ha en dominerande marknadsställning är inte i sig förbjudet. Vad som förbjuds är missbmk av denna ställning i den meningen att ställningen utnyttjas på ett sätt som skadar konkunensen.

Förbudet avser varje slags missbruk av en dominerande ställning. Lik­som artikel 86 innehåller vårt förslag exempel på vissa särskilt utpräglade beteenden som kan utgöra missbruk. Ett exempel är påtvingande av oskäli­ga inköps- eller försäljningspriser. Priser som är oskäligt höga är till nack­del för konsumentema, medan priser som är oskäligt låga (s.k. underpris­sättning) kan ha till syfte att slå ut svagare konkunenter som inte har

20

förmåga att hålla sådana priser under någon längre dd. Andra exempel på    Prop. 1992/93:56

missbmk är diskrimineringsåtgärder, leveransvägran cxh kopplingsförbe-

håU.

När det gäller förbudet mot missbmk av dominerande ställning skall det med vårt förslag inte finnas någon möjlighet Ull undantag, utan förbudet skall vara absolut. Detfe överenssfemmer med vad som gäller enligt EG-rätten cxh EES-avtalet.

EG-domstolens praxis får betydelse

En avsikt med vårt förslag är att - bortsett från vad som följer av det s.k. samhandelskriteriet - så långt som det är möjligt uppnå materiell rättslikhet med Romfördragets konkunensregler och därmed cxkså med den komman­de svenska EES-lagens motsvarande regler. För att åstadkomma detta måste motivskrivningen hållas på ett relaUvt allmänt plan för att inte hind­ra en dynamisk rättsutveckling på området på samma sätt som sker i EG-rätten cxh i andra länder med likartade rättssystem.

Inom EG-rätten har EG-domstolens praxis stor betydelse för att bestäm­ma förbudens räckkvidd. Det gäller inte minsl förbudet mot konkunens­begränsande samarbete mellan företag och de därtill knutna undantags­reglema i Romfördragets artikel 85.3. Även när detjgäller tillämpningen av den nya svenska konkunenslag som vi föreslår kommer praxis att få stor betydelse. Som alltid vid ny lagstiftning kommer det emellertid att dröja någon Ud innan en fast praxis har utkristalliserat sig.

Genom en materiell samordning med Romfördragets regler bör dock mycken ledning vid tillämpningen av en ny svensk konkunenslag kunna hämtas från EG-domstolens praxis, men cxkså från praxis i andra länder som tUlämpar förbudsprincipen. Det kommer därmed redan vid ikraftträ­dandet att finnas Ullgång ull en omfettande rättspraxis med stor betydelse cxkså för ett svenskt regelverk på området. Rättspraxis bör vidare kunna utvecklas med EG-rätten som gmnd.

Man måste dock beakta vissa speciella drag i EG-rätten som oftast inte spelar en så framträdande roll i naUonella rättsordningar. Det är att EG:s konkunensregler utgör en del i ett gemenskapssystem som syftar ull att eUminera handelshinder och skapa en enhetlig gemensam marknad där fri konkunens skall råda. EG-domstolens avgöranden är influerade av de gmndläggande principema cxh de övergripande målen för gemenskapen.

Man måste cxkså beakta att ullämpningen av en svensk konkunenslag i vissa fall kan behöva anpassas efter de särskilda förhållanden som gäller i Sverige. Sverige är avlägset beläget från de centrala delama av Europa cxh relativt glesbefolkat och fömtsättningama för att driva näringsverksamhet är inte parallella med vad som gäller inom EG.

Särskih om små och medelstora foretag

Ett viktigt mål för konkunenspolitiken är att stärka och bevara och därmed att främja utvecklingskraften i de små och medelstora företagen. Små cxh

21

medelstora förefeg bidrar genom sin flexibilitet cxh dynamik till att upp-    Prop. 1992/93:56 rätthålla en effektiv konkunens.

De föreslagna förbuden syftar bl.a. till att skapa ett gynnsamt klimat för små cxh medelstora förefeg. Förbuden tar bl.a. sikte på sådant som kan vara negativt särskilt för små företag, exempelvis avtal cxh förfaranden som innebär att olika villkor tillämpas för likvärdiga affärstransaktioner liksom tUläggsförpliktelser som inte har samband med föremålet för ett avtal.

SärskUt förbudet mot missbmk av dominerande ställning syftar i hög grad UU att skydda de små cxh medelstora företagen mot starka konkunen­ter, leverantörer eller kunder. Detfe förbud utgör därmed också en stark rättslig gmndval för att ingripa mot dominerande förefeg som exempelvis UUämpar underprissättning för att tvinga bort små konkunenter frän mark­naden eller utan saklig gmnd vägrar leverera varor som är avgörande för verksamheten hos små cxh medelstora företag.

Av de föreslagna förbuden kan de små cxh medelstora företagen själva framför allt komma att beröras av förbudet mot konkunensbegränsande samarbete. Men det gäller bara om samarbetet hindrar, begränsar eller snedvrider konkunensen på ett märkbart sätt, dvs. har ekonomiska verk­ningar av någon betydelse. Omfattar alltså samarbetet bara en mindre del av marknaden faller det inte under förbudet. Om ett sådant samarbete ändå skulle falla under förbudet därför att det påverkar konkunensen på ett märkbart sätt, kan det dcxk ha sådana posiUva effekter att det, enligt vad som behandlas i nästa avsnitt, är berättigat Ull undantag från förbudet.

SärskiU om jordbruksområdet

Regeringen Ullsatte i december 1991 en särskild kommission (Omställ­ningskommissionen, Jo 1991:07) med uppdrag att förbereda en avstämning av de s.k. omställningsbeslut på jordbmksområdet som omfettas av 1990 års livsmedelspoliUska beslut. Kommissionen skulle bl.a. beakfe konse­kvensema av en anslutning ull EG. En utgångspunkt för kommissionens arbete skulle vara att Sverige vid inträdet i EG har en stark cxh konkur-renskrafUg jordbmksnäring och livsmedelsindustri.

Omställningskommissionen avlämnade i augusti 1992 delbetänkandet (SOU 1992:87) Åtgärder för att förbereda Sveriges jordbmk cxh Uvsme­delsindustri för EG - förslag om vegetabiliesektom, livsmedelsexporten och den ekologiska produktionen.

Som framgått av avsnitt 3.4 tillämpas inte artikel 85.1 i Romfördraget fullt ut på jordbmksområdet. Vårt förslag innehåller inga sådana begräns­ningar av konkunensreglemas tillämplighet. Detta innebär rent faktiskt att de regler som nu föreslås inte fullt ut motsvarar den ordning som gäller inom EG. Frågan om konsekvensema på jordbmksområdet av en anslut­ning till EG bör enligt vår mening prövas i särskild ordning cxh inte på­verka utformningen av det förslag som vi nu lägger fram.

22

5.1.2 Undantag från förbudet mot konkurrensbegränsande samarbete

Prop. 1992/93:56

Regeringens förslag: Konkunensverket skall genom beslut i enskilcfe fall kunna meddela undantag frän förbudet mot konkunensbegränsan­de samarbete mellan företag. För att undanfeg skall medges krävs deb att avtalet, beslutet eller det samordnade förfarandet anmäls till verket, deb att de negativa verkningama som avtalet etc. har från konkunenssynpunkl uppvägs av vissa positiva verkningar.

Undantag skall gälla för en besfemd tid. Tidpunkten från när undantag skall gälla får sättas före tidpunkten för txslutet.

Om Konkunensverket inte inom tre månader har fattat beslut eller gjort invänding i anledning av en anmälan, skall undantag anses beviljat i enlighet med anmälan för en tid av fem år.

Undanfeg från förbudet mot konkunensbegränsande samarbete skall gälla för sådana gmpper av avtal, beslut eller samordnade för­faranden som uppfyller fömtsättningama i lagen för enskilda undan­tog enligt vad som anges i verkställighetsföreskrifter av regeringen eller den myndighet som regeringen besfemmer (gmppundantag).

Ett beviljat undantog skall i vissa fall kunna återkallas av Konkur­rensverket. Konkunensverket skall även kunna återkalla undantoget för ett avtal etc. för vilket gmppundantog gäller.

Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Promemorian innehåller dock inte något förslag om att undantog skall an­ses beviljat, om Konkunensverket inte fattot beslut eller gjort invändning inom tre månader från anmälan. Vidare avviker promemorians förslag något från regeringens när det gäller utformningen av reglema om gmpp­undantog i lagen.

Remissinstanserna: En majoritet av remissinstansema gcxltar i allt vä­sentiigt promemorians förslag eller lämnar det utan erinran. Det är bl.a. Näringsfrihetsombudsmannen, Stotens pris- och konkunensverk cxh Mark­nadsdomstolen,

Flera remissinstanser, framför allt sädana som representerar näringslivet, är dcxk kritiska tiU den föreslagna administrativa ordningen för meddelan­de av undantog. Sveriges industriförbund och Företogamas riksorganisation motsätter sig t.ex. att de materiella reglema införs, om den föreslagna ad­ministrativa ordningen skall gälla. Stor tveksamhet till förslaget i denna del framförs även av t.ex. Grossistförbundet svensk handel, Dagligvam-leverantörers förbund, Svenska handelskammarförbundet, Sveriges mark­nadsförbund cxh Svenska åkeriförbundet. Huvudlinjen i kritiken är att den föreslagna ordningen kommer att leda till en oaccepfebel ärendeanhopning cxh byråkratisering hos konkunensmyndigheten med åtföljande ineffektivi­tet i handläggningen och osäkerhet for företogen.

Flera av de kritiska remissinstansema anser att det i lagen bör införas en tidsfrist för Konkurrensverkets behandling av ärenden om undantog.

23

Sveriges industriförbund föreslär att undantog cxkså skall kunna med-    Prop. 1992/93:56 delas av allmän domstol i samband med prövning av civilrättsliga frågor.

Några remissinstanser, framför allt Dagab, Sveriges livsmedelshandlare­förbund och ICA Förbundet, anser att tillfålliga priskampanjer i organise­rad samverkan mellan enskilda köpmän bör vara undantogna från förbuds­reglema. Lantbmkamas riksförbund anser att jordbmkets primärföreningar bör undantas från förbudsreglema samt att gemensam finansiering av förluster vid export av tiUfälUga överskott av jordbmksprodukter bör vara möjUg.

Sveriges industriförbund och Lantbmkamas riksförbund menar att gmpp-undantogen bör beslutas av regeringen.

Stotskontoret anser att gmppundantogen bör ha lagform. Marknadsdom­stolen framför att frågan humvida besfemmelser om gmppundantog kan vara verkställighetsföreskrifter i regeringsformens mening bör övervägas ytterUgare.

Skälen för regeringens förslag

Gällande rätt

Enligt KL kan Marknadsdomstolen meddela tillstånd för viss tid eller tills vidare till ett förfarande som strider mot förbuden mot bmttopris och anbudskarteller (dispens). Av 16 § KL följer att tillstånd får meddelas endast om förfarandet kan antos främja kostnadsbesparingar, som till vä­sentiig del kommer konsumentema till gcxlo, eller i övrigt bidrar till en från allmän synpunkt ändamålsenlig ordning eller om annars särskilda skäl föreligger.

När i KL vissa åtgärder förbjuds vid straffansvar beror detto på att de har bedömts utgöra konkunensbegränsningar som generellt har skadUg verkan. Förbuden gmndas alltså i sak på en presumtion. Dispensförfaran-dels funktion blir därmed att i ett enskilt fall pröva om presumtionen har bmstit. Domstolen har enligt en överviktsprincip att väga visad samhälls-nytto mot eventuella negativa följder av konkunensbegränsningen.

EG.-s system med individuella undantag bör övertas

Av artikel 85.3 i Romfördraget följer att förbudet mot konkunensbegrän­sande samarbete fär förklaras inte tillämpligt på avtal, beslut eller samord­nade förferanden, om samarbetet har vissa närmare angivna positiva verk­ningar som objektivt sett överväger de negativa verkningama från konkur­renssynpunkt.

Undantog meddelas av kommissionen efter alt företogen anmält avtalet, beslutet eller det samordnade förfarandet dit. Ett beslut om undantog in­nebär bl.a. att ett i cxh för sig förbjudet avtal etc. blir tillåtet cxh inte kan angripas med stöd av konkunensreglema. Beslutet kan dock återkallas av kommissionen under vissa angivna fömtsättningar.

Systemet med individuella undantog som finns inom EG och som har sin motsvarighet i EES-avtalet bör enligt regeringens mening också införas i

24

den svenska nationella konkunensrätten. Även om ett sådant system kan    Prop. 1992/93:56 lecfe till en viss byråkratisering väger systemets fördelar över pä gmnd av att det ökar effektiviteten i konkunensövervakningen.

Undantog bör kunna beviljas av Konkunensverket efter att ett avtal, beslut eller samordnat förfarande anmälts dit. Som framgår av avsnitt 5.1.7 bör Konkunensverkets beslut kunna överklagas hos domstol.

Precis som inom EG bör undantog kunna beviljas om vissa fömtsättning­ar är uppfyUcfe. Avtalet etc. skaU för det försto bidra tiU att förbättra prcxiuktionen eller distributionen eller till att främja tekniskt eller ekono­miskt framåtskridande. Vidare skall konsumenter cxh köpare inom närings­livet tiUförsäkras en skälig andel av den vinst som därigenom uppnås. Dämtöver skall krävas att konkunensbegränsningen är nödvändig för att uppnå dessa positiva effekter och att en väsentiig del av de varor eller tjänster som samarbetet avser kommer att utsättos för konkunens.

Detto innebär sammantoget att undantog för ett konkunensbegränsande samarbete inte torde kunna beviljas om det inte vid sidan av samarbetet finns tillräcklig konkunens på marknaden. Det är nämligen bara genom ett sådant konkunenstryck som det långsiktigt uppstår positiva nettoeffekter för samhällsekonomin och för konsumentema. Samverkan meUan små och medelstora företog som stärker deras konkunenskraft gentemot stöne företog på marknaden och som inte omfettar en alltför stor del av markna­den torde ofto leda till sådana positiva effekter som bör berättiga till un­dantog.

Samverkan är särskilt vanlig mellan konsumentinriktode handelsföretog där inslaget av småföretog är stort. Eftersom denna samverkan sker på olika sätt cxh i olika organisationsformer kan det innebära att en viss samverkan träffas av det föreslagna förbudet medan en annan inte gör det. En sttävan bör vara att besfemmelsema om undantog tillämpas på sådant sätt att man i sådana fall uppnår likabehandling och konkunens på lika villkor.

Ett omfattande samarbete förekommer också på jordbmksområdet. På detto område kan det vara naturligt att enskilda jordbmkare och andra Uknande primärproducenter sluter sig samman i primärföreningar för att samarbeto i olika frågor. Sådant samarbete torde innehålla vissa moment som är konkunensbegränsande. Hänsyn bör tas till jordbmksnäringens speciella natur vid tillämpningen av besfemmelsema om undantog. Här kan nämnas att man inom EG inte tillämpar artikel 85.1 i Romfördraget fullt ut på jordbmksområdet.

Ett undantog bör gälla för en besfemd tid, och Konkunensverket bör i sitt beslut ange från vilken tidpunkt undantog skaU gälla. Enligt EG:s regler får denna tidpunkt inte sättos före tidpunkten för anmälan. Före­togen är enligt EG:s regler alltså i princip inte skyddade mot böter och ogiltighel för tiden före anmälan.

I den svenska lagen bör dock den tidpunkt från vilket ett beslut om un­dantog skall gälla kunna sättos före tidpunkten för anmälan. Huvudregeln bör därvid vara att undantog skall gälla från avtalets tillkomst. Företogen blir därigenom i de allra flesto fall skyddade mot åtgärder enligt lagen även för tiden före anmälan.

25

I syfte att motverka långa väntetider för företogen bör vid anmälan om Prop. 1992/93:56 undantog gälla ett särskilt invändningsförfarande efter förebild från EG:s gmppundantogsförordningar. En tidsfrist på ti-e månader bör ställas upp för Konkunensverkets handläggning av en anmälan. Om verket inte inom denna tid har fattot beslut eller gjort invändning i anledning av anmälan, bör undantog anses automatiskt beviljat i enlighet med anmälan för en tid av fem är.

MöjUghet bör liksom inom EG finnas att under vissa angivna fömtsätt­ningar återkalla ett bevUjat undantog.

EG.s system med gmppundantag bör övenas

Erfarenhetema från EG ger vid handen att vissa typer av avtal, beslut och samordnade förfaranden mer allmänt kommer att kunna beviljas undantog. Från resurssynpunkt är det därför lämpligt att det på samma sätt som inom EG skapas möjlighet att utfärda generella undantog för gmpper av avtal etc.

Inom EG har Rådet bemyndigat kommissionen att i förordningsform un­danto vissa typer av avtal från förbudet mot konkunensbegränsande sam­arbete. Kommissionen har också utnyttjat bemyndigandet och utfärdat ett antal s.k. gmppundantogsförordningar (se avsnitt 3.4).

En ordning med undantog för gmpper av avtal etc. är viktig också av det skälet att det nya systemets fömtsebarhet ökar.

Del till Lagrådet remitterade förslaget innehöll en besfemmelse (17 §) om att regeringen eller den myndighet som regeringen besfemmer skulle få föreskriva om undantog från förbudet mot konkunensbegränsande sam­arbete för gmpper av avtal som uppfyller fömtsättningama för individuella undantog. Syftet med besfemmelsen var att upplysa om att verkställighets­föreskrifter skulle komma att utfärdas på området.

Lagrådet gjorde emellertid den bedömningen att besfemmelsen gav möj­Ughet att utfärda föreskrifter av mer långtgående slag än verkställighets­föreskrifter. Enligt Lagrådets uppfattning utgjorde besfemmelsen ett be­myndigande alt i förordning utfärda föreskrifter som enligt regeringsfor­men kräver lagform.

Som Lagrådet har anfört är en lösning på problemet med gmppundantog att det i lagen införs en materiell besfemmelse om dessa. Regeringen har samma uppfattning. Besfemmelsen bör dock inte som Lagrådet har före­slagit utformas som en inskränkning av förbudsområdet. Det vore dä oegentiigt att tala om undantog från förbudet. I stället bör bestämmelsen utformas som elt generellt undantog från förbudsområdet för sådana kate­gorier av avtal som uppfyller fömtsättningama i lagen för individueUa undantog. Bestämmelsen bör vidare innehålla att regeringen eller den myndighet som regeringen besfemmer i verkställighetsföreskrifter kommer att ange sädana kategorier av avtal.

Principen bör vara att avtal etc. som faller under ett gmppundantog inte behöver anmälas tiU Konkunensverket för att vara undantogna från för-budsområdel.

26

När det gäUer för vilka olika typer av avtal gmppundantog bör gälla, är    Prop. 1992/93:56 detto som berörts ovan i försto hand en praktisk fråga. Genom gmppun­dantog uppnår man den effekten att den administrativa hanteringen av ärenden om individuella undantog begränsas, vUket är till fördel för såväl företog som Konkunensverket.

EG:s gmppundantog har växt fram som ett resultot av erfarenhetema från behandlingen av individueUa undantog. På områden där anmälningar för individueUa undantog har varit talrika och prövningen av dessa anmälrung-ar gett tillräcklig vägledning för hur avtalen bör vara utformade för att få undantog har gmppundantog beslutots.

När det gäUer den nu föreslagna svenska konkunenslagen - som i materi­eUt hänseende bygger på EG:s konkunensregler - bör man kunna to till­vara erfarenhetema från EG, och därför även vad avser frågan om för vilka kategorier av avtal gmppundantog skall gälla ansluto till EG-rätten cxh därigenom cxkså till det kommande EES-avtalet. Det innebär att gmppundantog bör gälla för ensamåterförsäljaravtal, exklusiva inköpsavtal, försäljnings- cxh serviceavtal för motorfordon, patentiicensavtal, speciali-seringsavtal, forsknings- och utvecklingsavtal, franchiseavtal och know-how-licensavtal.

Det är möjligt att det utöver dessa gmppundantog finns behov i Sverige av gmppundantog på fler områden. På vilka områden del kan finnas ett sådant behov cxh hur dessa gmppundantog i så fall skall utformas är svårt att fömtse i dag. Precis som varit fallet för EG bör först tillräcklig erfar­enhet vinnas genom prövning av individuella undanfeg. Avvikelsema från EG-reglema bör dcxk inte vara för stora, om den eftersttävade enhetlig­heten med dessa regler skall nås.

Emellertid kan man redan nu fömtse ett behov av ett gmppundantog när det gäller viss organiserad samverkan mellan företog inom detaljhandeln. Det kan nämligen antas att anmälningar om undantog pä detto omräde kommer att bli särskilt frekvento. Det torde cxkså vara möjligt att redan nu med tUlräcklig grad av säkerhet precisera under vilka fömtsättningar sådant samarbete skall kunna undantos.

Del framstår som lämpligast att regeringen - åtminstone i ett inlednings­skede - meddelar tillämpningsföreskrifter om gmppundantogen.

Det bör som i EG-rätten cxkså finnas en möjlighet för Konkunensverket att beträffande ett avtal för vilket gmppundantog gäller kunna återkalla undantoget, om avtalet skulle ha följder som är oförenliga med de fömt­sättningar som gäller för när individuella undantog får beviljas.

27

5.1.3 Icke-ingripandebesked

Prop. 1992/93:56

Regeringens förslag: För det fall ett företog är osäkert på humvida ett avtal eller etl förfarande faller under förbudet mot konkunensbe­gränsande samarbete eller missbmk av dominerande ställning skall det finnas möjlighet att efter ansökan hos Konkunensverket få en förklaring om att förbudet inte är tillämpligt (icke-ingripandebesked). Etl beslut om icke-ingripandebesked är bindande för Konkunens­verket men kan återkallas av verket under vissa fömtsättningar.

Promemorians förslag: Överenssfemmer med regeringens.

Remissinstansema: En majoritet av remissinstansema gcxltar promemo­rians förslag eller lämnar det utan erinran. Det är bl.a. Näringsfrihetsom­budsmannen, Stotens pris- cxh konkunensverk och Marknadsdomstolen.

Flera remissinstanser anser, på samma sätt som när det gäller anmälan för undantog, att det i lagen bör införas en tidsfrist för Konkunensverkets behandling av ärenden om icke-ingripandebesked.

Skälen för regeringens förslag: Det kommer i en hel del fall att vara svårt för företog att på förhand bedöma räckvidden av de två förbuden som föreslås. Viktiga fömtsättningar för förbuden, såsom om konkunensen påverkas på ett märkbart sätt cxh företogens ställning på marknaden, kan bara bedömas sedan omständighetema i det enskilda fallet klarlagts.

Inom EG-rätten finns det möjlighet för företag att efter ansökan hos kommissionen få en förkJaring att det, enligt de uppgifter kommissionen har tillgång till, inte finns anledning för kommissionen att med stöd av artikel 85:1 eller 86 i Romfördraget ingripa mol elt avtal eller förfarande (icke-ingripandebesked). Regler om detto finns i artikel 2 i förordning (EEG) nr 17/62 och i motsvarande förordningar på transportområdet.

Ett beslut om icke-ingripandebesked har enligt EG:s regler begränsade effekter. Beslutet innebär bara att kommissionen på basis av tillgängligt material inte ser anledning att ingripa mot del företog som har begärt för­klaringen. Kommissionen kan återkalla sitt beslut när förhållandena gör det påkallat. Gmnd för att ändra ett beslut kan även vara ändrad praxis från EG-domstolen.

Motsvarande ordning gäller vad avser EES-avtalets konkunensregler.

Företog har ett berättigat intresse av att på förhand kunna fä veto om ett samarbete eUer någon annan åtgärd träffas av ett förbud. Det är därför nödvändigt att det även i en svensk konkunenslag - som ju bygger på EG:s materieUa konkunensregler - införs en möjlighet för Konkunensver­ket att på begäran meddela ett förhandsbesked om att verket på basis av tiUgängligt material inte ser anledning att ingripa mot ett förfarande.

Reglema om icke-ingripandebesked bör i huvudsak ges en utformning som motsvarar EG:s. Beslutet bör vara bindande för Konkunensverket men kunna återkallas om det finns skäl för det. Till skillnad från EG-rätten bör det dcxk av rättssäkerhetsskäl i lagen anges under vilka fömtsättningar beslutet får återkallas.

28

Eftersom ett beslut om icke-ingripandebesked bara är bindande för Kon­kunensverket cxh inte hindrar andra företog från att väcka talan om ogil­tighet eller skadestånd, måste företogen i möjligaste mån kunna lito på beslutet. Det är därför inte lämpligt att här införa ett invändningsförfaran­de Uknande det som föresläs när det gäller undantog, utan alla ansökningar bör prövas materiellt.

Prop. 1992/93:56

5.1.4 Sanktioner mot överträdelser av Törbuden

Regeringens förslag: Ett företog skall vara skyldigt att betala en särskild avgift (konkurrensskadeavgift), om företoget eller någon som handlar på företogets vägnar uppsåtligen eller av oaktsamhet över­träder förbuden mot konkunensbegränsande samarbete eller missbmk av dominerande ställning.

Avgiften skall fastställas till lägst 5 000 kr och högst 5 miljoner kr eller till ett högre belopp dock inte överstigande 10 procent av företogets årsomsättning.

Immunitet mot konkunensskadeavgift skall som regel gälla för åtgärder som har vidtogits efter anmälan för undantog eller ansökan om icke-ingripandebesked cxh till dess beslut har fattots med anled­ning av anmälan eller ansökan.

Vitesföreläggande för att stoppa pågående överträdelser skall kunna meddelas.

Promemorians förslag: Överenssfemmer i huvudsak med regeringens.

Remissinstansema: En majoritet av remissinstansema godtar promemo­rians förslag eller lämnar det utan erinran. Det är bl.a. Stotens pris- cxh konkunensverk cxh Marknadsdomstolen.

Flera remissinstanser anser att en konkunensskadeavgift enligt förslaget kan bli orimligt stor. Det är framför allt Sveriges industriförbund, Gros­sistförbundet svensk handel, Sveriges köpmannaförbund, Kcx»perativa förbundet cxh ICA Förbundet. Sveriges livsmedelshandlareförbund och Dagab menar att avgiften bör kunna mildras när det gäller företog som har en låg vinst i förhållande till omsättningen.

Näringsfrihetsombudsmannen anser att strikt ansvar skall gälla för ut­dömande av konkunensskadeavgift. .

Sveriges industriförbund föreslår att, om etl individuellt undantog be­viljas, konkunensskadeavgift aldrig skall kunna dömas ut för den tid som avtalet har existerat utan att vara anmält.

29

Skälen för regeringens förslag

Konicurrensskadeavgift

De förbud som finns i KL, bmttoprisförbudet och anbudskartellförbudet, är straffsanktionerade. Prövningen ankommer alltså pä allmän domstol, och endast fysiska personer kan dömas tUl straff för överträdelser av för­buden. För aUmänt åtal krävs tiUstånd av Konkunensverket. Motsvarande gäller förbuden i den särskilda konkunenslagen pä jordbmksområdet.

De straff i form av måttiiga böter som har förekommit vid överträdelser av forbuden har påfallande liten ekonomisk betydelse i förhållande lUl de stora ekonomiska värden som kan vara att vinna för företogen genom att bryte mot förbuden. Den nuvarande ordningen har därför Uten preventiv verkan. Mer ingripande påföljder i form av fängelsestraff är varken önsk­värda eller ändamålsenliga. Med hänsyn till de stora samhällsekonomiska värden som konkunenslagstiftningen ytterst gäller är det i stäUet väsentiigt att ha tillgång uU en effektiv ekonomisk sanktion.

Pä andra sakområden har frågan om förbud skall vara kriminaliserade eller inte bedömts på olika sätt. Enligt exempelvis miljöskyddslagstiftning­en kan en cxh samma överträdelse av ett förbud leda både till straff och tiU skyldighet att betala miljöskyddsavgift. I andra fall - t.ex. enligt plan-och bygglagen (1987:10, omtryckt 1987:246, ändrad senast 1992:75) - har regler om sanktionsavgift införts som ett led i en avkriminalisering.

När det gäller överträdelser av förbuden i den nya konkunenslag som regeringen föreslår bör man välja ett system med enbart sanktionsavgifter som skall kunna uppgå till höga belopp. Avgiften bör benämnas konkur­rensskadeavgift. Ett system med höga sanktionsavgifter torde tillfredställa anspråken på effektivitet cxh svara mot den skärpto attityd mot konkur­rensbegränsningar som vi förordar. En sådan ordning sfemmer väl med de sanktioner som finns inom EG-rätten och i EES-avtalet för överträdelser av konkunensreglema.

Avgiften bör drabba det företog som överträder förbudet och kunna uppgå till ett sådant belopp att det verkar avhållande på företoget i fråga och avskräckande på andra företog. I det enskilda fallet bör avgiftens storlek bestämmas framför allt med hänsyn till hur allvarlig överträdelsen är cxh hur länge den har pågått.

Nästan undantogslöst gäller för de sanktionsavgifter som nu förekommer i lagstifttiingen att de kan påföras utan hänsyn tiU subjektiva omständig­heter.

I EG-rätten däremot fordras uppsåt eller oaktsamhet för att ett företog skall kunna påföras avgifter för överttädelser av förbuden i artiklama 85.1 eller 86 i Romfördraget.

Av rättssäkerhetsskäl anser vi att det är att föredra att konkunensskade­avgift bara skall kunna dömas ut vid uppsätliga eller oaktsamma överträ­delser av förbuden. Det bör dock inte krävas att uppsåt eller oaktsamhet måste konstoteras hos en person med företogaransvar, utan det bör räcka

Prop. 1992/93:56

30

att detto kan visas föreligga hos någon som handlar på företogets vägnar, exempelvis en anställd i företoget.

I EG-rätten kan avgift inte utdömas för åtgärder som vidtas under pröv­ningen av en anmälan om undantog, under fömtsättning att åtgärdema ligger inom ramen för den verksamhet som beskrivs i anmälan. Detto gäller dock inte om EG-kommissionen efter en preliminär undersökning finner att undantog inte kan beviljas. Motsvarande ordning bör gälla också i en ny svensk konkunenslag. Enligt vår mening bör emellertid företogen ha samma skydd mot konkunensskadeavgift även vid ansökan om icke-ingripandebesked. Det är viktigt för företogen att veto att de inte riskerar någon sanktionsavgift under prövningen av en anmälan eller ansökan.

Som vi anfört under avsnitt 5.1.2 bör huvudregeln vara att ett beslut om undantag skall gälla från tidpunkten dä avtalet kom tiU. Ett sådant beslut innebär att företogen cxkså är skyddade mot konkunensskadeavgift från tidpunkten för avtalets tillkomst.

Prop. 1992/93:56

Vitesföreläggande

Om en konkunensbegränsning har skadlig verkan kan Marknadsdomstolen enligt 3 § KL meddela en näringsidkare förbud att tillämpa ett visst avtal eller förfarande eller meddela säljåläggande, rättelseåläggande eller pris-åläggande. Frågan om den skadliga verkan föranletts uppsåtligen eller av oaktsamhet saknar därvid betydelse. Förbudet eller åläggandet kan, men behöver inte alltid, förenas med vite. Något högsto belopp är inte föreskri­vet för vite enligt KL.

Det som skiljer vitet från straffet är att straffet utdöms för redan begång­na överträdelser medan vitet har en framåttiktande verkan. Vitet fungerar som påtryckning mot den som gjort sig skyldig till en regelöverträdelse att inte upprepa förfarandet. Om så sker kan vitet dömas ut.

Den av oss föreslagna konkunensskadeavgiften har samma funktion som straff, dvs. den skall kunna dömas ut för redan begångna överträdelser.

För att en konkunenslagstiftning skall kunna fungera effektivt räcker det inte med sanktioner mot redan begångna överttädelser, utan det måste cxkså finnas möjligheter att stoppa pågående överttädelser med ett vites­hot. Som framgår av avsnitt 5.1.7 föreslår vi att Konkunensverket skall vara den myndighet som i försto instans förelägger sådana viten.

5.1.5 OgUtighet

Regeringens förslag: Avtal eller avtalsvillkor som omfattos av för­budet mot konkunensbegränsande samarbete är ogiltiga. Detsamma gäller rättsligt bindande beslut av sammanslutningar av företog.

Promemorians förslag; Överensstämmer med regeringens. Remissinstansema: Promemorians förslag godtas eller lämnas utan erin­ran av remissinstansema.

31

Skälen för regeringens förslag: I 36 § avtalslagen anges bl.a. att avtals­villkor får jämkas eller lämnas utan avseende, om vUlkoret är oskäligt med hänsyn tiU avtalets innehåll, omständighetema vid avtalets tillkomst, senare inttäffade förhållanden och omständighetema i övrigt. Har vUlkoret sådan betydelse för avtalet att det inte skäligen kan krävas att detto i övrigt skall gälla med oförändrat innehåll, fär avtalet jämkas även i annal hänseende eller i sin helhet lämnas utan avseende. I bestämmelsen anges att motsva­rande gäUer i fråga om villkor vid annan rättshandling än avtal.

I motiven tiU 36 § avtalslagen (prop. 1975/76:81 s. 121 f.) behandlas frågan om vUken hänsyn som skall tas till innehåUet i andra lagbesfemmel-ser vid tiUämpningen av besfemmelsen. Där framhåUs bl.a. att konkunens­begränsande avtal som är förbjudna bör - om dispens inte lämnas - be­dömas enUgt samma principer som andra avtal som strider mot tvingande regler. Resultotet, framhålls det, torde bU att avtalet anses civilrättsligt OgUtigt.

I KL reglerades inte ogiltighetsfrågan särskilt. Skälet var att frågan om OgUtighet ansågs ha fått en tillfredställande lösning genom 36 § avtalslagen (jfr prop. 1981/82:165 s. 238).

Frågan om de civilrättsliga följdema av ett avtal som är förbjudet enligt konkunenslagstiftningen är av stor praktisk betydelse för näringslivet. Även om det förmcxlligen är så att avtal som strider mot det föreslagna förbudet mot konkunensbegränsande samarbete kan förklaras ogiltiga med stöd av 36 § avtalslagen, bör enligt regeringens mening ogiltighetsverkan framgå direkt av lagen på samma sätt som i EG-rätten. I Romfördragets artikel 85.2 stodgas att avtal eller beslut som är förbjudna enligt artikeln är ogiltiga. Motsvarande gäller enligt artikel 53.2 i EES-avtalet.

På samma sätt som inom EG-rätten bör ogiltigheten avse avtal cxh rätts­ligt bindande beslut och träffa bara det förbjudna avtalsvillkoret. Är ett förbjudet avtalsvillkor av betydelse för andra delar av avtalet kan emeller­tid hela avtalet förlora sin verkan.

Med ogiltighet försfes i det här sammanhanget att avtalet eller beslutet är OgUtigt från sin tillkomst cxh inte kan göras gällande enligt sitt innehåll. En allmän domstol kan alltså inte döma till fullgörelse av ett förbjudet avtal eller beslut.

Prop. 1992/93:56

5.1.6 Skadestånd

Regeringens förslag: Ett företog skall vara skyldigt att ersätto den skada som uppkommer för ett annat företog eller avtalspart, om företoget uppsåtiigen eller av oaktsamhet överträder förbuden mot konkunensbegränsande samarbete eller missbmk av dominerande ställning.

Talan om skadestånd kan bara avse skada under de fem senaste åren innan talan väcktes.

32

Prop. 1992/93:56

Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens.

Remissinstanserna: Promemorians förslag gcxltas eller lämnas utan erin­ran av de aUra flesto remissinstansema. Det är bl.a. Stotens pris- cxh konkunensverk. Marknadsdomstolen och Företogamas riksorganisation.

Sveriges industriförbund framhåller att förslaget saknar motsvarighet inom EG-rätten och anser att skadeståndsregeln bör avgränsas till specifika situationer eller till ersättning enbart tiU utomsfeende skadelidande. Lik­nande synpunkter framförs av Grossistförbundet svensk handel.

Näringsfrihelsombudsmannen föreslår att preskriptionstiden föriängs om ett åläggande att upphöra med överträdelser har meddelats eUer talan om konkunensskadeavgift har väckts inom femårsfristen.

Skälen för regeringens förslag

Skadeståndslagens regler m.m.

Gmndläggande besfemmelser om skadestånd finns i skadeståndslagen (1972:207, omttyckt 1975:404, ändrad senast 1991:1555). Skadesfendsla-gen skall tillämpas i den mån något annat inte är föreskrivet. KL innehål­ler inte några särskilda besfemmelser om skadestånd.

Inom skadeståndsrätten kan ersättning utgå för bl.a. förmögenhetsskada, dvs. skada som drabbar en persons allmänna förmögenhetsställning. För­mögenhetsskada kan uppkomma som en direkt följd av person- eller sak­skacfe, exempelvis i form av föriorad arbetsförtjänst eller utebliven vinst i näringsverksamhet. Men en sådan skada kan cxkså tillfogas en person utan samband med en person- eller sakskada, t.ex. genom bedrägeri eller in­trång i en immaterialrättighet. Sistnämnda skada kallas för ren förmögen­hetsskada cxh definieras i 1 kap. 2 § skadeståndslagen. De skador som kan uppkomma på gmnd av konkunensbegränsande förfaranden hör typiskt sett tiU kategorin ren förmögenhetsskada.

Skadeständsrätten skiljer mellan å ena sidan skador som uppkommer i ett avtalsförhållande cxh å andra sidan skador i utomobligatoriska förhållan­den, dvs. när skadevållaren och den skadelidande inte står i något avtals­förhåUande tUl varandra.

Skadeståndslagen innehåller en särskild bestämmelse om ersättning för ren förmögenhetsskatfe i utomobligatoriska förhållanden. Enligt 2 kap. 4 § skall den som vållar ren förmögenhetsskada genom brott ersätto skadan. Bryter alltså någon mot de straffsanktionerade förbuden mot bmttoprissätt-ning eller anbudskarteller i KL kan skadeständ utgå.

Regler om ersättning för ren förmögenhetsskada i utomobligatoriska förhållanden utan att det är fråga om brott finns inom t.ex. immaterial­rätten. Lagama om patent, vammärken, upphovsrätt och mönsterskydd har regler om ersättning för sådan skada som vållats uppsåtiigen eller genom oaktsamhet.

3 Riksdagen 1922193. 1 saml. Nr 56 Rättelse: S.44 rad 3 nedifrån tillkommit: icke

33

Skadestånd bör utgå vid överträdeber avförbuden

Prop. 1992/93:56

Det är viktigt att det konkunensrättsliga sanktionssyslemet fär en sådan utformning att det i möjligaste män blir självgående. Reglema bör alltså för sin tUlämpning inte vara helt beroende av Konkunensverkets initiativ. I detto perspektiv har särskilt regler om skadestånd en viktig funktion att fylla för att ge företog incitament att själva söka ingripa mot konkunensbe­gränsande förfaranden. Skadestånd har både en reparativ cxh en preventiv funktion.

Enligt regeringens mening bör det i en ny konkunenslag införas regler om skadeståndsskyldighet vid uppsåtiiga eller oaktsamma överträdelser av de föreslagna förbudsbesfemmelsema.

Det kan här nämnas att det i EG-rätten inle finns några regler om skade­stånd vid överträdelser av förbudsbestämmelsema i artiklama 85 cxh 86, utan detfe är en fråga som regleras i medlemsländemas nationella rättsord­ningar.

Skadestånd bör bara kunna utgå för åtgärder som vidtogits under de senaste fem åren från tidpunkten för skadeståndstalans väckande.

5.1.7. Tillämpande organ cxh instansordning m.m.

Regeringens förslag: Ålägganden vid vite att upphöra med överträ­delser av förbuden meddelas av Konkunensverket.

Konkunensverkets beslut om ålägganden samt beslut i fråga om undantog och icke-ingripandebesked överklagas hos Stcxkholms tings­rätt. Rätt att överklaga har bara företog som berörs av beslutet.

Stcxkholms tingsrätt prövar som försto instans mål om konkur­rensskadeavgift. Talan förs av Konkunensverket.

Tingsrättens avgöranden överklagas hos Marknadsdomstolen. Marknadsdomstolens dom eller beslut kan inte överklagas.

Talan om ogiltighet, skadestånd och utdömande av vite förs vid allmän domstol. Talan om skadestånd och utdömande av vite skall dcxk aUtid få väckas vid Stockholms tingsrätt.

Promemorians förslag: Överensfemmer med regeringens med undantog av att Konkurrensverkets beslut enligt promemorieförslaget överklagas direkt hos Marknadsdomstolen. Vidare innehåller promemorieförslaget inga regler om vem som får föra talan mot Konkunensverkets beslut cxh att talan om skadestånd och utdömande av vite alltid skall få föras hos Stcxkholms tingsrätt.

Remissinstanserna: En majoritet av remissinstansema gcxltar promemo­rians förslag eller lämnar det utan erinran. Det är bl.a. Näringsfrihelsom­budsmannen, Stotens pris- och konkunensverk, Marknadsdomstolen, Svea hovrätt cxh Stcxkholms tingsrätt.

Flera remissinstanser anser dock att åläggande vid vite att upphöra med överträdelser bör beslutos av domstol och inte av Konkunensverket. Det är

34

bl.a. Sveriges industiiförbund. Grossistförbundet svensk handel, Sveriges Prop. 1992/93:56 Uvsmedelshandlareförbund, Dagab och Lantbmkamas riksförbund. Dessa och andra remissinstanser pekar cxkså på viklen av skyndsam handlägg­ning hos Konkunensverket av ärenden om åtgärder mot förbjudna konkur­rensbegränsningar. Flera föreslär att tidsfrister för verkets behandling av ärenden införs.

Några remissinstanser anser att det i lagen bör klargöras vem som har rätt att överklaga Konkunensverkets beslut. Det är Svea hovrätt, Kammar­rätten i Göteborg cxh Juridiska fakulteten vid Uppsala universitet.

Stcxkholms tingsrätt pekar pä möjligheten att även mål om skadestånd cxh utdömande av vite koncentteras till tingsrätten i försto och därmed Svea hovrätt i andra instans.

Kammarrätten i Göteborg gcxltar förslaget när det gäller domstolsinstan-sema i awaktan på att frågan om domstolsväsendets organisation, som är föremål för översyn, får sin lösning.

Domstolsverket anser att frågan om domstolsinstanser bör övervägas ylterligare med inriktning på att åstodkomma ett mer enhetiigt system. Det finns enligt verket även anledning att avvakto de överväganden som för närvarande sker rörande domstolamas framtida organisation.

Juridiska fakulteten vid Stcxkholms universitet anser att en uppsplittrad instansordning av det slag som föreslås inte är lämplig. Fakulteten anser att Stockholms tingsrätt skall vara försto instans i alla mål enligt konkur­renslagen, att en till Svea hovrätt knuten Marknadsdomstol skall vara överinstans cxh - eventuellt - att Högsto domstolen skall vara sisto instans. Fakulteten anser vidare att ett företog bör kunna föra talan mot ett annat företog om vitesåläggande samt kunna förena en sådan talan med en talan om ogiltighel eller skadestånd.

Skälen för regeringens förslag

Marknadsdomstolens roll

De konkunensregler som föreslås utgör gmnd för såväl civilrättslig talan om avtals ogiltighet cxh skadestånd som konkunensrättslig prövning av frågor om undantog, icke-ingripandebesked, konkunensskadeavgift, åläg­gande vid vite att upphöra med överträdelser och vitesutdömande. Dessa olika typer av frågor har ett nära materiellt samband.

Utmärkande för den nuvarande ordningen enligt KL är framför allt den centrala roll som Marknadsdomstolen har för prejudikatbildningen på konkurtensområdet. Denna ordning med en specialinstans på konkunens-rättens område har en förhållandevis lång tidition i Sverige. Vid en över­gång till ett renodlat förbudssystem med en ny typ av sanktioner är det emellertid nödvändigt med fömyade överväganden i frågor som rör till-lämpande organ och instansordning.

Frågan om domstolsväsendets organisation är föremål för översyn inom regeringskansliet. I samband därmed aktualiseras cxkså frågan om special­domstolamas framtida administration och organisation. Frågan tas upp i departementsprome.morian (Ds 1992:38) Domstolsväsendet Organisation

35

och administration i framtiden. Där förordas att ett sammanhållet dom-    Prop. 1992/93:56 stolsväsende skall vara en utgångspunkt för framtiden. Enligt promemorian talar starka skäl för att specialdomstolama avskaffas cxh deras verksamhet inordnas i de vanliga domstolama. En uttedning inom regeringskansliet med denna inriktning aviseras, bl.a. för Marknadsdomstolens del.

Samtidigt föreslår regeringen nu ett nytt förbudssystem pä konkunens-rättens område. För att uppnä framför allt syftet med en anpassning till EG:s konkunensrätt är det enligt vår mening, särskilt när lagen är ny, mycket viktigt med en likformig och konsekvent rättstillämpning. Detto uppnås sälcrast om Marknadsdomstolen får behälla det yttersto ansvaret för rättstillämpningen. Andra överväganden bör ansfe till dess domstolens framticfe roll har klarlagts.

Till saken hör att Marknadsdomstolen inte bara prövar konkunensrättsli­ga frågor utan också frågor enligt ett flertal olika lagar, bl.a. frägor om marknadsföring, avtalsvillkor cxh prcxluktsäkerhet. Frågan om att föra över mål från Marknadsdomstolen till de allmänna domstolama bör lämpli­gen tas upp gemensamt för alla de olika måltypema.

Marknadsdomstolen bör alltså tills vidare behålla sin centrala roll för prejudikatbildningen på konkunensrättens område. Förslaget till en ny konkunenslag bör emellertid redan nu föranleda vissa andra förändringar av instansordningen.

Instansordningen i mål om konkurrensskadeavgift m.m.

En väsentiig nyhet i regeringens förslag till ny konkunenslag är de krafti­ga ekonomiska sanktioner i form av konkunensskadeavgift som kan till­gripas när förbuden har överträtts. Av rättssäkerhetsskäl torde en ordning som innebär att prövning sker i minst två domstolsinstanser av sådana mål inte kunna undvaras. För att Marknadsdomstolen skall kunna vara preju­dikatbildande bör prövningen därför först ske i en underinstans till Mark­nadsdomstolen. Med hänsyn till rättsområdets speciella karaktär är det därvid lämpligt att kompetensen på området samlas hos en enda domstol. Med patentmålen som förebild bör valet stanna vid Stcxkholms tingsrätt. Konkunensverket bör vara den myndighet som väcker talan om konkur­rensskadeavgift.

Prövningen av frågor om undantog cxh icke-ingripandebesked bör som nämnts tidigare Ugga på Konkunensverket. Konkunensverket bör cxkså ha möjlighet att ålägga företog vid vite att upphöra med överträdelser av förbuden. Det är framför allt inttesset av snabbhet cxh effektivitet i för­farandet som talar för att Konkunensverket fär denna möjlighet.

Det måste dock finnas en möjlighet att överklaga Konkunensverkets beslut i dessa frågor. Behovet av en prövning i två domstolsinstanser är här visserligen inte lika framträdande som när det gäller prövning av konkunensskadeavgifter. Lämplighetsskäl talar ändå för att frågoma efter överklagande följer samma instansordning som mål om konkunensskade­avgift. Det är framför allt en fördel att den rättsliga prövningen när det gäller konkunensrättsliga ingripanden sker efter ett så enhetligt mönster

36

som möjligt. En sådan ordning ger cxkså möjligheter att i stor utsträckning    Prop. 1992/93:56 handlägga olika frågor tillsammans.

Enligt förvaltningslagen får beslut av förvaltningsmyndighet överklagas av den som beslutet angår, om det har gått honom emot. Beslut av Kon­kunensverket i här berörcfe frågor bör emellertid enligt regeringens me­ning bara få överklagas av företag som berörs av beslutet.

Den föreslagna ordningen innebär alltså att domstolsprövningen sker i en enhetiig instansordning med två exklusiva domstolar, nämligen Stockholms tingsrätt och Marknadsdomstolen. I avsnitt 5.2.6 föreslår vi samma ord­ning också når det gäller prövning av företogsförvärv. Den föreslagna ordningen torde underlätto en eventuell framtida förändring av Marknads­domstolens roll.

Instansordningen i mål om utdömande av viten och i civilrättsliga mål

När det gäller prövningen av mål om utdömande av vite bör i den nya lagen gälla samma ordning som enligt KL. Utdömande av vite bör alltså ankomma pä allmän domstol.

Även civilrättsliga mål om skadestånd cxh ogiltighet bör handläggas av de allmänna domstolama enligt de fommregler som finns i rättegångsbal­ken.

Men när det gäller utdömande av vite cxh skadestånd bör det finnas en altemativ möjlighet alt föra talan hos Stcxkholms tingsrätt, även om tings­rätten inte skulle vara behörig enligt de vanliga fommreglema. Prövningen av sådana frågor kommer nämligen i stor utsträckning att gmndas på över­väganden av samma slag som tingsrätten har att göra i rent konkunens­rättsliga mål. Med en sådan ordning kan tingsrättens särskilda sakkunskap på området uttiytljas bättre.

Rättegångsregler

Prövningen vid Stcxkholms tingsrätt av mål om konkunensskadeavgift bör ske enligt den rättegångsordning som gäller för indispositiva tvistemål. Det är lämpligt att samma rättegångsordning gäller vid målets prövning hos Marknadsdomstolen. För Marknadsdomstolens del innebär detto en nyhet som föranleder ändringar i lagen om marknadsdomstol m.m.

Frågor som överklagats från Konkunensverket bör hos tingsrätten hand­läggas enUgt lagen (1946:807) om handläggning av domstolsärenden (änd­rad senast 1990:448).

Det bör införas en möjlighet att handlägga ett mål cxh ett ärende gemen­samt, om det skulle vara till fördel för uttedningen. Det kan ofto tänkas vara fallet om exempelvis målet och ärendet rör samma avtal.

37

5.2 Kontroll av företagsförvärv 5.2.1 Allmänt om företagsförvärv

Prop. 1992/93:56

Regeringens förslag: Förvärvskonttollen behålls i den nya lagen, men får en något annorluncfe utformning.

KontroUen omfattar bara företogsförvärv där de berörda förefegen tiUsammans har en årsomsätuiing som överstiger 4 miljarder kronor.

Ingripande skall kunna ske om ett sådant företogsförvärv fär antos leda tiU mer påtogliga skadliga effekter i ett långsiktigt perspektiv.

Konkurrenskommitténs förslag: Överensstämmer i huvudsak med rege­ringens med undantog av att kommittén inte föreslår någon begränsning av konttollmöjligheten med hänsyn till årsomsätttiing.

Remissinstanserna: En knapp majoritet av remissinstansema tillstyrker i huvudsak kommitténs förslag eller lämnar det utan erinran. Det är bl.a. Näringsfrihetsombudsmannen, Stotens pris- och konkunensverk samt juridiska fakultetema vid Lunds och Uppsala universitet. Marknadsdomsto­len kan tänka sig en mer skärpt kontroll än som förutsätts i motivuttalan­dena till gällande lag. DomsioJen förespråkar ändå stor försiktighet vid ut­formningen av regler av detto slag.

Sveriges industriförbund, Sveriges köpmannaförbund, Kooperativa för­bundet, Lantbmkamas riksförbund cxh andra remissinstanser som repre­senterar näringslivet är negativa till en skärpt förvärvskonttoU. En huvud­linje i kritiken är att man menar att det med en skärpning finns risk för att sådana stmkturrationaliseringar som är nödvändiga för att svenska företog skall kunna konkunera intemationellt eller med utländska företog i Sverige förhindras.

Skälen för regeringens förslag

Effekter av en företagskoncentration

Företogsförvärv utgör en naturlig cxh viktig del i en fortiöpande marknads­ekonomisk stmkturomvandling, och förvärven bidrar till att olika sektorer i ekonomin utvecklas och anpassas till marknadens ändrade fömtsättningar. En ökad intemationell handel utan tullar cxh andra handelshinder innebär att omvandlingstrycket cxh kravet på stmkturrationaliseringar ökar. För en Uten och öppen ekonomi av den typ som Sverige representerar innebär detto också att konkunensförhållandena ändras, särskilt på de områden som är utsatto för utiändsk konkunens. Företogsförvärv inom eller utom Sverige kan i sådana fall bidra till en effektiv nationell eller intemationeU konkunens. Andra sektorer med mer lokalt betingad prcxluktion cxh kon­sumtion, t.ex. delar av tjänstesektom, påverkas i mindre utsttäckning av den intemationeUa utvecklingen.

Företogsförvärv kan emellertid i vissa fall leda till en marknadsdominans som sätter konkunensen ur spel och därmed i sin tur motverkar ulveck-

38

Ungskraften inom respektive bransch. I sädana feU kan de mer kortsiktiga    Prop. 1992/93:56 företagsekonomiska bedömningama av fördelar i form av lägre kostnader och förbättrad lönsamhet ställas mot de långsiktigt samhällsekonomiska nettoförlustema av en väsentUgt försämrad konkurrens.

Ett förvärv som iimebär vertikal integration kan leda tiU negativa konse­kvenser för konkurrensen. Det kan ske exempelvis när ett företag integre­rar bakåt genom att förvärva en leverantör med kontroU över viktiga råva­ror, tiUverkningsprocesser, know-how eUer immaterialrättsUga tillgångar. Negativa konsekvenser för konkurrensen kan också uppkomma genom vertikafe förvärv i senare led, t.ex. genom förvärv av vilctiga distributions­kanaler.

Förvärv som innebär en horisonteU integration är aUvarligast fiin kon­kurrenssynpunkt. Sådana sammanslagningar ger emellertid oftast också möjligheter tiU kostnadsbesparingar främst genom att man kan slå samman tiUverkningsenheter tiU sföne anläggningar. Genom att man kan tiUverka de produkter som man tidigare konkurrerat om i längre serier kan man sänka styckkostiiaden. Mot detto stär samhäUsekononuska nettoförluster samt möjUgheter att fe ut överpriser på gmnd av marknadsmakt.

EES-avtalet och ett framtida EG-medlemskap kommer att medföra att åtskiUiga av nu befintiiga handelshinder meUan länder i Europa försviimer eUer reduceras, vilket leder tiU att svenska företag pä hemmamarknaden utsätts för ökad konkunens genom att importen ökar. Många koncentrera­de marknader skyddas emellertid i dag inte av handelshinder men uppvisar ändå ett mycket svagt konkunenstryck pä gmnd av andra slag av inträdes­barriärer. Pä dessa marknader kommer stordriftsfördelar cxh andra meka­nismer som verkar i koncentterande riktiung att även i firamtiden försämra konkurrensen oavsett EES-avtalet och EG-medlemskap.

Den fusionskonttoU som blir en del av det svenska rättssystemet genom EES-avtalet cch som skall tillämpas av EG-kommissionen och EFTA:s övervakningsorgan, EFTA Surveillancx Authority - tvä övemationella organ - medför enUgt regeringens mening inte att behovet av en nationeU kontroU försviimer, eftersom dessa regler är tillämpUga endast pä mycket stora fusioner. Det krävs bl.a. att de mblandade företagens ärsomsätttung överstiger 5 nuljarder ecu (drygt 35 miljarder kr).

Det är inte heller så, att en förvärvskonttoU förlorar sin betydelse i konkurrenshänseende om det införs regler som ger ökade möjUgheter att ingripa mot företag som missbmkar en dominerande ställning på markna­den. Det visar inte minst exemplet frän EG, där det vid sidan av artikel 86 i Romfördraget har ansetts nödvändigt med särskUda regler om förvärvs­konttoU.

Vär slutsats är att en samhällelig prövning av visa företagsförvärv är motiverad och att därför möjligheten att ingripa (xh pröva företagsförvärv måste vara kvar.

Nivån pd kontrollen

EnUgt KL kan ingripande mot ett företogsförvärv ske om förvärvet anting­en leder tiU en dominerande ställning pä marknaden för en vara, tjänst

39

eller annan nyttighet eller förstärker en redan dominerande ställning. Där­utöver måste förvärvet medföra sådan skadlig verkan som avses i general­klausulen. För att förvärvet skall få förbjudas krävs att detto är av särskild vikt från allmän synpunkt.

Av förarl>etena till KL framgår att lagstiftarens avsikt varit att reglema om konttoU av företogsförvärv skall tiUämpas mycket restriktivt. Ambi­tionsnivån i den nuvarande lagstiftningen är alltså begränsad till att helt undantogsvis inskricfe mot särskilt allvarliga faU. Motivultalandena är emeUertid knapphändiga cxh närmare vägledning saknas när det gäller fömtsättningama för ett ingripande mot ett företogsförvärv.

Även i en ny lagstiftning om konttoll av företogsförvärv bör man se konttollen som en undantogsåtgärd. Bara vissa stöne företogsförvärv bör kunna bU föremål för samhällelig prövning över huvud toget, cxh det bör av lagen framgå vilka dessa är. En rimlig avvägning är enligt regeringens mening att prövningen bara skall omfatto sådana förvärv där de berörda företogen tillsammans har en årsomsätttiing som överstiger 4 miljarder kronor.

Ingripande bör ske när sådana förvärv får antos leda till mer påtogliga skadliga effekter i ett långsiktigt perspektiv. Det avgörande för prövningen bör vara om ett förvärv leder till ett väsentiigt minskat konkunenstryck eller om konkunensen sätts ur spel. Tillämpningen bör vidare effektivise­ras.

Vid förvärvsprövningen bör man enligt vår mening väga in också om­ständigheter som på längre sikt är av stor betydelse från samhällssynpunkt, såsom viklen av att en nödvändig stmktunationalisering inte hindras. Vi återkommer till denna fråga i avsnitt 5.2.3.

Prop. 1992/93:56

5.2.2 Dominerande ställning

Regeringens förslag: För att ingripande med stöd av förvärvsregler­na skall kunna ske krävs liksom enligt KL en dominerande ställning på marknaden.

Uttrycket dominerande ställning skall ha samma innebörd som uttrycket har vid tillämpningen av besfemmelsen om förbud mot miss­bmk av dominerande ställning. Det innebär att kravet för att ett företog skall uppnå en dominerande ställning blir nägot lägre än en­ligt KL.

Konkurrenskommitténs förslag: Överensstämmer i huvudsak med rege­ringens.

Remissinstanserna: Flertalet av remissinstansema tillstyrker i huvudsak kommitténs förslag eller lämnar det utan erinran. Det är bl.a. Näringsfri­hetsombudsmannen, Stotens pris- och konkunensverk. Finansinspektionen samt juridiska fakultetema vid Lunds cxh Uppsala universitet.

Sveriges industriförbund. Svenska handelskammarförbundet, Lantbmkar-nas riksförbund cxh flera andra remissinstanser som representerar närings-

40

Uvet är negativa tiU att kravet pä dominerande ställning för ingripande med stöd av förvärvsreglema sänks.

Skälen för regeringens förslag: Avgränsningen av vad som är domine­rande StäUning har i KL:s förarbeten gjorts mycket snäv. Det sägs där att ett företog har en dominerande ställning, om det kan agera utan att to nämndvärd hänsyn till konkunenters cxh potentiella konkunenters reaktio­ner.

Begreppet dominerande ställning bör enligt regeringens mening finnas kvar för att ge förvärvskonttollen en gmndläggande avgränsning och för att begränsa konttoUens räckvidd. Det är samtidigt viktigt att situationer som duopol, oligopol eller annan väsentiig koncentration fecks av förvärvs­konttollen.

Enligt vär mening bör begreppet dominerande ställning i detfe samman­hang ha samma innebörd som det har vid tillämpiung av de föreslagna reglema om missbmk av dominerande ställning, dvs. knyto an till den tolkning av begreppet som kommit till uttryck i EG-rätten.

Begreppet förekommer cxkså i EES-avtalets konkunensregler cxh avses där ha samma innebörd som inom EG. För i Sverige verksamma företog är det av värde att begreppet har en enhetlig betydelse i konkunenssamman-hang.

I förhållande till KL torde förslaget innebära att kravet på en domineran­de ställning på marknaden för prövning med stöd av reglema om förvärvs­konttoU sänks något.

Prop. 1992/93:56

5.2.3 Förvärvets påverkan på konkurrensen m.m.

Regeringens förslag: Ett s.k. konkunenstest, dvs. en prövning av om företogsförvärvet kommer att hämma konkunensen cxh i så fall i vUken grad, införs.

För ingripande mot ett för\'äTv fordras ett väsentiigt hämmande av konkunensen på den svenska marknaden eller en påtoglig del av den och att detto sker på ett sätt som är skadligt från allmän synpunkt.

Konkurrenskommitténs förslag: Överensstämmer i huvudsak med rege­ringens.

Remissinstanserna: Flertalet av remissinstansema tillstyrker i huvudsak kommitténs förslag eUer lämnar det utan erinran. Det är bl.a. Näringsfri­hetsombudsmannen, Stotens pris- cxh konkunensverk. Kommerskollegium samt juridiska fakultetema vid Lunds cxh Uppsala universitet.

Stotens pris- cxh konkunensverk menar dock att rekvisitet "från allmän synpunkt" bör slopas för att öka klarheten att inte mer kortsiktiga inttessen skall beaktas vid prövningen.

Näringsfrihetsombudsmannen anser att uttrycket "från allmän synpunkt" är för aUmänt hållet cxh bör ersättos med en specificerad uppräkning av omständigheter som bör tillmätas betydelse vid prövningen. Enligt honom bör som försvar för ett konkunensskadligt förvärv bara få beaktas ekono­miska fördelar med förvärvet samt omständigheter till skydd för liv, hälsa.

41

säkerhet eUer av annan art som klart överväger inttesset av en effektiv    Prop. 1992/93:56 konkunens.

Sveriges indusöiförbund, Sveriges köpmannaförbund, Lantbmkamas riksförbund cxh flera andra remissinstanser som representerar näringslivet är negativa till förslaget. Merparten av de negativa anser att förslaget brister i fömtsebarhet.

Skälen för regeringens förslag

Konkurrenstest

I EG:s fusionskonttollförordning anges att en företagskoncentration skall förklaras oförenUg med den gemensamma marknaden, om den skapar eller förstärker en sådan dominerande ställning som medför att den effektiva konkunensen inom den gemensamma marknaden eller en väsentiig del av den påtogligt skulle hämmas. Vid prövningen av om konkunensen häm­mas, det s.k. konkunenslestet, är avgörande inte själva koncentrationsök­ningen utan den reella minskningen av konkunensen. Vid tillämpningen av förordningen gäller dcxk presumtionen att koncentrationen inte skall anses hämma den effektiva konkunensen, om marknadsandelen för de berörda företogen inte uppgår till mer än 25 prcxent av den gemensamma markna­den eller en väsentiig del av den.

Även i flera andra utiändska rättssystem utmynnar prövningen i förvärvs­ärenden oftast i ett s.k. konkunenstest, dvs. en sammanvägd bedömning av hur förvärvet kommer att påverka konkunensen på marknaden i fram­tiden. Om förvärvet allvarligt hämmar förekomsten eller utvecklingen av en effektiv konkunens, anses det normalt inte böra få komma till stånd.

Den bl.a. av EG valda modellen med ett konkunenstest har stora för­tjänster. Vid ett konkunenstest inriktas prövningen på faktorer som det i nutid går att i rimlig grad föra bevisning om cxh som samlat ger underlag för bedömningen av om ett visst företogsförvärv väsentiigt hämmar före­komsten eller utvecklingen av en effektiv konkunens med därav följande otiUräckligt konkunenstryck.

Leder prövningen fram till att det är fråga om ett väsentiigt hämmande av konkunensen talar mycket för att det långsiktigt kommer att uppsfe sådana negativa effekter på prisbildning, effektivitet m.m. som ger be­tydande netloförluster för samhällsekonomin.

Även den svenska förvärvskonttollen bör innehålla ett konkunenstest.

Skadligt fiån allmän synpunkt

Även om ett väsentiigt hämmande av konkunensen normalt torde samman­falla med skadlighel från allmän synpunkt går det emellertid enligt rege­ringens mening inte att ha ett system där varje företogsförvärv skall för­bjucfes, om det vid ett konkunenstest skulle visa sig att konkunensen genom förvärvet kommer att hämmas väsentiigt. Ett förvärv kan nämligen i det enskilda fallet hämto sitt försvar i andra omständigheter som har positiv effekt från samhällsekonomisk synpunkt.

42

Mot varandra kan i ett enskilt fall komma att sfe, å ena sidan, ett påtog-    Prop. 1992/93:56 Ugt hämmande av konkunensen pä ett sätt som kan försvaga konlcunens-trycket i kanske betydande grad och, ä den andra sidan, det ekonomiska värdet av rationellare produktion vilket uppnås just genom företogsför­värvet.

Ett förvärv kan också utgöra ett led i en stmkturrationaUsering som är nödvändig för att ett företog skall kunna stärka sin konkunenskraft på den intemationeUa marknaden. Det blir här fråga om en avvägning mellan tvä faktorer. Å ena sidan står företogets behov av en stark hemmabas samt stordriftsfördelar m.m. vilket visserligen hämmar konkunensen på den svenska marknaden men som i ett längre och vidare perspektiv kan ha positiva effekter för konkunensens cxh samhäUsekonomins utveckling i Sverige. Å den andra sidan står kravet på en väl fungerande hemmamark­nad som gynnar nya svenska företog att växa upp. I den samlade bedöm­ningen bör cxkså beaktos om förvärvaren har möjlighet att vinna skalför­delar i fräga om prcxluktion, forskning cxh utveckling och marknadsföring genom samarbetspartner utomlands eller förvärv av företog utanför Sveri­ge-Vid denna prövning bör man inte bara utgå från den aktuella marknadssi­tuationen utan cxkså väga in sådana förväntode framtida förändringar av marknadsbilden som exempelvis ett EG-medlemskap eller en avreglering av en bransch kan medföra. Det gäller här framför allt sådana områden som inte omfattos av EES-avtalet, t.ex. jordbmksområdet.

Men även andra allmänna intressen kan ha en sådan styrka att man måste väga dem mot det samhällsekonomiska inttesset av en effektiv konkunens när man prövar ett företogsförvärv. Det gäller framför allt inttesset av att skydda liv, hälsa cxh säkerhet. Exempelvis torde nationella säkerhets- och försörjningsinttessen kunna vara av den digniteten att rent konkunens­rättsliga aspekter i del enskilda fallet får vika.

Prövningen av ett företogsförvärv bör alltså inle bara avse förvärvets omedelbara effekter på konkunensen utan utgå från en helhetsbedömning där konkunensfaktorer får vägas mot andra allmänna intressen av särskilt viktig art. Självfallet bör vid denna vägning bara långsiktiga verkningar ha betydelse. Exempelvis bör hänsyn inte få tas tiU sysselsättningseffekter.

En ordning där andra än rena konkunensfaktorer har betydelse vid be­dömningen av ett företogsförvärv finns i flera utiändska system. Exempel­vis kan i Tyskland ett företogsförvärv som har förbjudits av konkunens­myndigheten släppas i genom av ekonomiministem, om konkunensbe­gränsningen uppvägs av förvärvets totalekonomiska fördelar eller rättfär­digas genom ett för allmänheten överlägset inttesse. Ocksä i Storbritonnien sker prövning av företogsförvärv genom en avvägning mellan skacfe cxh fördel för det allmänna inttesset.

43

5.2.4 Fölbud mot viss del av ett fräetagsförväiv m.m.

Prop. 1992/93:56

Regeringens förslag: Risker med ett företagsförvärv skaU i försto hand undanröjas genom åläggande om försäljning av ett företag, en rörelse eller en del av en rörelse eUer genom något annat konkunens-främjande åläggande av mindre ingripande slag än ett förbud.

Konkurrenskommitténs förslag: Överensstämmer med regeringens.

Remissinstanserna: Remissinstansema tUlstyrker kommitténs förslag eller lämnar det utan erinran.

Skälen för regeringens förslag: Stöd saknas i KL cxh dess förartxten för att Marknadsdomstolen skulle ha en möjlighet att delvis förbjuda ett före­togsförvärv eller att ålägga det förvärvande företoget att avyttra en del av aktiema. Visst stöd för en sådan möjlighet kan dcxk hämtas i specialmoti­veringen liU 7 § KL, där det uttalas att då regeringen fiistställer ett förbud eller åläggande som gäUer en aktiepost, kan detto begränsas tiU att avse en del av aktieposten om omständighetema föranleder detfe. Som exempel anges vidare att ett förbud som gäller köp av ett företog eUer en koncem kan inskränkas till att gäUa exempelvis en rörelsegren eller en division inom koncemen.

I de förhandlingar som Näringsfrihetsombudsmannen fört med företog förekommer ocksä frivilliga åtoganden från företogens sida som innebär utträdande ur samarbete med andra företog eller avhändelse av en del av rörelsen. Näringsfrihetsombudsmannens uppgifter har från cxh med den 1 juli 1992 övertagits av Konkunensverket.

Det är inte en lämplig ordning att reglema för förvärvskonttollen inte medger åläggande om partiell avhändelse. Reglema bör vara utformade sä att syftet med dessa kan uppnäs med minsto möjliga ingrepp. Om endast möjligheten att totalförbjucfe förvärvet står tUl buds blir förvärvsprövnings-instmmentet tmbbigare än vad som är lämpligt. Det kan också leda tiU en stöne restriktivitet i tillämpningen än vad som är önskvärt.

Stöne förvärv medför i bland att den nya koncemen fär en dominerande ställning enbart på vissa marknader. I sådana fiaU bör det flnnas möjlig­heter att ingripa mot förvärvet bara i de delar som medför skadlig konkur­rensbegränsning.

Det bör därför i en ny lag finnas en möjlighet att ge föreläggande om partiell avhändelse eller att besluto nägot annat konkunensfrämjande åläg­gande av mindre ingripande slag än ett förbud. Bestämmelsen om partieU avhändelse bör utformas sä, att åläggandet kan gälla antingen ett förelag, en rörelse eller en del av en rörelse som redan före förvärvet fanns inom det förvärvande företoget eUer motsvarande inom det förvärvade företaget.

Är en partiell avhändelse eller ett partiellt förbud mot förvärvet eUer något annat åläggande tillräckligt för att förebygga förekomsten av en icke fungerande konkunens bör denna möjlighet väljas före ett totalt förbud mot förvärvet i fråga.

44

5.2.5 Uppbrytning av företagskoncentrationer

Prop. 1992/93:56

Regeringens bedömning: Någon möjlighet att bryto upp bestående företogskoncentrationer införs inte i den nya lagen.

Konkurrenskommitténs förslag: Kommittén föreslår att det införs en möjUghet att bryto upp starka företogskoncenttationer för det faU detto är den enda framkomliga vägen att åsfedkomma en effektiv konkurrens. Upp­brytningen föreslås ske genom åläggande för företoget i fråga att avyttra en viss del av rörelsen.

Remissinstaosenva: Endast en minoritet av remissinstansema tiUstyrker kommitténs förslag eller lämnar det utan erinran. Det är bl.a. Näringsfri­hetsombudsmannen, Stotens pris- cxh konkunensverk cxh Finansinspektio­nen.

En knapp majoritet avstyrker förslaget. Det är Konjunkturinstitutet, Tele­verket, Kammarrätten i Göteborg samt alla remissinstanser som represente­rar näringslivet. De synpunkter som framförs är att möjligheten till upp-bryming inte behövs, är tveksam från rättssäkerhetssynpunkt och kan verka hämmande på investeringar cxh teknisk utveckling. Det framförs cxkså att en uppbrytning av besfeende företog är förenat med betydande praktiska, ekonomiska cxh rättsliga problem.

Skälen för regeringens bedömning: Enligt KL finns det ingen möjlighet att besluto om att bryto upp existerande företogskoncentrationer. Denna möjlighet finns dcxk i vissa utiändska rättssystem, såsom det tyska och det amerikanska.

Företogskoncenttationen är hög på flera marknader i Sverige. I vissa fall är detto en följd av att marknaden under lång tid varit reglerad. Intematio­naliseringen cxh avreglering kommer emellertid att föranlecfe att flera marknader öppnas för nationell och intemationell konkunens. Visserligen kommer det även i fortsättningen att förekomma marknader som i stor utsträckning är avskärmade från konkunens, cxh det kan i cxh för sig anföras skäl för att det skall finnas en möjlighet att bryto upp mycket starka företogskoncentrationer på sådana marknader. En så ingripande åtgärd skuUe i sä fall få reserveras för rena undantogsfall. Med hänsyn emeUertid till de stora konsekvenser en uppbrytning har för berörcfe före­tog och tiU de svårigheter av rättslig cxh annan art som är förenade med en sådim åtgärd anser regeringen att en möjlighet att bryto upp besfeende företogskoncentrationer inte bör införas.

I stället bör stotsmaktema ägna fortsatt uppmärksamhet åt sådana åtgär­der som innebär avreglering eller öppnande av marknader, t.ex. upphävan­de av tekniska handelshinder, borttogande av olika etobleringshinder för inhemska och utiändska företog cxh harmonisering av regler med utiändska rättssystem.

45

5.2.6 Instansordningen

Prop. 1992/93:56

Regeringens förslag: Stcxkholms tingsrätt prövar på talan av Kon­kunensverket som försto instans mål om företogsförvärv. Tingsrät­tens avgöranden överklagas hos Marknadsdomstolen.

Konkurrenskommitténs förslag: Kommittén föreslär att Marknadsdoms­tolen på talan av Konkunensverket prövar mäl om företogsförvärv. Vidare föreslår kommittén att regeringen skall pröva sädana mål där Marknads­domstolen har bifiaJlit verkets talan, om en enskUd part begär det.

Remissinstanserna: Merparten av remissinstansema tillstyrker kommit­téns förslag eller lämnar det utan erinran.

Endast Stotens pris- cxh konkunensverk, Stotskontoret cxh i viss mån Kommerskollegium är negativa. De anser att en domstol i stället för rege­ringen skall överpröva Marknadsdomstolens avgörande. Bl.a. framförs att det är angelägel i samband med EES-avtalet att inte skapa inttyck alt prövningen av utiändska företogs förvärv av svenska företog gmncfes på en politisk bedömning.

Skälen för regeringens förslag: Enligt nuvarande ordning prövar Mark­nadsdomstolen mål om företogsförvärv på talan av Konkunensverket (tidi­gare Näringsfrihetsombudsmannen). Ett förbud mot ett företogsförvärv blir enligt 7 § KL giltigt endast under fömtsätti:\ing att regeringen fastställer det. Regeringen skall härvid inte göra någon allmän överprövning av ärendet utan endasl antingen helt eller delvis fastställa beslutet eller vägra fastställelse. Regeringen kan aldrig ingripa mot ett förvärv som Marknads­domstolen tillåtit.

Skälet till att det slutliga avgörandet delvis lagts på regeringsnivå synes vara att ett förbud mot ett företogsförvärv betraktas som en så ingripande och ekonomiskt betydelsefull åtgärd att den i sisto hand borde bedömas av regeringen i ett brett ekonomiskt-politiskt perspektiv. Praxis saknas helt på området, eftersom något fall ännu inte har prövats av regeringen.

Den nuvarande ordningen med att regeringen överprövar en domstols avgörande är emellertid inte lämplig av principiella skäl. Dessutom bör regeringen i möjligaste mån avlastos beslutsfattande i förvalttiingsärenden. Så har i slor utsträckning skett bl.a. på näringspolitikens område i övrigt, Stotsmaktemas och regeringens befettning med sttiiktumtvecklingen i aUmänhet har också minskat påtogligt. Detto talar för att en regeringspröv­ning av förvärvsärenden inte heller är nödvändig.

Som nämnts i avsnitt 5.1.7 bör Marknadsdomstolen tiUs vidare behålla sin centrala roll som prejudikatskapande organ på konkunensrättens om­råde. Domstolen bör därför också avgöra mål om företogsförvärv. Samti­digt är mål om företogsförvärv av så ingripande karaktär att det måste finnas en möjlighet att få ett ingripande bedömt i mer än en instans.

För att Marknadsdomstolen skall kunna vara prejudikatbildande på för­värvsområdet och ett företogsförvärv samtidigt skall kunna prövas i flera instanser bör prövningen först ske i en underinstans till Marknadsdomsto-

46

len. Av samma skäl som anförts när det gäller vårt förslag om konkunens­skadeavgift bör denna underinstans vara Stockholms tingsrätt.

Handläggningsordningen enligt KL innebär att Marknadsdomstolen i förvärvsärenden först konstoterar att ett förvärv har skadlig verkan. Där­efter skaU domstolen förhandla med företoget för att försöka få tiU stånd en överenskommelse som förhindrar den skadliga verkan.

Med hänsyn till bl.a. behovet av skyndsam handläggning av förvärvs­ärenden bör någon motsvarande skyldighet för domstolama enligt den nya lagen inte finnas. Förhandlingar med företagen bör i försto hand ske under Konkunensverkets handläggning av ärendena.

En sådan ordning lägger givetvis inget hinder i vägen för parteraa att ocksä under rättegången komma fram till en förhandlingsuppgörelse som tillgodoser det allmännas krav pä en fortsatt effektiv konkunens och att detto framförallt i underinstansen sker efter aktiva insatser från domstolens sida. Denna uppgörelse bör kunna förenas med vite pä samma sätt som en uppgörelse under handläggningen hos Konkunensverket (se avsnitt 5.2.8).

Prop. 1992/93:56

5.2.7 Anmälan, tidsfrister och interimistiskt förbud

Regeringens förslag: En skyldighet införs att till Konkunensverket anmäla sådana företogsförvärv som kan bli föremål för ingripande enligt lagen.

Konkunensverket skall senast 30 dagar efter anmälan fatto beslut om särskild undersökning. Under denna tid får inte företogen vidte några åtgärder för fullföljande av förvärvet. Beslutar verket om sär­skild undersökning måste talan om förvärvet väckas hos Stcxkholms tingsrätt inom 90 dagar.

Tingsrätten skaU avgöra målet inom sex månader. Överklagas tingsrättens dom skall Marknadsdomstolen avgöra målet inom tte månader.

Möjligheten att meddela interimistiskt förbud mot ett förvärv vidgas.

Konkurrenskommitténs förslag: Överensstämmer i huvudsak med rege­ringens med undantog av att kommittén föreslår att regeringen eller den myndighet som regeringen besfemmer skall föreskriva vilka förvärv som skall omfattas av anmälan.

Remissinstanseraa: Merparten av remissinstansema tillstyrker i huvud­sak kommitténs förslag eller lämnar det utan erinran. Det är bl.a. Närings­frihetsombudsmannen, Stotens pris- cxh konkunensverk. Finansinspektio­nen cxh juridiska fakultetema vid Lunds och Uppsala universitet. Några av de positiva anser dock att det bör framgå av lagen vilka förvärv som om­fattas av anmälningsskyldigheten.

Sveriges industriförbund, Svenska handelskammarförbundet, Lantbmkar-nas riksförbund och flera andra remissinstanser som representerar närings­livet är negativa till förslaget om obligatorisk anmälningsskyldighet av

47

vissa förvärv. De menar att det inte finns något behov av en sådan ordning Prop. 1992/93:56 cxh att det kan skapa onödig byråkrati. Om en obligatorisk anmälnings­skyldighet införs, anser de att det bör framgå av lagen vilka förvärv som omfattas av skyldigheten. Andra synpunkter som framförs är att förvärvs-konttoUen bara skall omfatto sådana förvärv som är anmälningsskyldiga och att det från anmälningsskyldigheten undantas förvärv som bara margi­neUt päverkar konkunensen.

Marknadsdomstolen anser att den av kommittén föreslagna utvidgningen av möjligheten att meddela interimistiskt förbud gär för långt med hänsyn tiU de följder ett sådant förbud kan få. Även flera av de remissinstanser som representerar näringslivet är negativa tUl att möjUgheten att meddela interimistiskt föibud vidgas.

Skälen för regeringens förslag

KL.s handläggningstider

Ett viktigt inslag i handläggningsproceduren när det gäller prövningen av företogsförvärv är att varje steg i handläggningen är förknippat med olika tidsfrister. För Konkunensverkets (tidigare Näringsfrihetsombudsmannens) inledande informella granskning finns emellertid ingen tidsgräns. Enligt 20 § försto styckel KL gäller att, så snart det finns anledning att undersöka ett företogsförvärv, skall särskilt beslut fattos om detto. För hela förfarandet gäller att handläggningen skall ske med "särskild skyndsamhet".

Från det att Konkunensverket fattot ett formellt beslut enligt 20 § att in­leda fördjupad undersökning har verket tte månader på sig att fatto beslut om frågan skall föras vidare till Marknadsdomstolen, såvida inte partema samtycker till en förlängning av fristen. Fristen kan även förlängas med en månad i toget efter beslut av domstolen, om synnerliga skäl föreligger.

Marknadsdomstolen skall fatto beslut inom sex månader från det att verkets ansökan anhängiggjorts vid domstolen. Regeringen skaU fatto sill beslut om fastställande inom tre månader från domstolens beslut. Även dessa frister kan förlängas, om partema samtycker eller om synnerliga skäl föreligger.

Om fristerna utnyttjas maximall, men ingen förlängning Ixgärs, innebär det att ett ärende som går tiU regeringen inte kan avgöras på snabbare tid än ett år.

I praktiken har det visat sig att handläggningstiden i bland har utsträckts genom att det dröjt med beslut om inledande av fördjupad undersökning enUgt 20 §.

Merparten av de förvärvsärenden som undersöks leder emellertid inte till något 20 §-beslut. I vissa av dessa fall har handläggningstiden blivit gans­ka utdragen.

48

ÅnmälningsskyMighet

Prop. 1992/93:56

Det är angeläget att uppnå ett system med fasto cxh korto tidsfrister för prövningen av förvärvsärenden. Det är viktigt för företogens planering att det inte under för lång tid råder osäkerhet om ett företogsförvärv kommer att gcxlkännas eller inte.

För att uppnå en objektiv utgångspunkt för när försto tidsfristen börjar löpa bör det införas en skyldighet att tiU Konkunensverket anmäfe sädana förvärv som kan bli föremål för ingripande enligt lagen. I många utiändska system finns en sådan skyldighet.

En ytterligare fördel som man uppnår med en anmälningsskyldighet är att det ökar effektiviteten i förvärvskonttollen. Det förvärvande företoget kan inte överraska konkunensmyndigheten med att omedelbart integrera det förvärvande företoget i sin egen verksamhet på sä sätt att det verkar av­hållande mot att förbjucfe förvärvet på gmnd av de stora skador en upp­brytning kan åstodkomma.

Konsekvensen av anmälan bör vara att Konkunensverket ges en frist om 30 dagar under vilken förvärvet inte får genomföras annat än om verket beslutar att inte föra saken till tingsrätten. Under fristen måste verket fatto beslut om särskild undersökning. Om så inte sker, har möjligheten att föra talan om förvärvet förfallit. Beslutar verket om att inleda en undersökning bör talan väckas hos tingsrätten inom 90 dagar, vilket är den tidsfrist som i dag gäller för att väcka talan hos Marknadsdomstolen. Överklagas tings­rättens dom bör Marknadsdomstolen avgöra målet inom samma tidsfrist som enligt KL gäller för regeringen, dvs. inom tte månader.

En anmälan ger alltså en objektiv fastställbar utgångspunkt för tidsfristen. Falskt eller ofullständigt beslutsmaterial till Konkunensverket i samband med anmälan bör föranleda att den försto tidsfristen inte anses ha börjat löpa.

Interimistiskt förbud

Nära samband med tidsfristema har reglema om möjlighet att interimistiskt förbjucfe ett förvärvs genomförande innan ärendet slutiigen har prövats. I 21 § KL ges Marknadsdomstolen resp. regeringen möjlighet att besluto om interimistiskt förbud för företog att fullfölja ett förvärv när synnerliga skäl föreligger.

Marknadsdomstolen har ännu inte bifallit några sådana yrkanden. Dom­stolen tvingas i dessa fall att på ett begränsat material göra en preUminär prövning. Skulle domstolen i ett visst faU meddela interimistiskt förbud skuUe detto i dag sannolikt uppfattas som en stark signal om att domstolen även vid en slutiig prövning skulle förbjucfe förvärvet.

Det framstår som angeläget att företog inte obstmerar genom att faktiskt genomföra ett förvärv medan prövningen ännu pågår. Prövningen bör inte få störas av fullföljande åtgärder av förvärvspartema.

Den nuvarande regeln har i praktiken visat sig mindre ändamålsenlig. Enligt regeringens uppfattning bör möjligheten att få ett interimistiskt beslut av innebörd att förvärvet inte får fuUföljas innan ärendet slutligt

4 Riksdagen 1922193. I saml. Nr 56

49

prövats vidgas. Det bör kunna ske då det allmänna inttesset av fortsatt uttedning utan påverkan av åtgärder från de inblancfede partema överväger de olägenheter företogen kan ha av att förvärvet inte kan fullföljas så länge prövningen fortgår. Möjligheten att fatto interimistiskt beslut bör tUlkom-ma Stcxkholms tingsrätt som enligt vårt förslag i försto instans skaU pröva mål om företogsförvärv. Beslutet bör kunna överklagas hos Marknads­domstolen.

Prop. 1992/93:56

5.2.8 Frivilliga åtaganden

Regeringens förslag: Frivilliga åtoganden från företogen i samband med ett företogsförvärv skall kunna förenas med vite.

Vitet föreläggs av Stockholms tingsrätt på ansökan av Konkur­rensverket.

Konkurrenskommitténs förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens bortsett från att kommittén föreslår att Marknadsdomstolen skall förelägga vitet.

Remissinstanserna: Alla remissinstanser tillstyrker i huvudsak kommit­téns förslag eller lämnar det utan erinran. Några av dessa anser dcxk att det råder oklarhet vad Marknadsdomstolen skall pröva när domstolen förelägger vite.

Skälen för regeringens förslag: Det är förhållandevis vanligt med frivil­liga åteganden från företog i förvärvsärenden.

De olika åtoganden som företogen har gjort gentemot Näringsfrihetsom­budsmannen kan delas in i fyra olika gmpper. Den försto innebär åtogan­den att anmäla kommande för\'ärv. Den andra innefattar olika former av StmktureUa åtoganden, t.ex. av innebörd att förvärvsparten skall upphöra med samarbete med annat företog på den aktuella marknaden eller avyttra en del av sin rörelse. Ett annat vanligt förekommande åtogande innebär att det förvärvande företoget skail begränsa sitt ägande och inflytande i det förvärvade företoget. Fömtom de angivna typema finns några speciella åtoganden som på olika sätt kan röra företogens beteenden. Det vanligaste av dessa innebär mcxlifieringar av konkunensklausuler i förvärvsavtalet. En annan typ är åtoganden i syfte att motverka att utomsfeende företog diskrimineras.

Någon möjlighet att förelägga vite för överträdelse av åtogandet finns inte enligt KL. I USA - där frivilliga uppgörelser är vanligt förekommande - finns en möjlighet att ge sanktioner mot företog som bryter den frivilliga uppgörelsen, s.k. consent orders.

Det bör nu införas en möjlighet för Stockholms tingsrätt att förelägga vite för överträdelser av ett frivilligt åtogande som berörda företog gör gentemot Konkunensverket. Föreläggandet bör komma till stånd på yrkan­de av Konkunensverket. Prövningen hos tingsrätten bör inriktas på att konttollera att de formella fömtsättningama för förvärvsprövningen är uppfyllcfe cxh att uppgörelsen ligger inom ramen för lagen. Dämtöver bör domstolen tillse att åtogandet är tillräckligt preciserat innan vitet föreläggs.

50

5.3 Uppgiftsskyldighet ocb tvångsmedel

Prop. 1992/93:56

Regeringens Törslag: Om Konkunensverket inte på friviUig väg får tillgång till material som behövs vid verkets uttedningar, skaU verket kunna ålägga ett företog eller annan vid vite att tilUiandahåUa materi­alet. Verket skall vidare kunna kalla personer tiU förhör.

För att få en rättvisande bUd av kostnader cxh intältter i en verk­samhet av ekonomisk eUer kommersiell natur, som drivs av en kom­mun eUer ett landsting, skall verket kunna rikto särskilt åläggande mot kommunen eller landstinget.

Vid uttedningar om överträdelser av förbuden mot konkurrensbe­gränsande samarbete cxh missbmk av dominerande ställning skaU Konkunensverket efter beslut av Stcxkholms tingsrätt kunna genom­föra undersökningar hos företog. Verket skall ha rätt att få tillttäde till företogets lokaler, granska och göra kopior av handlingar samt begära muntiiga förklaringar. I vissa fall skall en sådan undersökning kunna ske även hos någon annan än det företog som är föremål för uttedning.

Konkunensverket skall kunna begära handräckning hos kronofog­demyndigheten för att genomföra en undersökning.

Skyldigheten att föra s.k. kartellregister enligt uppgiftsskyldig­hetslagen tas bort. Någon ändring i lagen när det gäller uppgiftsskyl­dighet med avseende på konkurrensförhållanden görs för närvarande inte. Frägan om omfattningen av uppgiftsskyldigheten utanför kon-kunenslagens område skall övervägas i särskild ordning.

Konkurrenskommitténs förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens när det gäller Konkunensverkets befogenhet att utfärda åläg­gande och i fråga om kartellregister. Kommittén föreslår dock att skyldig­heten enligt uppgiftsskyldighetslagen att lämna uppgift vad avser konkur­rensförhållanden slopas.

Kommittén föreslår cxkså att Konkunensverket eller, i vissa fall. Mark­nadsdomstolen vid uttedning om överträdelser av förbjudna konkunensbe­gränsningar skaU kunna besluto om säkringsåtgärder i form av beslag, eftersökning i förvar eller utrymme cxh försegling av förvar eller utrym­me, allt efter förebUd från bevissäkringslagen (1975:1027) för skatte- cxh avgiftsprcxessen.

Remissinstanserna: De flesto av remissinstansema lämnar kommitténs förslag utan erinran eller kommentar.

Några remissinstanser, bl.a. Svea hovrätt, ifrågasätter det lämpliga i att tiUåto så ingripande säkringsåtgärder som kommittén föreslagit. Några, br.a. Sveriges industriförbund, anser att säkringsåtgärder alltid bör beslutas av domstol.

Stotens pris- cxh konkunensverk tar upp frågan om uppgiftsskyldighet enUgt uppgiftsskyldighetslagen och anför: Den uttedningsverksamhet som är nödvändig för att Konkunensverket skall kunna fullgöra uppgifter när

51

det gäller bl.a. avreglering cxh konkunens inom offentiig verksamhet    Prop. 1992/93:56 fömtsätter att verket kan få tillgång till primärcfeto. Regler om uppgifts­skyldighet behövs för detto ändamål, men bör inte tas in i den nya konkur­renslagen.

Sollentuna kommun cxh Landstingsförbundet avstyrker förslaget vad avser Konkunensverkets befogenhet gentemot kommuner cxh landsting. De menar att den kontroll som sker vid den kommunala revisionen är tiUräcklig.

Skälen för regeringens förslag

Konkurrensverkets behov av uiredningsmatericd

Det primära ansvaret för tillämpningen av den nya konkunenslag som föreslås kommer i huvudsak att ligga på Konkunensverket. Verket kom­mer att ha ett stort utredningsansvar och i vissa fall därjämte en beslutande funktion. Det är bara i frågor som rör ogilUghet cxh skadestånd som ver­ket inte har ett direkt utredningsansvar.

För en effektiv lagtillämpning är det av stor vikt att verket vid sina ut­redningar får tillgång till relevant uttedningsmaterial. Normalt torde detto cxkså bli fallet. Det får nämligen fömtsättos att företogen i regel inte mot­sätter sig att överlämna material som verket behöver. Verkets insamling av material bör alltså till övervägande del kunna ske genom informella kon­takter med företogen.

När det gäller anmälningar för undantog cxh ansökningar om icke-in­gripandebesked ligger det redan i företogens eget inttesse att lämna upp­gifter till Konkunensverket som är konekto och fullständiga. I dessa fall torde verket ofto kunna avgöra ärendet genom de uppgifter som företogen lämnar på detto sätt. Motsvarande torde gälla i fråga om anmälningar om företogsförvärv.

Allmän uppgiftsskyldighet

I vissa fall kommer det emellertid att finnas ett behov för Konkunensver­ket att begära in uppgifter i formell cxh tvingande ordning. Det bör därför Uksom enligt KL finnas en allmän uppgiftsskyldighet för företog och andra som inträder efter åläggande av verket.

Konkunensverket bör också kunna ålägga företrädare för ett företog och andra personer som kan ha upplysningar i saken att inställa sig för förhör. En liknande bestämmelse finns i 5 § uppgiftsskyldighetslagen.

Ett särskilt faU där Konkunensverket kan behöva tillgång tiU uppgifter är när ett företog som drivs av en kommun eller ett landsting misstänks för underprissättning. Konkunensverket bör i sådana fall kunna ålägga kom­munen eller landstinget att fullständigt redovisa kostnader cxh intäkter för verksamheten.

52

Undersökmng

Prop. 1992/93:56

Behovet av längre gående tvångsmedel är särskUt framträdande vid ut­redningar om överträdelser av de föreslagna förbuden mot konkunensbe­gränsande samarbete cxh missbmk av dominerande ställning. Behovet finns dels i sådana fall cfe Konkunensverket varken pä frivilUg väg eller genom åläggande har fått tillgång till uttedningsmaterial, dels när det finns risk för att Ixvis undanhålls eller förvanskas. För att en misstänkt över­trädelse skaU kunna uttedas bör det därför finnas en yttersto tvångsmöjlig­het för att säkra bevisning om överträdelsen. Vad som då behövs är fram­för allt en möjlighet för Konkunensverket att få tillträde tUl företogets lokaler och där granska affärshandlingar.

TvångsmöjUghetema i lagen bör inte göras mer ingripande än vad som är nödvändigt, cxh de bör vara väl avpassade för äncfemålet. Det är därför enligt regeringens mening mindre lämpligt att vid utformningen av regler­na hämto förebild från de regler som gäller för brottmål eller skattepro­cess. I stället bör reglema i stora drag utformas på samma sätt som EG:s cxh EES-lagens motsvarande regler.

Det innebär att Konkunensverket vid uttedningar om misstänkto över­trädelser av förbuden bör kunna genomföra undersökning hos företog och därvid ha rätt all fä tillttäde till företogets lokaler m.m, granska cxh göra kopior av handlingar samt begära muntliga förklaringar.

För att hindra kringgående av lagen bör del även finnas möjlighet att göra undersökning hos annan än det berörda företoget, om det finns sär­skild anledning att anto att bevis finns där.

Ett beslut om undersökning bör efter prövning av behovet av åtgärden fattos av domstol pä ansökan av Konkunensverket. Härigenom torde rätts­säkerhetens krav vara väl tillgcxlosedda. I linje med övervägandena om instansordningen i avsnitt 5.1.7 bör Stockholms tingsrätt fatto beslut i försto instans, cxh tingsrättens beslut bör kunna överklagas hos Marknads­domstolen.

För att garantera att en undersökning skall kunna genomföras även om ett företog motsätter sig åtgärden bör Konkunensverket kunna begära handräckning hos kronofogdemyndigheten.

Uppgiftsskyldighetslagen

Uppgiftsskyldighetslagen innehåller en allmän skyldighet för näringsidkare att i enlighet med vad som stodgas i lagen lämna de uppgifter som erford­ras för att främja aUmän kännedom om pris- och konkunensförhållanden inom näringsUvet.

Enligt lagen åligger det näringsidkare att till myndighet som regeringen besfemmer lämna uppgift i fråga om konkunensbegränsningar cxh priser m.m. Myndigheten får bl.a. förelägga näringsidkare att tillhandahålla handlingar. Myndigheten skall föra ett s.k. kartellregister över konkunens­begränsande överenskommelser om vilka uppgift lämnas eller som myndig­heten pä annat sätt får kännedom om.

53

EnUgt en särskild förordning fär Finansinspektionen inhämto uppgifter    Prop. 1992/93:56 enligt lagen i fråga om verksamhet som är föremål för dess tillsyn. Kon­kunensverket får inhämto uppgifter i fråga om näringsverksamhet i övrigt.

Det kommer att finnas ett behov för Konkunensverket att samla in upp­gifter om konkunensförhållanden även när det gäUer annat än uttedningar enligt konkunenslagen. Detto gäller särskilt vid uttedningar som tar sikte på avreglering och konkunensförhållanden inom offentiig sektor.

Uppgiftsskyldighetslagen tar i sin nuvarande utformning sikte bara pä uppgiftsskyldighet för näringsidkare och om konkunensförhållanden inom näringslivet. Något underlag finns inte för närvarande att bedöma vilken omfettning uppgiftsskyldigheten utanför konkunenslagens område bör ha. Denna fråga bör därför övervägas ytterligare. I avvaktan på att detto sker bör bestämmelsema om uppgiftsskyldighet i uppgiftsskyldighetslagen sfe kvar.

De s.k. karlellregister som med stöd av uppgiftsskyldighetslagen förs hos Konkunensverket cxh Finansinspektionen tjänar framför allt till att ge offentiighet åt existerande konkunensbegränsande avtal inom näringslivet. I den nya konkunenslag som föreslås förbjuds i princip alla konkunensbe­gränsande avtal, och företogen kan anmäla avtal för att fä undantog eller ansöka om s.k. icke-ingripandebesked.

Enligt regeringens mening finns det inte längre någol behov av att föra kartellregisler. Den lagstodgade skyldigheten att föra sådana register bör därför tas bort.

54

5.4 Ikraftträdande av cxh övergångsbestämmelser tiU den nya konkurrenslagen

Prop. 1992/93:56

Regeringens förslag: Den nya konkunenslagen skall träda i kraft den 1 juli 1993.

Förbudet mot konkunensbegränsande samarbete skaU omfatto ocksä avtol, beslut och samordnade förfaranden som föreligger när lagen träder i kraft.

Verkningama av förbudet kan dcxk skjutas upp, om berörda företog inom sex månader från lagens ikraftträdande anmäler avtalet etc. för beviljande av undantog eller ansöker om icke-ingripandebe­sked. I sädana fall inträder verkningama först sex månader efter den cfeg cfe Konkunensverket meddelat beslut med anledning av anmälan eller ansökan.

Förbjudna avtal etc. som föreligger när lagen träder i kraft cxh då pågående förfaranden som är att anse som missbmk av dominerande ställning omfattos inte av lagens förbud, om berörda företog inom sex månader från lagens ikratträdande upphör att tillämpa avtalen etc. eller förfarandena eller ändrar dem på sådant sätt att de antingen uppfyUer vUlkoren för gmppundantog eller inte längre omfattos av förbuden. I sädana fall skall avtalen etc. eller förfarandena anses ha varit tillåtna från tidpunkten för lagens ikraftträdande.

Promemorians förslag: Överenssfemmer med regeringens med undantog av alt det i promemorian föreslås dels att lagen skall träda i kraft den 1 januari 1993, dels att verkningama av förbudet mot konkunensbe­gränsande samarbete, om undantog eller icke-ingripandebesked söks inom sex månader från lagens ikraftträdande, skall inträda två månader efter Konkunensverkets beslut.

Remissinstanserna: En knapp majoritet av remissinstansema gcxltar pro­memorians förslag eller lämnar det utan erinran. Det är bl.a. Näringsfri­hetsombudsmannen och Stotens pris- cxh konkunensverk.

ÅtskUliga remissinstanser anser att tidpunkten för lagens ikraftträdande bör senareläggas. Det är bl.a. Sveriges industriförbund. Grossistförbundet svensk handel, Sveriges köpmannaförbund, Sveriges livsmedelshandlare­förbund, Kcxjperativa förbundet, Dagab, Företogamas riksorganisation, Svenska handelskammarförbundet och Lantbmkamas riksförbund. De flesto av dessa anser att lagen bör ttäcfe i kraft den 1 januari 1994. De skäl som anförs är att företogen behöver lång tid för att anpassa sig till de nya reglema cxh att ärendeanhopningen hos Konkunensverket annars kommer att bU alltför omfattande.

Många remissinstanser anser också att det för anpassningen till de nya reglema krävs längre tidsfrister i övergångsbesfemmelsema. Det är bl.a. Närings- cxh teknikutvecklingsverket, Marknadsdomstolen, Sveriges in-

55

dusttiförbund, Grossistförbundet svensk handel, Svenska handelskammar-    Prop. 1992/93:56 förbundet, Sveriges Uvsmedelshandlareförbund, ICA Förbundet cxh Lant­bmkamas riksförbund.

För att ytterUgare underlätto anpassningen föreslår Svenska handels­kammarförbundet att förfarande- cxh sanktionsregleraa skjuts pä framtiden och att i StäUet motsvarande regler i KL under en övergångstid fär fortsätto att gälla. LUcnande synpunkter framförs av ICA Förbundet.

Skälen för regeringens förslag: Den nya lagen bör inte träda i kraft aUlför kort tid efter att den beslutas, utan näringsUvet måste ges skälig tid att anpassa sig till de nya regleraa.

A andra sidan är det önskvärt att lagen träder i kraft i nägorluncfe an­slutning tiU när EES-lagen träder i kraft, eftersom de båcfe lagaraa innehål­ler i princip identiska regelsystem för dels konkunensbegränsningar med verkan inom landet, dels konkunensbegränsningar som berör handeln över gränseraa inom EES.

Planen för när EES-lagen skall träda i kraft är fortfarande den 1 januari 1993. Regeringen anser mot den bakgmnden att den nya konkunenslagen inte bör träda i kraft senare än den 1 juU 1993.

EES-lagen innebär att även sådana avtal, beslut cxh samordnade förfaran­den som föreligger när EES-lagen ttäder i kraft omfattas av de konkur­rensrättsliga förbuden, cxh det är angeläget att en sådan ordning gäller även för den svenska nationella konkunenslagen. Detto är för övrigt motiverat redan med hänsyn till inttesset av att med stöd av en ny lag snabbt cxh effektivt kunna motverka konkunensbegränsningar i det sven­ska näringslivet.

Denna ordning saknar emellertid inte komplikationer. De förbud mot konkunensbegränsningar som föreslås är förenade med en rad verkningar som alla är tänkfe att inträda samtidigt. En överträdelse av ett förbud kan inte bara föranleda ingripanden i form av ålägganden att upphöra med överträdelsen eller skyldighet att utge konkunensskadeavgift, utan har cxkså civilrättsliga verkningar i form av ogiltighel cxh skyldighet att betala skadestånd.

Gmndsatsen att ny civillagstiftning inle skall mbba innehållet i avtal som träffats innan sådan lagstiftning trätt i kraft ger uttryck för en viktig rätls-säkerhetsprincip. Avsteg från denna princip bör komma i fråga endast om starka samhällsinttessen talar för det.

Enligt regeringens mening torde skälen i detto fall vara tillräckligt starka för att kunna göra avsteg från principen om att lagar inte skaU ha tUlbaka-verkande kraft. Sverige har för övrigt genom EES-avtalet foUcrättsUgt åtagit sig att göra ett sådant avsteg.

Det finns emellertid skäl att låto övergången tUl det nya systemet vara förhåUandevis mjuk när det gäller befintiiga avtal, beslut och samordnade förfaranden. Gör företogen anmälan till Konkunensverket för beviljande av undantog eller ansöker om icke-ingripandebesked inom sex månader från lagens ikraftträdande bör avtalen etc. träffas av verkningama av.för­budet först sex månader efter det att Konkunensverket har konstoterat att avtalet etc. är förbjudet. Företogen har då möjlighet att anpassa sig i över­ensstämmelse med lagen.

56

Det bör cxkså finnas en möjlighet att inom sex månader från lagens ikraftträdande korrigera förbjudna avtal etc. cxh förfaranden eller upphöra att tiUämpa dem och därigenom undgå förbuden.

6 Övriga lagstiftningsfrågor

6.1 Ändringar i lagen om marknadsdomstol m.m.

Prop. 1992/93:56

Regeringens förslag: Nägra s.k. inttesseledamöter skall inle längre finnas i MarknadsdomsU)len. Domstolen skaU i fortsättningen i alla mäl som den handlägger ha en sammansättning av lagfama domare och ekonomiska experter.

Kommitténs Törslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens med undantog av att kommittén föreslår dels att intresseledamöteraa skall tas bort bara i konkunensmål, dels att de icke lagfama ledamöteraa skall ha kvalificerad ekonomisk kompetens cxh insikt i samhäUsekonomins funk­tionssätt och näringslivets förhållanden.

Remissinstansema: En majoritet av remissinstanseraa godtar kommitténs förslag eller lämnar det utan erinran. Till de positiva remissinstansema hör Stockholms tingsrätt. Näringsfrihetsombudsmannen, Stotens pris- cxh konkunensverk cxh Juridiska fakulteten vid Uppsala universitet.

Negativa är bl.a. Marknadsdomstolen, Sveriges industiiförbund. Grossist-förbundet svensk handel, Sveriges köpmannaförbund, Kcxperativa förbundet, LO cxh TCO. Dessa anser framför allt att domstolen försvagas om de s.k. inttesseledamötema tas bort.

Skälen för regeringens förslag

Nuvarande ordning

Marknadsdomstolens sammansättning cxh handläggningen hos domstolen regleras i lagen om marknadsdomstol m.m.

Domstolen består av en ordförande, en vice ordförande och tio andra ledamöter. Av de senare är fyra särskilda ledamöter, tte för ärenden om konkurrensbegränsning och avtalsvillkor meUan näringsidkare samt en för ärenden om marknadsföring, avtalsvillkor i konsumentförhållanden cxh produktsäkerhet

För alla ledamöter utom ordföranden finns ersättare. Ledamötema och ersättama utses av regeringen.

Ordföranden, vice ordföranden och en av de särskilda ledamötema för ärenden om konkunensbegränsning m.m. skall vara lagkunniga och erfar­na i domarvärv.

De andra särskilcfe ledamötema skaU ha särskild insikt i näringsUvets förhåUanden respektive i konsumentfrågor. Det är för närvarande professo­rer i nationalekonomi cxh företogsekonomi som är utsedda tiU sädana

57

58

ledamöter. Domstolen har alltså bland sina ledamöter kvalificerade ekoncn    Prop. 1992/93:56 miska experter.

Av domstolens övriga sex ledamöter utses tte bland företrädare för före-togarinttessen cxh tte bland företrädare för konsument- cxh löntagarinttes-sen. Dessa sex ledamöter har för närvarande anknyming tUl Sveriges industriförbund, Grossistförbundet svensk handel, Sveriges köpmannaför­bund, LO, TCO cxh Kcx)perativa förbundet. Vissa av ersättama till dessa har anknytning tUl andra organisationer. Dessa s.k. inttesseledamöter fömtsätts dock vara opartiska cxh avlägger liksom de andra ledamöteraa domared.

Bakgmnden tiU domstolens sammansättning är den förhandlingsverksam­het i konkunensärenden som har förekommit hos domstolen cxh dess föregångare Näringsfrihetsrådet cxh Marknadsrådet samt behovet av do-marerfarenhel, ekonomisk sakkunskap cxh förankring hos berörcfe kretsar.

De s.k. iruresseledamötema bör utgå

Marknadsdomstolen skall enligt regeringens förslag till ny konkunenslag (se avsnitt 5.1.7 cxh 5.2.6) tills vidare behålla sin centrala roU för prejudi­katbildningen på konkunensrättens område. Domstolen får enligt förslaget en mer utpräglad rättskipande roll, cxh den formaliserade förhandlings­verksamhet som enligt KL förekommer i konkunensbegränsningsfrågor bortfaller. Motiven för att i fortsättningen ha s.k. inttesseledamöter i domstolen är alltså inte längre lika framträdande. Enligt regeringens me­ning är del för övrigt i princip inte lämpligt att ledamöter i en domstol kan uppfattas som representanter för olika intressen.

Även när det gäller övriga typer av mål som handläggs av domstolen, t.ex. mäl enligt marknadsföringslagen, är det fråga om rättstUlämpning cxh därför mindre lämpligt att s.k. intresseledamöter deltar i avgörandena.

Regeringen anser därför att det i fortsättningen inte bör finnas några s.k. inttesseledamöter alls i Marknadsdomstolen. Någon anledning att awakfe den översyn av marknadsföringslagen (Dir. 1991:70) som för närvarande pågår innan intresseledamötema i mål enligt den lagen avskaffas finns inte.

Domstolen bör i fortsättningen i alla mål som den handlägger besfe av lagfama domare cxh ekonomiska experter. Regeringen bör som ekonomis-ka experter kunna utse såväl personer med teoretisk ekonomisk kompetens som personer med praktisk ekonomisk kompetens.

Regeringens förslag innebär att det samlade antalet ledamöter i Mark­nadsdomstolen minskar. Detto, liksom förslaget till ny konkunenslag, föranleder vissa ylterligare ändringar i lagen om marknadsdomstol.

ti.2  Ändring i EES-lagen

Prop. 1992/93:56

Regeringens förslag: I EES-lagen införs en bestämmelse av innebörd att förbudet i EES-avtalets artikel 53.1 inte skall tillämpas pä sådana kategorier av avtal mellan företog, beslut av företogssammanslut-ningar och samordnade förfaranden som kan antas uppfylla fömtsätt­ningama för undantag enligt artikel 53.3. De olika kategoriema anges av regeringen i verkställighetsföreskrifter. I bestämmelsen skaU också anges att övervakningsmyndighetema har rätt att i ett visst faU be­stämma att ett gmppundantog inte skall tiUämpas.

Skälen för regeringens förslag: I prop. 1991/92:170 har regeringen föreslagit rikscfegen att anto en lag om ett europeiskt ekonomiskt samar­betsområde (EES). Genom denna lag avses bl.a. artikel 53 i EES-avtalet cxh gmndläggande besfemmelser om övervakningsorganens befogenheter inkoiporeras i svensk rätt.

Artikel 53.1 förbjuder alla avtal mellan företog, beslut av företogssam-manslutningar och samordnade förfaranden som kan påverka handeln meUan avtalsslutande parter och som har till syfte eller resultot att hindra, begränsa eller snedvrida konkurrensen. Verkan av att ett avtal eUer en annan rättshandling träffas av förbudet är enligt artikel 53.2 att rättshand-Ungen är ogiltig. Denna ogiltighetsverkan, som är av civilrättslig natur, skall t)eaktas av nationella rättstillämpande myndigheter.

Artikel 53.3 medger att ett visst förfarande kan undantos från förbudets tillämpning efter särskild prövning enligt där angivna kriterier. Innebörden av ett sådant undantog är att rättshandlingen inte träffas av ogiltighetspå-följden. På detto sätt har undantoget civilrättsliga verkningar, så länge det gäller.

Beslut om undantog skall enligt andra bestämmelser i EES-avtalet med­delas av EG-kommissionen eller EFTA:s övervakningsmyndighet, bercxn-de på vUket av dessa övervakningsorgan som är behörigt enligt avtalet.

1 bilaga XIV till EES-avtalet anges ett antal rättsakter, s.k. gmppundan­tagsförordningar, vilka med överenskomna anpassningar skaU gälla inom EES. Dessa är:

rättsakt nr 2 kommissionens förordning (EEG) nr 1983/83 om tillämp­ning av fördragels artikel 85.3 på gmpper av ensamåterförsäljaravtal,

rättsakt nr 3 kommissionens förordning (EEG) nr 1984/83 om tillämp­ning av fördragets artikel 85.3 på gmpper av exklusiva inköpsavtal,

rättsakt nr 4 kommissionens förordning (EEG) nr 123/85 om tillämpning av fördraget artikel 85.3 på vissa gmpper av försäljnings- och serviceavtal för motorfordon,

rättsakt nr 5 kommissionens förordning (EEG) nr 2349/84 om tillämp­ning av fördragets artikel 85.3 på vissa gmpper av patentiicensavtal,

rättsakt nr 6 kommissionens förordning (EEG) nr 417/85 om tillämpning av fördragets artikel 85.3 på gmpper av specialiseringsavtal,

59

rättsakt nr 7 kommissionens förordning (EEG) nr 418/85 om tiUämpning    Prop- 1992/93:56 av fördragels artikel 85.3 på gmpper av avtal om forskning cxh utveck­ling,

rättsakt nr 8 kommissionens förordning (EEG) nr 4087/88 om tiUämp­ning av fördragets artikel 85.3 på gmpper av franchiseavtal, cxh

rättsakt nr 9 kommissionens förordning (EEG) nr 556/89 om tiUämpning av fördragets artikel 85.3 på vissa gmpper av know-hcjw-licensavtal.

De olika gmppundantogen gäller skilda kategorier av avtal som har det gemensamt att de - för det fall de skulle omfattas av förbudet i artUcel 53.1 - kan antas uppfyUa fömtsättningama för undantag vid prövning enUgt artikel 53.3. Sådana undantog har, Uksom undantogen i det särskUda faUet, den verkan att förbudet inte skall tillämpas pä de avsedda rättshandlingar­na. Rättshandlingen behöver inte anmälas för övervakningsmyndighetens prövning, säsom annars är fallet med förfaranden vilka omfattas av för­budet i artikel 53.1.

Att ett gmppundantog är tUlämpligt hindrar dock inte att övervaknings­myndighetema kan företo en prövning enligt artikel 53.3 av varje kon­kunensbegränsande förfarande som omfattas av ett sädant undantog. Fin­ner övervakningsmyndigheten vid denna prövning att förfarandet, ttots att det uppfyller vUlkoren i ett gmppundantog, ändå har vissa verkningar som är oförenliga med artikel 53.3, kan myndigheten bestämma att ett gmppun­dantog inte skall tiUlämpas i ett visst fall. Ett sädant beslut har bara verk­ningar för framtiden.

I bilaga XIV finns cxkså upptogen som rättsakt nr 15 Höga myndighetens beslut 25-67/EKSG med en förordning om befrielse från kravet på för­handsgodkännande enligt fördragets artikel 66.3. Denna rättsakt har inte sin gmnd i samma bestämmelse som de tidigare nämnda, utan i artikel 2 i protokoU 25 tiU EES-avtalet. Detto protokoll hör cxkså tiU det som före­slås inkorporeras i svensk rätt genom EES-lagen.

I prop. 1991/92:170 (del 1 bilaga I s. 172 samt del Ul, bilaga 11, s. 25) har regeringen liksom i ett tidigare lagstifttiingsärende bedömt de ifrågava­rande rättsaktema vara av den arten att de kan inkorporeras med svensk rätt genom regeringsförordning. Lagrådet yttrade sig vid sin granskning av EES-lagstiftningen inte i frågan.

LUcaså byggde i förevarande lagstiftningsärende det till Lagrådet remitte­rade förslaget pä bedömningen, att den form av gmppundantag som avses komma att gälla enligt den svenska konkunenslagstiftningen har karaktär av verkstäUighetsföreskrifter. Av denna anledning innehöll lagförslaget bara för upplysnings skull ett bemyndigande för regeringen eller den myn­dighet som regeringen besfemmer att utfärcfe föreskrifter om de tiUtänkfe gmppundantogen. Som framgått av avsnitt 5.1.2 har Lagrådet haft erin­ringar mot den valda metoden för regleringen av gmppundantogen i kon­kunenslagen och som en tänkbar lösning föreslagit att det i konkunensla­gen införs en materiell besfemmelse om gmppundantog.

Eftersom avsikten är att de framtida svenska gmppundantogen skall ha motsvarande funktion cxh verkan som EES-avtalets gmppundantog i rätts­aktema nr 2-9, bör Lagrådets ytttande i förevarande lagstiftningsärende beaktas också i firåga om EES-lagen.

60

Regeringen har - som firamgått - givit sin syn på frågan om gmppundan-tagens införUvande. När nu Lagrådet har haft synpunkter i frågan är del regeringens mening att varje tvivel om dess rätt att meddela föreskrifter om gmppundantog undanröjs.

Det bör därför i EES-lagen införas en materieU bestämmelse om att förbudet i artikel 53.1 i EES-avtalet inte skaU tiUämpas på sådana katego­rier av avtal etc. som kan antas uppfylla fömtsättningama för undantog enUgt avtalets artikel 53.3. De olUca kategoriema bör kunna bestämmas av regeringen i verkställighetsföreskrifter. I bestämmelsen bör cxkså anges den rätt som övervakningsmyndighetema har att i ett visst faU bestämma att ett gmppundantag inte skall tillämpas.

Lagrådets uttalande torde däremot inte behöva påverka den lösning som valts för inkorporeringen av gmppundantoget på kol- cxh stålomrädet. Detto gmppundantog är av en annan art än de andra gmppundantagen. Det innehåller bestämmelser om undantag från kravet på förhandsgodkännande av EG-kommissionen eller EFTA:s övervakningsmyndighet av bl.a. för­värv som leder till en företogskoncentiation, beroende på tillgångamas eller företogens storlek cxh karaktären av den koncentration som skall genomföras.

Enligt prop. 1991/92:170 föreslås EES-lagen träda i kraft den dag som regeringen bestämmer. Den här föreslagna ändringen bör träda i kraft samtidigt med lagen.

6.3 VUseledande extrapriser

Prop. 1992/93:56

Regeringens bedömning: Några ytterligare lagregler om marknads­föring i samband med tillfälliga prisnedsättningar utöver vad som redan följer av marknadsföringslagen och prisinformationslagen be­hövs inte.

Konkurrenskonunitténs förslag: Kommittén föreslår att det i prisinfor­mationslagen (1991:601) förs in nya bestämmelser angående marknadsfö­ring i samband med prisnedsättningar.

Förslaget innehåller följande:

-

Marknadsföring fär inte utformas sä att konsumenter vilseleds om prisets förmånUghet.

-

Om en tillfäUig prisnedsättning marknadsförs som särskilt förmånlig, skaU nedsättningen vara påtoglig i förhållande tiU det pris som omedelbart dessförinnan tUlämpats på försäljningsstäUet under rimlig tid. Erbjudandets varaktighet cxh eventuellt andra begränsningar skall framgå tydligt.

Remissinstanserna: Endast en minoritet av de remissinstanser som har yttrat sig över kommitténs förslag i denna del är positiva. Det är Närings­frihetsombudsmannen, Konsumentverket, Göteborgs kommun, Konsument­vägledamas förening, LO, Konsumentberedningen cxh Dagab AB. Några av dessa anför bl.a. att Konsumentverkets riktUnjer för tillfälliga prisned­sättningar följs dåligt inom handelsledet.

61

Förslaget avstyrks av Marknadsdomstolen, Televerket, Lånsstyrelsen i Prop. 1992/93:56 Göteborgs cxh Bohus län, Sveriges industriförbund, Grossistförbundet svensk handel, Sveriges köpmannaförbund, Sveriges Livsmedelshandlare­förbund, ICA Föibundet, DagUgvamleverantörers förbund cxh Svenska handelskamntorförbundet. Nästan genomgående anser dessa remissinstanser att marknadsförings-lagens regler är tillräckUga för att beivra vUseledande användning av s.k. extipriser.

Skälen för regeringens bedömning: Generalkfeusulen mot otiUbörUg marknadsföring i 2 S marknadsföringslagen är en central lagbestämmelse för aU kommersieU marknadsföring. Den innehåUer framför aUt ett krav pä att marknadsföring skaU vara vederhäftig. Detfe innebär att en marknads­föringsåtgärd inte fär vara ägnad att vUseleda, I detfe ligger att åtgärden inte får vara vUseledande i sakfiägor och att den inte heUer får ha en förvillande utformning.

Marknadsdomstolen kan ingripa med förbud mot sådan vUseledande marknadsföring. Marknadsdomstolen har cxkså i ett faU prövat vederhäf­tigheten av extraprisangivelser (MD 1990:13). DomsU)len slog där Éast vilka villkor som bör gälla för en dagUgvambutik vid användningen av röcfe prisetiketler cxh extraprisangivelser.

I marknadsföringslagen finns även en generalklausul om informations­skyldighet (3 §), som gör det möjligt att ålägga en näringsidkare att vid marknadsföring lämna sådan information som har särskUd betydelse från konsumentsynpunkt. Den kompletteras av särskUda bestämmelser i prisin­formationslagen.

I lUchet med flertalet remissinstanser anser regeringen att det inte finns nägot behov av ytterUgare lagregler för att motverka vUseledande mark­nadsföring cxh främja information till konsumenterna i samband med tiUfålUga prisnedsättningar. Marknadsföringslagens cxh prisinformationsla­gens regler tiUsammans med den praxis som har utveckfets hos Marknads­domstolen samt Konsumentverkets riktiiinjer pä omrädet fär anses tillräckU­ga för att sfevja missbmk av extraprisangivelser. Den av kommittén före­slagna lagregeln skuUe inte öka möjlighetema att ingripa mot sådan vUsele­dande prisinformation.

I sammanhanget bör också nämnas att Konsumentverket enUgt vad rege­ringen har inhämtot för närvarande ser över de riktlinjer för tiUfälUga pris­nedsättningar som har gällt sedan år 1978 (KOVFS 1977:1).

7 Kostnader och Jindra effekter av förslagen

Samhdlbekonomin och företagen

Lagförslagets förbud mot konkunensbegränsande samaibete cxh missbmk av en dominerande ställning liksom de gmppundantag som regeringen senare kommer att utfärda sammanfaller i hög grad med EG:s och EES-avtalets konkunensregler. Avsikten är också att EG:s omfattande rättsprax­is pä detto område skaU vara vägledande vid tiUämpningen av de svenska bestämmelsema. EnhetUgheten i de konlcurrensregler som gäUer för företagens förfiuanden på EES-marknaden resp. hemmamarknaden bör

62

enligt regeringens mening underfetto företogens planering jämfört med en Prop. 1992/93:56 situation där de har att beakto tvä skilcfe regelverk pä konkunensområdet. För de svenska företag som redan är verksamma pä EG-marknaden är reglema i den nya svenska lagen redan väl kända cxh bör ha varit vägle­dande för agerandet på utiandsmarknadema. För nundre företag kan de nya reglema innebära en omstäUning. De bör dock observeras att nundre företog med en begränsad andel av den relevanto marknaden inte omfattas av förbudet mot konkunensbegränsande samverkan. Mindre cxh medelsto­ra företog berörs givetvis vanligen inte heller av förbudet mot missbmk av en dominerande ställning.

För de mindre företogen kan de nya konkurrensreglema många gånger utgöra ett skydd. Det gäller särskUt när dessa i egenskap av återförsäljare eUer underleverantörer utsätts för vUlkor eUer förfaranden från stöne företogs sida som kan betecknas som dominansmissbmk. Vi viU också erinra om de förbättrade möjlighetema för företogare att i civilprcxess föra talan om ogiltighet av avtal eller om skadestånd dä de har utsatts för kon­kunensbegränsande förfaranden.

Den effektivisering av konkunensen som kan åstodkommas genom en skärpt konkunenslagstiftning är av väsentiig betydelse för konsumentema. En effektiv konkunens är det viktigaste och på sikt det enda verksamma medlet för att tillförsäkra konsumentema mångfald i utbudet, valfrihet och pressade priser. Konkunensens dynamiska effekter i form av en anpass­ning av utbudet till konsumentemas behov samt en utveckling cxh fömyel­se av prcxluktion och distribution utgör gmndläggande intressen för konsu­mentema.

Den skärpto konkunensen på hemmamarknaden som det svenska närings­livet kan möto till följd av bl.a. effektivare konkunensregler utgör enligt vår mening en nödvändig fömtsättning för industrins Uvskraft på lång sikt och därmed för dess konkunensförmåga på utiandsmarknadema. EG:s inre marknad och EES-avtalet skapar nya konkunensfömtsättningar för närings­Uvet inte endast i Sverige utan cxkså i övriga EFTA-länder cxh i EG-ländema. För den gränsöverskridande handeln gäller EG:s hårda konkur­rensregler. Företogen i de länder som inför motsvarande regelverk på hemmamarknaden bör sfe bättte mstode i den nya europeiska konkunens-situationen än de som verkar i hägnet av offentiiga regleringar cxh privato konkunensbegränsningar.

Domstolarrm

Förslaget tiU ny konkunenslag innebär att Stcxkholms tingsrätt får ett nytt målområde som innefattar samtiiga konkunensrättsliga frågor enligt den nya lagen. Anslaget Domstolar m.m. kan därmed komma att behöva ökas. Överväganden om lämplig sammansättning av domstolen i mål om konkur­rensrättsliga frågor samt behov av resurser kommer att övervägas i sär­skUd ordning.

För Marknadsdomstolens del torde ett genomförande av förslaget leda tiU en ökad måltillsttömning. Riksdagen har för budgetåret 1992/93 beslutot (prop. 1991/92:100 bU. 13 s. 141, NU20, rskr. 237) om en försferkning

63

av Marknadsdomstolens resurser. De nya uppgifier för domstolen som    Prop. 1992/93:56 följer av förslaget tiU ny konkunenslag torde klaras inom denna resurs­ram.

Konkurrensverket

Det nya Konkunensverket kommer med lagförslaget att få uppgifter som inte har någon motsvarighet enUgt KL. Arbetsbelastningen pä verket tiU följd av den nya inrUctningen av verksamheten bedöms bU särskUt stor i ett inledningsskede, när ärenden om undantag m.m. skaU hanteras.

RUcsdagen har för budgetåret 1992/93 beslutot om ett anslag pä 61 mUj. kr för den nya konkunensmyndigheten. Bedömningen är att detto belopp är tillräckligt för myndighetens insatser.

Genom olika åtgärder är det ocksä möjUgt att motverka en aUtför om­fattande ärendehantering hos Konkunensverket.

Regeringens avsikt är att det i god tid före lagens ikraftträdande skall finnas utfärdade gmppundantogsförordningar omfattande en betydande del av de avtal som kan vara berättigade till undantog. Detto kommer att vä­sentUgt begränsa behovet för berörda företog att göra anmälan för att få individuella undantog cxh underlätto för näringsUvet att anpassa sig till det nya regelsystemet på konkunensområdet.

Artxtel med att to fram gmppundantogen pågår inom Näringsdeparte­mentet. Näringslivets organisationer m.fl. kommer under arbetets gång att beredas tillfälle att lämna sina synpunkter. Avsikten är att gmppundanto­gen skall utfärdas av regeringen i förordningsform samtidigt som lagen utfärdas.

När det gäller individuella undantog har i lagförslaget dessutom togits in en regel om att Konkunensverket skall meddela sitt beslut inom tte måna­der. Därigenom kan väntetideraa för företogen i åtskiUiga fall minimeras.

Vidare får det fömtsättos att Konkunensverket gör väl awägcfe priorite­ringar av sina resurser och tar tillvara möjlighetema att förenkla ärende­hanteringen. Verket torde sålunda i enklare ärenden av mtinkaraktär kunna meddela bifallsbeslut utan vidlyftig uttedning eUer särskild motivering, i den mån förvaltningslagen medger det. Förenklingen får dcxk inte drivas så långt att kraven på rättssäkerhet cxh likformig behandUng efiersätts.

Verket bör cxkså kunna pröva informella handläggningsformer av samma slag som tiUämpas av EG-kommissionen i konkunensärenden. Av praktis­ka skäl avslutas många ärenden hos kommissionen genom informella upp­görelser, särskilt i sådana fall cfe de berörcfe företogen friviUigt upphör med sina konkunensbegränsande ätgärder. I vissa faU avslutas ett ärende mformeUt genom en administrativ skrivelse ("comfort letter") i vilken kommissionen informerar företogen att den inle ser någon anledning att ingripa med stöd av konkunensreglema och att ärendet därför avskrivs. Sådana skrivelser utgör inte formellt bindande beslut men kan äncfe ge värdefuU vägledning för företogen. Sådan mformeU ärendehantering kan göra systemet administtativt smidigare.

Det torde också vara möjligt för Konkunensverket att genom allmänna råd eUer riktlinjer ge företogen vägledning om hur verket ser på oUka

64

typer av avtol mellan företog. De tillkännagivanden som kommissionen    Prop. 1992/93:56 utfärdar kan här tjäna som förebild.

8 Upprättade lagforslag

I enUghet med vad som nu har anförts har inom Näringsdepartementet upprättots förslag tiU

1.

konkunenslag,

2.

lag om ändring i lagen (1956:245) om uppgiftsskyldighet rörande pris-och konkurrensförhåUanden,

3.

lag om ändring i lagen (1970:417) om marknadsdomstol m.m.,

4.

lag om ändring i CECA-lagen (1972:762),

5.

lag om ändring i aktiebolagslagen (1975:1385),

6.

lag om ändring i sekretesslagen (1980:100),

7.

lag om ändring i bankaktiebolagslagen (1987:618),

8.

feg om ändring i sparbankslagen (1987:619),

9.

lag om ändring i föreningsbankslagen (1987:620),

10.

lag om ändring i lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar,

11.    lag om ändring i lagen om ett europeiskt ekonomiskt samarbetsom

rade (EES).

Förslag nr 4 och 11 har upprättots i samråd med Utrikesdepartementet, förslag nr 5, 6 och 10 i samråd med Justitiedepartementet cxh förslag nr 7-

9 i samråd med Finansdepartementet.

Lagförslag nr 1-10 har granskats av Lag/idet. Lagrådets hörande vad avser lagförslag nr 11 skulle sakna betydelse, eftersom det är en följd av vad Lagrådet uttalat angående 17 § i lagförslag nr 1.

65

5 Riksdagen 1922/93. / saml. Nr 56

9 Specialmotivering

9.1 Förslaget till konkurrenslag

Inledande bestämmelser

Piop. 1992/93:56

1 S Denna feg har tiU ändanfel att undanröja och motverka hinder för en effektiv konkunens i fråga om produktion av cxh handel med varor, tjänster och andra nyttigheter.

Lagens försto paragraf beskriver aUmänt dess inriktning. Lagen syffer tiU att undanröja och motverka hinder för en effektiv konkurrens i fräga om prcxluktion av och handel med varor, tjänster och andra nyttigheter. En effektiv konkurrens kan \ princip anses råcfe pä en marknad där antalet säl­jare inte är för begränsat, de utbjudna prcxluktema inte är för cUfferen-derade, företogen inte handlar i samförstånd med varandra och inga vä­sentiiga hinder finns för nyetoblering av företag.

2 § Denna lag tillämpas inte på överenskommelser mellan arbets­givare cxh arbelstogare om lön eller andra anställningssvillkor.

Paragrafen motsvarar 41 § KL.

3 § I denna lag avses medföretag en fysisk eUer juridisk person som driver verksamhet av ekonomisk eller kommersiell natur. Till den del sådan verksamhet består i myndighetsutövning omfattas den dock inte av begreppet företog.

Med företag avses cxkså en sammanslutning av företag.

Vad som i lagen sägs om avtal skall tillämpas ocksä pä

1.

beslut av en sammanslutning av företog, cxh

2.

samordnade förfaranden av företag.

Paragrafen motsvarar delvis 29 § KL. Den har kommenterats av Lagrå­det.

Det i KL använda begreppet näringsidkare har i den nya lagen ersatts av begrepfxt företag. Det är en översättning av det i EG-rätten och i EES-avtalet använda ordet "undertaking".

Avsikten är att företog skall ha samma innebörd som "undertaking". Be­greppet företog skall alltså precis som i EG-rätten tolkas vidsträckt och i princip omfatto varje juridisk eller fysisk person som driver verksamhet av ekononusk eller kommersiell natur. Det spelar därvid ingen roll om verk­samheten är inriktod på ekonomisk vinst eller inte, utan det avgörande är om ndgon form av ekonomisk eller kommersiell verksamhet bedrivs.

Även stotiiga cxh kommunala organ som driver verksamhet av ekono­misk eUer kommersiell natur räknas som företag; dock inte när det är fråga om myndighetsutövning.

66

Begreppet företag har i dag aUtså väsentUgen samma innebörd som be-    Prop. 1992/93:56 greppet näringsidkare.

Vad som avses med ett beslut av en sammanslubiing av företag och sam­ordnade förfiuanden framgår av motiven tiU 6 §.

4 9 Med företagsförvärv avses i denna lag förvärv av företag som driver verksamhet inom landet. Som företagsförvärv räknas cxkså förvärv av en rörelse samt fusion.

Ett förvärv där äganderätten tiU ett företag eUer en rörelse inte övergår i sin helhet skall anses som företagsförvärv enUgt lagen bara om förvärvet ger möjlighet att utöva ett bestämmande inflytande på företaget eUer rörelsen.

Paragrafens första stycke hai utformats i enlighet med Lagrådets för­slag. Bestämmelsen har sin motsvarighet i 5 § andra stycket KL. AvsUcten är inte att bestämmelsen skall ha någon annan innebörd än vad som gäller enligt KL.

Förvärvsbegreppet omfattar bara förvärv av företog som har verksamhet i Sverige eller av rörelser som bedrivs här i landet. Förvärv av företag som bedriver sin verksamhet endasl utomlands - eller av rörelser som be­drivs endast utomlands - omfattos alltså inte av konttollsystemet, oavsett pm det förvärvande företoget är svenskt eller utiändskt.

I paragrafens andra stycke har togits in en bestämmelse om att ett parti­ellt förvärv av ett företog - t.ex. ett aktieförvärv - måste leda tiU ett be­stämmande inflytande på företoget för att vara företogsförvärv i lagens me­ning. Med bestämmande inflytande avses möjlighet att utöva ett avgörande inflytande på företagets beslut. Förvärv som inte medför ett sådant infly­tande kan betraktas som en kapitalplacering utan inttesse i det här sam­manhanget, eftersom de normalt inte påverkar förefegets ledning eUer framtid.

Ett förvärv som leder till att förvärvaren får mer än hälften av röstema rörande ett företogs aktier eller andelskapital innebär att förvärvaren fär ett bestämmande inflytande i företoget. Däremot är sannolikheten att detto sker vid förvärv av en minoritetspost mindre. I sådana faU är det nödvän­digt att i varje särskUt faU undersöka i vUken omfattning förvärvaren har möjlighet påverka företogets beslut. Trots att innehavet endast avser en mi­noritetsandel kan ett bestämmande inflytande föreUgga, om andelen utgör den ojämförligt störsto enhetiiga andelsposten. Bestämmande inflytande kan cxkså föreligga pä gmnd av exempelvis avtalsmässiga bindningar, ge­mensamma företagsledningsfunktioner, reeUt inflytande pä företagsled­ningen eUer finansieUa bindningar. Särskild vikt bör fästas vid om ägaran­delen är förenad med representotion i ledningen i företaget eUer om nägon annan form av konttollfiinktion föreligger.

Vad här sagts gäUer i allt väsentligt cxkså vid förvärv av en del av en rörelse.

67

5 S Om i ett visst fall kan tUlämpas säväl denna lag som konkurrens­bestämmelsema i lagen (1992:000) om ett europeiskt ekonomiskt samartxtsonuäde (EES), skall beslut med stöd av denna lag vara förenUga med dessa bestämmelser.

Denna feg fär inte tillämpas i fråga om fastställandet av priser som avses i CECA-lagen (1972:762), om detto är oförenUgt med de avtalsbestämmelser som anges i 1 § den lagen.

Prop. 1992/93:56

Genom EES-lagen avses huvuddelen av EES-avtalets konkurrensregler inkorporeras i svensk rätt (se prop. 1991/92:170). Konkurrensreglerna i EES-avtalets artikel 53 - förbud mot konkunensbegränsande samarbete mellan företag - cxh artikel 54 - förbud mot missbruk av dominerande marknadssfeUning - motsvarar i materiellt hänseende Romfördragets artik­lar 85 cxh 86. Regleraa är tillämpliga beträffande konkunensbegränsningar som kan påverka handeln mellan EFTA-länder eller meUan ett EFTA-land och EG. Föreligger det ingen sådan risk för påverkan av den intemationel­la handeln inom EES är avtalets konkunensregler inte tiUämpliga.

Konkunensreglema i avtalet skall övervakas cxh tiUämpas av EG-kom­missionen cxh EFTA:s övervakningsmyndighet (ESA), två övemationella organ.

I de fall en konkunensbegränsning berör den svenska marknaden samti­digt som den cxkså påverkar handeln mellan Sverige cxh ett land som ingår i EES, kan formellt sett både EES-lagens konkunensregler cxh den svenska konkurrenslagen vara tillämpliga samtidigt.

I sådana fall följer av paragrafens yöma stycke att beslut med stöd av konkunenslagen skall vara förenliga med EES-lagens konkunensregler. TiUämpningen av konkunenslagen får i ett enskilt ärende alltså inte ske så att den enhetiiga cxh effektiva tillämpningen av de för länderaa gemensam­ma konkunensregleraa i EES-avtalet äventyras. Inom EG gäUer motsva­rande ordning vad avser förhållandet mellan EG:s övemationelfe konkur­rensregler och medlemsländemas nationella konkunensregler.

Att beslut med stöd av konkunenslagen skall vara förenliga med EES-lagens konkunensregler torde innebära bl.a. följande.

Konkurrenslagen kan tillämpas fullt ut beträffande avtal etc. eller förfa­randen som inte omfattas av förbuden i artikel 53.1 eUer 54 i EES-avtalet. SkuUe avtalen eUer förfarandena vara förbjudna enUgt 6 eUer 19 § kan aUlså ingripanden mot dem ske enligt konlcurrenslagen.

Om avtal etc. eUer förfaranden är förbjudna enligt artikel 53.1 eller 54, cxh undantag enUgt artikel 53.3 inte gäller, skall förbudet gälla fullt ut. Avtalen eller förfarandena får inte godkännas enligt konkurrenslagen, även om de skulle vara tiUåtna enligt den lagen.

Skulle ett avtal etc. omfettas av förbudet i artikel 53.1 men undantag har meddelats genom ett särskilt beslut av en övervakningsmyndighet skall avtalet gälla cxh inte kunna lecfe till ingripanden enligt konkunenslagen, även om avtalet skulle vara förbjudet enligt den lagen.

EES-avtalets konkunensregler innehåller också bestämmelser om pröv­ning av företogsförvärv (artikel 57). På detta område uppkommer inget

68

problem med dubbel kompetens meUan övemationelfe (xh nationeUa reg­ler. Har ett företagsförvärv en gemenskaps- eUer EFTA-cUmension i EES-avtalets mening skaU det enbart prövas enUgt förvärvsreglema i avtalet cxh nationeUa regler är inte tUlämpliga. MöjUghet finns dcxk för övervaknings­organen att under vissa fömtsättningar överfeto prövningen av ett företags­förvärv som har gemenskaps- eUer EFTA-dimension tiU nationeUa myndig­heter. Prövningen skall dä ske enligt nationella förvärvsprövningsregler.

Paragrafens andra stycke hai överförts frän 10 § CECA-lagen, vilken paragraf föresläs bU upphävd (se avsnitt 9.4).

Prop. 1992/93:56

Förbjudna konkurrensbegränsningar

Konkurrensbegränsande samarbete mellan företag

6 i Om nägot annat inte följer av beslut enligt 8 eUer 15 § eUer av 13 eUer 17 §, är avtal mellan företog förbjudna om de har tiU syfte att hindra, begränsa eller snedvricfe konkurrensen på den svenska marknaden pä ett märkbart sätt eiier om de ger ett sådant resultot. Detto gäUer särskilt sådana avtol som inndiär att

1.

inköps- eller försäljningspriser eller andra affärsvUlkor direkt eUer indirekt fastställs,

2.

prcxluktion, marknader, teknisk utveckling eller investeringar begränsas eller konttolleras,

3.

marknader eller inköpskällor delas upp,

4.

olika villkor tillämpas för likvärdiga transaktioner, varigenom vissa handelspartner får en konkunensnackdel, eller

5.

det StäUs som villkor för att ingå ett avtal att den andra parten åtar sig ytterligare förpliktelser som varken tiU sin natur eller enUgt handelsbruk har något samband med föremålet för avtalet.

EnUgt paiagrafens första stycke råder som huvudregel förbud mot avtal mellan företag som syftar till att på ett märkbart sätt hindra, begränsa eUer snedvrida konkunensen på den svenska marknaden eUer som fär detto re­sultot. Vad som sägs om avtal skall enligt 3 § tredje stycket ocksä tiU­lämpas pä beslut av en sammansluming av företag cxh samordnade förfa­randen.

Om ett avtal etc. hämmar eller syftar tiU att hämma konkunensen är det föibjudet. Det behöver alltså inte uttedas i det enskUda faUet om avtalet etc. frän aUmän synpunkt är skadligt eller inte. Det kan sägas hämma kon-Icurrensen, om det på något sätt inskränker ett eller flera företags möjUg­heter att agera oberoende av andra företog. Det kan vara firåga om företag som är faktiska eUer potentiella konkunenter med varandra, vare sig det är fråga om parterna i avtalsförhållandet eller företog som står utanför av-talsförhåUandet. Om ett företog som står utanför ett avtalsförhåUande hindras att få tiUgång till varor eller teknologi, diskrimineras bettäffande aöarsvillkor eUer på något annat sätt undandras möjUgheter att konkurrera är avtalet konkunenshämmande.

69

Undantag firän förbudet kan erhäUas, om de i 8 § angivna fömtsättning-    Prop. 1992/93:56 ama är för handen. Det kan ske antingen genom ett beslut om individueUt undantag eUer genom att avtalet etc. omfattas av s.k gmppundantag en­Ugt 17 §. Undantag kan också erhållas om Konkurrensverket enUgt 13 § underlåter att fatfe beslut med anledning av en anmälan.

För det fifdl osäkerhet råder humvida ett avtal etc. faUer under förbudet eUer inte, finns det enUgt 20 § möjUghet att hos Konkurrensverket ansöka om s.k. icke-ingripande besked, dvs. en förklaring att Konkurrensverket inte anser att avtalet etc. faUer under förbudet.

Av bestämmelsen, Uksom av övriga gmncUäggande materieUa bestäm­melser om förbjudna konkurrensbegränsningar i lagen (8 (xh 19 §§), följer att andra aUmänna intressen än rent konkurrenspoUtiska inte skaU beaktas vid tillämpningen av lagen.

När riksdagen efter avvägning mellan olika aUmänna intressen genom lag beslutot om offentliga regleringar som medför konkunenshämmande verkningar kan däremot den situationen uppkomma att konkunenslagen inte aUs skall tillämpas. Företagen kan dä vara rättsUgt förpliktade att handla på visst sätt. Konkunensbegränsande avtal eUer avtalsvillkor vUka sålunda inte ger uttryck för den fria partsviljan, utan är en direkt cxh avsedd effekt av lagstiftning eller en ofrånkomlig följd av denna, kan säledes inte angripas med stöd av denna lag.

Immaterialrättema, exempelvis patenträtt, vammärkesrätt cxh upphovs­rätt, har Stor betydelse för konkunensfömtsättningama på marknaden och utgör ofta viktiga konkunensmedel. Det skydd för rättigheteraa som finns i form av ensamrätt bidrar till att driva på utvecklingen inom respektive område cxh verkar därför konkunensfrämjande. Samtidigt utgör emellertid ensamrättema i viss män ett slags rättsUga monopol som innebär konkur­rensbegränsningar.

Den immaterialrättsliga lagstiftningen är väsentiigen inriictad pä frågor som rör ensamrätternas uppkomst, räckvidd cxh innebörd. När det gäller möjUgheten att förfoga över rättigheteraa genom överfetelser eUer upp­låtelser har rättighetshavama inom ramen för avtalsfrihetens aUmänna gränser stor firihet.

Ensamrätten som sädan gmndar sig inte pä avtal cxh omfattas därför inte av denna paragraf. Om däremot ensamrätten överläts eUer upplåts tiU någon annan än rättighetshavaren, föreUgger ett avtalsförhåUande i para­grafens mening.

Ett avtal om överlåtelse eller upplåtelse av en imntoterialrättighet faUer emeUertid inte automatiskt under förbudet i denna paragraf, om det bara är fråga om att överlåfe eller upplåfe rättigheten mot betalning av royalties. Fråga om förbud kan dock uppkomma om avtalet cxkså innehåUer viUkor som gär längre än vad som är nödvändigt för att trygga utnyttjandet av rättigheten som sädan.

InnehåUer exempelvis exklusiva patentiicensavtal villkor om absolut om­rådesskydd, dvs. Ucenstagaraa får bara sälja prcxlukten inom ett bestämt angivet omräde, torde det lecfe till en uppdelning av marknaden som kan vara skadUg för konlcunensen och därför förbjuden. MöjUgheter torde dock här finnas att i vissa faU få undantag enUgt 8 §, framför aUt om

70

omrädesskyddet är absolut nödvändigt för att introducera nya produkter på    Prop. 1992/93:56 marknaden.

Vid den konkurrensrättsUga bedömningen av ett avtal avseende en imma­terialrättighet mäste de positiva verkningama av avtalet vägas mot de negativa effekter avtalet kan ha frän konkurrenssynpunkt. Ett avtal kanske inte kommer tiU stånd om inte vissa konkunensbegränsningar tiUåts. När det exempelvis gäUer ett patentUcensavtal kan Ucenstagaren anse det vä­sentiigt att få en viss exklusivitet med hänsyn tiU de kostttoder och risker som är förenade med avtalet. Patentinnehavaren kan ä andra sidan vara mer viUig att bevUja en licens, om Ucenstogaren är beredd att accq)tera vissa begränsningar i sin rätt att uttiyttja patentet. Kommer ett patentiicens­avtal inte tUl stånd kan detto ha negativa effekter pä konkurrensen, efter­som ett sädant avtal leder till spridande av ny teknik, ökad innovation cxh bättre utnyttjande av patenterade uppfinningar.

KonflUcter meUan konkunenslagen cxh den immaterialrättsUga lagstift­ningen fär ytterst lösas med beaktande av de skilda regleringamas syften. Det fär som hittills ankomma på rättsutvecklingen att närmare dra upp de gränser som bör gälla i det här avseendet. Strävan bör vara ett närmande tiU EG-rätten även i det här avseendet, även om fuU överenstämmelse kanske inte kan uppnäs på gmnd av Romfördragets överordnade ställning i förhåUande till den nationella immateriallagstiflningen.

Ett avtal kan ha formen av inte bara formeUt bindande muntiiga eller skriftliga överenskommelser mellan två eller fiera företag, utan cxkså arrangemang där ett företog gentemot ett annat friviUigt åtar sig att be­gränsa sin firihet att agera på marknaden. Även s.k. gentiemen's agree­ments kan höra hit liksom informella muntUga överenskommelser.

Beslut av sammanslutning avföretag avser beslut av exempelvis bransch­föreningar vars stadgar ger föreningen möjligheter att faststäUa eUer ändra företagens agerande på marknaden. Det enskilda företoget behöver i detto faU inte vara med om beslutet men ändå vara bunden av det. Även beslut som innebär rekommendationer att agera på visst sätt hör hit.

Samordnat förfarande innebär att två eller flera företag utan direkt avtal tiUämpar ett visst förfarande i samförstånd. För att ett samordnat förfaran­de skaU föreUgga krävs det att direkto eller indirekto kontakter mellan företagen har förekommit. Kontaktema kan t.ex. avse att påverka en kon­kurrents eUer en potentiell konkunents handlande på marknaden eUer att avslöja för en sädan konkunent ätgärder som ett företag självt beslutot att genomföra eUer överväger att genomföra.

TiU samordnat förfarande hör inte vad som endast är ett naturUgt s.k. paraUeUt uppträdande, dvs. en sitiiation dä ett antal företag på gmnd av prcxluktens beskaffenhet eller annat uppträder pä samma sätt ttots att före­tagens marknadspoUcy besfems helt individueUt.

Åtgärder vidtagna av ett företog utan att det föreUgger något avtal eUer handlande i samförstånd omfattos inte av förbudet i denna paragraf. Om företagel har en dominerande ställning pä marknaden kan dock en åtgärd omfattas av förbudet i 19 §.

Ett vid försfe påseende ensidigt handlande, exempelvis en leveransvägran av ett företag som tillämpar ett selektivt distiibutionssystem, kan emeUertid

71

omfattas av föibudet i denna paragraf, om handlandet är ett resultat av ett Prop. 1992/93:56 samförstånd, tyst eUer uttryckUgt, mellan leverantören cxh de företag som ingär i distributionssystemet om att utesluto vissa företag firän leveranser. FörsäljningspoUcyn hos en leverantör som tiUämpar ett selektivt distribu­tionssystem kan pä Uknande sätt vara underförstått accq}terat av leveran­törens kunder så, att man kan säga att det är fräga om ett avtal i paragra­fens mening. Om det finns flera leverantörer som alla vägrar att leverera tiU ett företag kan detto ha sin gmnd i ett avtal mellan dem eUer i ett samordnat för&rande.

I konkurrensrättsUga sammanhang betraktas företag inom en koncera som en ekonombk enhet. Koncerninterna transaktioner mellan exempelvis ett moderföretag cxh dess dotterföretag anses därför inte som konkunens­hämmande förfaranden, om företogen bUdar en ekonomisk enhet där dot­terföretaget inte har någon verkUg frihet att bestämma sitt handlande och åtgärderna bara rör fördelningen intemt av uppgifter inom enheten. Har däremot dotterföretaget en sådan ekonomisk eUer beslutsmässig frihet att det i det särskUda fallet inte är bundet av direktiv från moderföretaget, kan ett avtal mellan ett sädant företog och dess moderbolag omfattas av förbu­det.

För att betraktas som en ekonomisk enhet är det emeUertid inte nöd­vändigt att det är fråga om en koncera. Exempelvis är en kommissionärs eller handelsagents uppgift normall att mot provision förhandla, förmedla cxh eventueUt sluto avtal för sin huvudmans räkning. Kommissionärens eUer agentens roU är ofto så osjälvständig att man kan hävda att det i själva verket är huvudmannen som agerar pä marknaden. I sådana faU kan huvudmannen och kommissionären eller agenten betraktas som en ekono­misk enhet cxh avtal mellan dem inte anses som sådana avtal som omfattas av paragrafen. Uppträder emellertid kommissionären eUer agenten pä ett sädant sätt att han mer är att betrakto som exempelvis en självständig återförsäljare gäUer inte principen om den ekonomiska enheten. Den när­mare gränsdragningen får överlämnas tUl rättstUlämpningen. Här liksom eljest bör EG-rätten vara vägledande.

För att ett avtal, beslut eller samordnat förfarande skaU vara förbjudet krävs antingen att avtalet etc. har till syfte att hindra, begränsa eUer sned­vrida konkurrensen eUer ger detto resultat. Det krävs inget uppsåt från de deltagande företagens sicfe att hämma konkurrensen, utan det räcker att av­talet fär den eflfekten. Det är därvid tillräckUgt att det är firäga om ett po­tentieUt hämmande av konkunensen. Kan man konstetera ett konkunens­hämmande syfte behöver man inte göra ett s.k. konkurrenstesl, dvs. en be­dömning av förfarandets negativa påverkan pä konkurrensen. Man kommer dcxk inte ifrån att göra en analys av om avtalets effekter päverkar konkur­rensen pä ett märkbart sätt (se nedan).

Som framhålUts i avsnitt 5.1.1 torde det konkurrenstest som görs enUgt EG-rätten här vara av mer schablonmässig karaktär. Det är vid tiUämp­ningen av undantagsreglema som bedömningen görs djupare och bredare.

Det är inte nödvändigt att det verkligen föreligger en konkunenssitua-tion när avtalet träflfas för att avtalet skall omfattas av förbudet i denna paragraf. Skulle det kunna förekomma konkurrens men möjligheten för

72

denna att ttäda i funktion begränsas genom avtalet kan detta vara tillräck-    Prop. 1992/93:56 Ugt.

En ytterUgare fömtsättning för att ett konkurrensbegränsande avtal etc. skaU faUa under förbudet är att det hindrar, begränsar eUer snedvrider konkurrensen pä ett märkbart sätt, dvs. har ekonomiska verkningar av nä-gcm betydelse. Samaibete mellan mindre eUer medelstora företag där av-talsprcxjukterna, eUer prcxlukter som av konsumentema uppfattas som lik­värdiga cxh som tiUverkas eUer säljs av avtalsparterna, omfattar en mindre del av den relevanfe marknaden - omkring tio procent - torde normalt sak­na betydelse för konkunensen. Är det enbart firäga om mycket små företag - företag med en ärsomsätttung under tio mUjoner kr - som samarbeter torde marknadsandelen kunna vara nägot högre än tio procent utan att sam­arbetet faUer under föibudet. Ingår däremot större foretag i samarbetet torde det i aUmänhet inte kunna hävdas att konkurrensen inte påverkas pä ett märkbart sätt, även om avtalsprodukterna omfattar en mindre del av den relevanfe marknaden.

Det avgörande för om ett avtal etc. skall anses påverka konkurrensen pä ett märkbart sätt är alltså storleken pä de samartxtande företagen cxh marknadsandelen för avtalsproduktema. Ingenting hindrar Konkurrensver­ket att efter mcxleU frän EG-kommissionens tillkännagivanden pä detfe område utfärda aUmänna råd och riktiinjer om verkets syn på frågan.

Begreppet relevant marknad är ett vedertaget och centralt begrepp inom konkunensrätten. Det är konkunensen pä den marknad som är relevant i det enskUcfe fall som prövas som skaU bedömas. Begreppet behandlas i motiven tiU 19 §.

För att förbud skall räda för avtal etc. krävs slutUgen att konkurrensen pä den svenska marknaden berörs. Det saknar därvid betydelse om de in­blandande företagen har sitt säte i Sverige eUer utomlands. Det avgörande är att effekten av det konkurrensbegränsande avtalet etc. mäste inträda pä den svenska marknaden. Den närmare avgränsningen av lagens tillämp­ningsområde i det här avseendet får överlämnas till rättstillämpningen.

Praktiska cxh folkrättsliga regler sätter en gräns för extraterritorieU tUl-lämpning av nationell feg.

I andra stycket räknas ett antal typer av avtal etc. upp som är förbjudna, om de hindrar, begränsar eUer snedvrider konlcurrensen pä den svenska marknaden pä ett märkbart sätt. Uppräkningen är inte uttömmande utan ut­gör endast exempel.

Punkten 1

Prisöverenskommelser innebär tUl sin natur ett hämmande av konkurren­sen, eftersom priset är det viktigaste medlet när det gäUer att konkurrera. Det finns därför anledning att se särskilt sttängt på sådant samartxte. Av lagtexten framgår detta av att även överenskommelser som indirekt fast­stäUer priser kan faUa under förbudet i denna paragraf.

Punkten omfattar tiU en början horisonteU prissamverkan, dvs. prissam­arbete mellan företag i samma försäljnings- eller inköpsled. Samverkan kan gälfe hefe priset eUer bara en del av det. Det kan cxkså gäUa sam-

73

aibete i fräga om rabatter eUer andra affärsvillkor. Konkunensen kan    Prop. 1992/93:56 också hämmas om samarbetet bara avser vissa basvärden frän vilka indivi­dueUa priser sedan beräknas.

Det saknar betydelse om samverkan mellan företagen sker direkt mellan dem eUer i en säljorganisation, inköpsorganisation eller motsvarande.

Samverkan mellan konkunenter eUer potentieUa konkurrenter kan även ske i en branschförening och därvid komma tiU uttryck i föreningens stad­gar eUer pä annat sätt.

Avtalen etc. behöver inte vara bindande på sä sätt att företagen måste häUa ett visst pris för att fiiUa under förbudet. Även rekommendationer om priset - s.k. cirkaprisUstor - kan vara förbjudna.

Ocksä ren information om priser meUan konkunenter kan vara förbju­det. Det kan gäUa även om informationen endast avser kostnader, framför aUt om man kan sluto sig till att det underUggande syftet är att försvaga priskonkunensen.

Andra typer av avtal som direkt eUer indirekt kan begränsa priskonkur­rensen är t.ex. avtal om att inte avvika från pubUcerade priser, inte ge aUmänheten kännedom om avvUcelser från pubUcerade priser, inte ge annat än kostnadsrelaterade rabatter eUer att inte sälja 'under kostnaderna".

Samaibete mellan företog i samband med anbudsfevUng i fräga om an­budssumma, förskott eller kreditvillkor (s.k. anbudskarteUer) omfattas cxkså av denna punkt, lUcsom avtal om att konsultotioner skaU ske innan anbud lämnas.

TiU förfaranden som kan vara förbjudna enligt punkten hör även vertika­fe avtal i form av s.k. bmtloprissätming.

Punkten 2

Produktionen kan begränsas eller kontrolleras genom flera olika typer av avtal. Här kan nämnas avtal enligt vilka berörda företag endast fär prcxlu­cera en viss nfengd av en produkt, s.k. kvoter. Sådana avtal kan ofta inne­håUa kfeusuler om skyldighet att betala vite vid överproduktion eUer att få kompensation vid underproduktion.

Genom speciaUserings- cxh rationaliseringsavtal, varigenom en avtalspart åtar sig att producera vissa prcxlukter medan den andra åtar sig att produ­cera andra produkter, kan prcxiuktionen konttolleras. Avtal om gemensam produktion kan leda tiU att produktionen begränsas eUer kontroUeras.

En rskUd typ av avtal som kan leda tiU begränsningar i produktionen är avtal om tekniska normer. Sådana avtal kan hindra avtalspartema frän att sälja differentierade produkter. De kan ocksä begränsa teknisk utveck­Ung. Lämnas emellertid avtalsparterna frihet att avvika frän normen eUer att tiUverka eUer sälja produkter som avviker frän denna torde avtalet normalt vara tiUåtet. Likaså om normerna är objektivt försvarUga med hänsyn exempelvis tiU skyddet för konsumentema.

Också marknaden kan begränsas eller konttoUeras pä mänga sätt. Genom exklusivavtal, varigenom vissa tUlverkare åtar sig att bara leverera tiU vissa grossister som i sin tur kan avtala att bara leverera tiU vissa återför­säljare, blir hefe cUstributionskedjan konttoUerad.

74

Vidare kan marknaden begränsas eUer kontroUeras genom patentUcens-    Prop. 1992/93:56 avtal eUer återförsäljaravtal som föreskriver inom vilka omräden Ucensto­garen eUer återförsäljaren fär sälja.

VarumärkesUcenser som föreskriver för viUca typer av varor Ucenstaga­ren fär använda ett vamnferke eUer inom vilka geografiska områden han fär sälja de varor som vammärket avser, kan cxkså innä>ära att marknaden kontroUeras och begränsas. LUcaså kan koUektiva bojkottaktioner leda tiU att marknaden begränsas och konttt>Ueras,

Avtal som begränsar ett företags ftihet att marknadsföra produkter kan begränsa marknaden.

Samaibete i form av utjämning av förluster nveUan företag vid expoitför-säljning kan innebära en begränsning av marknaden. Ett sädant samaibete kan cxkså indirekt påverka prissättningen och därför faUa under punkten 1.

Forskning och utveckUng är viktiga faktorer i konkurrensen. Genom att företag kommer överens om att slå samman sina forsknings- cxh utveck­lingsaktiviteter i en gemensam organisation kan forskning och utveckling kontroUeras och begränsas. Innebär överenskommelsen att parteraas frihet begränsas eUer att en part hindras att uppnä försteg framför andra avtals­parter beträffande forskning och utveckling kan överenskommelsen vara förbjuden. En omständighet att beakto vid bedömningen är cxkså i vilken mån överenskommelsen i konkunenshänseende påverkar andra än avlals-parteraa.

Avtal om forskning och utveckling kan å andra sidan ofto lecfe till positi­va effekter så att undantog enligt 8 § kan bevUjas.

Genom sammanslagning av produktionsenheter kan investeringar konttol­leras.

Under deima punkt hör cxkså överenskommelser meUan två eller flera företag om att något av dem skall avsfe frän att länma anbud vid en an­budsfevUng.

Punkten 3

Överenskommelser om uppdelning av marknader är i aUmänhet av den naturen att de hindrar, begränsar eller snedvrider konkunensen.

En uppdelning bland företog av marknader innebär ofta en kontroU av prcxiuktionen eUer marknaden och faller därför under punkten 2. Om emeUertid tvä eUer flera företog startar ett gemensamt försäljningskontor cxh kommer överens om i vilka proportioner försäljningen skaU delas upp mellan dem, sä behöver detto inte alltid innebära att de konttoUerar eUer begränsar marknaden, även om de genom överenskommelsen delar upp den mellan sig. Ett sädant förfarande kan därför omfattas av denna punkt. Motsvarande kan gälla ett avtal mellan företog där inköp av varor delas upp i kvoter, geografiska områden eller pä något annat sätt.

Marknadsuppdelning kan också faktiskt uppsfe genom Ucensavtal avse­ende patent eUer vammärken.

En uppdelning av marknaden kan vara både horisonteU och vertikal. Ty­per av horisonteUa avtal är sådana om uppdelning i kvoter, försäljnings­områden eUer kundkretsar mellan konkurrenter. Exempel på vertikal mark-

75

nadsuppdebung är begränsningar avseende produktion, det geografiska för-    Prop. 1992/93:56 såljningsområdet eUer kundkretsen i ett återförsäljaravtal mellan en tiU­verkare cxh en grossist.

Punkten 4

Under denna punkt faller aUa typer av diskriminerande ätgärder som är en följd av avtal, beslut eUer samordnat förfiarande där tvä eller fleia företag är inblandade. Diskriminering kan ske pä mänga olika sätt Exempelvis kan en säljare fe olika pris av oUka köpare eUer ge favörer tiU vissa köpa­re men inte tiU andra, utan att detta motiveras av att köparna gör olika prestetioner i förhåUande tiU säljaren i samband med affärerna. Den ytter­ste formen av dislcriminering är leveransvägran.

Punktens

Under denna punkt tas s.k. kopplingsförtxhåU upp. Sådant föreligger exempelvis om en köpare, Ucenstegare eller återförsäljare för att få rätt att köpa en produkt måste acceptera även en annan prcxlukt eUer prestetion som han annars inte skulle vilja ha.

Under fömtsättning att tilläggsprestetionen tiU sin natur eUer enUgt han­delsbmk har något samband med föremålet för avtalet kan dcxk koppUng­en vara tUfeten. Det krävs då att gmnden som sådan för att rättfärdiga ett koppUngsförtehåU tiU sin natur inte strider mot paragrafens förste stycke. Exempelvis kan ett konkunensbegränsande handelsbmk inte tjäna som gmnd för att tiUåte ett kopplingsförtxhåll. I allmänhet bör endast starka kvaUtets- eUer tekniska skäl kunna leda till att det skaU anses föreligga ett naturUgt samband mellan huvudprodukten och den kopplade prcxlukten.

Under denna punkt faller liksom under övriga punkter såväl horisonteUa som vertikala avtal.

7 S Avtal eUer avtalsvillkor som är förbjudna enUgt 6 § är ogUtiga.

EnUgt denna paragraf är avtal eller avtalsvillkor som omfattes av för­budet i 6 § OgUtiga.

Enligt 3 § tredje stycket skall vad som sägs om avtal tillämpas ocksä pä beslut av företagssammanslutiiingar cxh samordnade förfaranden av före­tag. Ett samordnat förfarande ger emeUertid inte upphov tUl sädana rättsU­ga verkningar att ogUtighetsregeln i denna paragraf kan bU tUlämpUg. Motsvarande gäUer beslut som inte är rättsUgt bindande. Bestämmelsen i denna paragraf har därför betydelse bara när det gäUer avtal och rättsUgt bindande beslut.

OgUtigheten fordrar inget föregående beslut om att avtalet eUer beslutet är förbjudet. Den inträder när avtalet sluts och drabbar även sådana avtal som anmälts enUgt 9 § eller som synes anmälningsbefriade, om det vid en prövning skulle visa sig att avtalen i själva verket är förbjudna enligt 6 §.

76

OgUtigheten innebär att avtalet eUer beslutet inte kan göras gällande en­Ugt sitt innehäU. En allmän domstol kan aUtsä inte döma tiU fiiUgörelse av avtalet eUer beslutet.

Eftersom det många gånger kan råda osäkerhet om ett avtal som anmälts kommer att erhåUa undantag, kan det vara lämpUgt att en domstol som i ett mål har att pröva gUtigheten av avtalet vifendeförklarar målet i avvak­tan på Konkurrensverkets beslut med anledning av anmälan.

Bara det avtalsinnehåU som är förbjudet enUgt 6 S drabbas av ogUtig­het. Fråga om att jämka andra avtalsvUlkor eUer att länma hefe avtalet utan avseende med stöd av 36 § avtalslagen eUer enUgt fömtsätbiingsläran kan bU aktueU, om OgUtigheten ttäffar ett avtalsvillkor som år av betydelse för andra delar av avtalet.

När det gäller avtal som föreUgger när denna lag träder i kraft finns vissa särskUcfe regler om ogiltighet i punkten 3 ikraftträdande- cxh över­gångsbestämmelsema.

Prop. 1992/93:56

Beslut om undantag

8 S Konkunensverket får i det särskilda faUet beslute om undantag från förbudet i 6 § för ett avtal som

1.    bidrar tiU att förbättra produktionen eUer distributionen eUer tiU

att främja tekniskt eller ekonomiskt framåtskridande,

2.

tiUförsäkrar konsumentema en skälig andel av den vinst som därigenom uppnås,

3.

bara ålägger de berörda företogen begränsningar som är nöd­vändiga för att uppnä målet i I cxh,

4.

inte ger de berörda företogen möjlighet att sätto konkunensen ur spel för en väsentiig del av nyttigheteraa i fråga.

Ett avtal, beslut eller samordnat förfarande som omfattas av förbudet i 6 § kan genom beslut av Konkunensverket undantas från förbudet. Detto fömtsätter att avtalet etc. har anmälts tUl Konkunensverket enligt 9 §. Ett beslut om undantag innebär att ett i cxh för sig förbjudet förfarande blir tiUåtet cxh inte drabbas av ogiUighet eUer kan föranlecfe skadeståndsskyl-cUghet. Endast KonJcunensverket - cxh Stockholms tingsrätt i de faU som avses i 15 § - har befogenhet att meddela undantag, men verkets beslut kan överprövas av tingsrätten. Omfattas ett avtal etc. inte av förbudet i 6 § behöver nägon anmälan inte göras. Med hänsyn tiU de olägenheter som kan inträffa om avtalet etc. omfattas av förbudet torde dock anmälan böra ske i tveksamma fall.

En betydande del av de avtal som är berättigade tiU undantag enUgt denna paragraf avses omfattas av gmppundantag enUgt 17 §. Ett individu­eUt beslut om undantog kommer därför bara att behöva sökas beträffande sådana avtal som inte kommer att omfattas av gmppundantag.

För att ett avtal etc. skall undantas från förbudet måste alfe de i paragra­fen angivna punktema vara för handen. Fördelama med avtalet måste objektivt sett överväga de nackdelar för konkurrensen som avtalet kan in-

77

nebära. Fömtsättningama för undantag är emeUertid refetivt aUmänt häU-    Prop. 1992/93:56 na, vilket innebär att Konkurrensverket vid sin bedömning av ett samaibete har en betydande marginal.

SpeciaUseringsavtal och forsknings- och utvecklingsavtal kan förbättra prcxiuktionen genom att lecfe tiU minskade produktionskostnader eUer ökad produktivitet. Parterna kan exempelvis få möjUghet att koncentrera sin tiUverkning eUer producera i längre serier. Avtalen kan cxkså innebära ökad automatisering och undvikande av dubbla utvecklingskostnader. Avtal om gemensam produktion kan ha Uknande effekter.

Exklusiva återförsäljaravtal cxh speciaUseringsavtal kan förbättra distri­butionen, exempelvis genom att leda tiU lägre distributionskostiuder, bättre oiganiserad marknadsföring, bättre tillgäng tUl marknaden eller bättre ser­viceförhållanden. Även selektiva distributionssystem kan ha positiv inver­kan pä (Ustributionen genom att föijning och service rationaliseras.

Tekniskt framåtskridande kan främjas av forsknings- cxh utvecklingsav­tal, speciaUseringsavtal, patentiicensavtal cxh know-how-Ucensavtal ge­nom att företagen fär möjUghet att koncentrera sina resurser.

Ekonomiskt framåtskridande kan främjas genom rationaliseringar tUl följd av specialiseringsavtal. Exklusiva patent- cxh know-how-Ucensavtal kan bidra tiU såväl ekonomiskt som tekniskt framåtskridande genom att möjliggöra utnyttjande av nya tillverkningstekniker. Ekonomiskt framåt­skridande kan cxkså främjas genom avtal om samordnade investeringar. Sädana avtal kan göra att man undviker förlustprojekt, minskar kosttiader-na och möjUggör för en ny industri att utvecklas på ett sunt ekonomiskt sätt.

Positiva effekter för konsumenteraa kan exempelvis vara lägre priser, förbättrade leveranser, bättte service, inttoducering av nya eUer bättre produkter pä marknaden eller ökat utbud av varor eUer tjänster. Med kon­sumenter avses här inte bara vad man i dagligt tal menar med konsumen­ter, utan cxkså slutanvändare inom industrin och köpare som avser att sälja produkterna vidare.

Även om avtalet etc. skulle ha de positiva bmttoeffekter som anges i punkterna 1 och 2, är detto emellertid inte tUlräckligt för att undantag skaU bevUjas. Det krävs dämtöver att avtalet etc. inte medför konkurrensbe­gränsningar som inte är nödvändiga för att uppnä de positiva verkningama av avtalet. För att uppnå de positiva verkningarna av ett speciaUserings­avtal behöver en avtalspart exempelvis inte nödvändigtvis vara förhindrad att köpa pä annat håU, där han kan uppnå bättre viUkor. Vidare krävs att avtalet etc. inte ger de berörda företogen möjUghet att sätto konkunensen ur spel för en väsentUg del av nyttighetema i fråga.

Det anförda innebär sammantaget att undantag inte kan bevUjas, om inte ett konkunenstest ger vid handen att det finns tillräckUg konkunens pä den relevanto marknaden från andra företog. Hänsyn skaU därvid också tas tiU importkonlcunens. Finns det inte tillräcklig konkurrens tiUförsäkras konsu­mentema mte en skälig andel av vinsten. SjälvfaUet måste det för att vinst skaU föreUgga röra sig om samhällsekonomiskt positiva nettoeffekter.

Företag med en dominerande ställning på marknaden torde säUan kunna UppfyUa fömtsättningama för undantog. I mycket specieUa faU torde emel-

78

lertid även företag med en betydande marknadsmakt eller hög omsåtöung Prop. 1992/93:56 kunna erhålfe undantag för konkurrensbegränsande samaibete. Här avses främst s.k. kriskarteUfiiU i lägen där omstmkturering eller speciaUsering är nödvändig för att komma tUl rätto med en överproduktion som långsUctigt är samhäUsekonomiskt skadUg. Men det kan cxkså gälfe faU där det ford­ras så höga kapitalkosttiader att utveckla nya produkter att inte ens stora företag klarar dette själva.

I huvudsak är dcxk bestämmelsen inriktad pä samverkan mellan mindre och medelstora företag som stärker deras konkurrenskraft mot större före­tag pä marknaden. Sådant samarbete leder ofte tiU sädana positiva effekter som berättigar tiU undantag. Normalt fär dä samarbetet inte omfatte för stor del av marknaden. Är emeUertid samarbetet mer begränsat såväl tids­mässigt som produktnfessigt, exempelvis tiUfaUiga priskampanjer, torde kravet på att samarbetet inte får omfatte för stor del av marknaden kunna sättas lägre. Ett oeftergivUgt krav i dessa faU är dcxk att det måste finnas kvar en fungerande konkunens på marknaden.

Vid pröviungen enligt denna paragraf måste hänsyn cxkså tas tiU en näringsgrens specieUa natur. På jordbmksområdet är det naturligt cxh oftast nödvändigt för deras överlevnad att enskUda, mindre jordbmkare och andra liknande primärproducenter sluter sig samman i primärförening­ar såvitt avser produktion eller försäljning av jordbmksprodukter, utnytt­jande av gemensamma anläggningar för lagring, behandUng eller förädling av jordbmksprodukter. När det gäller sådan samverkan mellan medlem­mama inom en primärförening torde den i många faU omfattas av förbu­det i 6 § men sammanteget ha sådana positiva effekter att den bör kunna kvaliflcera för undantag.

Förhållandet meUan den enskilde jordbmkaren eller råvamprcxlucenten som leverantör cxh primärföreningen som köpare får dock inte innehålfe faktorer som förhindrar eller försvårar rörUghet för medlemmama, ex­empelvis att sälja sina prcxlukter till andra köpare eUer bU medlem i en annan prinferförening. Samarbetet fär mte heUer vara av den karaktären att det hindrar eUer försvårar utomsfeende förädlingsverksamhet eller försvå­rar för jordbmkare eUer råvamprcxlucenter som står utanför samarbetet i en primärförening. Innehåller samarbetet faktorer av nu berört slag år risken stor att konkunensen på marknaden helt sätts ur spel. De torde inte heUer vara nödvändiga för att uppnå de positiva verkningarna av samarbe­tet.

Pä den svenska marknaden finns former för samartxte meUan företag som i viss mån kan sägas vara specifikt svenska företeelser cxh som har stor betydelse för konkurrensförhållandena. Det är t.ex. här i landet van­Ugt att fristående detaljister samverkar i frivUUga kedjor. Sådant samarbete är inte lika vanUgt förekommande inom EG och har inte där samma bety­delse för konkurrensförhållandena.

För att enskUcfe, mindre företog skall kunna fungera effektivt och vara aUvarUga konkurrenter tiU stöne företog med fler driftsställen år det ofto nödvändigt att de samverkar på många olika områden. Sådant samarbete kan aUtså ha positiva effekter för konkunensen i och med att det ger möj­Ugheter för mindre företog att kunna konkunera effektivt med större före-

79

tag. I mänga faU torde samarbetet vara av den beskaffenheten att det om­fattas av förbudet i 6 § men sammantaget ha sådana positiva effekter att det bör kimna kvalificera för undantag.

Samarbetet fär dock inte omfatta en aUtför stor dd av den relevante marknaden utan det måste finnas kvar en fungerande konkurrens. Samarbe­tet fär vidare inte innehåUa moment som innebär att onöcUga restriktioner läggs pä företagens ntorknadsuppträdande.

Vid den praktiska tUlämpningen av denna paragraf måste först konstete­ras att avtalet etc. år förbjudet enUgt 6 §. När det sedan gäUer att påvisa de positiva verkningarna av avtalet och att dessa kommer konsumentema tiU del Ugger den primära bevbbördan pä de berörda företagen. Det är dcxk här inte fråga om någon "ttmg" bevisbörda för företagen. Exempelvis torde det inte föreUgga några svärigheter att påvisa att ett produktionssam­arbete leder tiU lägre prcxluktionskosUiader för företagen. Finns det sedan tillräckUg konkurrens kvar på marknaden ocksä över tid i ett långsiktigt perspektiv torde man normalt kunna hävcfe att kostnadssänkningarna kom­mer konsumentema tiU del i form av lägre priser.

Prop. 1992/93:56

9 S Om ett förefeg vill att undanteg enligt 8 § skall bevUjas, skall det anmäla avtalet till Konkunensverket.

Konkurrensverket får inte beslute om undanteg innan företaget har gjort en såcfen anmälan.

För att undantag från förbudet i 6 § skall kunna beviljas måste enUgt paragrafens yörjw stycke avtalet etc. anmälas tUl Konkurrensverket. An­mälan får den effekten för det fall undanteg mte medges att konkunensska­deavgift i regel inte kan påföras för ätgärder som har vidtagits frän tid-pimkten för anmälan tiU dess beslut meddelas med anledning av anmälan, om åtgärderna Ugger inom ramen för vad som anges i anmälan.

Närmare föreskrifter om vilka uppgifter som skaU lämnas i en anmälan avses komma att meddelas av regeringen eUer, efter regeringens bemyndi­gande, Konkunensverket. En anmälan kan inte anses vara gjord, innan alla uppgifter som krävs har kommit in tUl Konkunensverket.

EnUgt at\dra stycket kan Konkunensverket inte fatte beslut om undantag utan att en anmälan har gjorts.

80

10 i I ett beslut om undantag enUgt 8 § skaU det anges firän vilken

tidpunkt imdantaget gäller. Denna tidpunkt fär sättas tidigare än

tidpunkten för beslutet.

Beslutet skaU gäUa för en bestämd tid och fär förenas med villkor (xh älägganden.

11 S Ett beslut om undanteg enUgt 8 § fär förnyas om där angivna

fömtsättningar fortfarande är uppfyUcfe.

Prop. 1992/93:56

EnUgt 10 i skaU ett beslut om undantag innehåUa uppgift firän vilken tidpunkt undantaget skaU gälfe. Beslutet kan ges retroaktiv verkan.

Huvudregeln bör vara att undantag skaU gäUa från tidpunkten för av­talets ingående. Men om avtalet behöver ändras i något avseende för att undantag skaU kunna beviljas, kan det finnas anledning att läte beslutet gälfe bara frän tidpunkten för ändringen. Blir förfarandet hos Konkurrens­verket onödigt utdraget tidsmässigt cxh detta beror på sökanden, kan det cxkså finnas anledning att frångå huvudregeln. LUcaså om företagen dröjer välcUgt läng tid med att anmäla avtalet till Konkunensverket.

Tidpunkten från när ett beslut om undantag gäller är vUctig, eftersom det har betydelse för möjligheten att hos domstol genomdriva fiillgörelse av avtalet. Ett avtal som omfattos av 6 § och för vilket undantag inte gäller är ju OgUtigt enligt 7 §. Det är därför viktigt för parteraa i ett avtalsförhållan­de att anmälan om undantog görs skyndsamt. Bettäffande s.k. gamfe avtal, dvs. avtal som föreligger när lagen träder i kraft, finns särskUcfe ogUtig-hetsregler i ikraftträdande- cxh övergångsbestämmelsema.

Beslutet skall gälla för en bestämd tid som fiaststäUs av Konkunensver­ket. Beslut som gäller tills vidare kan alltså inte meddelas. Om Konkur­rensverket anser det nödvändigt får beslutet förenas med villkor eUer ålägganden. UppfyUer företogen inte ett villkor som har stäUts upp gäUer inte undantaget. Följs inte ett åläggande har Konkunensverket möjUghet att enUgt 12 § försto stycket 2 återkalla undantoget.

Enligt 77 § fär Konkunensverket fömya ett beslut, om fömtsättningama för att meddefe undantag fortfarande är upptyUda.

Återkallebe eller ändring av beslut om undantag

12 S Konkurrensverket får återkalla eller ändra ett beslut om undan­tag, om

1.    de omständigheter som låg till gmnd för beslutet har förändrats

i nägot väsentUgt avseende,

2.

de som beslutet gäller bryter mot något åläggande som har angetts i beslutet,

3.

beslutet gmndades på oriktiga eller vUseledande uppgifter, eller

4.

de som beslutet gäller missbmkar undantaget.

I de faU som avses i försto stycket 2-4 fär beslutet återkallas med rettoaktiv verkan.

(-> Riksdagen 1922/93. I saml. Nr 56

81

Ett beslut om undantag innebär att förfarandet inte längre år föibjudet enligt 6 § och att nägra ätgärder enUgt lagen inte kan riktas mot förfaran­det.

Beslutet kan dock enUgt paragrafens rra stycke återkallas av Konkur­rensverket under vissa särskUt angivna fömtsättningar.

Av punkten 1 följer att inte alfe förändringar utgör skäl för ett nytt stäU­ningstagande. De nya omständighetema skaU vara av sakUg betydelse cxh ha en viss tyngd.

Enbart det förhållandet att beslutet är oriktigt till följd av ea rättsUg felbedömning kan inte anses utgöra skäl för att ändra eller än>rlfaiia beslu­tet; inte heUer en dom av Marknadsdomstolen som innebär ändring av praxis.

Enligt punkten 2 kan beslutet ändras eUer återkallas om de som berörs av beslutet bryter mot något åläggande som har tagits in i beslutet. Det kan röra nägot som företagen skall göra, t.ex. lämna mformation om vissa förhållanden.

Punkten 3 avser säväl det fallet att medvetet oriktiga uppgifter har läm­nats som att ett sådant vUseledande inte har förekommit. Det kråvs att den oriktiga uppgiften har haft betydelse för beslutet. Felaictigheter som inte har inverkat på beslutet hör inte hit. Med oriktiga uppgifter avses även ofuUständiga uppgifter.

Enligt punkten 4 kan återkallelse eller ändring ske om företogen skulle missbmka undantaget, exempelvis genom att inte tiUämpa detta i enlighet med de uppgifter som har angetts i anmälan.

Bortsett firän situationen cfe omständighetema har förändrats (punkten 1), får Konkunensverket enligt andra stycket återkalla beslutet med rettoaktiv verkan. Framför aUt i det fallet oriktiga uppgifter har lämnats uppsåtiigen eller av grov vårdslöshet bör huvudregeln vara att återkallelse sker med retroaktiv verkan för hela den pericxi som beslutet omfattar.

Prop. 1992/93:56

Undantag dd beslut inte meddelas inom vbs tid

13 5 Om Konkunensverket inte har fatfet beslut med anledning av en

anmälan enUgt 9 § inom tre månader från det att anmälan kom in tiU

verket, skaU undantag firän förbudet i 6 § anses bevUjat i enUghet

med anmälan för en tid av fem år räknat firän tidpunkten cfe avtalet

ingicks.

Detta gäUer inte om Konkunensverket inom tremånadersfristen gör invändning mot avtalet.

14 S Konkurrensverket får återkalla undantaget för ett avtal för vilket

uncfentag beviljats enligt 13 §, om avtalet har följder som är oförenU­

ga med 8 §.

För att skapa möjligheter för företogen att få snabba besked i frågor som rör undantag, föreskrivs i 13 § att om Konkunensverket inte fattat beslut med anledning av en anmälan inom tte månader från det anmälan kom in

82

tiU verket, sä skaU undantag anses bevUjat i enlighet med anmälan fÖr en tid av fem är räknat från det avtalet ingicks. Konkurrensverket har dcxk möjUghet att förhindra detta genom att inom tremånadersfristen göra in­vändning mot avtalet. Verket bör ange skälen för sin invändning, t.ex var­för avtalet enUgt verkets mening mte bör bevUjas undantag eUer att an­mälan behöver uttedas ytterUgare.

EiUigt 14 § kan Konkurrensverket återkaUa undantaget bettäffande ett avtal för vilket undantag skaU anses bevUjat enligt 13 §. Återkallelse kan ske om avtalet skuUe ha verkningar eUer följder som är oförenliga med vad som sägs i 8 § (jif  §) ÄterkaUelsen kan inte ges retroaktiv ver­kan.

Prop. 1992/93:56

Undantag meddelade av Stockholms ringsrätt

15

9 Stcxkholms tingsrätt får, vid prövning av ålägganden enUgt 23 §, pä yrkande av en part besluto om undantag enligt 8 § för ett avtal som är förbjudet enligt 6 § men som uppfyller fömtsättningama för undantag enligt 8 §. Därvid tillämpas 10 §.

16

S Konkunensverket får föraya, återkalla eUer ändra ett beslut enligt 15 §. Därvid tillämpas 11 och 12 §§.

15 § ger möjlighet för Stockholms tingsrätt att i ett mäl där ett företag för talan mot ett annat företog om åläggande enligt 23 § meddefe beslut om undantag, om det yrkas i målet cxh fömtsättningama i 8 § är uppfyU­da. Det skaU aUtså vara friga om ett avtal som väl är konkunensbegrän­sande enligt 6 § men inte desto mindre uppfyller fömtsättiiingarna för undantag enUgt 8 §. Även när ett beslut av Konkunensverket om åläggan­de har överklagats, finns denna möjlighet för domstolen. Meddelar dom­stolen ett sädant beslut behöver alltså de berörda företagen inte anmäla avtalet etc. tiU Konkunensverket för att erhålla uncfentag från förbudet.

För ett sådant beslut gäller vad som föreskrivs i 10 §, dvs. undantag skaU gälfe för en bestämd tid cxh fär ges rettoaktiv verkan. Beslutet fär cxkså förenas med villkor och ålägganden.

Även beträffande ett beslut om uncfentag som har meddefets enUgt 15 § gäUer enUgt 16 § att Konkunensverket fär föraya ett sådant beslut, om fömtsättningarna i 8 § fortfarande är uppfyllcfe. Verket får cxkså återkaUa eUer ändra beslutet under de fömtsättningar som anges i 12 §.

83

Gruppundantag

17   S Undantag från förbudet i 6 § gäUer för sådana gmpper av avtal

som uppfyUer fömtsättningama i 8 § (gruppundantag).

Sädana gmpper av avtal som avses i försto stycket anges i verk­ställighetsföreskrifter av regeringen eUer den myndighet som rege­ringen bestämmer.

Avtal som omfattas av ett gmppundantag behöver inte anmälas enUgt 9 § för att beviljas undantag. Sådana avtal fär dock anmälas.

18   k Konkurrensverket får återkalla det undantag som gäUer för ett

avtal pä gmnd av gmppundantog, om avtalet har följder som är oför­

enUga med 8 §.

Av 77 iförsta stycket - som har utformats annorlunda än i lagrådsremis­sen pä gmnd av påpekande från Lagrådet - framgår att undantag från för­budet i 6 § gäller för sådana kategorier av avtal som uppfyller förutsätt­ningarna för undantag i 8 §. Sådana kategorier av avtal skall anges av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer i verkställig­hetsföreskrifter.

Avtal som omfattas av ett gmppundantog behöver enligt 77 § andm stycket inte anmälas tUl Konkunensverket för att undantog skall gäUa. Om avtalet omfattas av ett gmppundantog fär företogen avgöra på egen risk. Råder det osäkerhet finns det emellertid inget som hindrar att individuellt undantag söks.

Ett avtal som omfattas av ett gmppundantag är giltigt från tidpunkten då det slöts. I ett mål om ogiltighetstalan - liksom om skadestånd - kan en aUmän domstol få pröva om ett avtal omfattas av ett gmppundantag eller inte.

EnUgt 78 § kan Konkunensverket återkaUa undantaget beträffande ett avtal som omfattas av ett gmppundantog. Genom ett sådant beslut hävs det skydd som gäller för ett avtal på gmnd av gmppundantaget.

ÅterkaUelse kan ske om avtalet, trots att det uppfyller alfe krav som StäUs upp i en gmppundantogsförordning, ändå skulle ha verkningar eller följder som är oförenUga med vad som sägs i 8 §.

En återkallelse enligt 18 § kan inte ges rettoaktiv verkan, utan den har bara verkan för framtiden.

Prop. 1992/93:56

84

Mbsbruk av dominerande ställning

19 § Missbmk från ett eUer flera företags sida av en dominerande StäUning pä den svenska marknaden år förbjudet. Sådant missbmk kan särskUt besfe i att

1.    direkt eUer indirekt påtvinga någon oskäliga inköps- eUer för­

säljningspriser eUer andra oskäUga affärsvillkor,

2.

begränsa produktion, nnarknader eUer teknisk utveckling tiU nackdel för konsumenteraa,

3.

tillämpa olika vUlkor för likvärdiga transaktioner, varigenom vissa handelspartner fär en konkurrensnackdel, eUer

4.

stälfe som vUlkor för att ingå ett avtal att den andra parten åtar sig ytterUgare förpliktelser som varken tiU sin natur eUer enUgt han­delsbmk har något samband med föremålet för avtalet.

EnUgt paragrafens ySrwö stycke förbjuds missbmk av en dominerande ställning pä den svenska marknaden. För att ett förfarande skall vara för­bjudet krävs aUtså att ett eller flera företag dels har en dominerande ställ­ning på marknaden, dels missbmkar denna ställning. Såväl den domineran­de ställningen som missbmket skall avse den svenska marknaden.

För att kunna avgöra om ett företog har en dominerande stäUning måste man först bestämma den relevanta marknaden. Vid denna marknadsav-gränsning bestämmer man dels produktmarknaden, dels den geografiska -marknaden.

Avgörande vid bedömningen av produktmarknaden är produktens utbyt­barhet. Prcxlukter som är inbördes utbytbara med hänsyn tUl egenskaper, pris, användning, konsumenters och andra avnämares uppfattning och fak­tiska substitutionsmöjligheter m.m. tillhör samma prcxluklmarknad. Be­tydelse vid bedömningen har också frågan om det finns produkter som inte är utbytbara men som snabbt kan förändras så att de kommer att tillhöra samma prcxluklmarknad.

Vid bestämningen av den geografiska marknaden har bl.a. transportmöj-Ugheter cxh transportkostnader betydelse.

En dominerande ställning har av EG-domstolen beskrivits som en stark ekononusk stäUning hos ett företog som gör det möjUgt för företaget att hindra att effektiv konkurrens upprätthålls pä en relevant marknad genom att medge företaget att i avsevärd utsttäckning agera oberoende av sina konkurrenter cxh kunder cxh i sisto hand konsumentema. En dominerande ställning gmndas i regel på ett flertal omständigheter som, tagna för sig, inte nödvändigtvis behöver vara avgörande. SärskUt viktig är dcxk före­tagets marknadsandel. I det sammanhanget tillmäts även konkunerande fo­retags marknadsandelar betydelse. En hög marknadsandel får mindre bety­delse om företaget möter konkunens från ett eller flera andra företag med stor marknadsandel.

Av hittiUsvarande praxis i EG-rätten bör man kunna dra den slutsatsen att en marknadsandel understigande 30 procent inte tyder på en domineran-

Prop. 1992/93:56

85

de StäUning annat än under exeptioneUa omständigheter cxh i ljuset av    Prop. 1992/93:56

andra faktorn-. Även procenttal mellan 30 och 40 Ugger under den nivä

som tyder pä dominans. Pnxental över 40 prcxent förefaller dock vara

beaktansvärcfe och tydUga tecken pä donunans. EG-domstolen har i ett faU

(mäl 62/86 AKZO chemie BV ./. Kommissionen) fiinnit att 50 procents

marknadsandel skapar en presumtion för att företaget i fråga har en mark-

nads

torde presumtionen för marknadsdominans bU nästan omöjUg att kuUkaste,

särskilt om de konkurrerande företagen är relativt smä eller av inindre

betydelse.

Andra faktorer som har betydelse vid bedömningen av om marknadsdo-minans föreUgger är exempelvis finansieU styrka, inttädeshinder tiU mark­naden, tillgäng tiU insatsvaror, patent och andra immaterialrättigheter, teknologi cxh annan kunskapsmässig överlägsenhet.

Principen om den ekononuska enheten gäUer ocksä vid tiUämpningen av denna paragraf. En dominerande ställning kan aUtså innehas av flera före­tag tiUsammans som sammanhålls av gemensamma ägarinttessen eUer pä nägot annat sätt, fömtsatt att de i praktiken inte har nägon inbördes eko­nomisk frihet.

Av lagtexten följer att även den situationen att flera företag tUlämpar ett gemensamt förficLrande utan att ha såcfen inttessegemenskap kan faUa in under bestämmelsen, om de tillsammans har en dominerande stäUning. Ocksä det faUet att ett företog har en dominerande ställning men denna ställning utiiyttjas inte bara av det dominerande företoget utan även av ett annat företag som inte har en dominerande ställning omfattas formellt av bestämmelsen.

Att ett företag innehar en dominerande ställning pä marknaden är inte i sig tillräckUgt för att paragrafens förbud skaU slå tiU. Några invändningar kan exempelvis inte riktas mot företog eUer koncemer som av egen kraft skapar en dominerande ställning på marknaden, om det sker på gmnd av företagets egen skickUghet eller på gmnd av att dess produkter är bättre än kcmkurrenternas. Invändningar kan inte heller riktas mot en situation där ett innehav av en immateriell ensamrätt, t.ex. patent eller upphovsrätt, skapar ett slags monopol på ett närmare avgränsat område. Vad som för­bjuds är bara missbmk av en dominerande stäUning.

Andra stycket innehåUer en uppräkning av vad som kan vara missbruk enUgt paragrafen. Uppräkningen är inte uttömmande utan utgör bara ex­empel pä förfaranden där sannolikheten är särskUt stor att förfarandet har negativ verkan pä konkunensen och aUtsä utgör nussbnik. Dessa har fått vertikal karaktär. Även horisontella förfaranden omfattas dock av förbudet. Det stäUs inte upp något krav på uppsåtiigt handlande.

Punkten 1

Frånvaron av en effektiv konkunens kan leda till att ett donunerande före­tag underlåter att i kosttiadsbesparande syfte rationalisera sin verksamhet. Prisema blir därmed högre än vid en effektiv konkurrens. Vidare kan en

86

dominerande stäUning medföra att företaget tar ut ett visst överpris, s.k.    Prop. 1992/93:56 monopolvinst.

I ett faU där EG-komnussionen kunnat konstotera att priserna på samma slags prcxlukt varierade kraftigt meUan olika mecUemsländer har EG-dom­stolen funnit att priset i vissa faU varit överdrivet högt. Ett pris har ocksä ansetts kunna vara oskäligt högt i förhåUande tiU varans "ekonomiska vär­de*. I ett sädant faU har överträdelse av förbudet ansetts kunna föreUgga utan att nägon effekt pä konkunensen påvisats.

TUl denna punkt hör också sittiationer där ett dominerande företag tiU­ämpar priser som Ugger under vad företaget normalt skulle behöva för kostnadstäckning cxh vinst, s.k. underprissätbung, för att *slä uf konkur­renter eUer för att hindra eUer försvära för konkurrenter att komma in pä marknaden. I det tidigare nämnda avgörandet firän £G- mstolen (mäl 62/86 AKZO chemie BV ./. Kommissionen) fann domstolen att priser som är lägre än den genomsnittiiga rörliga kosbiaden, och genom vilka ett dominerande företag försöker eliminera en konkurrent, utgjorde missbmk av den dominerande ställningen. Domstolen uttalade vidare att priser som är lägre än den genomsnittiiga totala kostnaden, dvs. summan av de fasto cxh rörliga kosttiadema, men högre än den genomsnittUga rörliga kostna­den, cxkså fick anses utgöra missbmk, när de utgjorde en del i en plan som hade tiU syfte att eliminera en konkunent. Sådana priser kan nämli­gen enUgt domstolen få bort företog frän marknaden som kanske är Uka effektiva som det dominerande företoget, men som på gmnd av sin svagare ekonomiska ställning är ur stånd att motsfe en sådan konkunens.

Punkten omfattar inle bara oskäliga försäljningspriser utan också oskäli­ga inköpspriser och andra affärsvillkor.

Det kan också vara fråga om missbmk av dominerande ställning när ett företag som innehar en immaterialrätt utövar sin ensamrätt på så sätt att oskäUga priser tas ut för produkter som skyddas av immaterialrätten.

Punkten 2

Prcxluktion cxh marknader kan begränsas genom exklusivavtal cxh liknan­de förfaranden som binder leverantörer cxh distributionskanaler. VanUgt förekommande är avtal, varigenom en återförsäljare fär ensamrätt tiU för­säljning av en viss prcxlukt. Om återförsäljaren åtar sig att inte föra kon­kurrerande produkter föreligger ett dubbelsidigt exklusivavtal. Därmed är denne återförsäljare stängd som kanal ut pä marknaden för det domineran­de företagets konkunenter.

TiU denna punkt hör också säljvägran. En säljvägran kan leda tiU att marknaden eUer produktionen begränsas tiU nackdel för konsumenterna.

Punkten 3

Under denna punkt fiiUer diskriminering i fråga om pris, rabatt eUer andra affärsvUlkor. Prisdifferentiering av ett donunerande företag kan dcxk vara godtagbar om prisskillnaden mellan olika köpare motsvarar den skillnad i kosttiad som uppstår för säljare genom köpamas olUca sätt att köpa. En

87

kvantitetsrabatt som varierar med orderstorleken cxh som är anpassad tiU faktiska, konsfeterade skillnader i köparnas prestotioner kan därför vara gcxitagbar.

Diskriminering i fråga om annat än pris eUer rabatt kan gälfe t.ex. krav pä betalning i förskott. Här mäste det dock finnas uttymme för att beakte bl.a. hänsyn tiU affärsrisk.

Prop. 1992/93:56

Punkten 4

Denna punkt rör bl.a. användning av s.k. koppUngsföibehåU. Det kan vara fräga om att det dominerande företaget ubiyttjar sin starka position i fräga om en viss produkt tiU att kräva att köpare av prcxlukten även förvärvar en annan produkt, som inte har ett nattirUgt eUer sakligt samband med den försto prcxlukten och bettäffande vUken företagets ställning kanske mte är lika stark. Kravet kan även avse andra biförpUktelser.

Det kan cxkså vara fråga om missbmk i paragrafens mening om en do­minerande leverantör binder köpare tiU sig genom s.k. trohetsrabatter. En effekt av sådana rabatter kan bli att styckepriset för den tiU kunden sist sälcfe kvantiteten av en vara blir lägre än det genomsnittiiga styckepris som kunden fär betala tUl samma leverantör. Sådana rabatter kan försvåra för kunder tiU den dominerande leverantören att köpa även från andra leveran­törer. Konkurrenter till den dominerande leverantören som vill sälja mind­re kvantiteter tiU dennes kunder behöver bjucfe under inte bara den domi­nerande leverantörens genomsnittiiga styckepris utan även det rabatterade priset pä dennes sist sålda kvantitet.

Icke-ingripandebesked

20 S Konkurrensverket får efter ansökan av ett företag förklara att ett avtal eUer förfarande inte omfattas av något av förbuden i 6 eUer 19 § enUgt de uppgifter som lämnats av företaget eUer som annars är tiUgängUga för verket och att det därför inte finns anledning för ver­ket att ingripa enUgt denna lag (icke-ingripandebesked).

Ett sädant beslut utgör hinder för Konkunensverket att besluto om älägganden enUgt 23 § försto stycket eller föra talan om konkurrens­skadeavgift enligt 26 §.

Om osäkerhet råder humvicfe ett avtal etc. faller under förbudet i 6 § eUer humvida ett förfarande är förbjudet enUgt 19 §, finns enUgt paragra­fens mo stycke möjlighet att hos Konkurrensverket ansöka om en förkla­ring att Konkurrensverket inte anser att avtalet eUer förfarandet är förbju­det enUgt nämnda paragrafer. I motsats till ett beslut om undantag gäUer ett beslut om icke-ingripandebesked tills vidare.

88

Ett beslut om icke-ingripandebesked skaU i förste hand grundas pä de uppgifter företaget lämnar i sin ansökan. Inget hindrar emeUertid Konkur­rensverket firän att beakte förhållanden som på annat sätt är kända.

Genom att ett företag samtidigt söker bäde icke-ingripandebesked cxh undantag från förbudet i 6 §, ges Konkurrensverket möjUghet att i ett sammanhang bedöma ett avtals förenlighet med lagen.

Närmare föreskrifter om vilka uppgifter som skaU länmas i en ansökan avses komma att meddelas av regeringen eUer, efter bemyncUgande av re­geringen. Konkurrensverket.

En ansökan kan inte anses gjord, innan aUa uppgifter som krävs har komnut in tiU Konkunensverket. Denna tidpunkt har betydelse, eftersom konkurrensskadeavgift i regel inte kan påföras för ätgärder som har vid­tagits från tidpunkten för ansökan tiU dess beslut meddelas med nnlftrfning av ansökan, om åtgärderaa ligger inom ramen för vad som anges i ansö­kan.

Av andra stycket följer att ett beslut om icke-ingripandebesked utgör hin­der för Konkunensverket att beslute om åläggande enligt 23 § förste styck­et eUer föra talan om påförande av konkunensskadeavgift enligt 26 §. Be­slutet hindrar mte företeg från att föra talan om åläggande enUgt 23 § andra stycket eUer skadestånd enligt 33 §. Det är inle heUer som ett beslut om uncfentag bindande för domstolaraa i en civilprocess om ogUtighet eller skadestånd, utan har i sådana prcxesser bara bevisverkan.

Prop. 1992/93:56

21 § Konkurrensverket får återkalla ett beslut enligt 20 §, om

1.    de omständigheter som låg tUl gmnd för beslutet har förändrats

i nägot väsentUgt avseende,

2.

beslutet gmndades på oriktiga eller vUseledande uppgifter, eller

3.

Marknadsdomstolen ändrar rättstiUämpningen sä, att det klart framgår att avtalet eller förfarandet som omfattas av beslutet faller under förbuden i 6 eller 19 §.

EnUgt paragrafen kan ett beslut om icke-ingripandebesked återkallas av Konkurrensverket under vissa fömtsättningar.

EnUgt punkten 1 är återkallelse möjlig vid väsentUgt ändrade förhåUan­den. De nya omständighetema skall vara av saklig betydelse och ha en viss tyngd.

Punkten 2 avser såväl det fallet att medvetet oriktiga uppgifter har läm­nats som att sädant vilseledande inte har förekommit. Det krävs att den oriktiga uppgiften haft betydelse för beslutet. Felaktigheter som mte in­verkat pä beslutet hör inte hit. Med oriktiga uppgifter avses även ofuU­ständiga uppgifter.

Punkten 3 avser det fallet där Marknadsdomstolen ändrar praxis så, att det klart framgår att del förfarande som omfattas av beslutet i belysning av den nya praxisen är förbjudet. Enbart det förhåUandet att beslutet är orik­tigt tiU följd av en rättslig felbedömning utgör däremot inte skäl för åter-kaUelse.

89

Handläggningsregel för Konkurrensverket

22 9 Sä snart en anmälan enUgt 9 § eUer en ansökan enUgt 20 § som rör ett avtal har kommit in tiU Konkurrensverket skaU verket ge de parter i avtalet som inte är sökande tiUfäUe att yttra sig över anmälan eUer ansökan.

För handläggningen hos Konkunensverket gäller förvaltningslagen (1986:223, ändrad senast 1992:353). Dämtöver gäller enligt denna para­graf en specialregel cfe anmälan för imdantag cxh ansökan om icke-ingri­pandebesked görs.

Den som gör en sädan anmälan eUer ansökan måste givetvis vara part i avtalet eUer det samordnade förfiarandet. Anmälan eUer ansökan kan men behöver inte göras av alla avtalsparter. Om anmälan eller ansökan inte görs av alfe parter skall de som inte står bakom framställningen under­rättas och beredas tiUfäUe att yttra sig. Dette bör ske i princip så snart an­mälan eUer ansökan har kommit in.

Åtgärder nwt förbjudna konkurrensbegränsningar

23 9 Konkunensverket fär ålägga ett företeg att upphöra med över­trädelser av förbuden i 6 eller 19 §.

Om Konkunensverket i ett visst fall beslutar att inte meddela ett sädant åläggande, fär Stcxkholms tingsrätt göra det på talan av ett företag som berörs av överträdelsen.

EnUgt paragrafen är det Konkunensverket som beslutar om åläggande för ett företag att upphöra med förfaranden som innebär överträdelser av förbuden i 6 eUer 19 §. Sådana beslut kan överklagas hos Stcxkholms tingsrätt.

SkuUe Konkunensverket i ett visst faU beslufe om att mte meddela ett åläggande, har ett enskUt företeg som berörs av överträdelsen möjUghet att väcka talan hos Stcxkholms tingsrätt om ett sådant åläggande.

Hur åläggandena skaU utformas har inte angetts i lagen. Det ger möjUg­het att välja det i det särskUda fallet lämpUgaste åläggandet. Som en aU­män princip bör gäUa att åläggandet inte skaU vara mer vittgående än som erfordras.

Det kan avse ett åläggande att upphöra att tiUämpa ett visst avtal, avtals­villkor eUer annat förbjudet förfarande. AUt efter omständigheterna kan det cxkså avse ett säljåläggande, rättelseåläggande eUer prisäläggande.

Ett åläggande fär självfallet bara fylla sådana konkunensfrämjande syf­ten som direkt följer av förbudsreglema och får inte användas för allmänt näringspoUtiska syften.

Prop. 1992/93:56

90

Åläggandet fär enUgt 57 § förenas med vite om det anses behövUgt.

Prop. 1992/93:56

24 9 Ett åläggande enUgt 23 § gäUer omedelbart, om något annat inte bestäms.

Huvudregeln är att ett åläggande enUgt 23 9 gäller omedelbart, om inte Konkunensverket eUer tingsrätten bestämmer nägot annat. Ingenting hind­rar aUtså tingsrätten frän att beslute om att ett åläggande inte skaU gäUa under den tid överklagandet av Konkurrensverkets beslut prövas av dom­stolen.

25 9 Om det finns synnerUga skäl för det, fär ett åläggande enligt 23 § meddefes för tiden till dess att frågan slutiigt har avgjorts. Tings­rätten fär meddefe ett sädant åläggande bara sedan rättegäng irUetts.

Paragrafen reglerar fömtsättningaraa för interimistiskt beslut. Det ford­ras synnerUga skäl för ett sådant beslut. Det innebär att möjUgheten skaU användas i rena undanfegsfall, exempelvis när ett företag på gmnd av en leveransvägran riskerar att slås ut från marknaden eUer riskerar svåra cxh oreparabfe skador.

Konkurrensskadeavgift

26 9 Stcxkholms tingsrätt får på talan av Konkurrensverket beslute att ett företag skall betala en särskild avgift (konkurrensskadeavgift), om företaget eUer någon som handlar på företegets vägnar uppsåtiigen eUer av oaktsamhet har

1.

överträtt förbuden i 6 eller 19 §, eUer

2.

åsidosatt ett villkor som har beslutets med stöd av 10 § andra stycket.

Avgiften tiUfaUer steten.

Paragrafen innehåUer de gmndläggande bestämmelseraa om konkurrens­skadeavgift. En sådan avgift kan utdömas av Stcxkholms tingsrätt vid otiUåtet samarbete meUan förefeg (6 §) och missbmk av dominerande StäUning (19 §). Avgift kan också utdömas om ett företag har åsidosatt ett villkor som är förenat med ett beslut om uncfentag som har meddelats av Konkurrensverket enUgt 8 § eller tingsrätten enligt 15 §. Avgiften skaU tiUfaUa sfeten.

Bevisbördan för att fömtsätttungama för att döma ut konkurrensskadeav­gift är för handen Ugger pä Konkunensverket.

Konkunensskadeavgift skall betalas av det eUer de företag i vars verk­samhet överträdelsen ägde mm. Ofte är det här fråga om en juridisk per­son men även en enskUd rörelseidkare kan drabbas av avgiften. Avgiften skaU också kunna tas ut av offentiigrättsliga subjekt såsom kommunala eUer stetUga inrättningar av olika slag i den mån de agerar som företeg.

91

Om en rörelse som drivs av en fysisk person har överfetits efter det att överträdelsen ägde mm men före avgiftstalans väckande, skall den person som drev rörelsen vid tiden för överträdelsen svara för avgiften.

I fräga om verksamhet som drivs av aktiebolag eUer andra juridiska per­soner fär göras skillnad mellan det fiaU då överfetelsen gäUer själva bofe­get som sädant och det faU dä överfetelsen avser den verksamhet, tex. en rörelsegren, vari överträdelsen har ägt mm. Anspråk på konkurrensskade­avgift skaU rikfe sig mot den förmögenhetsmassa som hälh samman av t.ex. ett aktiebolag. Att bofeget överfets inverkar aUtsä inte pä ficägan om vem som är rätt avgiftssubjekt. Av samma skäl kan inte heUer en överlå­telse av en rörelsegren i vilken överträdelsen har ägt rum befria det över­låtande bolaget firån ansvaret för avgiften.

För att avgift skaU kunna utdömas fordras uppsåt eller oaktsamhet hos företaget eUer den som handlat pä företagets vågtiai. Det ir alltsä inte nödvändigt att uppsåt eUer oaktsamhet kan konsteteras hos den enskUde företagaren själv - eller om det är fråga om en juridisk person, hos person som intar en ledande stäUning i denna - utan det räcker att detta kan kons­teteras hos en person som handlat på företegets vägnar. Det kan vara fråga om en anställd eUer en uppdragstegare.

För att uppsåt skall föreligga krävs ett avsiklUgt handlande frän före­taget eUer någon som handlar på företagets vägnar i syfte att begränsa konkurrensen eller som begås med vetskap om att följden blir konkurrens­begränsande. En överträdelse kan inte anses uppsåtUg bara därför att hand­landet som sådant är uppsåtiigt snarare än oavsiktiigt eUer sker genom en olyckshändelse.

En överträdelse kan anses begången av oaktsamhet om företaget eUer den som handlar pä företegets vägnar rimligtvis borde ha fömtsett att handlandet skulle ha negativa verkningar på konkunensen av det slag som är föibjudet.

Bristande kännedom om förbuden eller misstag om förbudens innebörd är inget försvar för en överträdelse.

Prop. 1992/93:56

27 9 Konkurrensskadeavgift skall faststäUas tiU lägst fem tusen kro­nor cxh högst fem nuljoner kronor eller tiU ett högre belopp dock inte överstigande tio procent av företogets omsättning föregående räkenska{)sär.

Riktas talan mot flera företag skaU avgiften faststäUas särskUt för vart och ett av dem.

Bestämmelsen anger det högsto och lägsto belopp som konkurrensskade-avgiften kan fastställas tiU.

Med omsättiiing avses företogets hela omsättning utan begränsning tiU den prcxJukt eUer marknad som förfarandet rört. Endast det berörda före­tagets omsättning skall beaktas vid bestämmandet av avgiften. Det finns aUtsä inte som inom EG möjlighet att utgå från en hel koncerns omsätt­ning vid beräkning av "böter" för ett koncemföretag.

92

Det ankommer på Konkurrensverket att i ett avgiftsmäl utfisrma yrkandet tiU att avse ett bestämt belopp cxh att ange vilka omstäncUgheter som äbe-Topas tiU stöd för detfe. Det är också verkets uppgift att sä långt det är rimUgt fegga firam ubedning rörande de förhållanden som i det specieUa fallet bör inverka på avgiftens storlek. Det anförda överensstämmer med vad som gäUer vid fastställandet av miljöskyddsavgift (jft prop. 1980/81: 92 s. 87). Det torde inte finnas något hinder mot att Konkurrensverket höjer ett yrkat belopp om nya omständigheter av vikt kommer fram under processen (se 13 kap. 3 § rättegångsbaUcen).

Av 17 kap. 3 § rättegångsbalken följer att konkurrensskadeavgift inte får bestämmas tiU högre belopp än vad som yrkats av Konkurrensverket.

Prop. 1992/93:56

28 9 När konkurrensskadeavgift faststäUs skaU särskUd hänsyn tas tiU hur aUvarUg överträdelsen är och hur länge den har pågått. I ringa faU skall ingen avgift påföras.

Konkurrensskadeavgiftens storlek skall enligt paragrafens första stycke framför allt bestämmas med hänsyn till hur aUvarUg överträdelsen är cxh hur länge den har pågått. Avgiften skaU bestämmas på sådant sätt att den verkar avhåUande på företoget i fråga cxh avskräckande för andra företag.

Avgörande för allvarligheten av överträdelsen är omfattningen av de skadliga effektema på konkunensen. Det kan gälla att bedöma såväl den på längre sikt prishöjande effekten av ett visst handlande som mer direkto ekonomiska skador som åsamkas andra företog. Ytterligare omständigheter av vUrt är den allmänna marknadsbilden, ekonomiskt utbyte, betydelsen av den vara eUer tjänst som konkunensbegränsningen avser och företagens marknadsandel. När ett förbjudet förfarande är resultotet av marknadsmakt hos företag med dominerande ställning är det särskilt befogat att konkur-rensskadeavgiften får en ingripande karaktär. Även frågan om överträdel­sen har skett uppsåtiigen eller av oaktsamhet har betydelse liksom om företaget tidigare gjort sig skyldigt till andra eUer liknande överträdelser.

Bestämmelsen utesluter inte att även andra omständigheter än aUvarlig-heten av överträdelsen cxh hur länge den har pågått kan beaktos när av­giftens storlek bestäms.

I mUdrande riktning bör kunna beaktas exempelvis om företaget snabbt upphör med överträdelsen sedan den påtalats av Konkunensverket, om fö­retaget samarbetar väl med Konkunensverket imder utredningen, svår eko­nomisk situation för företoget, påtryckningar på företaget från andra före­tag, begränsad medverkan i överträdelsen cxh om företaget har ålagts att betafe skadestånd för överträdelsen.

Konkurrensskadeavgift skall fastställas särskUt för varje företag som talan riktas mot. Den skall spegla de olika företagens delaktighet i över­trädelsen.

Avgiften bör inte fastställas så högt att företaget riskerar konkurs.

EnUgt andra stycket kan det i ringa fall underlåtas att påföra avgift. Det kan gälfe faU där överträdelsen med hänsyn tiU lagstiftningens allmänna syfte att främja en effektiv konkunens framstår som bagateUartad eUer försumbar.

93

29 9 Konkurrensskadeavgift enUgt 26 § förste stycket 1 får inte på­föras för ätgärder som har vidtagits

1.    efter det att anmälan enUgt 9 9 eUer ansökan enligt 20 9 kom

in tiU Konkurrensverket cxh innan beslutet med anledning av anmälan

eUer ansökan vann laga kraft, om åtgärderna Ugger inom ramen för

den verksamhet som har beskrivits i anmälan eUer ansökan, eller

2.    under den tid då icke-ingripandebesked har gäUt, om inte be­

skedet har återkallats med stöd av 21 § 2.

Försfe stycket 1 gäUer dock inte om Konkurrensverket inom en månad från det att anmälan eUer ansökan kom in förklarar att verket anser att 6 9 är tillämplig och att det inte finns skäl att tiUämpa 8 9 eUer att 19 9 är tillämpUg. Ett sådant beslut får meddelas bara om det är uppenbart att undantag inte kan bevUjas eUer icke-ingripandebe­sked inte kan meddelas.

Prop. 1992/93:56

Enligt paiagrafens första stycke fär, med uncfentag av det faU som anges i andra stycket, konlcunensskadeavgift inle påföras för åtgärder som har vidtagits från tidpunkten för anmälan om undanteg till dess beslut har med­defets med anledning av anmälan. Motsvarande gäUer vid ansökan om icke-ingripandebesked. Beslutet skall ha vunnit laga kraft. Överklagas allt­så Konkunensverkets beslut gäller immunitet mot konkunensskadeavgift även under handläggningen i tingsråtlen och Marknadsdomstolen. För att immunitet skaU gälfe fordras dock att åtgärderaa inte gär utöver vad som har beskrivits i anmälan eller ansökan. Om beslutet sedan innebär att un­dantag eUer icke-ingripandebesked bevUjas saknar betydelse. Immunitet gäUer även om företaget fär avslag på sin framställan.

Konkurrensskadeavgift fär inte heller påföras för åtgärder som har vidte­gits imder tid cfe icke-ingripandebesked har gäUt, dvs. från tidpurUcten för beslutet om icke-ingripandebesked till dess beslutet återkallas enUgt 21 §. Från denna regel finns ett undantag. Det gäller det fallet att återkaUelsen har skett därför att beslutet om icke-ingripandebesked har gmndats på oriktiga eUer vUseledande uppgifter.

Den immunitet mot konkunensskadeavgift för överträdelser av 6 eUer 19 § som följer av en anmälan eller ansökan kan enUgt andra stycket upphä­vas av Konkurrensverket, om verket inom en månad från det anmälan eUer ansökan gjordes förklarar att verket anser att icke-ingripandebesked inte kan meddelas eUer undanteg inte kan beviljas.

Ett sådant beslut får Konkunensverket meddela bara i uppenbara faU. Möjligheten kan exempelvis användas i sådana faU där framställningen inte bedöms som aUvarligt menad utan huvudsakUgen görs i syfte att erhåUa immurutet mot konkunensskadeavgift.

Beslutet har endast den rättsverkan att immuniteten mot konkurrensska­deavgift faJler bort. Det skall följas av ett beslut av verket där slutiig ställ­ning tas tiU företegets framställan om icke-ingripandebesked eUer unantag.

94

30 9 Konkurrensskadeavgift fär påföras bara om stämningsansökan har delgetts den som anspråket riktas mot inom fem är frän det att överträdelsen upphörde.

Avgift fär inte påföras för åtgärder som omfattas av ett åläggande som har meddefets vid vite enUgt denna feg.

Prop. 1992/93:56

Paragrafens am stycke innehåUer en preskriptionsrel. Preskriptions­tiden för att döma ut konkunensskadeavgift är fem är räknat firän den cfeg dä överträdelsen upphörde.

Andra stycket har en motsvarighet i 37 9 KL.

31 9 En påförd konkunensskadeavgift faUer bort i den män verkstal­Ughet inte har skett mom fem år från det att domen vann fega kraft.

Enligt paragrafen bortfaller en påförd konkunensskadeavgift i den mån verkstäUighet inte har skett inom fem är räknat från den dag dä tingsrät­tens eUer Marknadsdomstolens dom vann laga kraft.

32 9 För att säkerställa ett anspråk pä konkunensskadeavgift får Stcxkholms tingsrätt beslute om kvarstad. Därvid gäller i tillämpUga delar vad som är föreskrivet i 15 kap. rättegångsbalken om kvarstad för fordran.

Paragrafen ger möjlighet att beslute om kvarstod i avgiftsmäl. I sådana mål kan endast Konkunensverket föra talan, och endast Konkurrensverket kan begära kvarstad.

Ansökan om kvarsted skall göras hos Stcxkholms tingsrätt, som är ex­klusivt fomm i förste instans för mål om konkunensskadeavgift.

Hänvisningen tUl 15 kap. rättegångsbalken innebär bl.a. att ett yrkande om kvarstad kan prövas innan talan i huvudsaken har väckts vid tingsrät­ten.

95

Skadestånd

33 9 Om ett företag uppsåtiigen eUer av oaktsamhet överträder för­buden i 6 eUer 19 9> skaU företaget ersatte den skacfe som därigenom uppkommer för ett annat företag eUer en avtalspart.

Rätten tiU sådan ersättning faUer bort, om talan inte väcks inom fem är frän det att skadan uppkom.

Stcxkholms tingsrätt är alltid behörig att pröva frägor om skades­tånd enUgt denna paragraf.

EnUgt paragrafens fönta stycke är ett företag skyldigt att ersatte den skacfe som uppkommer för ett annat företag eUer för avtalspart, när före­taget uppsåtiigen eUer av oaktsamhet överträder förbuden mot konkurrens­begränsande samarbete i 6 § eller missbmk av dominerande ställning i 19

§.

För tUlämpning av skadeståndsregeln fordras alltså att uppsåt eller oakt­samhet konsteteras hos företeget. Är det fråga om en fysisk person som är att anse som företag skall uppsåt eller oaktsamhet konsteteras hos denne. Är däremot företaget en juridisk person fordras uppsåt eUer oaktsamhet hos en person som intar en ledande stäUning i den juridiska personen.

Ersättning utgår för ren förmögenhetsskacfe. I övrigt gäller skadestånds­lagen cxh aUmänna skadeståndsrättsliga principer, exempelvis om solicfe-risk skadeständsskyldighet tös flera har tagit del i den skadegörande hand­lingen cxh kravet på adekvat kausalitet mellan en skadegörande handling cxh uppkommen skacfe.

Mål om skadeständ enligt denna paragraf handläggs av de aUmänna domstolama. En sådan talan får dock enligt paragrafens ttedje stycke all­tid väckas hos Stockholms tingsrätt.

Rätt tiU skadestånd har enligt allmänna skadeståndsrättsliga principer bara den som kan sägas omfattas av lagens skyddsinttesse. Hit hör konkur­rerande företag men också företog i andra eUer tidigare säljled som berörs mer direkt av förfarandet.

Även den som inle anses som företog i fegens mening, men som ttäffat avtal med ett företag som deltar i ett förbjudet samarbete, kan ha rätt tiU ersättning för den skada som han drabbats av tiU följd av det förbjudna samartxtet. Det gäller främst när del förbjudna saniart>etet är inriktot på en enskUd avtalssituation, varvid en förbjuden anbudskarteU är ett tydligt exempel pä detto. Obestämcfe kretsar av konsumenter som indirekt berörs av ett föibjudet samaibete har inte rätt till skadestånd. Även om ett syfte med lagen är att främja det totala konsumentintresset kan dessa inte anses ingå i lagens skyddsinttesse med hänsyn tiU lagens inriktning på förhållan­dena inom näringsUvet.

De skador som i försto hand kommer i fråga att ersätto med stöd av denna paragraf är inkomstförlust och intrång i näringsverksamhet, jfr 5 kap. 7 § skadeståndslagen.

Prop. 1992/93:56

96

Det är inte möjUgt att närmare söka ange de olika situationer då skade-    Prop. 1992/93:56 stånd kan utgä enUgt paragrafen. Omständigheterna i de enskUda faUen är aUtför varierande. Vissa typsituationer kan dcxk allmänt beskrivas.

Vid förbjuden bmttoprissättning kan en återförsäljare, som hindras av sin leverantör att sälja tiU ett lågt pris, ha rätt tiU ersättning för den ute­bUvna vinst han gär miste om tiU följd av att leverantörens handlande leder tiU minskad omsättning.

Ett förbjudet prissamarbete innebär offe höjda inköpspriser för återför­säljare, som på grund av samarbetet kan tiUfogas skada motsvarande sldU-naden mellan priskarteUens pris cxh det pris som annars skuUe ha tilUm-pats.

En förbjuden marknadsdelning innebär som regel att konkurrensen mel­lan olika leverantörer sätts ur spel. Återförsäljare hänvisas att köpa av en viss bestämd leverantör cxh de kan inte spefe ut leverantörerna mot va­randra i syfte att nä bättre inköpspriser. Ersättning kan utgå för den pris­höjning som marknadsdelningen leder tiU.

En förbjuden anbudskartell gör beställaren berättigad tiU ersättning för det merpris som han förmåtts betala på gmnd av anbudssamarbetet. Om bestäUaren med stöd av ogUtighetsregeln i 7 § feter avtalet gä äter, har han rått tUl ersättning för de kostnader han haft för anbudsförfarandet men som bUvit onyttiga.

Missbmk av dominerande stäUning kan leda tiU extra kosttiader för det dominerande företagets motpart på gmnd av missgynnande affärsvillkor eller oberättigade krav på tiUäggsprestotioner. Sådana kostnader skaU ersättas. Andra fall av dominansnussbmk är förfaranden som innebär hin­der för konkurrerande eller andra företags näringsutövning. Exklusivavtal cxh säljvägran är exempel på detto. När sådana förfaranden leder tiU öka­de kostiiader cxh minskad omsätttiing är det donunerande företaget ersätt-ningsskyldigt för den skacfe som drabbar andra företag.

Erfarenhetsmässigt föreligger stora svårigheter att mera exakt beräkna omfattningen av konkunensskador. En ekonomiskt reaUstisk bedömning år självfaUet att eftersträva. Föreligger bevissvårigheter har rätten enligt 35 k2. 5 § rättegångsbalken möjlighet att uppskatto skadan tUl ett skäUgt be­lopp.

I andra stycket finns en preskriptionsregel. Den som viU åberopa denna regel måste göra invändiung om dette.

För talan om skadestånd gäUer de vanliga fonmreglema i 10 kap. rätte­gångsbalken. Tredje stycket innehåUer en alternativ fommregel för talan om skadeständ för överträdelser av 6 eller 19 §. Bestämmelsen innebär att käranden aUtid kan väcka en sådan skadeståndstalan hos Stockholms tings­rätt.

7 Riksdagen 1922193. 1 saml. Nr 56

97

FöretagsTörvärv

Förbud mot företagsförvärv m.m.

34 9 Stockholms tingsrätt får pä talan av Konkurrensverket förbjuda ett företagsförvärv som omfattas av anmälningsskylcUghet enligt 37 9-Förvärvet skaU förbjudas, om

1.    det skapar eUer förstärker en dominerande ställning som vä­

sentUgt hämmar eUer är ägnad att hämma förekomsten eller utveck­

Ungen av en effektiv konkurrens pä den svenska marknaden i dess

heUiet eUer på en avsevärd del av den, cxh

2. detfe sker på ett sätt som är skadUgt fiän allmän synpunkt.

Förbud får dock inte meddelas i fråiga om förvärv som har skett

pä en svensk eUer utiändsk börs, en auktoriserad marknadsplats eUer någon annan reglerad marknad eller genom inrop på exekutiv auk­tion. I StäUet får förvärvaren åläggas att avyttra det som har förvär­vats.

Paragrafens första och andra stycken motsvarar delvis 5 § försto stycket KL. Stcxkholms tingsrätt prövar dcxk som försto instans mäl om företags­förvärv. Tingsrättens dom i ett sådant mål kan överklagas hos Marknads­domstolen.

Föremål för prövning enligt lagen är endast företagsförvärv som omfat­tas fattas av anmälningsskyldighet enligt 37 §.

Begreppet dominerande ställning har behålUts i den nya lagen för att ge förvärvskonttoUen en gmndläggande avgränsning och också begränsa kon-roUens räckvidd. Begreppet dominerande ställning behandlas i motiven tiU 19 §.

Precis som vid tiUämpningen av 19 § är det konkurrensen på den mark­nad som är relevant i det enskilda fall som prövas som skaU bedömas. Även begreppet relevant marknad behandlas i motiven tiU 19 §. En skiU­nad i förhållande tiU 19 § när det gäller bestämmande av relevant mark­nad är att det skaU vara fråga om den svenska marknaden i dess helhet eller en avsevärd del av den. Den relevanto geografiska marknaden skaU aUtså vara hefe landet eUer en relativt stor del av det. En avsevärd del av landet kan exempelvis vara ett landskap eller ett län. Den geografiska ut­bredningen kan dcxk vara mindre, om den relevanto marknaden omfattar en betydelsefuU del av befolkningen. Så fär anses vara faUet med stor­stadsregionema. I KL låg denna bestämmning av relevant marknad i ut­trycket "särskUd vikt firån allmän synpunkt" (se prop. 1981/82:165 s. 258).

Orden "väsentiigt hämmar eller är ägnad att hämma förekomsten eller utvecklingen av en effektiv konkunens" uttrycker iimebörden av det s.k. konkurrenstestet, dvs. bedömningen av förvärvets negativa påverkan på konlcurrensen.

Prop. 1992/93:56

98

I ett konkurrenstest ingår en bedönming av flera olika omständigheter    Prop. 1992/93:56 som delvis griper in i varandra. Delvis flyter cxkså konkurrenstestet ihop med ctominansprövningen.

I konkurrenstestet ingär bl.a. att bedöma den faktiska eUer potentieUa konkurrensen från företag som är belägna i Sverige eUer utanför Sverige, marknadens struktur, de berörda företagens marknadsställning cxh deras ekonomiska cxh finansieUa styrka, leverantörernas cxh konsumenternas valmöjUgheter och deras tiUgång tiU leveranser eller marknader, rättsUga eUer andra hmder för mträde pä marknaden, utvecklingen av tiUgäng cxh efterfrågan pä de aktueUa varoma och tjänstema, avnämarintressen i mel­lanUggande och slutUga cUstributionsled samt utvecklingen av tekniskt och ekononuskt firamåtskridande.

Pä marknader med duopol, oligopol eUer annan väsentUg koncentration är faran stor att företagen skall kunna agera samordnat. Ett otillätet sam­arbete är pä sådana marknader lättare att upprätthåUa cxh dölja än pä and­ra marknader, eftersom deltogama är få.

Även utan kontakter sinsemellan kan företag om de är få agera samord­nat genom ett medvetet parallellt förfarande. Sådant beteende gmndas pä signaler som företagen var för sig sänder ut på marknaden. Denna form av paraUeUt förfarande ttäffas inte av förbudet i 6 §. Särskilt pä oligopol-marknader med homogena produkter kan oUgopoUstema med hjälp av sig­naler som sänds ut på marknaden samordna sitt beteende, t.ex. i form av paralleU prissättning på en nivå som överstiger konkunensprisnivån. Detto är omständigheter som särskilt bör beaktas vid prövningen av förvärv som sker på marknader med ett fåtal aktörer. Ett moment vid prövningen bUr i sädana fall att bedöma den marknadsmakt som företagen utövar tiUsam­mans.

När det gäUer ett förstärkande av en redan dominerande ställning kan även ett förvärv av en mindre aktör pä marknaden påverka konkurrensen pä ett mycket negativt sätt. I ett sådant läge bör särskUt beaktas om det fristående mmdre företaget på sikt skulle kunna utvecklas för att komma att bidra tiU en bättte balanssituation på marknaden.

Det bör betonas att det för ingripande krävs att det skaU vara firäga om ett väsentligt hämmande av konkunensen. Det räcker aUtså inte här att på­verkan pä konkunensen bara är märkbar som vid tillämpningen av 6 9-

Utifrån en samlad bedömning av marknadssituationen gäUer det att upp-skatfe om konkurrenstrycket på marknaden efter förvärvet är tillräckUgt högt för att upprätthåUa en effektiv konkunens. Bedömningen i det enskU­da faUet måste givetvis to sin utgångspunkt firån konkunensförhållandena pä marknaden i fräga. En oligopol marknad kan i vissa faU ge utrymme för en reeU cxh fungerande konkunens mellan aktörema medan en sädan kon­kurrens i andra fiall kan vara utesluten genom att ett av företagen är finan­sieUt eUer tekniskt överlägset.

Bestämmelsema är tUlämpliga även på en koncem eUer en gmpp av fo­retag som utgör en ekonomisk enhet, cxh som genom ett företagsförvärv skapar eUer förstärker en dominerande ställning. Om det förvärvande fö­retaget ingår i en gmpp företog som mist sin inbördes självständighet, är det således gmppens marknadsställning som skall beaktas.

99

Företag kan hålfes samman av att de ingår i en koncera eUer att en    Prop. 1992/93:56 fysisk person äger aktier i olika företag. En sammanhållande koppling kan också besfe i en sådan finansieU makt över en gmpp företag som i det VäsentUga berövar dem deras självständighet eUer i konttoUen över råvam-leveranser eUer i andra förhållanden med motsvarande verkningar.

Utöver att det skaU vara fråga om ett väsentUgt hämmande av konkur­rensen krävs att detta sker pä ett sätt som är skadligt frän allmän synpunkt. För innebörden av detta rekvisit har redogjorts i avsnitt 5.2.3 under mbri­ken "Skadligt frän aUmän synpunkt", där bl.a. aspektema svenska företags konkurrenskraft pä den intemationelfe marknaden samt Uv, hälsa cxh sä­kerhet har behandfets. Följande kan tiUäggas.

Mot varandra kan i ett enskilt faU komma att sfe, ä ena sidan, ett häm­mande av konkurrensen på ett sätt som kan försvaga konkurrenstrycket be­tydligt och, å andra sidan, det ekononuska värdet av rationellare prcxluk­tion vilket uppnås just genom förvärvet, dvs om rationaUseringar genom­förs i det läget. De ekonomiska fördelar som åberopas tiU stöd för att tiUåto ett företagsförvärv uppstår dcxk på bekostnad av konkunenstrycket. De samhäUsekonomiska förluster som ett konkunensbegränsande förvärv kan lecfe tiU är välfärdsförluster för dem som fär avsfe från köp på gmnd av för höga priser, felallokering av resurser, transfereringar från dem som fär betafe de för höga prisema, kosttiader för de resurser som företagen satsar för att befästo eUer förstärka sin makt över marknaden, ineffektivitet till följd av det minskade konkunenstrycket samt förlust av uppgradering genom dynamik (utebliven tillväxt). Ju mer konkunenstrycket försvagas desto större blir risken för att saldot skall bli negativt för samhällsekono-nun cxh konsumenticollektivet.

ProblembUden i fråga om negativa effekter som inte går att konkret be­lägga och kvantifiera talar för en påtaglig försUctighet vid bedömningen, när det gäller att mot ett hämmande av konkurrensen stälfe mer konkreto rationaUseringsvinster eller dylikt, som kanske går fett att mäto eUer upp­skatto i bestämcfe tal. Som nyss berörts kan det samhäUsekonomiska saldot ju bU negativt pä gmnd av effektivitetsförluster m.m. vid ett för svagt konkurrenstryck. Skulle ett positivt saldo ändå uppsfe är det inte heller kert att det förs vicfere tiU konsumenteraa, eftersom konkunenstrycket är svagt.

I prövningen från allmän synpunkt ligger att endast långsiktiga verk­ningar av förvärvet skall beaktos och att de direkt eller indirekt skaU be­röra cn bred gmpp av befolkningen. Exempelvis skaU sysselsättnings­effekter inte ha någon betydelse i detto sammanhang.

Etet ankommer enUgt vanliga principer på Konkurrensverket att lägga fram de skäl som talar för att företogsförvärvet skaU förbjudas. Det är aUtsä verket som bär den primära bevis- och åberopsbördan vid tiUämp­ningen av bestämmelsema i denna paragraf.

Innebörden av ett förbud bettäffande ett förvärv som redan skett bltt att förvärvet blir ogiltigt (se 35 §).

Tredje stycket motsvarar i huvudsak 6 § andra stycket KL. Bestämmel­sema har anpassats tUl innehållet i den av riksdagen nyUgen beslutade

100

lagen (1992:543) om börs- och clearingverksamhet (prop. 1991/92:113,    Prop. 1992/93:56 NU26, rskr. 321).

Ett förvärv som har skett pä en svensk eUer utländsk bön, en auktorise­rad marknadspfets eUer någon annan reglerad marknad eUer genom inrop pä exekutiv auktion kan inte lecfe tiU föibud cxh ogUtighet, utan i stäUet blir följden ett åläggande att avhäncfe sig aktiema eU» annat som konstitu­erar förvärvet.

Enligt 4 9 lagen om börs- cxh clearingverksamhet avses med bön ett fö­retag som har fått auktorisation enUgt 2 kap. den lagen att driva verksam­het som syftar tiU att åstadkomma regelbunden handel med finansiella in­strument mellan tiU verksamheten anslubto medlemmar. Med auktoriserad marknadsplats avses ett företog som har fått auktorisation enligt 7 kap. samma lag att driva verksamhet som syftar tiU att åstadkonuna regelbun­den handel med finansiella insttiiment. Med uttrycken 'utländsk bön* cxh "annan reglerad marknad" avses motsvarande utländska företeelser utan auktorisation enUgt lagen.

När det gäUer Stcxkholms fondbörs omfattar denna bestämmelse åtmin­stone förvärv av aktier som har skett över A-, OTC- och O-Ustan.

35 9 Ett förbud mot ett företogsförvärv innebär att förvärvet därefter blir OgUtigt.

Paragrafen motsvarar 8 § KL. Ogiltigheten inträder när tingsrättens dom har vunnit laga kraft eller, om tingsrättens dom överklagas, när Marknads­domstolens dom har meddefets.

36 9 Om det är tUlräckligt för att undanröja de skadUga effektema av ett företagsförvärv, får förvärvaren i stäUet för förbud enligt 34 9 åläggas

1.

att avyttra ett företog, en rörelse eUer en del av en rörelse, eUer

2.

att genomföra någon annan konkurrensftämjande åtgärd.

Paragrafen saknar motsvarighet i KL. Den har utveckfets i avsnitt S.2.4.

Inriktningen skaU vara att risker med ett företagsförvärv skaU undanrö­jas genom åläggande om försäljning av nägon del av den genom det tiU­tänkfe förvärvet bilcfede koncemen eller genom att förvärvaren åläggs att genomföra nägon annan konkunensfrämjande åtgärd, när så är tillräckUgt. Avsikten är därmed att negativa effekter med förvärvet skaU undanröjas pä det minst ingripande sättet. Ett åläggande kan avse säväl försäljning av en rörelse, en del av en rörelse eUer ett företag som existerade inom koncer­nen redan vid tidpunkten för förvärvet som en del av den förvärvade rörel­sen eUer det förvärvade företoget.

101

Ett åläggande om att avyttra viss egendom bör ange en viss tid inom vU-    Prop. 1992/93:56 ken försäljning skaU ske. Åläggande enUgt denna paragraf fär förenas med vite (se 57 9).

Anmälan om företagsförvärv

37 9 Ett företagsförvärv skaU anmälas tiU Konkurrensverket av nägon som är part i förvärvsavtalet, om de berörda företagen tiUsammans har en omsätttung föregående räkenskapsår som öventiger fyra nul­jarder kronor.

Om förvärvaren ingär i en gmpp som består av flera företag som har gemensamma ägarinttessen eUer som häUs samman pä något annat sätt, skaU gmppens sammanlagda årsomsätttiing anses som förvärvarens årsomsättning.

Bestämmelsema i denna paragraf saknar motsvarighet i KL.

EnUgt paragrafen föreligger det skyldighet att anmäla ett företagsförvärv om de i förvärvet inblancfede företogen, dvs. säljaren cxh köparen, tillsam­mans har en årsomsättning som överstiger fyra mUjarder kr enligt föregå­ende räkenskapsår. Med årsomsätming avses företagens totala omsättning i hefe världen för samtiiga varor och tjänster.

Skulle förvärvaren mgå i en företogsgmpp som sammanhålls av gemen­samma ägarinttessen eller pä något annat sätt skall man vid beräkningen av förvärvarens årsomsättning se på företagsgmppens sammanlagcfe årsom­sättning. Pä säljsidan är del däremot bara det säljande företagets omsätt­ning som skaU medräknas.

Anmälan skaU göras av någon som är part i förvärvsavtalet. Det är ingenting som hindrar att alfe avtalspartema gör en gemensam anmälan.

Närmare föreskrifter om vUka uppgifter som skaU lämnas i en anmälan avses meddelas av regeringen eller, efter regeringens bemyndigande. Kon­kurrensverket. Ingenting hindrar att man beträffande vissa typer av före­tagsförvärv som normalt inte kan anses ha så stor betydelse för konkur­rensen har en mindre långtgående skyldighet att lämna uppgifter än i and­ra faU.

En anmälan kan inte anses vara gjord, innan alfe uppgifter som krävs har kommit in tiU Konkunensverket.

En riktig anmälan innebär enligt 38 9 att Konkurrensverket inom 30 da­gar mäste avgöra om särskild undersökning av förvärvet skaU göras. Efter denna firist har verket tte månader på sig för att väcka talan hos Stock­holms tingsrätt. Det Ugger säledes i företagets eget intresse att anmälan verkUgen kommer in för att förvärvet inte skall komma att sfe öppet under en längre tid än nödvändigt. De angivna tidsfristerna ansluter helt tiU de frister som EG har i sin förvärvskonttoU.

Av 34 9 fönte stycket framgår att förvärvskonttoUen bara omfattar för­värv för vilka anmälningsskyldighet föreUgger enUgt denna paragraf. I 34 9 andra stycket regleras under vUka fömtsättningar ett företagsförvärv kan

102

förbjudas. Det ligger i sakens nahtt att merparten av aUa förvärv som an-    Prop. mals inte torde föranleda något ingripande frän Konkurrensverkets sida.

Särskild undersökning av förvärv

1992/93:56

38 9 Konkurrensverket fär beslute om att genomföra en särskUd un­dersökning av ett företagsförvärv som har anmälts enUgt 37 9-

Ett sädant beslut skaU meddelas inom 30 dagar frän det att an­mälan kom in tiU Konkurrensverket. Under denna firist fär den som är part i förvärvsavtalet inte vidfe några åtgärder för att fuUfölja förvärvet.

Regeln ansluter tiU anmälningsskyldigheten i 37 § och ger den tidsfrist inom vilken Konkunensverket har att fatta ett beslut om särskUd undersök­ning av förvärvet. Vid tillämpningen av KL benämns en sådan undersök­ning "fördjupad undersökning".

Tidsfristen ansluter tUl vad som gäUer inom EG:s förvärvskonttoU. Fat­tar Konkurrensverket inget beslut om särskild undersökiung inom den an­givna tidsfristen har möjligheten att föra talan om förvärvet förfalUt.

Konkunensverket bör så snabbt som möjligt fatta ett beslut, om man fin­ner att en särskild undersökning skall göras. I en hel del faU kommer emeUertid anmälan inle att föranlecfe nägon särskild undersökning, utan verket kan meddela de mblandade partema att förvärvet inte kommer att föranleda mgripande. Ett sådant beslut får tiU följd att talan om samma förvärv inte härefter kan väckas, om inte oriktiga uppgifter som påverkat beslutet har lämnats (se 40 §).

Under fristen fär företegen inte vidte några åtgärder för att fuUfölja för­värvet. Om Konkurrensverket fattar ett beslut som innebär att särskUd un­dersökning inte kommer att ske upphör nahirUgtvis företegens skyldighet enUgt regeln. Efter beslut om särskild undersökning kan Konkunensverket efter prövning hos tingsrätten få ett interimistiskt föibud mot ftiUföljande ätgärder enUgt 419-

Om Konkunensverket fattar beslut om sänkUd undersökning börjar yt­terUgare en frist att löpa inom vUken talan i tingsrätten niåste väckas. Detta firamgår av 39 9-

103

Talan om företagsförvärv

39 9 En talan hos Stockholms tingsrätt enUgt 34 eUer 36 9 fär väckas t>ara efter beslut om särskUd undersökning enUgt 38 9-

Talan skaU väckas mom tte månader frän beslutet. Tingsrätten fär på begäran av Konkurrensverket förlänga fristen med högst en månad i sänder, om parterna i förvärvsavtalet eUer, om förvärvet har skett på det sätt som anges i 34 9 tredje stycket, förvärvaren samtycker tiU det eUer om det finns synnerUga skäl.

Paragrafen motsvarar delvis 20 9 andra och tredje styckena KL.

EnUgt bestämmelsen kan Konkurrensverket inte väcka talan hos tiings-rätten utan att särskUd undersökning genomförts efter anmälan som avses 137 9.

Tremänadenfristen kan föriängas om samtUga parter samtycker tiU det eUer om tingsrätten finner synneriiga skäl föreUgga. Om förvärvet har skett på en svensk eUer utiändsk börs, en auktoriserad marknadsplats eUer någon annan reglerad marknad eller genom inrop pä exekutiv auktion (se 34 9 tredje stycket), räcker det dock med förvärvarens samtycke för att fristen skaU få förlängas.

Väcker Konkunensverket ingen talan inom den angivna fristen - eller den av tmgsrätten förlängda fristen - har möjUgheten att föra talan om för­värvet förfalUt. Beslutar Konkunensverket under fristen att inte väcka talan följer av 40 9 att talan om förvärvet inte härefter kan väckas, om inte oriktiga uppgifter som påverkat beslutet har lämnats.

40 9 Om Konkunensverket har beslutet att lämna ett företagsförvärv utan åtgärd, fär talan enligt 39 § förste stycket inte väckas bettäffan­de förvärvet.

Dette gåUer dcxk inte om en part i förvärvsavtalet har lämnat nägon oriktig uppgift som påverkat beslutet.

Paragrafen har sin motsvarighet i 20 9 andra stycket förste meningen KL. En skillnad är dock att en oriktig uppgift inte längre som enUgt KL behöver avse sakförhållanden av väsentiig betydelse för ställningstagandet i beslutet, utan det räcker att det är fråga om en oriktig uppgift som påver­kat beslutet. En annan skillnad är att även ett beslut att lämna ett företags­förvärv utan åtgärd sedan ttemånadersfristen börjat löpa binder konkur­rensmyndigheten.

Prop. 1992/93:56

104

Föibud i väntan på slutlig prövning

41 9 Om det är motiverat av ett aUmänt inttesse som väger tyngre än den olägenhet som åtgärden medför, fär Stcxkholms tingsrätt pä yr­kande av Konkurrensverket för tiden tiU dess att en fråga enligt 34 eUer 36 9 slutligt har avgjorts förbjuda partema i ett avtal om före­tagsförvärv att fiiUfölja förvärvet. Om rättegäng inte pågår, skaU yrkandet framställas skriftUgen.

Yrkandet får inte bifallas utan att partema i förvärvsavtalet eUer, om förvärvet har skett pä det sätt som anges i 34 9 tredje stycket, förvärvaren fått ttUfäUe att yttra sig. I brådskande M fär dock åt­gärden omedelbart bevUjas att gäUa tUl dess att nägot annat beslutas.

Regler om interimistiskt förbud finns i 21 § KL och fömtsätter att syn­nerUga skäl föreUgger.

Det har ansetts viktigt att en möjlighet att interimistiskt förhindra ftiUföl­jande av företagsförvärv finns. Prövningen av ett företagsförvärv bör kun­na fortgå utan att störas av att fullföljande ätgärder vidtas från förvärvs-partemas sida.

Behov av ett interimistiskt förbud kan finnas när Konkurrensverket har beslutet om särskUd undersökning av ett förvärv cxh det autonutiska för­budet mot ftiUföljande åtgärder har upphört. Behov kan cxkså finnas när företag inte gör en anmälan ttots att företagsförvärvet skaU anmälas enligt 37 9 eUer når företeg dröjer med en sådan anmälan.

Prövningen humvida interimistiskt föibud skaU meddelas skaU inte inrik­tas pä nägon form av sannolikhetsbedömning av om förvärvet kommer att bU slutgUtigt stoppat. I stället skall en avvägning göras mellan det aUmän­na intresset av fortsatt uttedning utan påverkan av åtgärder frän de utblan­dade företagens sida och den olägenhet som ett sädant beslut kan medföra för enskUda förvärvsparter.

SkuUe aUtsä ftiUföljande åtgärder från förvärvsparternas sicfe störa pröv­ningen skaU interimistiskt förbud mot fiiUföljande meddelas, om det inte samticUgt framgår att de inblandade företegen skuUe komma att drabbas av olägenheter som överväger vad som kan vara det allmännas intresse i sa­ken.

Ett yrkande om interimistiskt förbud kan framställas innan talan i huvud­saken har väckts. I sädana fall skall yrkandet vara skriftiigt. Huvudregehi är att förvärvspartema skall få tillfälle att yttra sig innan ett interimistiskt fölbud meddelas. Men föreUgger det fara i dröjsmäl kan dock åtgärden be­vUjas omedelbart.

Prop. 1992/93:56

105

Tid inom vilken ett JÖrvärvsärende skall avgöras

42 9 Ett förbud eUer ett åläggande enUgt 34 eUer 36 9 fär inte med­delas senare än sex månader efter det att talan väckts hos tingsrätten. Denna frist fär förlängas, om parteraa i förvärvsavtalet eUer, om för­värvet har skett pä det sätt som anges i 34 9 tredje stycket, förvärva­ren samtycker tiU det eUer om det finns synnerUga skäl. Föibud eUer äläggande fär dock inte medde-las senare än tvä är efter det att för­värvsavtalet ingicks.

Om tingsrättens dom överkfegas, skaU Marknadsdomstolen avgöra målet inom tre månader från det att tiden för överklagande gick ut. Vad som sägs i försfe stycket om förlängmng av fristen gäller ocksä Marknadsdomstolens prövning.

Paragrafen motsvarar i huvudsak 23 9 KL men med den skillnaden att den sexmänadersfrist som i dag gäUer för handläggningen hos Marknads­domstolen i StäUet gäller hos tingsrätten cxh att tremånadersfristen för regeringens handläggning gäller hos Marknadsdomstolen. Eten ändringen har ocksä gjorts, att om förvärvet har skett pä det sätt som anges i 34 § ttedje stycket, exempelvis på en börs, räcker det med förvärvarens sam­tycke för att fristeraa skall få förlängas.

OnrOvning

43   S Ett förbud eller åläggande enUgt 34 eller 36 9 utgör inte hinder

mot att samma fråga prövas på nytt, om det flnns anledning att upp­

häva eller mUdra förbudet eller åläggandet därför att dette inte längre

behövs eller inte längre är lämpUgt.

Om tingsrätten eller Marknadsdomstolen har lämnat en talan om ett företagsförvärv utan åtgärd, får frägan prövas på nytt bara om en part i förvärvsavtelet har lämnat oriktiga uppgifter om sakförhåUan-den av väsentUg betydelse för avgörandet.

44   9 Talan om omprövning enligt 43 § väcks hos Stcxkholms tings­

rätt av Konkurrensverket eUer av någon som berön av avgörandet.

Talan enUgt 43 § andra stycket skaU väckas inom ett är efter det att saken slutUgt har avgjorts.

Paragrafema motsvarar i huvudsak de defer av 24 cxh 25 §§ KL som avser företagsförvärv. Av 44 § förste stycket följer att tingsrätten omprö­var en dom som Marknadsdomstolen har meddefet. Fömtom den frist som anges i 44 9 andra stycket gäller ocksä den tvåårsfrist som framgår av 42 9 fönfe Stycket.

Prop. 1992/93:56

106

Uppgiftsskyldighet och undersökning

Allmän uppgiftsskyldighet för företag m.m.

Prop. 1992/93:56

45 9 Om det behövs för att Konkurrensverket skall kunna fuUgöra sina uppgifter enUgt denna lag, fär verket ålägga

1.

ett företag eUer någon annan att tillhandahåUa uppgifter, hand­lingar eUer annat,

2.

den som förväntas kunna lämna upplysningar i saken att instäUa sig för förhör pä tid och plats som verket bestämmer, eUer

3.

en kommun eUer ett landstmg som driver verksamhet av ekono­nusk eUer kommersieU natur att redovisa kosbiader och intäkter i verksamheten.

I paragrafen ges Konkunensverket vittgående befogenheter att genom åläggande mhämfe uttedningsmaterial. Åläggandet kan enUgt 57 9 förenas med vite.

Befogenheterna enligt paragrafen gäller för sådana uppgifter enUgt lagen som ankommer på Konkunensverket. Befogenhetema gäller alltsä uite i frågor som rör uttedning angående ogUtighet eUer skadeständ.

En begränsning gäller genom kravet pä att åläggandet skaU avse utted­ningsmaterial som behövs. Av dette följer att materialet måste ha relevans för den prövning som är i fråga. Vidare fär verket inte kräva in mer mate­rial än som är erforderligt.

Befogenheten enUgt punkten 1 motsvarar i sak de befogenheter som föl­jer av 28 9 fönte och andra styckena KL. Med uppgifier avses muntUga eUer skriftUga upplysningar. Ett åläggande att tiUhandahåUa handlingar kan avse varje form av skriftiigt material, exempelvis avtal, konespon-dens, affärsböcker, prislistor m.m. Begreppet handUng skaU ha samma in­nebörd som i 2 kap. ttyckfrihetsförordningen, dvs. omfatte också upptag­ningar som kan läsas, avlyssnas eller pä annat sätt uppfattas endast med hjälp av tekniska hjälpmedel, t.ex. en bUdskärm. Ibland kan verket behö­va tiUgäng cxkså tiU annat, såsom exempelvis vamprover.

Punkten 2 saknar motsvarighet i KL. Bestämmelsen ger Konkurrensver­ket befogenhet att kalla personer till förhör. Det kan vara fråga om perso­ner som förettäder företeget eller andra personer som kan förväntas lämna upplysningar i saken. Den som kallas har inte någon pä denna bestämmel­se gmndad skyldighet att yttt sig vid förhöret. RUctas åläggandet mot en person som företräder företeget kan det dock förenas med ett åläggande enUgt punkten 1.

Punkten 3, som också saknar motsvarighet i KL, fecks i och för sig av punkten 1 men klargör tydligare Konkunensverkets befogenheter gentemot kommuner och landsting. Besfemmelsen tar sUcte pä det faUet, att en rätt­visande redovisning av kostiiader och intäkter inte kan erhåUas firån det kommun- eUer landstingsägda företaget. Bestämmelsen har betydelse

107

firämst när det gäller att uöeda evenhieU underprissättning hos sådana före-    Prop  1992/93:56 teg.

46 9 Ett åläggande enUgt 45 9 gäUer omedelbart, om något annat inte bestäms.

Enligt paragrafen gäUer ett åläggande som huvudregel omedelbart. Över­klagas åläggandet kan dock tingsrätten bestämma annat.

Undersökning vid utredning om överträdebe avförbud

47 9 Stockholms tingsrätt fär pä ansökan av Konkurrensverket beslute att verket fär genomföra en undersökning hos ett företag för att ut­reda om detta har överträtt förbuden i 6 eller 19 9, om

1.

det fmns anledning att ante att en överträdelse har skett,

2.

företaget inte rättar sig efter ett åläggande enUgt 45 9 1 eUer det annars finns risk att bevis undanhåUs eUer förvanskas, och

3.

vUcten av att åtgärden vidtas är tillräckUgt stor för att uppväga det inbäng eUer annat men som åtgärden innebär för den som drab­bas av åtgärden.

Ansökan skaU göras skriftiigen.

Paragrafen mnehåUer den gmndläggande bestämmelsen om det ytterste medel som stär Konkunensverket till buds vid en uttedning om överträdel­se av fölbuden i lagen, nämligen undersökning hos företeget. Nägon mot­svarighet tiU undersökmng finns inte i KL, men Uknande bestämmelser finns pä konkurrensområdet i EG-rätten och i EES-avtelet.

En undersökning syftar tiU att få fram bevisning i ärenden som rör över­ttädelser av förbuden. Konkurrensverkets befogenheter vid en undersök­ning framgår av SI 9.

Det är Stockholms tingsrätt som på ansökan av Konkurrensverket beslu­tar om verket fär genomföra en undersökning. Ansökan skaU göras skrift­Ugen. Fömtsättningama för att en sådan undersökning skaU få genomföras anges i punktema 1-3.

EnUgt punkten 1 krävs en viss grad av misstanke om att en överttädelse har skett. Det mnebär att Konkunensverket inte kan syssla med s.k. fish­ing expeditions, där verket utan misstankar om överträdelse gär igenom fö­retagets handlingar för att se om man hittar något av inttesse.

EnUgt punkten 2 är det, om övriga fömtsättningar är uppfyUda, tiUräck­Ugt för ett beslut att företeget inte har efterkommit ett åläggande enUgl 45 9 1. En undersökning är i dette fall det andra steget i Konkurrensverkets agerande för att få fram uttedningsmaterial. Det är självklart att Konkur­rensverket som regel i förste hand skall pröva åläggandemöjUgheten innan verket begär ett beslut om undersökning. Något vUUcor om att så skaU ske

108

StäUs dcxk inte upp, utan ett beslut om undersökning kan meddelas även    Prop. 1992/93:56 om det annan finns risk att bevis undanhäUs eUer förvanskas.

Punkten 3 ger uttryck för den s.k. proportionaUtetsgrundsatsen efter förebUd firän 27 kap. 1 9 ttedje stycket och 28 kap. 3 a 9 rättegångsbal­ken.

48 9 Ett beslut enUgt 47 9 fär avse även någon annan än det företag som är föremål för utredning. Ett sädant beslut fär meddelas bara om

1. vad som föreskrivs i 47 9 förste stycket 1 och 3 är uppfyUt,

2.

det finns sänkUd anledning att ante att bevis finns hos den som ansökan avser, cxh

3.

denne inte rättar sig efter ett åläggande enligt 45 9 1 eUer det annan finns risk att bevis undanhåUs eUer förvanskas.

EnUgt paragrafen kan ett beslut om undersökning enUgt 47 9 avse även tredje man. För ett sådant beslut gäller tiU en början de fömtsättningar som anges i 47 9 förste stycket 1 cxh 3.

Vidare krävs att det skaU finnas särskild anledning att ante att bevis finns hos tredjemannen. Etet innebär att det miste finnas en pätaUg nuss­tanke om att bevis finns där för att domstolen skaU bifalfe ansökan. Slut­Ugen krävs att ttedjemannen antingen inte har rättet sig efter ett åläggande enUgt 45 9 1 eller det annars finns risk för att ett bevis undanhåUs eUer förvanskas (jmf 47 9 förste stycket 2).

Precis som enUgt 47 9 krävs det för ett åläggande enUgt denna paragraf en skriftUg ansökan från Konkunensverket.

49 9 I brådskande faU får ett beslut enligt 47 eller 48 9 meddelas utan att den som ansökan avser får tillfälle att yttra sig.

Fråga om tiUämpning av bestämmelsen kommer naturUgt nog upp om Konkurrensverket bedömer att det är fiara i dröjsmäl.

50 9 Ett beslut enUgt 47 eUer 48 § skall innehåUa uppgifter om

1.

föremålet för och syftet med undersökningen,

2.

tidpunkten när undersökningen skall börja, och

3.

Konkurrensverkets befogenheter enUgt 519. Beslutet gäUer omedelbart, om något annat inte bestäms.

Paragrafens ryffl stycke iimehåller bestämmelser om vad ett beslut om undersökning skaU innehålla. Utöver vad som där anges gäUer givetvis också rättegångsbalkens bestämmelser om vad ett beslut skaU mnehäUa.

109

Enligt andra stycket är huvudregeln att ett beslut om undersökning gäUer omedelbart. Om tingsrättens beslut överklagas, är det emeUertid inget som hindrar att Marknadsdomstolen bestämmer nägot annat.

Prop. 1992/93:56

51 9 När Konkurrensverket genomför en undersökning som har be­slufets enUgt 47 eUer 48 9. har verket rätt att

1.

granska bokföring och andra affärshandlingar,

2.

te kopior av eUer göra uulrag ur bokföring och affärshandling­ar,

3.

begära muntUga förklaringar direkt på platsen, och

4.

få tiUttäde tiU lokaler, markområden, transportmedel och andra utrymmen.

Innan undersökningen börjar, skaU beslutet om denna visas upp för den hos vilken imdersökningen skaU genomföras.

Paragrafen har kommenterats av Lagrådet.

Befogenheterna för Konkunensverket enUgt paragrafen har sin förebUd i vad som gäUer för EFTA:s övervakningsmyndighet och den behöriga svenska myndigheten vid tillämpningen av konkunensreglema i EES-avte­let samt i EG-rätten.

Begreppet handUng har samma innebörd som i 2 kap. ttyckfrihetsförord­ningen, vilket innebär att även material som bara kan läsas med hjälp av något tekniskt hjälpmedel, t.ex en bUdskärm, kan granskas cxh kopieras.

52 9 När en undersökning som har beslutets enligt 47 eUer 48 9 skaU genomföras, har den hos vUken undersökningen skall genomföras rätt att tillkalfe ett juridiskt bittäde.

I awaktan pä att ett sådant biträde instäUer sig får undersökningen inte bölja. Detfe gäUer dock inte, om

1.

undersökningen därigenom onödigt fördröjs, eUer

2.

undersökningen har beslutots enUgt 49 9-

Av paragrafen följer att den som berön av en undersökning har rätt att tillkalfe en juricUsk rådgivare för att närvara vid undersökningen, om en sädan mte redan är på pfets då undersöknmgen skall genomföras.

Huvudregehi är att undersökningen inte fär börja mnan rådgivaren har instäUt sig. SkuUe undersökningen bU onödigt fördröjd genom att man inväntar rådgivaren kan dcxk undersökningen börja utan att rådgivaren är närvarande. En rimlig tid att avvakto för att berecfe en juridisk rådgivare möjUghet att instäUa sig skulle som normalregel kunna vara omkring en timme. Undersökningen behöver inte heller avvakto en rådgivares ankomst i de faU undersökningen har beslutots enUgt 49 9, dvs. det föreUgger fiira i dröjsmål.

110

53 9 Konkurrensverket fär begära handräckning av kronofogdemyn­digheten för att genomföra de åtgärder som avses i 51 9 L 2 cxh 4.

Prop. 1992/93:56

För genomförande av en undersökning med tvång gäller samma hand­räckningsförfarande som föreslås i EES-lagen.

Vid genomförande av handräckningsförfarandet kommer 16 kap. 10-12 99 utsökningsbalken att bU tillämpUga. Även 2 kap. 17 9 utsökningsbal­ken om kronofogdemyndighetens rätt att använda tvångsmedel och 17 kap. 13 9 andra stycket brottsbalken om straff för hindrande av förrättning är tillämpUga.

Gemensamma bestämmeber

54 9 Ätgärder enligt 45 eller 51 9 får inte avse en skriftUg handling

1.

van innehåll kan antas vara sådant att en advokat eUer hans biträde inte fär höras som vitttie därom, och

2.

som innehas av honom eller av den tiU förmån för vUken tyst­nadsplikten gäUer.

Paragrafen har en viss motsvarighet i 27 kap. 2 § försto meningen rätte­gångsbalken. Den syftar till att skydda meddelanden med visst förttoUgt innehäU mellan en advokat eller hans bittäde och ett företag mot åläggan­den enUgt 45 9 och vid undersökningar enligt 51 9-

Regler om vad en advokat eller hans biträde inte får höras som vittne om finns i 36 k. 5 § rättegångsbalken. Av dessa regler framgår att en advokat inte fär höras som vittne om något som han anförttotts i sin yr­kesutövning eUer som han i samband därmed erfarit, om det inte är med­givet i feg eUer den tiJl vars förmån tysnadsplikten gäller samtycker tiU det.

I EG-rätten finns inga skrivna regler, men EG-domstolen har i ett avgö­rande (mäl 155/79 AM & S ./. Kommissionen) på grundval av gemensam­ma principer i mecUemsländemas rättsordningar slagit fiast vad som gäUer för s.k. legal privUege. Skriftväxling meUan en advokat och en kUent ämjuter enligt domstolen skydd under två fömtsättningar. Skriftväxlingen skaU avse kUentens försvar i saken och vara upprättad i detto syfte. Vidare skaU advokaten ha en självständig ställning i förhållande tiU kUenten, dvs. det skaU inte finnas något anställningsförhållande mellan dem.

En strävan bör vara att tillämpningen av denna paragraf i möjUgaste mån ansluter tiU vad som gäUer inom EG, och därmed cxkså tiU vad som gäller enUgt EES-avtalet.

111

55

9 Vid ett åläggande enUgt 45 9 cUer en undersökning enUgt 519 finns det inte någon skyldighet att röja företagshemUgheter av teknisk natur.

56

9 Eten som är uppgiftsskyldig enUgt denna lag fär inte betungas onödigt.

Prop. 1992/93:56

Paragrafema motsvarar 31 och 32 99 KL. Vke Föreläggande av vite

57 9 Ett förbud eUer åläggande enUgt 23, 34, 36, 41 eUer 45 9 fär

förenas med vite. Också ett beslut om undersökning enligt 47 eUer 48

9 får förenas med vite för att förmå ett företag eUer någon annan att

underkasto sig undersökningen.

Ett frivilUgt åtogande i samband med ett företagsförvärv fär före­nas med vite. Ett sådant vite föreläggs av Stcxkholms tingsrätt på talan av Konkurrensverket.

58 9 Konkunensverket får förelägga vite för fuUgörande av skyldig­

heter enUgt 37 9.

EnUgt 57 iförsta stycket får förbud och ålägganden enUgt fegen förenas med vite. Etet gäller åläggande enligt 23 § att upphöra med förfaranden som innebär överträdelser av lagens förbud, förbud cxh åläggande i sam­band med företagsförvärv enligt 34 och 36 99, förbud i awaktan på slutUg prövning av ett företogsförvärv enligt 41 9 samt åläggande om uppgifts­skyldighet enUgt 45 9. Även ett beslut om undersökning enUgt 47 och 48 99 fär förenas med vite för att förmå den hos vilken undersökningen skaU genomföras att underkasto sig denna.

57 9 andra stycket saknar motsvarighet i KL och har utvecklats i avsnitt 5.2.8. Bakgrunden år att behov har visats föreUgga av att kunna sanktione­ra frivilUga överenskommelser på motsvarande sätt som sker i t.ex. USA genom s.k. consent orders.

Tingsrättens prövning bör inriktas på att konttoUera att de formeUa fömtsätttiingama för förvärvsprövning är uppfyUda och att uppgörelsen Ugger inom ramen för konkunenslagen. Dämtöver bör domstolen tiUse att åtagandet är tillräckUgt preciserat.

Etet är rimUgt att åtogandena vid behov omprövas så att de mte löper under längre tid än vad som är påkallat för att uppnå syftet med dem. Om det redan från början framstår som påkallat, är det inget som hindrar att de tidsbegränsas.

112

Om företag inte efterkommer anmälningsskyldigheten i 37 9 leder dette inte tiU några sanktioner mot företagen. Det har därför ansetts nödväncUgt att Konkurrensverket i dessa faU har möjUghet att med viteshot förmå före­tag att ftUlgöra skyldigheten. Bestämmelser om detfe har tagits in i 58 9-

Nägot högste belopp är inte föreskrivet för viten enligt lagen. Möjlighet finns att förelägga löpande vite. Bestämmelser om vite finns i lagen (1985: 206) om viten.

Prop. 1992/93:56

Utdömande av vite

59 9 Talan om utdömande av vite som förelagts med stöd av denna lag fön vid tingsrätt av Konkurrensverket. I fråga om vite som en domstol har förelagt pä talan av ett företag fär talan om utdömande föras även av företaget.

Stockholms tingsrätt är alltid behörig att pröva en sådan talan.

Paragrafen motsvarar i huvudsak 38 § KL. Genom bestämmelsen har Konkurrensverket i princip avgörandet över om det är påkaUat att viten döms ut. När vite har förelagts på talan av ett företag - vilket kan följa av 23 9 andra stycket - fär dock även företeget väcka talan om vitets utdö­mande.

Genom denna bestämmelse behålls det hittillsvarande systemet pä rätts­området i vad det innebär att mål om vitesutdömande handläggs av allmän domstol enUgt rättegångsbalkens fommregler. Stcxkholms tingsrätt är dock aUtid behörig att pröva en sådan talan.

38 9 KL fick sin senaste lydelse i samband med vitesfegens tillkomst (se prop. 1984/85:96 s. 40-41). I viteslagen ges vissa bestämmelser om fömt­sättningama för att döma ut viten. 19 9 rägs bl.a. att vitet inte skall dömas ut om ändamålet med vitet har förfallit. Vidare anges att vitet fär jämkas om det föreUgger särskilcfe skäl. Som en aUmän beskrivning av inriktning­en pä domstolens prövning bmkar anges att domstolen skaU pröva föreläg­gandets fegUghet men inte dess lämplighet. I prövningen ingår givetvis även ftågan om föreläggandet har åsidosatts. Etet ankommer pä vitesadres­saten att visa att han haft giltig ursäkt för sin underlåtenhet att efterkomma föreläggandet. Subjektiva rekvisit i vanUg straffrättsUg mening är inte uppstäUda som fömtsättning för att utdömande skaU kunna ske.

Etenna paragraf omfattar inte viten som enUgt rättegångsbalken har före­lagts part eUer annan av tingsrätten eUer Marknadsdomstolen tiU fullgö­rande av någon skyldighet i rättegången. Frågor om utdömande av sådana viten prövas enUgt 6 9 andra styckel viteslagen utan att någon ansökan görs av den domstol som har utfärdat föreläggandet.

8 Riksdagen 1922193. / saml. Nr 56

113

överklagande

60 9 Beslut av Konkurrensverket i följande firågor får överklagas hos

Stcxkholms tingsrätt:

1.

undantag enUgt 8, 11, 12, 14, 16 och 18 99,

2.

icke-ingripandebesked enUgt 20 cxh 21 99, _-_

3.

ålägganden som verket har meddelat enligt 23 9 förste stycket och 25 9, och

4.

älägganden enUgt 45 9-

Ett beslut enUgt försfe stycket 1-3 fär överklagas bara av ett före­tag som berön av beslutet.

61 9 KcMikunensverkets beslut enligt 29 9 andra stycket fär över­

klagas bara i samband med överklagande av det beslut varigenom

verket slutUgt avgör ärendet.

I 60 9 finns liestämmelser om överklagande av Konkunensverkets be­slut. Besluten överklagas till Stockholms tingsrätt, som alltså i andra in­stans prövar Konkunensverkets beslut i frågor om undantag, icke-ingripan­debesked, älägganden enligt 23 § förste stycket och 25 9 samt ålägganden om skyldighet att lämna uppgifter enligt 45 §. När det gäller fråga om åläggande enUgt 23 9 förste stycket är dcxk Konkunensverkets beslut att inte meddefe åläggande inte överklagbart. Här finns i stället möjlighet en­Ugt 23 9 andra stycket för ett företog att väcka egen talan hos tingsrätten.

Hur ett beslut överklagas framgår av 23-25 99 förvaltningslagen.

Rätt att överklaga beslut enligt paragrafens försto stycke 1-3 har bara ett företag som berörs av beslutet. Det gäller till en början företag som har gjort anmälan om undantog eller ansökan om icke-ingripandebesked cxh det företag som ett åläggande riktas mot. Men även andra företag än de som kan sägas vara parter i ärendet har rätt att överkfega, om de berön av beslutet. Hit kan höra konkunerande företag men cxkså företag i senare eUer ticUgare säljled som berörs mer direkt av beslutet.

När det gäUer beslut enligt försto stycket 4 gäller om rätten att över­klaga vad som sägs i förvaltningslagen.

EnUgt 57 9 fär beslut enligt 29 § andra stycket, som leder tiU att immu­nitet mot konkurrensskadeavgift under prövningen av en anmälan om un­dantag eUer ansökan om icke-ingripandebesked bortfaUer, bara överkfegas i samband med överklagande av Konkunensverkets slutUga beslut i ären­det.

Prop. 1992/93:56

114

62 9 Andra beslut av Konkurrensverket enUgt denna lag än som avses i 60 eUer 61 9 fär inte överklagas.

Av paragrafen följer att exempelvis Konkurrensverkets beslut att inte väcka talan om konkunensskadeavgift cxh beslut om särskUd undersökning av ett företagsförvärv enUgt 38 9 inte fär överklagas.

Inte heUer verkets beslut att förelägga vite för fullgörande av den obU­gatoriska anmähiingsskyldigheten av företagsförvärv enligt 37 9 kan över­kfegas. Det har ansetts tillräckUgt firän rättsåkerfaetssynpunkt att laglig­heten av sädana vitesförelägganden kan prövas i .samband med vitets uUiö-mande.

63 I Domar cxh beslut av Stockholms tuigsrätt i följande mål cxh ärenden fär överklagas hos Marknadsdomstolen:

1.

älägganden enligt 23 9 andra stycket och 25 9.

2.

konkunensskadeavgift enligt 26 9.

3.

kvantad enUgt 32 9,

4.

företagsförvärv enligt 34, 36, 41 cxh 43 99,

5.

undersökningar enligt 47 och 48 99. cxh

6.

prövning av överklaganden enligt 60 9-

Beslut under rättegången i frägor som avses i 25, 32 eUer 41 9 skaU överklagas särskilt. Ett beslut enligt 32 eUer 41 § som med­defets innan rättegång har inletts skall överklagas som om beslutet meddefets under rättegång.

EnUgt paragrafen överklagas tingsrättens domar cxh beslut i angivna mål cxh ärenden hos Marknadsdomstolen. Tingsrättens beslut enUgt 15 9 om undantag är ett beslut i ett mål eller ärende om åläggande enUgt 23 9 och säledes ocksä överklagbart.

Av 64 9 andra stycket framgår att vad som i 49, 50 cxh 52 k. rätte­gångsbalken sägs om hovrätten i stället skall gälfe Marknadsdomstolen.

Marknadsdomstolens avgöranden kan enUgt lagen om marknadsdomstol m.m. inte överklagas.

Prop. 1992/93:56

115

Rättfgängshestämmelser

64 f Om nägot annat inte följer av denna lag tillämpas,

1.    beträffande rättegången i firågor som avses i 63 9 förste stycket

1-4, vad som är föreskrivet i rättegångsbalken om tvistemål där

förlikning inte är tiUåten, cxh

2.    beträffande handläggningen av frägor som avses i 63 9 fönte

stycket 5 och 6, lagen (1946:807) om hancUäggning av domstolsären­

den.

Vad som i 49, 50 och 52 kap. rättegångsbalken sägs om hovrätten skaU i StäUet gälfe Marknadsdomstolen.

EnUgt paragrafens fÖnta stycke 1 gäUer rättegångsbalkens regler för indispositiva tvistemål för rättegången såväl vid tingsrätten som hos Mark­nadsdomstolen i mål som anges i 63 9 fönte stycket 1-4.

För Marknadsdomstolens del innebär det att de regler om förfarandet som finns i lagen om marknadsdomstol m.m. inte skaU gälla vid handlägg­ningen av dessa mål. Bestämmelsen innebär emellertid i stor utsträckning att samnto rättegångsförfarande ändå kommer att gälla. Bl.a. gäller att domstolama har möjlighet att ex officio införskaffa bevis och att parts er­kännande inte är bindande för rätten, liksom att parts utevaro inte leder tiU tredskcxlom.

När det gäller tingsrättens sammansättning gäUer 1 kap. 3 a 9 rättegångs­balken. Marknadsdomstolens sammansättning regleras i lagen om mark­nadsdomstol m.m.

Talan i målen väcks hos tingsrätten genom stämning enligt 42 kap. 1 9 rättegångsbalken.

I mål där Konkurrensverket för talan tillämpas i fräga om rättegångs-kosöiadema brottmålsregler. Det följer av 18 kap. 16 9 rättegångsbalken.

Av första stycket 2 framgår att överklagade ärenden från Konkurrensver­ket och ansökningar om undersökningar enligt 47 och 48 99 skall hand­läggas som domstolsärenden hos tingsrätten cxh Marknadsdomstolen.

Talan i ett ärende som överklagas från Konkurrensverket blir anhängigt genom att överklagandet kommer in till tingsrätten. Av 11 9 lagen om handläggning av domstolsärenden följer att även i ärenden där Konkurrens­verket är part skaU i fräga om rättegångskostnaderna tiUämpas brottmåls-regler.

Andra stycket innär att fullföljd av talan mot tingsrättens dom eller beslut sker hos Marknadsdomstolen som om den vore hovrätt.

Prop. 1992/93:56

116

65 9 För Konkurrensverket som part i mäl cxh ärenden enUgt denna lag gäUer, i firäga om föreläggande för part cxh parts utevaro, vad som i rättegångsbalken är föreskrivet för åklagare.

Prop. 1992/93:56

Enligt konkurrenslagen för Konkurrensverket talan pä det aUmännas väg­nar utan att talan avser tiUvaratagande av sfetens eUer någon annans enskU­da rätt. Genom bestämmelsen tiUämpas pä verket därför samma bestäm­melser som gäUer i rättegångsbalken för åklagare i brottmål när det gäUer föreläggande för part cxh parts utevaro.

66   9 Vid behandlingen av en fräga enUgt 41 9 dä rättegång inte pägär

tillämpas, utöver vad som föreskrivs där, vad som gäUer när en sådan

fräga uppkommer i rättegång. Ett yrkande av Konkurrensverkets mot­

part om ersättning för kostiiader fär dcxk prövas i samband med av­

görandet av frågan om åtgärden.

67

9 En åtgärd enligt 41 9 som har beslutets dä rättegång inte pägär skaU omedelbart hävas, om Konkunensverket inte beslutar om sär­skUd undersökning enligt 38 9 eller, om ett såcfent beslut har med­defets, inte väcker talan enligt 39 9- Detsamma gäller om Konkur­rensverket beslutar att lämna ett företagsförvärv utan åtgärd.

68

9 Innan ett mål om företogsförvärv avgön, skaU förvärvarens motpart i förvärvsavtalet få tillfälle att yttra sig. Etetta gäUer dock inte vid förvärv som har skett på det sätt som anges i 34 9 tredje Stycket.

Paragrafema innehåUer särskilda rättegängsbestämmelser i mäl om före­tagsförvärv.

Bestämmelsema i 66 9 innebär att om en fräga om interinustiskt förbud mot ett företagsförvärv uppkommer innan talan i huvudsaken har väckts, skaU frågan handläggas i samma ordning som en rättegängsfräga enUgt rättegångsbalken. Konkunensverkets motpart kan dcxk tiUerkännas ersätt­ning för suia rättegångskosttiader med anledning av yrkandet om interimis­tiskt förbud, om yrkandet ogillas.

För prövningen av företogsförvärv gäUer särskUda tidsfrister enUgt 38 cxh 39 99- Beslutar inte Konkunensverket om sänkUd undersökning enUgt 38 9 inom 30 dagar från anmälan eller, om ett sådant beslut meddelats, inte väcker talan inom den tidsfrist som anges i 39 9 föreskrivs i 57 9 att ett meddefet mterimistiskt förbud mot ett företagsförvärv omedelbart skaU hävas av domstolen. Motsvarande gäller om Konkurrensverket beslutar att lämna ett företagsförvärv utan åtgärd (jmf 40 9)-

117

Bestämmelsema i 68 9 motsvarar i huvudsak 22 { KL med tillägget att om förvärvet gjorts pä en svensk eUer utländsk bön, en auktoriserad marknadlats, nägon annan reglerad marknad eUer genom inrop pä exeku­tiv auktion (se motiven tiU 34 9 tredje stycket), är det inte obUgatoriskt att ge förvärvarens motpart i förvärvsavtalet tiUfåUe att yttra sig.

Prop. 1992/93:56

69 9 Mål och ärenden i firägor som avses i 63 { fÖnte stycket fir handläggas gemensamt, om det är tiU fördel för utredningen. Hand­läggningen skaU ske enUgt vad som föreskrivs i 64 S fönte stycket 1.

Trots att olika rättegångsformer gäUer för frägor coligt denna lagrätte-gängsbaUcens regler för indispositiva tvistemål och lagen om handläggning av domstolsärenden - följer av denna paragraf att frågoma kan handläggas gemensamt i tingsrätten och Marknadsdomstolen. Etet krav som stäUs upp för gemensam handläggning är att det skall vara tiU fördel för uttedningen. Sker det en förening av ett mål och ett ärende skaU handläggningen följa reglema för indispositiva tvistemål i rättegångsbalken.

Det finns aUtså enligt denna paragraf möjlighet att i samma rättegång handlägga ärenden om överklagade beslut om undantag, icke-ingripandebe­sked eUer åläggande att upphöra med överträdelser av förbuden med mål om konkurrensskadeavgift, när det gäller samma avtal eUer förfarande och frågorna är uppe samtidigt hos tingsrätten eller Marknadsdomstolen.

Ikraftträdande- cxh övergångsbestämmelser

1. Etenna lag träder i kraft den 1 juU 1993.

2. Genom lagen upphävs konkunenslagen (1982:729) och fegen (1991:921) om föibud mot konkunensbegränsning i fråga om jond-bruksprcxlukter.

118

3. Följande gäUer i fråga om avtal som föreligger när denna lag träder i kraft och för vilka inom sex månader firän Ucraftträdandet tiU Konkurrensverket inkommer anmälan för undantag enUgt 8 9 eUer ansökan om icke-ingripandebesked enUgt 20 9:

a)

Bestämmelsema i 7 9 skaU inte tUlämpas förrän sex månader efter den dag dä Konkurrensverket meddelat beslut med anledning av anmälan eUer ansökan.

b)

Bestämmelserna i 23 9 skaU inte tillämpas före den tidpunkt som anges i a vad avser överträdelser av förbudet 16 9-

c)

Konkurrensskadeavgift enligt 26 9 eUer skadeständ enUgt 33 9 för överträdelser av förbudet i 6 9 får inte dömas ut för ätgärder som har vidtagits före den tidpunkt som anges i a, om åtgärderna ligger inom ramen för den verksamhet som har beskrivits i anmälan eUer ansökan.

Prop. 1992/93:56

Fölbudet mot konkunensbegränsande avtal, beslut och samordnade för­faranden i 6 9 gäller både sådana avtal etc. som kommer tiU efter lagens Ucraftträdande cxh sådana som redan existerar vid ikraftträdandet. Om sist­nämncfe s.k. gamfe avtal emellertid anmäls för beviljande av undantag en­Ugt 8 9 eUer om berörda företag ansöker om icke-ingripandebesked cxh anmälan eller ansökan görs inom sex månader från lagens ikraftträdande, uppskjuts verkningaraa av förbudet fram tUl dess sex månader har gått från dagen för Konkunensverkets beslut med anledning av anmälan eller ansökan.

Att 7 9 inte skall tUlämpas innebär att avtalen inte träffas av ogiltig-hetspåföljd firam till denna tidpunkt. Vidare fär Konkurrensverket inle meddefe beslut om åläggande att upphöra med överträdelser av 6 9 och ett företag kan inle med framgång väcka talan om ett sädant åläggande. Inte heUer skaU konkunensskadeavgift eller skadestånd dömas ut för ätgärder som har vidtagits firam till den angivna tidpunkten, dock under fömtsätt­ning att åtgärderna ligger inom ramen för den verksainhet som beskrivs i anmälan eUer ansökan.

Sexmänadenfristen ger företegen möjlighet att mcxiifiera avtalen eller att upphöra att tillämpa dem innan verkningarna av förbudet slår tiU. Fristen räknas från dagen för Konkunensverkets beslut. Ett företag kan aUtsä inte förskjute tidpunkten när verkningaraa av föibudet slår tiU genom att över­klaga Konkurrensverkets beslut.

En ansökan om icke-ingripandebesked som gäUer förbudet mot missbmk av dominerande stälhiing i 19 9 omfattas inte av bestämmelserna i denna punkt. Får aUtså ett företog avslag på en sådan ansökan anses förfarandet förbjudet frän tidpunkten för lagens Ucraftträdande. Etet råder dock i regel immunitet mot konkunensskadeavgift för åtgärder som vidtas firån tidpunk­ten för ansökan tUl dess beslutet meddelas.

119

4.1 fråga om avtal som föreUgger eUer förfaranden som tillämpas när denna lag träder i kraft cxh som är förbjudna enUgt 6 eUer 19 9 skaU förbuden inte gälfe, om avtalen eUer förfarandena inom sex månader från lagens ikraftträdande

a)   ändras pä sädant sätt att de omfattas av gmppundantag enligt 17

9,

b)

ändras på sädant sätt att de mte längre omfattas av 6 eUer 19 9, eUer

c)

upphör att tillämpas.

Vad som sägs i försfe stycket a utgör dock inte hinder för Kon­kurrensverket att återkaUa undantaget för ett avtal enligt 18 9-

Prop. 1992/93:56

Denna punkt ger företag möjUghet att inom sex månader från det lagen träder i kraft mcxiifiera avtal, beslut cxh samordnade förfaranden som är förbjudna enUgt 6 9 och förfaranden som är förbjudna enUgt 19 9 sä, att de antingen omfattas av gmppundantag enUgt 17 9 eUer faUer utanför för­buden. Om mcxiifieringen görs inom den angivna tidsfristen, anses avtalen etc. ha varit tUfettia frän tidpunkten för lagens Ucraftträdande, trots att de firam tiU modifieringen omfattades av förbuden i 6 eUer 19 9-

Motsvarande gäller om avtalen etc. eUer förfarandena upphör att tiU­ämpas inom sexmänadersfristen. De anses inte heller i det faUet ha varit förbjudna under någon tid.

Gön modifieringen av avtalen etc. eller förfiirandena senare än sex må­nader firän lagens Ucraftträdande eller upphör de att tiUämpas senare än denna tidpunkt träffas de av förbudet, som cfe gäller frän tidpunkten för lagens Ucraftträdande till dess avtalet etc. eUer förfiuandet mcxlifierades eUer upphörde att tillämpas. För åtgärder som har vidtagits under den ti­den kan aUtså konkunensskadeavgift påföras cxh skadeständ utgå. Likaså skaU ett avtal anses ha varit ogiltigt fram tiU mcxiifieringen eUer tiU dess det upphörde att tillämpas.

Avtal etc. och förfaranden som fortsätter att tiUämpas i sitt urspmngUga förbjudna skick anses förbjudna från tidpunkten för lagens Ucraftträdande.

5. Anmälan för uncfentag enligt 8 § eUer ansökan om icke-ingripande­besked enUgt 20 9 fär prövas före lagens Ucraftträdande.

I fräga om en anmälan eller ansökan som görs före fegens Ucraft­trädande gäUer punkt 3 a-c ovan. Eten tidsfrist som där anges skaU dock vara tio månader.

EnUgt bestämmelseraa i denna punkt får anmälningar om undantag från förbudsregeln i 6 9 och ansökningar om att avtal etc. eUer förfaranden enUgt Konkurrensverkets upppfatlning inte omfattas av förbuden i 6 eUer 19 9 prövas före lagens ikraftträdande. Bestämmelserna gör det möjUgt för

120

företagen att få besked om olika avtals cxh förfarandens förenlighet med lagen innan lagen börjar gälfe.

Pä samma sätt som vid anmälningar eUer ansökningar enligt punkt 3 ikraftträdande- cxh övergångsbestämmelserna uppskjuts verkningarna av förbudet i 6 9 när det gäUer anmälningar eUer ansökningar som har kom­nut in före lagens Ucraftträdande. TUl skillnad firån punkt 3 uppskjuts dock verkningama tiU dess tio månader har gått frän tidpunkten för Konkurrens­verkets beslut med anledning av anmälan eUer ansökan. Det saknar därvid betydelse om Konkunensverkets beslut meddelas före eller efter lagens ikraftträdande.

Prop. 1992/93:56

6. I fråga om avtal som avses i punkt 3 ovan cxh som anmäls i enUg­het med vad som cfer föreskrivs, tiUämpas 13 9 med den avvikelsen att den tidpunkt från vUken uncfentag skaU anses bevUjat räknas firån lagens ikraftträdande. Detsamma gäller i fräga om avtal som anmäls före lagens Ucrafträdande.

EnUgt 13 9 gäller att om Konkunensverket mte har fatfet beslut med an­ledning av en anmälan eller gjort invändning mot den inom tie månader frän det att den kom ui till verket, skaU undantag frän förbudet i 6 9 anses bevUjat i enUghet med anmälan för en tid av fem år räknat från tidpunkten dä avtalet ingicks.

Av denna punkt följer att vid anmälningar enUgt punktema 3 cxh S ikraftträdande cxh övergångsbestämmelsema skaU 13 9 tiUämpas med den avvikelsen att den tidpunkt från när undantag skall anses bevUjat inte skaU räknas firän avtalets ingående utan från lagens ikraftträdande.

Bestämmelsen har ansetts behövlig med hänsyn tiU avtal som recfen dä de anmäls enUgt punkten 3 eUer 5 har varit i kraft i flera är.

7. Äldre föreskrifter skaU fortfarande tiUämpas i fråga om företags­förvärv som har skett före ikraftträdandet.

I den nya konkurrenslagen har regleraa om företagsförvärv ändrats såväl materieUt som när det gäller förfarandet. Av punkten firamgår att äldre föreskrifter fortfiuande skall tillämpas i fråga om företagsförvärv som har skett före den nya fegens Ucraftttädande.

121

9.2      Förslaget till lag om ändring i lagen (1956:245) om uppgiftsskyldig-

het rörande pri»- och konkurrensrörfaållanden

Ändringama i lagen innebär att 8 9 om skyldighet att föra kartellregister och 12 9 om möjUghet att fefe lagen tillämpas även pä förhåUanden utom landet upphävs.

9.3      Förslaget till lag om ttndring i lagen (1970:417) om marknadsdom­

stol m.m.

i9

Ändringen i paragrafen föranleds av den nya konkurrenslagen.

Benämningarna ärende cxh beslut har genomgående i fegen bytts ut mot mäl och dom.

Iförsta stycket gön cxkså en ändring med anledning av att lagen om tiUämpning av avtal mellan Sverige, Norge och EEG om civU luftfart föresläs bU upphävd i prop. 1991/92:170 om Europeiska ekononuska sam­arbetsområdet (EES). Motsvarande ändringar görs i 2 cxh 13 99-

Etet nya andra stycket innebär att förfarandereglema i lagen inte tiU­lämpas i konkunensmål. I stället tillämpas bestämmelsema i den nya kon­kurrenslagen.

SärskUcfe regler för Marknadsdomstolen i konkunensmål finns i lagen bara när det gäller möjUghete/i dll överklagande (2 §), domstolens sam­mansättning (3-4 99) och domförhet (9 9).

3i

Ändringen innebär en minskning av antalet ledamöter i domstolen.

-9

I paragrafen anges nu uttömmande vUka lecfemöter som ingår i domstolen, sedan bestämmelsen i 5 9 om s.k. inttesseledamöter utgått.

9

Antalet ledamöter som utöver ordföranden behövs för att domstolen skaU vara beslutför har minskats från fyra tUl tre som en följd av att det totafe antalet lecfemöter i domstolen har minskats.

Etet tidigare andra stycket har utgått tiU följd av förändringen av dom­stolens sammansättning.

Det ticUgare tredje stycket har utgått tiU följd av nya konkurrenslagen.

Etet nya andra stycket motsvarar det gamfe Qärde stycket. Bestämmelsen i tredje stycket är ny.

Prop. 1992/93:56

122

JJ g

Prop. 1992/93:56

Ändringarna föranleds av den nya konkunenslagen.

14       i

Ändringama föranleds av den nya konkurrenslagen. Siste stycket utgår eftersom nägon motsvarighet tiU de bestämmelser som där hänvisas tUl inte finns i den nya lagen.

15       i

Ändringama föranleds av den nya konkunenslagen.

75 

ö

 9

Fönte punkten utgår tiU följd av den nya konkurrenslagen.

75 9

Andra stycket utgår tiU följd av att någon s.k. förhandlingsverksamhet inte förekommer hos domstolen enligt den nya konkurrenslagen.

18 i

Ändringama föranleds av den nya konkurrenslagen.

9.4     Förslaget till lag om ändring i CECA-lagen (1972:762)

Ändringen innebär att 10 9 upphävs. Bestämmelser av motsvarande inne­börd tas i StäUet in i 5 9 andra stycket i den nya konkurrenslagen.

9.5     Förslaget till lag om ändring i aktiebolagslagen (1975:1385)

En ändring i 14 kap. 3 9 innebär att bestämmelsen i det nuvarande andra stycket 1 kommer att omfatte även fusioner enUgt 1 9 i k

En annan ändring syftar tiU att minska Konkurrensverkets hantering med fusionsärenden. Verket skaU inte behöva fatte beslut i samtUga faU utan kan fete saken i vissa lägen bero. För registrering är det tillräckUgt att registreringsmyndigheten får klart för sig att fusionen inle förbjudits eUer att prövning enUgt konkunenslagen inte pågår.

En ytterUgare ändring föranleds av EES-lagen. Enligt den lagen kommer vissa stora fusioner där svenska företag är inblandade att prövas enligt EES-avtalets regler om konttoll av företagskoncentrationer i stäUet för enUgt konkunenslagens motsvarande regler. Även när en fusion har för-bjucUts eUer är under prövning enligt EES-avtalets regler, skaU hinder föreUgga för registtering.

123

9.6 Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100)

Prop. 1992/93:56

Ändringen är en följd av att det s.k. kartellregistiet upphör (se avsnitt 5.3).

Sekretess gäUer i övrigt även fortsätttiingsvis hos Konkurrensverket i den utsträckning som följer av 8 kap. 6 9 sekretesslagen jämförd med punkt 17 i bilagan tiU sekretessförordnmgen (1980:657).

9.7-10 Förslagen till lagar om ändring I b«nkaktid)ol«gslagen (1M7: 618), spartMmkslagen (1987:619), föreningsbankslagen (1987:620) och

lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar

En ändring syftar tiU att minska Konkurrensverkets ''fi'T**""E av fuåonsä-renden och en annan föranleds av EES-lagens regler om konttx>U av före-tagsfiisioner (se avsnitt 9.5).

9.11 Förslaget till lag om ändring i lagen om ett europeiskt ekonomiskt samarbetsområde (EES)

Ändringen är föranledd av vad Lagrådet uttalat om regleringen av gmpp­undantag i förslaget tUl ny konkunenslag (se avsnitt 6,2).

Itet trär nämnas att rikscfegen ännu mte tagit ställning tiU regeringens förslag tiU EES-lag (prop. 1991/92:170).

10 Ärendet tiii riksdagen

Regeringen föreslär att riksdagen antar fönlagen tiU

1.

konkunenslag,

2.

lag om ändring i lagen (1956:245) om uppgiftsskyldighet rörande pris- cxh konkurrensförhållanden,

3.

lag om ändring i fegen (1970:417) om marknadsdomstol m.m.,

4.

lag om ändring i CECA-lagen (1972:762),

5.

lag om ändring i aktiebolagslagen (1975:1385),

6.

lag om ändring i sekretesslagen (1980:100),

7.

lag om ändring i bankaktiebolagslagen (1987:618),

8.

lag om ändring i sparbankslagen (1987:619),

9.

lag om ändring i föreningsbankslagen (1987:620),

10.

lag om ändring i lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar,

11.

lag om ändring i lagen om ett europeiskt ekonomiskt samarbetsom­råde (EES).

124

Propositionens lagforslag 1 Förslag till Konkurrenslag 

Härigenom föreskrivs följande. Inledande bestämmelser

1

9 Denna lag har tiU ändamäl att undanröja och motverka hinder för en effektiv konkurrens i fråga om produktion av cxh handel med varor, tjäns­ter och andra nyttigheter.

2

9 Denna feg tiUämpas inte på överenskommelser mellan arbetsgivare cxh arbetstagare om lön eller andra anstälUiingsviUkor.

3

9 1 denna feg avses med företag en fysisk eUer juridisk person som driver verksamhet av ekonomisk eller kommersiell natur. TUl den del sådan verksamhet består i myndighetsutövning omfattas den dock inte av begreppet företag.

Med företag avses också en sammansluttiing av företeg. Vad som i lagen sägs om avtal skall tillämpas cxkså på

1.

beslut av en sammanslutning av företag, och

2.

samordnade förfaranden av företeg.

4   9 tAed företagsförvärv avses i denna lag förvärv av företag som driver

verksamhet inom landet. Som företegsförvärv räknas också förvärv av en

rörelse samt fiision.

Ett förvärv där äganderätten tUl ett företag eUer en rörelse inte övergår i sin helhet skall anses som företegsförvärv enligt lagen bara om förvärvet ger möjUghet att utöva ett bestämmande mflytande på företaget eUer rörel­sen.

5   9 Om i ett visst faM kan tillämpas såväl denna feg som konkurrensbe­

stämmelsema i lagen (1992:000) om ett europeiskt ekonomiskt samarbets­

område (EES), skaU beslut med stöd av denna lag vara förenUga med

dessa bestämmelser.

Etenna feg fär inte tiUämpas i firåga om faslsfeUandet av priser som av­ses i CECA-lagen (1972:762), om detta är oförenUgt med de avtalsbestäm­melser som anges i 1 9 den lagen.

Prop. 1992/93:56

125

Förbjudna konkurrensbegränsningar

Konkurrensbegränsande samarbete mellan företag

6    9 Om något annat inte följer av beslut enligt 8 eUer IS 9 eUer av 13

eUer 17 9. är avtal mellan företag förbjudna om de har tiU syfte att hind­

ra, begränsa eUer snedvrida konkurrensen pä den svenska marknaden på

ett märkbart sätt eUer om de ger ett sädant resultat

Dette gäUer särskUt sådana avtal som innebär att

1.

ink- eUer försäljningspriser eUer andra affilrsviUkor direkt eUer indirekt faststäUs,

2.

prcxluktion, marknader, teknisk utveckling eller investeringar biän-sas eUer kontroUeras,

3.

marknader eller inköpskäUor delas upp,

4.

olika villkor tiUämpas för likvärdiga transaktioner, varigenom vissa handelspartner fär en konkunensnackdel, eUer

5.

det StäUs som vUlkor för att ingå ett avtal att den andra parten åtar sig ytterUgare förpUktelser som varken tiU sin natur eUer enUgt handels­bmk har något samband med föremålet för avtalet.

7

9 Avtal eUer avtalsvillkor som är förbjudna enUgt 6 9 är ogUtiga, Beslut om undantag

8

9 Konkurrensverket får i det sänidlcfe fallet beslute om undantag frän fölbudet i 6 9 for ett avtal som

1.

bidrar tiU att förbättta produktionen eller disöibutionen eller tiU att främja tekniskt eUer ekonomiskt framåtskridande,

2.

tiUförsäkrar konsumentema en skäUg andel av den vinst som därige­nom uppnås,

3.

bara ålägger de berörda företagen begränsningar som är nödvändiga för att uppnä målet i 1, och

4.

inte ger de berörda företogen möjUghet att sätte konkurrensen ur spel för en väsentUg del av nyttighetema i fråga.

9   9 Om ett företog vill att undantag enUgt 8 9 skaU bevUjas, skaU det

anmäfe avtalet tUl Konkunensverket.

Konkurrensverket får inte besluto om undantag innan företaget har gjort en sådan anmälan.

10   9 I ett beslut om undantog enligt 8 9 skaU det anges från vilken tid­

punkt undantaget gäller. Etenna tidpunkt får sättas tidigare än tidpunkten

för beslutet.

Beslutet skaU gälla för en bestämd tid och fär förenas med villkor och ålägganden.

Prop. 1992/93:56

126

11   9 Ett beslut om undantag enUgt 8 9 får förayas om där angivna fömt-    Prop. 1992/93:56

sättningar fortfarande är uppfyUda.

Återkallebe eller äruiring av beslut om undantag

12   9 Konkunensverket fii återkaUa eUer ändra ett beslut om undantag,

om

1.

de omständigheter som läg tiU grund för beslutet har förändrats i nägot väsentligt avseende,

2.

de som beslutet gäUer bryter mot nägot '?££a« som har angetts i beslutet,

3.

beslutet grundades på oriktiga eUer vUseledandfriq>pgifler, elkr

4.

de som beslutet gäUer missbmkar undantaget

I de faU som avses i fönfe stycket 2-4 fii beslutet återkallas med retro­aktiv verkan.

Undantag dä beslut inte meddelas inom vbs tid

13   9 Om Konkunensverket inte har fattat beslut med anledning av en

anmälan enUgt 9 9 inom tte månader från det att anmälan kom in tiU

verket, skaU undantag firån förbudet i 6 9 anses bevUjat i enUghet med

anmälan för en tid av fem år räknat från tidpunkten då avtalet ingicks.

Detfe gäUer inte om Konkunensverket inom ttemånadenfristen gör in­vändning mot avtolet.

14   9 Konkurrensverket får återkalla undantaget för ett avtal för viUcet

undantag beviljats enUgt 13 §, om avtalet har följder som är oförenUga

med 8 9.

Undantag meddelade av Stockholms tingsrätt

15

9 Stcxkholms tingsrätt får, vid prövning av ålägganden enUgt 23 9> på yrkande av en part besluto om undantag enUgt 8 9 för ett avtal som är förbjudet enUgt 6 9 men som uppfyller fömtsättningama för undantag enligt 8 9- Därvid tiUämpas 10 §.

16

9 Konkurrensverket får fömya, återkaUa eUer ändra ett beslut enUgt 15 9. Därvid tiUämpas 11 och 12 §§.

Gruppundantag

17   9 Undantag från förbudet i 6 § gäUer för sådana gmpper av avtal

som upptyUer fömtsättningama i 8 § (gruppundaruag).

Sådana gmpper av avtal som avses i fönto stycket anges i verkstäUig­hetsföreskrifter av regeringen eller den myndighet som regeringen bestäm­mer.

Avtal som omfattas av ett gmppundantag behöver mte anmälas enligt 9 9 för att bevUjas undantag. Sådana avtal fär dock anmälas.

127

18   9 Konkurrensverket fär återkaUa det undantag som gäUer för ett avtal    Pop. 1992/93:56

pä grund av gmppundantag, om avtalet har följder som är oförenliga med

8 9.

Mbsbruk av dominerande ställning

19   9 Missbruk firän ett eUer flera företags sida av en dominerande stäU­

ning pä den svenska marknaden är föibjudet.

Sädant missbruk kan särskUt besfe i att

1.

direkt éliei indirekt påtvmga någon oskäUga inköps- eller försäljnings­priser eUer andra oskäUga affärsvillkor,

2.

begränsa produktion, marknader eUer teknisk utveckling tiU nackdel för konsumenterna,

3.

tillämpa olika vUUcor för UkvärcUga transaktioner, varigenom vissa handelspartner fär en konkunensnackdel, eUer

4.

stälfe som villkor för att ingå ett avtal att den andra parten åtar sig ytterUgare förpliktelser som varken tiU sin natur eller enligt handelsbmk har något samband med föremålet för avtalet.

Icke-ingripandebesked

20   9 Konkurrensverket fär efter ansökan av ett företag förklara att ett

avtal eUer förfarande inte omfattas av något av förbuden i 6 eUer 19 9

enligt de uppgifter som lämnats av företagel eUer som annars är tiUgängU­

ga för verket och att det därför inte finns anledning för verket att ingripa

enligt denna lag (icke-ingripandebesked).

Ett sådant beslut utgör hinder för Konkunensverket att besluto om åläg­ganden enUgt 23 9 förste stycket eller föra talan om konkunensskadeavgift enUgt 26 9.

21 9 Konkunensverket får återkaUa ett beslut enligt 20 9 > om

1.

de omständigheter som låg till gmnd för beslutet har förändrats i något VäsentUgt avseende,

2.

beslutet gmndades på oriktiga eUer vUseledande uppgifter, eller

3.

Marknadsdomstolen ändrar rättstiUämpningen så, att det klart framgår att avtalet eUer förfarandet som omfattas av beslutet fåUer under förbuden i 6 eUer 19 9-

Handläggningsregel för Konkurrensverket

22   9 Så snart en anmälan enligt 9 § eller en ansökan enUgt 20 9 som rör

ett avtal har kommit m tUl Konkunensverket skaU verket ge de parter i

avtalet som inte är sökande tillfälle att yttra sig över anmälan eller ansö­

kan.

128

Åtgärder mot förbjudna konkurrensbegränsningar

Prop. 1992/93:56

23   9 Konkurrensverket fär ålägga ett företag att upphöra med överträdel­

ser av förbuden i 6 eUer 19 9-

Om Konkurrensverket i ett visst faU beslutar att inte meddefe ett sådant åläggande, fär Stcxkholms tingsrätt göra det pä talan av ett företag som berön av överträdelsen.

24

9 Ett åläggande enUgt 23 9 gäUer omeddbart, om något annat inte bestäms.

25

9 Om det finns synnerUga skäl för det, fär ett äläggande enligt 23 9 meddelas för tiden tUl dess att firågan slutiigt har avgjorts. Tingsrätten fär meddefe ett sådant åfeggande bara sedan rättegäng inletts.

Konkurrensskadeavgift

26   9 Stcxkholms tingsrätt får på talan av Konkunensverket beslufe att ett

företag skaU betala en särskild avgift (konkurrensskadeavgift), om förete­

get eller någon som handlar på företogets vägnar uppsåtUgen eUer av oakt­

samhet har

1.

överträtt förbuden i 6 eller 19 §, eller

2.

åsidosatt ett villkor som har beslutots med stöd av 10 9 andra stycket. Avgiften tiUfaUer stoten.

27   9 Konkunensskadeavgift skall fastställas tUl lägst fem tusen kronor

cxh högst fem mUjoner kronor eller tiU ett högre belopp dock inte över­

stigande tio prcxent av företogets omsättning föregående räkenskapsår.

Riktas talan mot flera företog skall avgiften fastställas särskUt för vart och ett av dem.

28   9 När konkunensskadeavgift faststäUs skall särskUd hänsyn tas till

hur aUvarUg överträdelsen är och hur länge den har pågått.

I ringa faU skaU ingen avgift påföras.

29   9 Konkurrensskadeavgift enligt 26 9 försto stycket 1 fär mte påföras

för åtgärder som har vidtogits

1.

efter det att anmälan enligt 9 § eUer ansökan enUgt 20 9 kom in tiU Konkurrensverket och innan beslutet med anledning av anmälan eUer ansö­kan vann fega kraft, om åtgärdema Ugger inom ramen för den verksamhet som har beskrivits i anmälan eller ansökan, eller

2.

under den tid dä icke-ingripandebesked har gäUt, om inte beskedet har återkaUats med stöd av 21 § 2.

Försfe stycket 1 gäller dock inte om Konkunensverket inom en månad firån det att anmälan eller ansökan kom in förklarar att verket anser att 6 9 år tillämpUg och att det inte finns skäl att tiUämpa 8 9 eUer att 19 9 är tillämplig. Ett såcfent beslut får meddelas bara om det år uppenbart att un­dantag inte kan bevUjas eller icke-ingripandebesked inte kan meddelas.

9 Riksdagen 1922193. I saml. Nr 56

129

30   9 Konkurrensskadeavgift fär påföras bara om stämningsansökan har    Prop. 1992/93:56

delgetts den som anspråket riktas mot inom fem år från det att överträdel­

sen upphörde.

Avgift fär inte påföras för åtgärder som omfattas av ett åläggande som har meddefets vid vite enUgt denna lag.

31

9 En påförd konkurrensskadeavgift faUer bort i den män verkstäUig­het inte har skett inom fem år från det att domen vann fega kraft,

32

9 För att säkentälfe ett anspråk på konkurrensskadeavgift fir Stock­holms tingsrätt beslute om kvantad. Därvid gäUer i tillämpUga delar vad som är föreskrivet i 15 kap. rättegångsbalken om kvantad för fordran,

Sktidestånd

33   9 Om ett företag uppsåtiigen eller av oaktsamhet överträder förbuden

i 6 eller 19 9. skall företoget ersätto den skacfe som därigenom uppkommer

för ett annat företog eller en avtalspart.

Rätten tiU sådan ersättning faller bort, om talan inte väcks inom fem år frän det att skadan uppkom.

Stcxkholms tingsrätt är alltid behörig att pröva frågor om skadestånd enligt denna paragraf.

Företagsförvärv

Förbud mot företagsförvärv m.m.

34   5 Stockholms tingsrätt får på talan av Konkurrensverket förbjucfe ett

företagsförvärv som omfattas av anmälningsskyldighet enligt 37 9.

Förvärvet skaU förbjudas, om

1.

det skapar eller förstärker en dominerande ställning som väsentiigt hämmar eUer är ägnad att hämma förekomsten eller utvecklingen av en effektiv konkunens på den svenska marknaden i dess helhet eller på en avsevärd del av den, cxh

2.

detto sker på ett sätt som är skadligt från allmän synpunkt.

Förbud fär dcxk inte meddelas i fråga om förvärv som har skett på en svensk eUer utländsk börs, en auktoriserad marknadspfets eUer någon an­nan reglerad marknad eller genom inrop på exekutiv auktion. I stället får förvärvaren åläggas att avyttra det som har förvärvats.

35

9 Ett förbud mot ett företogsförvärv innebär att förvärvet därefter blir OgUtigt.

36

9 Om det är tUlräckligt för att undanröja de skadliga effektema av ett företagsförvärv, får förvärvaren i stället för förbud enUgt 34 9 åläggas

1.

att avyttra ett företag, en rörelse eller en del av en rörelse, eller

2.

att genomföra någon annan konkunensfrämjande åtgärd.

130

Anmälan om företagsförvärv

Prop. 1992/93:56

37   9 Ett företagsförvärv skaU anmälas tiU Konkurrensverket av nägon

som är part i förvärvsavtalet, om de berörda företagen tiUsammans har en

omsättning föregående räkenskapsår som överstiger fyra mUjarder kronor.

Om förvärvaren ingår i en gmpp som består av flera företag som har gemensamma ägarinttessen eUer som håUs samman pä något annat sätt, skaU gmppens sammanlagda årsomsättning anses som förvärvarens årsom­sättning.

Särskild undersökning avförvärv

38   9 Konkurrensverket fär beslufe om att genomföra en särskild under­

sökning av ett företagsförvärv som har anmälts enligt 37 9-

Ett sådant beslut skaU meddelas inom 30 dagar firån det att anmälan kom in tiU Konkurrensverket. Under denna frist fär den som är part i förvärvs­avtalet inte vidto nägra åtgärder för att fullfölja förvärvet.

Talan om företagsförvärv

39   9 En talan hos Stockholms tingsrätt enligt 34 eller 36 § får väckas

bara efter beslut om särskild undersökning enligt 38 9-

Talan skaU väckas inom tte månader frän beslutet. Tingsrätten fär pä begäran av Konkunensverket förlänga fristen med högst en månad i sän­der, om partema i förvärvsavtalet eller, om förvärvet har skett på det sätt som anges i 34 ttedje stycket, förvärvaren samtycker tiU det eller om det finns synnerliga skäl.

40   9 Om Konkunensverket har beslutot att läinna ett företagsförvärv

utan åtgärd, fär talan enligt 39 9 försto stycket inte väckas bettäffande

förvärvet.

Etetto gäUer dock inte om en part i förvärvsavtalet har lämnat någon oriktig uppgift som påverkal beslutet.

Förbud i väntan på slutlig prövning

41   9 Om det är motiverat av ett aUmänt intresse som väger tyngre än

den olägenhet som åtgärden medför, får Stcxkholms tingsrätt på yrkande

av Konkunensverket för tiden till dess att en fräga enUgt 34 eUer 36 9

slutUgt har avgjorts förbjucfe partema i ett avtal om företagsförvärv att

fuUfölja förvärvet. Om rättegång inte pågår, skaU yrkandet firamställas

skriftiigen.

Yrkandet fär mte bifallas utan att partema i förvärvsavlalet eUer, om förvärvet har skett på det sätt som anges i 34 9 ttedje stycket, förvärvaren fått tiUfäUe att yttra sig. I brådskande faU får dock åtgärden omedelbart beviljas att gälfe tiU dess att något annat beslutas.

131

Tid inom vilken en fÖrvärvsärende skall avgöras

ProP- 1992/93:56

42   t Ett förbud eUer ett åläggande enUgt 34 eUer 36 9 får inte meddelas

senare än sex månader efter det att talan väckts hos tingsrätten. Denna firist

får förlängas, om partema i förvärvsavtalet eUer, om förvärvet har skett pä

det sätt som anges i 34 9 ttedje stycket, förvärvaren samtycker tiU det eUer

om det finns synnerUga skäl. Förbud eUer åläggande fir dcxk inte medde­

fes senare än tvä är efter det att förvärvsavtalet ingicks.

Om tingsrättens dom överklagas, skaU Marknadsdomstolen avgöra målet inom tre månader firån det att tiden för överklagande gick ut. Vad som sägs i fönte stycket om förlängning av fristen gäUer cxkså Marknadsdom­stolens prövning.

Omprövtting

43   9 Ett förbud eller åläggande enUgt 34 eUer 36 9 utgör mte hinder mot

att samma fråga prövas på nytt, om det finns anledning att upphäva eller

mUdra fölbudet eUer åläggandet därför att dette inte längre behövs eller

inte längre är lämpligt.

Om tingsrätten eUer Marknadsdomstolen har lämnat en talan om ett före­tagsförvärv utan åtgärd, får frågan prövas på nytt bara om en part i för­värvsavtalet har lämnat oriktiga uppgifter om sakförhåUanden av väsentUg betydelse för avgörandet.

44   9 Talan om omprövning enligt 43 9 väcks hos Stockholms tingsrätt

av Konkurrensverket eller av någon som berörs av avgörandet.

Talan enUgt 43 9 andra stycket skall väckas inom ett år efter det att saken slutUgt har avgjorts.

Uppgiftsskyldighet och undersökning

Allmän uppgifisskyldighet för företag m.m.

45   9 Om det behövs för att Konkurrensverket skaU kunna fullgöra sina

uppgifter enUgt denna lag, får verket ålägga

1.

ett företag eUer någon annan att tiUhandahålfe uppgifter, handlingar eUer annat,

2.

den som förväntas kunna lämna upplysningar i saken att instäUa sig för förhör på tid cxh plats som verket bestämmer, eUer

3.

en kommun eUer ett landsting som driver verksamhet av ekonomisk eUer kommersiell nattir att redovisa kosmader och intäkter i verksaniheten.

46   9 Ett åläggande enligt 45 9 gäller omedelbart, om något annat mte

bestäms.

W-

Undersökning vid utredrung om överträdebe avförbud

Prop. 1992/93:56

47  9 Stcxkholms tingsrätt fär på ansökan av Konkunensverket beslufe att

verket fär genomföra en undersökning hos ett företag för att utreda om

detfe har överträtt förbuden i 6 eUer 19 9 > om

1. det finns anledning att ante att en överträdelse har skett,

2.

företaget inte rättar sig efter ett äläggande enligt 45 9 1 tliex det annan finns risk att bevis undanhåUs eUer förvanskas, och

3.

vikten av att åtgärden vidtas är tillräckUgt stor för att uppväga det intrång eUer annat men som åtgärden innebär för den som drabbas av åt­gärden.

Ansökan skaU göras skriftUgen.

48  9 Ett beslut enUgt 47 9 får avse även någon annan ån det företag som

är föremål för uttedning. Ett sådant beslut fär meddelas bara om

1. vad som föreskrivs i 47 § försto stycket 1 och 3 är uppfyUt,

2.

det finns särskUd anledning att ante att bevis finns hos den som an­sökan avser, cxh

3.

denne inte rättar sig efter ett åläggande enUgt 45 9 I eUer det annars finns risk att bevis undanhålls eller förvanskas.

49

9 I brådskande fall får ett beslut enUgt 47 eUer 48 9 meddelas utan att den som ansökan avser får tillfälle att yttra sig.

50

9 Ett beslut enligt 47 eller 48 § skall innehåUa uppgifter om

1.

föremålet för och syftet med undersökningen,

2.

tidpunkten när undersökningen skall börja, och

3.

Konkunensverkets befogenheter enligt 519-Beslutet gäUer omedelbart, om något annat inte bestäms.

51  9 När Konkurrensverket genomför en undersökning som har txslutets

enUgt 47 eUer 48 9, har verket rätt att

1.

granska bokföring och andra aflfärshandlingar,

2.

te kopior av eUer göra utdrag ur bokföring och affärshandlingar,

3.

begära muntUga förklaringar direkt på platsen, cxh

4.

fi tiUträde tiU lokaler, markområden, transportmedel cxh andra ut­rymmen.

Innan undersökningen börjar, skaU beslutet om denna visas upp för den hos vilken imdersökningen skall genomföras.

52  9 När en undersökning som har beslufets enUgt 47 eUer 48 9 skaU

genomföras, har den hos vilken undersökningen skaU genomföras rätt att

tiiUkaUa ett juridiskt bittäde.

I avvaktan på att ett sådant biträde mstäUer sig får undersökningen inte börja. Etetfe gäUer dock inte, om

1.

undersökningen därigenom onödigt fördröjs, eUer

2.

undersökningen har beslutets enligt 49 9-

133

53   9 Konkurrensverket fär begära handräckning av kronofogdemyncUg-    Prop. 1992/93:56

heten för att genomföra de ätgärder som avses i 51 9 1> 2 cxh 4.

Gemensamma bestämmeber

54 9 Åtgärder enUgt 45 eUer 51 9 får inte avse en skiiftUg handling

1.   van innehåU kan antas vara sädant att en advokat eUer hans bittäde

inte fär höras som vittne därom, och

2.   som innehas av honom eUer av den tiU förmän för vilken tystnads­

plikten gäUer.

55

9 Vid ett äläggande enUgt 45 9 eUer en undersökning enligt SI 9 finns det inte någon skylcUghet att röja företagshemUgheter av teknisk natur.

56

9 Eten som är uppgiftsskyldig enUgt denna \ag fär mte betungas onö­digt.

Vite

Föreläggande av vite

57   9 Ett förijud eller åläggande enligt 23, 34, 36, 41 eUer 45 9 fir före­

nas med vite. Också ett beslut om undersökning enUgt 47 eller 48 9 fär

förenas med vite för att förmå ett företag eller nägon annan att undericaste

sig undersökningen.

Ett frivilUgt åtagande i samband med ett företagsförvärv får förenas med vite. Ett sådant vite föreläggs av Stockholms tingsrätt på talan av Konkur­rensverket.

58   9 Konkurrensverket fär förelägga vite för fullgörande av skyldigheter

enligt 37 9.

Utdömande av vite

59   9 Talan om utdömande av vite som förelagts med stöd av denna lag

fön vid tingsrätt av Konkunensverket. I fråga om vite som en domstol har

förelagt pä talan av ett företag får talan om utdömande föras även av före­

taget,

Stcxkholms tingsrätt är aUtid behörig att pröva en sädan talan.

överklagande

60   9 Beslut av Konkunensverket i följande firågor fär överklagas hos

Stockholms tingsrätt:

1.

undantag enUgt 8, 11, 12, 14, 16 och 18 99,

2.

icke-mgripandebesked enligt 20 och 21 99)

134

3.

älägganden som verket har meddefet enUgt 23 9 fönte stycket och 25    Prop   1992/93:56 9, och

4.

ålägganden enUgt 45 9-

Ett beslut enUgt fönte stycket 1-3 får överklagas bara av ett företag som Ixrön av beslutet.

61

9 Konkunensverkets beslut enUgt 29 9 andra stycket fir överklagas bara i samband med överklagande av det beslut varigenom verket slutUgt avgör ärendet.

62

9 Andra beslut av Konkurrensverket enUgt denna feg än som avses i 60 eller 61 9 fii' mte överklagas.

63

9 Domar cxh beslut av Stcxkholms tingsrätt i följande mål och ären­den fär överklagas hos Marknadsdomstolen:

1.

älägganden enligt 23 9 andra stycket och 25 9,

2.

konkurrensskadeavgift enligt 26 9,

3.

kvarstad enUgt 32 9,

4.

företagsförvärv enUgt 34, 36, 41 och 43 9§,

5.

undersökningar enligt 47 och 48 9§, och

6.

prövning av överklaganden enligt 60 9-

Beslut under rättegången i frägor som avses i 25, 32 eUer 41 9 skall överklagas särskilt. Ett beslut enligt 32 eller 41 9 som meddelats innan rättegång har inletts skall överklagas som om beslutet meddelats under rättegång.

Rättegängsbestämmelser

64    9 Om något annal inte följer av denna feg tUlämpas,

1.

beträffande rättegången i frägor som avses i 63 9 förste stycket 1-4, vad som är föreskrivet i rättegångsbalken om tvistemål där förlikning inte är tiUåten, cxh

2.

beträffande handläggningen av frågor som avses i 63 9 förste stycket 5 cxh 6, lagen (1946:807) om handläggning av domstolsärenden.

Vad som i 49, 50 och 52 kap. rättegångsbalken sägs om hovrätten skaU i StäUet gälfe Marknadsdomstolen.

65

9 För Konkurrensverket som part i mäl cxh ärenden enUgt denna lag gäUer, i firäga om föreläggande för part cxh parts utevaro, vad som i rättegångsbalken är föreskrivet för åklagare.

66

9 Vid behandlingen av en fråga enUgt 41 9 dä rättegång inte pågår tillämpas, utöver vad som föreskrivs där, vad som gäUer när en sådan firåga uppkommer i rättegång. Ett yrkande av Konkurrensverkets motpart om ersättning för kostnader fär dock prövas i samband med avgörandet av frägan om åtgärden.

L35

67   9 En åtgärd cnUgt 41 9 som har beslutats då rättegång inte pägär    Prop- 1992/93:56

skaU omedelbart hävas, om Konkunensverket inte beslutar om särskild

undersökning enUgt 38 9 cUer, om ett sådant beslut har meddelats, inte väcker talan enUgt 39 9- Detsamma gäUer om Konkurrensverket beslutar att lämna ett företagsförvärv utan åtgärd.

68

9 Innan ett mål om företagsförvärv avgön, skall förvärvaiens mot­part i förvärvsavtalet fi tiUfäUe att yttra sig. Detfe gäUer dock inte vid förvärv som har skett pä det sätt som anges i 34 9 tredje stycket.

69

9 Mål och ärenden i fråigor som avses i 63 9 förste stycket fir hand­läggas gemensamt, om det är till fördel för utredningen. Handläggningen skall ske enUgt vad som föreskrivs i 64 9 fönfe stycka 1,

Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser

1.

Etenna lag träder i kraft den 1 juli 1993.

2.

Genom lagen upphävs konkunenslagen (1982:729) och lagen (1991: 921) om förbud mot konkunensbegränsning i fråga om jordbmksproduk­ter.

3.

Följande gäUer i fräga om avtal som föreUgger när denna lag träder i kraft cxh för vilka inom sex månader från Ucraftträdandet tiU Konkunens­verket inkommer anmälan för undantag enUgt 8 9 cUer ansökan om icke-ingripandebesked enligt 20 9:

a)  Bestämmelsema i 7 9 skall inte tillämpas förrän sex månader efter den

dag cfe Konkurrensverket meddelat beslut med anledning av anmälan eller

ansökan.

b)

Bestämmelsema i 23 9 skall inte tillämpas före den tidpunkt som anges i a vad avser överträdelser av föibudet 16 9-

c)

Konkurrensskadeavgift enligt 26 9 eller skadeständ enUgt 33 9 for överträdelser av förbudet i 6 § får inte dömas ut för åtgärder som har vidtagits före den tidpunkt som anges i a, om åtgärderna Ugger inom ramen för den verksamhet som har beskrivits i anmälan eUer ansökan,

4.   I fråga om avtal som föreligger eller förfaranden som tillämpas när

denna lag träder i kraft och som är förbjudna enUgt 6 eUer 19 9 skaU

fölbuden inte gälfe, om avtalen eller förfarandena inom sex månader firån

lagens ikraftträdande

a)

ändras på sädant sätt att de omfattas av gmppundantag enUgt 17 9.

b)

ändras pä sådant sätt att de inte längre omfattas av 6 eUer 19 9> eUer

c)

upphör att tillämpas.

Vad som sägs i förste stycket a utgör dcxk inte hinder för Konkurrens­verket att återkaUa undanteget för ett avtal enUgt 18 9,

5.   Anmälan för undanteg enligt 8 9 eller ansökan om icke-ingripandebe­

sked enUgt 20 9 f

1.36

I fråga om en anmälan eUer ansökan som görs före lagens ikraflrädande    Prop. 1992/93:56 gäUer punkt 3 a-c ovan. Eten tidsfrist som där anges skall dock vara tio månader.

6.

I firäga om avtal som avses i punkt 3 ovan cxh som anmäls i enlighet med vad som där föreskrivs, tiUämpas 13 9 med den avvikelsen att den tidpunkt firån vilken undantag skaU anses bevUjat räknas från lagens Ucraft­rädande. Detsamma gäUer i fråga om avtal som anmäls före lagens Ucraft­rädande.

7.

Äldre föreskrifter skaU fortfiuande tillämpas i fråga om företagsför­värv som har skett före Ucraftträdandet,

137

2  Förslag till

Prop. 1992/93:56

Lag om ändring i lagen (1956:245) om uppgiftsskyldighet rörande pris- och konkurrensförhåUanden

Härigenom föreskrivs att 8 och 12 99 lagen (1956:245) om uppgifisskyl­dighet rörande pris- och konkunensförhållanden skaU upphöra att gälfe vid utgången av juni 1993.

138

Prop. 1992/93:56

3  Förslag till

Lag om ändring i lagen (1970:417) om Marknadsdomstol m.m.

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1970:417) om Marknadsdomstol m.m,'

debatts i skaU upphöra att gäUa,

deb att 1-4, 9, 13, 13 a, 14, 15, 15 a, 16 och 18-20 99 skaU ha följan­de lydelse.

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Marknadsdomstolen handlägger ärenden enUgt

1.    konkunenslagen (1982:729),

2.

marknadsföringslagen (1975: 1418),

3.

lagen (1971:112) om avtals­vUlkor i konsumentförhållanden,

4.

lagen (1984:292) om avtals­villkor meUan näringsidkare,

5.  produktsäkerhetslagen (1988:

1604),

6.    lagen (1992:138) om tillämp­

ning av avtal mellan Sverige, Nor­

ge och EEG om civil luftfart, om

inte annat följer av 20 9 nämnda

lag.

Marknadsdomstolen    handlägger mäl enligt

1.    konkunenslagen (1992:000),

2.

marknadsföringslagen  (1975: 1418),

3.

lagen (1971:112) om avtals­villkor i konsumentförhållanden,

4.   lagen (1984:292) om

avtalsvilUcor meUan näringsidkare,

5.  produktsäkerhetslagen     (1988:

1604).

Bestämmebema i 14, 15 och 16-22 99 tillämpas inte i mål enligt konkurrenslagen (1992:000). I stäl­let gäller vad som föreskrivs i den lagen.

' Omtiyckt 1984:294. Senaste lydelse av lagens mbrik 1972:732.  Senaste lydelse 1992:139.

139

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe 2 9'

Prop. 1992/93:56

Mot marknadsdomstolens beslut i ärenden enUgt denna lag får talan inte föras i annat fall än som följer av 23 9 lagen (1992:138) om till-lämprung av avtal mellan Sverige, Norge och EEG om civil luftfan. Detsamma gäUer domstolens beslut i övrigt enligt denna lag.

Mot Marknadsdomstolens dom el­ler beslut i mdl enUgt denna lag fär talan inte föras. Etetsamma gäUer domstolens beslut i övrigt enUgt denna lag.

3 9*

Marknadsdomstolen består av en ordförande, en vice ordförande samt tio andra ledamöter, av vilka fyra är särskilda ledamöter, tre för ärenden om konkurrensbegränsning och ärenden om avtabvillkor mellan näringsidkare samt en för ärenden om marknadsföring, ärenden om avtabvilUcor i konsumentförhållan­den och ärenden om produktsäker­het.

Marknadsdomstolen består av en ordförande, en vice ordförande samt fem särskilcfe lecfemöter.

4 9'

Ordföranden, vice ordföranden cxh en av de särskUcfe ledamötema för ärenden om konkurrensbegräns­ning och avtabvilUcor mellan nä­ringsidkare skall vara lagkunniga och erfama i domarvärv. De två övriga ledamötema för sådana ärenden skall ha särskild insikt i näringslivets förhållanden. Ledamo­ten för ärenden om marknadsföring, avtalsvillkor i konsumentförhållan­den och produktsäkerhet skall ha särskild insikt i konsumentfrågor.

Ordföranden, vice ordföranden cxh en av de särskUda ledamötema skaU vara Jurister cxh ha erfaren­het som domare. De andra särskil­da ledamöteraa skaU vara ekotw-mbka experter.

' Senaste lydelse 1992:139.  Senaste lydelse 1992:139. ' Senaste lydelse 1988:1606.

140

Nuvarande lydebe

Ordföranden, vice ordföranden och de särskilda ledamötema får ej utses bland personer som kan anses företräda företagsiruressen eller konsumeru- och löruagarintressen.

Föreslagen lydebe

Prop. 1992/93:56

För vice ordföranden och var och en av de särskUda ledamöteraa finns en eUer flera ersättare. Bestämmelserna om vice ordförande och särskUd ledamot gäUer även ersättare.

9 9*

Marknadsdomstolen är beslutför, när ordföranden och fyra andra le­damöter är närvarande. / beslut skall lika antal ledamöter som fö­reträder företagarintressen samt konsument- och löruagarintressen deUaga.

Av de särskilda ledamöterna del­tager vid haruiläggning av ärenden om konkurrensbegränsning eller av­tabvillkor mellan näringsidkare endast de som har utsetts för så­dana ärenden och vid handläggning av ärenden om marknadsföring, av­talsvillkor i konsumentförhållanden eller produktsäkerhet endast den som har utsetts JÖr sådana ärenden.

Omförhandling som avses i 4 el­ler 5 i konkurrenslagen (1982:729) finns särskilda föreskrifter i 14 §.

Ordföranden kan ensam på dom­stolens \ägi\ai företaga förberedan­de åtgärd och pröva fiåga om av­skrivning av ärende.

Marknadsdomstolen är beslutför, när ordföranden och tre andra le­damöter är närvarande.

Ordföranden får ensam på dom­stolens vägnar vidta förixredande åtgärder och pröva frågor om av­skrivning av mål.

Ordföranden får förordna sekre­terare hos domstolen att ensam på domstolens vägnar vidta förbere­dande åtgärder.

' Senaste lydelse 1988:1606.

141

Nuvarande tydebe

Föreslagen lydelse 13 9'

Prop. 1992/93:56

Ansökan som avses i 17 i kon­kurrenslagen (1982:729) görs skrift­ligen. Detsamma gäller ansökan om förbud eUer äläggande enUgt 2-4 99 marknadsföringslagen (1975:1418), 1 9 lagen (1971:112) om avtalsvUl­kor i konsumentförhållanden, 1 9 lagen (1984:292) om avtalsvillkor mellan näringsidkare eUer 5-9 99 eUer 12 9 ttedje stycket produkt­säkerhetslagen (1988:1604) samt ansökan enligt 16 9 lagen (1992: 138) om tillämpning av avtal mellan Sverige, Norge och EEG om civil luftfart. Av ansökningen skall fram­gå de skäl på vilka ansökningen gmndas cxh den uttedning sökan­den åberopar.

Ansökan om förbud eller äläg­gande enligt 2-4 99 marknadsfö­ringslagen (1975:1418), 1 9 lagen (1971:112) om avtalsvUUcor i kon­sumentförhållanden, 1 9 lagen (1984 :292) om avtalsvUlkor meUan näringsidkare eller 5-9 99 eller 12 9 tredje stycket produktsäkerhets-lagen (1988:1) görs sbyUigen. Av ansökningqutkall de skäl fram­gå pä vilka ansökningen gmndas och den utredning som sökanden åberopar.

13a§'

I fråga om rätt för sammanslut­ningar av näringsidkare alt med­verka i ärenden som avses i 13 § andra meningen galler följande särskUcfe regler.

Om en sammanslutning av nä­ringsidkare gör sannolikt att ut­gången av ärerulet kan ha betydan­de intresse för medlemmama i sammanslutningen, fär marknads­domstolen på ansökan av samman­slutningen tiUåte att denna, vid sidan av enskUd part, medverkar i förfarandet cxh därvid åberopar bevisning.

1 fråga om rätt för sammanslut­ningar av näringsidkare att med­verka i mdl som avses i 13 9 gäller följande särskilda regler.

Om en sammanslutning av nä­ringsidkare gör sannolikt att ut­gången av målet kan ha betydande inttesse för medlemmarna i sam-manslubiingen, fär Marknadsdom­stolen på ansökan av sammanslut­ningen tiUåte att denna, vid sidan av en enskUd part, medverkar i för­farandet och därvid åberopar bevis­ning.

Ansökningen om medverkan skall vara skriftiig cxh innehåUa de skäl som den gmndas på.

'Senaste lydelse 1992:139. » Senaste lydelse 1985:927.

142

Nuvarande lydebe

Förevarande lydebe

Prop. 1992/93:56

Parterna skaU beredas tiUfälle att yttra sig över ansökningen. Etenna fär inte bifaUas, om parten på den sida som ansökningen om medverkan avser motsätter sig dette.

14 9'

Sökanden och hans motpart skaU beredas tUlfälle att vid sammanträ­de inför Marknadsdomstolen lägga fram sina synpunkter och före­bringa den utredning de viU åbe­ropa.

Sökanden cxh hans moQiart skaU beredas tiUfäUe att vid sammanttä­de inför marknadsdomstolen lägga firam sina synpunkter cxh före­bringa den uttedning de viU åbe­ropa. Till sådaiu sammanträde skall ombudsmannen för frågor av den art som ärendet rör kallas, även om han ej är sökande. Vidare skall den som medverkar enUgl 13 a 9 kallas tiU sammanträdet.

/ mål enligt marknadsföringsla­gen (1975:1418), lagen (1971:112) om avtabvilUcor i konsumentför­hållanden och produktsäkerhets­lagen (1988:1604) skaU konsument­ombudsmannen kallas till samman­träde, även om han iiue är sökande. Vidare skaU den som medverkar enligt 13 a § kaUas tiU sammanträ­de.

Före sammanttäde kan muntiig eller skriftlig förberedelse äga mm i den utsträckning domstolen bestämmer.

Förhandling som avses i 4 eller 5 9 konkurrenslagen (1982:729) skaU äga rum vid sammamräde med par­tema itiför domstolen eller dess ankrande. Domstolen eller ord­föranden får även överlägga enskiU med part. Förhandlingen skall dock alltid avslutas vid sammanträde med partema inför domstolen.

Senaste lydelse 1985:927.

143

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe 15 9'°

Prop. 1992/93:56

Ärende fär avgöras och beslut med anledning av särskUd pröv­ning enUgt 15 a 9 meddelas utan sammanträde enUgt 14 9 fönte stycket, om tillfredsställande utredning föreUgger cxh part mte begär sammanträde. Ansökan som uppenbart ej förtjänar avseende får avslås utan sådant sammanträde.

Fråga omförbud, åläggande eller tilbtånd erdigt 18 9 konkurrens­lagen (1982:729). förbud enligt 21 9 samma lag eUer förbud eller åläg­gande enligt 13 9 marknadsförings­lagen (1975:1418), 5 § lagen (1971: 112) om avtalsvUlkor i konsument-förhåUanden eller 21 § produktsä-kerhetsfegen (1988:1604) kan prö­vas utan sammanträde enligt 14 § förste stycket.

Förbud eller åläggande, som av­ses i andra stycket, eller återkal­lebe av tilbtånd, som avses dår, fil inte beslutas utan att den som fölbudet, åläggandet eller återkal-leben avser fitt tUlfälle att yttta sig i frågan, såvida det inte finns an­ledning ante, att han avvikit eller eljest håUer sig undan. I ett ärende om åläggande eUer förbud enligt 5-9 9 eUer 12 9 tredje stycket pro­duktsäkerhetslagen får marknads­domstolen dock även i annat faU omedelbart meddela beslut enligt 21 9 samma lag, om synnerliga skäl föreligger.

Mål fil avgöras och dom med an­ledning av särskUd prövning enUgt 15 a 9 meddelas utan sammanträde enligt 14 9 fönte stycket, om tiU­fredsstäUande utredning föreUgger och part inte begär sammanträde. Ansökan som uppenbart inte förtjä­nar avseende fir avslås utan sädant sammanträde.

Fråga om föibud eUer åläggande enligt 13 9 marknadsföringslagen (1975:1418), 5 9 lagen (1971:112) om avtalsvUlkor i konsumentför­hållanden eUer 21 9 produklsä-kerhetslagen (1988:1604)/Jr prö­vas utan sammanträde enligt 14 9 förste stycket.

Förbud eller åläggande som avses i andra stycket får mte beslutas utan att den som förbudet eller åläggan­det avser fitt tiJlfäUe att yttra sig i frågan, såvicfe det inte finns anled­ning ante, att han awikdt eUer eljest håller sig undan. I ett mål om åläg­gande eUer förbud en-ligt 5-9 9 el­ler 12 9 ttedje stycket produktså-kerhetslagen fär Marknadsdomsto­len dcxk även i annat faU omedel­bart medde-fe beslut enUgt 21 9 samma lag, om synnerUga skäl fö­reUgger.

' Senaste lydelse 1988:1606.

144

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe 15 a 9"

Prop. 1992/93:56

Marknadsdomstolen kan tiU sär­skUd prövning ta upp

1.    i ärende som avser prövning

enligt 2 9 konkurrenslagen (1982:

729) frågan humvida näringsidkare

föranleder skadlig  verkan  av en konkurrensbegränsning,

2.   i ärende som avser prövning

enUgt 6-9 9 eUer 12 9 ttedje stycket

produktsäkerhetslagen (1988:1604)

frågan humvida et\ vara eller en

tjänst medför särskild risk för skada

pä person eUer egendom.

Marknadsdomstolen får tiU sär­skUd prövning i mäl som avser prövning enUgt 6-9 9 eUer 12 9 tredje stycket produkt säkerhetslagen (1988:1604) ta upp frågan humvida en vara eUer en tjänst medför sär­skUd risk för skada pä person eUer egendom.

16 9

Bestämmelsema i 5 kap. rättegångsbalken om offentiighet vid domstol äger motsvarande tiUämpning vid marknadsdomstolen.

Utöver vad som följer av första stycket kan domstolen fö/vndna att sammanträde för handläggning av konkurrensbegränsningsärende skall hållas inom stängda dörrar, om det kan antagas att förhandlingsarbetet i ärendet skulle försvåras till följd av offentligheten.

18 §'

Marknadsdomstolen kan vid vite förelägga part eUer annan, som kan antagas ha upplysning att lämna som är av betydelse i ärendet, att instäUa sig personUgen inför dom­stolen. Etemstolen kan beslute att den som ej är part skaU höras som

Marknadsdomstolen fiir vid vite förelägga part eUer annan, som kan antas ha sådana upplysningar att lämna som är av betydelse i målet, att mstäUa sig personUgen inför domstolen. Domstolen kan beslufe att den som inte är part skaU höras

" Senaste lydelse 1988:1606 " Senaste lydelse 1987:757

\0 Riksdagen /922I93. /saml. Nr 56

14.

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Prop. 1992/93:56

vittne. Därvid äger 36 kap. 3, 5 och 6 99. 10 9 andra stycket, 11 9, 13 9 fönto stycket och 14 9 rätte­gångsbalken motsvarande tilllämp­ning. Vägrar vitme utan giltigt skäl att avlägga ed eUer att avge vittnes­mål eUcr besvara fråga, fär domsto­len vid vite förelägga vittnet att fuUgöra sin skylcUghet.

Part eUer den som medverkar en­Ugt 13 a 9 kan även föreläggas vid vite att tilUiandahålla domstolen handling, vamprov cxh Uknande som kan ha betydelse i ärendet. Detfe mnebär dcxk ej skyldighet att röja yrkeshemlighet av teknisk na­ttir.

som vitme. Därvid tillämpas 36 kap. 3, 5 och 6 99. 10 9 andra stycket, 11 9, 13 9 fönte stycket och 14 9 rättegångsbalken. Vägrar vitme utan gUtigt skäl att avlägga ed eUer att avge vitttiesmäl eUer besvara firäga, fir domstolen vid vite förelägga vitmet att fullgöra sin skyldighet.

Part eUer den som medverkar en­Ugt 13 a 9 fi även föreläggas vid vite att tillhandahålfe domstolen handling, vamprov cxh liknande som kan ha betydelse i målet. Dette innebär dcxk inte någon skyldighet att röja företagshemligheter av teknisk natur.

I fråga om vite som avses i denna paragraf gäller 9 kap. 8 9 rättegångs­balken.

Eten som ej är part cxh inte heller medverkar enUgt 13 a § och som efter kaUelse av marknadsdomstolen instäUt sig inför domstolen har rätt till ersättning enligt vad i rätte­gångsbalken är föreskrivet om er­sättning tiU vitme eUer sakkunnig. I ärende vari ombudsrrum för talan tiUämpas bestämmelsema för mål om aUmänt åtal och i annat ärende bestämmelserna för mål vari förlik­ning är tiUåten. Skall ersättning utges av parterna en för båda och båda för en, skaU domstolen slutiigt fördefe kosttiaden mellan dem med hälften å vardera.

Den som inte är part cxh inte heller medverkar enligt 13 a § cxh som efter kallelse av Marknads­domstolen inställt sig inför domsto­len har rätt till ersättning enligt vad i rättegångsbalken är föreskrivet om ersätming till vittne eUer sakkunnig. / mål där Konsumentombudsmannen för talan tillämpas bestämmelsema för mål om allmänt åtal. / andra mål tillämpas bestämmelserna för mål vari förlikning är tilfeten. SkaU ersätttiing utges av parteraa en för båda och båda för en, skaU domsto­len slutiigt fördela kostnaden mellan dem med hälften på vardera.

14(1

Nuvarande lydebe

Förevarande lydebe

19 §13

Prop. 1992/93:56

I marknadsdomstolens beslut var­igenom ärende ellei sådan fräga som avses i 15 a 9 avgön anges de skäl pä vilka beslutet gmndas. Be­slut som nu nänmts och beslut som avses i 15 9 andra stycket sänds tiU parterna, tiU den som medverkar enligt 13 a 9 och tiU sådan myndig­het som avses i 4 9 produktsäker­hetslagen (1988:1604) samma dag som det meddelas.

I Marknadsdomstolens dom var­igenom mål dier såcfen firåga som avses i 15 a 9 avgön skall de skäl anges pä vilka domen grundas. Do­men och ett sådant beslut som avses i 15 9 andra stycket skall sändas tiU partema, tiU den som medverkar enUgt 13 a § och tiU sädan myndig­het som avses i 4 9 produktsäker­hetslagen (1988:1604) samma dag som domen eller beslutet meddefes.

20

Skall ansökan, kallelse eller fö­reläggande tiUstäUas part eller annan, sker det genom delgivning. Etetsamma gäUer beslut som sänds enligt 19 9. Annan handling får tilbtälUis part eller annan genom delgivTung, om det anses erforder­Ugt.

Delgivning av beslut av mark­nadsdomstolen, viUcet innefattar vitesföreläggande enUgt konkur­renslagen (1982:729), marknads-förmgslagen (1975:1418), lagen (1971:112) om avtalsviUkor i kon­sumentförhållanden, fegen (1984: 292) om avtalsvillkor mellan nä­ringsidkare eUer produktsäker­hetslagen (1988:1604), får inte ske enUgt 12 9 delgivningslagen (1970: 428), om det inte finns anledning att anfe att den sökte har avvikit eUer pä annat sätt häUer sig undan.

Skall ansökan, kallelse eller fö­reläggande tiUstäUas en part eller någon annan, sker det genom del­givning. Etetsamma gäller dom eller beslut som sänds enligt 19 9- För andra handlingar får delgivning an­vändas om det anses erforderligt.

Itelgivning av sådana domar eller beslut av Marknadsdomstolen, som innefattar vitesföreläggande enUgt marknadsföringslagen (1975:1418), lagen (1971:112) om avtalsvillkor i konsumentförhållanden, lagen (1984:292) om avtalsvUUcor meUan näringsidkare eUer prcxiuktsäker-hetslagen (1988:1604), får mte ske enligt 12 9 delgivningslagen (1970: 428), om det inte finns anledning att ante att den sökte har awUdt eller på annat sätt håUer sig undan.

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1993.

" Senaste lydelse 1988:1606 ' Semaste lydelse 1988:1606

147

2. Föreskriftema i 13, 14, 15, 15 a, 16 och 18-20 99 i deras äldre lydel­ser skaU fortfarande tillämpas vid handläggningen av ärenden om företags­förvärv enligt punkten 7 i övergångsbestämmelsema tiU konlcunenslagen (1992:000).

Prop. 1992/93:56

14.S

Prop. 1992/93:56 

4 Förslag till

Lag om ändring i CECA-lagen (1972:762).

Härigenom föreskrivs att 10 9 CECA-lagen (1972:762) skaU upphöra att gälfe vid utgängen av juni 1993.

149

5  Förslag till

Lag om ändring i aktiebolagslagen (1975:1385)

Härigenom föreskrivs att 14 kap. 3 9 aktiebolagslagen (1975:1385) skaU ha följande lydelse.

Prop. 1992/93:56

14 kap. 3 9'

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

När avtal om fusion godkänts av bolagsstämman skaU det anmälas av bofe­get för registrering. Om det ej skett inom fyra månader frän bolagsstäm­mans beslut eUer om registteringsmyndigheten genom fegalcraftägande be­slut avskrivit sädan anmälan eller vägrat registtering av avtalet, är frågan om fusion förfaUen.

Hinder mot registtering av avtal om fiision erUigt 2 9 möter

1.   om fiisionen förbjudits enligt

konkurrenslagen   (1982:729)   eller

om näringsfrihetsombudsmannen in­

te beslutat lämna fiisionen utan åt­

gärd enligt 20 iförsta stycket

konkurrenslagen eller

2.    om ej yttrande företes från

auktoriserad eUer godkänd revisor

av vilket framgår att aktiekapitalet

i det övertagande bolaget inte över­stiger de överlåtande tx)lagens sam­manlagcfe verkUga värde för det övertagande bolaget.

Hinder mot registrering möter om fusionen har förbjudits enUgt kon­kurrenslagen (1992:000) eller lagen (1992:000) om ett europebkt eko­nomiskt samarbetsområde (EES) el­ler om prövning av fiisionen pågår enligt någon av dessa lagar.

För registrering av ett fusions-avtal enligt 2 9 krävs vidare att ett yttrande företes från auktoriserad eller godkänd revisor av vilket framgår att aktiekapitalet i det övertagande bolaget inte överstiger de överfetande bolagens samman­lagda verkliga värde för det överta­gande bolaget.

Etenna lag tiäder i kraft den 1 juli 1993.

Senaste lydelse 1982:733

150

6  Förslag Ull

Prop. 1992/93:56

Lag om ändring i sekretesslagen (1980:100)

Härigenom föreskrivs att 8 kap. 4 9 sekretesslagen (1980:100) skaU upp­höra att gälfe vid utgången av juni 1993.

7 Förslag till

Lag om ändring i bankaktiebolagslagen (1987:618)

Härigenom föreskrivs att 11 kap. 3 9 bankaktiebolagslagen (1987:618) skaU ha följande lydelse.

11 kap. 3 9'

Nuvarande tydebe

Föreslagen lydebe

När ftisionsavtalet har gcxlkänts av bolagsstämman skaU det anmälas av det överfetande bankaktiebolaget för registrering. Om detfe inte har skett inom fyra månader från stämmans beslut eUer om Finansinspektione ge­nom lagakraftvunnet beslut har avskrivit en såcfen anmälan eUer vägrat registrering av avtalet, har frågan om fusion faUit.

Hinder mot registtering  möter.

Hinder mot registtering  möter,

om fusionen har förbjudits enligt

om fusionen har förbjudits enUgt

konkurrenslagen   (1982:729)   eller

konkurrenslagen   (1992:000)   eller

om   näringsfrihetsombudsmannen

lagen (1992:000) om ett europeiskt

inte har beslutat att lämna fiisionen

ekonomiskt samarbetsområde (EES)

utan åtgärd erdigt 20  första styck-

eller om prövrung av fiisiorxen på-

et konkurrenslagen.

går enligt någon av dessa lagar.

För registrering av ett fiisionsavtal enligt 2 9 krävs vidare att ett yttran­de företes firån en auktoriserad revisor, av vUket firamgår att aktiekapitalet i det övertagande bolaget inte överstiger de överlätande bolagens samman­lagcfe verkUga värde för det övertegande bolaget.

Denna feg ttäder i kraft den 1 juU 1993.

Senaste lydelse 1991:936

Prop. 1992/93:56

152

8 Förslag till

Lag om ändring i sparbankslagen (1987:619)

Härigenom föreskrivs att 7 kap. 4 9 och 8 k:. 5 9 sparbankslagen (1987:619) skaU ha följande lydelse.

Prop. 1992/93:56

7 k. 4 9'

Nuvarande tydebe

Föreslagen tydebe

När fusionsavtalet har godkänts av sparbanksstämman skaU det anmälas av den överfetande sparbanken för registtering. Om dette inte har skett inom fyra månader firån stämmans beslut eller om Fmansinspektionen ge­nom lagakrafitvunnet beslut har avskrivit en såcfen anmälan eUer vägrat re-gistiering av avtalet, har frågan om fusion falUt.

Hinder mot registtering möter, om fusionen har förbjudits enligt konkurrenslagen (1982:729) eller om näringsfrihetsombudsmannen inte har beslutat att lämrui fiisionen utan åtgärd enligt 20  första styck­et konkurrenslagen.

Hinder mot registtering möter, om fusionen har förbjudits enUgt konkurrenslagen (1992:000) eller lagen (1992:000) om ett europeiskt ekonomiskt samarbetsområde (EES) eller om prövning av fiisionen pågår enligt någon av dessa lagar.

8 kap. 5 9'

Sparbanken skaU inom fyra månader från stämmans beslut enUgt 1 9 fönfe stycket anmäla beslutet till Finansinspektionen för registrering. Frägan om ombUdning har fallit om anmälan inle gjorts inom föreskriven tid eUer om Finansinspektionen genom beslut som vunnit laga kraft har avskrivit en sådan anmälan eller vägrat registrering av beslutet.

Beslutet fär inte registteras om ombUdningen har förbjudits enligt konkurrenslagen (1982:729). Hin­der mot regbtrering föreUgger också om näringsfrihetsombudsman­nen inte har beslutat att lämna ombildningen utan åtgärd enligt 20 9 första stycket konkurrenslagen.

Beslutet får inte registreras om ombildningen har förbjudits enUgt konkurrenslagen (1992:000) eller lagen (1992:000) om ett europebkt ekonombkt samarbetsområde (EES) eller om prövning av ombildningen pågår enligt någon av dessa lagar.

' Senaste lydelse 1991:936  Senaste lydelse 1991:936

153

Etenna feg träder i kraft den 1 juU 1993.

Prop. 1992/93:56

154

Prop. 1992/93:56 

9 Förslag till

Lag om ändring i föreningsbankslagen (1987:620)

Härigenom föreskrivs att 10 kap. 4 9 föreningsbankslagen (1987:620) skaU ha följande lydelse.

10 kap. 4 9'

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

När fusionsavtalet har godkänts av föreningsbanksstämman skaU det anmälas av den överfetande föreningsbanken för registrering. Om detfe inte har skett inom fyra månader från stämmans beslut eller om Finansin­spektionen genom lagakraftägande beslut har avskrivit en sådan anmälan eUer vägrat registtering av avtalet, har frågan om fusion fiilUt.

Hinder mot registtering  möter.

Hinder  mot registtering  möter,

om fusionen har fölbjudits enUgt

om fusionen har förbjudits enUgt

konkurrenslagen   (1982:729)   eller

konkurrenslagen   (1992:000)   eller

om    näringsfrihetsombudsmannen

lagen (1992:000) om ett europebkt

inte har beslutat att lämna fusionen

ekonombkt samarbetsområde (EES)

utan åtgärd enligt 20 Iförsta styck-

eller om prövrung av fiisionen på-

et konkurrenslagen.

går enligt någon av dessa lagar.

Om fusionsavlalet har godkänts av fuUmäktige, skaU registreringsanmä­lan innehåUa försäkran av styrelsen att underrättelse som avses i 7 kap. 12 9 Qärde stycket skett.

Denna lag tiäder i kraft den 1 juU 1993.

' Senaste lydelse 1991:936

155

10 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1987:667) om ekonomiska före­ningar

Härigenom föreskrivs att 12 kap. 5 9 lagen (1987:667) om ekononuska föreningar skaU ha följande lydelse.

Prop. 1992/93:56

12 kap. 5 9

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

När ftisionsavtalet har slutUgt godkänts av föreningsstämman skaU det anmälas av förenmgen för registtering. Om dette inte har skett inom fyra månader ftän stämmans beslut eUer om registreringsmyndigheten genom lagakraftägande tieslut har avskrivit en sådan anmälan eUer vägrat regist­rering av avtalet, har frägan om fusion falUt.

Hinder mot registtering möter, om fusionen har förbjudits enligt konkurrenslagen (1982:729) eller om näringsfrihetsombudsmannen irue har beslutat att lämna fusionen utan åtgärd erdigt 20 § första stycket konkurrenslagen.

Hinder mot registrering möter, om fusionen har förbjudits enUgt konkunrenslagen (1992:000) eller lagen (1992:000) om ett europeiskt ekonombkt samarbetsområde (EES) eller om prövning av fusionen på­går enligt någon av dessa lagar

Etenna lag träder i kraft den I juU 1993.

156

Prop. 1992/93:56 

11  Förslag till

Lag om ändring i lagen om ett europeiskt ekonomiskt samar­betsområde (EES)

Härigenom föreskrivs att det i lagen om ett europeiskt ekonomiskt sam-artxtsomräde (EES) slcaU införas en ny paragraf, 10 a 9> av följande ly­delse.

10 a 9

Bestämmelsema i artikel 53.1 i EES-avtalet är inte tillämpUga pä sådana kategorier av avtal meUan företag, beslut av företagssammanslutiiingar och samordnade förfaranden som kan antas uppfyUa fömtsätttiingama i artikel 53.3 samma avtal (gruppundantag).

Sådana kategorier av avtal, beslut cxh samordnade föriaranden som av­ses i fönte stycket anges i verkställighetsföreskrifter av regeringen.

Vad som sägs i denna paragraf utgör inte hinder för den rätt som EG-kommissionen cxh EFTA:s övervakningsmyndighet har enUgt EES-avtalet att i ett visst faU bestämma att ett gmppundanntag inte skaU tUlämpas, om ett avtal, beslut eller samordnat förfarande har vissa verkningar som är oförenliga med de vUlkor som anges i artikel 53.3 i EES-avtalet.

157

Prop. 1992/93:56 NÄRINGSDEPARTEMENTET

Utdrag ur protokoU vid regeringssammanträde den 22 oktober 1992

Närvarande: stetsministem BUdt, ordförande, cxh stetsråden B. Wester­berg,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Hömlund,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], af[REDACTED_EFTERNAMN], Din­kelspiel, Thurdm, HeUsvUc,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], OdeU,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], P.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Stetsrådet P.[REDACTED_EFTERNAMN] anmäler fråga om ny konkurrenslagstiftning.

Regeringen beslutar att genom proposition lämna förslag till rUcsdagen om ny konkunenslagstiftning i enlighet med bilagan till dette protokoU.

Ur protokollet: Maud[REDACTED_EFTERNAMN]

158

Sammanfattning av betänkandet (SOU 1991:59) Konkurrens för ökad välfärd

Konkurrens för ökad välfärd

I Sverige, liksom i de fleste andra industriländer, har produktivitetstiUväxten försvagats de tvä senaste årtiondena. En hög löne- och prisstegringstakt utgör ett hot mot den samhäUsekonomiska balansen och därmed mot den fulfe sysselsättningen.

KonlcunenspoUtiken är ett viktigt insfeg i stabiUseringspoUtiken samt en fömtsättning för gcxi resurshållning, ekonomisk tiUväxt, utveckling av välfärden cxh intemationell konkunenskraft. Begränsning av konkunensen innebär att marknadens effektivitet som styrmekanism försämras.

Fri cxh väl fungerande konkunens där konsumenteraa har möjUghet att välja mellan olika varor cxh tjänster är alltså en viktig del av den ekonomis­ka politiken. Genom att utbudet styrs av hushållens önskemål och preferen­ser uppnås en samhällsekonomisk effektivitet.

I det marknadsekonomiska systemet är konlcunensen ständigt hotad. Företag kan genom fusioner, kartellbildningar eller andra former av konkurrensbe­gränsande samverkan skaffa sig en marknadsmakt som sätter konkunensen ur spel.

I mcxlema välfärdssteter har det därför ansetts nödvändigt att använcfe olUca konkunenspoUtiska medel. Ett viktigt medel är en konkunenslagstiftning som ger samhäUet möjligheter att ingripa mot skadUga konkurrensbe­gränsningar. En effektiv konkunenspoUtik minskar behovet av special­regleringar för olika sektorer av ekonomin.

Konkurrenskommittén har enligt sina direktiv haft i uppgift att kartiägga hur konkurrensförhåUandena förändrats under de senaste tio åren samt att analysera vilken betydelse konkunensförhållandena har för att de centrafe ekonomisk-poUtiska målen skall kunna nås. I uppgiften har även ingått att föreslå åtgärder som verksamt kan bidra tiU en ökad konlcurrens och att överväga ändringar i konkunenslagstifuiingen.

Direktiven delar in arbetet i tre faser. I den fönte fasen har kommittén gått igenom de reglerade sektorema, livsmedels-, bygg- och transportsektom cxh lagt fram förslag i syfte att förbättra de olika marknademas funktionssätt.

I fas nummer två har kommittén behandlat frågan om prisinformation tiU konsumentema och lagt fram förslag till hur sådan prisinformation kan förbättras.

Prop. 1992/93:56 Bilaga 1

159

I den tredje fasen, som nu redcjvisas, presenteras generelfe slutsatser om    Prop. 1992/93:56 konkurrensförhåUandena i den svenska ekonomin. Vidare framläggs förslag    Bilaga 1 om förändring av konkurrenslagstiftningen, om avreglering cxh om en ny effektivare myndighetsorganisation för konlcurrensvården.

I en senare fas kommer även konkurrensen inom den kommunafe sektora att behandlas.

Konkurrensförhållandena i Sverige

Av den studie om konkurrensförhåUandena i 61 branscher som sfetens pris-cxh konkurrensverk (SPK) har genomfört för kommitténs räkning framgår att konkurrensen inom flertalet av de sttiderade branscherna fungerar otiUftedsställande. Fömtom många s.k. 'naturUga" konkunenshinder, som beror t.ex. pä att det föreUgger stordriftsfördelar i produktionen, finns det en rad andra aUvarUga hinder mot en effektiv konkurrens, nämUgen

-

Privata överenskommeber och samarbete mellan företag i form av dels vertikalt samarbete, t.ex. mellan producenter, leverantörer, återförsäljare eUer reparatörer, dels horisontellt samaitxte meUan prcxlucenter eUer leverantorer som befinner sig på samma nivä i prcxluktionskedjan. 1 det senare fallet handlar det ofte om cirkaprisUstor och annat prissamarbete.

-

Dominerande ställning för vissa företag förekommer i ett stort antal branscher, i synnerhet inom livsmedelsindustrin och byggmaterialindu­strin. Inom flertalet branscher har koncentrationen ökat.

-

OffentUga regleringar och subventioner förekommer cxkså inom många områden. Ete offentiiga ingreppen är av mycket olika karaktär: pris­regleringar, tekniska normer, tullar och andra importhinder, subventioner som begränsar konsumentemas priskänslighet, samt konkurrenshinder som gäUer själva den kommunala eller stetUga verksamheten. Ete senare är delvis en följd av de lagar som reglerar kommunernas cxh andra offentUga organs verksamhet. Etet finns också konkurrenshinder som beror av kommunemas praxis när det gäUer t.ex. upphancUing cxh redc}visning.

Mellan de olika typema av konkunenshinder finns ofta nära samband. En offentUg prisreglering leder t.ex. inte säUan tUl ett konkurrensbegränsande samarbete mellan företagen.

SPKs uttedning har främst varit inriktad på att kartiägga cxh beskriva förekomsten av konlcurrenshinder.

Kommittén redovisar även vissa studier där man har försökt att analysera effektema av olUca konkunenshinder. Dessa studier visar pä betydelsen av att stärka konkurrensen på hemmamarknaden genom att bl.a. öppna skyddade sektorer av den svenska ekononrun. Det är således vUctigt att det

160

finns möjUgheter tiU nyetableringar och att marknadema är utsatte för    Prop. 1992/93:56 potentieU konkurrens från inhemska cxh utländska företag samt från nya    Bilaga 1 prcxlukter cxh nya tekniska lösningar.

Vi diskuterar även hur konicunensförhålfendena förändrats under 1980-talet och konsteterar att konkunensen i flera avseenden har försämrats. Bl.a. har koncentrationen inom många branscher ökat. Konkurrensbegränsningar har enUgt vår bedömning inte tillräckligt effektivt kunnat förtlindras genom konkurrenslagen (1982:729) eUer genom att ökade resurser för konkurrens­värden StäUts tiU myndighetemas förfogande.

Kommittén konsteterar att våra kunskaper om olika konkurrenshinder cxh deras effekter pä resurshushållning, ekonomisk tiUväxt, prisbUdning cxh välfärd är bristfälUga. Branschuttedningar, analyser av konkurrenshinden samhäUsekonomiska effekter och en ökad satsning på forskning om konlcurrensfrågor är därför viktiga inslag i den framticfe konkunenspoliti­ken.

Svensk och utländsk konkurrenslagstiftiung

Den nuvarande svenska konkunenslagen bygger på den s.k. nussbmksprin-cipen, vars fegtekniska uttryck är den s.k. generalklausulen. Föibudsprin-cipen, som dominerar i utiändska konkunensrättssystem, däribland EGs, har i Sverige hittills tegit sig uttryck i förbud mot anbudskarteUer cxh bmttopri­ser. Eten svenska lagstifmingen på området har således hittiUs varit mindre långtgående när det gäller att hindra konkunensbegränsande förfaranden än lagstiftningen i många andra industiiländer.

Kommitténs utvärdering av lagstiftningen visar att den inte varit tillräckligt effektiv för att angripa det omfattande prissamarbete cxh den marknads-delning som förekommer. Reglema för konttoU av företagsförvärv har inte heUer varit tillräckliga.

I Norge och Finland pågår arbete för att reformera konkunenslagstiftningen. I Pinland har recfen förslag lagts med nya föibud mot prissamaibete cxh marknadsdelning. Eten norska konkunensutredningen har en motsvarande inriktning. I EG-ländema pågår en prcxess där de nationeUa reglema närmas tiU den gemensamma konkunensrätten. Det betyder att förbudsprin­cipen nu har vunnit insteg i ytterligare ett antal västeuropeiska länder.

Behovet av en ny konkurrenspolitik

Komnutténs genomgång av konkunensförhåUandena i det svenska näringsU­vet visar att konlcunenspolitiken behöver förstärkas. En ny konkunenspo­Utik behövs bl.a. av följande skäl:

11 Riksdagen 1922193. I saml. Nr 56

161

-

KonkurrenspoUtiken spelar en aUt vUctigare roU för att uppnä centrafe    Prop. 1992/93:56 poUtiska mål vad gäUer t.ex. stabUiseringspoUtiken, tiUväxUtiken cxh    Bilaga 1 europapoUtiken,

-

Ete konkurrenspoUtiska medlen bör kunna umyttjas mera flexibelt,

-

Nuvarande lag cxh myndighetsorganisation har inte kunnat förhindra en ökad koncentration inom näringsUvet cxh konkurrensbegränsande samarbete mellan företag.

-

Eten svenska lagstiftningen behöver anpassas tiU den intemationelfe utvecklingen.

EnUgt kommitténs uppfattning behövs det en serie av åtgärder för att förbättra konkurrensen i den svenska ekonomin. StetUga och kommunala regleringar behöver ses över med sikte pä att avskaffa eUer förändra sådana regleringar som har starkt konkunensbegränsande verkan. Etette gäller bl.a. olika former av etableringshinder, importhinder och vissa priskonttoller. Etet krävs uttedningar cxh infonnation om rådande marknadsförhållanden cxh konkurrenshinder i syfte att möjliggöra för aktorer på marknaden att agera så att en effektiv cxh väl fungerande konkunens uppnås. Etet krävs kraftfiilfe åtgärder genom en skärpning av konkunenslagen i syfte att motverka konlcunensbegränsande agerande från olUca aktörer.

En ny konkurrenslag

Utgångspunkten för arbetet med den nya konkunenslagen har varit att främja bl.a. effektiv resurshushållning, fömyelse cxh ekonomisk tillväxt. Artxtet har varit inriktet på att effektivisera lagstiftningen i fönte hand cfe det gäUer prissamverkan, marknadsdelning cxh företagsförvärv. Kommittén har aUtså sökt precisera målen för konkunenslagstiftningen cxh knyte dem tiU de centrala ekonomiska och politiska målen. Målformuleringen utgår från att konkunenslagstiftningen inte bara är avsedd att påverka för­hållandena inom näringslivet utan även förhållandena inom stora delar av den offentUga sektora.

Ändamålet med konkurrenslagen skall vara att skapa cxh upprätthålla en effektiv konkurrens som

1.

främjar rationell prcxluktion och god resunhåUning

2.

bidrar tiU att öppna marknader samt firämjar etablering av nya företag cxh utveckling av nya produkter

3.

leder tiU lägre priser

4.

ger konsumenter cxh andra köpare valfrihet och möjligheter att påverka utbudet av varor cxh tjänster.

Problemet då det gäUer utforma cxh tillämpa en effektiv konkurrenslagstift­ning är att många konlcunensbegränsande åtgärder har säväl positiva som negativa konsekvenser. En konkunensbegränsning kan således innebära en

162

rationeUare produktion och lägre kosbiader för företagen, samtidigt som den    Prop- 1992/93:56 innebär risk för att monopolpriser tas ut, att företagens kostiiader ökar på    Bilaga 1 grund av ineffektivitet samt risk för en långsammare teknisk utveckling och förayelse.

Vid ingripanden mot företag som hämmar konkunensen cxh vid prövning av företagsförvärv måste bäde de positiva och negativa effekterna beskrivas och utvärderas. Bedönmingen av om en konkurrensbegränsning är skadUg frän aUmän synpunkt bör baseras på en samhäUsekonomisk analys där man beaktar bäde sådana effekter som kan värderas i kronor och sådana effekter som bara kan beskrivas kvaUfetivt.

Vissa konkunenäiegränsnuigar kan befaras ha eUer komma att fi så negativa effekter på konkurrensen cch utgöra ett ddant hot mot konsumen­teraas välfärd att de genereUt bör förbjudas. En huvudfråga för kommittén har varit att bedöma om den nuvarande lagstiftningen som bygger på den s.k. missbmksprincipen har varit tilhäckligt effektiv för att åstadkomma fiingerande konkunensförhållanden i Sverige eller om det behövs ett större inslag av genereUa förbud.

Vid prövningen av denna fråga har kommittén beakfet konkurrensförhål-fendena i Sverige och olika omvärldsförändringar som har ägt mm under senare är. En vUctig utgångspunkt har varit att de marknadsekonomiska principema fitt ökad betydelse och att olika avreglerande åtgärder vidtegits. Prisregleringar skall i framtiden bara användas vid exceptioneUa krissihiatio-ner.

Förbud införs mot prissamverkan och marknadsdelning

Kommittén har redovisat att prissamaibete är omfattande i svoiskt näringsUv inom ett stort antal branscher. Etet gäller såväl vam- som tjänstesektora. En stor del av det prissamartiete som i dag finns är en direkt följd av de olUca prisregleringar vi tidigare haft. Ett pris»mart>ete som omfattar mänga och Stora företag pä marknaden medför betydande risker för att samarbetet försvagar det nödvändiga konkunenstrycket med negativa följder för sunhäUsekonomin.

Kommittén anser att den nuvarande missbmksprincipen utgör ett aUtför svagt skydd för att hindra horisontellt prissamarbete som skadar konkunen­sen och marknadshushåUningens effektivitet.

Vi föreslår ett föibud mot horisonteUt prissamaibete som omfattar en väsentlig del av marknaden. Förbudet föreslås ttäffa överenskommelser och i samförstånd tiUämpade gemensamma förfaranden men ocksä påtryckningar i syfte att få tiU stånd en överenskommelse eller ett gemensamt agerande. Förbudet föreslås omfatta såväl fall som innebär att ett visst pris eUer rabatt bestäms som att oUka former av rekommendationer om priser eUer rabatter utfårdas.

163

Kommittén föreslår även föibud mot marknadsdelning mellan näringsidkare,    Prop. 1992/93:56 när förfiundet omfattar en väsentUg del av marknaden. Marknadsdehiing    Bilaga I utgör ofta ett altemativ tiU prissamarbete när det gäUer att undvUca priskonkurrens. Förbudet föreslås avse såväl kvotering, områdesindelning som olika former av utbudsbegränsningar.

Kommittén har valt att inte precisera i lagtexten vad som skaU avses med en väsentUg del av marknaden. Däremot har vi föresfegit en tumregel tiU ledning för rättstillämpningen där vi anger 20 % som en lämplig gräns.

Prissamartiete i form av cirkaprisUstor förekommer i stor utsträckning inom såväl vam- som tjänstesektom. Konsekvensen av värt ställningstagande blir att flertalet nuvarande Ustor kommer att drabbas av förbudet. Även prissamartxtet inom de stora Uvsmedelsblocken träffas av förbuden.

Kommittén konstaterar att cirkapris\\stor är generelfe cxh inte tar hänsyn tiU olUca butiksstmkturer som förekommer inom landet, Listoma beaktar inte den enskUcfe butikens kostnader cxh konkunenssituation. Dette innebär t.ex. att det inte sker en anpassning av prisema tiU lokal efterfrågan eUer till kostnadsförhållandena i enskilcfe företeg. Prisrekommentfetioner som fecker en väsentiig del av en bransch tenderar att skapa en högre prisnivå än vad som skulle ha varit fallet i ett läge med helt mdividueU prissättiiing.

För att möjUggöra samverkan mellan mindre företag föreslår komntittén ett undanteg från förbuden som innebär att mindre företag kan samverka i syfte att bättte kunna konkunera med stöne företag cxh därmed bidra tUl en hårdare konkunens på marknaden. I vissa situationer kan mindre företag t.o.m. ha en väsentiig andel av marknaden. Det kan t.ex. gälla butiker i glesbygden. Kommittén föreslår därför ett särskUt småföretagsundaiuag.

Småföretagsundantaget innebär att visst samarbete mellan näringsidkare inom t.ex. åkeri cxh taxi inte träffas av de föreslagna förbuden. Även samaibete inom jordbmkets primärföreningar undantas.

Federativt samarbete mellan ekonomiska föreningar eUer Uknande verksam­hetsformer anser kommittén inte genereUt kunna tilfetas. För att undantag från fölbuden skaU gälla krävs att samarbetet har begränsad omfattning cxh att det stärker konkunensen på marknaden. Frågan om samarbetet stärker konkurrensen får bedömas mot bakgmnd av hur stark sidokonkurrensen är.

För att öka företagens möjligheter att bedöma de rättsUga konsekvenserna av sitt agerande införs möjlighet för dem att erhåUa s.k. negativattesl. Det innebär att konkunensverket i förväg prövar om ett visst förfarande bedöms bli träffat av ett förbud eller ej.

Inköpskarteller

164

Kommittén har frän den särskUda lagen om konkurrensbegränsningar    Prop. 1992/93:56 beträffande jordbruksprodukter  överfört  förbudet  mot inköpskarteUer.     Bilaga 1 TiUsammans  med  de  generelfe  förbuden  mot  marknadsdelning  cxh prissamaibete  innebär detfe att den  lagens regler helt överförts  tiU konkurrenslagen varför lagen kan upphävas. Från förbudet mot inköpskartel­ler gön motsvarande uncfentag som för övriga förbud.

Anbudskartellförbudet och brunoprisförbudet förtydligas

Kommittén föreslär att nuvarande förbud mot anbudskarteUer skaU bibehållas vid sicfen av det aUmänna förbudet mot prissamverkan. Nu gällande undantag för säljorganisationer bör dock upphävas.

Undantaget för samfäUd prestetion med gemensamt anbud (konsortier) bör UttryckUgen begränsas tiU de fall cfe de samartxtande har otillräckliga resurser för att var för sig utföra prestetionen eUer då bestäUaren godtar samarbetet.

De generelfe undantegen för samarbete som inte omfattar en väsentiig del av marknaden och för samarbete mellan mindre näringsidkare föreslås gälfe även i fråga om detfe förbud. Nu gällande föreskrifter om uppgiftsskyldighet utvidgas.

Kommittén föreslår att även bmttoprisförbudet i konkunenslagen överförs till den nya lagen. Bestämmelsens tillämpningsområde föreslås bU något utvidgat genom att cxkså bmttoprissättning vid uthyrning av hyrda varor föreslås bU omfattet av förbudet.

Den nya generaUdausulen

Generalkfeusulen, eUer missbmksbestämmelsen, utgör den centrafe bestämmelsen i nuvarande konkunenslag. Den kan utiiyttjas i fråga om alfe typer av konkurrensbegränsningar. Kommittén anser att generalkfeusulen har fyUt en viktig funktion och att den bör överföras tiU den nya fegen.

Vi anser emeUertid att det tydligare bör klargöras att åtgärder mot konkurrensbegränsande förfaranden bör utgå frän en samhäUsekonomisk bedömnmg. EnUgt vårt synsätt är konkurrens inget självändamål utan ett medel för att främja effektivitet och tillväxt och, ytterst, öka välfärden. Vårt förslag tiU ändamålsbestämmelse i den nya konkunenslagen bör därför även fi genomslag i utformningen och tillämpningen av generalkfeusulen. GeneraUdausulen bör utformas så att den blir operativt användbar mot olika former av missbmk.

EnUgt den nya missbmksbestämmelsen skall marknadsdomstolen vidte åtgärder om en konkunensbegränsning motverkar ändamålet med lagen

165

genom att hämma eUer vara ägnad att hämma förekomsten cch utvecklingen    Prop. 1992/93:56 av effektiv konkurrens och om dette sker {d ett sätt som är skadUgt firän    Bilaga 1 aUmän synpunkt. Etetta s.k. konkurrenstest liknar det konkurrenstest som £G tillämpar vid prövning av företagsförvärv.

En del av konkurrenstestet består i att analysera marknadssituationen. Därvid beaktas faktorer som marknadsandelar, sidokonkurrens, maktförhål­landen som finansieU styrka, teknisk överlägsenhet cxh kontroU över rävamtiUgångar, exportmöjligheter, efterlrägeutveckling samt rättsUga eUer faiftilra hinder för marknadstiUttäde. Man måste cxkså beakte vilka substitut som finns eUer kan utvecklas,

GeneraUcfeusulen föreslås uppbyggd av tre element: ett renodlat konkunens­test som avser firågan om humvida den aktueUa konkurrensbegränsningen hämmar eUer är ägnad att hämma förekomsten eller utvecklingen av effektiv konkurrens; ett tUiäggskrav som avser firågan om dette sker pä ett tt som är skadUgt ur aUmän synpunkt; samt ett rekvisit som kopplar samman missbmksbestämmelsen med ändamålsbestämmelsen.

TUläggskravet innebär att det också skaU prövas om hämmandet av konkunensen är skadligt från allmän synpunkt. Etenna prövning innebär en samhäUsekononusk bedömning av om fördelarna av konkurrensbegräns­ningen uppväger nackdelaraa. Vilka effekter som härvid skaU kartläggas cxh värderas bestäms av ändamålsparagrafen.

Mbsbruk av dominerande ställmng

När det gäUer missbmk av dominerande ställning föreslär vi en sänkild bestämmelse som konkretiserar tillämpningen av generalklausulen. Om en eller flera näringsidkare som har en dominerande ställning pä marknaden vidtar ett konkurrensbegränsande förfarande, vilket innebär ett missbmk av denna stälhiing, skall förfarandet anses skadligt. Såsom missbmk kan särskUt vara att bedöma följande förfaranden:

-

missgynnande av annan näringsidkare i fråga om pris, rabatt eUer annat affånvillkor vid inköp eUer försäljning,

-

exklusivavtal och Uknande förfiittanden som binder leverantörer eUer distributionskanaler,

-

säljvägran eUer annat avstående från affanförhåUande utan sakUg grund,

-

uppstäUande säsom villkor för avtal att avtalsparmer gcxlkänner tiU-äggsprestetioner, vilka varken till sin natur eller enUgt sedvänja har något samband med föremålet för avtalet.

Dominerande ställning bör enUgt den nya lagen anses föreUgga om ett företag har ett väsentiigt inflytande på marknaden och kan agera utan att

166

behöva befara aUvarUga reaktioner firån faktiska eUer potentieUa konkur-    Prop. 1992/93:56 renter. En marknadsandel pä omkring 40 % kan enligt kommitténs mening    Bilaga 1 inom mänga områden räcka för att uppnä dominans.

Reglerrui om kontroll av företagsförvärv

EnUgt komnutténs mening bör huvudregeln vara att företagsstrukturen i olika branscher skaU utvecklas utan reglerande mgrepp frän sfetsmaktemas sicfe. Encfest i de faU där förvärven bedöms medföra väsentUga risker för att marknadsmekanismema cxh konsumentemas ställning försvagas, bör konkurrensmyncUgheten ges en möjUghet att ingripa cxh förhindra företagsförvärv. Etet gäUer särskUt sädana horisonteUa förvärv som innebär att konkurrenskraftiga och utvecklingsbara företag slås samman cxh att dominerande ställning på marknaden uppkommer eUer föntärks.

Den nuvarande lagstiftningen är restriktiv vad gäUer möjUghetema att ingripa. Inte ens förvärv där en mycket stark marknadsdominans förelegat har kunnat förhindras. Kommitténs bedömning är att de nuvarande reglema särskUt med hänsyn tiU marknadsdomstolens praxis inte fyllt nägon större funktion för att bibehålla en effektiv konkunens.

Kommittén anser att dominans för ett eller flera företag pä många markna­der utgör ett samhällsekonomiskt problem, särskilt när hindren för import­konlcunens cxh för nyeteblering är höga. Vi anser att reglerna bör skärpas så att de ger möjlighet att ingripa i alla de fall där förvärv leder tUl påtagligt negativa effekter för konkunensen. EG har nyligen ändrat sina förvärvs­regler cxh infört en hårdare förvärvskonttoU.

Vi föreslär att ett företegsförvärv skall kunna förbjudas om det

-

slapai eUer förstärker en dominerande ställmng som väsentUgt hämmar eUer är ägnad att hämma förekomsten eller utvecklingen av en effektiv konkurrens pä marknaden i fräga och

-

dette sker på ett sätt som är skadUgt från allmän synpunkt.

Begreppet dominerande ställning bör ha samma innebörd i bestämmelsen om missbmk av dominerande ställning som i den om företagsförvärv. Vi föreslår säledes att ingripanden även skaU kunna ske i oUgopolfaU.

Värt system för konttoll av företagsförvärv innehåUer i likhet med generalkfeusulen ett s.k. konkurrenstest. Etet blir aUtså firåga om att samlat göra en bedömning av de faktorer som pä sUct har betydelse för utveck­lingen av förvärvets positiva eller negativa effekter för konkurrensen. LUcsom ifråga om ärenden enligt generalklausulen måste vid prövningen av företagsförvärv en samhällsekonomisk bedömning göras.

167

Kommittén föreslår obUgatorisk anmälan för förvärv som kan anses sänkUt    Prop. 1992/93:56

strategiska från förvärvsprövningssynpunkt. Konkurrensverket skaU senast    Bilaga 1

30 dagar efter anmälan fatfe beslut om undersökning. Under denna tid fir

inte företagen vidte några ätgärder för ftiUföljande av förvärvet. Efter ett

beslut om undersökning har verket tre månader på sig att väcka talan i

marknadsdomstolen.

Kommittén föreslär att konkurrenslagen cxkså ger en möjlighet att bryfe upp starka företagskoncentrationer då dette framstår som den encfe ftamkomUga vägen för att åstadkomma en effektiv konkurrens.

Sanktionsavgift och skadestånd

Mot bakgrund av en omprövning av förbudsomrädets oinfattning i den nya konkunenslagen har komnuttén funnit det motiverat att se över nu gällande sanktionssystem som bygger på kriminaUsering. På mänga områden, ofte med anknytning tiU näringsverksamhet, har en kriminaUsering av förbud ersatts eUer kompletterats med en skyldighet att utge en särskUd sanktion­savgift. Pä konkurrensområdet är ett mållUgt bötesstraff den vanligaste påföljden. Det nuvarande påföljdssystemet svarar inte mot de oftast stora samhäUsekonomiska värden som konkunenslagstiftningen gäller. Kommittén föreslår i stället att det bör skapas en ordning där överträdelser av förbuden leder tiU en skyldighet för företegen att betala en konkurrensskadeavgift.

Etet bör vara en aUmån sttävan att göra det möjUgt för enskUda företag att själva te tiU vara sin rätt på konkunensområdet. LagtUlämpningen på området skaU således inte vara en angelägenhet enbart för konkunensmyn­digheten. I det syftet bör uttryckliga regler om skadestånd införas.

Tillfälliga prisnedsätmingar - extrapriser

Kommittén har konsteterat att det föreUgger problem kring tUlfälliga prisnedsättningar cxh att dessa problem har att göra med dålig efterlevnad tiU nu gällande regler, oklarheter i toUcningen cxh missbmk av begreppet "extrapris". Kommitténs förslag om förbud mot horisonteU prissamverkan kommer att omöjUggöra jämförelser med ett ordinarie pris som butiken inte själv tillämpat utan som tagits från kedjans cttkaprisUste och därigenom i det enskUda faUet framstår som fiktivt.

Kommittén föreslår att prisinformationslagen kompletteras med en regel som tar sikte pä att marknadsföring inte får utformas så att konsumenter vUseleds om prisets förmånUghet. Om en tillfälUg prisnedsättning marknadsfön som särskUt förmånUg måste nedsättiiingen vara påtagUg i förhållande tiU det pris som omedelbart dessförinnan tUlämpats på försäljningsstäUet under rimUgt lång tid. Uttryck som "extrapris", "chcxkpris" eUer användningen av iögonfaUande färger är ägnade att ge konsumenten ett uitryck av ett särskUt  förmånUgt köp.  En  sådan  marknadsföring mnebär aUtså att

168

prisnedsättningen  måste  vara påtagUg.   Erbjudandets  varaktighet  och    Prop. 199_/J3:6

eventtieUa andra begränsningar skaU firamgå tydUgt.

Bilaga 1

Kommittén har övervägt att komplettera lagen med en rätt att ge närmare cxh bindande föreskrifter om tillämpningen. Eftersom sådana föreskrifter emeUertid kan inbjuda tUl detaljreglering som skulle motverka syftet med komnutténs försfeg har kommittén avsfett från detfe. Eten nya regeln mäste följas upp av utökade insatser för att konttoUera efterlevnaden. Talan om vitesförbud i avskräckande syfte bör väckas mot de butiker som bryter mot regeln. Nuvarande vitesnivåer bör höjas avsevärt.

Avreglering

Konkurrenslagstiftningen gäUer inte i fräga om såcfena konkunensbe­gränsande förfiuanden som är tillåtna enUgt lag eUer annan författning. Kommittén anser att en skärpning av konkurrenslagen mäste åtföljas av avregleringsätgärder inom såväl den private som kommunala sektora.

Kommittén har i tidigare betänkanden lämnat förslag tiU avreglering inom Uvsmedelssektora, inrikesflyget cxh bygg- och bostadssektora. I det nu föreUggande betänkandet behandlas mera allmänt frågor om

-

etableringskonttoU

-

importhinder

-

prisregleringar

Kommittén konsteterar att det finns många etableringskontroller och tiUståndsprövningar som förhindrar eller försvårar möjUgheteraa att starte nya företag. Att öppna nya marknader och underfette nyföretagande är vUctiga mål för konkunenspolitiken. Det är därför nödvändigt att systema-tislct gä igenom cxh ompröva regleringar som innebär konkurrensbe­gränsningar, cxh då särskilt regleringar där en myndighet skaU pröva behovet av en viss verksamhet.

I betänkandet diskuteras möjligheterna tiU avreglering och förenklad tiUståndsprövning mom följande områden:

-

Kommunikationsområdet, där vi bl.a. framhåUer behovet av att fe ytterUgare steg i avregleringen av inrikesflyget. Även behovet av att ytterUgare bryte upp monopolen inom post-, tele- och järavägsområdena firamhåUs.

-

Bygg/boendeomrädet, där vi bl.a. föreslår att det s.k. markvillkoret bibehåUs men att reglema ändras så att det blir fettare för företagen att fömtse hur det kommer att tUlämpas.

-

Livsmedelsområdet, där en rad förslag ges för att med bibehåUande av nuvarande regler i plan- och bygglagen åstadkomma en friare etablering

169

av Uvsmcdelsbutiker. Dessa åtgärder tiUsammans med de förbud, som vi    Prop. 1992/93:56 redcnisat ovan, innebär att kommittén anlagt en helhetssyn och angripit    Bilaga I konkurrensförhållandena   i   hefe   Uvsmedelskedjan.   Härigenom   bör fördelama av den nu beslutade avregleringen mom jordbruket komma cxkså konsumenterna till del genom lägre Uvsmedelspriser.

Kommittén diskuterar vidare möjUghetema att Oka importkonkurrensen. Vi föreslär härvid att art>etet med att undanröja tekniska handelshinder effektiviseras genom att kommerskoUegium cxh konkurrensmyndighetens bevakning samordnas.

Kommittén redovisar även en utvärdering av systemet med nordiska typgcxikännanden av byggmaterial. Etetfe system har ftämjat konkurrensen och har inte medfört några större olägenheter. Etet bör därför tUls vidare vara kvar. Etet pågår emeUertid ett aibete med att harmonisera kontttiUord-ningama på västeuropeisk nivå och pä sikt kommer därför nordiska typgcxikännanden inte att behövas.

Dä det gäUer prisregleringar konsfeterar kommittén att den intemationeUa ekonomiska forskningen, lUcsom de utvärderingar som gjorts i Sverige, en­tydigt visar att prisregleringar inte är ett effektivt medel att hålfe igen prisökningar. En prisreglering kan särskUt på läng sUct få negativa samhälls­ekonomiska effekter med avseende pä resursallokeringen och dynamUcen i näringsUvet, Att prisregleringslagen nu är avsedd att tiUämpas bara i exceptioneUa krislägen är därför enligt vår mening positivt. Kommittén anser att som konsekvens härav bör den s.k. uppgiftsskyldighetslagen ändras. Konkunensmyndigheten bör endast i samband med konkurrensmäl ha rätt att med tvångsmedel kräva in uppgifter om priser från företagen m.m.

Kommittén föreslår vidare att konkurrensmyndigheten cxh finansm-spektionen själva bör få beslute om cxh i vilken omfattning kartellregister skaU föras. Ansvaret för lokala prisundersökningar föreslås bU decentralise­rat tiU länsstyrelsema.

Kommittén anser att kvarvarande särskUda prisregleringar bör ses över. Det gäUer bl.a.

-

luftfartsverkets konttoU av biljettprisenia för flyget

-

länsbostadsnänmdemas kosttiadskonttoU

-

hyreskontroUen enUgt den s.k. bmksvärdesprincipen.

Konkurrensvärdens organisation

Konkurrensrätten rör frägor av en ofte specieU karaktär. Det är därför befogat att behålfe marknadsdomstolen som specialdomstol på området. Domstolens kompetens umyttjas bäst om den fär pröva även firägor om konkurrensskadeavgift, skadestånd och utdömande av vite. PrincipieUa skäl

170

som är ärskUt firamträdande i fräga om sanktionsavgift cxh skadeständ talar    Prop. 1992/93:56 för att dess beslut, med tillämpning av de vanUga reglerna om prövningstiU-    Bilaga 1 stånd, skall kunna överklagas tiU högste domstolen.

Kommittén föreslår att marknadsdomstolen i mäl enUgt konkurrenslagen bör ha en sammansättning utan intresseledamöter. Motivet för dette är att domstolen även skaU döma ut sanktionsavgifter och vite och pröva firågor om skadeständ. Med hänsyn tiU det europeiska integrationsarbetet är det cxksä en fördel om marknadsdomstolen interaationeUt erkänns som en av partsintiessen oavhängig domstol.

Komnuttén anser att det är viktigt att kvaUficerad ekonomisk expertis finns företrädd i marknadsdomstolen och att det sker en breddning av de ekonomiska expertemas erfarenhetsbakgmnd.

För att effektivisera den konkurrensfirämjande verksamheten föreslås organisatoriska förändringar som bl.a. innebär att NO och SPK sammanfön tiU en ny myndighet med benämningen konkurrensverket. Syftet med »unmanslagningen är dels att bättte integrera Nös cxh SPKs verksamhet cxh bättre umyttja tiUgängliga resurser, dels att höja den professioneUa kompetensen och myndighetemas förmåga att lösa sina uppgifter.

I konkurrensverkets uppgifter skall ingå

-

uttedningsverksamhet cxh information om rådande marknadsförhållanden i syfte att underlätte för olika aktörer pä maiknaden att agera sä att en effektiv konkurrens uppnäs,

-

åtgärder för att undanröja konkunensbegränsningar genom tiUämpning av konkunenslagen i enskilda fall,

-

avreglering och åtgärder för att främja konkurrens inom offentiig sektor.

Kommittén föreslår att konkunensverket skaU oiganiseras i följande produktionsenheter:

-

Branschenheter för tUlämpning av konkurrenslagen

-

Utredningsenheter för branschutredningar, avregleringsuttedningar cxh analyser av effekterna av konkunensbegränsningar

-

Informationsenhet,

Verket bör ledas av en styrelse utan partsföreträdare och en generaldirektör som utses av regeringen. Benämningen NO utgår.

171

Vid verket bör finnas vissa stabsfunktioner, bl.a. för juridiska konsulfetioner    Prop. 1992/93:56 cxh intemationelfe kontakter. TiU verket bör även vara knutet ett konkur-    Bilaga 1 rensråd cxh ett forskningsråd.

Totalt bör det vid verket finnas ca 125 tjänster, dvs. omkring 50 fårre tjänster är vad NO och SPK i dag har. Konkurrensverkets resursbehov beräknas uppgå tiU ca 60 mUj.kr. Våra försfeg tiU organisatoriska föränd­ringar beräknas sammantaget kunna lecfe tiU en besparing för statsverket pä drygt 10 %.

Konkurrensverket bör i huvudsak vara anslagsfinansierat. Av utrednings­verksamheten bör dock ungefär 1/3 vara uppdragsfinansierad med regerings­kansUet och det StatUga kommittéväsendet som beställare.

Konsekvenser med avseende på EG

AUa de förändringar i konkunenslagstiftningen som kommittén föreslär innebär en ökad grad av harmonisering med EGs konkurrensregler. Vi föreslär säledes förbud mot horisontell prissamverkan och marknadsdelning, vilket innebär ett närmande tiU den förbudsprincip som man har inom EG. I firäga om företagsförvärv föreslår vi att prövningen skaU gmndas på ett s.k. iconkurrenstest Uknande det som finns inom EG-rätten. Prövnings­systemet med bl.a. tidsfirister är också anpassat tiU vad som gäUer mom EG. Vidare föreslår vi en avkriminalisering av förbuden och att överträdelser av förbuden i konkunenslagen i stället skall kunna leda tiU kraftiga sanlctions-avgifter motsvarande vad som tUlämpas inom EG.

Det kommer emeUertid fortfarande att finnas kvar vissa skUlnader meUan EGs cxh våra konkunensregler, bl.a. följande:

-

I Sverige kommer fem särskilt utpekade typer av konkunensbegränsande förfaranden att bU förbjudna medan enUgt EGs regler i princip alfe förfaranden som hämmar konkunensen är förbjudna. Etet betyder att vi behåUer missbmksprincipen för att ingripa mot andra former av konkur­rensbegränsningar.

-

Vår förvärvskonttoU kommer inte att bli Uka sträng som EGs genom att vid prövningen fömtom ett konkunenstest även en samhäUsekonomisk bedömning skaU göras om förvärvet är skadUgt firän aUmän synpunkt.

Vi bedömer att de skillnader mellan EGs och våra regler som kommer att finnas kvar inte försvårar det pågående integrationsarbetet. Liknande skillnader finns även meUan EG-länderaas nationeUa konkunenslagstiftning cxh EGs gemensamma konkunensrätt.

172

Lagförslag i betänkandet

(SOU 1991:59) Konkurrens for ökad välfärd

1. Försfeg tUl konkurrenslag (1992:000)

Härigenom föreskrivs följande INLEDANDE BESTÄMMELSER

1 9 Denna feg har tiU ändamål att inom privat och offentiig näringsverksam­

het skapa och upprätthålla en effektiv konkurrens som

1.

främjar en rationell produktion och en god resurshushållning,

2.

bidrar tiU att öppna marknader samt firämjar eteblering av nya företag och utveckling av nya produkter,

3.

leder tiU lägre priser cxh avgifter, cxh

4.

ger konsumenter och andra köpare valfrihet och möjUgheter att påverka utbudet av varor, tjänster cxh andra nyttigheter.

2 9 Etenna lag tillämpas i fråga om konkunensbegränsningar med verkan

inom landet.

Lagen tUlämpas inte på överenskommelse mellan artxtsgivare och arbetstegare angående arbetslön eller andra arbetsvillkor.

3 9 Om det krävs med hänsyn till en intemationeU överenskommelse, kan

regeringen beslute att prövning av fråga om åtgärd enUgt 31 9 i ett enskilt

faU får ske beträffande en konkunensbegränsning med verkan utom landet.

En sådan konkunensbegränsning skall anses skadUg, om den strider mot

överenskommelsen.

Regeringens beslut enligt förste stycket sker efter firamstälhiing av konkunensverket. Om regeringen har bifiilUt framställningen får konkur­rensverket beslute om åtgärder enligt 56 - 58 och 61 99.

FÖRBJUDNA KONKURRENSBEGRÄNSNINGAR

BruttoprisfÖrbud

4 9 En näringsidkare fär inte i samband med försäljning eUer utiiyming av

en vara

1.

betinga sig av en näringsidkare i ett senare led att denne vid försäljning eUer uthyrning av en vara inte skall gå under ett visst pris, eUer

2.

tiU ledning för prissätttiingen i eu senare led ange ett visst pris vid försäljning eUer uthyming av en vara utan att det framgår att priset får sättas lägre.

Prop. 1992/93:56 Bilaga 2

173

PriskanellfÖrbud

Prop. 1992/93:56

Bilaga 2

3 9 En näringsidkare fär inte ingå eUer tiiUämpa ett avtal med en annan näringsidkare om avtalet innebär bestämmande eUer rekommendation av pris eUer rabatt vid tUlhandahållande av en vara, tjänst eUer annan nyttighet.

MarknadsdelrungsfÖrbud

6 § En näringsidkare fär inte ingå eUer tUlämpa ett avtal med en annan

näringsidkare om avtalet

1.   innebär en delning av prcxluktion, förädling eUer tUlhandahållande  av

en vara, tjänst eUer annan nyttighet

-

i kvoter

-

i geografiska områden, eller

-

i kundkretsar, eUer

2.   mnebär att produktionen eller utbudet av en vara, tjänst eller annan

nyttighet begränsas på något annat sätt.

InköpskanellfÖrbud

7 9 En näringsidkare får inte i fråga om jordbmksprodukter ingå eUer

tillämpa ett avtal med en annan näringsidkare om avtalet innebär att inköp

av varor inom landet delas upp i kvoter, geografiska områden eUer på annat

sätt.

Med jordbmksprodukter avses sådana varor som anges i bilagan tiU lagen (1990:615) om avgifter på vissa jordbmksprodukter m.m.

AnbudskanellfÖrbud

,

8 9 En näringsidkare fär inte ingå eller tiUämpa ett avtal med en annan

näringsidkare om avtalet innebär att vid anbudsfevUng för tiUhandahållande

av en vara, tjänst eUer annan nyttighet

1.

någon skaU avsfe från att lämna anbud,

2.

en anbudsgivare skall lämna högre anbud än en annan eUer

3.

samartiete annan skall förekomma i firäga om anbudssumma, förskott eUer kreditviUkor.

Fölbudet i fönfe stycket gäUer inte ett avtal som innebär att näringsidkare vid en anbudsfevUng går samman för samfäUd (»estetion med gemenunt anbud, om näringsidkaraa kan visa att samgåendet föranleds av att näringsidkamas egna resurser är otillräckliga eUer om beställaren senast vid avtalsslutet gcxltar förfarandet.

Förbudet i förste stycket gäller inte heller ett avtel som innebär att näringsidkare går samman i den formen att någon av dem medverkar som underleverantör tiU anbudsgivare.

174

9 9 En näringsidkare som har ingått eUer tiUämiat ett sädant avtal som    Prop. 1992/93:56

avses i 8 9 fönte stycket men som är tiUåtet enUgt andra eUer ttedje stycket    Bilaga 2

skaU, om han lämnar anbud i en anbudsfevUng som berön därav, senast när anbudet lämnas skriftUgen länuia uppgift om detta tiU den som anbudet skaU riktas tiU. Uppgift skaU länuias även när förfarandet är tiUåtet enligt 10 9 fönte stycket eUer 11 9 andra stycket.

Förbudens omfattmng

10      9 Förbuden i 5 - 8 99 gäller mte

1.

förfarande som inte omfattar en väsentUg del av den marknad som det är fräga om i varje särskUt faU (marknaden),

2.

samaibete meUan mindre näringsidkare som stärker deras konkurrens­kraft i förhållande tiU stöne näringsidkare, eUer

3.

samarbete av begränsad omfattning meUan ekonomiska föreningar, ömsesidiga försäkringsbolag eller Uknande verksamhetsformer som stärker konkurrensen pä marknaden.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får utfärcfe närmare föreskrifter för tillämpningen av denna bestämmelse.

119 Förbuden i 5 - 8 99 gäller endast om avtalet ingåtts eUer tillämpats mellan näringsidkare som är eller kan bli konkunenter med varandra. Med avtal jämstäUs gemensamt förfarande som sådana näringsidkare tUlämpar i samförstånd och påtryckning i syfte att få till stånd ett sådant avtal eller gemensamt förfarande.

Förbuden i 4 - 8 99 gäller inte ett förfarande som ett koncemföreteg tUlämpar i förhållandet tiU ett annat företag inom koncemen.

Förbuden i 4 - 8 99 gäUer inte heller ett förfarande som

1.   utgör ett led i åtagande att för någon annans räkning tUUiandahåUa en

vara, tjänst eller annan nyttighet, eller

2. har sin gmnd i upplåtelse av immateriell egendom.

YtterUgare föreskrifter om undantag frän förbudet i 4 9 finns i 10 9 CECA-lagen (1972:762).

Dbpens från förbuden

Yl 9 TUlstånd kan meddelas till ett förfarande som är föibjudet enligt 4 - 8 §9 om

1.

förfarandet inte hämmar eller är ägnat att hämma förekomsten eUer utvecklingen av en effektiv konkunens på den marknad det är fråga om eUer

2.

det föreligger omständigheter av särpräglad art som är av betydelse från aUmän synpunkt.

175

Förfarandet fir inte begränsa konkurrensen mer än som är nödvändigt.

Prop. 1992/93:56

Bilaga 2

TiUstånd kan ges för viss tid eUer tUls vidare.

ANDRA SKADLIGA KONKURRENSBEGRÄNSNINGAR

Allmän missbniksbestämmebe mot skadliga konkurrensbegränsningar

13 9 Om en konkurrensbegränsning motverkar ändamålet med denna feg

genom att

1.

hämma eUer vara ägnad att hämma förekomsten eUer utvecklingen av en effektiv konkurrens, och om

2.

dette sker på ett sätt som är skadUgt från aUmän synpunkt,

skaU åtgärd vidtas enUgt fegen mot den skadUga konkurrensbegränsningen.

Missbruk av markruidsdominans

14 9 Om en eUer flera näringsidkare som har en dominerande stälhiing på

marknaden vidtar ett konkunensbegränsande förfarande, vilket innebär ett

missbmk av denna ställning, skall förfarandet anses skadligt enligt 13 9-

Såsom missbmk kan anses bland andra följande konkunensbegränsande förfaranden:

1.

missgynnande av annan näringsidkare i fräga om pris, rabatt eUer annat affärsvillkor vid inköp eUer försäljning,

2.

exklusivavtal och liknande förfaranden som binder leverantörer eUer distributionskanaler,

3.

säljvägran eUer annat avstående från affärsförhållande utan saklig gmnd,

4.

UppstäUande såsom villkor för avtal att avtalspartner godkänner tiUäggsprestetioner, vilka varken till sin natur eller enligt sedvänja har något samband med föremålet för avtalet.

Särskilda bestämmeber om företagsförvärv

15 9 Ett företegsförvärv skall förbjudas, om förvärvet

1.   skapar eller förstärker en dominerande ställning som väsentUgt hämmar

eUer är ägnad att hämma förekomsten eller utveckUngen av en effektiv

konkunens på den marknad det är fråga om och

2. dette sker på ett sätt som är skadligt från aUmän synpunkt.

Med företagsförvärv avses i denna lag förvärv av företag som driver verksamhet inom landet. Som företagsförvärv räknas också förvärv av aktier, andel i handelsbolag, rörelse eller del av rörelse. TiU företagsförvärv räknas vidare fusion.

Vid bedömning eiUigt förste stycket skall, om förvärvaren är en av flera näringsidkare som sammanhålls av gemensamma ägarinttessen eller på annat

176

sätt, som förvärvarens marknadsandel räknas gmppens sammanlagcfe andel    Prop. 1992/93:56

av den marknad det är fråga om.

Bilaga 2

16 9 Om det är ägnat att undanröja de negativa effekteraa av ett

företagsförvärv kan i stäUet för förbud enUgt 15 9

1. meddelas åläggande att avyttra viss del av rörelsen eUer

2. föreskrivas annat konkunensfrämjande villkor för förvärvet.

Ett fölbud enUgt 15 9 f mte meddelas i fräga om förvärv som har skett pä fondbörs eUer genom inrop på exekutiv auktion. I stället fär näringsidkaren åläggas att avyttra akttema eUer den egendom som förvärvats på auktionen.

17 9 Ett beslut om föibud mot ett företagsförvärv innebär att förvärvet blir

OgUtigt.

Uppbrytning avföretag i särskilda faU

18 9 Om en näringsidkare har en så dominerande ställning att det inte på

annat sätt firamstår som möjligt att skapa en effektiv konkunens pä

marknaden, kan näringsidkaren, i fall som har väsentiig betydelse från

allmän synpunkt, åläggas att avyttra viss del av rörelsen.

VERKAN AV AVTAL I STRID MED FÖRBUD M.M.

19 9 Ett avtal eUer avtalsvillkor som strider mot 4 - 8 99 eller mot förbud

eller åläggande som meddelats enligt 31 eUer 36 9 är ogiltigt.

Ett avtal som tillkommit ttots att näringsidkaren inte har lämnat uppgift enUgt 9 9 är ogiltigt, såvicfe inte beställaren godkänner avtalet sedan han fitt kännedom om att det förekommit samverkan vid anbudsfevUngen.

KONKURRENSSKADEAVGIFT

20

9 Eten eUer de näringsidkare som överträder bestämmelserna i 4 - 9 99 skaU betafe en särskild avgift (konkunensskadeavgift). I ringa fiaU skaU ingen avgift betafes. Avgiften tillfaller steten.

21

9 Avgiften skaU fastställas till lägst tio ttisen kronor och högst fem mUjoner kronor. Om det är påkallat av hänsyn tiU omständigheterna kan avgiften fastställas tiU ett belopp som överstiger detta, men dock inte är högre än tio prcxent av näringsidkarens årsomsättning enUgt det årsbokslut som senast har faststäUts vid tidpunkten då talan väcks. Om talan riktar sig mot flera näringsidkare skall avgiften fastställas särskilt för var och en av dem.

22

9 När avgiftens storlek bestäms skall särskUt beaktas om överträdelsen utgjort ett led i en organiserad, omfattande samverkan eller i ett upprepat förfarande eUer har medfört txtydande skada. Vidare skaU särskild hänsyn

\2 Riksdagen /922m. /saml. Nr 56

177

tas tiU hur länge överträdelsen pågått och om den skett uUm att komma tiU    Prop. 1992/93:56

utomståendes kännedom.

Bilaga 2

23 9 Avgiften fär sättas under vad som följer av 21 9 eUer efterges, om

särskUcfe omständigheter talar för det.

SKADESTÅND

24 9 Den som uppsåtiigen eUer av oaktsamhet

1.

överttäder 4-8 99,

2.

bryter mot förbud eUer äläggande enUgt 31 eUer 36 9 eUer

3.

vidtar en konkurrensbegränsning som utgör ett missbmk av domineran­de ställning

skaU ersätfe den skada som därigenom uppkommer för annan näringsidkare eUer för avtalspart.

25

9 Den som uppsåtiigen eller av oaktsamhet underlåter att lämna uppgift enligt 9 9 skall ersätfe den skacfe som därigenom uppkommer för be­stäUaren.

26

9 Talan om skadestånd enligt denna lag får avse skada endast under de fem senaste åren innan talan väcktes. För skacfe under tid dessförinnan är rätten tiU skadestånd förlorad.

HANDLÄGGNINGEN M.M.

Ansökan

27 9 Marknadsdomstolen handlägger mål enligt denna lag efter ansökan. I

fråga om dispens cxh negativattest skall dcxk ansökan göras hos konkunens­

verket.

28 9 Ansökan om åtgärd mot skadlig konkurrensbegränsning gön av

konkunensverket eller av en näringsidkare som berörs av konkurrensbe­

gränsningen i fråga. Om konkurrensverket i ett enskUt faU beslutar att inte

göra ansökan, får ansökan göras av en sammanslutning av konsumenter,

löntagare eller näringsidkare.

Ansökan om prövning av företagsförvärv, uppbryming av företag cxh påförande av konkurrensskadeavgift får endast göras av konkunensverket.

Marknadsdomstolen prövar frågor om skadestånd enligt denna lag.

Marknadsdomstolen prövar frågor om utdömande av vite som förelagts med stöd av denna lag. Ansökan om utdömande av vite görs av konkunensver­ket. I firåga om vite som marknadsdomstolen förelagt på talan av någon annan får även denne ansöka om att vitet döms ut.

178

29 9 Mål mellan samma eUer olika parter fär handläggas i en rättegäng, om    Prop. 1992/93:56

det är tiU gagn för uttedmngen. När det finns skäl tiU det fär mäl som    Bilaga 2

förenats äter särskUjas.

I samband med talan om utdömande av vite fär talan föras om nytt vitesföreläggande.

Mäl om åtgärder mot skadliga konkurrensbegränsningar

30 9 Om en konkunensbegränsning är skadlig enUgt 13 9 skaU mark­

nadsdomstolen beslufe om åtgärd enUgt 31 9 för att förhindra skadUgheten,

En sådan åtgärd fär riktas mot en näringsicUcare som föranleder skadUg­

heten.

319 Marknadsdomstolen kan meddela näringsidkaren

1.

förbud att tiUämpa ett visst avtal, avtalsvillkor eUer annat konkurrens­begränsande förfarande eller att tillämpa väsentUgen samma förfarande som det sålunda förbjudna,

2.

äläggande att tillhandahålla en annan näringsidkare en viss vara, tjänst eUer annan nyttighet på villkor som motsvarar vad han erbjuder andra näringsidkare (säljåläggande), eller

3.

äläggande att på annat sätt ändra ett konkunensbegränsande förfarande, att i samband med ett sådant förfarande uppfyUa ett visst vUlkor eller att lämna viss mformation eller vidte annan åtgärd som motverkar förfarandet (rättelseåläggande).

Om den skadliga konkunensbegränsningen innebär att ett pris med hänsyn tiU kostnaderna och övriga omständigheter är upjsenbart för högt och saken är av större vikt, kan marknadsdomstolen ålägga näringsidkaren att under en viss tid, högst ett år, inte överskrida ett visst högste pris (prisäläggande).

Ett förbud eUer åläggande enligt förste eller andra stycket gäller omedelbart, om inte marknadsdomstolen bestämmer annat.

32

9 Om särskilda skäl talar för det, skall marknadsdomstolen, innan föibud eUer åläggande enligt 31 § meddelas, söka förhindra skadUgheten genom förhandUng.

33

9 Om särskUda skäl talar för det, kan marknadsdomstolen beslute i fråga om förbud eUer åläggande enligt 31 9 för tiden intiU dess att målet slutiigt har avgjorts eUer annat har förordnats.

34

9 Ett förbud eller ett åläggande enligt 31 9 skaU förenas med vite, om inte dette av särskilda skäl är obehövligt.

35

9 I mål om åtgärd mot skadlig konkurrensbegränsning där någon annan än konkunensverket är sökande kan marknadsdomstolen vid vite förelägga

179

part eUer annan att förete handling, vamprov eUer annat som kan ha    Prop. 1992/93:56

betydelse som bevis i målet.

Bilaga 2

Beslut om föreläggande enUgt fönte stycket mnebär inte skyldighet att röja företagshemUghet av teknisk natur. Om föreläggandet avser nägon som mte är part eUer medverkar enligt 13 a 9 lagen (1970:417) om marknadsdomstol m.m., gäUer dämtöver 38 kap. rättegångsbalken i tillämpUga defer.

36 9 Om det finns fömtsättningar för åtgärd enUgt 319 fönfe stycket i ett

visst fidl, fär konkunensverket vid vite förelägga näringsidkaren, för

gocUcännande omedelbart eller mom en viss tid,

1.

förbud att tillämpa ett visst avtal, avtalsvillkor eUer annat konkurrens­begränsande förfiuande eller att tillämpa väsentUgen samma förfiirande som det sålunda förbjudna (föibudsföreläggande),

2.

åläggande att tillhandahålla en annan näringsidkare en viss vara, tjänst eUer annan nyttighet på villkor som motsvarar vad han erbjuder andra näringsidkare (säljföreläggande), eller

3.

åläggande att på annat sått ändra ett konkurrensbegränsande förfarande, att i samband med ett sådant förfarande uppfylla ett visst vUUcor eUer att lämna viss information eller vidte annan åtgärd som motverkar förfarandet (rättelseföreläggande).

Ett godkänt föreläggande gäller som ett förbud eller åläggande enligt 31 9 förste stycket, som har vunnit laga kraft. Ett gcxlkännande som sker sedan den i föreläggandet utsatte tiden har gått till ända är dcxk utan verkan.

Mål om företagsförvärv och om uppbrytning avföretag

37

9 Mål om företagsförvärv skall handläggas med särskild skyndsamhet.

38

9 Förvärv eller planerat förvärv av företag skaU i vissa fiiU anmälas tiU konkunensverket av den som är part i avtal om förvärvet. Uppgifteraa i anmälan skall lämnas på heder cxh samvete.

Närmare föreskrifter om vilka förvärv som omfattas av anmälningsskyldig­het cxh om vilka uppgifter som skall åtfölja anmälan fastställs av regeringen eUer den myndighet som regeringen bestämmer.

Konkurrensverket kan ålägga den som är part i avtal om förvärv att anmäla förvärvet tiU verket även i fall som inte avses i förste stycket. Sådant åläggande kan inte meddelas senare än sex månader firån det att avtal om förvärvet slöts.

Åläggande kan även gälla for en viss näringsidkare att denne, iiman han sluter avtal om förvärv, skall göra anmälan tiU konkurrensverket. En sådan anmälningsskyldighet skall gälla för viss tid, högst ett år.

180

Part i avtal om företagsförvärv kan självmant anmäfe ett förvärv för    Prop. 1992/93:56

prövning. Därvid gäller vad som sägs i fönfe cxh andra styckena.

Bilaga _

39 9 Konkunensverket skaU senast 30 cfegar efter anmälan enUgt 38 9

beslufe om särskUd undersökning av förvärvet. Under denna frist fir den

som är part i förvärvsärende inte vidte någon åtgärd för att fuUfölja

förvärvet, såvicfe inte anmälan skett enUgt 38 9 tredje stycket.

Om konkurrensverket har fatfet beslut om särskUd undersökning, skaU talan i marknadsdomstolen om förvärvet väckas senast tre månader frän beslutet. Sådan talan fär väckas endast efter beslut om särskUd undersökning.

Marknadsdomstolen kan, om det finns synnerUga skäl eUer parterna i avtalet om förvärvet samtycker, på begäran av konkurrensverket förlänga fristen enUgt andra stycket med längst en månad vid varje tUlfäUe.

Om konkurrensverket har beslutet att lämna ett förvärv utan åtgärd, kan talan enUgt andra stycket inte väckas beträffande samma förvärv, såvicfe inte näringsidkaren har länmat någon oriktig uppgift som påverkat ställnings­tegandet.

40 9 Om det är motiverat av ett allmänt inttesse som väger tyngre än den

olågenhet som åtgärden medför för de inblandade förvärvspartema, kan

marknadsdomstolen vid vite förbjuda en näringsidkare att fuUfölja ett

förvärv intiU dess målet slutiigt prövats. Ett sådant beslut gäller omedelbart.

När regeringen skall pröva en fråga om företagsförvärv, har den samma befogenhet.

41 9 Innan ett förbud eUer ett åläggande enligt 15 eller 16 9 meddelas, kan

marknadsdomstolen söka undanröja de negativa effekterna av ett förvärv

genom förhandling.

Innan ett mål om företegsförvärv avgörs, skaU förvärvarens motpart i avtalet om förvärvet ges tillfälle att yttra sig.

42 9 Ett fölbud eUer ett åläggande enligt 15 och 16 99 fär inte meddelas

senare än sex månader efter ansökan tiU marknadsdomstolen. Etenna firist

kan förlängas om parteraa samtycker eller det finns synnerUga skäl. Föibud

eller åläggande fär mte meddelas senare än två år efter det att avtalet om

förvärvet slöts.

Regeringens beslut i anledning av begäran enligt 86 9 måste fattas senast tre månader efter begäran. Vad som sägs i förste stycket om förlängning av frist gäUer ocksä regeringens prövning.

181

43

9 Ett förbud eUer ett äläggande enUgt 15, 16 eUer 18 9 skaU förenas med    Prop. 1992/93:56 vite, om mte dette av sänkUda skäl är obehövUgt,

Bilaga 2

44

9 Ett frivilligt åtagande från företag i samband med företagsförvärv som gjorts under förhandling med konkurrensverket kan förenas med vite. Sädant vite föreläggs av marknadsdomstolen pä talan av konkunensverket.

Mäl om dbpens och negativattest

45

9 Ett beslut av konkurrensverket om tiUstånd enUgt 12 9 kan överklagas hos marknadsdomstolen. Härvid gäUer 22 - 25 99 förvalbungslagen (1986:223) i tiUämpUga delar.

46

9 Om särskilda skäl talar för det, kan marknadsdomstolen beslute i fråga om tiUstånd enligt 12 9 for tiden intill dess att målet slutUgt har avgjorts eUer annat har förordnats.

47

9 På begäran av en näringsidkare kan konkurrensverket beslute att ett förfiiuande, enligt för verket tillgängliga uppgifter, inte omfattas av något av förbuden i 4 - 8 99 och att det därför inte finns anledning för verket att ingripa mot näringsidkaren. När verket har fattat ett sådant beslut (negativ­attest) får det inte väcka talan om konkunensskadeavgift eUer talan om förbud eUer åfeggande enligt 31 9 gmndad på att förfarandet är förbjudet. Beslutet gäller tiU förmån för den eller de näringsidkare som anges i beslutet.

Ett beslut som avses i förste stycket kan ändras eUer återkallas av konkur­rensverket

1,   om de omständigheter som beslutet är gmncfet pä har förändrats i något

väsentUgt avseende, eUer

2.     om beslutet är gmndat på oriktiga uppgifter.

Ett beslut om återkallelse enligt andra stycket punkt 2 kan ges gUtighet för tiden före återkaUelsen.

Mål om konkurrensskadeavgifi

48 9 Konkunensskadeavgift får inte påföras, om ansökningen inte har

delgivits den som anspråket riktas mot inom tio år från det att överträdelsen

upphörde eUer skyldigheten att lämna uppgift enligt 9 9 mträdde.

Någon avgift skall mte påföras för ett förfarande som omfattas av ett förbud eUer åläggande som har meddelats vid vite med stöd av denna lag.

49 9 Konkunensskadeavgift fär inte fastställas tiU högre belopp än som

yrkats i målet.

182

50 9 TUl säkenfeUande av anspråk pä konkurrensskadeavgift fär mark-    Prop. 1992/93:56

nadsdomstolen pä yrkande av konkurrensverket förordna om kvantad.     Bilaga 2

Därvid gäUer i tillämpUga delar föreskrifterna i 15 b, rättegångsbalken om

kvantad för fordran.

51 9 En påförd konkurrensskadeavgift bortfiaUer i den mån verkstäUighet

inte har skett inom tio år från det att domen vunnit fega kraft.

Mäl om skadeständ

52 9 I mäl om skadeständ i marknadsdomstolen gäller rättegängsbaUcens

bestämmelser om rättegången i tingsrätt i tillämpUga delar. Därvid skaU vad

som sägs om tingsrätt gälfe marknadsdomstolen. Bestämmelsen i 1 k. 3

d 9 rättegångsbalken skaU inte tillämpas i marknadsdomstolen.

RättegångskostTuider

53 9 I fräga om rätlegångskostiiader i mål där konkurrensverket är sökande

gäUer rättegångsbalkens bestämmelser om aUmänt åtal i tillämpUga delar,

I mål med annan sökande gäller besfemmelsema i samma balk om tvistemål

vari förlikning är tillåten i tillämpliga delar. Ersättning för rättegångskost­

nader utgår inte i mål om dispens.

Omprövning

54 9 Ett beslut om förbud eller åläggande enligt 31 |, avslutande av

förhandUng enUgt 32 9 eller tillstånd enUgt 12 9 utgör inte hinder mot att

samma fråga prövas på nytt, om förhållandena har ändrats eUer om det finns

andra särskUcfe skäl. Detsamma gäller ett l>eslut av konkunensverket i fräga

om föreläggande enUgt 36 §.

Ett beslut av marknadsdomstolen eller av regeringen om att inte ingrip» mot ett företagsförvärv fär mte prövas på nytt annat än om näringsidkaren har lämnat orUctig uppgift om sakförhållanden av väsentUg betydelse för ställningstagandet i beslutet.

Ett beslut om föibud eller åläggande enligt 15, 16 eUer 18 9 utgör mte hinder mot att samma fräga prövas pä nytt, om det finns anledning att upphäva eUer mUdra förbudet eller åläggandet cferför att detfe inte längre behövs eUer inte längre är lämpligt.

55 9 Ansökan om omprövning enligt 54 9 gön hos marknadsdomstolen av

konkunensverket eUer av näringsidkare som berörs av beslutet.

Ansökan om omprövning enligt 54 § andra stycket skaU göras senast inom ett år efter det att saken slutiigt prövats.

UPPGIFTSSKYLDIGHET OCH TVÅNGSMEDEL

183

Allmänna bestämmeber om uppgifisskyldighet m.m.

Prop. 1992/93:56

Bilaga 2

56 9 Konkurrensverket fär ålägga näringsidkare att tillhandahålfe uppgift,

handling eUer annat som behövs för prövning enUgt denna feg. Även i ett

ärende om tiUsyn över att ett förbud eUer ett åläggande enUgt lagen följs fär

konkurrensverket beslufe om motsvarande skyldighet för den som avses med

fölbudet eUer åläggandet.

Samma skyldighet kan konkunensverket ålägga cxksä annan än den som anges i försfe stycket, om det behövs för kontroU eUer fuUständigande av vad som skaU fuUgöras enUgt fönfe stycket och det är nödvändigt på grund av särskUda förhållanden.

I ett mäl som har underställts regeringens prövning enUgt 86 9 f 

57

9 Om det behövs för uttedning enligt denna lag, fär konkurrensverket ålägga näringsidkare och annan som förväntas kunna läinna upplysningar i saken att inställa sig för förhör på tid och plats som verket bestämmer.

58

9 Om det finns anledning ante att en näringsidkare har överträtt ett fölbud enUgt 4 - 8 99 är näringsidkaren skyldig att på begäran lämna konkurrensverket tiUträde till lokaler, mark och fordon eller annat utrymme som används i näringsidkarens verksamhet för uttönande av omständighet som kan ha betydelse för uttedningen. Näringsidkaren är därvid skyldig att genast tiUhandahåUa bokföring cxh andra afiärshandUngar, kopior cxh utdrag av sådana handUngar cxh annat som kan vara av betydelse för utredningen och ge den hjälp som behövs för granskning av handlingama samt i övrigt lämna de upplysningar som behövs för utredningen. Konkur­rensverket skall på begäran ges tiUfälle att använcfe terminal eller aimat tekniskt hjälpmedel för att te del av upptagning som kan uppfattas endast med sädant hjälpmedel.

Om det finns anledning ante att det är av betydelse för utredningen, äger konkurrensverket få tUlträde även tiU andra utrymmen än som sägs i förste stycket. Därvid gäUer samma skyldigheter som i fönte stycket för den som cUsponerar utrymmet.

Beslut om åtgärd enUgt förste stycket fattas av konkurrensverket. Mark­nadsdomstolen beslutar om åtgärd enUgt andra stycket.

59 9 Beslut enUgt 56 - 58 99 kan förenas med vite, om det finns skäl tiU

detta.

184

60 9 Ett beslut enUgt 56 9 fär, om det är förenat med vite, överklagas hos    Prop- 1992/93:56

marknadsdomstolen. Härvid gäUer 22 - 25 99 förvalbungslagen (1986:223)    Bilaga 2

i tillämpUga defer.

Ett beslut enUgt 57 9 fär överklagas encfest om det är förenat med vite. Talan får föras endast i samband med talan om utdömande av vitet.

Den som viU begära prövning av konkurrensverkets beslut enUgt 58 9 fönte stycket eUer av verkstäUighet enUgt 58 §, fär göra framstäUning härom tiU marknadsdomstolen.

Beslut enUgt 56 - 58 §9 gäller omedelbart, om inte annat bestäms.

Särskilda bestämmeber om säkringsätgärder

61

9 Om det finns anledning ante att en näringsidkare har överträtt ett fölbud enUgt 4 - 8 99 får konkunensverket vidte säkringsåtgärder enUgt vad som närmare anges i 62 - 81 9§ för att få tillgång tiU handlingar och annat som är av betydelse för uttedningen.

62

9 I denna feg förstås med

säkringsåtgärd: beslag, försegling och eftersökning,

bevismedel: bokföring, affärshandlingar cxh vamprover samt annat som omfattas av föreläggande enligt 56 och 58 99,

förvar: skåp, låda, behållare, bankfack, väska, pärm, kuvert och lUcnande anordning som kan tillslutas,

utrymme: byggnad, lokal, gård, upplagspfets, fordon cxh liknande avgränsat utrymme

undersökningsledare: den som i sin tjänst hos konkunensverket har att leda uttedningen cxh den som särskilt har förordnats att vara undersöknings­ledare enUgt denna feg.

63 9 Säkringsätgärderaa verkställs på följande sätt:

-

beslag genom att bevismedel omhändertas,

-

försegling genom att förvar eller uttymme förses med sigiU eUer liknande försluming,

-

eftersökning genom att bevismedel efterforskas i förvar eUer utrymme.

64

9 Beslut om beslag får fattas, om bevismedlet inle tUlhandahåUs för granskning eUer det finns risk att det kommer att undanhåUas eUer förvanskas.

65

9 Beslut om försegling får fattas om

1.

undersökningsledaren inte får tiUåtelse att genomsöka förvar eUer utrymme cxh det skäligen kan antas, att bevismedel finns där, samt eftersökning inte kan beslutas eller verkstäUas omedelbart, eUer

2.

bevismedel som inte är under beslag inte lämpUgen kan föras firån den pfets, där det har påträffats.

185

Beslut om försegling av förvar eUer utrymme, där beslagtaget bevismedel    Prop. 1992/93:56

flnns, skaU fattas om bevismedlet lämnas kvar hos innehavaren.

Bilaga 2

66 9 Beslut om eftersöknmg i utrymme får fattas, om det finns grundad

anledning anfe, att den näringsidkare som är föremål för konkurrensverkets

uttedning använder uttymmet huvudsakUgen för sin verksamhet eUer att

utrymmet yrkesmässigt används av någon annan, som har uppdrag för

näringsidkaren i dennes verksamhet, och det finns risk att bevismedel

kommer att undanhållas eUer förvanskas. Samma villkor gäUer för beslut

om eftersökning i förvar som påttäffas i sådant utrymme, i myndighets lokal

eUer pä aUmän pfets.

Beslut om eftersökning i annat utrymme eUer förvar än som avses i fönte stycket fär fattas om det finns gmndad anledning anta att bevismedel finns där och det finns risk att det kommer att undanhållas eUer förvanskas.

67

9 Beslut om säkringsåtgärd fär fattas encfest om vikten av att säkringsät-gärden vidtas är tUlräckligt stor för att uppväga det intrång eUer annat men som säkringsåtgärden innebär för den enskilde.

68

9 Beslut om säkringsåtgärd skall omedelbart hävas, när åtgärden inte längre behövs för att säkra bevisning.

69

9 Beslut om säkringsåtgärd cxh om hävande av sådan åtgärd fär verkställas omedelbart. Beslut om hävning som har vunnit laga kraft skaU verkställas så fort det kan ske med hänsyn tiU uttedningen.

70

9 Innan ett beslut enligt 64 - 66 99 verkstäUs skaU näringsidkaren beredas tiUfäUe att instäUa sig tiU förrätmingen. Detsamma gäUer annan hos viUcen verkstäUighet skall ske.

Kan den som avses i förste stycket inte utan nänmvärt uppskov kaUas tiU förrättningen eUer inställa sig vid denna, fär verkställighet ändå ske under fömtsättning att ett särskilt tillkallat vitme är närvarande. Är den hos vilken verkstäUighet av eftersökning enligt 66 9 andra stycket skaU ske inte närvarande, fär dock förrätmingen genomföras endast om det kan antas att näringsidkaren eUer annan söker förhala uttedningen eUer att den av annat skäl kommer att försenas.

71

9 Näringsidkaren och annan hos vUken verkstäUighet sker har rätt att tilUcalla ett vittne. Förrättningen får dock mte i onödan uppehåUas i väntan på att vittnet skaU inställa sig.

72

9 Bevismedel, som har tegits i besfeg, fär lämnas kvar hos innehavaren endast om det finns särskilda skäl för det.

Vid verkstäUighet av beslag får även förvar som behövs för bevismedlet omhändertas.

186

73 9 Vid verkstäUighet av eftersökning i utrymme fär åven förvar som    Prop. 1992/93:56

påträffas där genomsökas.

Bilaga 2

VerkstäUighet av eftersökning som avses i 66 9 andra stycket fär inte utan medgivande av den som berön därav påbörjas mellan kl. 21.00 och kl 06.00.

74

9 Beslut om hävning av säkringsåtgärd verkställs genom att besitttiing eUer annat förhällande som har mbbats genom åtgärden ätentälls.

75

9 VerkstäUighet skaU genomföras sä att den innebär minste möjUga olägenhet för den som berön av förrättningen. Egendom fär inte skadas. Läs cxh annan stängningsanordning fär dcxk brytas.

76

9 Marknadsdomstolen beslutar pä skriftUg framställning av under-sökningsledaren om eftersökning som avses i 66 9 andra stycket. Efter­sökning som kan antas bU av stor omfatming eUer medföra synnerUg olägenhet för den hos vilken åtgärden företas bör beslutas av marknadsdom­stolen, om det inte är fara i dröjsmål.

Undersökningsledaren beslutar om säkringsätgärd i annat faU än som avses i försfe stycket samt om hävande av säkringsåtgärd.

Om en särskiU förordnad undersökningsledare har fattat beslut enUgt andra stycket, skaU han snarast möjligt anmäla detfe tiJl den som har att leda uttedningen. Etenne skall omedelbart pröva om beslutet skaU besfe. Sådan prövning får ske utan att den som ärendet avser har hörts.

77 9 Kronofogdemyndighet verkstäUer beslut om säkringsåtgärd och om

hävande av sädan åtgärd. Verkställighet sker pä begäran av undersöknings-

lecferen. Beslagtaget bevismedel skall snarast överlämnas tiU denne.

Undersökningsledaren har rätt att verkställa beslut enUgt 76 9 andra stycket, om det kan ske obehindrat. Beslut om försegUng eUer eftersökning fär undersökningsledaren dock verkställa encfest i närvaro av den som berön av förrättningen eUer nägon som kan anses förettäda denne.

78

9 Undersökningsledaren kan tUlfalUgt avlägsna förslutning som har anbringats på gmnd av beslut om försegling.

79

9 Beslut om säkringsåtgärd skaU upprättas skriftUgt och lämnas senast vid förrättning för verkställighet mot bevis tUl näringsidkaren cxh annan, hos vilken verkstäUighet sker. Beslutet skaU innehåUa upplysning om vad den har att iaktfega som vill påkalla prövning av det.

Kan beslutet inte överlämnas vid förrättiiingen, skall det delges genom undersökningsledarens försorg.

187

80      9 Bevis skaU utfärdas angående verkstäUighet av beslut om säkringsåt-    Prop. 1992/93:56

gärd. Föreskriften i 79 9 om beslut om räkringsätgärd har motsvarande    Bilaga 2

tiUämpning pä bevis om verkstäUighet. Är den som skaU erhåUa bevis inte

närvarande vid förrättningen, skaU bevis lämnas tiU någon som kan anses företräda honom, om sädan person är närvarande.

Bevis om verkstäUighet skaU mnehåUa förteckning över beslagtagna bevismedel.

81      9 Eten som viU begära prövmng av undersökningsledarens beslut enligt

76 9 eUer av verkstäUighet av beslut om säkringsätgärd, fär göra fram­

ställning härom tiU marknadsdomstolen.

övriga bestämmeber

82

§ Föreskriften i 27 kap. 2 9 försfe meningen rättegångsbaUcen har motsvarande tiUämpning när det vid utredning av överträdelse av förbuden i 4 - 8 99 uppkommer fråga om åtgärd enligt 56, 58 eUer 61 9-

83

§ Beslut enligt 56, 58 eller 61 9 mnebär inte skyldighet att röja företagshemUghet av teknisk natur.

84

9 Eten som är uppgiftsskyldig enligt denna lag fär inte betungas onödigt. TALAN MOT MARKNADSDOMSTOLENS DOMAR OCH BESLUT

85

9 Talan mot marknadsdomstolens dom i mål om

1.

åtgärd mot skadUg konkunensbegränsning,

2.

konkurrensskadeavgift,

3.

skadestånd och

4.

utdömande av vite

fön genom ansökan om revision hos högsfe domstolen. I fråga om marknadsdomstolens beslut i sådana mål förs talan genom besvär.

Vid talan enUgt fönte stycket skall vad som föreskrivs i 54 - 56 kap. rättegångsbalken gälfe i tUlämpliga delar. Vad som där sägs om hovrätt skaU i StäUet avse marknadsdomstolen.

Förutom vad som följer av 54 kap. 3 9 rättegångsbaUcen gäUer att sänkUd talan fär föras, om marknadsdomstolen i beslut under rättegången beslufet i firåga om

1.

vite enUgt 33 9,

2.

kvarstad i mäl om konkunensskadeavgift,

3.

åtgärd enUgt 56 eller 58 §, eller

4.

säkringsåtgärd.

188

86      9 Ett beslut om förbud eUer åfeggande enUgt 15, 16 eUer 18 9 skaU    Prop. 1992/93:56

prövas av regeringen, om en enskUd part begär det. En sådan begäran skaU    Bilaga 2

göras inom fyra veckor frän den dag då domen meddelades.

87      9 Om marknadsdomstolen vid omprövning enUgt 54 9 gör ändring i det

tidigare avgörandet, kan domen överklagas enUgt vad som gäUer för en dom

av domstolen i den omprövade frågan. Om marknadsdomstolen inte gör

någon ändring i det tidigare avgörandet, får talan inte föras mot domen.

ÖVRIGA BESTÄMMELSER

88      9 Marknadsdomstolen fär begära biträde av konkurrensverket eUer annan

för utredning i frågor som kan vara av betydelse för prövning enUgt denna

feg.

89 9 En sammansluming av näringsidkare UkstäUs i denna lag med

näringsidkare. Ett beslut av en sådan sammanslutning likställs med en

överenskommelse eller ett gemensamt förfarande som avses 1119-

1. Etenna lag träder i kraft den 1 juli 1992.

2.

Genom lagen upphävs konk-urrenslagen (1982:729) och lagen (1991:921) om förbud mot konkunensbegränsning i fråga om jordbraksprcxlukter.

3.

En åtgärd som har vidtegits med tillämpning av de i punkt 2 nämnda lagama gäUer som om motsvarande bestämmelse i den nya lagen hade tiUämpats.

4.

Bestämmelseraa i 20 - 23 §§ tillämpas endast i fräga om överträdelse som har ägt mm efter ikraftträdandet.

5.

Bestämmelsen i 53 9 tillämpas inte i mål där talan väckts före lagens ikraftträdande.

6.

Ansökan om tiUstånd enligt 12 § cxh om negativattest enligt 47 9 kan prövas före lagens ikraftträdande.

2. Försfeg till lag om ändring i prismfonnationsfegen (1991:601)

Härigenom föreskrivs att i prisinformationslagen (1991:601) skaU införas en ny paragraf med följande lydelse.

5 a 9 En näringsidkares marknadsföring får inte utformas sä att den medför risk för att konsumenten vilseleds om prisets förmånUghet.

Om en tiUfälUg prisnedsättning marknadsförs som särskUt förmånUg skall nedsättningen vara påtaglig i förhållande tiU det pris som omedelbart

189

dessförinnan tillämpats på försäljningsstäUet under rimUg tid. Erbjudandets    Prop. 1992/93:56

varaktighet cxh eventueUa andra begränsningar skaU framgå tydUgt.

Biiaga 2

Etenna feg träder i kraft den 1 juU 1992.

3. Förslag till lag om ändring i lagen (1956:245)

om uppgifisskyldighet rörande pris- och konkurrensförbillanden

Härigenom föreskrivs ifråga om lagen (1956:245) om uppgiftsskyldighet rörande pris- cxh konkurrensförhållanden

dels att 7, 8 och 12 §§ skaU upphöra att gäUa,

dels att 1, 3, 4, 5 och 6 99 skall ha nedan angivna lydelse,

dels att fegens mbrik skall ha nedan angivna lydelse.

190

Lag om uppgiftsskyldighet rörande prisförfaålfenden

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

19

Prop. 1992/93:56 Bilaga 2

Näringsidkare år skyldig att i enUghet med vad i denna lag stadgas lämna de uppgifter som erfordras för att firämja aUmän kännedom om prb- och konkur­rensförhållanden mom näringsU vet.

Näringsidkare är skyldig att i enUghet med vad i denna lag stadgas lämna de uppgifter som erfordras för att firämja aUmän kännedom om prisförhållanden inom näringsUvet.

Där på gmnd av särskildaförhållande så är nödigt för konttoU eller fuUständigande av uppgift som skaU lämnas av näringsidkare, är jämväl annan skyldig lämna uppgifter på sätt och i den utsträckning som stedgas för näringsidkare.

39

Näringsidkare åligger att till myndighet som regeringen be­sfemmer efter anmaning lämna uppgift om sådan i anmaningen närmare angiven konkurrensbe­gränsning, som berör hans verk­samhet och har avseende på pris-, produktions-, omsättnings- eller transportförhållanden, samt i övrigt om priser, intäkter, kost­nader, vinster och andra förhål­landen av beskaffenhet att inverka pä prisbUdmngen.

Näringsidkare åligger att tiU myndighet som regeringen be­stämmer efter anmaning lämna uppgift om priser, intäkter, kost­nader, marginaler och andra förhållanden av beskaffenhet att inverka på prisbUdningen.

Uppgiftsskyldighet enligt denna lag innebär icke skyldighet att rö'}a yrkeshemUghet av teknisk natur.

49

Uppgiftsskyldighet enUgt denna lag innebär ime skyldighet att röja företagshemlighet av teknisk natur.

5§

191

Närmare föreskrifter om uppgiftsskyldighetens omfattning samt om sättet    Prop. 1992/93:56

cxh tiden för dess fuUgörande meddelas av myndigheten.

Bilaga 2

Myndigheten må därvid förelägga näringsidkare att enligt meddelade anvbningar tilUuuulahålla konkur­rensbegränsande avtal, handeb-bOcker, korrespondens och andra handlingar. Uppgifisskyldig må Jämväl kallas att inställa sig irtfÖr myndigheten.

Myndigheten skaU iakttaga att näringsidkare icke onöcUgt betimgas vid fuUgörandet av uppgiftsskyldigheten.

69

Efterkommes icke anming att lämna uppgift, må myndigheten förelägga den försumlige lämpUgt vite.

Vite må ock utsättas vid meddelande av föreläggande eller kallebe enligt 5 9.

Etenna feg träder i kraft den I juli 1992.

4. Förslag till feg om ändring i fegen (1970:417) om marknadsdomstol m.m.

Härigenom föreskrivs ifråga om lagen (1970:417) om marknadsdomstol m.m. att 1-4,9-11, 13, 13 a, 14-15, 15 a, 16-20 99 och mbriken före 11 9 skall ha följande lydelse.

Nuvararuie lydebe

Föreslagen lydebe

19

Marknadsdomstolen    handlägger

Marknadsdomstolen handlägger mål

ärenden    enUgt    konkunenslagen

enligt konkurrenslagen (1992:000),

(1982:729),   marknadsföringslagen

marknadsföringslagen (1975:1418),

(1975:1418), lagen (1971:112) om

lagen (1971:112) om avtalsvUUcor i

avtalsvUlkor i konsumentförhål-

konsumentförhållanden,     lagen

landen, lagen (1984:292) om av-

(1984:292) om avtalsvUUcor meUan

talsviUkor meUan näringsidkare

192

och  produktsäkerhetsfegen 1604).

(1988:    näringsidkare cxh produlctsäkerhets-lagen (1988: 1604).

Prop. 1992/93:56 Bilaga 2

29

Mot marknadsdomstolens beslut i ärende som avses i 1 9 fär talan ej föras, Etetsamma gäUer domsto­lens beslut i övrigt enUgt denna feg.

Mot marknadsdomstolens dom eller beslut i mål som avses i 1 9 fi talan ej föras. Detsamma gäUer domstolens beslut i övrigt enUgt denna lag,

I fräga om rätt aa föra talan mot domstolens dom eller beslut i konkurrensmål finns särskilda bestämmeber i konkurrenslagen (1992:000).

39

Marknadsdomstolen  består av en ordförande, en vice ordförande samt tio andra ledamöter, av vilka fyra år särskilda ledamöter, tre för   ärenden   om    konkurrensbe­gränsning   och   ärenden   om   av­talsvilUcor melUm näringsidkare samt en för ärerulen  om  mark-ruubföring, ärenden om avtabvill­kor i konsumeruförhållanden  och ärerulen om produktsäkerhet.

I mål erdigt konkurrenslagen (1992:000) och lagen (1984:292) om avtabvilUcor mellan näringsidkare består marknadsdorrtstolen av en ordförande, en vice ordförande och fyra särskilda ledamöter.

I mål enligt marknadsföringslagen (1975:1418), lagen (1971:112) om avtabvillkor i konsumentförhållan­den och produktsäkerhetslagen (1988:1604) består marknadsdom­stolen av en ordfönmde, en vice ordförande sarru sju andm leda­möter, av vilka en är särskild ledamot.

49

Ordföranden, vice ordföranden cxh en av de särskUcfe ledamöteraa för ärerulen om konkurrensbegränsning och avtabvilUcor mellan närings­idkare skaU vara lagkunniga och erfarna i domarvärv. Ete rvå övriga ledamöterna för sädana ärenden skaU ha sänkUd insUtt i närings-

Ordföranden, vice ordföranden och en av de särskUda ledamöterna yZ)r mål enligt konkurrenslagen (1992: 000) och lagen (1984:292) om av­tabvilUcor mellan näringsUlkare skaU var lagkunniga cxh erfaraa i domarvärv. Ete tre andra särskilda ledamöteraa för sådana mål skaU ha

13 Riksdagen /922I93. / saml. Nr 56

193

Uvets förhållanden. Ledamoten för ärenden om marknadsföring, avtab­villkor i konsumentförhållanden och produktsäkerhet skaU ha sänkUd insikt i konsumentfrågor. Ordfö­randen, vice ordföranden och de sänkUda ledamöterna fär ej utses bland personer som kan anses före-träcfe företagarinttessen eUer kon­sument- cxh löntagarintressen.

kvalificerad ekonorrusk kompetens och insUct i samhälbekonomins funktionssätt och näringslivets förhållanden. Den särskilda leda­moten för mål erdigt maHcnadsfÖ-ringsUigen (1975: 1418), lagen (1971:112) om avtabvilUcor i konsu­mentförhållanden och produktsäker­hetslagen (1988:1604) skaU ha sär­skUd insikt i konsumentfrågor. Ord­föranden, vice ordföranden och de sänkUda ledamöterna får ej utses bland personer som kan anses före­träda företegarintressen eller konsument- eller löntagarintressen.

Prop. 1992/93:56 Bikma 2

För vice ordföranden och var cxh en av de särskUcfe ledamöteraa finns en eller fler ersättare. Besfemmelsema om vice ordförande cxh särskild ledamot gäller även ersättare.

99

/ mäl som avses i 3 § första stycket är marknadsdomstolen beslutför när ordförarulen och tre andra ledamö­ter är närvarande.

Marknadsdomstolen är beslutför, när ordföranden och fyra andra ledamöter är närvarande. I beslut skall lUca antal ledamöter som företräder företagarinttessen samt konsument- cxh löntagarinttessen deltaga.

Av de särskUcfe ledamöterna del­tager vid handläggning av ärenden om    konkurrensbegränsning    eller avtabvilUcor mellan näringsid­kare endast de som har utsetts för sådana ärerulen cxh vid hand­läggning av ärenden om marknads­föring,  avtabvillkor i konsument­förhållanden eller produktsåker-het endast den som har utsetts för sådana ärerulen.

I mål som avses i 3 § andm stycket är domstolen beslutför när ordföran­den cxh fyra andra ledamöter är när­varande. I sådana mål skaU lika antal ledamöter som företräder företagarinttessen samt konsument-cxh löntagarintressen deltega.

Av de SärskUcfe ledamötema deUar vid handläggning av mål som avses i 3 9 första stycket endast de som har utsetts för sådana mål och vid handläggning av mål som avses i 3 § andra stycket endast den som har utsetts för sådana mål.

Om förhandling som avses i 4

194

eller 5 9 konkurrenslagen (1982: 729) finns särskUda föreskrifter i 14 9.

Ordföranden kan ensam pä dom­stolens vägrat företaga förbe­redande åtgärd och pröva fräga om avskrivning av ärende.

Om förhandling som avses i 32 9 konkurrenslagen (1992:000) finns särskUda föreskrifter i 14 9-

Ordföranden kan ensam på domsto­lens vägnar besluta om kvarstad i mål om konkurrensskadeavgift och om skadestånd samt, efier ansökan eller på talan av den som berörs av åtgärden, pröva fråga om åtgärd enligt 56, 58 eller 61 9 konkur­renslagen. Ordföranden kan i övrigt företa förberedande åtgärd och pröva fräga om avskrivning av mål.

Prop. 1992/93:56 Bilaga 2

10 §

Om det framkommer skiljaktiga meningar vid en överläggning tUlämpas föreskrifteraa i 16 kap. rättegångsbalken om omröstning i tvistemål. E)omstolen bestämmer dock själv i viUcen ordning leda­möterna skaU säga sin mening.

Om det firamkommer skUjaktiga meningar vid en överläggning tillämpas föreskrifterna i 16 kap. rättegångsbalken om omröst-ning i tvistemål. Vid överläggning rörande fråga om konkurrensskade- avgift eller utdömande av vite enligt konkurrenslagen (1992.000) till-lämpas dock föreskriftema i 29 kap. samma balk om omröstning i brott­mål. Domstolen bestämmer själv i vilken ordning ledamöteraa skaU säga sin mening.

Näringsfrihetsombudsman    och    Kor\kurrensverket och konsumeruom-

konsumeruombudsrrum

budsmannen

119

För konkurrensbegränsningsfrågor finns en näringsfrihetsombudsman och för frägor om marknadsföring, frågor om avtalsvillkor i konsu­mentförhållanden cxh frågor om prcxluktsäkerhet en konsumentom­budsman.

Konkurrensverket är central för-vcdtningsmyndighet för konkurrens­frågor.

För firågor om marknadsföring, frågor om avtalsvillkor i konsu­mentförhållanden och frågor om produktsäkerhet finns   en   konsu-

195

Ombudsman utses av regeringen för viss tid cxh skaU vara lagkunnig.

mentombudsman.    Ombudsmannen utses av regeringen för viss tid och skaU vara lagkunnig.

Prop. 1992/93:56 Bilaga 2

13 9

Ansökan som avses 177 9 konkur­renslagen  (1982:729) gön  skrift­Ugen. Etetsamma gäUer ansökan om förbud eUer åläggande enligt 2-4 99    marknadsföringslagen    (1975: 1418),  1  9 lagen (1971:112) om avtalsvillkor    i    konsumentförhål­landen,  1  9 lagen (1984:292) om avtalsvUlkor  mellan  näringsidkare eller 5-9 99 eller 12 9 ttedje stycket    produktsäkerhetslagen (1988:1604). Av ansökningen skall framgå de skäl på vilka ansök­ningen gmncfes cxh den uttedning sökanden åberopar.

Ansökan som avses i 27 % konkur­renslagen (1992:000) gön skrift­Ugen. Etetsamma gäUer ansökan om förtiud eUer åläggande enUgt 2-4 99 marknadsföringslagen (1975:1418), 1 9 lagen (1971:112) ora avtals­villkor i konsumentförhåUanden, 1 9 lagen (1984:292) om avtalsvUUcor mellan näringsidkare eUer 5-9 99 eller 12 9 ttedje stycket produkt-säkerhetslagen (1988:1604). Av ansökningen skall framgå de skäl på vilka ansökningen gmndas och den uttedning sökanden åberopar.

13 a 9

I fråga om rätt för sammanslut­ningar av näringsidkare att med­verka i ärenden som avses i 13 9 andm merungen gäller följande särskUcfe regler.

Om en sammanslutning av närings­idkare gör sannolikt att utgången av ärendet kan ha betydande in­tresse för medlemmaraa i samman-sluttungen, fär nurknadsdomstolen på ansökan  av  sammanslutningen tiUåte att denna, vid sidan av enskUd part, medverkar i förfa­randet    CKh    därvid    åberopar bevisning.

I fråga om rätt för sammanslut­ningar av näringsidkare att med­verka i mål som avses i 13 9 gäUer följande särskilda regler.

Om en sammanslutning av närings­idkare gör sannolikt att utgången av målet kan ha betydande intresse för medlemmarna i sammanslutningen, får marknadsdomstolen pä ansökan av sammanslutningen tiUåte att den­na, vid sidan av enskild part, med­verkar i förfarandet cxh därvid åberopar bevisning.

Ansökningen om medverkan skall vara skriftiig cxh innehålla de skäl som den gmndas på.

196

1992/93:56

iga 2

Partema skaU beredas tiUfäUe att yttra sig över ansökningen. Denna fär inte    Prop bifallas, om parten på den sida som ansökningen om medverkan avser    B motsätter sig detfe.

14 9

Sökanden cxh hans motpart skaU berecfes tiUfaUe att vid samman­träde mför marknadsdomstolen lägga fram sina synpunkter cxh förebringa den utredning de vUl åberopa. TIU sådant sammamräde skall ombuds­marmen för frågor av den an som ärendet rör kallas, även om han ej är sökande. Vidare skall den som medverkar enUgt 13 a 9 kallas tiU sammanbädet.

Sökanden cxh hans moVgait skaU beredas tillfälle att vid sammanträde inför marknadsctomstolen lägga fram sina synpunkto' och förebringa den uttedning de viU åberopa. Konkur­rensverket skall beredas tillfälle an yttra sig över ansökan enligt 31 9 konkurrenslagen (1992:000), som ingivits av annan än verket. I mål som avses i 3 9 andra stycket skall konsumeruombudsmannen kallas till sammanträde, även om han ej är sökande. Vidare skall den som med­verkar enUgt 13 a 9 kaUas tiU sammanträdet.

Före sammanträde kan muntiig eller skriftlig förtxredelse äga mm i den utsträckning domstolen bestämmer.

Förhandling som avses i 4 eller 5 9 konkurrenslagen (1982:729) skaU äga mm vid sammanträde med partema mför domstolen eller dess ordförande. Domstolen eller ordföranden fär även överlägga enskUt med part. Förhandlingen skall dock aUtid avslutes vid sammanträde med parteraa inför domstolen.

Förhandling som avse i 32 9 konkunenslagen (1992:000) skaU äga mm vid sammanträde inför domstolen eUer dess ordförande. Domstolen eUer ordföranden fär även överlägga enskilt med part. FörhandUngen skaU dock aUtid avslutas vid sammanträde med parterna inför domstolen.

15 9

Ärende fii avgöras och beslut med anledning av särskUd prövning enUgt 15 a 9 meddelas utan sammanträde enligt 14 § förste stycket, om tillfredsställande uttedning föreligger och part inte begär sammanttäde. Ansökan som uppenbart ej förtjänar avse-

Mäl fil avgöras och dom med anled­ning av särskUd prövning enUgt 15 a 9 meddelas utan sammanträde enUgt 14 9 förste stycket, om tiUfredsstäUande uttedning före­ligger och part inte begär samman­träde. Ansökan som uppenbart ej

197

ende får avslås utan sådant sam­manträde.

förtjänar avseende fir avslås utan såcfent sammanträde.

Prop. 1992/93:56 Bilaga 2

Fräga om föibud, äläggande eller tilbtånd enligt 18 9 konkurrens­lagen (1982:729), förbud enUgt 21 9 samma lag eUer förbud eUer åläggande enUgt 13 9 marknadsfö­ringslagen (1975:1418), 5 9 lagen (1971:112) om avtalsvUUcor i konsumentförhåUanden eUer 21 9 pnxluktsäkeriietslagen (1988: 1604) kan prövas utan sammanträde enligt 14 9 förste stycket.

Förbud eUer äläggande, som avses i andra stycket, eUer återkallelse av tiUstånd, som avses där, får inte t>eslutas utan att den som för­budet, åläggandet eller aterkallel­sen avser fitt tillfälle att yttra sig i frägan, sävida det inte finns anledning anfe, att han avvikit eUer eljest häUer sig undan. I ett ärende om åläggande eller för­bud enUgt 5-9 9 eUer 12 9 ttedje stycket   prcxluktsäkerhetslagen   får marknadsdomstolen   dcxk   även   i annat faU omedelbart meddela be­slut enligt 21   9  samma lag,  om synnerliga skäl föreUgger.

Fräga om föibud eller åläggande enUgt 33 9 konkurrenslagen (1992:000), förbud cnUgt 40 9 elUr tilbtånd erdigt 46 9 samma feg eUer förbud eUer äläggande enligt 13 9 marknadsföringslagen (1975:1418), 5 9 lagen (1971:112) om avtals­villkor i konsumentförhållanden eUer 21 9 produktsäkerhetsfegen (1988:-1604) kan prövas utan sammanträde enUgt 14 9 förste stycket. Detsamma gäller beslut uruier rättegången i andra frågor.

Fölbud eUer äläggande, som avses i andra stycket, eUer återkaUelse av tillstånd, som avses där, fär inte beslutas utan att den som förbudet, åläggandet eller aterkallelsen avser fått tillfälle att yttt sig i frågan, såvicfe det inte finns anledning anfe, att han awUdt eUer eljest håller sig undan. I ett mål om äläggande eUer förbud enUgt 5-99 eUer 12 9 ttedje stycket produklsäkerhetslagen får marknadsdomstolen dcxk även i annat fall omedelbart meddela beslut enligt 21 9 samma lag, om synnerU­ga skäl föreUgger.

När marknadsdomstolen prövar fräga om åtgärd enligt 58 eller 76 9 konkurrenslagen (1992:000) skall den som åtgärden avser beredas till­fälle yttra sig. Detta gäller dock irue, om det kan befaras att gerwm-förandet av beslutet skulle avsevärt försväras därigenom.

15 a 9

Marknadsdomstolen kan tUl sär­skUd prövning te upp

Marknadsdomstolen kan tiU sänkUd prövning te upp

198

1.

i ärende som avser prövning enUgt 2 9 konkurrenslagen (1982: 729) frågan humvida näringsidkare föranleder skadlig verkan av en konkunensbegränsning,

2.

i ärende som avser prövning enUgt 6-9 9 eUer 12 9 ttedje stycket    produktsäkerhetslagen (1988:1604) firågan humvida en vara eUer en tjänst medför sär­skUd risk för skada pä person eUer egendom.

1.

i måi som avser prövning enUgt 13 9 konkurrenslagen (1992:000) frågan humvida det föreligger en skadlig konkurrensbegränsning,

2.

i mål som avser prövning enUgt 6-9 9 eUer 12 9 öedje stycket produktsäkerhetslagen (1988:1604) frägan humvida en vara eUer en tjänst medför särskUd risk för skacfe pä person eUer egendom.

Prop. 1992/93:-56 Bilaga 2

16 9

Bestämmelsema i 5 kap. rättegångsbalken om offentiighet vid domstol äger motsvarande tUlämpning vid marknadsdomstolen.

Utöver vad som följer av förste stycket kan domstolen förordna att sammanträde för handläggning av konkurrensbegränsningsärende skall hållas inom stängda dörrar, om det kan aiuagas att förhandlingsarbetet i ärendet skuUe försvåras till följd av offentUgheten.

Utöver vad som följer av fönte stycket kan domslo-len förordna att sammanträde i konkurrensmål skall hållas inom stängcfe dörrar, om det kan antas att för-handlingsarbetet i målet skulle försvåras till följd av offentiigheten.

17 9

Vid marknadsdomstolens sammanträden föres protokoll.

Då marknadsdomstolen handlägger en fråga enligt konkurrenslagen (1992:000) vid sammanträde med partema skall, om inte domstolens avgörande avkunnas vid samman­trädet, partema underrättas om tiden och sättet för meddelande av dom eller beslut.

18 9

Marknadsdomstolen kan vid vite förelägga part eUer annan, som kan antagas ha upplysning att lämna

Marknadsdomstolen kan vid vite förelägga part eUer annan, som kan antas ha upplysning att lämna som

199

som är av betydelse i ärendet, att instäUa sig personUgen inför domstolen. Domstolen kan beslufe att den som ej är part skaU höras som vittne. Därvid äger 36 kap. 3, S och 6 99, 10 9 andra stycket, 11 9, 13 9 fönte stycket och 14 9 rättegångsbalken motsvarande tiU-lämpning. Vägrar vitme utan gUtigt skäl att avlägga ed eUer att avge vitmesmäl eUer besvara fräga, fär ctomstolen vid vite förelägga vitmet att fullgöra sin skyldighet.

Part eUer den som medverkar enligt 13 a 9 kan även föreläggas vid vite att tUlhandahåUa domstolen hand­ling, vamprov och liknande som kan ha betydelse i ärendet. Detfe inne­bär dcxk ej sltyldighet att röja yrkeshemlighet av teknisk nahir.

är av betydelse i målet, att instäUa sig personligen inför domstolen. Etemstolen kan beslufe att den som ej är part skaU höras som vitme. Därvid äger 36 kap. 3, 5 och 6 99, 10 9 andra stycket, 11 9, 13 9 fönte stycket och 14 9 rättegångsbalken motsvarande tUlämpning. Vägrar vitme utan gUtigt skäl att avlägga ed eUer att avge vitmesmäl eUer besvara fräga, fir domstolen vid vite förelägga vitbiet att fuUgöra sin skyldighet.

Part eUer den som medverkar enUgt 13 a 9 kan även föreläggas vid vite aU tiUhandahåUa domstolen hand­ling, vamprov och lUcnande som kan ha betydelse i målet. Etette innebär dock ej skyldighet att röja företags­hemUghet av teknisk natur.

Prop. 1992/93:56 Bilaga 2

I fråga om vite som avse i denna paragraf gäUer 9 kap. 8 9 rättegångs­balken.

Eten som ej är part cxh inte heller medverkar enUgt 13 a 9 och som efter kaUelse av marknadsdomstolen instäUt sig inför domstolen har rätt tiU ersättning enligt vad i rättegångsbalken är föreskrivet om ersätming till vitme eUer sak-Icunnig. I ärende vari ombudsman för talan tUlämpas bestämmelserna för mäl om aUmänt åtal och i annat ärende bestämmelserna för mål vari förlikning är tilläten. Skall ersätttiing utges av parteraa en för båcfe för en, skaU domstolen slut­Ugt fördefe kosttiaden mellan dem med hälften å vardera.

Eten som ej är part och inte heller medverkar enUgt 13 a 9 och som efter kaUelse av marknadsdomstolen instäUt sig inför domstolen har rätt tiU ersättning enUgt vad i rättegångs­balken är föreskrivet om ersättning tUl vitme eUer sakkunnig. I mål vari konkurrensverket ellerkonsumeruom-budsmannen för talan tiUämpas be­stämmelseraa för mål om aUmänt åtal och i mål med annan sökande bestämmelserna för mål vari förlik­ning är tiUåten. SkaU ersättning utges av parterna en för båda cxh båda för en, skaU domstolen slutUgt fördefe kosttiaden mellan dem med hälften ä vardera.

19

200

I marknadsdomstolens beslut vari­genom ärende eUer sädan fråiga som avses i 15 a 9 avgön anges de skäl på vilka beslutet grundas. Beslut som nu nämnts cxh beslut som avses i 15 9 andra stycket sänds tiU parterna, tiU den som medverkar enUgt 13 a 9 och tiU sådan myn­cUghet som avses i 4 9 produkt­säkerhetslagen (1988: 1604) samma dag som det meddefes.

I marknadsdomstolens dom varige­nom mål eUer sådan fräga som avses i 15 a 9 avgön anges de skäl pä vilka domen grundas. Dom som nu nämnte cxh beslut som avses i 15 9 andra stycket sänds tiU parterna, tiU den som medverkar enligt 13 a 9 och tiU sådan myndighet som avses i 4 9 produktsäkerhetslagen (1988:-1604) samma dag som det meddelas.

Prop. 1992/93:56 Bilaga 2

20 9

SkaU ansökan, kallelse eller föreläggande tiUstäUas part eUer annan, sker det genom delgivning. Detsamma gäller beslut som sänds enligt 19 9- Annan handling får tiUstäUas part eUer annan genom delgivning, om det anses erforder­Ugt.

Delgivning av beslut av marknads­domstolen, vilket innefattar vites­föreläggande enUgt konkunenslagen (1982:729),   marknadsföringslagen (1975:1418), lagen (1971:112) om avtalsvillkor i konsumentförhållan­den, lagen (1984:292) om avtals­villkor mellan näringsidkare eller produktsäkerhetslagen (1988:1604), fär mte ske enUgt 12 9 delgiv­ningslagen (1970:428), om det inte finns anledning att anfe att den sökte har avvikit eUer pä annat sätt häUer sig undan.

SkaU ansökan, kaUelse eUer före­läggande tiUstäUas part eUer annan, sker det genom delgivning. Detsam­ma gäUer dom eller beslut som sänds enUgt 19 9- Annan handling får tillställas part eUer annan genom delgivning, om det anses erforder­Ugt.

Delgivning av dom eller beslut av marknadsdomstolen, vilket innefattar vitesföreläggande enligt konkur­renslagen (1992:000), marknadsfö­ringslagen (1975: 1418), lagen (1971:112) om avtalsvillkor i konsu­mentförhåUanden, fegen (1984:292) om avtalsvillkor mellan närings­idkare eUer produktsäkerhetslagen (1988: 1604), fir mte ske enUgt 12 9 delgivningslagen )1970: 428), om det mte finns anledning att ante att den sökte har avvikit eUer pä annat sätt håUer sig undan.

Etenna lag träder i kraft den 1 juli 1992.

201

5. Förslag till lag om ändring i aktiebolagslagen (1975:1385)

Härigenom föreskrivs att 14 kap. 3 9 aktiebolagslagen (1975:1385) skaU ha följande lydelse,

14 kap. 3 9

Nuvarande tydebe

Föreslagen lydebe

När avtal om fusion godkänts av bolagsstämman skaU det anmälas av bofeget för registrering. Om det ej skett inom fyra månader från bolags­stämmans beslut eUer om registteringsmyndigheten genom lagakraftträcfende beslut avskrivit sådan anmälan eller vägrat registrering av avtalet, är ftägan om fusion förfaUen.

Hinder mot registrering av avtal

Hinder mot registtering av avtal om

om fusion enUgt 2 9 möter

fusion enUgt 2 9 möter

1.   om fusionen förbjudits enligt

1. om fiisionen förbjudits enligt

konkurrenslagen (1982:729) eller

konkunenslagen (i 992.000) c/ter om

om näringsfnhetsombudsmannen

prövning av fusionen pågår enligt

inte beslutat lämna fiisionen utan

samma lag eUer

åtgärd enligt 20 9 första stycket konkurrenslagen eller

2.  om ej yttrande företes från auktoriserad eUer godkänd revisor av vilket

framgår att aktiekapitalet i det övertagande bolaget inte överstiger de

överfetande bolagens sammanlagcfe verkliga värde för det övertagande

bolaget.

Prop. 1992/93:56 Bilaea 2

Etenna lag tiäder i kraft den 1 juU 1992.

202

6. Förslag till lag om ändring i lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar

Härigenom föreskrivs att 12 kap. 5 9 lagen (1987:667) om ekononuska föreningar skaU ha följande lydelse.

Prop. 1992/93:56 Bilaga 2

Nuvararuie lydebe

12 k. 5 9

Föreslagen lydebe

När fusionsavtal har slutiigt gcxlkänts av föreningsstämman skaU det anmälas av föreningen för registtering. Om detfe inte har skett inom fyra månader firän stämmans beslut eUer om registreringsmyndigheten genom lagakraftägande beslut har avskrivit en sådan anmälan eUer vägrat registre­ring av avtalet, har firågan om fusion fiidlit. Hinder mot registtering möter, om    Hinder mot regist-rering möter, om

fusionen har förbjudits enligt kon­kurrenslagen (1982:729) eller om näringsfrihetsombudsmannen irue har beslutat att lämna fusionen utan åtgärd enligt 20 9 första stycket konkurrenslagen.

fusionen har förbjudits enUgt kon­kurrenslagen (1992:000) eller om prövning av fiisionen pågår enligt samma lag.

Denna lag ttäder i kraft den 1 juli 1992.

203

Prop. 1992/93:56 Bilaga 2 7. Förslag till lag om ändring i bankaktiebolagslagen (1987:618)

Härigenom föreskrivs att 11 kap. 3 9 bankaktiebolagslagen (1987:618) skaU ha följande lydelse.

11 kap. 3 9

När fusionsavtalet har godkänts av bolagsstämman skaU det anmälas av det överfettmde bankaktiebolaget för registrering. Om dette mte har skett inom fyra månader från stämmans beslut eUer om bankinspektionen genom laga­kraftvunnet beslut har avskrivit en sådan anmälan eller vägrat registrering av avtalet, har firågan om fusion falUt,

Hinder mot registrering möter, om

Hinder mot registtering möter, om

fusionen har förbjudits erdigt kon-

fusionen har föri)judits enUgt kon-

kurrenslagen (1982:729) eller om

kurrenslagen  (1992:000) eller om

näringsfrihetsombudsrtumnen     inte

prövning av fiisionen pågår enligt

har beslutat att lämna fusionen utan

samma lag.

åtgärd enligt 20 9 första stycket

konkurrenslagen.

För registrering av ett fusionsavtal enUgt 2 9 krävs vidare att ett yttrande företes från en aukoriserad revisor, av viUcet framgår att aktiekapitalet i det övertagande bolaget mte överstiger de överlåtande bolagens samma/Uagcfe verkUga värde för det överfegande bolaget.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1992.

204

8. Förslag till lag om ändring i sparbankslagen (1987: 619)

Härigenom föreskrivs att 7 kap. 4 9 sparbankslagen (1987:619) skaU ha följande lydelse.

Prop. 1992/93:56 Bilaga 2

Nuvarande tydebe

7k. 4 9

Föreslagen tydebe

När fusionsavtalet har godkänts av sparbanksstämman skaU det anmälas av den överfetande sparbanken för registrering. Om detfe inte har slcett inom fyra månader från stämmans beslut eUer om bankinspektionen genom lagakraftvunnet beslut har avskrivit en sådan anmälan eUer vägrat registre­ring av avtalet, har frågan om fusion falUt.

Hinder mot registrering möter, om fusionen har förbjudite enUgt Jton-kurrenslagen (1982:729) eller om näringsfrihetsombudsmannen inte har beslutat att lämna fiisionen utan åtgärd enligt 20 9 första stycket konkurrenslagen.

Hinder mot registtering möter, om fusionen har förbjudits enUgt kon­kurrenslagen (1992:000) eller om prövning av fusionen pågår enligt samma lag.

Etenna lag tiäder i kraft den 1 juli 1992.

205

Prop. 1992/93:56

Bilaga 2 9. Förslag till lag om ändring i föreningsbankslagen (1987:620)

Härigenom föreskrivs att 10 kap. 4 9 föreningsbankslagen (1987:620) skaU ha följande lydelse.

10 kap. 4 9

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

När ftisionsavtalet har gcxlkänts av föreningsbanksstämman skaU det anmälas av den överfetande föreningsbanken för registrering. Om detfe inte har skett inom fyra månader från stämmans beslut eUer om banicinspektionen genom lagakraftägande beslut har avskrivit en sådan anmälan eller vägrat registre­ring av avtalet, har firågan om fusion fiiUit.

Hinder mot registtering möter, om

Hmder mot registiering möter, om

fusionen har förbjudits enligt kon-

fusionen har förbjudits enUgt kon-

kurrenslagen  (1982:729) eller om

kunenslagen  (1992:000) eller om

näringsfrihetsombudsmannen     irue

prövning av fiisionen pågår enligt

har beslutat att lämna fusionen utan

samma lag.

åtgärd enligt 20 9 första stycket

konkurrenslagen.

Om fusionsavtalet har godkänts av fullmäktige, skaU registieringsanmälan innehålfe försäkran av styrelsen att underrättelse som avses i 7 kap. 12 9 Qärde stycket skett.

Etenna lag tiäder i kraft den 1 juli 1992.

206

Förteckning över de remissinstanser som har yttrat sig

över betänkandet (SOU 1991:59) Konkurrens for ökad

välfärd

Efter remiss har yttranden över konkurrenskomnutténs betänkande avgetts av Högste domstolen, Svea Hovrätt, Kammarrätten i Göteborg, Suxkholms tingsrätt, KommerskoUegium, Statens järavägar, Banverket, Postverket, Televerket, RUcsgäldskontoret, Finansinspektionen, Konjunlcturinstitutet, Jordbruksverket, Stetens Uvsmedelsverk, Statens råd för byggnadsforskning. Boverket, Byggnadsstyrelsen, Länsbostadsnämnden i Stcxkholms län. Läns­bostadsnämnden i Älvsborgs län, Länsbostadsnämnden i Västerbottens län. Närings- och teknikutvecklingsverket. Marknadsdomstolen, Närings­frihelsombudsmannen, Stetens pris- cxh konkurrensverk. Konsumentverket, Stetistiska centralbyrån, Riksrevisionsverket, Stetskonstoret, Länsstyrelsen i Jönköpings län. Länsstyrelsen i HaUands län. Länsstyrelsen i Göteborgs cxh Bohus län, Länsstyrelsen i Älvsborgs län. Länsstyrelsen i Jämtiands län, Länsstyrelsen i Västerbottens län, KemUcaUeinspektionen, Svenska kommun­förbundet, Malmö kommun, Göteborgs kommun, Stockholms kommun,-Linköpings kommun, Östersunds kommun, Landstingsförbundet, Lands­tinget i Södermanlands län, Landstinget i Västemonfends län, Sveriges industiiförbund, Grossistförbundet Svensk Handel, Sveriges köpmannaför­bund, Kcxjpeiativa förbundet, Kooperativa mstitutet, DagUgvaruleve-rantören förbund. Företagarnas rilcsorganisation. Svenska Handelskammar­förbundet, Lantbmkamas riksförbund, Sveriges Försäkringsförbund, Svenska bankföreningen, Sparbanksgrappen AB, Svenska arbetsgivareför­eningen, Arfe ekonomisk förening, Dagab AB, ICA Förbundet, Företags­ekonomiska institutionen vid univenitetet i Stcxkholm, Nationalekonomiska institutionen vid univenitetet i Uppsala, Juridiska fakulteten vid universi­tetet i[REDACTED_EFTERNAMN], JuricUska fakulteten vid univenitetet i Uppsafe, Konsument­vägledamas förening. Landsorganisationen i Sverige, Tjänstemännens cen­tralorganisation.

Hämtöver har skrivelser inkommit från Sveriges Livsmedelshandlareför­bund, Konsumentberedningen, Hyresgästemas Riksförbund, Sveriges Livsmedelsindustriförbund, Svenska Bokhandlareföreningen, Svenska Taxiföibundet, Sveriges Fastighetsägareförbund, Sveriges Priskontorschefen Förening, Länsstyrelsen i Blekinge län och Svenska Pettoleum Instittitet.

Prop. 1992/93:56 Bilaga 3

207

Sammanställning av remissyttranden över delar av betänkan­det (SOU 1991:59) Konkurrens för ökad välfärd

Förbud Hcap 10 Prissamarbete nO.2

I huvudsak positiva tiU kommitténs förslag stäUer sig åtfe renussinstanser, nämligen KommenkoUegium, Konjunkturinstitutet, Jordbmksverket,-Näringsfrihetsombudsmannen (NO), Stetens pris- och konkurrensverk (SPK), Konsumentverket, Länsstyrelsen i Göteborgs cxh Bohus län, Tjänstemmännens centralorganisation (TCO) och Konsumentberedningen,

Enligt NO bör förbud tiUgripas i stäUet för en prövning enUgt missbruks-principen i faU cfe beteendet är genereUt sett skadUgt, vanUgt förekomman­de, innefattar skadlighel som är svår att belägga i det enskUda fiaUet, medför skada som kan vara mycket stor och är attraktivt för mblandade företag. Prissamverkan uppfyUer enUgt NO dessa fömtsätmmgar.

Länsstyrelsen i Göteborgs och Bohus län anser att kommittén hade kunnat gå längre på förbudsUnjen.

Kammarrätten i Göteboig är tveksam tiU om det är motiverat att mföra förbud mot prislcarteUer. Från rättssäkerhetssynpunkt är enUgt Kammarrät­ten en ändrad missbmksbestämmelse att föredra.

Marknadsdomstolen och Televerket anser att det inte finns övertygande sakskäl för ett så vittgående föibud som komntittén föreslår. InteraationeUa jämförelser medför dcxk att Marknadsdomstolen inte viU helt avstyrka förslaget. Sveriges industriförbud är inte principieUt motståndare tiU att nya förbud infön under fömtsättning att förbuden endast träffar genereUt skadUga beteenden samt att reglema är konkurrensneutrala, tydUga cxh fömtsebara. Etet föreslagna föibudet uppfyUer enUgt förbundet inte dessa krav och förbundet avstyrker därför att det läggs tiU gmnd för lagstiftning i föreliggande skick.

Helt avvisande tiU fönlaget stäUer sig följande 13 remissinstanser: Riksrevisionsverket, Grossistförbundet Svenska Handel, Sveriges köp­mannaförbund, Kooperativa förbundet, Kooperativa institutet, Dagligvam-leverantören förbund. Företagarnas riksorganisation, LRF, Dagab AB, ICA Förbundet, Sveriges Uvsmedelshandlareförbund, Sveriges Uvsmedelsin-dustriförbund och Svenska bokhandlareföreningen.

Prop. 1992/93:56 Bilaga 4

208

I huvudsak följande skäl anfön för avstyrkande: TUlräckUga motiv finns inte för förbud. Missbmksprincipen är tillräckUg. Förbudet är otydUgt cxh dess tillämpning är ofömtsebar. Det är inte heUer konkurrensneutralt och såvitt avser cirkaprisUstor träffar det även samarbete som är positivt för konkurrensen,

Marknadsdehiingskarteller ri0.3'>

De renussinstanser som tiUstyrker förslaget om föibud mot prissaniait>ete tiUstyrker även fönlaget såvitt avser marknadsdelningskarteller. HärtiU kommer Kammarrätten i Göteborg och Marknadsdomstolen som anser att förbud mot marknadsdeUiingslcarteUen är lättare att atxepteia än förbud mot prissamarbete. EnUgt Marknadsdomstolen bör dock bestämmelsen klargöras i vissa hänseenden.

Televerket ifrågasätter behovet av förbud.

Negativa tiU fönlaget är följande 10 remissmstanser: RUcsrevisionsverket, Sveriges indusöiförbund. Grossistförbundet Svensk Handel, Kooperativa förbundet, Kcxiperativa institutet, DagUgvamleverantören förbund, Företagaraas riksorganisation. Svenska handelskammarförbundet, Lant­bmkamas riksförbund (LRF) cxh Sveriges Livsmedelsindustriförbund. I huvudsak firamför de att förbudet inte bara träffar generellt skadliga beteenden, att det inte är konJcunensneutralt samt att det är otydUgt och ofömtsdiart,

Anbudskartellföriiudet (10.4)

Fönlaget i denna del berörs endast av 8 remissinstanser. Ingen av dessa har något att mvända mot ett fortsatt anbudskarteUföibud. KritUc riktas emeUertid mot de föreslagna undantagen. NO anser att konsortieundantaget är onödigt, att undanteget i fall då konsortiebildningen godtagits av be­stäUaren inte omformuleras cxh att undantaget för underleverantörssitua­tioner är överflödigt. Sismämncfe uppfattning delas av SPK, som cxkså anser att konsortieundantaget bör omformuleras. Enligt Sveriges industriförbund har konsortieundantaget gette en för snäv utfornming. Synpunkter på undantagen framfön cxkså av Televerket, Marknadsdomstolen, Svenska handelskammarförbundet cxh LRF.

Bmttoprisförbudet (10.5)

Förslaget tiUstyrks av det fåtal renussinstanser som har ytttat sig i frågan, nämUgen NO, Marknadsdomstolen, DagUgvamleverantören förbund txh LRF. Svenska Bankföreningen påpekar att det inte är nödvändigt att utvidga förbudet tUl finansiell leasing.

Prop. 1992/93:56 Bilaga 4

14 Riksdagen 1922/93. I saml. Nr 56

209

Prop. 1992/93:56

Fölbudens omfattning och avgränsning riO.ffl

''''8'' "

Väsentiig del av marknaden (10.6.2

Konjunkturinstitutet, Marknadsdomstolen, NO cxh Konsumentverket har inget att inväncfe mot fönlaget, men firamhåUer att gränsdragningen måste göras tydUg. EnUgt NO bör procenttalet anges i lag. Svenska kommunför­bundet cxh Linköpings kommun tiUstyrker förslaget

SPK avstyrker det föreslagna generelfe undantaget cxh förordar i stäUet att Konkurrensverket fär meddefe gmppundantag.

Enligt Sveriges industri förbimd behövs det föreslagna undantaget, Föifoimdet anser dock att förslaget är för oklart cxh att procentgränsen bör sättas betydligt högre, LUmande synpunkter framfön av Grossistförbundet Svensk Handel. Även Sveriges köpmannaförbund, DagUgvamleverantören förbund. Svenska handelskammarförbundet, LRF, Dagab AB, ICA Förbundet,-Sveriges Uvsmedelsindusöiföibund cxh Svenska bokhandlareföreningen anser att fönlaget i sin utformning är oklart. Flertalet av dessa renussinstan­ser anser att gränsen 20 procent är för låg. Ett par instanser firamhåUer att undantaget inte blir konkurensneutralt.

Småföretegsundanteget (10.6.3)

Etet bör påpekas att vissa av de remissinstanser som tUlstyrker förslaget gör dette under fömtsätming att deras motstånd mot förbudsUnjen inte vinner gehör.

Förslaget tUlstyrks i huvudsak av Närings- cxh teknikutvecklingsverket (NUTEK), Marknadsdomstolen, Länsstyrelseraa i Jämtiands och Västerbot­tens län, Sveriges industriförbund. Grossistförbundet Svensk Handel, Företegamas riksorganisation. Svenska bankförenmgen, Sveriges livsmedels­industriförbund, Motorbranschens riksförbund. Svenska bokhandlare­föreningen cxh Svenska Taxiförbundet. Marknadsdomstolen ifrågasätter dock undantagets utformning.

Svenska Handelskammarförbundet och LRF synes inte ha några invändning­ar mot förslaget i och för sig, men påtalar lagtekniska brister respektive oklarhet hos förslaget.

Förslaget avstyrks av Kommerskollegium cxh Konjunkturinstitutet som anser att det är tillräckligt med möjligheten tiU dispens.

NO avstyrker förslaget i den utformning som det har fått och ifrågasätter som altemativ en lösning med gmppundantag. Även SPK förordar gmpp­undantag.

210

Prop. 1992/93:56

Kooperativt undantog (10.6.4)

''8''' 

Förslaget tiUstyrks av NUTEK, Länsstyrelsen i Hallands län och Lands­organisationen i Sverige (LO).

KommerskoUegium, Konjunkturinstitutet, Marknadsdomstolen, NO cxh SPK avstyrkder försfeget och hänvisar tUl dispensmöjUgheten. Som skäl för kritUcen anfön främst att den föreslagna regehi är oklar och icke konkur­rensneutral.

Även följande remissinstanser avvisar förslaget under åberopande av att det inte är konkurrensneutralt: Grossistförbundet Svensk Handel, Sveriges köpmannaföibund. Företagamas riksorganisation. Svenska handelskammar­förbundet. Svenska bankföreningen, Dagab AB och Sveriges Uvsmedels-industriföibund.

Kooperativa förbundet och Kooperativa institutet är kritiska mot behand­lingen av kooperativa firägor i betänkandet och avvisar förslagen. LRF anser att undantaget bör finnas, men att det som har föreslagits är för oklart cxh för snävt.

Den särskilda jordbmkslagen (10.6.7)

Marknadsdomstolen, NO cxh SPK tillstyrker förslaget, men Marknadsdom­stolen cxh NO påtalar att det föreslagna priskarteUförbudet inte är tiU­räckligt som ersättning för lagen utan en viss justering.

EnUgt LRF innebär fönlaget en aUvarUg diskriminering av de fentbmks-kooperativa företagen.

Dispenser (10.7)

Ete remissmstanser som har yttrat sig över förslaget instämmer i att dispensmöjUgheter måste finnas. NO framhåUer att möjUgheten måste använcfes med stor återhåUsamhet medan Sveriges industriförbund. Grossistförbundet Svensk Handel, Sveriges köpmannaföibund cxh Sveriges Uvsmedelshandferefömnd anser att dispensmöjligheten bör ges en vid tUlämpning.

LO anser att reglerna behöver granskas ytterUgare med sUcte på att de skaU ge stöne fömtsebarhet.

Tillfälliga prisnedsättningar (10.8)

Förslaget tiU komplettering av prisinformationslagen tUlstyrks av NO, Konsumentverket, Göteborgs kommun, Konsumentvägledaraasvägledarnas

211

förening, LO cxh Konsumentberedningen. Dagab AB synes inte ha något att inväncfe mot fönlaget.

Fönlaget avstyrks av Marknadsdomstolen, Televerket, länsstyrelsen i Göteborgs cxh Bohus län, Sveriges industriförbund, Grossistförbundet Svensk Handel, Sveriges köpmannaförbund, Sveriges Uvsmedelshand­lareförbund, ICA Förbundet, DagUgvamleverantören förbund. Svenska handelskammareföibundet och TCO.

Bl.a. Marknadsdomstolen anför att problemet bör kunna angripas med stöd av marknadsföringslagen.

Enligt Sveriges industriförbund och flertalet av handelns organisationer bör prisinformationslagen upphävas.

En ny missbmksbesfemmelse (ll.l)

Förslaget tillstyrks i huvudsak av Kammarrätten i Göteborg, Televerket, Konjunktiirinstihitet, NO, SPK, Stetskontoret, LO och TCO.

Marknadsdomstolen har invändningar mot att begreppet "från allmän syn­punkt" avses bli så begränsat att en helhetsbedömning förhindras. Mark­nadsdomstolen ifrågasätter också om def änns tiJlräckliga skäl att utmönstra begreppet "skadlig verkan". NO framhåller när del gäller frågan om vad ett företag fir åberopa till försvar för en konkunensbegränsning att man i förhållande till fönlaget måste ge ett vidgat utrymme för hänsynstagande tiU vissa allmänna inttessen. Eftersom begreppet "från allmän synpunkt" kan inbjucfe tiU politiska avvägningar bör det enligt NO ersättas av mera preciserade omständigheter.

SPK avstyrker 13 9 2. i fönlaget.

Förslaget avstyrks av Sveriges industriförbund. Grossistförbundet Svensk Handel, Sveriges köpmannaförbund, Sveriges Livsmedelshandlareförbund, Företegaraas riksorganisation. Svenska handelskammareförbundet, LRF cxh ICA Förbundet. Enligt flertalet av dessa remissinstanser saknas anledning att ändra den gällande generalklausulen. Förslaget anses medföra en oacceptabel brist på fömtsebarhet.

Missbmk av dominerande ställning (11.2)

Förslaget tillstyrks av Televerket, Marknadsdomstolen, Konjunkturinstitutet, NO och SPK även om några har vissa lagtekniska invändningar och synpunkter på detaljer.

Förslaget att det skall finnas en sänkild bestämmelse om missbmk av dominerande ställning godtas cxkså av Sveriges industriförbund, Sveriges

Prop. 1992/93:56 Biiaga 4

212

köpmannaföriiund, DagUgvamleverantören förbund. Svenska handelskam­marförbundet, LRF, Dagab AB, ICA Förbundet, Sveriges Uvsmedelshand­lareförbund, Konsumentberedningen och Svenska 'Huciförbundet

Invändningar av olika sfeg firamfön dock mot utformningen av förslaget. EnUgt bl.a. Sveriges industiiförbund trär klart besked ges betiäffande fördelningen av bevisbördan, reicvisitet "missbruk" förtydligas cxh refetionen tiU den aUmänna missbmksbestämmelsen klargöras. ICA Förbundet cxh Sveriges Uvsmedelshandlareförbund är kritiska mot be-tänkandete hållning tiU inköpssamverkan. Enligt Konsumentberedningen borde firågor om fönfegets konkurrensneutraUtet mellan blcxken ha behandlate närmare.

Sktionssystemet (13)

Förslaget tUlstyrks av NO, SPK, Kammarrätten i Göteborg, Konsumentver­ket, Svenska kommunförbundet, Linköpings kommun och LO.

Marknadsdomstolen har i princip ingen invändning mot ett system med sanktionsavgifter, men anser att frågan kräver ytterligare överväganden med hänsyn till kraven på tydlighet cxh fömtsebarhet. LUcnande synpunkter framfön av Kcxperativa förbundet.

Enligt Stockholms tingsrätt. Televerket, Sveriges industiiförbund. Grossist-förbundet Svensk Hanbdel, LRF cxh Svenska handelskammarförbundet miste, för att en sanktionsavgift skall införas, krävas uppsåt eller oaktsam­het. Som stöd härför anfön dels EG:s regler, dels oklarheten hos förbuds­bestämmelsema.

Förslaget angående santionsavgifter avstyrks av Sveriges köpmannaförbund, ICA Förbundet och Företegaraas riksorganisation. Ete anför som skäl främst att föibudsregleraa är oklara.

Televerket, Grossistförbundet Svensk Handel, Sveriges köpmannaförbund och ICA Förbundet har invändningar mot avgiftens storlek.

Etet prcxcssuella förfarandet (14)

Förslaget att överprövning skall ske hos Högste domstolen tUlstyrks av Televerket, Sveriges köpmannaförbund cxh ICA Förbundet. Föratsätmingen härför är dcxk enligt de sismämnda instanserna att prövningstUlstånd inte skaU krävas.

Övriga remissinstanser som uttalar sig i frågan motsätter sig att Högste domstolen skaU vara prövningsinstans. Varierande altemativa förslag framstäUs. Enligt Högste domstolen cxh NO skall tingsrättema kunna vara förste instans vid prövning av konkunensskadeavgift med Marknadsdomslo-

Prop. 1992/93:56 Bilaga 4

213

len som siste instans. Stcxkholms tingsrätt förorcfer i stäUet Svea hovrätt som siste instans. Svea hovrätt anser att prövningen skuUe kunna ske hos en enda tingsrätt cxh en encfe hovrätt. Även Konsumentverket förordar en specialsammansatt tingsrätt som fönte instans. SPK föreslär att Regerings­rätten skaU vara siste instans i stäUet för Högste domstolen. Sveriges industriförbund föreslår att prövningen sker hos de allmänna domstolarna.

Marknadsdomstolen föreslär i fönfe hand att brott mot förbuden skaU beivras enUgt generalkfemsulen. Kammarrätten i Göteboig, Svenska handelskammarförbundet cxh LRF anser att frågan behöver utrecfes ytterUgare.

När det gäUer skadeständ anser de remissmstanser som har yttrat sig, bl.a. Högste domstolen, Svea hovrätt. Marknadsdomstolen, SPK, Konsumentver­ket och Sveriges industriförbund, att prövningen skaU ske hos de aUmänna domstolarna.

Någon invändning mot att mål enligt generalklausulen prövas av marknads­domstolen främförs inte.

Skadestånd m.m. (15)

Förslaget tUlstyrks av Stockholms tingsrätt. Marknadsdomstolen, NO cxh Konsumentverket. Enligt NO bör skadestånd kunna utgå även i generalklau­sulfallen.

Televerket stäUer sig tveksamt tiU förslaget.

Sveriges industriförbund motsätter sig förslaget. Som skäl härför anges dels att de föreslagna förbudsreglema är bristfälliga, dels att förslaget i vissa hänseenden strider mot traditionerna i svensk rätt.

Prop. 1992/93:56 Bilaga 4

214

Förslag i betänkandet (SOU 1991:104) Konkurrensen inom den kommimala sektom till tillägg till forslaget om en ny konkurrenslag i betänkandet (SOU 1991:59)

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydeke

57 9 andra stycket

Om det behövs för utredning enligt deruia lag, får konkurrensverket ålägga den som bedriver offemlig näringsverksamhet att på ett rättvi­sande sätt redovba kostnader och intäkter för verksamheten.

Prop. 1992/93:56 Bilaga 5

215

Sammanfattning av promemorian (Ds 1992:18) Ny konkurrenslag

Denna promemorfe, som upprättete i Näringsdqnrtementet, innehåUer förslag som bygger vidare pi cxh delvis ersätter det fönlag tiU ny konkurrenslag som konkurrenskommittén presenterade i det redan remissbe-handlade betänkandet (SOU 1991:59) Konkurrens för ökad välfård.

Lagförslag i promemorian är inte komplett, utan innehåUer huvudsakligen förslag i sädana defer som väsentiigen avviker firän konkurrenskommitténs förslag och som därför bör föranlecfe en ny remissbehandling. När det gäUer de materieUa konkurrensreglema innehåUer promemorian inga nya fönlag när det gäUer kontroU av företagsförvärv och uppbrytning av företag.

Promemorieförsfeget inndsär att konkurrensreglerna i en ny svensk konkurrenslag utformas på i princip samma sätt som EG:s konkunensregler i Romfördragete artiklar 85 cxh 86. Konkurrensreglerna för de rent svenska förhållandena får därmed i princip samma utformning som de konlcurrens­regler för handeln mellan Sverige och ett EFTA- eUer EG-land som kommer att ingå i en planerad EES-lag.

Förslaget innehåUer ett förbud mot avtal mellan företag, beslut av före-tagssammanslutningar och samordnade förfaranden som har tiU syfte ellei resultat att konkunensen på den svenska marknaden hindras, inskränks eUer snedvrids på ett märkbart sätt. Från detta föibud skaU undantag kunna ges, dels i enskUcfe £aU genom beslut av konkurrensmyncUgheten, dels för gmpper av avtal cxh samordnade förfaranden enUgt sänkUda föreskrifter.

Avtal eUer avtalsvillkor Uksom beslut som är förfojuchia skaU vara ogUtiga,

Fönlaget innehåUer vidare ett förbud mot varje nussbruk frän ett eUer flera företags sida av en dominerande ställning på marknaden.

Gemensamt för de båcfe förbuden är enUgt fönlaget att en överträdelse skaU kunna medföra skadeståndsskyldighet samt kunna föranlecfe konkurrensrätte-Uga ingripanden i form av dels åläggande vid i& att upphöra med pågående överträdelse, dels åläggande att utge konkurrensskadeavgift för en redan begången överträdelse, Etet skaU finnas möjUghet för ett företag att efter ansökan hos konkunensmyndigheten erhålfe en förklaring om att förbuden inte är tillämpUga (icke-ingripandebesked).

Promemorian innehåUer vidare fönlag när det gäUer tillämpande organ som ersätter konkurrenskomnutténs motsvarande förslag.

Konkurrensmyndigheten fär beslufe om åläggande vid vite att upphöra me

Prop. 1992/93:56 Bilaga 6

216

Prop. 1992/93:56

Marknadsdomstolen  skaU pröva överkfegade avgöranden i firäga om   Bilaga 6 imdantag, icke-ingripandebesked, åläggande cxh   konkurrensskadeavgift. Marknadsdomstolens dom eUer beslut i mäl enUgt lagen skaU inte kunna överklagas.

Mäl om utdömande av vite som förelagte med stöd av fegen skaU prövas av aUmän domstol.

Nägon inskränkning i de allmänna domstolarnas behörighet att pröva talan i civilrättsliga firägor gön inte.

Den nya lagen föreslås ttäcfe i kraft den 1 januari 1993. SärskUda över­gångsbestämmelser föresläs.

217

Lagförslag i promemorian (Ds 1992:18) Ny konkurrenslag

Förslag tm Konkurrenslag

Härigenom föreskrivs följande

TnbfanA» hpgtänniw»l«pr

1

§ Etenna lag har tiU ändamål att sk2 uttymme för och upprätthåUa en effektiv konkurrens i firäga om produktion av och handel med varor, änster (xh andra nyttigheter.

2

§ Denna lag tillämpas inte pä överenskommelse mellan aibetsgivare cxh aibetstagarc angående arbetelön eller andra arbetsvillkor.

3

§ I denna lag avses med företag också en sammansluttung av företag.

Vad som i lagen sägs om avtal skall tillämpas cxksä pä

1.

beslut av en sammanslubiing av företag, cxh

2.

samordnade förfaranden av företag.

Föibju(]na konkurrensbegränsningar

Konkurrensbegränsande samarbete mellan företag

4 S Om något annat inte följer av beslut enUgt 6 9 eUer föreskrifter enUgt

11 9, är avtal meUan företag som har tiU syfte eUer resulfet att konkurren­

sen pä den svenska marknaden hindras, inskränks eUer snedvrids pä ett

märkbart sätt föifojudna.

Fönte stycket gäller sänkilt sådana avtal som mnebär att

1.

inköps- eUer försäljningspriser eller andra affärsvUlkor direkt eUer indirekt fastetäUs,

2.

produktion, marknader, teknisk utveckling eUer investeringar begränsas eUer konttttUeras,

3.

marknader eUer inköpskäUor delas upp,

4.

olika villkor tillämpas för likvärdiga transaktioner med handelspartnen, varigenom dessa fir en konkunensnackdel, eUer

5.

det stäUs som viUkor för avtal att den andra parten åtar sig ytterUgare förpUktelser som varken till sin nattir eUer enligt handelsbruk har nägot samband med föremålet för avtalet.

5

9 Avtal eUer avtalsvillkor som är förbjudna enUgt 4 9 är ogUtiga. Beslut om undantag

6

9 Konkunensverket fär beslufe om undantag firän förbudet i 4 9 for avtal som

1. bidrar tiU att förbättra produktionen eUer distributionen eUer tiU att främja tekniskt eUer ekononuskt framåtskridande.

Prop. 1992/93:56 Bilaga 7

218

2.

tiUförsäkrar konsumenterna en skälig andel av den vinst som därigenom uppnås,

3.

bara ålägger de boörcfe företagen begränsningar som är nödvändiga för att uppnä målet i 1, och

4.

inte ger de berörda företagen möjUghet att sätfe konkunensen ur spel för en väsentUg del av nyttighetema i fråga,

7 9 Ett företag som viU att undantag enUgt 6 9 skaU bevUjas skaU anmäfe

avtalet tiU konkurrensverket.

Innan en anmälan har gjorts, kan konkurrensverket inte beslute om undantag.

8 91 ett beslut om undantag enligt 6 9 skaU det anges firän vilken tidpunkt

beslutet gäUer. Etenna tidpunkt fär inte sättas tidigare än tidpunkten för

anmälan.

Beslutet skaU gälfe för en bestämd tid cxh fir förenas med villkor och ålägganden.

9 9 Ett beslut om undantag enUgt 6 9 fir förayas om villkoren i 6 9

fortfarande är uppfyUda,

Återkallelse eUer ändring av beslut om undanteg

10      9 Konkurrensverket fir återkalla eller ändra ett beslut om undantag, om

1.

de omständigheter som låg tiU gmnd för beslutet har förändrate i något väsentUgt avseende,

2.

de som beslutet gäUer bryter mot något villkor eUer åläggande som har förenate med beslutet,

3.

beslutet gmndades pä oriktiga eUer vUseledande uppgifter, eUer

4.

de som beslutet gäller missbmkar undantaget.

I de fiaU som avses i fönfe stycket 2-4 fär beidutet återkallas med retroaktiv verkan.

Gmppundantag

!i fi Regeringen eUer den myndighet som regeringen bestämmer fir föreskriva om undanteg från förbudet i 4 9 fÖr gmpper av avtal som uppUer villkoren i 6 9 (gmppundantag).

Sä länge ett gmppuncfentag gäUer behöver ett avtal som uppfyUer villkoren i gruppundantaget inte anmälas enligt 7 9 för att bevUjas uncfentag. Sådana avtal fir dock anmälas.

12 9 Konkurrensverket fär beträffande ett avtal för vilket gmppundantag

gäUer återkaUa undantaget, om avtalet har följder som är oförenUga med

6 9.

Missbmk av dominerande ställning

13 9 Missbruk frän ett eUer flera företegs sida av en dominerande ställning

på den svenska marknaden är förbjudet.

Prop. 1992/93:56 Bilaga 7

219

Sädant missbruk kan särskUt besfe i att

1.

direkt eUer indirekt påtvinga någon oskäliga inkis- eller försäljnings­priser eUer andra oskäUga affärsvillkor,

2.

begränsa produktion, marknader eUer teknisk utveckling tiU nackdel för konsumenterna,

3.

tillämpa olika vilUcor för likvärdiga transaktioner med handelsparmen, varigenom dessa fär en konkurrensnackdel, eUer

4.

StäUa som villkor för avtal att den andra partea åtar sig ytterligare förpliktelser som varken tiU sin natur eUer enligt handelsbruk har nägot samband med föremålet för avtalet.

Icke-mgripanddiesked

14

( Konkurrensverket kan efter ansökan av ett företag förklara att ett avtal eUer förfarande, enUgt för verket tiUgängUga uppgifito', inte omfattas av nägot av förbuden i 4 eUer 13 9 och att det därför inte finns anledning för verket att ingripa enligt denna lag (icke-ingripandebesked).

15

9 Ett beslut om icke-ingripandebesked utgör hinder för konkurrensverket att beslufe om äläggande enUgt 16 9 fönte stycket eUer föra talan om konkurrensskadeavgift enUgt 219-

Konkurrensverket fir dcxk återkalla beslutet, om

1.

de omständigheter som låg tiU gmnd för beslutet har förändrats i något väsentUgt avseende,

2.

beslutet grundades på oriktiga eUer vUseledande uppgifter, eUer

3.  marknadsdomstolen ändrar rättstiUämpningen så, att avtalet eUer

förfiarandet som omfattas av beslutet faUer under förbuden i 4 eUer 13 9-

Åtgärder mot förbjudna konkunensbegränsningar

16        9 Konkurrensverket fär ålägga ett företag att upphöra med överträdelser

av förbuden i 4 eUer 13 9- Åläggandet fär förenas med vite.

Om konkurrensverket i ett visst faU beslutar att mte meddefe ett åläggande enUgt fönte stycket, fär marknadsdomstolen göra det på ansökan av ett företag som berön av överträdelsen.

17        fi Ett äläggande enUgt 16 9 gäller omedelbart, om något annat inte

bestäms.

18        fi Om det finns synnerUga skäl för det, fir åläggande enUgt 16 9

meddelas för tiden tiU dess frågan slutiigt har avgjorts.

Undantag meddelade av marknadsdomstolen

19

fi När marknadsdomstolen prövar frågor om äläggande enUgt 16 91 fär domstolen beträffande ett avtal som uppfyUer både 4 och 6 99 på yrkande av part beslute om undantag enligt 6 9- Därvid tiUämpas 8 9-1 fräga om avtal som mte har anmälts enligt 7 § fär tidpunkten från vilken beslutet skaU gälfe inte sättas tidigare än tidpunkten för beslutet.

20

fi Konkurrensverket fär fömya, återkaUa eUer ändra ett beslut enUgt -19 9. Därvid tUlämpas 9 och 10 99.

Prop. 1992/93:56 Biiaga 7

220

Konkurren'iiVart

21 ( Tingsrätten fär på ansökan av konkurrensverket beslute att ett företag

skaU betafe en särskUd avgift (konkurrensskadeavgift), om företaget dier

nägon som handlar på företagete vägnar uppsåtligen dier av oaktsamhet har

1.

överträtt fölbuden i 4 eUer 13 9> dier

2.

åsidosatt ett villkor eUer åläggande som har beslutats med stöd av 8 9 andra stycket

Avgiften tiUfaUer staten.

22 fi Konkurrensskadeavgift skaU fastetällas tiU lägst fiem tusen krcmor och

högst fem mUjoner kronor eUer tio procent av företagete årsomsätming

enUgt det bokslut som senast har fastäUts vid tidpunkten då talan väcks,

vilketdera som är högst.

Riktas talan mot flera företag skall avgiften fastetällas sänkUt för vart och ett av dem.

23 9 När konkurrensskadeavgift fastetäUs skaU sänkUd hänsyn tas tiU hur

aUvarUg överträdelsen är och hur länge den har pågått.

I ringa £aU fär företaget befrias från avgiften.

24 9 Konkurrensskadeavgift enligt 21 9 försfe stycket 1 fär inte påföras för

åtgärder som har vidtegits

1.

efter anmälan enligt 7 9 eller ansökan enligt 14 9 och före det beslutet med anledning av anmälan eller ansökan vann laga kraft, om åtgärderna Ugger inom ramen för den verksamhet som beskrivs i anmälan eUer ansökan, eUer

2.

under tid cfe icke-ingripandebesked har gäUt, om mte icke-ingripan-debeskedet har äterkalfete med stöd av 15 9 andra stycket 2.

Vad som sägs i fönte stycket 1 gäller dcxk inte om konkurrensverket inom en månad från det anmälan eller ansökan har gjorte förklarar att verket anser att 4 9 är tillämplig och att det inte finns skäl att tillämpa 6 9 eUer att 13 9 är tillämpUg. Ett sådant beslut får meddefes bara om det är uppenbart att undantag eUer icke-ingripandebesked inte kan bevUjas.

25

9 llU säkentäUande av anspråk på konicurrensskadeavgift fär tingsrätten beslute om kvantad. Därvid gäller i tillfempUga delar vad i 15 kap. rätte­gångsbalken är föreskrivet om kvarsted för fordran.

26

9 Konkurrensskadeavgift får inte påföras, om inte ansökan har delgette den som anspråket rikfes mot inom fem år från det överträdelsen upphörde.

En påförd konkurrensskadeavgift bortfialler när fem år har gått från det domen vann laga kraft.

Skadestånd

27 9 Om ett företag uppsåtiigen eller av oaktsamhet överträder förbuden i

4 eUer 13 9, skaU företeget ersätta den skada som därigenom uppkommer

för annat företag eUer avtalspart.

Prop. 1992/93:56 Bilaga 7

221

Rätt tiU sädan ersätming är förlorad, om talan inte väcks inom fem är frän det skadan uppkom.

Prop. 1992/93:56 Bilaga 7

Företagsfnvärv (28-43 99)

Handläggningen m.m.

Utdömande av vite

44 fi Talan om uttlömande av viten som förelagte med stöd av denna lag

fön vid tingsrätt av konkurrensverket. I fräga om vite som domstol har

förelagt på talan av ett företag fär talan om utdömande föras även av

företaget.

Handläggningen vid konkurrensverket

45

fi Sä snart en anmälan enUgt 7 9 eUer en ansökan enUgt 14 9 som rör ett avtal har kommit in tiU konkurrensverket skaU verket berecfe de parter i avtalet som inte är anmälare eUer sökande tiUfäUe att yttra sig över anmälan eller ansökan.

46

fi Följande beslut av konkunensverket får överklagas hos marknads­domstolen:

1.

beslut i fråga om undantag enUgt 6, 9, 10, 12 och 20 99,

2.

beslut i firåga om icke-ingripandebesked enUgt 14 och 15 99.

3.

beslut om åläggande enligt 16 9 försfe stycka, och

4.

beslut i firåga om åläggande enUgt 18 §.

Konkurrensverkete beslut enUgt 24 9 andra stycket fär bara överklagas i samband med överklagande av det beslut varigenom verket slutUgt avgör ärendet.

Konkurrensverkete övriga beslut enUgt denna lag fir inte överkfegas.

Rättegängsbestämmelser i mål om konkurrensskadeavgift

47 fi Sttxkholms tingsrätt prövar frågor om påförande av konicurrens-

slcadeavgift enUgt 219-

Frägor om kvantad innan talan har väckte prövas cxkså av SUxkholms tingsrätt.

48

fi Talan mot tmgsrättens dom eUer beslut i mål som avses i 47 9 fon hos marknadsdomstolen.

49

9 Om något annat inte följer av denna lag gäUer i fråga om rättegången i mål som avses i 47 cxh 48 99 i tiUämpUga defer vad som är föreskrivet i rättegångsbalken om tvistemål vari förUkning inte är tiUåten.

Vad som i 49, 50 och 52 kap. rättegångsbaUcen sägs om hovrätt skaU därvid i StäUet gälfe marknadsdomstolen.

222

Prop. 1992/93:56

50 { Beöäffiande konkurrensverket gäUw i mäl som avses i 47 och 48 99 i   Bilaga 7 StäUet för bestämmelsema i rättegångsbalken om föreläggande för part och parte utevaro i tvistemål vad som är föreskrivet för åklagare.

SänkUt om företagsförvärv (51-55 99)

Uppgiftsskyldighet o(± tvängsmedd (56-84 99)

Qaaflträdande- och övergängsbestämmdaei

1.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993.

2.

3. I fräga om avtal som föreUgger när denna lag träder i kraft cxh

beträffande vilka parteraa inom sex månader firån Ucraftträdandet anmäler

för undantag enUgt 6 9 cUer ansöker om icke-ingripandebesked enUgt 14 9

gäUer följande:

1.

5 och 16 99 skaU inte tillämpas förrän tvä månader efter den dag då konkunensverket meddelat beslut med anledning av anmälan eUer ansökan,

2.

konkurrensskadeavgift enligt 21 9 dier skadestånd enUgt 27 9 för överträdelser av förbudet i 4 § får inte påföras eUer utgå för åtgärder som har vidtagite före den tidpunkt som anges i 1, om åtgärderna Ugger inom ramen för den verksamhet som beskrivs i anmälan eUer ansökan.

4. I fråga om avtal eller förfaranden som föreUgger när denna feg träder i

kraft och som är förbjudna enligt 4 eller 13 9 skaU förbuden i 4 eUer 13 9

inte gälfe, om avtalen eller förfarandena inom sex månader frän lagens

ikraftträdande

1. ändras pä sådant sätt att de uppfyUer villkoren för gmppundantag som

beslutete med stöd av 11 9.

2.

ändras på sådant sätt att de inte längre omfattas av 4 eUer 13 9. eUer

3.

upphör att tiUämpas.

Vad som sägs i fönte stycket 1 utgör dcxk inte hinder för konkurrensverket att återkaUa undantaget för ett avtal enligt 12 9*

223

Sammanställning av remissyttranden över promemorian (Ds 1992:18) Ny konkurrenslag

1. Remissinstanserna

Domstolsverket, Kommerskollegium, Stetens jordbmksverk. Närings- cxh teknikutvecklingsverket (NUTEK), Affärsverket Svenska Kraftnät, Patenl-cxh registteringsverket (PRV), Stetskontoret, Riksrevisionsverket (RRV), MarknadsdomstoJen, Näringsfrihetsombudsmannen (NO), Stetens pris- cxh konkunensverk (SPK), Svea hovrätt, Stcxkholms tingsrätt. Kammarrätten i Göteborg, Sydsvenska handelskammaren, Svenska handelskammarförbun­det, Stcxkholms universitet - juridiska fakultetenämnden, Uppsala universi­tet - juridiska fakultetsstyrelsen, Svenska kommunförbundet. Landstings­förbundet, Grossistförbundet Svensk Handel, Sveriges köpmannaförbund, Sveriges industriförbund, Företegamas riksorganisation, Kcxperativa för­bundet (KF), Lantbmkamas riksförbund (LRF), Svenska kraflverksföre-ningen, Sveriges försäkringsförbund. Svenska bankföreningen, Dagab AB, DagUgvamleverantörers förbund, ICA förbundet, Ktx)perativa institutet (Koopi), Motorbranschens riksförbund (MRF), Svenska franchise före­ningen, Svenska taxiförbundet, Svenska åkeriförbundet, Sveriges mark­nadsförbund, Sveriges livsmedelshandlareförbund.

Svenska bankföreningen har anslutit sig tiU de synpunkter som framförte av Sveriges industriförbund.

Svenska åkeriförbundet har utöver eget yttrande insfemt i Företegamas riksorganisations yttrande.

2.Konkurrensbegränsande samarbete mellan företag och missbruk av dominerande ställning

En stor majoritet av remissinstansema är positiva till förslaget att EG:s materiella konkunensregler sfer som förebild för en ny svensk konkunens­lag.

Flera remissinstanser från näringslivet är dock negativa till att de materiel­la reglema förenas med ett administrativt förfarande av samma slag som EG:s. Några instanser, t.ex. Lantbmkamas riksförbund, anser att anpass­ningen till EG:s regler inte bör ske före ett EG-medlemskap.

Svea hovrätt. Kooperativa förbundet, Lantbmkamas riksförbund. Koopera­tiva institutet och Svenska taxiförbundet är negativa eller tveksamma till förslaget. Sveriges köpmannaförbund anser sig inte kunna te ställning till förslaget utan preciseringar i dette.

Prop. 1992/93:56 Bilaga 8

224

Domstolsverket lämnar promemorians försfeg i huvudsak utan erinran.

Prop. 1992/93:56

Bilaga 8

Kommerskollegium har inget att invända mot att man i förslaget till ny konkunenslag tar steget fullt ut cxh anpassar den svenska konkunens­lagstiftningen till EG:s konkunensregler.

Sfetens jordbmksverk tillstyrker förslaget.

Närings- och teknikutvecklingsverket (NUTEK): NUTEK har i sitt tidigare yttrande över konkunenskommitténs betänkande framhållit att konkunens i sig inte bör uppfatfes som ett självändamål utan endast som ett medel som under vissa fömtsättningar leder tiii en effektiv allokering av tillgäng­liga resurser. Frän dessa principiella utgångspunkter och under ideala förhållanden ter sig enligt verkets mening den s.k. missbmkslinjen vara att föredra framför den nu föreslagna s.k. förbudslinjen. I den praktiska till­lämpningen blir dock sannolikt skillnadema mellan dessa båcfe ansatser av mindre betydelse. Det viktiga är enligt NUTEK:s uppfattning att varje interventionistisk konkunenspolitik måste bedrivas med stor urskiljning och omdöme för att inte komma att motverka sitt syftemål.

Enligt artikel 56 skall ärenden som enligt omsättningskriteriet skall hand­läggas av ESA-EFTA Surveillance Authority, men som berör handeln mellan EG-länder handläggas av EG-kommissionen. NUTEK vill i dette sammanhang fäste uppmärksamhet pä att EG tenderar att i praxis ge det s.k. samhandelskriteriet en mycket vidsträckt tolkning. Enligt konkunens­kommitténs uppfattning har således EG-domstolen uttalat att det s.k. sam­handelskriteriet är uppfyllt om handeln påverkas indirekt eller potentiellt. Det finns alltså inget krav på faktiskt påvisbara effekter utan det räcker med att handeln i framtiden kan påverkas. Vicfere innebär dette att en konkunensbegränsning kan påverka samhandeln även om de involverade företegen är belägna inom samma land. I det fall denna vidsträckte praxis skulle tillämpas cxkså inom ramen för EES-avtalet, skulle en betydande oklarhet, en gråzon, uppsfe beträffande konkunensfömtsätmingama i svenskt näringsliv.

Då EG-rätten i princip har företräde framför nationell lagstifining skulle en sådan tolkning medföra en betydande ovisshet hos svenska företeg om vilket rättssystem som vore det tillämpliga i varje enskilt fall. Ovissheten kan i sig antes bidra till ökade kostnader för företeg cxh i siste hand kon­sumentema. Förhållandet med parallella normsystem som nu i stora delar kommer att röra svenska företeg och marknader karaktäriseras av konkur­renskommittén som ett besvärligt problem. NUTEK delar denna uppfart ning.

Likväl kan man konstetera att kommittén i sitt förslag inte lämnar någon systematisk analys av i vilka avseenden förslaget avviker från EG:s kon-

15 Riksdagen 1922193. I saml. Nr 56

225

kunensrätt eller förhåller sig till denna rätt. Även promemorian brister i    Prop. 1992/93:56

dette hänseende.

Bilaga 8

Således anförs som ett av motiven till det nya förslaget att kommitténs förslag medför stor osäkerhet om förbudens räckvidd. Enligt NUTEK:s uppfattning är den osäkerhet som en tillämpning av EG:s rätteregler i dels EES-sammanhang och dels det nationella sammanhanget även den betydan de.

Parallella lagstiftningar skapar osäkerhet och kosmader för aktörema på marknadema cxh övervägande skäl talar därför för att promemorians för­slag bör genomföras.

Affärsverket Svenska Kraftnät: Svenska Kraftnät tillstyrker förslagen om en ny konkunenslag. Vi anser att den svenska konkunenslagen behöver stärkas cxh anpassas till vad som finns inom EG. Förslagen kan få stor betydelse för elmarknaden.

Patent- cxh registreringsverket (PRV): PRV har utifrån de inttessen verket har att tiUvarate inga synpunkter på förslaget. Verket vill dcxk gäma framhålla att det torde vara lämpligt att i dette lagstiftningsärende te upp konkunensbesfemmelsema utanför EES' huvucfevtal för att härigenom få en bättre överblick av rättsområdet.

Stetskontoret: Oavsett EES-avtelet cxh om Sverige blir medlem i EG eller ej, bör det enligt Stetskontorets mening vara en fördel att nu få en konkur­renslagstiftning som liknar den som våra viktigaste handelspartners cxh konkunentiänder har. I dette perspektiv är det motiverat att te de ytterli­gare steg för utvecklingen av konkunensrätten som anvisas i promemori­an.

Förbudsmcxlellen lägger det primära ansvaret för de konkunensrättsliga överväganden som lagstiftningen kräver där det hör hemma, dvs. hos före­tegen. Klara regler för vad som är tillåtet respektive förbjudet ökar fömt­sebarheten (xh därmed rättssäkerheten. Av dessa skäl bedömer Stetskon­toret att effektiviteten i konkunensvården bör öka väsentiigt vid en över­gång till förbudsprincipen, fömtsatt aU tillsyn och dispensordning fungerar. Sverige kan därvid dra nytte av de erfarenheter som gjorte av konkunensbegränsningars effekter inom EG:s stöne marknad och framför allt av hur tillämpningen fungerar. Förbudsprincipen med kompletterande dispensmöjligheter kräver ett mer reglerat förfarande än den relativt fria, förhandlingsinriktede prövning som hittills har varit utmärkande för till­lämpningen av de svenska konkunensreglema.

226

I promemorian antyds att det kan vara möjligt att åstedkomma ett "admini-    Prop. 1992/93:56 strativt smidigare" system genom att konkunensverket ger ut allmänna räd    Bilaga 8 eller riktlinjer för att informera företegen om konkunenslagens tillämp­ning.

Allmänna råd är inte rättsregler. Alltför stor tilltto tiU en myndighefe allmänna råd kan därför vara till nackdel för rättesäkerheten. Det finns enligt Sfetskontorets mening också en risk för bindningar, som för fram­tiden kan försvåra myndighetens artiele.

Marknadsdomstolen: Marknadsdomstolen tillstyrker i allt väsentUgt för­slagen i promemorian. Skälen för att i möjlig mån harmonisera en ny konkunenslag med EG:s, EES- txh ESA-avtalens samt den föreslagna svenska EES-lagens konkunensregler är tungt vägande. Visserligen kan ifrågasattes om EG:s konkunensregler i sak är den bäste förebilden i alla avseenden. De har dock visat sig ha stor genomslagskraft och kan väntas bli en besfeende gmndval för konkunensrätten i Europa. Som anförts i promemorian kommer de i framtiden under alla förhållanden att i hög grad ha betydelse för det svenska näringslivet. Mot denna bakgmnd är enligt marknadsdomstolens mening argumenten för all utforma en ny svensk kon­kunenslag enligt det nu framlagda förslaget övertygande.

Förslaget innebär att konkunenslagen skall bygga på förbudsprincipen i stället för som nu missbmksprincipen. Dette kan sägas vara en principiellt genomgripande omläggning. I praktiken är dock förändringama mindre dramatiska. Även om vissa konkunensbegränsningar kommer att bedömas annoriunda i det nya systemet, bygger systemen i väsentiiga avseenden på liknande gmnd. Sakbedömningama i rättetillämpningen enligt de båcfe systemen skiljer sig därför knappas på något avgörande sätt.

Näringsfrihetsombudsmannen (NO): NO ser positivt på förslaget till ny konkunenslag i de delar som presenteras i departementspromemorian. En rad starka sakskäl talar för en övergång till likalydande regler cxh samma gmndläggande förbud mot konkunensbegränsningar som inom EG.

För såväl företegen som för de tillämpande myndighetema måste det be­traktes som fördelaktigt att de två regelsystem som kommer att gälla paral­lellt får samma utformning. Principema för bedömningen av skilda kon­kunensbegränsningar bör vara de samma oavsett om en konkunensbe gränsning har samhandelseffekt eller ej.

I ett ingångsskede kan denna kontrollstetionsfunktion komma att innebära att en relativt stor mängd av de då redan existerande avtalen kan komma under prövning under fömtsättning att avtalspartema viU ha dem kvar. Att så kan bli fallet kan dock inte tolkas som att systemet medför en onödig byråkrati. Kontrollsystemet är välmotiverat från samhällsekonomiska ut-

227

gångspunkter genom alt många avtal som bör förbjudas tidigt kommer in    Prop. 19J2/93:56

för granskning.

Bilaga 8

Det påpekas i promemorian, att tillämpningen inte kan bli helt överens-stemmande med EG-rätten. Vid den svenska rättetillämpningen bör dcxk sådana aspekter som i det enskilda fallet inte har relevans för nationella svenska förhållanden kunna i huvudsak sållas bort. En sådan faktor är den strävan mot integration mellan EG-ländema som har betydelse cxkså för tillämpningen av EG:s konkunensregler. Något motsvarande behov av in­tegration inom Sverige finns ju knappast. EG-rätten bör ses som ett kon­kunensrättsligt system som till väsentiiga delar överensstämmer med mot­svarande system i de stora västiiga marknadsekonomiema. Det förhållandet att EG-rätten avser samhandel mellan EG:s medlemssteter skall inte upp­fattes sä att den inte passar för att hantera konkunensen inom ett land. Såsom nämnts ovan har cxkså flera länder under senare år valt att införa nationell konkunenslagstiftning av liknande slag som EG:s konkunens­regler. Däremot kan man säga att i den mån integrationssträvanden inom EG kommit att påverka konkunensrätten så har syftet varit att specifikt säkerställa att inte handeln över gränsema mellan medlemsstetema för­svåras jämfört med handeln inom länderaa. Eftersom Sverige avser att överte EG-rättens konkunensregler endast för tillämpning nationellt bör därför den EG-praxis som förestevas av integrationssträvandena ttoligen normalt inte bli aktuell vid den svenska rättstillämpningen. Den i prome­morian påvisade tolkningssvårigheten borde därför inte medföra några stöne problem.

Vid tolkningen av EG:s rättspraxis måste vidare beaktas att de konkunens­begränsningar som prövats har haft EG-dimension, eller i vart fall märkbar effekt på samhandeln och på konkunensen på en väsentiig del av EG-marknaden (i engelska versionen "a substantial part" vilket mer antyder att den geografiskt relevante marknaden i fråga måste vara av någorlunda be­tydelse). För att uppnå en effektiv konkunens på den svenska marknaden måste självfallet regleraa tillämpas utifrån en svensk dimension. Vad som är märkbar effekt får således prövas utifrån konkunenssituationen på den svenska marknaden.

I promemorian anförs att konkunensbegränsningskriteriet i siste hand för­utsätter ett konkunenstest. Vilka avtal som kan anses ha till syfte eller resultet att konkunensen på marknaden hindras, inskränks eller snedvrids på ett märkbart sätt får hanteras med utgångspunkt i de erfarenheter cxh den praxis som finns inom EG. NO vill bara påpeka att promemorians ut­talande, såsom NO uppfattet dette, ej är helt konformt med EG:s tillämp­ning. Vad man vid denna prövning främst synes beakte är storleken på de samarbetande företegens marknadsandel. Är denna i någon mening signifi­kant torde samarbetet ofte anses hamna inom ramen för förbudet. Ett

228

egentiigt konkunenstest där måttetocken är en effektiv konkunens görs i    Prop. 1992/93:56

stället vid prövningen om undanteg från föibudet skall beviljas.

Bilaga 8

Stetens pris- och konkunensverk (SPK): SPK:s gmndläggande syn på behovet av en skärpt konkunenslagstifming ligger fast. Enligt verkete uppfattning innebär det i departementspromemorian redovisade lagförslaget väsentliga förbättringar på en rad punkter jämfört med konkunenskommit­téns förslag till ny konkunenslag.

Enligt SPK:s mening bör det konkunensfrämjande systemet präglas av ett legalistiski synsätt. Med ett legalistiskt synsätt avses här ett syslem som präglas av långsiktighet, kända och objektiva regler, en stark integritet hos de regeltillämpande organen och möjlighet att överklaga beslut till domstol som högste instans. Departementspromemorians förslag innebär en över gång till en konkunenslagstiftning som helt bygger på förbudsprincipen -bortsett från reglema om förvärvskontroll, som inte behandlas i promemo­rian. En renodlad förbudslagstiftning tiUgcxloser de här berörda kraven på ett betydligt bättre sätt än konkurenskommitténs utvidgade förbud inom ramen för ett blandat system.

Det är uppenbart aU prövningen enligt den föreslagna förbudslagstifmingen skall bygga på ett renodlat konkunenstest. SPK vUl i dette sammanhang understryka vikten av att också besfemmelsema om förvärvskonttoU i den nya lagen utformas på ett sådant sätt att det inte uppstår någon tvekan om att prövningen skall baseras på ett rent konkunenstest.

En enligt SPK:s mening väsentiig fördel med att införa en konkunenslag­stiftning som mycket nära ansluter till EG:s torde dock ligga i att det svenska näringslivet slipper anpassa sig till två skilcfe regelverk. Konkur­rensrätten inom EG, med den omfattande rättepraxis som utvecklate genom åren är utan tvekan komplicerad. De svenska företegen kommer både ge­nom den faktiska ekonomiska integrationen och genom konkunensregler-nas vidgade räckvidd till följd av EES-avtalet att ha anledning att noggrant uppmärksamma om deras ekonomiska dispositioner kan sfe i strid med de europeiska konkunensreglema. Att tvingas beakte två skilda regelverk -EG- och EES-reg)erna respektive en avvikande nationell lagstifming -skulle givetvis vara besvärande och innebära en onödig börda för de eko­nomiska operatörerna. SPK tillstyrker inte minst mot denna bakgmnd att den nya svenska konkunenslagen utformas efter mönster av EG:s konkur-rensbesfemmelser.

Svea hovrätt: Hovrätten delar uppfattningen att vissa fördelar står att vinna för svenskt näringsliv om de nationella regleraa harmoniseras med Rom­fördragets bestemmelser. Enligt hovrättens mening finns det emellertid också en hel del omständigheter som talar emot en sådan lösning. Etet är

229

långt ifrån självklart att verkningaraa av Romfördragete materiella bestäm-    Prop. 1992/93:56 melser bUr desamma när dessa skall tillämpas som svensk nationell lag.    Bilaga 8 Det är inte heller säkert att de kan tillämpas på samma sätt. De vinster som ligger i en harmonisering av regleraa kan därför i praktiken till slor del gå förlorade.

1. Det finns till en början anledning understryka att art. 85 cxh 86 i Rom­

fördraget riktar sig enbart mot förfaranden som är ägnade att påverka

handeln mellan EG:s medlemssteter. När dette s.k. samhandelskriterium

faller bort kan verkningaraa i betydelsefulla avseenden bli annorlunda.

2.

Det är cxksä viktigt att hålla i minnet att regler som tillämpas på en mycket stor marknad som EG-marknaden inle fär samma verkan då de skall användas på en mycket liten, starkt import- och exportberoende marknad som den svenska. Dette gäller i synnerhet beträffande de före­slagna regleraa om missbmk av marknadsdominans som svarar mot art. 86 i Romfördraget.

3.

Tolkningen och tillämpningen av Romfördragels regler har i EG skett utifrån en integrationsrättslig synpunkt som kommer sig av att de utgör en del i ett gemenskapssystem som syftar till att eliminera handelshinder och skapa en enhetlig gemensam marknad där fri konkunens skall räcfe cxh som innebär långtgående ambitioner att skapa en politisk union. Dette påpekas i och för sig i promemorian. Där framhålls cxkså helt riktigt att EG-domstolens avgöranden är starkt influerade av Romfördragets gmnd­läggande principer cxh mål. Det kan tilläggas att detsamma torde gälla kommissionens tillämpning av reglema. De omständigheter som anförte nu är av stor vikt då det gäller att bedöma betydelsen av vad som sägs i pro­memorian om att det redan vid ikraftträdandet av de nya reglema kommer att finnas tillgång till en omfattande rättspraxis av stor betydelse för att besfemma förbudens räckvidd.

Ytterligare ett par omständigheter bör framhållas i dette sammanhang.

Romfördraget bygger på långtgående förbudsregler kombinerade med ett omfattande system av dispenser i form av gmppundanteg, individuella dispenser, anmälningsplikt cxh icke-ingripandebesked. Samma system föreslås nu för svensk del. Dette system är i många avseenden byråkratiskt cxh tungrott. I promemorian antyds att denna nackdel skulle kunna undvi­kas genom att konkunensverket tillämpar samma informella handlägg­ningsformer som EG-kommissionen. Etet bör cfe framhållas att EG-kom­missionens handläggning av konkunensärenden tiU stor del torde präglas av att det berörda generaldirektoratet i kommissionens sekretariat har utomordentligt begränsade resurser i förhållande till sina arbetsuppgifter. För svensk del kan emellertid förvaltningslagen och svensk förvaltnings­tradition komma att lägga hinder i vägen för en motsvarande informell handläggning. Det torde cxkså förhålla sig så att åtskilliga ärenden inför EG-kommissionen kan avskrivas därför att de anmälda förfarandena på

230

gmnd av EG-marknadens storiek kan bedömas vara av förhållandevis mar-    Prop. 1992/93:56

ginell betydelse.

Bilaga 8

Nackdelama med ett så omfattande txh tungrott dispenssyslem är enligt hovrättens mening en faktor som klart talar emot den i promemorian före­slagna lösningen.

Att fördelama med den föreslagna samordningen meUan EG-reglema och den svenska lagstiftningen inte är så uppenbara som promemorian låter antyda, bevisas kanske främst av att bara några få av EG-ländema valt att helt samordna sina nationella regler med Romfördragete bestämmelser ttote att dessa varit i kraft i snart 30 år.

Mot den nu skisserade bakgmnden är det enligt hovrättens mening en bety­delsefull brist att promemorian inte innehåller ens ett försök till närmare analys av vilka verkningar som de föreslagna reglema kan väntes få om de införs som svensk lag.

Kammanätten i Göteborg: Kammarrätten tillstyrker att konkunenslagen ut­formas som en generell förbudslag med möjlighet att i administrativ väg medge undanteg från förbuden.

Svenska handelskammarförbundet: Även om handelskammarförbundet an­ser att det borde ha varit möjligt att bygga den framticfe konkurrenslagstift­ningen på nuvarande svenska system, kan handelskammarförbundet ac­ceptera huvuddragen i förslaget.

Samtidigt måste understrykas att EG:s system utarbefete för en multinatio­nell marknad och att det aldrig varit avsett för nationella marknader.

Enligt handelskammarförbundets uppfattning beaktar förslaget, som i hu­vudsak är en kopia av EG:s regler, inle tillräckligt de problem som ett genomförande kan skapa, särskilt i ett inledningsskede.

Stcxkholms universitet - juridiska fakultetsnämnden:

Förhållandet till EG-rätten: Departementspromemorian föreslår att den nya svenska konkunenslagen görs nästan helt lik EG:s regelsystem på om­rädet. Fakultetsnämnden delar uppfattningen att det finns anledning att gå längre i EG-anpassning än vad som skedde i uttedningsbetänkandet men menar att denna ambition drivits för långt i promemorian.

I promemorian sägs allmänt att målsätmingen med det nya förslaget är att "uppnå materiell rättslikhet med Romfördragete (konkunens-) regler och

därmed cxkså med den kommande svenska EES-lagen" (s. 33).   Om

nu målsättningen med EG är en omfattande integration, på vad sätt skiljer

231

sig dette från situationen i Sverige, altemativt situationen i ett eventueUt    Prop. 1992/93:56 EES?  Med beaktande av att Sverige redan är ett politiskt homogent terri-    Bilaga 8 torium (vUket EG syftar till) borde ju samma tolkningsprinciper vara gäl­lande här som inom EG. Inte kan väl Sverige tolerera handelshinder mel­lan olika delar av landet? Inom EES skulle förhållandet vara tvärtom efter­som dette inte har lika långtgående syften som EG, eller för den delen Sverige. Promemorian synes dock knappast bygga på den meningen. Tvärtom ger promemorian intryck av att de delar av EG-domstolens praxis som är influerade av "integrationstankaraa", inte skall få genomslag i svensk praxis. Om det är på det nu beskrivna sättet, är det fiikultetenämn-dens uppfatming att målsättningen med den nya svenska konkunenslagen borde ha presenterats bättre. Det kan inte anses tillfyllest att mer eller mindre explicit exkludera gmndbulten i det system man söker efter­likna utan att ersatte den med något annat. De motiv som givite för lagför­slaget i dess helhet och särskilt dess 1 9> kan inte anses tillräckliga för dette syfte.

Det faktum att vissa EG-länder i sin nationella konkunenslag har infört motsvarigheter till art 85 och 86 i Romfördraget innebär ingalunda att dessa länders konkunenslagstiftning i sin helhet överensstämmer med EG-rätten. Sålunda har fransk rätt en direkt motsvarighet till art 85 men saknar det i EG därtill knutna anmälningsförfarandet (xh ordningen med gmppun­danteg. Fransk rätt har också som nedan skall beröras, särskilcfe regler om säljvägran m.m.

Mot bakgmnd av det sagda tillstyrker faktulletenämnden att konkunensla­gen anpassas närmare till EG-rätten men vill framhålla att en total rättslik­het i förhållande till EG:s konkunensrätt varken är möjlig eller önskvärd.

Förbudet mot konkunenbegränsande avtal

1 promemorian föreslås att Sverige genom lagförslagets 4-6 99 tar över art 85 i Romfördraget. Dette har i EG-perspektivet vissa klara fördelar. Det är dock svårt att se att rättsläget skulle bli tydligare jämfört med betänkandete preciserade förbudsbesfemmelser. Vad som utöver de i betänkandet före­slagna förbuden ytterligare faller in under förbudsområdet i promemorie­förslaget synes främst vara bojkottaktioner cxh vertikala avtal såsom ex­klusivavtal cxh preciserade selektiva säljsystem. Å andra sidan sträcker sig nu gällande och i betänkandet föreslagna förbud mot bmtloprissätming cxh anbudskarteller i vissa hänseenden längre än det nu föreslagna förbudsom­rådet.

Den uppmärksammade frågan om tiUåtiigheten av horisontella cirkaprisUs­tor i främst detaljhandeln föreslås nu löst inom ramen för individuell dis­pens och gmppundanteg i sfellet för den i betänkandet tänkte ordningen med på förbudsbesfemmelsema byggda särskilcfe föreskrifter. Dette fram­står som en fördel, då en mer nyanserad bedömning synes möjUg. Allmänt är det nämndens uppfattning att cirkaprisUstor av traditionell typ spelat ut sin roll. Systemet är föga förenligt med gmndsynen på konkunensen så-

232

som marknadens regulator cxh har över åren i praktiken haft en nära    Prop. 1992/93:56 anknytning till samhällets prisreglerande ingrepp txh därtiU knuten för-    Bilaga 8 handlingsverksamhet.

Uppsala universitet - juridiska fakultetsslyrelsen: Fakultetestyrelsen hälsar med tillfredsställelse den allmänna utformning som lagförslaget fått. AUde­les oavsett frågan om Sverige kommer eUer inle kommer att anslute sig till EG synes det finnas anledning att för svenskt vidkommande anslute tUl den utveckling som skett inom EG på konkunensrättens omräde, eftersom det för företegen bör vara till fördel att samma regelmassa är tiUämplig vare sig frägan är om nationell eller EG-intemationeU handel. Genom att reg­leraa anknyter till EG-rätten kan svensk rätteutveckling därtiU ske i nära anknytning till den rätteutveckling som sker inom andra Ukartade rättesy­stem, vilket fakultetsstyrelsen anser vara ett värde i sig.

Svenska kommunförbundet: Det är styrelsens merung att konkunensrätten måste avspegla synsättet att en väl fungerande konkunens är ett viktigt medel för att uppnå väsentliga samhällsekonomiska mål. Konkunens får inte vara ett mål i sig. En alltför legalistisk syn på konkunensfrägoraa kan skymma de samhällsekonomiska målen.

Promemorians förslag ger möjligheter till vidare samhällsekonomiska hänsynsteganden, men tillämpningen vid Konkunensverk txh berörda domstolar blir i siste hand avgörande för konkunensvårdens inriktning.

Kommunal verksamhet bedrivs till en del av entteprenörer. En sterk ök­ning av denna driftsform kan förväntes. Genom möjligheter till anbudskon­kunens är det i princip möjligt au åstedkomma en kostandseffektivt driven produktion. Fömtsättningen för dette är dcxk att anbudsförfarandet funge­rar. Enligt styrelsens uppfattning är det därför av störste vikt att en sträng rättspraxis upprätthålls vad gäller synen på anbudskarteUer. Förbudsbe-sfemmelsen i promemorians förslag kan möjligen uppfattas som en svagare skrivning än 14 § konkunenslagen. Det finns enligt styrelsens uppfatming skäl för att i en kommande proposition särskilt betona en bibehållen upp­fattning på omrädet.

Landstingsförbundet: En svensk konkunenslagstifming enligt EG:s modell torde bidra till att konkunensen på den svenska marknaden förbättras och leda till samhällsekonomiska vinster.

Styrelsen har inga erinringar mot det föreliggande förslaget tiU ny konkur­renslag.

Grossistförbundet Svenska Handel: Det kan visserligen hävdas att Sverige i sin nationella konkunenslagstiftning inte behöver överfe EG:s regelverk -det senare är tillämpligt endast när det gäller den gränsöverskridande handeln. Samtidigt har det klara fördelar att i ett längre perspektiv efter-

233

sttäva en enhetiig lagstifming i stället för två paraUella regelverk - ett för    Prop. 1992/93:56 intemhandeln cxh ett annat för handeln med övriga EG- cxh EFTA-länder.     Bilaga 8

Inrikmingen i promemorian med en direkt översätming av Romfördragete regler till svensk lag ter sig därför i materiellt hänseende mera tilltalande än den "hemsnickrade" lösning som Konkunenskommittén föreslog.

Eftersom EG:s praxis skall bli vägledande måste denna bli lättillgänglig för de svenska företegen. Dette är ett från rättesäkerhetesynpunkt rimligt krav.

Vi finner det angelägel att det administrativa förfarandet så långt möjligt förenklas. Ingen är betjänt av en konkunenslagstifming som leder till en massa onödig pappersexercis.

För att undvika en snedvridning av konkunensförhållandet meUan svenska företeg och de i utiandet verksamma vill förbundet betona vikten av att även tillämpningen av den nya lagen sker på motsvarande sätt som i övriga länder med samma lagstiftning.

Förbundet har stor försfeelse för att Konkunensverkets ärendemängd i vart fall initialt blir stor. Mot bakgmnd av att det för företegen är högst väsenl­ligt med korte handläggningstider vill förbundet dcxk föreslå att del införs en besfemmelse med innebörd att beslut måste fattas senast tte månader efter anmälan eller ansökan lämnades in till verket.

För att åstedkomma en snabb ärendehandläggning cxh samtidigt skapa ga­rantier för att rättssäkerheten bibehålls, ser förbundet det vidare som vä­sentiigt att den nya myndigheten tilldelas medel för att kunna anställa ett tillräckligt antal kvalificerade jurister.

Förbundet ställer sig tveksamt till förslaget att Konkunensverket får funge­ra som regelutformare, utredare, åklagare cxh, i vissa fåll, domare. Etet bör övervägas om uppgiften att beslute om tvingande sanktioner bör förbe­hållas domstol.

Sveriges köpmannaförbund: Köpmannaförbundet anser att en bättre tiU-lämpning av nuvarande konkunenslag möjliggör den effektiva konkunens som främjar effektiviteten i näringslivet, men kan cxkså se det rationella i att svenska konkunensregler på sikt utformas i samklang med EG:s kon­kunensregler.

Det föreliggande lagförslaget saknar emellertid motiv till att Sverige i princip som förste land skall införa EG:s lagstiftning som nationell rätt. Förslaget ger inte heller någon vägledning i hur EG:s regler, som avser den gränsöverskridande handeln, skall anpassas till svenska förhållanden.

234

vilka effekter man önskar uppnå i Sverige, vilka principer som kommer att    Prop. 1992/93:56 gälla för undanteg och icke-ingripandebesked samt i övrigt vilka konse-    Bilaga 8 kvenser det nya lagförslaget för med sig. Ingen diskussion förs heller om hur man skall lösa problemet med ojämlik konkunens mellan flerfilialföre-teg cxh frisfeende företeg i samverkan.

Utan dessa preciseringar kan man inte te ställning till förslaget om ny konkunenslag.

När en utförligare beskrivning av lagförslaget gön måste man ha i åtanke de särskilda förhållanden som räder i Sverige genom de många frivilliga samverkansgmpperingar som finns mellan små cxh medelstora företeg för att uppnå en effektiv konkunens mot flerfilialföreteg, ktxperativa företeg cxh utländska kedjeföreteg. Det torde cxkså vara främst mindre och me­delstora företeg som drabbas av kostnadsökningar cxh andra fördyringar när det frivilliga samarbetet ifrågasatte. Dette står helt i strid med rege­ringens uttalade satsning på denna företegskategori.

Förslaget innebär cxksä att konkunensverket får slor makt genom att verket dels föreslås utarbete tillämpningsföreskrifter för enskilda undanteg och gmppundanteg, dels bevilja undanteg vid prövning av ansökningar om undanteg cxh icke-ingripandebesked cxh dels beslute om förbud. Att verket får denna dubbla roll av att både utforma reglema och tillämpa dem samt fungera som åklagare när brott mot föibuden befaras är allvarligt från rättssäkerhetssynpunkt.

Det är i det sammanhanget väsentiigt att byråkratin kring en ny lagstifming minimeras. Erfarenhetema från EG vad gäller tidsutdräkten vid prövning av undanteg inger oro. Osäkerhet under en längre tid kommer att dämpa viljan till enskilda företegsinitiativ och hindra ett kommersiellt handlande som driver ekonomin framåt. Ett sådant system kan inte accepteras. Man måste kunna kräva snabba besked, enkel hantering cxh minimerad osäker­het. För att motsvara dette anser vi att en rimlig handläggningstid vid konkunensverket är ca tre månader från tidpunkten för ansökan om undan­teg eller icke-ingripandebesked.

Sveriges industriförbund: 1 promemorian kommer inle tydligt fram att EG:s konkunensrätt utgör ett komplicerat och svåröverskådligt regelverk med ett flertal normskikt och att det därför i cxh för sig kan betvivlas om EG:s konkunensregler är den bäste lagstiftningsmcxlellen. Mot bakgmnd av de påtegUga fördelama av en principiell överensstämmelse mellan den svenska lagen samt EG:s och EES-avtalets konkunensregler, särskilt på sikt, accepterar Industriförbundet den nu föreslagna modellen såvitt gäller det materiella innehållet.

235

Däremot motsätter sig förbundet förslaget att införa ett administtativt    Prop. 1992/93:56

förfarande i den svenska lagen av samma slag som EG:s. En EG-modeU i    Bilaga 8

den här delen kommer att lecfe till en oacceptebel ärendeanhopning cxh

byråkratisering hos konkurensmyndigheten med åtföljande ineffektivitet i

handläggningen.

Konkunenslagen skiljer sig inle från andra regleringar i så motto att det lätt uppstår oönskade bieffekter, om den ges en rigid och långtgående utformning. Industriförbundet vUl därför understryka att lagen inte får utvecklas till ett instmment för steten att mer allmänt styra företegens ageranden på marknaden. Det finns inte heller något belägg för att rigorö­sa förbud automatiskt leder tUl förbättrad konkunens.

Förbundet vidhåller sin uppfatming att påståendena om att den nu gällande konkunenslagen skulle vara otillräcklig cxh tandlös är starkt överdrivna. Dette hindrar givetvis inte att det kan finnas andra skäl att övergå till en EG-orienterad lagstiftning.

Erfarenheteraa från EG-kommissionens stora ärendebalanser talar starkt för att alla förslag bör prövas som kan bidra till att näringslivets legitima behov av en effektiv och snabb behandling hos konkurrensverket uppfylls. Dette uppnås bäst om ärendemängdema till konkunensverket hålls nere. Gmppundantegsförordningar är - som berörts ovan - ett sätt men del finns flera. Mot den här bakgmnden har Industriförbundet följande förslag tiU ändringar av den administrativa ordningen.

Sambandet mellan individuella undanteg cxh sanktionsavgifter

EG-mcxlellan innebär (24 § lagförslaget) att sanktionsavgift kan påföras för tiden före ansökan, inte bara när undanteg vägras utan cxkså när undanteg medges. Innebörden är alltså att företeget, samtidigt som det får besked om att förfarandet har övervägande positiva effekter och alltså är förtjänt av ett individuellt undanteg, ställs inför risken att påföras avgift för den tid som förfarandet pågick utan att vara anmält. Motivet bakom EG-regeln är svårförsfeelig. Den rättspolitiska gmnden verkar obefintiig för att "stiaffa" ett företeg med sanktionsavgift bara för alt ansökan dröjt när prövningen i sak visat att villkoren för undanteg är uppfyllda.

Lika orimligt är det om ogiltigheten eUer skadeständssanktionen kan aktua­liseras för det aktuella tidsintervallet. Industriförbundet har inte lyckate uttöna hur lagförslaget skall tolkas i sismämnda hänseenden, men utgår från att sanktionerna inte slår till. Eftersom oklarhet råder bör lagen för­tydligas på dessa punkter.

En allvarlig konsek-vens av regien i 24 § är att den driver många företeg att för säkerhets skull omedelbart anmäla när ett avtal har ingåtte för att

236

inte exponera sig för risken att bli påförcfe avgift. Vårt förslag är att om    Prop. 1992/93:56 ett individuellt undanteg meddelas så skall avgift aldrig kunna aktualiseras    Bilaga 8 för den gångna tid som det konkurensbegränsande avtalet existerat utan att vara anmält. Dette föranleder ändringar i bl.a. 24 9 lagförslaget.

Individuellte undanteg i allmän domstol

Enligt promemorian (6,7 cxh 19 §§ lagförslaget) kan individuella undanteg från förbudet mot konkurensbegränsande avtal endast meddelas av konkur­rensverket eller efter överklagande av marknadsdomstolen. Förslaget in­nebär att den som vill freda sig mot ett yrkande om skadestånd eller ogil­tighet i allmän domstol med hänvisning tUl att förfiirandet är undanteget från kartellförbudet måste väncfe sig tiU konkurensverket med ansökan om individuellt undanteg.

Frågan är inte närmare berörd i promemorian men erfarenheter från EG är att prövningen i allmän domstol bmkar invante EG-kommissionens ställ­ningstegande. Dette är en otymplig ordning. Betydligt enklare vore om allmän domstol inom ramen för en civilprcxess, där ett agerande ifråga­satts strida mot kartellförbudet, själv kunde te ställning i undantegsfrågan. Att det cxkså går att te upp undantegsfrågan i allmän domstol när ett even­tuellt problem uppstår har både praktiskt cxh psykologiskt värde och skulle bidra till att reducera antalet onödiga ansökningar till konkunensmyndig­heten. Industriförbundet anser att lagförslaget bör ändras så att allmän domstol i ifrågavarande fall skall kunna pröva ansökan om undanteg. Lag­texten i 6 och 7 §§ lagförslaget bör ändras i enlighet härmed. För aU dessutom markera att undantegsbestemmeisen har ett självständigt värde vid sidan om prövningen om undanteg hos myndigheter och domstolar bör 6 § ges en annorlunda utformning. Ingressen i 6 § bör lyda: "Undanteg från förbudet i 4 § gäller för avtal som".

Införande av tidsfrister

En väsentiig brist i promemorian är att den inte alls tar upp frågan om införande av bestemda frister för hur lång tid ett ärende får te. Behovet av tidsgränser för konkunensrättsliga ärenden har aktualiserats alltmer på sistone. Näringslivet har ett legitimt inttesse att få besked inom rimlig tid.

Även för andra typer av ärenden än företegsförvärv är det fundamentalt att behandlingen sker snabbt och effektivt. Inom EG-kommissionen har man fått upp ögonen för dette. I ett aktuellt uticast till tillkännagivande om prövningen av joint ventures enligt art. 85 Romfördraget finns förslag om att ett ärende skall behandlas inom högst fem månader.

Också den föreslagna svenska konkunenslagen bör säkerställa att hand­läggningen sker skyndsamt och hålls inom rimliga gränser. Särskilt an-

237

geläget med snabb behandling är det beträffande samarlxteformer, där    Prop. 1992/93:56 parteraa i likhet med vad som är fallet vid förvärv satsat stora resurser cxh    Bilaga 8 kapital.

I EG:s mcxleU finns systemet med s.k. "opposition procedure" som innebär att om myndigheten inte hör av sig inom viss tid efter att ett avtal anmälts anses avtalet som godkänt. Industriförbundet anser att en liknande mcxlell bör införas i den svenska lagen. Systemet bör dcxk göras generellt för alla typer av ärenden utom beträffande förvärvskonttoUen som följer särskilcfe regler. Den tid som konkunensverket måste svara inom bör sättes tUl högst tre månader. Om företegel medger en förlängning bör dock tiden kunna utsträckas.

Företegamas riksorganisation: Organisationen är positiv till att de svenska materiella konkunensreglema harmoniseras enligt EG:s regler. Organisa­tionen tar emellertid avstånd från att det i promemorian föreslagna admi­nistrativa förfarandet införs. Med hänsyn härtill avstyrkes förslaget som helhet i awaktan på att en analys sker över humvida en anpassning kan ske av regelverket med förfaranden och handläggningsformer som är läm­pade för svenska förhållanden och de mindre företegen.

De föreslagna reglema innebär att det mindre företeget kan få skadestånd om ett stöne företeg överträder förbuden vilket är ett steg i rätt riktning mot ökad konkunens: Företagamas riksorganisation anser det positivt att reglema är samordnade med de materiella konkunensreglema inom EG.

Kooperativa förbundet (KF): Sammanfatmingsvis avstyrker KF att före­liggande lagförslag antes i nu föreliggande utformning. Bl.a. bör förslaget förtydligas och ändras så att det klart framgår, att de konsumenticoope-rativa företegens nuvarande verksamhetsformer inte ifrägasätts av lagstifte-ren. Vidare bör formema för tillämningen samt myndighetsorganisationen övervägas mer gmndligt och sannolikt också förändras. Slutiigen hem­ställer KF att erforderlig tid tes för att utteda hela lagförslaget och dess effekter mer gmndligt än vad som blir möjligt med den nu föreslagna tids­planen. Inte minst viktigt är dette eftersom lagförslaget sannolikt kommer att leda till att kostnadsbesparande åtgärder cxh rationaliseringseffekter inom näringslivet kan komma att motverkas med det lagcfe lagförslaget.

Lantbmkamas riksförbund (LRF): Det saknas enligt LRF:s mening till­räckliga skäl för Sverige att innan Sverige är medlem i EG och innan, eventuellt, harmonisering beslutets, på nationell basis införa EG:s konkur­rensregler. Den föreslagna konkunenslagen skapar, om den genomföres, ett markant underläge för svenska företeg gentemot utländska. De svenska lantbmkskooperativa livsmedelsföretegen befinner sig nu i ett mycket sårbart övergångsskede, vilket gör att lagen skulle drabba dem extra hårt.

238

LRF vidhåller tidigare framfört krav på att kooperativa federationer skall    Prop. 1992/93:56 jämställas med koncemer i konkunenshänseende. Frägan om "ekonomiska    Bilaga 8 enheter", som skall ses i samband härmed, är otiUräckligt belyst. Eten måste, såvitt avser bl.a. lantbmkskooperationen, bli föremål för särskild uttedning och analys innan lagstiftningsarbetet i dette avseende avslutas.

Gemensam finansiering av exportförluster uppkomna av tillfålliga överskott har förbjudite i den särskilda jordbmkskonkunenslagen cxh i konkunens­kommitténs förslag. Sådan finansiering faller cxkså under departementete förbudsförslag. LRF anser frågan vara av störsfe vUct. Gemensam finans­iering måste möjliggöras.

LRF anser att lika villkor måste råda i en konkunenssituation. Importen av livsmedel till Sverige har ökat väsentiigt under de senaste åren. EG:s exportbidrag medför här ett gynnande av företeg inom EG på bekosmad av svenska företeg. Svenska företeg får då enligt LRF:s mening inte miss­gynnas av svensk lagstiftning, vilket skulle bli fallet om departementsför­slaget genomföres.

Med departementsförslaget uppkommer rättsosäkerhet och ttöghet med negativa kommersiella effekter. Det är en stor nackdel all inte hela lagför­slaget såvitt avser administration cxh undantegsregler m.m. är tillgängligt för bedömning på en gång.

Det föreslagna administrativa systemet innebär att konkunensverket upp­träder som utredare, åklagare och i några situationer även som domare. Dette överensstämmer ej med allmänna, i Sverige vedertegna rättssäker­hetsprinciper. Systemet måste därför bli föremål för en omfattande revi­sion om förslaget genomföres.

Sveriges försäkringsförbund: Försäkringsförbundet kan godta förslaget om en konkunenslagstiftning som bygger på förbudsprincipen om lagen cxkså ger utrymme för de förordade undantegen.

När det gäller möjligheten till gmppundanteg är denna redan aktuell på försäkringsområdet med hänsyn till det bemyndigande som kommissionen fått genom rådsförordningen (1534/91) och promemorians förslag att den svenska konkunenslagstiftningen också nationellt skall anslute tUl EG-rätten. Förbundet fömtsätter därför att motsvarande undantegsregler införs i den svenska lagen.

Dagab AB: Dagab stöder grundtanken i förslaget, nämligen att en effektiv konkunens främjar effektiviteten i näringslivet.

Dagab anser att förslagen i promemorian ofte saknar motiveringar och konsek'vensanalys.

239

Skyndsamheten i genomförandet av en ny konkunenslagstiftning är oför-    Prop. 1992/93:56 klarlig. EG-harmonisering är eftersträvansvärd men det finns inga motiv    Bilaga 8 till att Sverige skall ligga först.

Förbuds- i stället för missbmksprincipen medför stora förändringar i kon­kunensfömtsättningama för svenskt näringsliv.

Lång övergångstid cxh framskjutet genomförande måste ligga till gmnd för alla beslut.

Förslaget till rättsordning kring den nya lagstiftningen kan skapa alltför stark dominans för det nya Konkunensverket. Marknadsdomstolens förslag måste kunna överklagas.

Snabba förhandsbesked är oundgängligen nödvändiga beträffande nya kon-kunensåtgärder, som kan tänkas falla under eventuella förbudsbestäm-melser.

Dagligvamleverantörers förbund (DLF): DLF har en positiv gmndinställ-ning till en harmonisering av den svenska konkunenslagstifmingen till EG:s konkunensregler. DLF anser dock att en direkt harmonisering till EG:s regler först kan ske då företegen i Sverige kan agera på samma villkor som företag inom EG-marknaden.

En gmndfömtsättning vid utformningen av svenska konkunensregler är att de svenska företegen ges samma villkor cxh möjligheter att konkunera som de europeiska företegen. En direkt harmonisering tiU EG:s konkur­renslagstiftning torde således vara motiverad först när Sverige är medlem i EG. Under tiden är det viktigt att de svenska företegen ges möjlighet att utvecklas för au möte den ökade konkunensen. Dessutom måste företegen kunna verka i en, ur rättssynpunkt säker miljö.

Förslaget innebär att Konkunensverket kommer att ges en central och ansvarsfull roll vad beträffar konkurrens- cxh marknadsstmkturen i Sverige om lagförslaget genomförs.

DLF finner anledning att ifrågasatte humvida förslaget innebär risker för ökad byråkratisering och långa handläggningstider.

Vi finner det önskvärt att ytteriigare överväga Konkunensverkets ansvar och resurser om lagförslaget genomförs. Etet måste vara angelägel att skapa en situation som inte onödigtvis leder till osäkerhet i företegens agerande, och dessutom riskerar för långa väntetider.

ICA förbundet: I promemorian betonas behovet av en snabb cxh total EG-anpassning av den svenska konkunenslagen. ICA-handlama kan försfe att det på längre sikt krävs en harmonisering. Vi noterar emellertid också att

240

flertalet medlemssteter i EG ännu så länge har valt att umyttja den möjlig- Prop. 1992/93:56 het som finns att bibehålla en nationell konkunenslagstiftning som är ut- Bilaga 8 formad med hänsyn till landets specifika förhållanden. Därigenom skapar man fömtsättningar för en gradvis harmonisering av lagstiftningen inom EG och näringslivet ges rimliga övergångstider från en uppsätming spel­regler till en ny. Promemorian innehåller ingen övertygande argumentetion för att det just i Sverige måste ske en så abmpt övergång.

Missbmk av dominerande ställning

Vi noterar med tillfredsställelse all kraven på när en dominerande ställning föreligger har höjts i förhållande till konkunenskommitténs förslag. Vidare noterar vi att promemorian inte längre riktar några angrepp mot ICA-hand-laraas påsfedda krav på köptrohel, ej heller mot hembudsskyldigheten i ICA-avtalet. Vi utgår från att dette indikerar en mera insiktefull syn på dessa frågor cxh hoppas dette kommer till uttryck i kommande proposition. Istället för att upprepa tidigare framförda synpunkter, hänvisar vi därför tiU vårt yttrande 7/11 1991.

Rejäl övergångstid krävs för aweckling av rekommenderade cirkapriser

Förslaget om förbud mot konkunensbegränsande avtal mellan företeg träffar inom IC A-verksam heten såväl cirkaprisinformationen till ICA-hand­lama som gemensamma kampanjpriser, exempelvis ICA-handlamas ge­mensamma veckoutbud i flygblad cxh annonser. Konkunensverket får dcxk beslute om undanteg för avtal som uppfyller vissa villkor.

ICA-handlamas prisservice innebär art de ICA-handlare som så önskar fär cirkapriser på hyllkantsetiketter tillsammans med vamleveranseraa från ICA Partihandel. En praktisk arbetsfördelning, som ger ICA-handlaraa samma kostnadsfördelar som stora, integrerade konkunenter. Prisservic:en ger endast rekommenderade priser cxh handlaren har full frihet att avvika från dem.

Sedan de stetiiga prisregleringarna upphört cxh konkunensen skärpte, har allt flera ICA-handlare utnyttjat möjligheten till en egen prissättning. I stället för att te på sig merkostnaden för all själva trycka butiksindividuella hyllkantsetiketter, har därför fler och fler ICA-handlare valt att umyttja tjänsten Individuell Pris Service (IPS). Med IPS bestämmer den enskilde handlaren själv konsumentprisema i sin butik, men utnyttjar del gemen-samägda partihandelsföretegets dataresurser för en rationell cxh kosmads-besparande administration av prissättning cxh produktion av hyllkantseti­ketter. En utförligare beskrivning av IPS:s omfatming txh effekter finns i vårt yttrande 7/11 1991.

Hittills har IPS inte varit tillgängligt i alla delar av Sverige. Anledningen till dette är att datesystemen i vissa regioner inte är byggda för att klara

16 Riksdagen / 922193. 1 saml. Nr 56

241

IPS. Som en följd av vår stora omorganisation 1990, bygger vi nu helt nya    Prop. 1992/93:56 datesystem i alla delar av verksamheten. De blir klara 1993. Då kommer    Bilaga 8 varje ICA-handlare i Sverige att succissivt få tillgång till IPS.

Den sammantegna effekten av marknadsutvecklingen cxh nya cfetasystem gör att bmket av rekommenderade cirkapriser för ICA-handlamas del efter hand kan awecklas. Dette kan dcxk inte ske förrän nya datesystem är fårdigbyggda, testede cxh införda. Dessutom krävs betydande utbildnings­insatser. För en så pass omfattande förändring av arbetemtinema i tusen­tals butiker är 2-3 år en nödvändig omställningstid. Att förbjucfe ICA-handlamas prisservice med kortere varsel än så, skulle innebära oöver­stigliga svårigheter för det stora antal mindre cxh medelstora ICA-butiker som fortfarande står för den dominerande delen av närservicen i landets kommuner.

ICA-handlama anser således att ett förbud mot rekommenderade cirkapri­ser kan träda i kraft först efter en övergångstid på 2-3 år räknat från la­gens ikraftträdande. Eftersom en snabbare aweckling skulle slå synnerli­gen hårt, särskilt mot små cxh medelstora butiker, bör det i motivtexten till ny konkunenslag klart uttalas som regeringens avsikt att medge en sådan övergångstid.

Kooperativa institutet (Koopi): Enligt Kcxpi är det inte nödvändigt att så exakt försöka kopiera EG:s reglering på konkunenslagstiftningens område när annan lagstiftning som cxkså påverkar konkunenslagstiftningen inte är densamma. Exempelvis så har EG-kommissionen presenterat ett förslag om kooperativ stedga som gör det möjligt att skapa s.k. Europa-kooperativ och därmed utveckla samarbete mellan kooperativ i olika länder. Enligt Koopi bör utgångspunkten därför vara att skapa en nationell konkunenslagstift­ning som är anpassad till nationella förhållanden, självfallet under hän­synstegande till transnationeUa situationer. För EG:s del har den nationella konkunenslagstiftningen mindre betydelse eftersom EG:s regler alltid tar över när de är tillämpliga.

Kcxipi anser sålunda att promemorians förslag behöver ändras på en del punkter,

Koopi vidhåller au det inte påvistets tiUräckliga principieUa motiv för att den nuvarande missbruksbestämmelsen skall ersättas av förbudsbestämmel­ser. Nuvarande förhandlingsprincip tiUgcxloser mer än väl svenska behov av att kunna beivra övertramp mot konkunensreglema. Dessutom ges som mycket riktigt påpekas i promemorian en automatisk anslutning till EG rät­ten i samhandelssituationema genom EES-avtalet cxh eU eventuellt fram­tida svenskt medlemskap.

I övrigt är det som konkunenskommittén påvisat ändrad reglering på andra områden som är väsentliga för effektiv marknad och konkunens.

242

Motorbranschens riksförbund (MRF): MRF godtar promemoriaförslaget    Prop. 1992/93:56 under fömtsättning aU det kompletteras med gmppundanteg av minsl den    Bilaga 8 omfattning som gäller inom EG.

Svenska taxiförbundet: Förbundete bedömning är att det primärt är beställ-ningscentraleraa som kan komma att ttäffas av förbudet i 4 § txh förslagen till olika typer av undanteg. Det har varit en specieU uppgift för Svenska taxiförbundet att inför cxh efter Taxis avreglering förklara beställnings-centralemas (BC:s) funktion och berättigande. Beställningscentialema är självständiga juridiska personer som emanerar från de tidigare taxiföre-ningama (vanligen ekonomiska föreningar).

BC:n är aktören på marknaden. Genom centralen kan kommuner och före­teg erbjudas en flexibel cxh betydande transportepparat. Det är också genom konkunerande beställningscentraler som den effektivaste konkur­rensen sker.

Numera är BC:n i regel aktiebolag som inom sig organiserar avtalsteck­nande med offentliga cxh private företeg/organisationer, fördelning av taxitransporter genom kommunikationsradio/datahjälpmedel samt adminis­tration för gemensam fakturering m.m. För utförandet av transporteraa finns transportöravtal med olika taxiföreteg. I dessa finns prcxluktionsme-del i form av taxifordon samt anställda förare cxh/eller taxiägaren som arbetskraft.

BC:s fördelar på marknaden är av stordriftskaraktär. Genom att BC:n tar emot och fördelar beställningar behöver kunden endast ringa ett telefon­nummer för att få en ledig bil, ja även närmaste bil. Taxiföretegen optime-rar sitt resursutnyttjande genom att köra så lite som möjligt utan betalande kund i bilen samt genom att på ett effektivt sätt i övrigt få transportupp­drag genom centralen. Genom BC:s kan taxiföretegen få slagkraftig mark­nadsföring och rationell fakturering.

Eftersom det är beställningscentralen som är aktören på marknaden finns naturligt nog gemensam prissätming samt produktionsplanering, vilket for­muleras i ovan nämnda transportöravtal. Detta naturiiga sätt att bedriva taxiverksamhet innehåller därför element som kan falla under det före­slagna förbudet i 4 §.

Nivåfråga

Eftersom centtalen generellt är aktören på marknaden (och normall inte de enskilda taxiföretegen) uppkommer en nivåfråga när det gäller synen på konkunensen. Är det centralen som betraktas och bedöms eller är del sam­arbetet mellan de enskilda taxiföretegen ?

Inom taxinäringen kan man beträffande beställningscentraler tala om en viss målkonflikt mellan stordriftsfördelar som marknaden efterfrågar cxh den samordning som fömtsätts och som kan betraktas som konkunenshäm-

243

mande vad gäller relationema mellan transportörerna inom samma BC.     Prop. 1992/93:56

Konkunensens syfte är bl.a. att optimera effektiviteten pä marknaden. Det    Bilaga 8

talar för att perspektivet bör läggas mer på beställningscentralen som aktör

på marknaden än på konkunensbegränsande inslag i samaibetet mellan

taxiföretegen.

Företegsformen

Åt samma håll pekar det förhållandet, att ett antal samverkande småföreteg inom en cxh samma BC rimligen borde få samma möjligheter att utnyttja stordriftrsfördelar på marknaden som det stora företeget. Det senare kan mycket väl ha lika många bilar respektive förare som i det försmämncfe exemplet utan att någonsin bli utsatt ens för misstankar om konkunens­hämmande verksamhet.

Sveriges marknadsförbund: TiU gagn att ha samma konkurrenslagstiftning som våra stönte handelsparmen vare sig vi står utanför eUer innanför EG

Med de föreslagna lagreglema bringas den svenska konkurensrätten snabbt till en anpassning till konkurenssystemen inom EG, vilket blir till gagn den dag Sveriges ansökan om medlemskap beviljas. Vare sig en anslutning sker snart eller senare är det emellertid av vikt för svenskt näringsliv att i en så avgörande fråga för utvecklingen som konkurensen ha med EG över-ensstemmande regler. Ju längre tid företegen hunnit arbete med de nya konkunensreglema desto bättre. Det gör ett snabbt ikraftträdande angelä­get. Skulle vi av någon gmnd komma att sfe utanför Gemenskapen, bör en anpassning av konkunenssystemen under alla förhållanden vara till gagn vid handeln mellan Sverige och ländema i Gemenskapen. Det gäller inte minst för små och medelstora företeg.

Problemen för företagen med dessa stora cxh snabba förändringar

Utan tvekan kommer den korta tid som står till buds innan lagen träder i kraft att bereda svårigheter.

Det tilltänkte Konkunensverket kommer i förstone att få en utomordentiigt tung arbetsbörda. Efter något år lär dock situationen ha normaliserats.

För företegen är förhållandena allvarligare. I det svenska systemet ingår eU otal överenskommelser, vars syften visserligen kan vara samhällsgagne-liga men som de facto hämmar konkunensen. Så gott som inom alla nä­ringslivets områden finns sådana överenskommelser. I del klimatet har företegen lärt sig arbete. Den mentala ändringen som de nya reglema nöd­vändiggör kan te tid. EG-kommissionen agerar med skärpa mot den typen av överenskommelser, som innebär informationsutbyte om verksamhet, an­budsvillkor cxh priser. Kommissionen hävdar betydelsen för konkunensen av hemlighållandet av villkoren i anbud cxh andra försäljningsvillkor.

Sveriges livsmedelshandlareförbund: Vi tillstyrker att lagstiftning införs som ytterligare stärker konkunensen i Sverige.

244

Vi kan godte att denna byggs upp efter mcxleU av EG:s konkunensregler.     Prop. 1992/93:56

Biiaga 8

Lagen måste vara fömtsebar, enkel cxh konkunensneutral, vilket kräver kompletteringar cxh förtydliganden på flera punkter.

En stark princip i svensk rättsskipning är att hålla isär uttedande/föreskri­vande, åklagande cxh dömande funktioner. Skälen för dette behöver säkert inte här utvecklas mera principiellt.

Den förordade organisationen för tillämpningen av lagen avviker kraftigt från denna princip. Rent praktiskt innebär förslaget ju bl.a. att samma myndighet som kan ha formulerat ett beslut i en dispensfräga eller i ett icke-ingripandeärende också slutgiltigt avgör om berört företeg har hållit sig inom beslutets ramar och fattar beslut om vitesföreläggande.

Vi anser att starka skäl talar för att man väljer en annan ordning. Lämpligt kan vara att konkunensverket får fatte tvingande beslut om dispenser cxh icke-ingripandebesked och om sin bedömning av när ett förfarande är för­bjudet. Slutiigt beslut om sanktioner mot förbjudna konkunensbegräns­ningar skulle liksom hittills behandlas av marknadsdomstolen. För beslut i de senare fallen bör en överklagandemöjlighet tiUskapas.

Den kombinerade effekten av de skärpte sanktioneraa cxh den ändrade bevisbördan bör skapa rimliga garantier för att en sådan ordning inte kommer att leda till en ohanterlig arbetsbelastning i domstolen, därest dette skulle vara ett avgörande skäl för den i förslaget förordade lösningen.

3. Undantag från förbudet mot konkurrensbegränsande samarbete.

En majoritet av remissinstansema godtar förslaget i allt väsentiigt eller lämnar det utan erinran.

Några remissinstanser anser att lagen från början borde varit kompletterad med gmppundanteg.

Några instanser, framför allt Dagab AB, Sveriges livsmedelshandlareför­bund och ICA förbundet, anser att tillfålliga priskampanjer i organiserad samverkan mellan enskilda köpmän bör vara undantegna från förbudsreg­lema. Lantbmkamas riksförbund anser att jordbmkete primärföreningar bör undantes från förbudsreglema.

1 När det gäller gmppundantegen anser Sveriges industriförbund och Lant­bmkamas riksförbund att dessa bör beslutas av regeringen.

Stetskontoret anser att gmppundantegen bör ha lagform. Marknadsdom­stolen anser att frågan humvida besfemmelser om gmppundanteg kan vara

245

verkställighetsföreskrifter i regeringsformens mening bör prövas ytterliga-    Prop. 1992/93:56

Bilaga 8

re.

Stetens Jordbmksverk: anför att nägra särskilda undanteg beträffande sam­arbete inom en koncem eller en primärförerung inom lantbmkskcxiperatio-nen inte görs: Sådant samarbete är förbjudet enligt promemorieförslaget om det hämmar konkunensen på ett märkbart sätt. Har samartietet positiva effekter som överstiger de negativa kan undanfeg från förbudet erhållas. Enligt verket är en sådan reglering positiv eftersom den konkunensvårdan-de myndigheten härigenom ges möjlighet till nödvändig flexibUitet i EG-anpassningen.

Närings- och teknikutvecklingsverket (NUTEK): har tidigare förordat att de s.k. småföretegar- cxh kooperativa undantegen skulle rymmas i den nya konkunenslagstiftningen. De syften som verket härigenom velat främja förefaller emellertid beaktede i det nya förslaget bl.a. genom märkbarhete-kriteriet.

Stetskontoret: Som framhållits ovan är det en stor fördel att kunna använcfe EG:s erfarenheter för utformningen av en ny konkunenslagstifming. Gmppundantegen är generella normer som rimUgen avses ha besfeende ka­raktär och som torde ha betydande allmänpolitiskt intresse. Nägra särskilda behov av att snabbt och "smidigt" beslute om nya gmppundanteg har vi svårt att se. Snarare förhåller det sig så att behovet av öppen diskussion cxh information ökar med den nya konkunenslagen eftersom den, med hänsyn till sina syften cxh sitt innehåll, kommer att i väsentiigt högre grad påverka förhållandena i både näringslivet cxh den offentiiga sektom än den hittillsvarande konkunenslagen har gjort. Företegen har därför etl berätti­gat intresse av att kunna fömtse förbudens omfattning cxh innehåll. Riks­dagsbeslut i fråga om gmppundantegen avspeglar den betydelse som kon­kunenslagen avses få.

Stetskontoret anser därför att gmppundantegen bör uttedas och berecfes som lagstiftningsärenden så att de kan bli föremål för allmän debatt cxh beslutes av riksdagen. Det bör vara en uppgift för konkunensverket att te initiativ till utveckling cxh "underhåll" av gmppundantegen, när erfaren­heter från rättsutvecklingen inom EG cxh från marknadsdomstolens praxis ger anledning till förändringar.

Den föreslagna konkunenslagen är inrikted på företeg som bedriver ekono­misk eller kommersiell verksamhet. Del innebär att förvalmingsmyndig-heters resultetsenheter som bedriver sådan verksamhet är företeg enligt konkunenslagen; språkbmket är nytt.

Marknadsdomstolen: I likhet rned vad som föreslagits i Utrikesdepartemen­tets promemoria om EES-avtalets införiivande m.m. (Ds 1992:14 sid. 80) föreslås (sid. 39 cxh lagförslagets 11 9) att s.k. gmppundanteg skall få föreskrivas av regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer. Från

246

praktiska synpunkter är delte en lämplig lösning. Ännu bättte från sådana Prop. 199_/93:56 synpunkter skulle vara aU förordningama utfärdades i samma ordning som Bilaga 8 gäller för individuella undanteg, såsom sker i EG. Frågan är dcxk - som framhållits i marknadsdomstolens ytttande över EES-promemorian - om förordningama kan anses vara verkställighetsföreskrifter i regeringsfor­mens mening. Det bör uppmärksammas att föreskrifter om gmppundanteg har väsentliga civilrättsliga verkningar på avtal mellan enskilda rättssub­jekt. Det kan hävdas att dessa föreskrifter - med den utformning 8 kap. 2 § regeringsformen har - kräver lagform. I samband med godkännande av avtalet mellan Sverige, Norge och EEG om civil luftfart har godtegite att gmppundanteg meddelas i förordningsform (prop. 1991/92:29, TU4). Frågan.bör dock enligt marknadsdomstolens mening prövas ytteriigare, så att det om möjligt undviks aU tveksamhet uppstår om den valda lösningens gmndlagsenlighet.

Näringsfrihetsombudsmamnnen (NO): NO delar uppfattningen att del bör finnas möjlighet att utfärda gmppundanteg. Utgångspunkten bör därvid vara att tillämpningen av lagen blir så konform som möjligt med EG-rät­ten. Därmed är inte sagt au gmppundanteg som skall gälla på nationell nivå i alla delar behöver eller skaJl ha samma utformning som de gmppun­danteg som gäller i det övemationella systemet.

På sidan 54 i promemorian uppges att samarbete i en jordbmkskooperativ förening är förbjudet enligt promemorieförslaget, om det hämmar konkur­rensen på eU märkbart säu. Har samarbetet emellertid positiva effekter som överstiger de negativa effekter som samarbetet innebär för konkunen­sen kan undanteg från förbudet erhållas.

Inom EG-rätten undantes jordbmksområdet, såvitt avser samarbete som är en följd av den gemensamma jordbmkspolitiken, från konkunensreglemas tillämpningsområde. Enligt departementspromemorians förslag skall de nationella konkunensreglema tillämpas fullt ut på jordbmksområdet. NO ifrågasätter om det är lämpligt att de svenska nationella konkunensreglema på dette område ges en stöne räckvidd än motsvarande EG-regler. Det är tveksamt om gmppundantegsmöjligheten på detta område kan användas pä ett sätt som ger önskad effekt.

I andra branscher där samverkan mellan småföreteg kan vara fördelaktigt från konkunenssynpunkt torde lagens undantegsmöjligheter vara tillräckli­ga. För att undertätte den administrativa handläggningen kan det här vara lämpligt att utfärda gmppundanteg. NO hänvisar vidare till vad NO anför­de i sitt ytttmide över konkunenskommitténs betänkande (s 34 ff).

Stetens pris- och konkurrensverk (SPK): Verket kan med tillfredsställelse konstetera att det i departementspromemorian redovisade förslaget just bygger på en ordning med gmppundanteg. I Unje med vad som ovan an­förts om värdet med ett närmande till EG:s konkunensregler anser SPK att de gmppundanteg från de svenska besfemmelsema som kommer att med-

247

ges så nära som möjligt bör överensstämma med EG:s gmppundanteg. Prop. 1992/93:56 SPK fömtser dcxk att en total överensstämmelse inte kan uppnås, bl.a. på Bilaga 8 gmnd av EG-reglemas övemationella karaktär, Romfördragete särskilda syften, EG:s behov av att te hänsyn till andra gemensamma poUtikområden samt, inte minst, skillnadema mellan den svenska cxh den gemensamma marknaden. Det är angeläget att snarast påbörja de analyser som är nöd­vändiga som underlag för de svenska gmppundantegen, så att utformning­en av dessa regler blir kända för företagen i gcxl tid innan en ny lag träder i krafl.

Svea hovrätt: Som tidigare nämnts är förbudsreglema i Romfördragete art. 85 och 86, som nu föreslås överförcfe till svensk rätt, mycket omfattande och måste kompletteras med undanteg av olika sfeg. Den valcfe lagstift­ningstekniken innebär därför att regleraas verkningar i stor uteträckning besfems av dessa undanteg. Det sagda innebär att det överlåts åt regering­en cxh de rättstillämpande organen att bestämma regleringens verkliga innehåll i en utsttäckning som inte tidigare varit vanlig i vårt land.

Verkan av Romfördragets regler är ingripande på immaterialrättens om­råde. I EG har uppstått en betydande spänning mellan Romfördragets konkunensbesfemmelser å ena sidan cxh immaterialrättens regler om ensamrätt å andra sidan, främst ifråga om patent- cxh vammärkesrättig­heter. För den industriella äganderättens del har dessa problem angripits genom de i promemorian omnämnda gmppundantegen för patentiicensavtal cxh för avtal om överförande av know-how.

Bortsett från ovansteende allmänna kommentarer är det enligt hovrättens mening inte meningsfullt att yttra sig om förhållandet mellan den före­slagna lagstiftningen och de immaterialrättsliga bestämmelseraa utan att vete vilka gmppundanteg som kommer att utfärdas. I sammanhanget kan det dock finnas skäl att påpeka att de nyssnämnda gmppundantegen i EG är mycket omfattande cxh detaljerade; dessutom skiljer de sig ifräga om systematik och uppbyggnad högst väsentligt från svensk tradition när det gäller utformningen av författningstext.

Det är cxkså viktigt att framhålla att promemorian inte behandlar frägan om hur man skall lösa konflikter mellan de nya konkunensreglema cxh de immaterialrättsliga lagama om ensamrätt. För EG-länderaas del är detta problem löst genom den av EG-domstolen faststallcfe principen att EG-lagstiftning har företräde framför nationell lag. Men för svensk del kom­mer frågan om förhållandet mellan den nya konkunenslagen cxh immateri­alrättens besfemmelser att lämnas öppen, möjUgen med undanteg för upp­hovsrätten som skyddas av en särskild besfemmelse i regeringsformen.

Stockholms universitet - juridiska fakultetsnämnden: En gmndtanke i del förslag som presenteras i promemorian är att det är en fördel för svenska företeg att samma regler gäller i Sverige som inom EG cxh EES-omrädet. Det förhållandet att nationella svenska regler har samma lydelse som EG:s

248

regler behöver emellertid inte medföra att tillämpningen blir densamma.    Prop. 1992/93:56 Inom EG har i många situationer del eller de inblancfede företegens absolu-    Bilaga 8 te eller relativa storlek avgörande betydelse för om en viss åtgärd är ac-ceptebel eller inte. Exempelvis torde en konkunensbegränsning som på gmnd av sin omfattning bedöms som bagatellarted inom EG kunna ha be­tydande negativa effekter inom Sverige.

Vidare bör påpekas att de faktiska förhållandena kan vara helt olika i Sverige och andra EG/EES-länder. Exempelvis torde det inte vara så ovanligt förekommande att ett företeg har en marknadsdominerande ställ­ning i Sverige men inte i övriga EG/EES-länder. Samma lyp av förfarande kan då sttida mot 13 § i den föresfegna konkurrenslagen men ligga utanför tillämpningsomrädet för art. 54 i EES-avtalet cxh art. 86 i Romfördraget.

Av det anförcfe kan två slutsatser dras. För det förste bör inte fördelaraa med att den svenska lagstiftningen är uppbyggd på motsvarande sätt som EG:s överdrivas. För det andra kan inte de föreskrifter som skall kom­plettera den föreslagna konkunenslagen kopieras från EG-rätten utan dessa föreskrifter måste anpassas till svenska förhållanden. Dette gäller bl.a. undanteg för bagatellkarteller och, vilket är det viktigaste, de tilltänkte gmppundantegen. Det är t.ex. inte rimligt att ha samma gränser för när specialiseringsavtal kan åtnjute gmppundanteg i svensk rätt som inom EG-rätten.

Det kan tilläggas att vissa förekommande eller föreslagna gmppundanteg inom EG av mer branschinrikted karaktär ingalunda synes behöva ges nå­gon motsvarighet i Sverige.

Grossistförbundet Svensk Handel: De gmppundanteg som i förste hand regeringen skall beslute om är av stor betydelse för näringslivet. Även om EG:s gmppundanteg kommer att vara vägledande är det mycket väsentiigt att vid beslut om nationella gmppundanteg en anpassning till svenska förhållanden görs. Det torde således inte vara möjligt att okritiskt göra en direkt överflyttning av EG:s gmppundanteg till den svenska marknaden.

Eftersom gmppundantegen kommer att utgöra en väsentiig precisering av lagstifmingen cxh därmed vara av stor betydelse för företegen hade det varit önskvärt att yttta sig över dessa. Grossistförbundet Svensk Handel fömtsätter emellertid att undantegen utformas efter hörande av näringslivet cxh att lagstiftningen inte sätts i kraft förrän det har fastetällts vilka undan­teg som bör gälla.

Sveriges köpmannaförbund: Det är cxkså möjligheten till samarliete i fri­villiga kedjor som har bidragit till en levande txh allsidig företegsstmktur inom svensk detaljhandel med ett stort inslag av egenföretegande.

Det är således mycket viktigt att en kommande lagstiftning ger möjlighet för dessa mindre företeg att kunna fortsatte sitt samarbete cxh utgöra en

249

viktig konkunensfaktor på marknaden mot de helintegrerade kedjeförete-    Prop. 1992/93:56 gen, de kooperativa företegen cxh franchiseföretagen. Det presenterade    Bilaga 8 förslaget till ny konkunenslag saknar emellertid vägledning till företegen i dette avseende.

Det är emellertid Förbundets uppfatming att många av de ovan nämnda fri­villiga kedjomas verksamhet uppfyller kraven på undanteg i 9 6 genom att förbättra distributionen cxh främja ekonomiskt framåtekridande, samtidigt som konsumenteraa tillförsäkras en skälig andel av den vinst som därige­nom uppnås genom att företegen kan hålla konkunenskraftiga priser samt ålägger företegen endast nödvändiga begränsningar för nyttigheteraa i fråga.

Genom att kunna samarbete på frivillig väg upprätthåUer man också ett flexibelt näringsliv, som snabbt kan anpassa sig till förändrade förhållan­den på marknaden. Om sådant samarbete förbjuds tvingas de mindre före­tegen att knyte sig samman i fastare konceraförhålanden cxh man får (fe en . stelare stmktur på marknaden med åtföljande minskad priskonkunens. Man försvårar också för nya företeg att komma in på marknaden, vilket allvarligt kan påverka viljan till nyetebleringar.

Det är därför nödvändigt att det presenterade fönlaget kompletteras med preciseringar om vilka typer av enskilda undanteg och gmppundanteg som kan komma att gälla. Ytteriigare preciseringar måste därefter cxkså göras av konkunensverket innan en ny lag träder i kraft så att företegen vet vilka spelregler som gäller på marknaden cxh hinner göra nödvändiga anpassningar. Annars finns risk för att det kommersiella livet försenas cxh förhindras med allvarliga effektivitetsförluster som följd. Genom snabba och klara besked från konkunensverket kan man också undvika de kost­nadsökningar, cxh därmed höjda priser, som de företeg drabbas av som måste ansöka om undanteg.

Det torde dessutom oftest vara de mindre frisfeende företegen, vars frivilli­ga samarbete kommer att ifrågsättes, som drbbas av kosmadsökningaraa cxh fördyringama. Dette står helt i strid med regeringens satening på just denna företegskategori.

Ett annat sätt att minska den ojämlika konkunensen mellan å ena sidan fristående företeg i samverkan och å andra sidan kedje- och fränchiseföre-teg samt kooperativa företeg är att konkunensverket fastetäller undanteg med stor räckvidd. Även sådana besked bör föreligga i gcxl tid innan en ny lag träder i kraft.

Eftersom bevisbördan i förslaget läggs på företegen så lägger man tveklöst också mer arbete och mer kostnader på dessa företeg. Detta kan vara motiverat om effektiviteten i ekonomin sammanteget vinner på ett sådant förfarande. Dette övergripande syfte måste dock vara väl förklarat för och

250

väl försfetl av företegen själva. De måste agera solidariskt med systemet,    Prop. 199-/93:56 annars lär man aldrig uppnå den samhällsekonomiska effektiviteten. Dette    Bilaga 8 förttcxnde är inte minst viktigt då samhället samtidigt deklarerar regelför­enklingar, minskad byråkrati, ökad rättssäkerhet och satsning på småföre­tegen.

Genom att bevisbördan läggs på företegen införs emellertid en ny rättsprin­cip i Sverige med omvänd bevisbörcfe i förhållande till nuvarande rättetil-, lämpning. Enligt hittillsvarande svensk rättetradition är det åklagarens uppgift att bevisa att någon är skyldig tiU ett brott cxh inte den anklagades att bevisa att han är oskyldig. Om man vUl införa en såcfen ny princip måste det finnas mycket starka skäl härför.

Om man ttote allt beslutar om en ny rätteprincip bör man medge smidiga övergångsregler. Konkunensverket kan förslagsvis tillämpa lagens materi­ella innehåll på det befintliga samarbete som redan bedrivs mellan företeg, men självt ha bevisbördan för att denna samverkan är förbjuden genom att visa att den inte uppfyller kriteriema för att beviljas undanteg. Eftersom denna samverkan är förenlig med nu gällande lagstifming är det skäligt att late Konkunensverket bevisa att den är förbjuden enligt den föreslagna nya lagstiftningen. Ett sådant tillvägagångssätt skulle kunna tillämpas fram till den tidpunkt då Sverige blir medlem i EG.

Sveriges industriförbund: Industriförbundet gcxltar den huvudinriktning vad gäller utformning av gmppundanteg som promemorian förordar. Rättssä­kerhetsskäl, näringslivets behov av fömtsebarhet samt erfarenhetema från EG talar starkt för att lagen redan från början bör vara kompletterad med ett tillräckligt antal gmppundanteg. Gmppundanteg minskar byråkratin hos konkunensmyndigheten genom att en stor mängd avtal inte behöver an­mälas. Särskilt i lagens inledningsskede då ärendetillsttömningen bUr speciellt hög är del viktigt att te tillvara alla möjligheter att få systemet att fungera. Även med gmppundantag blir belasmingen betydande med tanke på alla ansökningar om icke-ingripandebesked och individuella undanteg som kan fömtses.

Enligt Industriförbundet bör gmppundanteg alltid beslutes av regeringen. Öppningen som lämnas i promemorian att överlåte dette åt myndighet som regeringen bestemmer bör inte finnas. En närliggande fräga gäller möjlig­heten för Konkunensverket att ge allmänna räd cxh riktiinjer. Dette alter­nativ bör enligt förbundet utnyttjas med restriktivitet med tanke på oklar­heten om rädens och riktlinjemas rättsliga ställning.

Lantbmkamas riksförbund (LRF): Gmppundantegsförordningar bör be­slutes av regeringen, ej av Konkunensverket.

Det föreslagna förbudssystemet innebär bl.a. att det samarbete som finns i form av stedgar och föreningsbeslut inom' ekonomiska föreningar bUr

251

förbjudet om det hämmar konkunensen pä ett märkbart sätt. Vad dette    Prop. 1992/93:56 innebär i praktiken är i hög grad ovisst. LRF anser del helt nödvändigt    Bilaga 8 med undantegsregler för primärföreningamas interaa förhållanden om förslaget genomförs. Kommitté-förslaget innehöll här ett generellt undan­teg.

Svenska kraftverksföreningen: Föreningen finner dock anledning att i ansluming tUl nu framlagt förslag i promemorian om beslut om undanteg (§ 6) från förbudet för avtal meUan prcxlucenter påpeka att den prcxluktion-soptimering som de stöne kraftföretegen bedriver inom ramen för det s.k. samköraingsavtalet är ett bra exempel på ett avtal som skall undantas enligt denna paragraf om förslaget genomfön.

Produktionsoptimeringen och den resulterande handehi med el meUan elprcxlucentema finns beskriven i NUTEK: s uttedning Elmarknad i för­ändring (NUTEK B 1991:6). Innebörden är att de kraftstetioner som har de lägste rörliga kostnadema skall umyttjas oavsett ägare. Dette samarbete minskar produktionskostnadema vilket kommer elkunderna till del genom lägre priser. Det viktiga i dette sammanhang är att samordningen av den momentana elprcxluktionen - el kan inte lagras - inte hindrar, inskränker eller snedvrider konkunensen om elkunderaa på elmarknaden.

Samköraingsavtalet bidrar till att förbilliga produktionen cxh tillförsäkrar konsumenten en skälig andel av vinsten av den totalt sett lägre produk­tionskostnaden. Avtalet ålägger inte företegen några konkunensbegräns­ningar samt ger inte de berörda företegen möjlighet att sätte konkunensen på elmarknaden ur spel. Dette betyder att avtalet uppfyller de villkor som preciseras i § 6 i förslaget till ny konkunenslag cxh i artikel 53 i EES-avtalet.

Dagab AB: En avgörande fråga för Dagab cxh andra delar av svensk detalj-handel är hur tillämpningen av förbudet mot samarbete mellan före­teg skall tolkas. En utgångspunkt för vår bedömning är att neutralitet i lagstifmingen skall råda mellan olika företagsformer txh frivilliga eUer helintegrerade koncemformer. Det är mycket angelägel, precis som reger­ingen gör på andra områden, aU stödja småföretegande. Inom handeln är del utomordentligt vanligt att många företeg har ett fåtal anställda. För att dessa enskilda köpmän effektivt skall kunna konkunera med de stora helintegrerade kedjeföretegen arrangerar de ofta typer av frivilligt sam­arbete, som vid en bokstevstolkning av den föreslagna lagstiftningen om­edelbart skulle förbjudas, dvs. inte skulle kunna genomföras.

Vi vill med krafl hävda att prissamarbete vid oUka typer av tillfälliga kampanjer för ett begränsat antal produkter måste kunna genomföras. Dette gäller inte bara dagligvamhandeln, där de uppenbara exemplen är ICA och Vivo, utan också inom fackhandeln. Annars tvingas handeln tiU en kraftig omstiTikturering, där stordriftsfördelaraa, som kommer konsu-

252

menten tiU godo i marknadsföring cxh inköpssamarbete, bara skulle kunna    Prop. 1992/93:36

genomföras i koncemföreteg och ej i frivillig samverkan.

Bilaga 8

Dette kan aldrig vara lagstiftarens syfte. Det talas visserUgen om gmppun­danteg, men det föreligger stora svårigheter att se hur man skall medge dessa undanteg.

ICA förbundet: Det föreslagna förbudet mot prissamverkan får sina aUvar­ligaste konsekvenser när det gäller gemensamma priskampanjer, genomför-cfe i samverkan mellan enskilda företeg. För ICA-handlamas del träffas de gemensamma säljprogrammen. Vi vill inte tto att det är regeringens avsikt att förbudsbelägga sådana tillfälliga kampanjer ensidigt för samverkande gmpper, medan integrerade konkunenter fär fortsätta som fömt. Etet skulle innebära att t.ex. ICA-handlamas gemensamma kampanjer i Stock­holmsområdet förbjöds, medan Konsum Stockholm kan fortsatte som fömt. Istället för åsyfted höjning av konkunenstrycket skulle del sänkas cxh skapa en andningspaus för ICA-handlamas integrerade konkunenter. Här är den bristande konkurrensneutraUteten än mei firamträdande än i konkur­renskommitténs förslag.

För att säkerställa försatt högt konkunenstryck i dagligvamhandeln, krävs att man i det kommande lagförslagets motivtext klart och tydligt anger att tillfälliga priskampanjer genomförda i organiserad samverkan mellan ens­kilda köpmän - av konsumentema klart identifierade som en samverkande gmpp - regelmässigt ska kvalificera för undanteg från förbudsreglema. Eftersom dette är en för konkunensneutraliteten så viktig fråga, räcker det inte att överlåte den bedömningen till konkunensverket, utan här krävs entydiga uttalanden från lagstiftaren, för att ingen tvekan ska råda om den politiska viljan.

ICA-handlama anser också att ett generellt undanteg för deras gemensam­ma priskampanjer har klart stöd i den föreslagna lagtexten:

1. Kampanjen bidrar tUl att förbättra (effektivisera)

distributicnen

Genom att alla ICA-handlare i ett område samverkar om ett gemensamt flygblad eller en gemensam annons sänks kosmaden per butik dramatiskt, jämfört med om varje buiik skulle betala ett eget flygblad eller en egen annons. Dessutom är det bara genom samverkan man kan nå samma om­fång och format som stora, integrerade konkunenter. Utan samverkan skulle inte mindre butikers små annonser ha några som helst möjligheter att nå samma uppmärksamhetsvärde som storföretegens helsidesannonser. Införandet av TV-reklam gör dessa storleksfördelar än tydligare.

2.    Konsumentema tillförsäkras en skäUg andel av den vinst som uppnäs

med tiUfälUga, gemensamma kampanjer

Utomlands är det i regel integrerade filialföreteg som drivit utvecklingen

inom dagligvamhandeln. Eu viktigt skäl till dette är aU man kunnat garan­

tera fabrikanterna att deras produkter finns i samtiiga

butiker   och

253

ges en 100 %-ig uppföljning vid kampanj tiUfällen. Som "belöning" har Prop. 1992/93:56 man fått lägre inköpspriser. Samma möjlighet fär ICA-handlama vid ge- Bilaga 8 nomförandet av gemensamma kampanjer. Integrationen i en samverkans-gmpp som ICA är av lösare slag och därför kan inte det köpmannaägda partihandelsföreteget ge fabrikantema samma garantier när det gäller ordi­narie försäljning, eftersom varje ICA-handlare besfemmer sitt sortiment själv. Det är genom kraftfulla sateningar på gemensamma kampanjer som ICA-handlaraa kan umyttja sin samlade inköps- kraft maximall cxh för­handla fram extra låga, tillfälliga inköpspriser. Dessa prissänkningar går via ICA-handlaraas gemensamma kampanjer vidare till konsumenteraa.

3.    TUlfäUiga kampanjer ålägger de beröixfe företagen bara bränsningar

som är nödväncUga för att uppnä målet i 1

Som vi framfört i föregående avsnitt om ICA-handlaraas prisservice och övergången till IPS, ttor vi att det är möjligt att efter en övergångstid av­veckla rekommenderade cirkapriser. Undanteget kan således begränsas att avse tillfälliga, gemensamma priskampanjer.

4.    TUlfäUiga kampanjer ger inte "de berönfe företagen möjligbet att sätfe

konkurrensen ur spel för en väsentUg del av nyttighetema i fråga. *

Det finns två skäl till dette: dels avser kampanjerna bara en mindre del av den normala daglivambutikens sortiment, dels gäller kampanjprisema definitionsmässigt bara under en begränsad tidspericxl.

ICA-handlama är övertygade om att det går att skriva stebila, enkla cxh fömtsägbara regler som beskriver undantegsberättigade kampanjer. Man skulle exempelvis kunna definiera kampanjer som "för flera samverkande enskilda butiker gemensamt utbud av varor cxh priser, som marknadsförs i flygblad, annons, TV eller radio under en begränsad tidsperiod." Undan­teget skulle då gälla bara de varor och priser som ingår i flygbladet, an­nonsen etc cxh bara under den begränsade tid som anges i reklamen. Det vore en stor fördel om man redan från den nya fegens ikraftträdande med­gav ett genereUt gmppundanteg för tidsbegränsade kampanjer i Unje med ovanståc»ide eUer åtminstone i motivtexten skrev in klara uttalanden med den inndwrden.

Kooperativa institutet (Koopi): Det är bra att departementel tegit faste pä Koopis cxh andras kritik när man i promemorians förslag har en bättte balans mellan förbud och undanteg. Det är centralt att i konkunenslagstift­ningen erkänna aU samverkan och rationaliseringar oftast ger en effektivi­tetsvinst som kommer konsumenten till godo under fömtsätming att kon­kunensen på marknaden ändå består. I konsekvens härmed borde dcxk promemorian konkretisera undantegen direkt med stöd av omfattande svensk praxis och undanteg i EG:s konkunensrätt. En kommande lag bör enligt Koopis förmenande öppet utgå från nuvarande läge i Sverige och i EG i stället för att "börja om från början". Dette kan lämpligen ske i special motiveringen genom angivande av de undanteg som inledningsvis

254

skall komma att gälla. Koopi anser det nödvändigt att i eller i samband    Prop. 1992/93:56

med kommande proposition formulera de undantag som bör gälla.

Bilaga 8

Det är i och för sig välbetänkt att betänkandete fönlag till undantagsparag­raf ersatts av en mer gmndlig cxh komplett bedömning. Men det är högst otillfredsställande för konsumentkooperationens del att behöva invante ett administrativt förfarande för att få ett erkännande om dess samverkans­former är effektivitetsbefrämjande - en verksamhet som i sin gmnd bygger på ökad konkunens och som existerat länge och är väl känd av lagstifta­ren.

Det är viktigt att den kooperativa verksamhetsformen bereds en ärUg plate vid sidan av andra asscxiationsformer. Etetfe är inte minst viktigt i nuvar­ande ekonomiska läge när många friställs cxh snabbt behöver komma in i nytt arbete vilket ofte kan besfe i nyföretegande i kooperativ form. Bl.a. är det numera vanligt att kooperativ bedriver offentiigt finansierad verksam­het på entreprenad. Dessa nya kcxperativ kan inte förbjuda samarbete för att effektivisera sin verksamhet och förbättia sitt konkunensläge gentemot större aktibolag eller offentiig verksamhet. Det är sålunda viktigt att kon­kunenslagstiftningen på något sätt erkänner den federativa samarbetsfor­men utan att för den skull medge inslag av skadUg konkunensbegränsning. Det är utvecklingsmässigt hämmande för fönstegsamheten i allmänhet cxh för kooperationen i synnerhet att själv)c\ar samverkan skall behöva gcxl­kännas ett administrativt förfarande.

Motorbranschens riksförbund (MRF): MRF anser att om en förbudslags­tiftning skall införas är promemorieförslaget klart att föredra framför konkunenskommitténs tidigare framlagda förslag. Anledningen till dette är den betydligt stöne grad av fömtsebarhet som promemorieförslaget in­nebär. Dette måste dock kompletteras med gmppundanteg av minst samma omfattning som EG:s. Vidare bör den nya lagen av rättssäkerhetsskäl kompletteras med kovikunensmyndighetens räd cxh anvisningar beträffande viktiga punkter.

Systemet med gmppundanteg kompletterat med skriftiiga anvisningar från konkunensmyndigheten är cxkså viktigt för att i störste möjliga utsträck­ning minska de negativa effektema av den ökade byråkrati som med all sannolikhet blir följden av den föreslagna lagstifminen.

Svenska franchise föreningen: Sammanfatming: Föreningen vill att gmpp-undanteget för franchising, EG:s Regulation 4087/88, på lämpligt sätt införiivas med svensk lagstiftning i oförändrat skick.

Skäl: Franchising är en metod för marknadsföring av varor och tjänster som är synneriigen väl lämpad för gränsöverskridande handel, både export och import. För au den ska kunna utveckla sin fulla styrka krävs dock att metoden inte möter legala hinder (utöver den givna hänsyn till gällande

255

rätt som all handel ska visa). Det är av detta skäl som EG bevUjat det Prop. 1992/93:56 nämnda gmppundanteget. EG har i präambeln till förordningen bl.a. ut- Bilaga 8 talat att "Franchise agreemente...normally improve tiie disttibution of gcxxis and/or the provision of services... particularly in the case of smaU and medium-sized undertakings... As a mle, franchise agreemente also allow consumers and otiier end users a fair share of the resulting benef­it...the favourable effect of franchising on interbrand competition and the fact that consumers are free to deal with any franchisee in the network guarantees that a reasonble part of the resulting benefite wiU be passed on to the consumers." (Dette är aUtså EG:s ofl5cieUa uppfattning, inte vär tolkning av densamma.)

Svenska myndigheter torde inte ha andra erfarenheter än dem som EG bygger dessa åsikter på. Det finns anledning att aktivt stödja franchising om man är intresserad av (framför allt mellanmärkes-) konkunens, och det finns alla skäl att se till att svenska regler inte skiljer sig från vad som gäller inom EG om man vill främja den konkunens som kan erbjudas genom import av system från andra länder (inte bara EG utan också tiU exempel USA cxh Kanada). Samtidigt gynnas för övrigt indirekt cxkså export av svenska franchisesystem.

Visserligen kan det sägas aU den som vill arbete vidare med sitt franchise­system har möjlighet att begära undanteg. Dette framstår dcxk som en ovig metod. Samma metcxl har som bekant alltid funnits inom EG men man har där på goda gmnder kommit fram till att det måste vara bättte med ell gmppundanteg. Visserligen har franchising (ännu) inle samma spridning i Sverige som inom EG. Det handlar dock redan nu om 200-250 system som skulle kunna komma ifråga för en undantegsprövning. Att tvinga alla dessa att söka individuella undanteg verkar vara ett onödigt krångligt sätt att hålla dem i lång ovisshet (och därmed skacfe deras konkunensförmåga). Det föreslagna snabba ikraftträdandet understryker ytteriigare viklen av att gmppundanteget finns med från början.

Sveriges livsmedelshandlareförbund: En annan form av samverkan, som tycks omfattes av det principiella förbudet i 4 9. är de gemensamma, tillfälliga kampanjer som utgör en av hömstenama i t.ex. ICA:s cxh 

VI-

VO:s konkunensmedel på marknaden. Det är genom sådan samverkan som enskilt ägda, vanligtvis enbutiksföreteg över huvud teget kan nå ul med sina erbjudanden på ett slagkraftigt sätt i konkunens med t.ex. konsument­kooperationen eller andra mångfilialföreteg.

Det är uppenbart att ett förbud mot sådan samverkan kommer att leda till att fäne aktörer skall upprätthålla konkunensen, vilket endast kan lecfe till sänkt konkunenstryck.

Lagförslagete 6 § innehåller en regel som i princip får antas kunna hantera denna fråga. Där anges ju att undanteg från förbud kan meddelas för förfa-

256

randen som befrämjar distributionen om värdet av dette kommer kunderaa    Prop. 1992/93:56

till dd.

Bilaga 8

Vi anser för vår del att tillfälliga gemensamma kampanjer av nu beskrivet slag väl uppfyller dessa krav. Även i övrigt upptylls de kriterier som anges 16 9- Dette får dcxk inte det uttryckliga stöd i motivuttalandena som är påkallat. Det är desto allvarligare som konkunenskommittén för sin del närmast tycks ha gjort värderingen att dessa samarlxteformer skuUe vara tiU skacfe för konkunensen.

Med hänsyn till frägans ulomoidentiiga vikt, inte bara för berörda förefeg utan för hela konkunenssituationen inom en av våra viktigaste nationelfe marknader, framstår det som nödvändigt att stetemakteraa i samband med lagstifmingen klart uttalar att enskilda köpmän i samverkan cxh i konkur­rens med andra starka gmpper (såsom fallet är på dagligvamomrädet) tillåts ha gemensamma tillfälliga kampanjer.

4. Icke-ingripande besked

Endast ett fåtel remissinstanser har yttrat sig om förslaget. Flera anser att beteckningen icke-ingripande besked skall ersättas av beteckningen negativ­attest.

Näringsfrihetsombudsmannen (NO): NO anser att beteckningen icke-in­gripandebesked skall ersattes av beteckningen negativattest. Negativattesl är en inarbeted benämning som språkligt väl beskriver innehållet i 14 9 förslaget. Icke-ingripandebesked är en språklig nyskapelse som inte bara är otymplig utan dessutom felaktigt leder tanken mer till sådana informella meddelanden från EG-kommissionen som gär under benämningen "com-fors letters" än till "negative clearance" som 14 § avhandlar. Vad det handlar om är att ett visst förfarande bedöms inte vara omfattet av för­budet.

NO vill hämtöver påpeka svårighetema med all utfärcfe s.k. "icke-ingri­pandebesked". Det torde många gånger vara svårt att i förväg bedöma om ett avtal som ännu ej tegits i bmk på marknaden får till resultet att konkur­rensen hindras, inskränks eller snedvrids. Svårigheteraa härvidlag, men framförallt den långa tid det i flera fall visat sig te för kommissionen att utfärda "negative clearence", har hos EG-kommissionen framtvingat ett behov av att meddela "comfort letters". NO föreställer sig att det cxkså i Sverige kommer att bli praktiskt nödvändigt att utfärda någon form av motsvarighet till "comfort letters" för att därigenom kunna ge näringslivet mer snabba besked om att konkunensverket under de i ärendet för verket kända omständighetema bedömer att verket salcnar gmnd för ingripande.

Stetens pris- och konkunensverk (SPK): SPK vill avslumingsvis te upp en terminologifråga. Lagförslaget innehåller bl.a. besfemmelser om det för­farande som på engelska benämns "negative clearance". Det sedan länge eteblerade utttycket på svenska för dette förfarande är "negativattest".

n Riksdagen / 922/93. 1 saml. Nr 56

257

Samma benämning är för övrigt det officieUa danska ordet i de EG-rätteak- Prop. 1992/93:56 ler där benämningen förekommer. I del pågående arbetet med en ny offlci- Bilaga 8 ell översätming till svenska av de rättsakter som är relevante för EES-avtalet är en av grandprincipema att ett enhetiigt nordiskt språkbmk bör eftersttävas. I departementspromemorian har emellertid det förfarande som här avses betecknats med den språkliga nybildningen "icke-ingripandebes­ked". SPK vill allvarligt avråda från användningen av dette ord. Lagtexten bör i stället använda den redan eteblerade terminologin.

Kammarrätten i Göteborg: Kammarrätten har tidigare förordat begreppet förhandsbesked. Även termen "fribrev" synes vara att föredra firamför den i promemorian föreslagna termen.

Svenska handelskammarförbundet: En av de störste nackdelaraa med EG:s system är de långa väntetiderna för undantegsärenden m.m., som skapar betydande osäkerhet för företegen.

Mot denna bakgmnd anser handelskammarförbundet att det bl.a. bör före­skrivas en viss längste handläggningstid, förslagsvis sex månader från anmälnings- eller ansökningstidpunkten. Har beslut inte meddelate inom denna tid skall ansökan eller anmälan anses ha bifallits. Vidare bör undan­teg kunna medges tills vidare.

Sveriges marknadsförbund: Snabba och konekte icke-ingripandebesked måste kunna ges av Konkunensverket.

Effektiv marknadsföring kräver eU samordnat förfarande. En ensam hand­lare är inte stark utan samverkar i allmänhet med andra. T.ex. är priset ell av de viktigaste prcxduktettributen cxh är alltså naturligt att kommunicera via annonser i dagspress. I storsfeder kräver dette samordning.

Samordning får cxkså ske när det gynnar konsumentema, då ges s.k. icke-ingripandebesked altemativt gmppundanteg. Många företeg, organisationer och kedjor måste dock förändra sin stmktur eller sin verksamhet.

Snabba och konekte besked där av betydelse för dem. Vad som är tillåtet och inte samt gäma idéer till förändringar bör kunna tillhandahållas före­tegen på ett snabbt cxh säkert sätt.

Det är självfallet hämmande för företegen om de skulle hamna i en site där ingen kan ge ett klart besked om vad som är lagligt cxh inte, motsvarande den som funnits inom delar av skatteomrädel. Hämmas handelns effektivi­tet missgynnas automatiskt konsumenten.

5. Sanktioner mot överträdelser av föibuden

Flera remissinstanser som yttrat sig om förslaget är negativa och anser att en konkunensskadeavgift enligt förslaget kan bli orimligt stor. Det är framförallt Sveriges industriförbund. Grossistförbundet Svensk Handel,

258

Sveriges  köpmannaförbund och ICA förijundet. Sveriges Uvsmeddshand-    Prop- 1992/93:56 lareförbund och Dagab AB anser att avgiften bör kunna mildras när det    Bilaga 8 gäller företeg som har en låg vinst i förhållande till omsäimingen.

Näringsfrihetsombudsmannen anser att sttikt ansvar skall gälfe för utdöm­ande av konkunensskadeavgift.

Näringsfrihelsombudsmannen (NO): Det är väsentiigt att företag som bryter mot konkunensreglema kan dömas till kännbara påföljder. Benäg­enheten att följa konkunensreglema påverkas namrligtvis positivt av detta. MöjUgheten att vid överträdelse av konkunensregleraa ådöma ett företeg en kraftig ekonomisk sanktion, som förslagete konkunensskadeavgift innebär, torde verksamt bidra till att företegen väljer att mrätta sitt ageran­de efter vad konkunensregleraa tillåter.

Enligt 21 9 förslaget krävs för utdömande av konkunensskadeavgift att ett företeg eller någon som handlar på företegete vägnar uppsåtiigen eUer av oaktsamhet har antingen överträtt förbuden i 4 eller 13 9 eller åsidosatt ett villkor eller åläggande som beslutete med stöd av 8 9 andra stycket.

Konkunenskommittén föreslog att företeg skulle ha etl sttikt ansvar för överträdelser av de då föreslagna förbuden. NO anser att ett sttikt ansvar för överträdelser av nu föreslagna förbud torde vara den mest lämpliga ordningen. Erfarenhetema från EG-rätten tyder på att antalet mål rörande utdömande av konkunensskadeavgift kommer att bli begränsat. Det kan också antes att dessa mål kommer att röra mera allvarliga överträdelser av konkunensreglema. Det kan dessutom ifrågasattes om inle förslaget i praktiken innebär ett strikt ansvar för företeget. I förslagete förbudsbe­sfemmelser ges sådana anvisningar om vad som är ett oriktigt beteende att NO för sin del har svårt att se att ett handlande i stiid med de föreslagna förbuden eller med ett av konkunensverket meddelat äläggande skulle kunna förekomma utan uppsåt eller oaktsamhet i förhållande till de objekti­va rekvisiten i 4 och 13 §§ hos någon som handlar på företegete vägnar.

I departementepromemorian anges att det ankommer på Konkurrensverket att i ett avgiftsmål precisera yrkandet till att avse ett bestämt belopp och att ange vilka omständigheter som åberopas till stöd för detta. Det anges vidare att det inte torde finnas något hinder mot att konkunensverket höjer ett yrkat belopp om nya omständigheter av vikt kommer fram under pro­cessen saml att konkurensskadeavgift inte fär besfemmas till högre belopp än vad som yrkats av konkunensverket.

Med hänvisning till vad NO tidigare anfört om att rättegångsbalkens regler om rättegången i brottmål bör tillämpas i mål om konkunensskadeavgift anser NO att det inte bör ankomma på konkunensverket att yrka något bestämt belopp. Givetvis kan det många gånger vara lämpligt att konkur­rensverket anger sin åsikt angående vilket belopp konkunensskadeavgiften skall uppgå till innan saken överiämnas till domstolens prövning. LUcsom

259

i brottmål skall inte domstolen vara bunden av konkunensverkete förslag.    Prop. 1992/93:56 Skulle domstolen vara bunden av verkete fönlag skulle man där drivas tiU    Bilaga 8 att regelmässigt föreslå en så hög avgift som möjligt.

NO delar uppfattningen i promemorian att vissa faktorer bör kunna beaktes i mildrande riktning vid besfemmandet av konkunensskadeavgiften. För dette finns också processekonomiska och samhällsekonomiska skäl. Vissa av de faktorer som uppräknas i promemorian är dcxk enligt NO:s mening tveksamma. Det kan således ifrägasättas om ett företegs ekonomi skaU tillåtas påverka konkunensskadeavgiftens storlek. Etet kan cxkså ifrågasät­tas humvicfe det faktum att skadestånd utdömte för överträdelsen skall påverka bedömning. I de fleste fall torde frägan om konkunensskadeavgift avgöras före frägan om skadestånd. Något skäl varför företeg där ordning­en mellan prcxessema varit annorlunda skall "tjäna" på dette genom att konkunensskadeavgiften nedsätts till följd av tidigare ådömt skadestånd är svårt att finna. Frågan om skadestånd cxh frägan om konkunensskadeav­gift avgörs av skilda domstolar och i skild ordning. Enligt NO:s uppfatt­ning bör därför frågan om konkunensskadeavgiftens storlek avgöras utan hänsyn till humvida skadestånd utdömte eller kan förväntes utdömas för samma konkunensbegränsande beteende.

22 § förslaget lyder: Konkunensskadeavgift skall fastställas till lägst fem tusen kronor och högst fem miljoner kronor eller tio procent av företegets årsomsättning enligt det bokslut som senast har fastställts vid tidpunkten cfe talan väcks, vilketdera som är högst.

Ordalydelsen överensstemmer inte helt med ordalydelsen i 15 art 2 p förordning 17/62. Till följd härav kan vissa missförstånd uppsfe. Så kan bestemmelsen t.ex. uppfattes så att det högste belopp som kan utdömas är fem miljoner kronor. Det framgår inte heller klart att man vad gäller avgift bestemt efter procent av företegets årsomsätming kan hamna på vilket belopp som helst upp till tio procent. För att undvika missförstånd föreslår NO att 22 § förslaget ges följande lydelse som enligt NO:s mening bättre överensstemmer med motsvarande regel inom EG-rätten: "Konkur­rensskadeavgift skall fastställas till lägst fem tusen kronor cxh högst fem miljoner kronor eller till ett högre belopp dock ej överstigande tio prcxent av företegets årsomsättning enligt det bokslut som senast har fastställte vid tidpunkten då talan väcks".

Stetens pris- och konkunensverk (SPK): SPK tillstyrker förslaget om sanktionssystem cxh vill samtidigt understryka vikten av att förbudsregler­na cxh sanktionerna ses som en helhet. Det är därvid av särskild betydelse att konkunensmyndigheten ges möjlighet att ingripa med vitesföreläggan­de. Att exempelvis införa de materiella bestämmelsema i enlighet med förslaget men avsfe från att införa effektiva sanktioner skulle enligt SPK:s uppfattning vara en i det närmaste meningslös åtgärd som skulle ge helt fel signaler till företegen vad beträffar angelägenheten av att åstedkomma effektivare konkunensförhållanden på den svenska marknaden.

260

Stockholms tingsrätt: Tingsrätten tiUstyrker följaktiigen förslaget att kon-    Prop. 1992/93:56 kunensskadeavgift skall kunna dömas ut encfest om överträdelse av förbud    Bilaga 8 eller åsidosättande av villkor eller åläggande skett uppsåtiigen eller av oaktsamhet.

Kammarrätten i Göteborg: Enligt förslaget kan ett företeg som bryter mot ett förbud dels drabbas av konkunensskadeavgift cxh dels vid vite åläggas att upphöra med det förbjudna förfarandet. Frågan om avgift kan dömas ut samtidigt med vite diskuteras inte i promemorian. Del kan ifrågasättas om dette bör vara möjligt utom i del fiill då avgiften avser tid före vitesföre­läggandet.

Grossistförbundet Svensk Handel: Förslaget tiU sanktionssystem utgör en skärpning i förhållandet till nuvarande sanktioner. Förbundet noterar att uppsåt eller oaktsamhet krävs för att sanktionsavgift skall utgå, vUket är en förbättring i förhållande till konkunenskommitténs förslag. Förbundet anser dock att såväl avgiftens storiek som "skadeståndssanktionens" ut­formning kan ifrågasättas. Att avgiften skall kunna sältas så högt som tiU 10 prcxent av årsomsättningen förefaller inte rimligt cxh förslaget saknar förebild i svensk rätt. Förbundet hänvisar i denna del också till yttrande över konkunenskommitténs förslag. Förbundet anser cxkså att regeln i 27 § promemorieförslaget, som inte har någon motsvarighet inom EG, kräver en mer ingående utredning. Det bör övervägas om reglema om skadestånd, liksom i andra länder, bör utgöra en del av den civilrättsliga lagstiftningen.

Sveriges köpmannaförbund: De föreslagna påföljdema för brott mot kon­kunenslagen i form av konkunensskadeavgift och möjligheter till skades­tånd är alltför stränga för den typ av överträdelser som kan förekomma i konkunensärenden. Påföljdema är så stränga alt de t.o.m. kan tvinga företeg i konkurs vid brott mot konkunensregleraa.

Det är också principiellt fel att för handelsföretegen bestämma konkunens­skadeavgiftens storlek med hänsyn till årsomsätmingen, eftersom dessa företeg i allmänhet har högre omsätming i förhållande till vinsten än andra företeg.

De föreslagna reglema uppfyller vidare inte kravet pä rättssäkerhet, efter­som företegen inte entydigt i förväg kan bedöma om de riskerar att över­träda ett förbud eller ej. Bl.a. ligger det stora svårigheter i att kunna be­sfemma den relevante marknaden för ett eller flera företeg eUer produkter. Dette blir särskilt allvarligt för de stränga straff som förslaget innebär. Dessutom är gmppundantegen inte "helfeckande", utan risk finns för att ett enskilt förhållande av konkunensverket kan bedömas ligga utanför gmp­pundanteget.

Det är mot denna bakgmnd viktigt att företegen alltid har möjlighet att överklaga marknadsdomstolens beslut, även avseende ärenden som rör

261

konkunensskadeavgift, till högste domstolen utan att först vara tvungna att    Prop. 1992/93:56

begära prövningstillstånd.

Bilaga 8

Sveriges industriförbund: Domstolsbeslut om tvingande sanktioner

Enligt Industriförbundets uppfattning bör uppgiften att beslute om tvingan­de sanktioner enbart ankomma på domstol. Promemorian innebär att kon­kunensmyndigheten får befogenhet att uttecfe, "åklaga" cxh själv beslute om tvingande förbud eller ålägganden vid vite för att sätte stopp för ett förfarande som bedöms strida mot föibudet mot konkunensbegränsande avtal eller förbudet mot missbmk av dominerande ställning. I förhällande till den gällande ordningen ges konkunensmyndigheten väsentiigt utvid­gade befogenheter. I dag avslutas de fleste fall med en "frivUlig" förhand­lingslösning hos NO. NO kan också beslute om vitesförbud eller åläggan­den i fall som ej är av stöne vikt - 11 9 konkurrenslagen - under den uttryckliga fömtsättningen att förbudet gcxlkänns av den det riktas mot.

Konkunensmyndigheten bör kunna meddela icke-ingripande besked cxh individuella undanteg resp. vägra meddela undanteg cxh förklara att ett agerande innebär ett missbruk av dominerande ställning. Sismämncfe tvä fall är ett slags "fastställelsetalan" att ert visst förfarande enligt myndig­hetens mening strider mot förbuden. En motsvarighet till ålägganden med motpartens goda minne - liknande 11 § KL - kan finnas kvar men resten av sanktionssystemet bör överlåtes ål domstol.

Genomförs förslaget mbbas allvarligt balansen mellan å ena sidan före­trädaren för det allmänna och å den andra motparten/näringsidkaren. Med gällande lag har det funnits en möjlighet att på NO-stediet få en allsidig analys av en ifrågasatt konkunensbegränsning där båcfe sidor fått utrymme att komma till tals. Har NO inte vunnit gehör för sin linje har han kunnat gå vidare till marki\adsdomstolen. Förslaget kan inte försvaras med att vitesåläggandet alltid kan överklagas. Möjligheten till överklagande kan av tids- eller kostnadsskäl ofte inte utnyttjas. Därmed kommer många gånger inle en prövning i högre instans till stånd, dvs. konkurensverket får i reaUteten siste ordet.

Sanktionsavgifter

Några skäl för den kraftiga skärpningen av sanktioneraa återfinns inte i promemorian. Industriförbundet har i sitt remissyttrande över Konkunens­kommitténs förslag inte ställt sig principiellt avvisande till att sanktions­avgifter införs på konkunensrättens omräde. Som positivt jämfört med kommitténs betänkande noterar förbundet, att förslaget kräver uppsåt eUer oaktsamhet för att sanktionsavgift skall kunna påföras.

Däremot är Industriförbundet besfemt emot att avgiften skall kunna sättas till ett så högt belopp som motsvarande tio procent av ett förefegs årsom­sättning. Förslaget saknar motstycke i svensk rätt. Även inom EG är de exttaordinära påföljdsnivåema och den betydande skönsmässigheten vid

262

fastställande av bötesnivåeraa i högste grad ifrägasatte. Det är inte motivé- Prop. 1992/93:56 rat att konkunensrättsliga överträdelser beivras på en nivå helt skild från Bilaga 8 andra områden. En rimligare utgångspunkt vore att konkunensskadeav­gifter kunde utdömas i samma intervaller som företegsbot i 36 9 kap. brottsbalken. För dette talar också att varken konkunenskommittén eller promemorian påvisat, att det skulle finnas några behov art skärpa sanktio­neraa.

Dagab AB: Det råder en orimlig balans för handelsföretagens del mellan de tänkte konkunensskadeavgiftema cxh det förädlingsvärde som handels­ledet åstedkommer. Handelns företeg har stora omsättningar men smä marginaler. Det vore därför rimligare att relatera konkunensskadeavgiften till förädlingsvärdet snarare än till omsäimingen som här blir ett tmbbigt mått.

Med tanke på de siora belopp som kommer att utdömas antingen som vite cxh/eller konfcuireniskadeavgifter måste någon form av förhandsbeskeds­institution inrättas. Om dessutom besked från konkurrensverket tar lång tid, måste den enskilde näringsidkaren presumera art hans föreslagna eller tänkte åtgärder är genomförbara cxh således inte möjliga att förbjuda efter en viss tidsutdräkt.

ICA förbundet: Promemorians förslag att konkunensskadeavgiften ska "fastställas till lägst fem tusen kronor cxh högst fem miljoner kronor eller

tio procent av företegets årsomsättning    vilketdera som är högst" är en

betydande skärpning gentemot konkunenskommitténs skrivning. Där talad­es om att bara när det är "påkallat av omständighetema..." skulle avgiften kunna sättes högre än fem miljoner, dcxk max 10 prcxent av årsomsätt­ningen.

Denna skärpning ger oss anledning att ånyo understryka vår åsikt att sank­tionerna är orimUgt stora, särskilt med hänsyn till lagförslagets kvarsfe­ende oklarheter och dåliga fömtsägbarhet. Vidare att en omsätmingsrelate-rad sanktion är speciellt olämplig för handelsföreteg, som har en mycket hög omsätming i förhållande till vinsten.

Dessutom anser vi att lagtext cxh/eller motiveringama behöver förtydligas vad avser sanktioner. Vilka sanktioner drabbar ett företeg, som fällte för missbmk av dominerande stellning? Eu vitesbelagt åläggande och en kon­kunensskadeavgift? Eller utgår konkunensskadeavgiften först när man inte rättet sig efter åläggandet?

Motorbranschens riksförbund (MRF): MRF anser slutiigen att en konkur­rensskadeavgift på maximalt tio procent av omsäimingen är alldeles för hög med hänsyn till att många branscher arbetar med låga handelsmargina­ler. Om dessutom en rätt till skadestånd införs kan den sammanlagda

263

summan av denna txh konkurensskadeavgiften bli totalt orimlig. Förslaget    Prop. 199/93:56

måste därför omarbetas i denna del.

Bilaga 8

Sveriges livsmedelshandlareförbund: Konkunensskadeavgifter på inemot 10 % av ett företegs årsomsätming är helt oacceptebla för en bransch där nettovinsten ligger kring någon prcxent av omsäimingen. Slutsatsen måste vara att minska sanktioneraa avsevärt i sådana fall som nu behandlate.

6. Skadeständ

Encfest ett fåtal remissinstanser har yttrat sig om förslaget.

Sveriges industriförbund framhåller att förslaget saknar motsvarighet inom EG-rätten och anser att skadeståndsregeln bör avgränsas tiU specifika situationer eller till ersättning enbart till utomsfeende skadelidanden. Gros­sistförbundet Svensk Handel cxh Sveriges köpmannaförbund ifrägasätter om inte reglema om skadestånd bör utgöra del av den civilrättsliga lagstift­ningen.

Näringsfrihetsombudsmannen (NO): Enligt departementspromemorian skall företeg som uppsåtiigen eller av oaktsamhet överträder förbuden i 4 § eller 13 9 förslaget ersatte den skada som därigenom uppkommer för annat företeg eller avtalspart.

För att den föreslagna bestemmelsen om konkunensskadeavgift skall vara tillämplig krävs att företeget eller någon som handlar på företegets vägnar uppsåtligt eller oaktsamt överträtt förbudet i 4 eller 13 9 altemativt åläg­gande enligt 8 9 2 st. Vad gäller skadestånd har del subjektiva rekvisitet skärpts genom att företeget måste uppsåtiigt eller oaktsamt ha orsakat skada.

Ett företeg kan givetvis varken handla uppsåtiigt eller av oaktsamhet. Såvitt NO förstår innebär dette att det i den här aktuella bestemmelsen krävs uppsåt eller oaktsamhet hos den enskilde företegaren själv eller, om det är fråga om en juridisk person, hos person som intar en ledande stäU­ning i denna. NO kan inte se något bärande skäl för denna - i promemori­an inte kommenterade - skillnad mot vad som föreslås vad gäller konkur­rensskadeavgift.

I konkunenskommitténs förslag framhölls (del 2 sid 286) att ett av de viktigaste motiven till att införa ert skadeståndsinstitul är att enskilda nä­ringsidkare skall få ekonomiska incitement att själva söka ingripa mot konkunensbegränsande beteenden. Såsom NO framförde i sitt yttrande över konkunenskommitténs betänkande torde denna eftersträvade effekt av skadestånd minska eller helt utebli utan särskilda bevisregler.

Såsom påpekats ovan har NO svårt att se att ett handlande i söid med de aktuella förbuden skulle kunna förekomma utan uppsåt om inte hos före­teget så i vart fall hos någon som handlar pä företegets vägnar. Om för-

264

slaget genomförs kan möjlighetema till skadestånd komma att reduceras Prop. 199_/93:56 lietydligt genom svårigheteraa att bestämma hos vem och på vilken nivå i Bilaga 8 företeget som det subjektiva rekvisitet skall tillämpas. Enligt NO:s mening bör därför övervägas att införa ett strikt skadeståndsansvar för skada som uppkommit genom överträdelser av förbuden i 4 9 och 13 9 förslaget. NO föreslår därför att 27 9 förslaget ges följande lydelse: "Om ett företeg överttäder förbuden i 4 eller 13 9. skall företeget ersatte den skada som därigenom uppkommer för annat företeg eller avtalspart".

En annan metod att stärka de enskilda företegens incitament är, såsom NO framförde i sitt ytttande över konkunenskommitténs försfeg (s 92), att införa dubbla eller tredubbla skadestånd efter amerikanskt mönster.

Svenska handelskammarförbundet: I den föreslagna lagstiftningen breddas området för skadestånd väsentiigt. Handelskammarförbundet vill i detfe sammanhang understryka vad konkunenskommittén anfört beträffande försiktighet när frågan är om skadestånd på dette omräde.

Stockholms universitet - juridiska fakultetsnämnden: Förslaget till ny konkunenslag innehåller regler om skadestånd. Fakultetsnämnden vUl klart tillstyrka att dessa regler införs. De utgör en viktig fömtsätming för att företegen skall vara intresserade av att själva föra mål enligt lagen cxh medverkar därigenom till att göra konkunenslagen självgående. Nämnden vill dcxk peka på en viss inkonsekvens som förslaget för med sig.

I (Ds 1992:4) Offentiig upphandling och EES - ett lagförslag, har före­slagits att skadestånd för oriktig upphandling endast skall omfatte det negativa kontttsintresset. I förslaget till ny konkunenslag finns ingen sådan begränsning. Om och när det andra rältemedelsdirektivet, 92/13/E-EC (avseende offentiig upphandling), blir gällande även i Sverige genom EES, kommer flera privaträttsliga bolag att vara bundna av upphandlings­regleraa och de däri givna skadeståndsregleraa. En situation kan då uppsfe när ett upphandlande företeg som bryter mot upphandlingsregleraa, även kan anses ha bmtit mot konkunensregleraa. Effekten kan cfe bU att samma förfarande gmndar full skadeståndsskyldighet enUgt konkurenslagen, men endasl en begränsad skadeständsskyldighet under lagen om offentUg upp­handling, en föga tilltalande lösning. Det är fakultetsnämndens uppfatming att den i förslaget till ny konkunenslag valda lösningen är den lämpligaste.

Grossistförbundet Svensk Handel: Det bör övervägas om reglema om skadestånd, liksom i andra länder, bör utgöra del av den civilrätteliga lagstiftningen.

Sveriges köpmannaförbund: Reglema om skadestånd bör liksom i andra länder utgöra en del av den civilrättsliga lagstifmingen och inte ingå i konkunenslagen. Det föreslås ju cxkså i lagförslaget art frägor om skades­tånd skall tes upp i allmän domstol.

265

Sveriges industriförbund: Förslaget betyder en stark breddning av det Prop. 1992/93:56 omräde där skadestånd kan aktualiseras. Förslaget saknar en motsvarighet Bilaga 8 i EG-rätten cxh kräver enligt industriförbundet en ordentiig uttedning. Varken konkunens-kommitténs betänkande eller promemorian har beakfet denna fråga tillräckligt, varför en analys bör ske med inrikming på att avgränsa skadeståndsregeln t.ex. till specifika situationer eller till ersätt­ning bara till utomsfeende skadelidanden cxh inte cxkså omfatfe krav av­talsparter emellan.

7.  Tillämpande oigan cxh instansordningen m.m.

En majoritet av remissinstanseraa gcxltar förslaget eller länmar det utan erinran.

Domstolsverket anser att frägoma om domstolsinstanser bör övervägas ytterligare med inriktning på att åstedkomma ett mer enhetligt system. Det finns enligt verket även anledning att avvakte de överväganden som för närvarande sker inom justitiedepartementet rörande domstolamas framticfe organisation.

Stockholms Universitet - juridiska fakultetenämnden anser att en uppsplittt-ad instansordning av det slag som föreslås i promemorian inte är lämplig. Fakulteten föreslår att Stcxkholms tingsrätt skall vara förste instans i alla mål enligt konkunenslagen, att en till Svea hovrätt knuten Marknadsdoms­tol skall vara överinstans och - eventuellt - att Högste domstolen skall vara siste instans.

Domstolsverket: För handläggningen av de rätteliga frågor som kan uppsfe vid tillämpning av den nya konkurrenslagen anges olika lösningar. Utan art kunna te ställning till hur en slutiig lösning skall se ut anser DV att dessa frågor bör övervägas ytterligare med inrikming på att åstedkom­ma ett enhetligare system för prövningen. Det finns även anledning att avvakte de överväganden som för närvarande sker inom justitie­departementet rörande domstolamas framtida organisation m.m.

Delar av den nu föreslagna utformningen i fråga om domstolsprövningen är inte av sådan beskaffenhet att den bör läggas till gmnd för lagstiftiiing. Det framstår t.ex. som olämpligt att: 21 cxh 25 99 ange "tingsrätten" som behörig domstol för alt i 47 § förklara att därmed avses Stcxkholms tings­rätt.

Erfarenhetema från EG-domstolen cxh dess förste instans visar att konkur­rensmålen ofte blir synneriigen omfattande. Akter på mer än 10 000 sidor uppges inte vara ovanliga. Även om de mål som gäller enbart svenska förhållanden kanske inte når en sådan omfatming kan de ändå väntas ställa krav på stora resurser. Dette klarar inte domstolaraa utan förstärkning.

Näringsfrihetsombudsmannen (NO): NO tillstyrker den i departementepro­memorian föreslagna instansordningen. Den föreslagna ordningen Ugger

266

väl i linje med vad NO anförde i sitt yttrande över konkurrenskommitténs    Prop. 1992/93:56 betänkande (s 81 ff). Marknadsdomstolens centia ställning som rätteska-    Bilaga 8 pande instans på konkunensområdet bevaras genom förslaget, något som NO ser som en fördel. Även en annan viktig aspekt, snabbheten i förfaran­det, torde väl kunna tillvaratas i den föreslagna instansordningen.

Enligt departementspromemorian är avsikten att rättegångsregleraa gällan­de indispositiva tvistemål skall användas i mål om utdömande av konkur­rensskadeavgift såväl i tingsrätt som i marknadsdomstolen.

Rättegångsbalkens regler om tvistemål är enligt NO:s mening inte anpassa­de till mål av denna karaktär. Konkunensskadeavgiftens nivå bestäms utifrån en prövning av hur allvarlig en överträdelse av konkunensreglema varit, dvs. i vilken omfatming ett beteende medfört skadliga effekter på konkunensen. Det är inte för denna typ av mål som rättegångsbalkens regler om tvistemål är utarbetede. Prövningen liknar i stället den som sker i brottmål. Denna typ av prövning bör inte utföras av konkunensverket redan före en huvudförhandling cxh på basis av skriftiigt material. Pröv­ningen bör istället ske efter huvudförhandling cxh gmndas på vad som förekommit vid denna. Den slutiiga prövningen bör också fullt ut ankom­ma på domstolen. Mol denna bakgmnd anser NO att rättegångsbalkens regler om rättegången i brottmål bör tiUämpas i mål om konkurrensskade­avgift.

Tilläggas kan: att mål om utdömande av vite, som kan uppkomma efter överttädelser av ålägganden enligt 16 § förslaget, tillämpas rättegångs­balkens regler om åtal för brott för vilket svårare straff än böter inte är föreskrivet.

Det kan anses lämpligt att likartad rättegångsordning gäller även i mäl om konkunensskadeavgift.

Stetens pris- och konkunensverk (SPK): Den mcxlell rörande tillämpande organ och instansordning som redovisas i promemorian torde enligt SPKs mening vara ändamålsenlig. Verket ser ett betydande värde i att samla sistainstansprövningen till Marknadsdomstolen, eftersom dette bör under­lätte en sammanhängande praxisbildning på det konkunensrättsliga om­rådet. De processuella besfemmelsema avseende förvärvsprövningen redo­visas inte i departementspromemorian. SPK viU härvid erinra om vad verket anfört i sitt tidigare yttrande, nämligen att överprövningen av för­värvsärenden av flera skäl bör ske i domstol.

Svea hovrätt: Hovrätten bedömer det nu framlagda förslaget som fullt tillfredsställande.

Stockholms tingsräu: Tingsrätten tillstyrker vidare förslaget att tingsrätten skall vara exklusivt fomm i försfe instans i mål om påförande av konkur­rensskadeavgift. I promemorian har bl.a. hänvisate till alt valet av Stcxk­holms tingsräu skett med patentmålen som förebild. Tingsrätten vill dcxk

267

påpeka den skiUnad som kommer att finnas att i målen om konkurrensska-    Prop. 1992/93:56 deavgift särskUda sakkunniga inte kommer att ingå i rätten. Såvitt nu kan    Bilaga 8 bedömas kommer inle heller sådana att behövas.

Uppenbarligen gör sig behovet av att i någon tingsrätt samla en betydande kompetens på konkunensrättens område starkt gällande. I mål om påföran­de av konkunensskadeavgift kommer, kan man ante, det att krävas kunsk­aper om EG-rätten på omrädet cxh om företegsekonomiska sammanhang. Dessa omständigheter i förening med att konkurrensverket kommer att ligga i Stcxkholm cxh att antalel mål räknat per är inte torde komma att bli särskilt stort talar för att målen samlas tiU Sttxkholms tingsrätt. Samma skäl torde dcxk kunna anföras för en koncentration av mål om skadeständ på gmnd av överträdelse av något av förbuden i 4 eller 13 9 eller om utdömande av vite som förelagts med stöd av konkunenslagen. Tingsrätten vill påpeka att det i mål om utdömande av vite kan bli fräga om att be­döma humvida ett visst förfarande, som i något eller några avseenden avviker från det förfarande som förbjudils, ändå innebär ett överträdande av det vitessanktionerade förbudet. Det kan därvid bli fräga om gräns­dragningar mot förfaranden som enligt praxis inom EG-området är till-låtna. Också vid en bedömning av det utsatfe viiete skälighet synes frågan om praxis inom EG kunna bli aktuell. Till det nu anförda kommer värdet av att frågor om konkunensskadeavgift cxh skadestånd på gmnd av den åtgärd för vilken avgift yrkas kan handläggas gemensamt i förste instans.

Tingsrätten vill med det ovan anförda peka på frägan om även målen om skadestånd och utdömande av vite bör koncentreras till tingsrätten i förste och därmed till Svea hovrätt i andra instans. Tingsrätten vill dcxk inte gå så långt som till ett förordande härav. En möjlig lösning när det gäUer skadeståndsmålen är att genom en särskild regel ge den näringsidkare som så önskar rätt att oavsett fommreglema i övrigt föra talan om skadestånd vid Stockholms tingsrätt om här samtidigt förs en talan om konkunensska­deavgift.

Kammarrätten i Göteborg: I avvaktan på att frägan om domstolsväsendete organisation får sin lösning godtar kammarrätten de föreslagna regleraa om tillämpande organ, instansordning m.m.

Stockholms universitet - juridiska fakultetenämnden: Bakom konkunenskommitténs förslag i fråga om talerätt cxh instansord­ning låg två bärande tankegångar, nämligen

-

att lagen sä långt möjligt skulle vara självgående genom att ge företagen rätt och incitement att själva föra sin talan i domstol om överträdelser cxh

-

att instansordningen skulle vara densamma oavsett vilken sanktion som yrkats, något som möjliggör en samlad prövning.

I båda dessa hänseenden innebär promemorians lagförslag annorlunda lösningar, något som enligt nämndens mening medför försämringar både

268

av företegens rätteställning och fömtsätmingama för en effektiv tUlämp-    Prop. 1992/93:56

ning av lagen i domstolama.

Bilaga 8

Regeln att företeg endast får föra talan om vitesålägganden i det fiiU kon­kunensverket beslutet att inte ingripa medför att vitessanktionen normalt inte står till förfogande när företeg för talan. I de fiill talan om avtalsvUl-kors ogiltighet inte är aktuell, t.ex. i fall som rör missbmk av domineran­de ställning, torde för företegen endast ålersfe skadeståndstalan, något som ensamt ofte inte torde anses tillräckligt. Eten faktiska sittiationen torde mycket ofte vara den att ett företeg önskar kombinera en talan om viteså­läggande cxh om skadestånd. Situationen blir mte bättte av att företeget ifråga får räkna med att skadeståndstalan vUandeförklaras i avbidan på att talan om vitesåläggande blir prövad i ett helt annat förfarande.

Dessutom är regeln i den föreslagna 14 9 andra stycket oklar. En praktiskt vanlig situation kan vara att konkunensverket visserligen överväger vissa åtgärder mot ett företeg men inte, eller i vart fall endast delvis, i det hän­seende i vilket ett visst annat företeg påkallar eU vitesåläggande. Nämnden utgår från att konkunensverkets företrädesrätt endast avses gälla vid en huvudsaklig identitet mellan verkets åtgärder och vad del sistnämnda före­teget påkallar.

Nämnden förordar emellertid att denna motsvarighet till nuvarande konkur­renslags s.k. subsidiära talerätt utgår. Företegen bör själva kunna föra talan även om vitesålägganden och förena en sådan talan med en ogiltig­hetstalan eller skadeståndstalan. Konkunensverkete inttessen bör anses tillräckligt tillgcxlosedda med föreskrifter om att domstolen skall underrätte verket om sådana stemningsansökningar i förening med att konkunensver­ket ges interventionsrätt.

Instansordningen har nära samband med del nu sagda. En uppsplittrad instansordning av det slag som föreslås i promemorian ter sig ej lämplig. Konkunenskommittén sökte lösa problemet genom att ge marknadsdoms­tolen generell behörighet. Vill man ej gå denna väg synes det lämpligast au late alla mål enligt konkunenslagen börja i Stockholms tingsrärt, event­uellt förstärkt med särskilt sakkunniga ledamöter - en ordning för vilken andra rättsområden erbjuder gcxla förebilder. Ert tvåinstanssystem tillämpas ju för övrigt inom EG i konkunensmål. Överinstans skulle cfe lämpligen vara en till sammansättningen reformerad marknadsdomstol. Denna skulle med fördel kunna knytes till Svea hovrärt cxh kan ges formen av en speci­alavdelning, gäma med bibehållet namn, inom hovrättens ram. Härigenom kan en enhetlig processordning ästedkommas. Art det skulle finnas möjlig­het till en, sannolikt sparsamt förekommande, sistainstansprövning i HD efter prövningstillstånd framstår inte som någon nackdel. I och för sig är det dock möjligt att late marknadsdomstolen, liksom arbetsdomstolen vara slutinstans.

269

Resonemanget fömtsätter art det korporativa mslaget i marknadsdomstolens    Prop. 1992/93:56 sammansätming avskaffas, såsom konkunenskommittén föreslagit. Etette    Bilaga 8 bör genomföras under alla förhåUanden. Eten korporativa sammansättning­en hänger från början nära samman med marknadsdomstolens, tidigare näringsfrihetsrädets, förhandlande uppgifter, cxh passar ej ett rent rätteUgt förfarande byggt på förbudsprincipen och kraftigt verkande sanktioner.

Dagab AB: Beträffande frägan om tillämpande organ cxh instansordning vill Dagab endasl anföra att det bör finnas möjligheter att överklaga mark­nadsdomstolens domar. Konkunensverket får ocksä rätt att vid vite ålägga företeg att upphöra med överträdelser av föibuden. Konkurrensverkete beslut kan sedan överklagas hos marknadsdomstolen. Denna ställning ger konkunensverket utomordentiigt stor makt. Etet finns cxkså anledning att förmoda att tidsutdräkten vid ärendenas handläggning kan bli betydande. Det är därför angeläget att dels se till att processen i konkunensverket bUr snabb, dels att en bortte gräns för väntan på förhandsbesked införs, så att inte näringsverksamhet blir helt lamslagen därför att konkunensverket har fått en omänsklig arbetsbörcfe. En annan väg skulle kunna vara att kon­kunensverket i vissa typer av fall inte fick fatte beslut utan istället förde talan inför marknadsdomstolen, dvs. snarlikt nuvarande förfaringssätt.

Kooperativa Institutet (Kcxjpi): Slutiigen bifaller Koopi det tvåinstansförfa-rande som föreslås i promemorian cxh att Marknadsdomstolen behåller sin prejudicerande funktion inom konkunensrätten samt att skadeståndsfrågor avgörs av allmän domstol. Dock tycks fördelningen av handläggningen av vitesmålen och konkunensavgiftsmålen bli något märklig. I sak bör det väl rimligen röra sig om samma konkunensbegränsning som skall prövas och därför bör också avgiftsfrågan och vitesfrågan avgöras av samma instan­ser.

g. Ucraftträdande cxh övergångsbestämmelser

Åtskilliga remissinstanser anser att tidpunkten för lagens ikraftträdande bör senareläggas. Det är bl.a. Sveriges industriförbund. Grossistförbundet Svensk Handel, Sveriges köpmannaförbund, Sveriges Uvsmedelshadlareför-bund, Dagab AB, Företegamas riksorganisation. Svenska handelskammar­förbundet och Lantbmkamas riksförbund. Ete fleste av dessa anser att lagen bör träda i kraft den 1 januari 1994. Ete skäl som anfön för ett senare ikraftträdande är huvudsakligen art företegen för att anpassa sig tiU de nya reglema behöver längre tid från tidpunkten för ett rikscfegsbeslut och från det att gmppundanteg utfärdas, samt att ärendeanhopningen hos konkunensverket annars kommer au bli alltför omfattande i ett inlednings­skede.

Åtskilliga remissinstanser anser vidare att det för anpassningen till de nya reglema krävs längre tidsfrister i övergångsbestämmelsema.

270

För att ytterligare underlätte anpassningen kan man enligt Svenska Han-    Prop. 1992/93:56 delskammarförbundet skjute förfarande- cxh sanktionsregleraa på fram-    Bilaga 8 tiden och i stället under en övergångstid läte sanktionsregleraa i konkur­renslagen fortsatte att gälla. LUcnande synpunkter framfön av ICA För­bundet.

Närings- och teknikutvecklingsverket (NUTEK): NUTEK ansluter sig här till promemorians resonemang men vUl understryka att omorganisationen av de konkunensvårdande myndigheteraa samt kvardröjande oklarheter rörande när EES-avtalet kan komma att träda i kraft talar för att överg-ångsbesfemmelseraa bör vara mjukare och längre övergångstider bör över­vägas i såväl företegens som myndigheteraas intresse.

Marknadsdomstolen: De föreslagna förbuds- cxh undantegsregleraa har i åtskilliga avseenden oklar räckvidd och måste preciseras i rättetillämpning­en. Som anförs i promemorian kan cxh bör EG:s praxis ge mycket ledning för reglemas tolkning och tillämpning. Stora krav kommer att ställas på det nya konkurensverket vid tillämpningen av regleraa, särskilt i ett in­ledningsskede. Också marknadsdomstolens verksamhet kommer självfallet att påverkas. Det finns dock inle anledning ante att tolkningen av den föreslagna lagstiftningen skulle innebära allvarliga praktiska problem vare sig för berörda myndigheter eller för näringslivet. En förlängning av över­gångstiderna är dock önskvärd för att underlätte anpassningen till det nya systemet.

Sydsvenska handelskammaren: Handelskammaren viU dcxk understryka vikten av att arbetet med inrättandet av den nya myndigheten Konkunens­verket forceras för au handläggning av framför allt övergångsärenden inte skall skapa problem för näringslivet.

Det är vidare av ytterste vikt att väntetideraa för behandling av undantegs­ärenden begränsas för att undanröja osäkerhet i näringslivet. En längste handläggningstid av undanlagsärenden bör därför stedfästas.

Det faktum att EG med begreppet marknad avser hela den inre marknaden, medan promemorian Ny konkunenslag med marknad avser den svenska nationella marknaden befäster ytteriigare vikten härav, eftersom dette faktum i sig kan förväntas leda till aU undanteg i vissa fall kan bli aktuella.

Kan dette inte lösas inom ramen för nuvarande tidsplanering bör ikraftträ­dandet av lagen uppskjutes för att säkerställa att den kan implementeras konekt och problemfritt.

Svenska Handelskammarförbundet: Även för myndighetema torde om­ställningstiden vara alltför knappt tilltegen, särskilt med hänsyn till att det nya konkunensverket ännu inte ens bildats. Näringslivet har ert berättigat krav att konkunensmyndigheten skall kunna fullgöra sina åligganden på ett tillfredsställande sätt,  såväl beträffande ärendehanteringen som när det

271

gäller information om gällande bestämmelser och praxis. Risken är stor att    Prop- 1992/93:56 konkunensverket inte kommer att kunna uppfylla detta krav redan den 1    Bilaga 8 januari 1993.

De övergångsbesfåmmelser som föreslås är inte tillräckUga för att komma till rätte med problemen, bl.a. på gmnd av att de endast avser sådana avtal som ttäffats före lagens ikraftttädande och således inte tar hänsyn till avtal som ttäffas därefter. Vid ett ikraftträdande redan den 1 januari 1993 är det uppenbart att missteg kan begås på gmnd av bristande information eller annan Uknande anledning.

En bättte lösning än den föreslagna är, enUgt Handelskammarförbundete mening, att gmppundantegen och de viktigare tillkännagivandena, som bör beslutas efter sanuäd med näringslivet, presenteras mnt årsskiftel 92/93 och att lagen ttäder i kraft exempelvis ett är därefter. Då skulle företeg och myndigheter få bättre tid art anpassa sig till det nya systemet och ärendetillströmningen till Konkunensverket, som i ett inledningsskede under alla förhållanden kommer aU vara betydande, kunna minskas.

Handelskammarförbundet anser således att en senareläggning av ikraftttä­dandet är nödvändigt. För au ytteriigare underiätta en anpassning till del nya systemet skulle i ert inledningsskede på några år enbart de materiella reglema i den föreslagna lagstiftningen kunna införas, medan förfarande-och sanktionsregleraa skjuts på framtiden. I stället skulle nuvarande sven­ska förfaranderegler under motsvarande tid bli kvar. Dette skulle dels möjliggöra art EG:s materiella konkunensregler kunde prövas i landet utan att den administrativa överbyggnad, som systemet i sin helhet fömtsätter, behöver byggas upp, dels såsom nämnts, underiätte en smidig anpassning hos företegen och myndighetema.

Grossistförbundet Svensk Handel: Lagstifmingen föreslås ttäda i kraft den 1 januari 1993, dvs. samtidigt som EES-avtalet planeras träda ikraft. Det är ännu osäkert exakt när EES-avtalet Uäder ikraft. Ett ikraftttädande av lagförslaget redan den 1 januari 1993 skulle betyda att endast ett par måna­der kommer att förflyte från beslut i riksdagen till ikraftträdandet. Tiden för näringslivet att förbereda sig blir då myckel kort, varför förbundet förordar att ikraftttädandet sätts till en tidpunkt som ligger ett år från såväl rikdagsbeslut som tillkännagivandet av gmppundanteg.

Den nya lagen kommer att ställa nya krav på företegen och kommer att innebära en betydligt ökad arbetsbelastning hos företegen. Dette är be­svärande framför allt för de små och medelstora företegen utan tillgång tiU egen expertis.

För att undertätte för dessa företeg vill förbundet föreslå att den i över­gångsbesfemmelsema angivna fristen på två månader förtängs till 12 måna­der.

272

Sveriges köpmannaförbund: Mot balcgmnd av ovanstående anser därför Prop. 1992/93:56 Köpmannaförbundet att om en ny lag av föreslagen typ, ttote Förbundete Bilaga 8 invändningar på en rad väsentiiga punkter, ändå införs bör den tidigast träcfe i kraft den 1 januari 1994. Dämtöver måste långa övergångstider ges innan ett beslut om förbud mot ett visst förfarande skall träcfe i kraft. Ett ikraftträdande bör förslagsvis ske först efter ca 12 månader efter ett beslut, eftersom många avtal löper kalenderårsvis med flera månaders uppsäg­ningstider.

Etl alteraativ till att skjute på tidpunkten för lagens ikraftträdande är att uppskjute verkställigheten av de straff som föreslås tills den nya lagens synsätt har hunnit få genomsfegskraft i samhället - förslagsvis 2-3 år.

När det gäller befintiiga avtal som redan är i kraft när lagen börjar gälla måste också skäliga övergångstider ges för företegen att ansöka om undan­teg. Här anser vi att företegen bör ges en tidsram på ett år som skälig tid för ansökan cxh anpassning av gällande samarbetsavtal.

För att inte hindra nya initiativ cxh därmed tillväxten i ekonomin anser vi att konkunensverket skall ge besked till företegen inom tte månader efter ansökan om undanteg eller icke-ingripandebesked. Har inte besked lämnats inom denna tid skall undanteg eller icke-ingripandebesked fömtsättas ha beviljats. Liknande tidskrav finns redan i nuvarande konkunenslag rörande förvärvsprövn i ngen.

Sveriges industriförbund: Enligt förbundets uppfattning är den föreslagna övergångstiden om sex månader för kort och bör förlängas till minst tolv månader.

Som anförs i promemorian skall företegen under övergångspericxlen bl.a. ha en möjlighet att korrigera förbjudna avtal eller upphöra att tillämpa dem. Särskilt ur denna synvinkel är en sexmånadersperiod för kort. Pro­memorian har underskattet den tid som kan krävas för att omförhandla avtal. Även allmänt bör en övergångstid som är betydligt längre än sex månader anses motiverd med tanke på den mycket genomgripande för­ändring av konkunensrätten i Sverige som ett genomförande av förslaget kommer att innebära.

Propositionen kommer enligt planema att behandlas under hösten 1992, vilket betyder att del blir högst en eller ett par månader från beslut i riks­dagen till dess att lagen träder i kraft. Det ger en helt otillräcklig tid för näringslivet att förbereda sig även om det finns övergångsregler. Förbun­det förordar därför att ikraftttädandet sätts till en tidpunkt som ligger ert år efter såväl riksdagens beslut som publicerandet av samtiiga gmppundanteg.

Företegamas riksorganisation: Den tidpunkt som föreslås för ikraftttädan­de, nämligen vid årsskiftet, är i alla händelser en alldeles för kort tid för att företegen ska kunna anpassa sig till de nya reglema cxh deras admini-

]8 Riksdagen 1922193. 1 saml. Nr 56

273

stttion. Etet torde dessutom vara en orimlighet för det tUltänkte konkur-    Prop. 1992/93:56 rensverket art kunna ge riktiinjer tiU ledning för företegen innan den före-    Bilaga 8 slagna ikraftträdandetidpunklen.

Lantbmkamas riksförbund (LRF): Övergångsreglema måste göras Uberala-re om förslaget genomföres.

Dagab AB: Som ovan sagts finner vi det anmärkningsvärt att man försöker forcera fram en lagstifming till 1 januari 1993. Etet är dessutom inte ens är klart att Sverige kommer att vara med i den inre marknaden genom ett EES-avtal från denna tidpunkt. Vi anser att Sverige inle bör gå i spetsen bland EG-nationema för en lagstifming, utan snarast se till att anpassnings-möjligheteraa är så bra och stora som möjligt. En rimligare genomföran­detidpunkt av en ny lagstiftning vore mot den bakgmnden den 1 januari 1994.

På samma sätt vill vi understryka att man kan inte bara kaste om affärs­verksamhet med några månaders varsel. Vi anser att en lång övergångstid skall gälla, då alla tänkbara typer av undantegsprövningar kan genomföras. Kanske ända upp till 18 eller 24 månader.

ICA Förbundet: För att något dämpa effekteraa av den planerade snabba övergången till en radikalt ändrad konkunenslag, föreslås övergångsregler. Desa innebär att företegen ges sex månader från lagens ikraftträdande att inkomma med anmälan av avtal etc. för beviljande av undanteg eller an­sökan om icke-ingripandebesked. I sådana faU ska verkningaraa av ett negativt besked inträda först två månader efter konkunensverkets beslut.

Vi anser att dessa tidsramar är helt orealistiska. Avtalen som reglerar t.ex. samarbetet mellan fabrikanter, partihandel cxh butiker vid säljkampanjer träffas årsvis. Med hänsyn därtill bör verkningaraa av ett beslut, i varje fall under ett övergångsskede, inträda först ett år efter konkunensverkets beslut.

Mjukare övergång frän nuvarande tiU ny fegstiftning. I inledningen av dette yttrande ifrågasatte vi behovet av en så snabb cxh total EG-anpassning av den svenska konkurenslagen. I det nu föreliggande förslaget till ny konkunenslag finns fortfarande betydande oklarheter om innebörden av olika regler, påföljder txh definitioner. Förhoppningsvis kan en hel del klaras ut i kommande proposition, men sedan krävs också én rejäl anpassningstid för svenska företeg, som först måste lära sig alla nya regler cxh sedan anpassa i vissa falla mångåriga arbetsmetcxler till nya fömtsättningar. Därför tror vi det skulle gagna intrcxluktionen av och försfeelsen för en ny konkurenslag om man kunde hitte en mjukare över­gångsform.

Ett sätt att åstedkomma en mjukare övergång till en ny EG-anpassad kon­kunenslag, skulle kunna vara att nu införa en lag med EG-rättens materi-

274

ella innebörd, men bibehålla nuvarande sanktionssystem cxh administtativa    Prop. 1992/93:56 uppläggning till den dag Sverige inttäder som medlem i EG. Med en sådan    Bilaga 8 uppläggning skulle man även kunna undvika den anhopning av ärenden cxh därav följande långa handläggningstider cxh/eller ansvällning av byråkrati som annars riskeras.

Motorbranschens riksförbund (MRF): Vidare bör den föreslagna överg­ångstiden, dvs. den tid under vilken företegen har möjlighet att göra änd­ringar i nu tUlåma avtal, förlängas firän sex månader till ett år från det fegstiftningen ttäder i kraft.

Svenska åkeriförbundet: Den korfe tid som fömtses mellan den nya lagens antegande i slutiig form och dess föreslagna ikraftträdande innebär en alltför kort respit för alla de mindre företegen för att hinna sätte sig in i dess nytänkande. Ett framskjutet ikraftträdande bör allvarligt övervägas.

Sveriges livsmedelshandlareförbund: Vårt förhållande till EG kräver inte ett snabbt genomförande av nya regler. Däremot krävs stora omställningar inom bl.a. handeln. Lagstiftningen bör därför träda ikraft först den 1 januari 1994.

Övergången från cfegens system med central prisservice till främst mindre butiker kräver ytteriigare något längre tid.

9.  Synpunkter på lagförslagen

9.1 Förslaget till ny konkunenslag

Domstolsverket: Vid ett eventuellt EES-avtal kommer det att finnas tvä näst intill identiska regelsystem för konkurrensfrägor, ett för handel mellan medlemsländer och ett för handel inom Sverige. I likhet med vad som beskrivits förekomma inom EG kommer säkerligen dessa båda system att vara samtidigt tiUämpliga i åtskilliga fall. Inom EG förefaller det enligt promemorian att finnas en eteblerad praxis i dessa frågor som går ut på att systemen i dessa fall kan och skall tillämpas parallellt men om besluten inte leder till samma resultet är i vissa fall beslut enligt de nationella reg­lema inte giltiga. Om ett motsvarande resultet är avsett att ästedkommas vid tillämpning av konkunenslagen och EES-lagen bör det anges i lagtext, lämpligen i konkunenslagen.

I 9

Näringsfrihetsombudsmannen (NO): I I 9 departementepromemorian anges att lagen har till ändamål att skapa utrymme för och uppråtthålla en effek­tiv konkunens.

Enligt NO:s uppfattning bör orden "skapa uttymme för och upprättiiåUa" ersattes av orden "undanröja och motverka hinder för". Denna ordalydelse speglar enligt NO:s uppfattning bättre vad lagen syftar till.

275

Uppsala universitet - juridiska fakultetsstyrelsen: I specialmotiveringen tUl Prop. 199-/J3:56 den föreslagna lagens 1 9 sägs (pä s 63) att "När rikscfegen efter avvägning Bilaga 8 mellan olika allmänna inttessen genom feg beslutet om offentiiga regle­ringar som medför konkunenshämmande verkningar kan däremot den situationen uppkomma att konkunenslagen inte alls skall tiUämpas. Före­tegen kan cfe vara rättsligt förpliktede att handla på visst sätt. Konkunens­begränsande avtal

eller avtalsvUUcor vUka sålunda inte ger uttryck för den fria partsviljan, utan är en direkt och avsedd effekt av lagstiftning eller en ofrånkomlig följd

av denna, kan således inte angripas med stöd av denna lag". EnUgt fakul­tetestyrelsens mening 1>öt det nu sagda ges stetus av och utformas som lagtext cxh införas som en ny 2 9 i den föresfegna lagen.

39

Domstolsverket: Av specialmotiveringen till 3 9 framgår att ordet företeg avses ha en innebörd som avviker från normalt svenskt språkbmk. Det bör på något sätt framgå av lagtexten att uttrycket har en vidare innebörd än normalt, förslagsvis genom att te in den definition som ges i specialmoti­veringen. Detsamma gäller det centtala ordet avtal som också avses ha en mycket vid innebörd.

Stockholms tingsrätt: I 3 § i promemorieförsfeget införs begreppet "före­teg". Enligt specialmotiveringen till den angivna paragrafen anges att "företeg" väsentiigen har samma innebörd som det sedan länge i svensk rätt använda begreppxt "näringsidkare". Det har i special motiveringen inte anförts något som övertygar tingsrätten om det nödvändiga cxh lämpliga i att införa en för svensk rätt ny term som förefaller vara nästan synonym med det redan befintiiga och väl inarbetede begreppet "näringsidkare".

Kammanätten i Göteborg: Begreppet företeg avses få en innebörd som enligt kammarrättens mening inle helt sfemmer med vanligt språkbmk. I synnerhet vad gäller olika former av offentiig verksamhet borde det därför övervägas att i lagtexten te med en definition av det slag som nu finns på s. 61 i promemorian.

Svenska kommunförbundet: I promemorians specialmotivering till lagför­slaget sägs det att begreppet företeg ska, precis som i EG-rätten, ges en vidsträckt tolkning. Begreppet ska omfatte i princip varje juridisk person eller fysisk person som driver verksamhet av ekonomisk eller kommersiell natur. För offentiigrättsliga subjekt, som kommuner, är myndigheteutöv­ningen undantegen. I förbundets yttrande över konkunenskommitténs huvudbetänkande sägs det: "Om kommuneraa i ökad uteträckning betraktas som näringsidkare ökar därmed den stetiiga konttollen av kommuneraa. Det är enligt Kommunförbundets uppfatming angeläget art Konkunensver­kets konttoll utformas så att den inte medför stömingar i den lokala polit­iska processen". Det finns enligt styrelsens mening anledning art ytterliga­re understryka dette. Den kommunala självstyrelsen är lagfäst i regerings-

276

formen cxh i den nya kommunaUagen. Kommunemas offentUgrätteliga    Prop. 199/93:56 särställning cxh kommunalpolitiska styraing är, enligt styrelsens uppfart-    Bilaga 8 ning, förhållanden som på ett tydUgare sätt än hittills mäste beaktas i konkunensrätten.

49

Kommerskollegium: Kollegiet anser dock att tiUämpningen av fegen som den framgår av motiven i promemorian i vissa avseenden är oklar. Det gäller bl.a. i fräga om förbjudna cxh därmed ogUtiga avtal som fömtsatte kunna tUlämpas under den tid konkunensverket handlägger anmälan om undanteg frän förbudet. De vidtegna åtgärderaa ämjuter i regel immunitet mot konkunensskadeavgift under handläggningstiden. TiU oklarheten bidrar också språkbmket. Begäran om undanteg frän förbudet i 4 9, d.v.s. en regelrätt dispensansökan, benämns anmälan medan begäran om icke-ingripandebesked, dvs. en förklaring att ett visst förfarande inte strider mot lagen, benämns ansökan.

Näringsfrihetsombudsmannen (NO):

Immaterialrätt

Enligt departementspromemorian omfattas inle de    immaterialrätteliga

ensamrättema som sådana av 4 9 i förslaget. Om däremot ensamrätten

överlåts eller upplåts till någon annan än rältighelsinnehavare, föreligger

ett avtalsförhållande i paragrafens mening.

NO delar i slort bedömningen i promemorian av i vilken mån immaterial­rättsliga ensamrätter omfattes av förbudet i 4 9 förslaget men vill peka på att det möjligen kan visa sig problematiskt att vid rättstillämpningen an­vända EG-rätten till ledning för bedömningen av konkunensbegränsande verkningar inom landet av visst rättsenligt umyttjande av de immaterial­rätteliga ensamrätteraa.

Frägan i vilken omfattning avtal om upplåtelse eller överlåtelse av immate­rialrätteliga ensamrätter skall anses ha till syfte eller effekt att konkunen­sen på den svenska marknaden hindras, inskränks eller snedvrids på ett märkbart sätt påkallar i sig därför enligt NO:s mening en närmare belys­ning.

Avtalskriteriet. Immaterialrätt.

I departementspromemorian anges att dess förslag formellt sett inte medger ingripanden mot konkunensbegränsningar i ftiUt ut samma sträckning som konkunenslagens missbmksbesfemmelse. Etetfe anges gälla konkunensbe­gränsande beteenden som inte har sin gmnd i avtal etc. cxh som vidtas av företeg utan dominerande ställning. Det anges vidare att det dock kan antas att sådana fall är sällsynte och i allmänhet saknar betydelse för konkunen­sen.

277

NO delar uppfattningen i promemorian att ovan angivet beteende som i Prop. 1992/93:56 dag kan prövas enligt 2 9 KL i vissa fall fiiUer utanför det föreslagna Bilaga 8 förbudsomrädet. Avgörande är härvid tolkningen av avtalskriteriet i 4 9 förslaget. EG-domstolen har givit motsvarande avtalskriterium i 85 art. Romfördraget en vid tolkning. Så t.ex. har EG-domstolen i flera fall ansett ett tiU synes ensidigt beslut av en leverantör att vägra att leverera till en viss återförsäljare vara resultetet av en underförsfedd överenskommelse mellan leverantören cxh hans befintiiga återförsäljare. På liknande sätt har EG-domstolen ansett att en leverantörs försäljningsstrategi kunnat ses som utgörande en av leverantörens återförsäljare underförsfett accepterad del av deras avtalsrelation och att dette förhållande kan vara nog för att avtalskri­teriet skall kunna anses uppfyllt. En fömtsättiung synes i båcfe situationer­na vara att leverantören tUlämpar ett distributionssystem som pä något sätt begränsar en utanför systemet stående återförsäljares möjligheter att delte i dette. Hur långtgående dessa begränsningar skall vara för att en leverans­vägran skall kunna anses gmndad på en underförsfedd överenskommelse är en rättstillämpningsfräga som inte kan besvaras generellt. En lika vid tolkning av avtalskriteriet i 4 9 förslaget som den EG-domstolen hittills givit ullryck för skulle kunna innebära att skillnaden i bedömningen gent­emot nu gällande rätt blir begränsad. Med hänsyn härtill anser inte heller NO att det nu finns något behov av en säneglering för att täcka in den del av 2 9 konkunenslagens t/fJämpningsområde som faller utanför försfeget.

4 § 2 st 3j).

I departementspromemorian anges att en köpttoheterabatt - ofte i form av årsbonus - kan innebära en premiering av köpare som tiUgcxloser hela eller stöne delen av sitt inköpsbehov hos ett företeg. Rabatten - bonusen - sägs oftest inte vara prestetionsanpassad cxh kan därför innebära en diskrimine­ring när inte lika stora order ger lika stor rabatt.

Påsfeendet att köpttohetsrabatter oftast inte är prestetionsanpassade är alltför långtgående. Uttalandet kan uppfattes så att prestetioner från köpar­ens sida bara kan ha kostnadsavlastande effekter för säljaren. Hänsyn måste dock ocksä las till prestetioner som är intäkteskapande. Stora årsin-köp är ofta inläklsskapande cxh kan ur företegsekonomisk synpunkt vara väl värda att premiera. En annan sak är humvicfe det från konkunensrätts­lig synpunkt skall accepteras att sådana intäkteskapande prestetioner i det dynamiska perspektivet premieras i form av särskilcfe rabatter. Att domine­rande förefeg tiUämpar en sådan rabattgivning accepteras inte i EG-rätten såsom NO har uppfattet denna. Det är däremot oklart hur man ställer sig till inläklsskapande rabatter tillämpade av icke dominerande företeg.

Svea hovrätt: Lagförslaget i 4 § förste stycket bör hellre utformas enligt följande.

Om nägot annat inte följer av beslut enligt 6 9 eUer föreskrifter enligt 11 §, är avtal mellan företeg förbjudna om de har tiU syfte att hindra.

278

inskränka eller snedvridna konkurrensen på den svenska marknaden på ett    Prop. UJ2/93:56

märkbart sätt eller om de ger ett sådant resultet.

Bilaga 8

Kammarrätten i Göteborg: Förslaget synes avvika firån förebilden i Rom­fördraget på sä sätt att villkoret "på ett märkbart sätt" inte återfinns i fördraget. Inom EG tycks den begränsning som ligger i nänrnda villkor gälla enligt praxis, vilket kan vara en bättre lösning. Denna skiUnad kan nämligen få en viss betydelse. En anbudskarteU kan bU tillåten enUgt förslaget, om de i kartellen ingående företegen inte tillsammans har en viss storlek eller marknadsandel. Kammarrätten är tveksam till om dette är en lyckad förändring.

I konkunenskommitténs förslag fanns ett krav på information tiU mottega­ren av anbud i de fall där en tillåten anbudskarteU avgav anbud (kommit­téns lagförslag 9 och 20 9§)- E)et bör övervägas att införa en sädan in­formationsskyldighet om nu föreliggande förslag genomförs.

Stcxkholms universitet - juridiska fakultetsnämnden: Förhållandet till immaterialrätten

Enligt den nuvarande konkunenslagen anses gälla att det normalt inte är möjligt att ingripa mot sådana konkunensbegränsningar som ligger inom ramen för ensamrätten. Av promemorian framgår inte (jfr.s. 63 f.) humvi­da denna princip är avsedd att vara tillämplig även enligt den föreslagna lagen. Enligt fakultetsnämnden framstår det emellertid som självklart att den nya lagen inte kan ges en sådan innebörd att den neutraliserar effekter­na av immalerialrättslagstiftningen.

Vad gäller möjligheteraa att med stöd av den föreslagna lagen kunna in­gripa mot geografiska marknadsuppdelningar i patentiicensavtal synes vad som anförs i promemorian gmnda sig på en missuppfatming. En exklusiv licens att tillverka en patentskyddad prcxlukt ger inle i sig upphov till någon absolut marknadsuppdelning (jfr.s.64). Exldusiviteten innebär endast att licensgivaren varken har rätt att själv vara verksam inom det omräde som licensen avser eller att upplåte konkunerande licenser avseende dette omräde. Däremot hindrar inte exklusiviteten eventuella andra Ucenstegare i andra omräden från att sälja sina produkter tiU kunder inom den förste licenstegarens omräde. För att dette skall kunna hindras måste exklusivi-tetsklausulema kompletteras med klausuler om absolut områdesskydd. Rena exklusivitelsklausuler anses inte heller konkunensbegränsande inom EG (mål 258/78).

Säljvägran och liknande diskriminering

Nämnden delar inte den i promemorian uttryckte uppfåtmingen att lagför­slaget endast marginellt skulle skilja sig från nuvarande ordning vad gäller möjlighetema att ingripa mot säljvägran cxh liknande diskriminering. Jämfört med dagens situation blir det, om lagförslaget genomförs, en betydande minskning av de rättsliga möjligheteraa till ingripande pä dette omräde. Dessa ingripanden har hittills i stor utettäckning riktete mot oligo-

279

polföreteg och andra leverantörer av välkäncfe märkesvaror, som i aUmän-    Prop. 1992/93:56 het inte torde ha en dominerande marknadsställning. Det är tveksamt om    Bilaga 8 möjligheteraa att ingripa mot sådan säljvägran, bakom vilken ligger avtal eller annat samordnat förfarande, t.ex. mellan leverantör cxh återförsälja­re, kommer att få så stor betydelse. Leverantörer kommer nog i allmänhet att undvika dylUca uppgörelser.

Vill man behålla nuvarande rättsläge erfordras att lagförslaget komplette­ras. Dette bör ej ske genom bibehållande av nuvarande generalklausul. Ingår en sådan i den nya lagen uppnås inte den klarhet i gränsdragningen mellan tillåtet och otUfetet, varpå den föreslagna motsvarigheten tiU art. 85 bygger. Etet rätta synes i så fall vara att komplettera lagförslaget med en särskUd bestämmelse rikted mot säljvägran. FörebUder härtiU finns utom­lands. Sålunda innehåller den franska konkunenslagen, som bygger pä art. 85 cxh 86, en sådan särskild bestämmelse, som för övrigt har stor betydel­se i praxis. En särskild besfemmelse i ämnet finns också i den tyska kon­kunenslagen, dcxk begränsad till s.k. marknadsstarka företeg. Vad gäller själva bedömningsprincipema skulle man däremot i huvudsak kunna be­hålla skadlighetskriterieraa i nuvarande generalklausul och därigenom knyte an till hittillsvarande praxis.

Med viss tvekan har dcxk nämnden stannat för att inte förorda en dylik komplettering. Härför talar främst två skäl. Det ena är att säljvägransären-den hittills upptegit en väl stor del av NO:s resurser och att mellanmärkes-konkunensen torde böra pointeras starkare i förhållande till inommärkes-konkunensen än vad fallet varit framför allt i NO:s interaa praxis. Det andra är att Sveriges inlemmande i EG/EES-marknaden bör öppna för fler aktörer på marknaden och import av nya fabrikat och därigenom ge pris-konkunerande återförsäljare tillgång till nya inttessante alteraativ. Det kan påpekas att parallellimport även av patent- cxh mönslerskyddade prcxlukter i stor utsträckning blir möjlig.

Nämnden håller dock inte för osannolikt att det sedan några års erfaren­heter av tUlämpningen av den nya lagen föreUgger kan bli aktuellt att komplettera densamma på här antytt sätt.

Dagab AB: En viktig paragraf i förslaget är paragraf 4, där oUka typer av konkunensbegränsande förbjudet samarbete mellan företeg exemplifieras. Vi anser att prissamarbete av kampanj karaktär för vissa typer av produkter oundgängligen måste vara tillåtet för företeg i frivUlig samverkan (se ovan), annars föreligger inte neutralitet meUan olika företegs- eller asscxia­tionsformer. Ett förbud sttikt tillämpat bettäffande dette prissamartiete av kampanj karaktär skulle också leda till högre kosmader för företegen. Där­med också högre priser för konsumenteraa och eventuellt i ett senare skede utslagning och försämrad närservice av butiker. Dette gäller inte bara dagligvaror utan också specialvaror. Vi anser det utomordentiigt angeläget att man i lagstifmingsarbetet tar hänsyn till denna ståndpunkt. Nu före­ligger det i promemorian inte annat än mycket svepande formuleringar och

280

svårigheten art tolka dessa bettäffande möjUgheteraa till icke-mgripande    Prop. 1992/93:56 besked eller undanteg är utomordentUgt små. Däremot anser vi det namr-    Bilaga 8 Ugt att cirkaprissamarbetet upphör. På den punkten har vi inga invänd­ningar.

Dagligvamleverantörers förbund (DLF): Marknadsbegreppet

Avgörande för innebörden av förbuden i förslagete 4 9 Förbud mot kon­kunensbegränsande samarbete meUan företag cxh 13 9 Förbud mot miss­bmk av dominerande ställning är begreppet relevant marknad.

Begreppet relevant marknad kommer att vara oUka, beroende pä vilket led i livsmedelskedjan, vilken delbransch eller tUl cxh med vilken företags­konstellation som avses i del enskilda fallet. Ett företeg som har en markn­adsdominerande ställning på den svenska marknaden kan vara förtjänt av en sådan ställning, till exempel på gmnd av en gcxl marknadskännedom. Dessutom är de geografiska saml demografiska förhållandena i Sverige av sådan karaktär att en marknadsdominerande ställning ibland är en fömt­sättning för kostnadseffektivitet.

DLF anser att en bedömning av de producerande företegens storlek cxh deras påverkan på konkunensen alltid måste göras utifrån det europeiska perspektivet. Risk finns annars att de svenska företegen hämmas i sin utveckling. Industrin måste få möjligheter att utveckla sina produkter, sin marknadsföring cxh sin konkunenskraft så att de kan konkunera såväl inom som utanför Sveriges gränser.

Förbud mot konkunensbegränsande samarbete

Förslaget innebär etl förbud mot konkurrensbegränsande samarbete om det anses påverka konkunensen på ett "märkbart sätt". Avgörande för dette är storleken på de samarbetande företegen och marknadsandelen för avtals-produkterna. Någon nedre gräns beträffande marknadsandel anges inte, men enligt EG praxis torde avtal som omfattar mer än 5 % av den relev­ante marknaden omfattes av förbudet, (det s.k. bagatellavtalet).

Enligt DLF:s uppfattning finns det en risk i att direkt "översätta" EG:s praxis tiU den nationella lagstiftningen. Dette mot bakgmnd av att den svenska marknaden ur många aspekter skiljer sig från den europeiska marknaden, inte minst vad beträffar den svenska marknadens "Utenhet". En marknadsandel på 5 % på den svenska marknaden kan naturligtvis inte jämföras med 5 % inom EG-marknaden.

Vidare innebär det s.k. bagatellavtalet att ett betydligt antal avtal som ttäffas av små och medelstora företeg och som avser mer än 5 % av den totala marknaden skulle prövas av Konkunensverket. Dette kan medföra en stor rättsosäkerhet för de svenska företegen. Etessutom är det förknippat med en omfattande administrativ hantering för säväl de enskilda företegen som för Konkunensverket som skall pröva avtalen.

281

Förbud mot horisontell prissamverkan

Prop. 1992/93:56

Exempel på konkunensbegränsande avtal, enligt förbudet i 9 4, är avtal    Bilaga 8 som innebär att inköps- eller försäljningspriser eller andra affänvillkor direkt eUer indirekt fastetäUs. Här ingår olika former av prisöverens­kommelser, såsom horisonteU och vertikal prissamverkan, rabatter och rekommendationer om pris. Förbudet omfattar bland annat cirkaprisUstor.

CirkaprisUstor förekommer i många branscher, bland annat inom daglig­vamhandeln. Motivet att använda cirkaprisUstor är bland annat att minska de administrativa kosmadema som skulle kunna uppsfe om varje butik själv skuUe kalkylera fram priset på varje enskUd artikel.

Cirkaprislistoraa utgör, inom cfegligvambranschen, även en vUctig del i leverantöreraas cxh handelns gemensamma marknadsföringsåtgärder, det s.k. SA/VA-systemet. SA/VA-systemet innebår att disttibutören åtar sig att inkludera leverantörens vara i en veckoannons i dagspressen samt i direkt­reklam. Leverantören ersätter distributören genom ett fast annonsbidrag för deltegande i veckoannonsen samt i en rabatt för de varor som levereras till grossisten under hela kampanjperioden. Priset pä den alctiverade varan sätts ned i butiken under kampanjpericxlen samt aktiveras genom t.ex. skylming, exponering i butiken.

SA/VA-systemet är ett av flera konkunensmedel som leverantören har att välja mellan. Vilket konkunensmedel som leverantören väljer beror på vilket syfte man har med kampanjen. SA/VA-systemet väljs oftast dä leverantören cxh butiken vill uppnå stora volymer. Är syftet med kampan­jen att få så många konsumenter som möjligt att prova en ny prcxJukt väljer förefegen ofte rabattkuponger, medan TV-reklam används för var­umärkesuppbyggnad.

Väljer företegen att genomföra en gemensam aktivitet med handeln enligt det s.k. SA/VA-systemet möjliggör cirkaprislistoraa att annonsören/kedjan kan nä ul med ett cxh samma budskap i flera butiker. Dette är inte minst viktigt med tanke på att dagligvambranschen kännetecknas av ovanligt hög omsättningshastighet. Dessutom är samverken meUan butik cxh leverantör oftest en nödvändighet om man vill nå ut med ett gemensamt budskap cxh samtidigt få ner kostnadema för dette.

DLF anser som tidigare nämnts att det är viktigt att företegen ges en sä stor frihet som möjligt att konkunera, inte minst genom en mångfald av möjligheter att marknadsföra sina produkter. Ju fler marknadsföringsinstm-menl leverantören har att välja mellan, desto effektivare marknadsförings­system och konkunens.

Ekonomiska enheter

Konkurrenskommitténs förslag om undanteg för småföreteg och konceraer innebar en stor ojämlikhet i hur olika företagskonstellationer skulle om­fattes av förbuden. DLF var i sitt remissvar mycket kritiskt tiU kommitténs

282

förslag då det innebar olika behandling av sammanslumingar av småföreteg    Prop. 1992/93.56

(frivilliga kedjor) och integrerade företeg inom koncemer. Konsekvensen    Bilaga 8

äv förslaget innebar bland annat att frivilliga kedjor inom handeln skulle

förbjudas att samverka med gemensam marknadsföring och prisrekommen-

cfetioner för flera enheter medan de integrerade företegen skulle tillåtas att

göra dette.

Promemorieförslaget innehåUer inget förslag om undanteg för konceraer. Istället avgörs frägan om företagen inom konceraen beslutemässigt agerar oberoende av varandra eller inte. Företeg inom konceraer betraktas som ekonomiska enheter, där företegsinleraa transaktioner mellan mcxlerbolag och dess dotterföreteg inte anses konkunensbegränsande om företegen bildar en ekonomisk enhet cxh dotterföreteget inte har någon verklig fri­het. Etet framhålls även att det för att bettaktas som ekonomisk enhet inte är nödvändigt att det är frågan om en koncera.

DLF menar att det är av störste vikt att konkunensreglema är konkunens-neutrala txh att frågan kring ekonomiska enheter borde behandlas betydligt mer ingående än vad som har gjorts i promemorieförslaget. En viktig firåga i sammanhanget är t.ex. humvida kooperativ samverkan är att betraktes som en ekonomisk enhet eller inte.

Svenska taxiförbundet: När man jämfört med nuvarande konkunenslag, samtidigt skärper reglema cxh "vänder bevisbördan" medför det risker för att alltför ytiig handläggning av undantegsärenden kan kullkaste vedertegna cxh väl fungerade affärsstmkturer.

Här är det också angeläget med en bred tolkning av vad som är "relevant marknad". Under den reglerade tiden var varje trafiktillstånd och därmed beställningscentral kopplad till ett trafikområde, oftast en kommun. Be-Ställningscentralemas huvudsakliga verksamhetsområde är även icfeg för­knippade med den egna kommunen. På många håll räknar man dcxk cxkså

med remrköraingar från lasarett eller regionsjukhus i länet. Begreppet "relevant marknad" bör därför hänföras tiU län snarare än kommun.

Sveriges livsmedelshandlareförbund: Förbuden gäller sålunda tiU en början först när konkunensen påverkas på ett "märkbart sätt". Motivuttalandena tycks peka på att en sådan påverkan skulle uppsfe redan vid den ungefärli­ga gräns på 5 % av den relevante marknaden som utgör utgångspunkt för tillämpningen av EG-regleraa.

283

Enligt vår mening måste dock på de fleste nationelfe marknader betydUgt    Prop. 1992/93:56 högre marknadsandelar krävas för att konkurrensförhåUandena skaU kunna    Bilaga 8 motivera lagstedgade förbud.

Vi vill också påpeka att den rättsosäkerhet som finns kring när ett förfa­rande blir förbjudet i princip inte påverkas av var man lägger nivån för när ett företeg passerar gränsen mellan förbjudet cxh tillåtet. Dette är givetvis en nödvändig konsekvens av att man väljer förbudsprincipen i stället för missbmksprincipen.

För att både företeg cxh myndigheter inte skall belastas med betungande och meningslöst arbete med dispensansökningar cxh ansökningar om s.k. icke-ingripandebesked krävs därför någon form av vägledning, som därtill mäste klargöra att den 5 %-gräns som vunnit viss hävd inom EG inte utgör en relevant gräns för tillämpningen av vår inhemska lagstifining.

Vidare får det fömtsattes att Konkunensverket - eventuellt i anslutning till enskilda ärenden - publicerar någon form av mera generella meddelanden om sin värdering av olika konkunensförhållanden på olika marknader.

Humvida en berörd näringsidkare vågar förlite sig pä sädana icke bindande besked kan vara svårt att fömtse. En tydlig markering i förarbetena om att sanktioner inte skall utdömas i klara gränsfall kan möjligen underlätte hanteringen av "oförargliga fall".

69

Näringsfrihetsombudsmannen (NO): Vad gäller beslut om undantag sägs i departementspromemorian att undanteg inte kan beviljas, om det inte finns tillräckUg konkunens på den relevante marknaden från andra företeg. Hänsyn skall därvid också tes till imporlkonkurrens. Företeg med en domi­nerande ställning på marknaden torde mera sällan kuima uppfylfe detfe villkor. ViUkoret sätter cxkså en gräns för tiUåtiigheten av samarbete meUan mindre företeg på så sätt att samarbetet inte får omfatte för stor del av marknaden.

NO delar den i promemorian framförda uppfåtmingen om bestämmelsens innebörd och vill understryka vikten av prövningen enligt denna. Det konkunenstest som här skall genomföras har avgörande betydelse för

avgränsningen av lagens tiUämpningsomräde cxh tar sikte på konkunens-ti7ckete styrka (jfr. SOU 1991:59 dd 2 s. 148).

Kammarrätten i Göteborg: I 2. anges som krav för undantag att konsumen­tema tiUförsäkras en skäUg andel av vinsten. Bestämmelsen anger inte hur snart cxh hur direkt vinsten skall komma konsumenteraa tUl godo cxh går därför att tolka mycket fritt. Dette synes dock inte vara avsikten.

284

EnUgt kammarrättens mening borde 2. i stället innehålla ett mer aUmänt Prop. 1992/93:56 krav om positiva samhällseffekter inom Sverige. Man kan tänka sig det Bilaga 8 fallet att undanteg begärs för företeg som befinner sig i en så dålig ekono­ntisk situation att det ekonomiska överskottet av verksamheten inom över­skådlig tid kommer endasl företeget cxh dess anstallcfe till gcxlo. Man kan också tänka sig att fördelaraa för det allmänna begränsas tiU att export-möjligheteraa cxh sysselsättningen ökar eUer till positiva miljöeffekter. Ett annat enligt kammarrättens mening gcxitegbart motiv för att medge undan­teg borde vara scxiala skäl som exempelvis sysselsätmingen i glesbygd eller en önskan att fördröja en pågående stmkmrrationalisering för att minska de negativa effektema av en företegsnedläggning.

Dagab AB: Paragraf 6 berör de undanteg som vi efterlyst. Dagab vill här bara understryka att de fyra punktema inte ger nägra tydliga indikationer om ett ställningstegande. Vi tycker cxkså att det är anmärkningsvärt att bevisbördan vid prövningen i enlighet med den här paragrafen helt ligger på de berörda företegen, eftersom den typ av samarbete som ofte kan vara aktuell gäller små företeg cxh dessa har knappast resurser eller möjligheter att mera utförligt juridiskt motivera sitt agerande. Undantegsfrågoma behandlas också i paragraf 11.

Svenska taxiförbundet: Beträffande punkten 4 bör även latent/potentiell konkunens räcka. De offentiiga uansporteraa svarar i snitt för 50-60 % av TAXLs intäkter. På TAXI-området finns därför på nästan alla håll en skarpare konkunens vid olika anbudstillfällen än i den dagliga verksam­heten på orten. Det kan handla om beställningscentraler på orten, i an­gränsande kommuner eller t.o.m. län, samt taxiföreteg inom den egna BC:n. Även om inte den faktiska konkunensen kan bekräftas genom t.ex. en konkunerande BC, finns den där vid anbudstevlingaraa cxh latent i övrigt. Den BC som finns på orten sedan tidigare vet att man inte kan uppöäcfe som "monopolist" eftersom den positionen kan vara borfe efter näste upphandling.

89

Kammarrätten i Göteborg: Förslaget innehåller visserligen ingen besfem­melse om viss längste giltighetstid men det borde vara möjligt att i vissa fall medge undanteg som gäller tills annat beslutas. På så sätt torde onöd­iga omprövningar undvikas.

10 §

Näringsfrihetsombudsmannen (NO): I 10 9 3 p. förslaget stadgas att konkunensverket får återkalla eller ändra ett beslut om uncfentag som gmncfete på oriktiga eller vilseledande uppgifter. Enligt departementspro­memorian skall ofullständiga uppgifter anses innefattede i begreppet orikti­ga uppgifter.

285

NO delar den uppfatming som framförs i promemorian att konkurrensver-    Prop. 1992/93:56

ket självklart skall ha möjlighet att återkaUa eller ändra ett beslut som   Bilaga 8

gmndate

pä oftiUständiga uppgifter. Ur rent språklig synvinkel kan det synas svårt

att passa m denna situation under begreppet oriktiga uppgifter. För att

undvika oklarhet på denna punkt anser NO att det är på sin plate att föra in

ordet "ofuUständiga" i lagtexten. NO föreslår därför att 10 9 3 p. förslaget

ges följande lydelse: "3. beslutet gmndades pä ofullständiga, oriktiga eller

vilseledande uppgifter, eller".

119

Näringsfrihetsombudsmannen (NO): Enligt departementspromemorian får gmppundanteg inte gå utanför ramama för vad som föreskrivs om undan­teg i 6 9 förslaget, dvs. de avtal som generellt undantas måste uppfylla fömtsättningama i paragrafen.

Skrivningen ger intryck av att man för att meddela ett gmppundanteg måste vara säker på att varje individuellt avtal som kan komma att om­fattes av dette uppfyller kraven för meddelande av individuellt undanteg i 6 § förslaget. Det är inte realistiskt att uppställa ett så långtgående krav.

Enligt NO:s uppfartning bör det räcka att en avtalstyp i betydande om­fattning kan antes uppfylla bestemmelsen i 6 9 förslaget för att ett gmp­pundanteg skall få meddelas. En annan sak är att undanteget blir utan betydelse om ordalydelsen tecker in beteenden som inte omfattas av 4 9 förslaget.

Svenska taxiförbundet: Med nuvarande skrivning kan beslut om gmppun­danteg inte överklagas, vare sig de fattas av Regeringen eller "den myn­dighet som regeringen bestemmer". Förbundet anser att ert avslag om ansökan om gmppundanteg måste kunna överklagas.

11 och 12 99

Kammarrätten i Göteborg: Det förefaller något egendomligt att konkur­rensverket skall kunna återkalla ett undanteg som medgivits av regeringen. Om det inte anses art konkunensverket skall få meddela beslut om gmp-pundanfeg borde det i regeringens beslut om sådan undanteg anges att konkunensverket får meddela beslut som inskränker undanteget.

13 §

Näringsfrihetsombudsmannen (NO): Dominerande ställning

På sid 83 i departementspromemorian lämnas en beskrivning av ett av de sätt på viUca man inom EG-rätten beskrivit begreppet dominerande stäU­ning.

286

NO har ingenting att inväncfe mot det sagda men vUl äncfe framhålla att    Prop. 1992/93:56 man inom EG-rätten inle har någon entydig definition av begreppet domin-    Bilaga 8 erande ställning cxh att dette och andra begrepp inom EG-rätten ständigt utvecklas och förtydligas genom rättepraxis. Bedömningar humvida ett företeg har en dominerande ställning eUer ej har EG-domstolen gjort i ett flertal fall.

13 § 2 5t 1 P

På sidan 85 i departementspromemorian redogön för oUka metoder att bestämma om ett företeg lar ut ett "oskäligt pris".

NO anser att det inte finns någon säker metod att avgöra vad som utgör ett oskäligt pris. Det är bland annat därför det är sä viktigt att åstedkomma en effektiv konkunens.

Inom EG gör man ändå i vissa fall sädana bedömningar. Det har bl a rört sig om situationer där ett cxh samma företeg tillämpat starkt varierande priser vid sin försäljning till olika länder.

I departementspromemorian anges att till denna punkt även hör situationer där ett dominerande företeg tillämpar priser som ligger under vad företeget normalt skulle behöva för kostnadsteckning och vinst, för att "slå ul" konkunenter eller för att hindra eller försvåra för konkunenter att komma in på marknaden.

Frågan vad som är att betrakte som undeiprissätming är liksom begreppet dominerande ställning inte enhetligt preciserat i EG-rätten. NO vUl ändå kortfattet redogöra för hur EG-domstolen i sitt senasie avgörande angående underprissätming sett på denna fråga. Del gäller domstolens avgörande från juli 1991 i C-62/86: AKZO chemie BV/Kommissionen. I denna dom fann domstolen att priser som är lägre än den genomsnittiiga rörUga kost­naden, och genom vilka ett dominerande företag försöker eUminera en konkunent, fick anses utgöra ett missbmk av den dominerande ställningen. Domstolen uttalade vidare att priser som är lägre än den genomsnittUga totala kosmaden, dvs summan av de faste cxh rörliga kosmaderaa, men högre än den genomsnittiiga rörliga kosmaden , cxkså fick anses utgöra ett missbmk, när de utgjorde en del i en plan, som har till syfte att eUminera en konkunent. Sådana priser kan nämligen, enligt domstolen, få bort företeg från marknaden, som kanske är lika effektiva som det dominerande företeget, men som på gmnd av sin svagare ekonomiska ställning är ur stånd att motefe en sådan konkunens.

13 S 2 st 3 D

NO hänvisar här till vad som tidigare anförte under 4 § 2 st 3 p.

287

Uppsala universitet - juridiska fakultetestvrelsen: Av 13 9 andra stycket Prop. 1992/93:56 framgår att missbmk av dominerande ställning "kan särskUt besfe i fyra Bilaga 8 olUca typer av förfaranden". Motiven till denna lagtext innehåUer påpekan­det att uppräkningen inte är uttömmande utan bara utgör exempel på för­faranden, som typiskt sett ansette kunna utgöra sådant missbmk som på­verkar konkunensen på ett negativt sätt. Skrivningen i lagtexten synes emellertid med den placering ordet "särskUt" fått ge inttyck av att de fyra fall som nämns i punktema 1-4 utgör huvudaltemativ och att andra fidl har en sekundär betydelse. Är dette inte avsikten synes ordet särskUt böra utgå.

Dagab AB: I paragraf 13 behandlas frågan om missbmk av dominerande ställning. Vi vill där endast te upp en punkt nämligen nr. 3. Där sägs i kommentaren att en köptrohetsrabatt kanske i form av årsbonus kan in­nebära en premiering, som inte är neutral i sin konkunenseffektverkan. Det är utomordentligt angeläget att man smderar den typen av differentie­rad prissätming cxh bonusgivning i ett helheteperspektiv. Köplojalitet leder faktiskt till lägre kostnader hos det levererande företaget, eftersom man kan förvissa sig om stöne kvantiteter cxh därmed bättre planering än vid ad hcx order. Utgångspunkten för en bedömning beträffande eventuellt missbmk av dominerande ställning är således inte den enskilda orderstorle­ken utan den totala kvantiteten och det administrativa arbetet, som blir stöne eller mindre beroende på kundens tillvägagångssätt.

14      9

Uppsala universitet - juridiska fakultetsstyrelsen: Av 14 9 framgår att konkunensverket kan ge ett s k icke-ingripandebesked. Beslutet skall fattas på gmndval av "enligt för verket tillgängliga uppgifter". Vad bestämmel­sen i denna del synes sikte mot är att markera all beslutet i förste hand skall gmndas på de uppgifter som företeget lämnar i sin ansökan men att inget hindrar att verket även beaktar andra förhållanden som är käncfe. För övrigt sägs i motiven till paragrafen (s 88) att närmare föreskrifter som skaU lämnas i en ansökan avses /komma att/ lämnas av regeringen eller konkunensverket. Det torde emellertid sfe i del sökande företegete inttesse att självt lämna så fullständiga uppgifter att ett väl gmndat beslut kan fattas - jfr. f. ö. 15 9 2 st - och det kan från den utgångspunkten ifrägasättas om inte den ovan citerade lagtexten borde kunna utformas exempelvis så, att förklaring om icke-ingripande kan göras" enligt uppgifter som lämnas av företeget eller som eljest är tillgängliga för verket".

15      §

Näringsfrihetsomfaudsmannen (NO): Med hänvisning till vad NO anfört vid 10 9 3 p förslaget anser NO att ordet "oftiUständiga" skall tiUäggas i 15 9 2 p förslaget.

288

Kammanätten i Göteborg: Etet är namriigt att det krävs specieUa skäl för    Prop. 1992/93:56

att ändra ett gynnande beslut men det kan ifrågasättas om särskUda villkor    Bilaga 8

bör anges i lagen. Det är vidare inte självklart att konkurrensverket skaU

vara förhindrat alt återkaUa ett beslut som är oriktigt till följd av en rättelig

felbedömning.

16 9

Näringsfrihetsombudsmannen (NO): Inledningen tUl 16 9 förslaget lyder: Konkunensverket får ålägga ett företag att upphöra med överträdelser av förbuden i 4 eller 13 9.--

Enligt NOs uppfattning bör paragrafens inledning istället ha följande lydel­se: Konkunensverket får ålägga ett företag att upphöra med förfaranden som innebär överttädelser av förbuden i 4 eUer 13 9 ..

Enligt departementspromemorian är det konkurrensverket som skall beslute

om åläggande för ett företeg att upphöra med överträdelser av förbuden i 4

eller

13 §. Dessa ålägganden får förenas med vite om det anses behövligt.

Något högste belopp är inte föreskrivet för vitet. Möjlighet finns även att

förelägga löpande vite.

Det nuvarande svenska systemet präglas sedan lång tid i många enskilcfe fall av en lång handläggningstid. Detta kan tUl stor del anses bero på att NO:s motparter väl vet att NO inte kan meddela egna tvingande beslut utan måste förhandla om frivilliga ändringar. Denna vetekap inbjuder till beteenden där motpartema söker dra ut på handläggningen, t.ex. genom att inte bidra till utredningen, eller medge så föga långtgående förändringar av de konkunenshämmande beteendet som möjligt. NO kan visserligen föra ett ärende till marknadsdomstolen. Men även där räder en betydande vän­tetid. Handläggningstiden kan ofte bli ett år eUer mer. Samtidigt har den som klagat till NO ofte ett starkt inttesse av att snabbt få ändringar tiU stånd i det konkunensbegränsande beteende som vederbörande menar sig lida av. Hänsyn måste även tes till de samhällsekonomiska och konsument­politiska förlustema av att ett konkunenshämmande beteende tilläte fortsat­te en längre tid utan åtgärd. Mot denna bakgmnd är det angeläget att en ordning införs som möjliggör snabbare ingripanden mot konkunenshäm­mande beteenden. Den i departementspromemorian föreslagna ordningen måste antas verksamt bidra till att förkorte handläggningstiden i allmänhet. Därmed minskas de samhällsekonomiska och konsumentpolitiska förluster­na samtidigt som även den tid under vUken en klagande kan tänkas licfe ekonomisk skada förkorfes. Genom överklagandemöjligheten finns en effektiv garanti från rättssäkerhetssynpunkt.

\9 Riksdagen 1922/93. i .saml. Nr 56

289

Stockholms universitet - juridiska fakultetsnämnden:

Prop. 1992/93:56

Ålägganden kan vara mycket ingripande för txrörcfe företeg cxh stora krav Bilaga 8 måste därför ställas på deras utformning. Itet bör under det fortsatte be­redningsarbetet preciseras närmare vad ålägganden skall kuima gå ut pä. Viktigt är att de endast bör få fylla sådana konkunensfrämjande syften som direkt följer av lagens förbudsregler och inte skall kunna använcfes för allmänt näringspoUtiska eller andra syften.

Nämnden fömtsätter att domstol efter överklagande av meddefet beslut av konkunensverket skall kunna beslute att ett åläggande ej skall gälla under den tid målet prövas. Det synes lämpUgt med en uttrycklig regel härom i lagen.

Nämnden fåster uppmärksamheten på att det svenska vitesinstitutet inte har någon motsvarighet i EG:s förordning 17/62 angående tillämpningen av art. 85 cxh 86 utan att EG genomgående tillämpar ett system med admini­strativa s.k. böter. I det svenska lagförslaget synes kombinationen av vitesålägganden cxh konkunensskadeavgifter medföra risk för dubbla sanktioner. Konkunensskadeavgiftens repressiva karaktär gör dette be­tänkligt. Enligt nämndens mening bör samma handlande inte kunna med­föra både konkunensskadeavgift cxh skyldighet att betala vite. Nämnden förordar en motsvarighet till den regel, som finns i bl.a. firmalagen cxh företegshemlighetslagen, att den som har överträtt etl vitesförbud inte fär dömas till sttaff (här konkunensskadeavgift) för en gäming som omfattas av förbudet.

18 9

Näringsfirhetsombudsmannen (NO): I departementspromemorian föreslås

att konkunensverket interimistiskt får ålägga ett företeg att upphöra med

överträdelser av förbuden i 4 eller 13 9 förslaget om det finns synnerliga

skäl.

Inom EG finns ingen bestemmelse som reglerar kommissionens möjlig­heter art fatte interimistiska beslut. Domstolen har emellertid uttalat art kommissionen har en sådan möjlighet. Etet gäller såsom NO uppfattet saken i situationer där det föreligger en omedelbar risk för ineparabla skador.

I Sverige krävs för meddelande av intermistiska beslut i generalklausulfall idag att det föreligger särskilda skäl. Departementschefen uttalade i för­arbetena till den nuvarande konkunenslagen (prop 1981/82:165 s 218) att "beslut av denna art i princip bör reserveras för mer uppenbara faU ~ Är processföremålet svårbedömbart måste det finnas alldeles speciella skäl för ett intermistiskt beslut. I bedömningen får ingå cxkså frågan om humvicfe det konkunensbegränsande förfarandet innebär, eller hotar att föra med sig, negativa följder för exempelvis det företeg som är föremål för ett i ett ärende aktuellt repressivt förfarande, följder som då bör vara av klart väsentiig beskaffenhet."

290

Av praxis kan utiäsas att marknadsdomstolen satt "ribban högt" i sin tolk- Prop. 1992/93:56 ning av begreppet särskilda skäl. SynnerUga skäl tiUmäte allmänt en be- Bilaga 8 tydelse som innebär en ännu högre kvalifikationsgrad än särskUda skäl. I sitt remissyttrande över konkunenskommitténs förslag hävdade NO att det inte var erforderligt med någon extra kvalifikation av fömtsättningama för intermistiskt beslut av marknadsdomstolen i motsvarande fifdl. Ete ficiktiska omständighetema i del enskilda fidlet borde enligt NO utgöra en tillräcklig resttiktion. I dette fall är det emeUertid konkunensverket självt som skaU fatte beslutet. Man kan möjligen hävda en viss risk för att verket, som självt intar en partsställning, inle alltid iakttar tiUräcklig återhåUsamhet. NO vUl därför inte motsatte sig en viss kvalificering av fömtsättningama för beslut av konkunensverket. Enligt NO:s mening innebär dock synnerii­ga skäl en för hög kvalifikationsgrad. Ett krav på särskUda skäl torde, enligt NOs uppfattning, väl spegfe den nivå EG-domstolen anvisat för kommissionen.

19 9

Uppsala universitet - juridiska fakultetsstyrelsen: I 19 9 sägs att mark­nadsdomstolen "beträffande ett avtal som uppfyller både 4 och 6 99 /får/ ...". Vad man torde mena är att domstolen"... då fräga är om avtal som väl är konkunensbegränsande enligt 4 9 men inte desto mindre uppfyller fömtsätt-ningama för undanteg enligt 6 9 /får/...".

20        9

Näringsfrihetsombudsmannen (NO): 20 § Förslaget lyder: Konkunensver­ket får föraya, återkalla eller ändra ett beslut enligt 19 9- Därvid tillämpas 9 och 10 99.

NO föreslår att ordet "ändra" ersätts med förslagsvis ordet "ompröva".

21 9

Kammarrätten i Göteborg: Kammarrätten ställer sig frägande till tekniken att använda "företeg" som avgiftssubjekl. Det måste i så fall krävas att termen definieras i lagtexten. Enligt vad som anförs på s. 92 är avsikten att fysisk person som överlåtit sin rörelse skall vara personligen ansvarig för överträdelse som ägt mm före överlåtelsen. Enligt kammarrättens mening kan dette förhållande inte utiäsas med den föreslagna lydelsen.

I special motiveringen s. 93 anförs att avgift kan utdömas på gmnd av en uppdragstegares agerande. Det bör enUgt kammarrättens mening krävas i vart fall oaktsamhet av någon som är anställd i ett företeg som åläggs att betala.

1 promemorian diskuteras också frågan om vem som är ansvarig sedan bolag eller bolags verksamhet överlåtite. Kammarrätten konsteterar att aktiebolag numera är en handelsvara cxh det händer att inkråmet säljs åt ett håll varefter bolaget byter namn och verksamheteinrikming och/eller säljs åt annal håll. Problem att avgöra vem som bör hållas ansvarig i

291

sådana fall kommer säkeriigen att uppsfe, men detta problem är ju mte    Prop. 1992/93:56

specifikt för konkunensfrägor.

Bilaga 8

21 och 27 99

Marknadsdomstolen: Enligt lagförslagete 21 och 27 99 kan ett företeg som uppsåtiigen eller av oaktsamhet har handlat på ett visst sätt bU skyl­digt att utge konkunensskadeavgift resp. skadestånd. Någon diskussion om innebörden av de subjektiva rekvisiten - i EG-rätten cxh i svensk rätt -förs inle i promemorian. Det vore önskvärt att denna fräga kunde belysas mera under det fortsätfe lagstifmingsarbetet.

22        9

Stockholms tingsrätt: Tingsrätten vill också peka på att, när det gäller frågan hur stor konkunensskadeavgift som kan fastetällas, det kan ifråga­sättas om den i 22 9 angivna altemativa gränsen "företegete årsomsätming enligt det bokslut som senast har fastställts" är tillräckligt tydlig. Bokför­ingslagen innehåller inte några besfemmelser om när ett bokslut är fast-stälU.

24 9

Kammarrätten i Göteborg: 24 § andra stycket

Bestemmelsen avser att motverka framställningar som enbart har det illoja­la syftet att skapa immunitet mot konkunensskadeavgift. Den åsyftede effekten synes kunna uppnås enklare cxh effektivare genom ett tillägg i slutet av förste stycket 1 av orden "och anmälningen eller ansökningen inte är uppenbart ogmndad".

27 9

Näringsfrihetsombudsmannen (NO): I departementspromemorian föreslås att rätten till ersättning för skada som uppkommit genom att ett företeg uppsåtiigen eller av oaktsamhet överträder förbuden i 4 9 eller 13 9 är förlorad, om talan inte väcks inom fem år från det skadan uppkom.

Enligt NO:s mening kan ett enskilt företeg ha svårt att bedöma humvicfe ett beteende från ett annat företegs sida genom vilket det förste företeget orsakats skada är att de som en överträdelse av förbuden i 4 9 eller 13 9 förslaget. Det är därför troligt att drabbade företeg i många situationer avvaktar till dess förbudsåläggande meddelats eller konkunensskadeavgift påförte till följd av beteendet innan de väcker talan. Även processekono­miska skäl talar för att ert sådant beteende bör vara möjligt. MåltiUsttöm-ningen till tingsrättema blir mindre genom art beteenden som i dom eller slutligt beslut förklarats inte utgöra överträdelser av konkunensreglema ttoligtvis inte ger upphov till talan om ersätmingskrav. I de återsfeende fallen underlättes tingsrättemas arbete genom att en konkunensrättslig bedömning av det aktuella beteendet redan föreUgger i form av dom eller slutiigt beslut.

292

Enligt den föreslagna preskriptionsregeln skulle ett drabbat företag inte    Prop. 1992/93:56 kunna awakfe på ovan angivet sätt i situationer där förbudsåläggande    Bilaga 8 meddelate eller talan om konkunensskadeavgift väckte inom fem år från det att en skacfe uppkommit men där saken inte slutiigt avgjorte dess­förinnan. En sådan ordning är enUgt NO:s mening mindre lämplig.

1 3 9 2 st preskription slagen (1981:130) stadgas angående skadestånd i

anledning av brott följande:

"Om någon har häktete eUer erhållit del av brott före utgången av tiden för åtalspreskription men ansvarsfrägan inle har avgjorte dessförinnan, preskri­beras en fordran på skadestånd i anledning av brottet tidigast ett är efter den dag dom eller slutiigt beslut meddelas.'

Enligt NO:s mening bör ett tillägg av motsvarande innehåU införas i 27 9

2 st förslaget. NO föreslår att 27 9 2 st får följande lydelse:

Rätt till sådan ersättning är förlorad, om talan inte väcks inom fem år från del skadan uppkom. Om åläggande enligt 16 9 meddelate eller talan enligt 21 9 väckts inom fem år från det skadan uppkom men saken inte har slutiigt avgjorts inom samma tid, är rätten till sådan ersätming förlorad tidigast ett år efter den dag dom eller slutiigt beslut meddelas.

44       9

Kammarrätten i Göteborg: Förslaget kan godtas i awaktan på det slutiiga ställningstegandet med anledning av domstolsuttedningen. Det kan emeller­tid ifrågasattes om det finns anledning att frångå regeln i viteslagen, enligt vilken frägan om utdömande av vite skall handläggas vid förvalmings­domstol.

45      och 46 §9

Kammarrätten i Göteborg: Med hänvisning till vad kammarrätten anfört ovan som kommentar till 24 9 bör skyldighet enligt 45 9 att höra övriga avtalsparter inte föreskrivas om sådant förfarande är uppenbart obehövligt.

Enligt förslaget skall samtliga avtalsparter beredas tiUfälle att yttra sig i ärende enligt 7 9 eller 14 §. I 16 9 anges att ett utomsfeende företag som berörs av en konkunensbegränsning får ansöka hos marknadsdomstolen om ingripande i fall där konkunensverket beslufet att inte meddela nägot åläggande. Därav följer enligt kammarrättens mening att det utomsfeende företeget inte har besvärsrätt över konkurresnverkete beslut och inte heUer är att anse som part vid konkunensverkets handläggning av ärenden röran­de undanteg.

Frågan om konkunenters partsställning diskuteras inte i promemorian. Etet är önskvärt att frägan om t.ex. en konkunente besvärsrätt i fall där undan­teg har medgivite belyses liksom frägan i vilken utettäckning sekretess

293

skall gälla i ärenden av detfe slag. När företag erhållit "icke-ingripande- Prop. 1992/93:56 besked" tiU följd av en rättelig felbedömning av konkunensverket utgör Bilaga 8 denna omständighet enligt 15 9 inte ensam skäl för återkallelse av beske­det. Även i dette faU är det önskvärt med ett uttalande humvida andra företeg skaU kunna överklaga ett icke-ingripandebesked. Om det anses lämpligt att tilläte utomsfeende, berörda företeg att överklaga konkunens­verkets beslut bör även frägan om publicering av anmälningar, ansökning­ar cxh beslut belysas. Kammarrätten vill i detfe sammanhang cxkså peka på regeln i 13 a 9 MDL rörande medverkan av branschorganisation.

46 9

Svea hovrätt; 46 9 reglerar vilka beslut av konJcunensverket som fär över­klagas. Bestämmelsen säger dock inte vem som har talerätt. Får t.ex. en konkunent till sökanden klaga över ett icke-ingripandebesked?

Uppsala universitet - juridiska fakulletestyrelsen: Av 46 9 i den föreslagna lagen följer att vissa beslut får överklagas hos marknadsdomstolen. Att av ett beslut direkt berört företeg fär göra sådant överklagande torde ligga i systemet. En fråga som dcxk är av stort inttesse är om cxkså annan, t.ex. enskilda eller olika slag av konsumentorganisationer, skall få överklaga elt lämnat undanteg från lagens regler. Även detta synes böra behandlas i lagen, även för annat fall än det som nämns i 16 9 2 st.

47       

§

Kammarrätten i Göteborg: Kammarrätten finner det inle helt tillfredsstäl­lande att det tillskapas ett tvåinstansförfarande där den försfe instansen utgörs av endast en domstol. Det bör övervägas att läte samtiiga tingsrätter handlägga dessa mål.

Egentiigen anser kammarrätten att hithörande mål rent principieUt borde handläggas inom förvaltningsdomstolsorganisationen. I enlighet härmed kan man tänka sig - om man tills vidare viU hålla fast vid huvuddragen i den föreslagna mcxleUen - att länsrätten i stället för tingsrätten blir den förste instansen.

Uppsala universitet - juridiska fakultetsstyrelsen: Av den föreslagna lagen 47 9 följer att Stockholms tingsrätt skall pröva frägor om påförande av konkunensskadeavgift enligt 21 §. Det synes under sådana omständigheter lämpligt att ersatte ordet "Tingsrätten" i 21 9 med orden "Stockholms tingsrätt"

Övergångsbesfemmelsema

Kammarrätten i Göteborg: I tydlighetens inttesse bör undermbrikema

anges med bokstevsbeteckningar.

Uppsala universitet - juridiska fakultetsstyrelsen: I övergångsbestämmelser­na p 3 sägs att "i fräga om avtal som föreUgger när denna lag träder i kraft och bettäffande vilka partema inom sex månader från ikraftträdandet

294

anmäler för undanteg...". Orden "anmäler för undanteg" synes böra ändras    Prop. 1992/93:56

tUl "ansöker om undanteg" eller liknande.

Bilaga 8

I övergångsbestämmelsema p 4.3. föresläs att orden "upphör att tillämpas" ändras till "upphör att gälla eller tillämpas".

Svenska laxiförbundet: Punkt 3

Mot bakgmnd av kritiken och resonemanget om den omläggning av prin­cipema för konkunenslagen cxh artietebelasming som kan komma att drabba det nya konkunensverket, anser förbundet att sex månader är för kort tid för att anmäla undanteg. En övergångstid om ett år bör övervägas.

Tiden för ikraftträdandet av förbudet cxh möjligheten till åläggande (punkt 3.3) bör vara längre än två månader.

Svenska åkeriförbundet: Enligt övergångsbestämmelseraa medges en sexmånaders anmälningsfrist till konkunensmyndigheten. Denna frist är alltför kort för att inse och klargöra det eventuella behovet och vikten av att konekt anmälan eller ansökan inges.

Efter besked från myndigheten är utrymmet för eventuell rättelse encfest två månader. Även denna tid är alltför kort. Exempelvis är det gmndläg­gande dokumentet för det samordnade förfarandet i en Ibc de registterade stedgaraa. Om dessa måste ändras skall enligt lag beslut fattas av före-ningssfemman. Om alla röstberättigade deltar Van beslut fallas vid ell tillfälle, eljest behövs ytterligare en sfemma. Tillsammans med det förbe­redelsearbete som erfordras för styrelsens förslag cxh kallelse till stämman kan beslutsprcxessen svårligen genomföras under sä kort tid. DärtiU kom­mer att ändrade stedgar inte får tillämpas förrän registtering skett.

Den sistnämnda fristen bör utökas till minst sex månader.

Konkunensmyndigheten bör dämtöver ha befogenhet att medge förlän­gning i enskilda fall.

Sveriges   livsmedelshandareförbund:   Övergångsregler   txh   tidsfrister  i övrigt måste göras generösare, sä att näringslivet på ett effektivt cxh pla­nerat sätt skall kunna anpassa sig till de nya spelreglema.

9.2 Lagen om marknadsdomstol m.m.

Marknadsdomstolen: I promemorian (sid 50) anförs att behov föreUgger av regler i lagen om marknadsdomstol m.m. i fräga om rättegångskosmader och att dette bör beaktes vid det fortsatta lagstiftiiingsarbetet. Enligt 49 9 förslaget till konkunenslag skall i mål om konkurrensskadeavgifter rätte­gångsbalkens regler om indispositiva tvistemål tillämpas, vilket innebär att

295

även frägan om rättegångskosmader regleras för dessa mäl. Mera fuUstän-    Prop. 1992/93:56 diga regler om rättegångskosmader i marknadsdomstolen bör dock lämpU-    Bilaga 8 gen införas i fegen om marknadsdomstol m.m. Förslaget att brottmåls-regler skall tiUämpas för rättegångskosmader i mål om konkunensskadeav­gift (sid. 104) synes välgrandat.

10. Övriga frägor

Närings- och teknikutvecklingsverket (NUTEK): Med hänsyn tiU att EG:s konkunensregler kommer att bU tillämpliga pä FoU-verksamheter som stöds av NUTEK är det nödvändigt att NUTEK: s stödvUUcor anpassas så att de överensstämmer med EG:s gmppundantag Nr 418/85/EEG om forskning och utveckling. Med hånsyn till gmppundantegens utformning och innehäU bör ifrägavarande förordningar därvid utformas sä att NUTEK kan tillämpa stor flexibilitet vad gäller stödvilUcoren.

Stetskontoret: Stetskontoret anser att en bred utbildnings- och upplys­ningskampanj är motiverad för att sprida kännedom om konkunenslagstift­ningens syften och innebörd. För att göra det möjligt för konkunensverket att i övergångsskedet koncenttera sina insatser på tillämpningsfrägor, bör ansvaret för informationskampanjen läggas utanför myndigheten.

Riksrevisionsverket (RRV) anför följande om inrikmingen av myndighet­suppgiften på omrädet: Den föreslagan konkunenslagen innehåller ett stort antal allmänt hållna lagregler. Dette kommer, åtminstone inledningsvis, att medföra en betydande osäkerhet såväl inom den konkunensvårdande myn­digheten som bland företeg och andra marknadsaktörer om vad som är tillåtet och vad som är förbjudet. Det är därför angeläget att den konkur-rensvärdande myndigheten prioriterar att så långt möjligt söka precisera och konkretisera regelverket pä konkunensomrädet.

Näringsfrihetsombudsmannen (NO):

Förvärvskontrpllen

Bettäffande regleraa för förvärvskonttollen hänvisar NO i förste hand tUl

vad som framförte i yttrandet över konkunenskommitténs förslag.

NO viU dcxk här understryka den stora vikten av att det bland de konkur­rensfrämjande verktygen ingår en effektiv och adekvat förvärvskonttoU. Etepartementepromemorians förslag innebär en betydande förstärknmg av konkunenspolitiken när det gäller att komma till rätta med bl.a. kartellbe­teenden och missbmk av dominerande ställning. Dette system är dock inte komplett utan en möjlighet att ingripa mot förvärv som leder tiU att kon­kunensen inte längre är effektiv. En oönskad effekt av att inte upprätthålla en fiingerande förvärvskontroll kan bli att företeg väljer att genom före­tegsförvärv, t.ex. av konkunenter, söker uppnå en så stark marknadsposi­tion att man därigenom kan hindra effektiv konkurrens. Syftet med depar­tementepromemorians förslag - att skapa en föntärkt konkunenspolitik -kan då gå om intet.

296

Etet finns cxkså anledning att kort beröra den målkonflikt som ofta före- Prop. 1992/93:56 Ugger såväl i Sverige som interaationeUt mellan industripolitiken och Bilaga 8 konkunensinttesset. Konflikten kan enkelt sägas ligga i att ett förvärv mellan företeg på den svenska marknaden kan vara positivt frän industripo-litisk synpunkt genom att skapa ett stort företag som dä skuUe ha fömt­sätming för att framgångsrikt hävda sig utanför det egna landet, men nega­tivt från konkunenssynpunkl därför att företeget får sådan dominans inom det egna landet att det kan te ut högre priser där än som är möjUgt vid effektiv konkurrens.

För ett Utet land som Sverige kan det synas som att det industripolitiska inttesset skulle vara särskilt angeläget med hänsyn tiU att mänga svenska företeg konkunerar pä världsmarknaden eller i varje fall känner av kon­kunens från utiandet.

Från konkunenssynpunkt måste dcxk beaktas samhällsekonomins cxh konsumenteraas inttesse av att ha en effektiv konkunens på den relevante marknad det är fräga om. För att en marknad skall fungera måste köparaa kunna välja mellan flera säljare. Så är inte fallet om hemmamarknaden domineras av ett inhemskt exportföreteg cxh importen uteblir. För svenska köpare är ofte den svenska marknaden eller en del av denna lika med den relevante marknaden.

Den potentiella konkunens som skulle kunna motverka marknadsdominans i Sverige hindras i vissa fall av höga barriärer mot nyeteblering cxh im­portkonlcunens. Exempel pä sådana barriärer är fraktkosmader, krav på marknadsinvesteringar och att den hemmamarknadsdominerande har lagt beslag på dislributionskanaleraa.

Även om möjligheteraa till import är relativt gcxfe är det inte säkert att dette leder till en effektiv konkunens på den svenska marknaden om denna domineras av ett företeg. För att importen säkert skall medföra en effektiv konkunens krävs att konkunensen på den inhemska marknaden redan är effektiv. Ete utiändska företegen kan annars välja att umyttja en hög prisni­vå på den svenska marknaden för att te ut höga vinster.

Företegen i Sverige behöver inte göra förvärv pä den svenska marknaden om en ökad storlek skulle anses nödvändig för att bli tillräckligt konkur­renskraftig. Med tanke pä de stora nackdelar starkt dominerande företeg kan föra med sig från konkunens- och konsumentsynpunkt bör, enUgt NO:s mening, de stordriftsfördelar som kan förekomma inom forskning och utveckling, marknadsföring m.m. i förste hand uppnäs genom förvärv utomlands, vilket dessutom snarast torde vara positivt för att uppnä en interaationell konkunenskraft jämfört med ett förvärv av en inhemsk konkunent.

297

Marknadsdominans ger däremot möjUghet att fe ut högre priser pä markna-    Prop. 1992/93:56 den, vUket leder tiU bl.a. en felaktig resursaUokering cxh innebär sam-    Bilaga 8 häUsekononuska nettoförluster.

Omfattande forskning av Porter m.fl. undentryker dessutom betydelsen av en stark inhemsk konkunens för att uppnå långsiktigt interaationell kon­kunenskraft.

En effektiv förvärvskonttoU innebär därför enUgt NO:s mening ingen egentiig konflUct med de inttessen som finns inbyggda i industripolitiken av intemationeUt framgångsrika svenska företag. Ett talande exempel torde den tyska industrins framgångar utgöra där den tyska förvärvskontttiUen är det kanske viktigaste konkunenspoUtiska instmmentet.

Möjligheteraa att genom åtgärder driva fram en konkunensfrämjande inriktning i det allmännas verksamhet.

För närvarande har NO cxh SPK i uppdrag enligt en regeringsförordning (1988:1582) att verka för att samhällsåtgärder som onödigtvis begränsar konkunensen, cxh som får olämpliga konkunensbegränsande effekter undviks. Det handlar här om åtgärder m.m. från det allmännas sida inom den offentiiga sektom. Exempel: kommunal upphandling, egenregiverk-samhet, de stora scxiala transfereringssystemen, offentiiga regleringar, kommunala subventioner lill kommunala bolag eller andra eller stetestöd vilka skapar olika konkunensvi)lkor för aktörema på marknaden etc.

Inom EG finns särskilda bestemmelser i Romfördragete artiklar 92-94 som reglerar såväl stetiiga som kommunala stöcfetgärder. Dessa typer av åt­gärder kan ge upphov till avsevärda hinder för en effektiv konkunens genom att konkunensen mellan aktörema kommer att ske pä olika villkor. Departementspromemorians förslag omfattar ej dette för samhällsekonomin viktiga område. I praktiken har dette område även legat utanför den nuvar­ande konkunenslagens tillämpningsområde. Enligt NO:s mening är det angeläget att det även i Sverige ges möjligheter att komma tiU rätfe med dessa problem.

Det allmännas verksamhet i övrigt är ocksä den samhäUsekonomiskt myck­et betydelsefull. Krav måste ställas på ett kraftfullt agerande frän konkur­rensverkete sida för att främja en bred inrikming av konkunenspolitiken med ökad tonvikt pä insatser i fråga om den offentiiga sektora. Bl.a. ingår åtgärder mot onödiga regleringar samt att i övrigt pä olika sätt firämja ett konkunenstänkande cxkså i det aUmännas verksamhet. Regeringen bör enUgt NO:s mening överväga lämpliga medel för delte ändamål.

Svenska handelskammarförbundet: Handelskammarförbundet vill avslut­ningsvis understryka sin tidigare kritik mot konkurenskommitténs förslag om företegsförvärv cxh uppbryming av företeg. Med de i promemorian föreslagna sttängare regleraa om missbmk av dominerande ställning finns

298

än mindre skäl än tidigare att genomföra konkurrenskommitténs fönlag i    Prop. 1992/93:56

denna dd.

Bilaga 8

Stcxkholms universitet - juridiska fakultetenämnden: FusionskonttoU

Promemorian behandlar ej utformningen av fusionskonttoUen. Nämnden vUl i denna dd endast framhålla att det är oundgängligt att även den nya konkunenslagen innehåller särskilda regler om bedömningen av företegs-koncentrationer cxh förfarandet härvidlag. Trote att de nu föresfegna sven­ska motsvarighetema till art 85 och 86 i cxh för sig, om EG:s praxis följs, torde inrymma vissa möjligheter tiU ingripande mot företagsförvärv, visar erfarenheten från EG entydigt att särskUcfe, preciserade regler behövs. Inom EG kom nägon egentiig fusionskonttoU inte igäng förrän dylika regler infördes.

Nämnden vill dock förorda en generös svensk syn på joint venmres. Eten mycket detaljerade txh komplicerade reglering som införte av EG-kommis­sionen i fråga om joint ventures bör Sverige i huvudsak kunna avvara.

Rättssäkerheten i förfarandet vid Konkunensverket

Den nya lagen fär på ett helt annat sätt än den nuvarande en inrikming på juridisk handläggning och bedömning. Delte kräver att verket får god tillgång tiU handläggare med juridisk utbildning och erfarenhet. Hänsyn till nuvarande personalsammansättning får inte medföra att dette behov efter­sattes. Det är vidare uppenbart att förvalmingslagens handläggningsregler inte räcker till. Inom verket måste finnas inbyggda ordningar för bevisupp­tegning, muntiig handläggning och kollegialt beslutande. Del bör finnas motsvarigheter i sak till de rättssäkerhetegarantier som byggte in i förfa­randet i EG-kommissionen.

Sveriges köpmannaförbund: Köpmannaförbundet är i enlighet med tidiga­re remissvar ytterst kritiskt till den skärpte förvärvskonttoU som konkur­renskommittén föreslog. Vi anser att nuvarande regler om förvärvspröv­ning är fuUt tUlräckliga. Förslaget om uppbrytning av existerande företeg är särskilt allvarligt.

Företegsförvärv är en naturlig del i stmkmromvandlingen i Sverige txh är avgörande för om de svenska företegen skall kunna hävda sig på den interaationeUa marknaden, likaväl som kunna konkunera med utländska företeg på den svenska marknaden. Vårt närmande tiU EG innebär att de svenska företegen måste vara starka på hemmamarknaden för att kunna konkunera på lika villkor med de europeiska företegen som i många faU är betydligt stöne och starkare, bl.a. beroende på kedjebildningar, än de svenska företegen. Alltför sttänga förvärvsregler i Sverige jämfört med

299

andra länder kan dessutom minska intresset för utländska företag att efe-    Prop. 1992/93:56

blera sig i Sverige.

Bilaga 8

Sveriges industriförbund: Förslaget berör inte förhållandet meUan förvärvs­konttollen cxh föreslagna förbud mot konkurrensbegränsande avtal cxh missbmk av dominerande ställning (4 cxh 13 99)-

EG har msett det olämpUga i att tiUämpa art 85 och 86 på förvärv och därför infört den särskilda förvärvsförordningen (4064/89). Med hänsyn tUl näringsUvete behov av klara och entydiga regler menar Industriförbun­det att det av den nya konkurenslagstifttungen skaU fiamgå att 4 och 13 99 över huvud feget inte fär tillämpas pä företagsförvärv. Etetfe måste gäUa såväl förvärv som träffas av regler om anmälningsplikt som företagsköp av mindre storlek. Ete senare skall därmed inte alls kunna angripas med kon­kunenslagen.

Lantbmkamas riksförbund (LRF): LRF anser det nödvändigt med ett bibehållande av en liberal svensk förvärvskonttoU och avstyrker införandet av strängare förvärvsregler med lägre dominanskrav än för närvarande och möjlighet tUl uppbryming av företeg. Interaationellt sett är de svenska Uvsmedelsföretegen, även de lantbmkskooperativa, små. Dagens stmkmr är resultetet av den under många är förda jordbmkspolitiken cxh dess regler. Anpassningen till en stöne marknad tar tid. Införs en generell förbudslagstifming med hinder för samverkan återstår i stort sett encfest stmkturförändringar för att åstedkomma effektivitet, stordriftsfördelar cxh kosmadspress. Det blir dä cxkså den nära nog enda realistiska vägen för lantbmkskcxperationen att åstedkomma prissänkningar som även kommer konsumenteraa/förbmkama tillgodo. Etenna utveckling är redan nu starkt på väg i konkunentiänder som t.ex. Danmark cxh Holland.

Att tUlåte stmkturförändringar av stöne omfatming först vid ett EG-inträde

är alldeles för sent. Det måste vara möjligt att nu genomföra erforderliga stmkmrförändringar. Utelagning av svenska lantbmk och lantbmkskcx}pe-rativa företeg blir eljest följden. Att senare återhämte en sådan utelagning bUr i praktiken omöjligt. En sttäng förvärvskontroU leder därför tiU dis­kriminering av svenska företeg i förhållande till utiändska konkurrenter.

Sveriges försäkringsförbund: I promemorian behandls inte frägoma om företegsförvärv och uppbrytning av företag. Försäkringsförbundet vill ändå framhålla vissa omständigheter som måste beaktas när dessa frägor över­vägs i lagstiftningsärendet. Det är sålunda nödvändigt att beakte betydelsen av potentiell konkunens cxh te hänsyn tUl vad som är den relevante mark­naden. När det gäller finansiella tjänster, säsom bl.a. försäkringstjänster, sammanfaUer den relevante marknaden numera alltmer sällan med den svenska marknaden. Avskaffandet av valutaregleringen och andra gräns­hinder samt finansverksamhetens accelerande interaationalisering gör  att

300

den relevante marknaden för flertalet försäkringsprodukler mäste bestäm-    Prop. 1992/93:56

mas med ett betydligt utvidgat

Bilaga 8

- ibland globalt - perspektiv.

Sveriges marknadsförbund: De genomgripande förändringama medför att departementet måste informera snabbt, tydligt cxh konkret. Vår uppfatt­ning är att Näringsdepartementet efter remissbehandlingen och efter lag­rådsrenussen bör på olUca sätt marknadsföra de nya konkurrensreglema och innebörden av dem. Naturligtvis har de olika näringsUvsorganisa-tioneraa Uksom branschföreningaraa här en roU. Men den korfe tid som det ttoUgen blir fräga om föratsätter sänkUd aktivitet från departementete sida. Bra vore om departementet i det sammanhanget kunde informera inte bara om de nya lagregleraa utan cxkså ge exemple frän centrafe avgöran­den i EG-domstolen liksom Kommissionens ställningsteganden i några fall. Konkrete exempel är ofte starkt informativa.

301

Prop. 1992/93:56

Lagrådsremissens lagforslag

Bilaga 9

9.1 Förslag tUl Konkurrensfeg

Härigenom föreskrivs följande.

TnlfAmA». hp«täininri.«»T

1

S Etenna lag har tiU ändamål att undanröja och motverka hinder för en effektiv konkunens i fräga om produktion av och handd med varor, tjäns­ter och andra nyttigheter.

2

9 Etenna lag tillämpas inte på överenskommelser mellan artietegivare (xh arbetetagare om lön eUer andra anstälUiingsviUkor.

391 denna lag avses med förefeg en tysisk eller juridisk person som dri­ver verksamhet av ekonomisk eller kommersieU natur. TUl den del sädan verksamhet består i myndigheteutövning omfattas den dcxk inte av begrep­pet företag.

Med företag avses ocksä en sammansluming av företag.

Vad som i lagen sägs om avtal skall tillämpas också på

1. beslut av en sammanslutning av företag, cxh

2. samordnade förfaranden av företeg.

4 9 Med företegsförvärv avses i denna lag förvärv av företag som driver -

verksamhd inom landet. Som företegsförvärv räknas cxkså förvärv av ak­

tier, andelar i ett handelsbolag, en rörelse eUer en del av en rörelse. TiU

företagsförvärv räknas vidare fusion.

Ett förvärv där äganderätten till ett företag eUer en rörelse inte övergår i sin heUiet skaU anses som företegsförvärv enUgt lagen bara om förvärvet ger möjUghet att utöva ett bestämmande inflytande på företagel eUer rörel­sen.

5 9 Om i ett visst fiall kan tillämpas såväl denna lag som konkunensbe

stämmelsema i lagen (1992:000) om ett europeiskt ekonomiskt samarbete

område (EES), skall beslut med stöd av denna lag vara förenUga med des­

sa bestämmelser.

Etemia lag får inte tiUämpas vid fastetällandel av priser som avses i CECA-lagen (1972:762), om dette är oförenligt med de avtalsbestämmelser som anges i 1 9 den lagen.

302

Fwbjudna kookurrensbegränsningar

Prop. 1992/93:56

Bilaga 9

Konkurrensbegränsande samaibete mellan företag

6 9 Om något annat inte följer av beslut enligt 8 eUer 15 9 eUer av 13 9

eUer av föreskrifter enligt 17 9. är avtal meUan företag förbjudna om de

har tUl syfte att hindra, mskränka eUer snedvrida konkunensen pä den

svenska marknaden pä ett märkbart sätt eUer om de ger ett sädant resulfet.

Dette gäUer sänkUt sådana avtal som innebär att

1. inköps- eUer försäljningspriser eller andra affärsvUlkor direkt eUer

indu-ekt fastetäUs,

2.

produlction, marknader, teknisk utveckling eUer investeringar begränsas eUer kontroUeras,

3.

marknader eller inköpskällor delas upp,

4.

olUca villkor tiUämpas för likvärdiga transaktioner med vissa handels-parmer, varigenom dessa får en konkunensnackdel, eUer

5.

det StäUs som villkor för att ingå ett avtal att den andra parten åtar sig ytterligare förpliktelser som varken till sin natur eUer enUgt handelsbmk har någol samband med föremålet för avtalet.

7

9 Avtal eUer avtalsvillkor som är förbjudna enligt 6 9 är ogUtiga. Beslut om undanteg

8

9 Konkunensverket får i det särskilda fallet beslute om undantag från förbudet i 6 9 for ett avtal som

1.

bidrar tUl att förbättra produktionen eUer distributionen eUer tiU att främja tekniskt eller ekonomiskt framåtekridande,

2.

tUlförsäkrar konsumentema en skälig andel av den vinst som därigenom uppnås,

3.

bara ålägger de berörda företegen begränsningar som är nödvändiga för att uppnå målet i 1, och

4.

inte ger de berörda företegen möjlighet att sätta konkurrensen ur spel för en väsentUg del av nyttighetema i firåga.

9 9 Om ett företag vill att undanteg enligt 8 9 skaU bevUjas, skall det

anmäfe avtalet tiU Konkunensverket.

Konkurrensverket fär inte beslute om undanteg innan företeget har gjort en sådan anmälan.

10 9 I ett beslut om undanteg enligt 8 9 skaU det anges firån vUken tid­

punkt undantaget gäller. Denna tidpunkt fär sättas tidigare än tidpunkten

för beslutet.

Beslutet skall gälla för en bestämd tid cxh får förenas med villkor och ålägg anden.

303

m Ett beslut om undantag enUgt 8 9 fär förayas om fömtsåttmngama i 8    Prop. 1992/93:56

9 fortfarande är uppfyllda.

Bilaga 9

terWallplse eUer ändring av beslut om undantag

12 9 Konkurrensverket fär återkaUa eUer ändra ett beslut om undantag, om

1.

de omständigheter som läg tiU gmnd för beslutet har förändrate i något väsentligt avseende,

2.

de som beslutd gäUer bryter mot något åläggande som har angette i be-slutd,

3.

beslutd grundades pä oriktiga eUer vUseledande uppgifter, eUer

4.

de som beslutet gäller ntissbmkar undantaget.

I de faU som avses i förste stycket 2-4 fär beslutet återkallas med rettxiak-tiv verkan.

Undantag då beslut inte meddelas inom viss tid

13 9 Om Konkurrensverket inte har fattat beslut med anledning av en an­

mälan enUgt 9 9 inom tte månader från det att anmälan kom in till verket,

skaU undantag från förbudet i 6 9 anses beviljat i enlighet med anmälan för

en tid av fem år räknat från tidpunkten då avtalet ingicks.

Etetta gäUer inte om Konkunensverket inom ttemånadersfristen gör in vändning mot avtalet.

14 9 Konkunensverket får återkalla undantaget för ett avtal för vilket un­

dantag bevUjate enligt 13 9. om avtalet har följder som är oförenUga med

8 9.

l/ndantag meddelade av Stockholms tingsrätt

15

9 Stockholms tingsrätt fär, vid prövning av älägganden enUgt 23 9. P yrkande av en part beslute om undantag enUgt 8 9 for ett avtal som är för­bjudet enUgt 6 9 men som uppfyller fömtsätlnmgarna för uncfentag enUgt 8 9. Därvid tiUämpas 10 9.

16

9 Konkurrensverket fär fömya, återkalla eller ändra ett beslut enligt 15 9. Därvid tiUämpas 11 och 12 99.

gmppundantag

17 9 Regeringen eUer den myndighet som regeringen bestämmer fär före­

skriva om undanteg från förbudet i 6 § för gmpper av avtal som uppfyUer

fömtsätmmgama i 8 9 (gmppundanteg).

304

Sä länge ett gmppundantag gäUer behöver ett avtal som uppfyUer fömt-    Prop. 1992/93:56 sättningarna i gmppundantaget inte anmälas enUgt 9 9 for att bevUjas    Bilaga 9 uncfentag. Sådana avtal fär dcxk anmälas.

18 I Konkurrensverket fär återkaUa undanlagd for ett avtal för vilkd

gmppuncfentag gäUer, om avtald har följder som är oförenUga med 8 9-

Missbmk av dominerande ställning

19 9 Missbruk frän ett eUer flera företags sida av en dominerande ställning

pä den svenska marknaden är förbjudet.

Sädant nussbruk kan särskUt besfe i att

1.

direkt eUer indirekt påtvinga nägon oskäliga inköp»- eUer försäljnings­priser eUer andra oskäUga affärsvUlkor,

2.

begränsa prcxluktion, marknader eller teknisk utveckUng tiU nackdel för konsumenteraa,

3.

tillämpa olika villkor för Ukvärdiga transaktioner med vissa handelspart­ner, varigenom dessa fär en konkunensnackdel, eUer

4.

stälfe som vUlkor för att ingå ett avtal att den andra parten åtar sig ylterligare förpUktelser som varken till sin natur eller enligt handelsbmk har något samband med föremålet för avtalet.

Icke-ingripandebesked

20 9 Konkunensverket fär efter ansökan av ett företag förklara att ett avtal

eller förfiuTuide inte omfattas av något av förbuden i 6 eller 19 9 enligt de

uppgifter som lämnate av företeget eller som annars är tiUgängUga för ver­

ket cxh att det därför inte finns anledning för verket att mgripa enligt den­

na lag (icke-mgripandebesked).

Ett sädant beslut utgör hinder för Konkurrensverket att beslute om äläg­ganden enUgt 23 9 förste stycket eller föra talan om konkurrensskadeavgift enUgt 26 9.

21 9 Konkunensverket fär återkalla ett beslut enUgt 20 9> om

1.

de omständigheter som låg till gmnd för beslutet har förändrate i något väsentUgt avseende,

2.

beslutet gmndades på oriktiga eller vilseledande uppgifter, eUer

3.

Marknadsdomstolen ändrar rättetiUämpningen sä, att det klart firamgår att avtald eUer förfiarandet som omfattas av beslutet faller under förbuden i 6 eUer 19 9-

Handläggningsregel för Konkunensverket

22 9 Så snart en anmälan enligt 9 9 eUer en ansökan enUgt 20 9 som rör

ett avtal har komnut in till Konkunensverket skall verket bereda de parter

2i) Riksdagen 1922/93. / .saml. Nr 56

305

i avtalet som inte är anmälare eller sökande tiUfäUe att yttra sig över an-    Prop. 1992/93:56

mälan eUer ansökan.

Bilaga 9

Åtgärder mot föriijudna konkunensbegränsnmgar

23 9 Konlcurrensverket fär ålägga ett företag att upphöra med överträdelser

av förbuden i 6 eUer 19 9-

Om Konkurrensverket i ett visst faU beslutar att inte meddefe ett sådant åläggande, fär Stcxkholms tingsrätt göra det pä talan av ett företag som berön av överträdelsen.

24

9 Ett åläggande enligt 23 9 gäUer omedelbart, om något annat inte be­stäms.

25

9 Om det finns synnerliga skäl för del, får ett åläggande enUgt 23 9 meddelas för tiden till dess att frågan slutiigt har avgjorts. Tingsrätten fär meddela ett sådant äläggande bara sedan rättegång inletts.

Konkunensskadeavgift

26 9 Stcxkholms tingsrätt får på talan av Konkurrensverket beslute att ett

företag skall betala en särskild avgift (konkunensskadeavgift). om före­

taget eller någon som handlar på företagete vägnar uppsåtiigen eller av

oaktsamhet har

1.

överträtt föibuden i 6 eller 19 §, eller

2.

åsidosatt ett villkor som har beslutete med stöd av 10 9 andra stycket.

Avgiften tUlfaller steten.

27 9 Konlcunensskadeavgift skall fastställas tiU lägst fem lusen kronor cxh

högst fem miljoner kronor eller till ett högre belopp dock inte öventigande

tio procent av företegete årsomsättning enligt föregående räkenskapsår.

Riktas talan mot flera företag skall avgiften fastetällas särskUt för vart cxh ett av dem.

28 9 När konkurrensskadeavgift fastställs skall sänkUd hänsyn tas tiU hur

allvarlig överträdelsen är och hur länge den har pågått.

I ringa fiiU slcaU ingen avgift påföras.

29 9 Konkunensskadeavgift enligt 26 9 förste stycket 1 får inte påföras för

åtgärder som har vidtegite

1. efter dd att anmälan enligt 9 § eller ansökan enUgt 20 9 kom in tiU Konkunensverket och innan beslutet med anledning av anmälan eUer ansö­kan vann laga kraft, om åtgärdema ligger inom ramen för den verksamhet som har beskrivite i anmälan eller ansökan, eller

306

2. under den tid dä icke-ingripandebesked har gäUt, om inte beskedd har    Prop. 1992/93:56

äterkaUate med stöd av 21 9 2.

Bilaga 9

Fönfe stycket 1 gäUer dcxk inte om Konkurrensverlcet inom en månad frän dd att anmälan eUer ansökan kom in förklarar att verkd anser att 6 9 är tillämpUg cxh att det inte finns skäl att tillämpa 8 9 eUer att 19 9 är tiU-lämpUg. Ett sådant beslut får meddelas bara om dd är uppenbart att un­dantag inte kan bevUjas eUer icke-ingripandebesked inte kan meddelas.

30 i Konkurrensskadeavgift fär påföras bara om stämningsansökan har

delgette den som anspråket riktas mot inom fem år firän det att överträdel­

sen upphörde.

Avgift fär mte påföras för åtgärder som omfattas av ett åläggande som har meddefete vid vite enligt denna lag.

31

9 En påförd konkunensskadeavgift bortfaUer i den män verkstäUighet inte har skett inom fem år från det att domen vann laga kraft.

32

9 Pör att säkerställa anspråk på en konkunensskadeavgift fär Stcxk­holms tingsrätt beslute om kvarsted. Därvid gäller i tUlämpliga delar vad som är föreskrivet i 15 kap. rättegångsbalken om kvarstad för fordran.

Skadestånd

33 9 Om ett företag uppsåtiigen eller av oaktsamhet överträder föibuden i

6 eUer 19 9> skall företaget ersatte den skada som därigenom uppkommer

för ett annat företag eUer en avtalspart.

Rätlen tiU sädan ersätming faller bort, om talan inte väcks inom fem är från det att skadan uppkom.

Stcxkholms tingsrätt är alltid behörig att pröva frågor om skadestånd enUgt denna paragraf.

FraetagsfÖrvärv

Fölbud mot företegsförvärv m.m.

34 9 Sttxkholms tingsrätt får på talan av KonJcunensverket förbjuda ett

företagsförvärv som omfattes av anmälningsskyldighd enligt 37 9-

Förvärvd skaU förbjudas, om

1.

det skapar eUer förstärker en dominerande ställning som väsentUgt häm­mar eUer är ägnat att hämma förekomsten eller utvecklingen av en effektiv konkurrens på den svenska marknaden i dess helhd eUer pä en avsevärd del av den, cxh

2.

detfe sker pä ett sätt som är skadligt från aUmän synpunkt.

307

Förbud fär ckxk inte meddefes i fråga om förvärv som har skett pä cn    Prop. 1992/93:56 svensk eUer utländsk bön, en auktoriserad marknadspfete eUer nägcm an-    Bilaga 9 nan reglerad marknad eller genom inrop pä exekutiv auktion. I stäUet får förvärvaren åläggas att avyttra dd som har förvärvate.

35

9 Ett förbud mot ett företagsförvärv mnebär att förvärvet blir ogUtigt.

36

9 Om dd är tUlräckligt för att undanröja de »VaHiiga effekterna av ett företagsförvärv, fär förvärvaren i stäUet för förbud enligt 34 9 åläggas

1. att avyttra en viss del av en rörelse, eUer

2. att genomföra någon annan konkurrensfrämjande åtgärd.

Anmälan nm företagsförvärv

37 9 Ett företagsförvärv skall anmälas till Konkurrensverlcet av någon som

är part i förvärvsavtalet, om de berörda företagen tiUsammans har en ån-

omsättning enligt föregående räkenskapsår som överstiger 4 miljarder kro­

nor.

Om förvärvaren ingår i en gmpp som består av flera företag som har ge­mensamma ägarinttessen eller som hålls samman på något annat sätt, skaU gmppens sammanlagda årsomsätming anses som förvärvarens årsomsätt­ning.

Särskild undersökning av förvärv

38 9 Konkunensverket får beslute om att genomföra en särskild under­

sökning av ett företegsförvärv som har anmälte enligt 37 9.

Ett sädant beslut skall meddelas inom 30 dagar frän det att anmälan kom in tUl Konkurrensverket. Under denna frist fär den som är part i förvärvs­avtalet mte vidte några åtgärder för att fullfölja förvärvet.

Talan hos Stockholms tingsrätt

39 9 En talan enUgt 34 eUer 36 9 får väckas bara efter beslut om sänkUd

undersökning enUgt 38 9.

Talan skaU väckas mom tte månader från beslutet. Tingsrätten fär på begä­ran av Konkunensverket förlänga fristen med högst en månad i sänder, om parteraa i förvärvsavtalet eller, om förvärvet har skett pä det sätt som an­ges i 34 9 ttedje stycket, förvärvaren samtycker tiU det eUer om det finns synnerUga skäl.

40 9 Om Konkunensverket har beslutet att lämna ett företagsförvärv utan

åtgärd, fär talan enligt 39 9 förste stycket inte väckas bettäffande för­

värvet.

308

Etetta gäUer dock inte om en part i förvärvsavtald har lånmat någon orik-    Prop. 1992/93:56

tig uppgift som påverkat beslutet.

Bilaga 9

Fölbud i väntan pä slutiig prövning

41 9 Om det är motiverat av ett aUmänt inttesse som väger tyngre än den

olägenhet som åtgärden medför, fär Stcxkholms tingsrätt pä yrkande av

Konkurrensverket för tiden till dess att en fråga enligt 34 eUer 36 9 slutUgt

har avgjorte förbjuda parterna i ett avtal om företagsförvärv att fiiUfölja

förvärvet. Om rättegång mte pågår, skaU yrkandd framstäUas skriftUgen.

Yrkandet fär inte bifallas utan att parterna i förvärvsavtald eUer, om för­värvet har skett pä det sätt som anges i 34 9 tredje styckd, förvärvaren fått tiUfäUe att yttra sig. I brädskande £aU fär dock åtgärden omedelbart bevUjas att gälfe tiU dess att något annat beslutas.

Tid inom vUken ett förvärvsärende skall avgöras

42 9 Ett förbud eUer ett åläggande enligt 34 eller 36 9 fär mte meddelas

senare än sex månader efter det att talan väckte hos tingsrätten. Etenna frist

fär förlängas, om parterna i förvärvsavtalet eller, om förvärvet har skett på

det sätt som anges i 34 9 ttedje stycket, förvärvaren samtycker tiU del eller

om det finns synnerliga skäl. Förbud eller åläggande fär dcxk inte medde­

las senare än två år efter det att förvärvsavtalet ingicks.

Om tingsrättens dom överklagas, skall Marknadsdomstolen avgöra målet inom tre månader från det att tiden för överklagande gick ut. Vad som sägs i förste stycket om förlängning av frislen gäller cxkså Marknadsdom­stolens prövning.

Omprövning

43 9 Ett förbud eller åläggande enligt 34 eller 36 9 utgör inte hinder mot

att samma fråga prövas på nytt, om det finns anlednmg att upphäva eUer

mUdra fölbudet eller åläggandet därför att detta inte längre behövs eUer

inte längre är lämpligt.

Om tingsrätten eUer Marknadsdomstolen har lämnat en talan om ett före­tagsförvärv utan åtgärd, får frägan prövas pä nytt bara om en part i för­värvsavtald har lämnat oriktiga uppgifter om sakförhåUanden av väsentiig betydelse för avgörandet.

44 9 Talan om omprövning enligt 43 9 väcks hos Stcxkholms tmgsrätt av

Konkunensverket eller av någon som berörs av avgörandet.

Talan enUgt 43 9 andra stycket skall väckas inom ett år efter dd att saken slutUgt har avgjorte.

309

Uppgiftsskyklighet och undenökning

Prop. 1992/93:56

Bilaga 9

Allmän uppgiftsskyldighet för företeg m.m.

45 I Om det behövs för att Konkurrensverket skaU kunna ftiUgöra sina

uppgifter enUgt denna feg, fär verket ålägga

1.

ett företag eUer någon annan att tUUiandahäUa uppgifter, handlingar eUer annat,

2.

den som förväntas kunna lämna upplysningar i saken att instäUa sig för förhör på tid och plate som verket bestämmer, eUer

3.

en kommun eUer ett landsting som driver verksamhd som är att anse som företag att fuUständigt redovisa kosbiader och intäkter för verksam­heten.

46 9 Ett äläggande enUgt 45 9 gäller omedelbart, om nägot annat inte be­

stäms.

Undersökning vid uttedning om överttädelse av förbud

47 § Stockholms tingsrätt fär på ansökan av Konkunensverket ålägga ett

företag att låfe verket genomföra en undersökning hos företaget för att

utreda om det har överträtt förbuden i 6 eller 19 9i om

1.

det finns anledning att ante att en överträdelse har skett,

2.

företaget inte rättar sig efter ett åläggande enUgt 45 9 1 cUer det annars finns risk att bevis undanhålls eller förvanskas, och

3.

vikten av att åtgärden vidtas är tillräckligt stor för att uppväga det mträng eUer annat men som åtgärden innebär för den som drabbas av åt­gärden.

Ansökan skaU göras skriftiigen.

48 9 Ett åläggande enligt 47 9 får avse även någon annan än det företag

som är föremål för uttedning. Ert sådant åläggande fär meddelas bara om

1.

vad som föreskrivs i 47 9 förste stycket 1 och 3 är uppfyUt,

2.

det finns särskUd anledning att ante art bevis finns hos den som ansökan avser, cxh

3.

denne inte rättar sig efter ett åläggande enUgt 45 9 1 eUer det annan finns risk att bevis undanhålls eller förvanskas.

49

{ I brådskande fall får ett beslut enligt 47 eUer 48 9 meddelas utan att den som ansökan avser får tillfälle att yttra sig.

50

9 Btt beslut enUgt 47 eller 48 9 skall mnehålla uppgifter om

1.

föremålet för och syftet med undersöknmgen,

2.

tidpunkten när undersökningen skall börja, och

3.

Konkurrensverkete befogenheter enligt 51 9-

Beslutet gäUer omedelbart, om något annat inte bestäms.

310

51 I När Konkurrensverkd genomför en undersökning som har beslufete    Prop. 1992/93:56

enUgt 47 eUer 48 9, har verkd rätt att

Bilaga 9

1. granska bokföring cxh anch aflfarshancUingar,

2.

fe kopior av eUer göra utdrag ur bokföring cxh affärshandlingar,

3.

begära muntliga förklaringar direkt på pfetsen, cxh

4.

få tiUträde tiU lokaler, markområden, transportmedel och andra ut­rymmen.

Innan undersökningen börjar, skall beslutd om denna visas upp för den hos vilken undersökningen skaU genomföras.

52 9 När en undersökning som har beslutete enUgt 47 eUer 48 9 skaU ge­

nomföras, har den hos vilken undersökningen skaU genomföras rätt att tiU­

kaUa ett juridiskt biträde.

I avvaktan pä att ett sådant biträde inställer sig fär undersökningen inte börja. Detfe gäUer dock inte, om

1.

undersökningen därigenom onödigt fördröjs, eller

2.

undersökningen har beslutete enligt 49 9-

53 9 Konkurrensverket får begära handräckning av kronofogdemyndig­

heten för att genomföra de åtgärder som avses i 51 9 1> 2 och 4.

Gemensamma bestämmelser

54 9 Åtgärder enligt 45 eller 51 9 fär mte avse en skriftiig handUng

1. vars innehåll kan antas vara sådant att en advokat eller hans bittäde inte

fär höras som vitme om, cxh

2. som innehas av honom eller av den tiU förmån för vUken tysmadspUk-

ten gäUer.

55

9 Ett äläggande enligt 45, 47 eller 48 9 innebär inte någon skyldighet att röja företagshemUgheter av teknisk namr.

56

9 Eten som är uppgiftsskyldig enligt denna lag fär inte bemngas onöigt. Vite

Föreläggande av vite

57 9 Ett fört)ud eUer äläggande enUgt 23, 34, 36, 41, 45, 47 dier 48 9 får

förenas med vite.

Också ett frivilUgt åtagande i samband med ett företttgsförvärv får förenas med vite. Ett sådant vite föreläggs av Suxkholms tingsrätt på talan av Konkunensverket.

311

58 9 Konkurrensverket fär förelägga vite för ftiUgörande av skyldigheter    Prop. 1992/93:56

cnUgt 37 9.

Bilaga 9

Utdömande av vite

59 9 Talan om utdömande av viten som förelagte med stöd av denna lag

fön vid tingsrätten av Konkunensverket. I fräga om vite som en domstol

har förelagt pä talan av ett företag fär talan om utdömande föras även av

förelagd.

Stcxkholms tingsrätt är aUtid behörig att pröva en sädan talan.

öveririaganrtfi

60 { Beslut av Konkurrensverket i följande frägor får överklagas hos

Stockholms tingsrätt:

1.

undantag enUgt 8, 11, 12, 14, 16 och 18 99,

2.

icke-ingripandebesked enligt 20 cxh 21 99>

3.

ålägganden som verket har meddelat enligt 23 9 förste stycket och 25 9> och

4.

ålägganden enUgt 45 9-

Ett beslut enligt försfe stycket 1-3 får bara överklagas av ett företag som berörs av beslutet.

61

9 Konkurrensverkete beslut enligt 29 9 andra stycket fär bara över­kfegas i samband med överklagande av det beslut varigenom verket slutUgt avgör ärendet.

62

9 Andra beslut av Konkunensverket enUgt denna feg än som avses i 60 eUer 61 9 fär inte överklagas.

63

9 E>omar och beslut av Stockholms tingsrätt i följande mäl och ärenden fär överklagas hos Marknadsdomstolen:

1.

ålägganden enUgt 23 9 andra stycket och 25 9,

2.

konkurrensskadeavgift enligt 26 9,

3.

kvantad cnUgt 32 9,

4.

företagsförvärv enUgt 34, 36, 41 och 43 99,

5.

undersökningar enUgt 47 och 48 99. och

6.

prövning av överklaganden enligt 60 9-

Talan mot beslut under rättegången i firågor som avses i 25, 32 eUer 419 skaU föras sänkUt. Mot ett beslut enligt 32 eUer 41 9 som meddefete innan rättegäng har inlette skall talan föras som om beslutet meddelate under rät­tegång.

312

Rättegängsbestämmdser

Prop. 1992/93:56

Bilaga 9

64 9 Om nägot annat inte följer av denna lag tillämpas,

1.

i firäga om rättegången i frågor som avses i 63 9 fönfe stycket 1-4, vad som är föreskrivd i rättegångsbalken om tvistemål där förlikning inte är tiUåten, och

2.

i fräga om handläggningen av frägor som avses i 63 9 fönfe styckd 5 (xh 6, fegen (1946:807) om hancUäggning av domstolsärenden.

Vad som i 49, 50 cxh 52 kap. rättegångsbalken sägs om hovrätten skaU i stäUd gälfe Marknadsdomstolen.

65

9 För Konkurrensverket gäUer i mål och ärenden enligt denna lag i frä­ga om föreläggande för part och parte utevaro vad som i rättegångsbaUcen år föreskrivet för åklagare.

66

9 Vid behandlingen av en fräga enligt 41 9 dä rättegång inte pågår tiU­lämpas, utöver vad som föreskrivs 1419. vad som gäUer när en sådan frä­ga uppkommer i rättegång. Ett yrkande av Konkunensverkete motpart om ersättning för kosmader får dcxk prövas i samband med avgörandet av frä­gan om åtgärden.

67

9 En åtgärd enligt 41 9 som har beslutete dä rättegång inte pågår skall omedelbart hävas, om Konkunensverket inte beslutar om särskild under­sökning enligt 38 9 eller, om ett sådant beslut har meddelate, inte väcker talan enUgt 39 9- Etetsamma gäller om Konkunensverket beslutar att läm­na ett företagsförvärv utan åtgärd.

68

9 Innan ett mål om företegsförvärv avgörs, skaU förvärvarens motpart i förvärvsavtald få tUlfälle att yttra sig. Dette gäUer dock inte vid förvärv som har skett på det sätt som anges i 34 9 ttedje styckd.

69

9 Mål och ärenden i frågor som avses i 63 9 fönte stycket fär handläg­gas gemensamt, om dd är till fördel för uttedningen. Handläggningen skaU ske enUgt vad som föreskrivs i 64 9 förste stycket 1.

Ikraftträdande- och övergängsbestäminelsei

1.

Denna lag ttäder i kraft den 1 juli 1993.

2.

Genom lagen upphävs konkunenslagen (1982:729) och lagen (1991: 921) om förbud mot konkunensbegränsning i fräga om jordbraksprcxluk­ter.

3.

Följande gäUer i fråga om avtal som föreUgger när denna lag träder i kraft cxh för vilka företag inom sex månader frän ikraftträdandet inkom-

313

mer tiU Konkurrensverket med anmälan för undantag enUgt 8 9 eUer ansö-    Prop. 1992/93:56

kan om iclce-ingripandebesked enUgt 20 9"-

Bilaga 9

1.

Bestämmelserna i 7 9 skaU inte tiUämpas förrän sex månader efter den dag då Konkurrensverkd meddelat beslut med anledning av anmälan eller ansökan.

2.

Bestämmelserna i 23 9 skaU inte tillämpas före den tidpunkt som anges i 1 vad avser överträdelser av föibudet 16 9.

3.

Konkurrensskadeavgift enligt 26 9 eUer skadeständ enUgt 33 9 fÖr över­trädelser av förbudd i 6 9 fär inte dömas ut för åtgärder som har vidtagite före den tidpunkt som anges i 1, om åtgärderna Ugger inom ramen för den verksamhd som har beskrivite i anmälan eUer ansökan.

4.

I fräga om avtal som föreUgger eUer förfaranden som tiUämpas när den­na feg träder i kraft cxh som är förbjudna enUgt 6 eUer 19 9 skaU för­buden i 6 eUer 19 9 inte gäUa, om avtalen eUer förfarandena inom sex må­nader frän fegens ikraftträdande

1.

ändras pä sådant sätt att de uppfyller fömtsätmingama för gmppundan­tag som beslufete med stöd av 17 9,

2.

ändras pä sådant sätt att de inte längre omfattas av 6 eUer 19 9, dier

3.

upphör att tillämpas.

Vad som sägs i fönte stycket I utgör dcxk inte hinder för Konlcunensver-ket att återkaUa undanteget för ett avtal enligt 18 9-

5.

Anmälan för uncfentag enligt 8 9 cUer ansökan om icke-ingripandebe­sked enUgt 20 9 fär prövas före lagens ikraftträdande.

6.

Äldre föreskrifter skall fortfarande tiUämpas i fräga om företagsförvärv som har skett före den nya lagens ikraftträdande.

314

Prop. 1992/93:56

9.2 Förslag tUl

Bilaga 9

lag om ändring i lagen (1956:245) om uppgiftsskyldighet rörande pris-och konkurrensförhåUanden

Härigenom föreskrivs att 8 och 12 99 lagen (1956:245) om uppgiftsskyl­dighet rörande pris- cxh konkunensförhåUanden skaU upphöra att gälfe vid utgängen av juni 1993.

315

9.3 Förslag till

lag om ändring i lagen (1970:417) om Marknadsdomstol m.m.

Prop. 1992/93:56 Bilaga 9

Härigenom föreskrivs i fräga om fegen (1970:417) om Marknadsdomstol

m.m.'

dsls att 5 9 skaU upphöra att gäUa,

dfils att 1-4, 9, 11, 13, 13 a, 14-15, 15 a, 16 och 18-20 99 samt mbriken

före 11 9 skaU ha följande lydelse.

Nuvarande tydebe

Marknadsdomstolen handlägger äl£Qd£]l enUgt

1. konkunenslagen (1982:729).

2.

marknadsföringslagen (1975:-1418),

3.

lagen (1971:112) om avtals­vUUcor i konsumentförhållanden,

4.

lagen   (1984:292)  om   avtals­villkor mellan näringsidkare, 5.produktsäkerhetslagen    (1988:-1604),

6. lagen (1992:138) om tiUämpning av avtal mellan Sverige, Norge och EEG om dvU luftfart, om inte annat följer av 20 9 nämnda lag.

Föreslagen lydebe

19'

Marknadsdomstolen handlägger mäl enligt

1.    konkunenslagen (1992:000).

2.

marknadsföringslagen (1975:-1418),

3.

lagen (1971:112) om avtals­vUlkor i konsumentförhåUanden,

4. lagen (1984:292) om

avtalsvUlkor mellan näringsidkare,

5.produklsäkerhetslagen    (1988:-

1604),

6. lagen (1992:138) om tiUämpnmg av avtal meUan Sverige, Norge cxh EEG om civU luftfart, om mte annat följer av 20 9 nämnda lag.

Bestämmelseraa i

14-15 och 16-22 SS tillämpas inte i mål enligt konkurrenslagen (1992:000). I sfellet gäller vad som föreskrivs i den lagen.

2 9'

Mot marknadsdomstolens beslut i ärenden enUgt denna lag fär talan inte föras i annat faU än som följer

Mot Marknadsdomstolens dom eller beslut i mH enUgt denna lag fär talan inte föras i annat £aU än som

' Omttyckt 1984:294. Senaste lydelse av lagens mbrik 1972:732.  Senaste lydelse 1992:139. ' Senaste lydelse 1992:139.

316

av 23 9 lagen (1992:138) om tiU-lämpning av avtal mellan Sverige, Norge och EEG om dvU luftfiirt. Detsamma gäUer domstolens beslut i övrigt enUgl denna lag.

följer av 23 9 lagen (1992:138) om tillämpning av avtal mellan Sverige, Norge och EEG om dvU luftfiut. Detsamma gäUer domstolens beslut i övrigt enligt denna lag.

Prop. 1992/93:56 Bilaga 9

3 9'

Marknadsdomstolen består av en ordförande, en vice ordförande samt fem särskUda ledamöter.

Marknadsdomstolen består av en

ordförande, en vice ordförande

samt tifi andra ledamöter av vilka

fyra är särskUda ledamöter, tte för

ärenden om tonkwrrensbcgränsmng

och ärenden om avtalsvillkor mellan

näringsidkare samt en för ärenden

om marknadsföring, ärenden om

avtalsvillkor i_ konsumentförhål­

landen och ärenden om produkt­

säkerhet.

Ordföranden, vice ordföranden och två av de särskilda ledamötema skall vara jurister och ha erfarenhet som domare. Ete andra särskilda ledamötema skaU vara ekonomiska experter.

4 9'

Ordföranden, vice ordföranden och £Q av de sänkilcfe ledamötema för ärenden om konkunensbegräns-ning och avtalsvillkor mdlan närings­idkare skaU vara lagkunniga och erfarna i domarvärv. De två övriga ledamöterna för sådana ärenden kall ha särskild insikt i närings­Uvete förhållanden. Ledamoten för ärenden om marknadsföring. avtals­vUlkor i konsumentförhållanden och produktsäkerhet skall ha särskild insikt i konsumentfrågor. Ordfö­randen, vice ordföranden och de särskUda ledamöteraa får ej utses bland personer som kan anses före­träda förelagsintressen eller konsument- och löntegarinttessen.

För vice ordföranden cxh var och en av de särskUcfe ledamöterna finns en eUer flera ersättare. Bestämmelsema om vice ordförande och sänkUd ledamot gäUer även ersättare.

*        Senaste lyddse 1988:1606.

*        Senaste lydelse 1988:1606.

317

Marknadsdomstolen är beslutför, när ordföranden cxh  andra ledamöter är närvarande.

9 9*

Marknadsdomstolen är beslutför, när ordföranden cxh fyra andra ledamöter är närvarande. I beslut skall lika antal ledamöter som förettäder företagarinttessen samt konsument-   och   löntegarinttessen

Av de SänkUda ledamöterna del­

tager vid handläggning av ärenden

om konkurrensbegränsning eller

avtalwillknr mdlan näringsidkare

endast de som har utsetts för så­

dana ärenden och vid handläggning

av ärenden om marknadsföring,

avtelsvillkor_ i konsumentför­

hållanden eller produktsäkerhet

endast den som har utsetts för

sådana ärenden.

Om förhandUng som avses i 4 dier 5 6 konkunenslagen (1982:729) finns särskilda föreskrifter i 14 S.

Prop. 1992/93:56 Bilaga 9

Ordföranden kan ensam på domsto­lens vägnar företega förberedande åtgärd cxh pröva ölga om avskriv­ning av ärende.

Ordföranden fir ensam pä domstolens vägnar vidte för­beredande åtgärder och pröva frågor om avskrivning av mil.

Ordföranden   fär   förordna   sekre­terare hos domstolen att ensam på  domstolens  vägnar  vidte  för­beredande åtgärder.

Näringsfrihetsombudsman konsumentombudsman

_Q£h    Konsumentombudsmannen

11 9' För   konkurrensbegränsningsfrågor    För   firågor   om   marknadsföring, finns  en  näringsfrihetsombudsman    frågor om  avtalsvillkor  i  konsu-cxh för frågor om marknadsföring,     mentförhållanden cxh frågor om

* Senaste lyddse 1988:1606. '' Senaste lyddse 1988:1606.

318

frägor om avtalsvillkor i konsu­mentförhållanden cxh frågor om produktsäkerhd en konsumentom­budsman.

Ombudsman utses av regeringen för viss tid cxh skaU vara fegkunnig.

prcxluklsäkerhd   finns  en   konsu-mentombudsman.   Ombudsmannen utses av regeringen för viss tid och skaU vara jurist.

Prop. 1992/93:56 Bilaga 9

13 9'

Ansökan som avses i  17 8 kon­

kunenslagen     (1982:729)  gölS

skriftligen.     Detsamma      gåll£[

ansökan om förbud eUer åläggande enUgt 2-4 99 marknadsföringslagen (1975:1418), 1 9 lagen (1971:112) om avtalsvillkor i konsumentför­håUanden, 1 9 lagen (1984:292) om avtalsvillkor meUan näringsidkare eller 5-9 99 eller 12 9 ttedje stycket produklsäkerhetslagen (1988:1604) samt ansökan enligt 16 9 lagen (1992:138) om tillämpning av avtal mellan Sverige, Norge och EEG om dvU luftfart. Av ansök­ningen skall framgå de skål på vilka ansökningen gmndas och den utred­ning sökanden åberopar.

Ansökan om föibud eUer äläggande nUgt 2-4 99 marknadsföringslagen (1975:1418), 1 9 lagen (1971:112) om avtalsviUkor i konsumentför­håUanden, 1 9 lagen (1984:292) om avtalsvillkor meUan näringsidkare eUer 5-9 §9 eUer 12 9 ttedje stycket produktsäkerhetelagen (1988:1604) samt ansökan enUgt 16 9 lagen (1992:138) om tiUämpning av avtal meUan Sverige, Norge och EEG om civil luftfart görs skriftiigen. Av ansökningen skall de skäl firam-gå på vilka ansökningen gmndas cxh den uttedning som sökanden åberopar.

13 a 9'

I fråga om rätt för sammanslut­ningar av näringsidkare att med­verka i ärenden som avses i 13 § andra meningen gäller följande särskUda regler.

Om cn sammanslutning av närings­idkare gör sannolikt att utgången av äiendfil kan ha betydande in­tresse för mecUemmama i samman-slutitingen, fär marknadsdomstolen pä ansökan av sammanslutningen tiUåte att denna, vid sidan av enskUd part, medverkar i förfa­randet cxh därvid åberopar bevis­ning.

' Senasie lydelse 1992:139. ' Senaste lydelse 1985:927.

I fräga om rätt för sammanslut­ningar av näringsidkare att med­verka i mål som avses i 13 9 gäller följande sänkilcfe regler.

Om en sammanslutning av närings­idkare gör sannolikt att utgången av målet kan ha betydande intresse för medlemmarna i sammanslutningen, fär Marknadsdomstolen på ansökan av sammansluttiingen tiUåte att denna, vid sicfen av gn enskUd part, medverkar i förfarandet och därvid åberopar bevisning.

319

Ansökningen om medverkan skall vara skriftlig och innehålfe de skäl som    Prop. 1992/93:56

den gnmdas pä.

Biiaga 9

Parterna skaU beredas tiUfäUe att yttra sig över ansökningen. Denna fär inte bifallas, om parten pä den sida som ansökningen om medverkan avser motsätter sig delfe.

14 9"

Sökanden cxh hans motpart skaU beredas tiUfäUe att vid samman­träde inför marknadsdomstolen lägga fram sina synpunkter och förebringa den utredning de viU åberopa. TUl sådant sammanttäde skall ombudsmannen för frågor av den art som ärendet rör kallas. även om han si ii sökande. Vidare skaU den som medverkar enligt 13 a 9 kallas tiU sammanträdet.

Sökanden och hans moQiart skaU beredas tiUfäUe att vid samman­träde inför Marknadsdomstolen lägga fram sina synpunkter och förebringa den uttedning de viU åberopa.

I mål enligt marknadsföringslagen (1975:1418), lagen (1971:112) om avtalsvillkor i konsumentförhåUan­den och prcxluktsäkerhetelagen (1988:1604) skaU konsumentom­budsmannen kallas tiU samman­ttäde, även om han jnle är sökande. Vicfere skall den som medverkar enligt 13 a 9 kaUas tUl samman­träde.

Före sammanträde kan muntiig eller skriftlig förberedelse äga mm i den uteträckning domstolen bestämmer.

Förhandling som avses i 4 eller 5 8 konkunenslagen (1982:729) Nl pga "'m vid sammanttäde med parteraa inför domstolen dier dess ordförande. Domstolen dier ordfö­randen fär även överiägga enskilt med part. Förhandlingen skall dock aUtid avslutas vid sammanttäde med parterna inför domstolen.

Senaste lyddse 1985:927.

320

15 9"

Ärende fär avgöras och beslut med anledning av särskUd prövning enligt 15 a 9 meddelas utan sammanträde enUgt 14 9 försfe stycket, om tillfredssfållande utredning föreUgger och part inte begär sammanttäde. Ansökan som uppenbart q förtjänar avseende fär avslås utan sädant sammanträde.

Mäl fär avgöras och dom med anledning av särskUd prövning enUgt 15 a 9 meddelas utan sammanträde enUgt 14 9 f&nfe stycket, om tillfredsställande utredning föreligger cxh part inte begär sammanträde. Ansökan som uppenbart iotfi förtjänar avseende fär avslås utan sådant sammanträde.

Prop. 1992/93:56 Bilaga 9

Fräga om Osiuii, äläggande eUer tiUsfend enligt 18 6 konkunens­lagen (1982:729). förbud enligt 21 9 samma lag dier förbud eller äläggande enUgt 13 9 marknads­föringslagen (1975:1418), 5 9 fegen (1971:112) om avtalsvillkor i konsumentförhållanden eller 21 9 produktsäkerhetelagen (1988:1604) kan prövas utan sammanträde enligt 14 9 försfe stycket.

Förbud eUer äläggande, som avses i andra stycket, eller återkallelse av tillstånd, som avses där, fär inte beslutas utan att den som förbudet, åläggandet eUer aterkallelsen avser fått tiUfäUe att yttra sig i frä­gan, sävida dd inte finns anledning anfe, att han avvikit eller eljest håller sig undan. I ett ärende om äläggande eUer förbud enligt 5-9 9 eUer 12 9 tredje stycket produkt­säkerhetelagen fär marknadsdom­stolen dcxk även i annat fall omedelbart meddefe beslut enligt 21 9 samma lag, om synnerliga skäl föreUgger.

Fräga om förbud eUer äläggande enUgt 13 9 marknadsföringslagen (1975:1418), 5 9 lagen (1971:112) om avtalsvillkor i konsumentför­hållanden eller 21 9 produktsäker­hetsfegen (1988:1604) Qi prövas utan sammanträde enligt 14 9 försfe stycket.

Förbud eller åläggande som avses i andra stycket fär inte beslutas utan att den som förbudet eller åläggan­det avser fått tiUfalle att yttta sig i frägan , sävida det inte finns anledning anfe, att han avvikit eUer eljest häller sig undan. I ett mål om åläggande eUer förbud enUgt 5-9 9 eller 12 9 tredje stycket produkt­säkerhetelagen fär Marknadsdom­stolen dcxk även i annat fidl ome­ddbart meddefe beslut enUgt 21 9 samma lag, om synnerUga skäl föreUgger.

" Senaste lydelse 1988:1606.

21 Riksdagen 1922/93. I saml. Nr 56

221

Marknadsdomstolen fl[ till särskild prövning i m som avser prövning enUgt 6-9 9 eller 12 9 ttedje stycket piodukteäkeifadslagen (1988:1604) fe upp firågan huruvida en van eUer en tjänst medför särskUd risk för skada pä person eUer egendom.

15 a 9'

Marknadsdomstolen   kan  tiU   sär­skUd prövning ta upp

1.  i   ärende  som   avser  prövning

£llli£t29_ konkurrenslagen

(1982:729)___ ttigan Jmnmda

näringsidkare   föranleder   skadlig

verkan  av  en  konkunensbegrän.s-ning.

2.  i ärende som avser prövmng

enligt 6-9 9 dier 12 9 ttedje

stycket    produktsäkerhetslagen

(1988:1604)   frägan   humvida  en

vara eUer en tjänst medför sär­

skUd risk för skada pä person

eUer egendom.

Prop. 1992/93:56 Bilaga 9

16 9

Bestämmelserna i 5 kap. rättegångsbalken om offentiighd vid domstol äger motsvarande tiUämpning vid marknadsdomstolen.

UtPYcr vad som folier av första

stycket kan domstolen förordna att sammanttäde för handläeening av konkurrensbegränsnines-ärende skall  hållas inom  stängda dörrar,

pm det kan antegas att fgrhanj-

lingsafl?6t6t_____ i      irendsl        sMle

fgrsvaras till föUd av offentlig-belea.

18 9"

Marknadsdomstolen kas vid vite förelägga part eUer annan, som kan antagas ha upplysning att lämna som är av betydelse i äcendet, att instäUa sig personUgen mför domstolen. Domstolen kan beslute att den som si är part skall höras

Marknadsdomstolen Qi vid vite förelägga part eUer annan, som kan antas ha sådana upplysningar att lämna som är av betydelse i mald, att instäUa sig personligen inför domstolen. Domstolen kan beslufe att den som inte är part skaU höras

" Senaste lyddse 1988:1606. " Senaste lydelse 1987:757.

322

som vittne. Därvid äger 36 kap. 3, 5 och 6 99, 10 9 andra stycket, 11 9, 13 9 förste stycket och 14 9 rättegångsbalken motsvarande till­lämpning. Vägrar vitme utan gUtigt skäl att avlägga ed eller att avge vitmesmäl eller besvara fräga, fär domstolen vid vite förelägga vitmet att fullgöra sin skyldighet.

Part eller den som medverkar enligt 13 a § kan även föreläggas vid vite att tillhandahåUa domstolen hand-Ung, vamprov och liknande som kan ha betydelse i ärendet. Dette innebär dcxk gj skyldighet att röja yrkeshemlighet av teknisk natur.

som vitme. Därvid tillämpas 36 kap. 3, 5 och 6 99, 10 9 andra stycket, 11 9. 13 9 förste styckd cxh 14 9 rättegångsbalken. Vägrar vitme utan giltigt skäl att avlägga ed eUer att avge vitmesmäl eUer besvara fräga, fär domstolen vid vite förelägga vitmet att fullgöra sin skyldighet.

Part eller den som medverkar enUgt 13 a 9 får även föreläggas vid vite att tiUhandahåUa domstolen hand­ling, vamprov cxh liknande som kan ha betydelse i målet. Detfe innebär dock inte någon skyldighet att röja företegshemligheter av teknisk namr.

Prop. 1992/93:56 Bilaga 9

I   fräga  om  vite  som  avses  i  denna paragraf gäller  9  kap.   8   9 rättegångsbalken.

Den som ints är part och inte heller

 medverkar enligt 13 a 9 och som

 efter kallelse av Marknadsdomsto­

 len inställt sig inför domstolen har

 rätt till ersättning enligt vad i

 rättegångsbalken är föreskrivet om

 ersätming till vitme eller sakkunnig.

 I

mål

där

Konsumentombudsmannen

för

talan tillämpas besfemmelsema för mål om allmänt åtal. I andra mål tillämpas bestämmelsema för mål vari förlikning är tillåten. Skall ersätming utges av parteraa en för båda och båda för en, skall dom­stolen slutligt fördela kosmaden mellan dem med hälften gå vardera.

Den som gj är part cxh inte heller medverkar enligt 13 a 9 och som efter kallelse av marknadsdomstolen inställt sig inför domstolen har rätt till ersätming enligt vad i rätte­gångsbalken är föreskrivet om ersätming till vitme eller sakkun­nig. I ärende vari ombudsman för talan tillämpas bestämmelseraa för mål om allmänt åtal ogh i annat ärende besfåmmelseraa för mål vari förlikning är tillåten. Skall ersättning utges av parteraa en för båda cxh båcfe för en, skall domsto­len slutligt fördela kosmaden mellan dem med hälften å vardera.

323

19

Prop. 1992/93:56 Bilaga 9

I    marknadsdomstolens    beslut varigenom ärende eUer sådan fräga som avses i 15 a 9 avgörs anges de skål   pä   vilka   beslutet   gmncfes. Beslut som nu nämnts och beslut som avses i 15 9 andra stycket sändas tUl parteraa, till den som medverkar enligt 13 a 9 och till sådan myndighet som avses i 4     9     produktsäkerhetslagen (1988:1604) samma dag som domen eller beslutet meddelas.

I Marknadsdomstolens dom varige­nom mål eller såcfen fräga som avses i 15 a 9 avgörs skall de skäl anges pä vUka domen gmndas. Domen och ett sådant beslut som avses i 15 9 andra stycket skall sändas tUl parteraa, till den som medverkar enUgt 13 a 9 cxh till sädan myndighet som avses i 4 9 produktsäkerhetelagen (1988:1604) samma dag som dfit meddelas.

20 Skall ansökan, kallelse eller föreläggande tillställas part eller annan, sker det genom delgivning. Detsamma gäller beslut som sänds enligt 19 9- Annan handling fär tillställas part eller annan genom delgivning, om det anses erforder­ligt.

Delgivning av beslut av marknads­domstolen,     vilket     innefattar vitesföreläggande    enligt    konkur­renslagen   (1982:729).   marknads­föringslagen    (1975:1418),    lagen (1971:112)    om    avtalsvillkor    i konsumentförhållanden,     lagen (1984:292) om avtalsvillkor mellan näringsidkare   eller   produktsäker­hetslagen (1988:1604), får inte ske enligt  12  9  delgivningslagen (1970:428),   om    det   inte   finns anledning att ante att den sökte har avvikit eller på annat sätt håller sig undan.

9"

SkaU ansökan, kallelse eller före­läggande tillställas sn part eller någon annan, sker det genom del­givning. Etetsamma gäller dom eller beslut som sänds enligt 19 9- För andra handlingar får delgivning användas om dd anses erforderligt.

Delgivning av sådana domar eller beslut av Marknadsdomstolen, som innefattar vitesföreläggande enligt marknadsföringslagen (1975:1418), lagen (1971:112) om avtalsvillkor i konsumentförhållanden, lagen (1984:292) om avtalsvillkor mellan näringsidkare eller produktsäker­hetelagen (1988:1604), fär inte ske enligt 12 9 delgivningslagen (1970:428), om det inte finns anled­ning att anfe att den sökte har avvikit eller på annat sätt håller sig undan.

' Senaste lydelse 1988:1606. " Senaste lyddse 1988:1606.

324

Prop. 1992/93:56 Bilaga 9

1.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1993.

2.

13, 14, 15, 15 a, 16 cxh 18-20 99 i sina äldre lydelser skall fortfarande tillämpas vid handläggningen av ärenden om företagsförvärv enligt punkten 6 i övergångsbestämmelseraa till konkunenslagen (1992:000).

325

22 Riksdagen 1922/93. I saml. Nr 56

Prop. 1992/93:56

9.4 Försias tiU

Bilaga 9

lag om ändring i CECA-lagen (1972:762)

Härigenom föreskrivs att 10 9 CECA-lagen (1972:762) skaU upphöra att gäUa vid utgången av juni 1993.

326

9.5 Förslag tiU

Ug om ändring i aktiebolagsfegen (1975:1385)

Härigenom föreskrivs att 14 kap. 3 9 aktiebolagslagen (1975:1385) skaU ha följande lyddse.

14 kap. 3 9'

Nuvarande tydebe

Föreslagen tydelse

Hinder mot registrering möter om fusionen bai förbjudite enUgt kon­kunenslagen (1992:000) dier laeen (1992:000) om ett europeiskt eko-nonomiskt samarbetsområde (EES) eller om prövning av fusionen pågår enligt dessa fegar.

När avtal om fusion godkänte av bolagsstämman skaU dd anmälas av bofe-gd för registrering. Om det ej skett inom fyra månader firän bolagsstäm­mans beslut eUer om registreringsmyndighden genom fegakraftägande beslut avskrivit sådan anmälan eller vägrat registrering av avtalet, är firågan om fusion förfallen. Hinder mot registtering av avtal om fiision enligt 2 S möter 1. om fiisionen förbjudits enligt konkunenslayen   (1982:7291   eller

em_ näringsfrihelsombudsmannen

inle beslutet lämna fusionen utan åtgärd enligt 20 6 förste stycket

konkurrenslagen eller

Prop. 1992/93:56 Bilaga 9

2. om  yttrande företes från auktoriserad eller gcxlkänd revisor av vilket fiamgär att aktiekapite-let i det övertegande bolaget inle öventiger de överfetande bolagens sammanlagda verkliga värde för det övertagande bolaget.

För registtering av ett fusionsavtal enligt 2 S krävs vidare att ett ytttande företes från auktoriserad eller gcxlkänd revisor av vUket framgår att aktiekapitalet i det övertagande bolaget inte öventiger de överfetande bolagens samman­lagcfe verkliga värde för det över­tagande bolagd.

Denna feg ttäder i kraft den 1 juli 1993.

' Senaste lyddse 1982:733.

327

Prop. 1992/93:56

9.6 Förslag till

Bilaga 9

lag om jindrins i sekretesslagen (1980:100)

Härigenom föreskrivs att 8 kap. 4 9 sekretesslagen (1980:100) skaU upp­höra att gälfe vid utgången av juni 1993.

328

Prop. 1992/93:56

9.7 Förslag Ull

Bilaga 9

lag om ändring i bankaktiebolagslagen (1987:618)

Härigenom föreskrivs att 11 kap. 3 9 bankaktiebofegslagen (1987:618) skaU ha följande lydelse.

11 kap. 3 9

Nuvararuie tydebe

Föreslagen lydebe

När fusionsavtald har godkänte av bolagsstämman skaU det anmälas av dd överfetande bankaktiebolagd för registrering. Om detfe inte har skett inom fyra månader frän stämmans beslut eUer om bankinspektionen genom laga-kraftvunnd beslut har avskrivit en sädan anmälan eUer vägrat registrering av avtald, har frägan om fusion falUt.

Hinder mot registtering möter, om Hinder mot registtering möter, om

fiisionen har förbjudite enligt

fusionen har förbjudite enUgt

konkurrenslagen   (1982:729)   eller    konkunenslagen   (1992:000)   dier

om_ näringsfrihetsombudsmannen    lagen (1992:000) om ett europeiskt

inte har beslutet att lämna ftisio-

ekonomiskt samarixtsområde (EES)

nen utan åtgärd enligt 20 S förste eller om prövning av ftisionen

stvcket konkunenslagen.

pågår enligt dessa lagar.

För registrering av ett fiisionsavtal enligt 2 9 krävs vicfere att ett yttrande företes firän en auktoriserad revisor, av vUket främgär att aktiekapitalet i det övertagande bofeget inte överstiger de överlåtande bolagens samman­lagda verkUga värde för det övertegande bolaget.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1993.

329

9.8 Förslag till

lag om ändrinc i sparfoanksfegen (1987:619)

Härigenom föreskrivs att 7 kap. 4 9 sparbankslagen (1987:619) skaU ha följande lydelse.

Prop. 1992/93:56 Bilaga 9

7 kap. 4 9

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

När fiisionsavtald har gcxlkänte av sparfoanksstämman skaU det anmälas av den överfetande larbanken för registrering. Om detfe inte har skett inom fyra månader frän stämmans beslut eUer om bankinspektionen genom laga-krafitvunnd beslut har avskrivit en sådan anmälan eUer vägrat registrering av avtald, har firågan om fusion fallit. Hinder mot registtering möter, om    Hinder mot registrering möter, om

fusionen har förbjudite enligt konkunensfegen (1982:729) dier om näringsfrihetsombudsmannen inte har beslufet att lämna fusionen utan åtgärd enligt 20 S fönte stycket konkunenslagen.

fusionen har förbjudite enUgt konkurrenslagen (1992:000) eUer lagen (1992:000) om ett europeiskt ekonomiskt samarbeteomräde (EES) eller om prövning av fusionen pågår enligt dessa lagar.

Etenna lag träder i kraft den 1 juli 1993.

330

Prop. 1992/93:56

9.9 Förslag till

Bilaga 9

lag om indring i fSrenlngsbanksfegen (1987:620)

Härigenom föreskrivs att 10 kap. 4 9 föreningsbankslagen (1987:620) skaU ha följande lydelse.

10 kap. 4 9

Nuvararuie lydebe

Föreslagen lydebe

När fusionsavtald har gcxlkänte av föreningsbanksstämman skaU dd anmä­las av den överfetande föreningsbanken för registrering. Om detfe inte har skett inom fyra mänadei frän stämmans beslut eUer om bankinspektionen genom lagakraftägande beslut har avskrivit en sädan anmälan eUer vägrat registrering av avtalet, har frågan om fusion fiiUit.

Hinder mot registrering möter, om

Hinder mot registrering möter, om

ftisicmen har förbjudite enligt

fusionen    har    förbjudite    enUgt

konkunenslagen   (1982:729)   dier

konkunenslagen   (1992:000)   dier

om    näringsfrihetsombudsmannen

lagen (1992:000) om ett europeiskt

inte har beslutet att lämna fusio-

ekonomiskt samarbetsomräde (EES)

nen utan åtgärd enligt 20 S förste

eller   om   prövning   av   fusionen

stycket konkunenslagen.

pågår enligt dessa lagar.

Om fusionsavtalet har godkänts av fullmäktige, skaU registieringsanmälan innehäUa försälcran av styrelsen att underrättelse som avses i 7 kap. 12 9 Qärde stycket skett.

Etenna lag ttäder i kraft den 1 juli 1993.

331

9.10 Förslag till

lag om ftndring i Ugen (1987:667) om ekonomiska röreningar

Härigenom föreskrivs att 12 kap. 5 9 lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar skaU ha följande lydelse.

Prop. 1992/93:56 Bilaga 9

Nuvarande lydeke

niaf.5%

Föreslagen tydeke

När fusionsavtald har slutUgt godkänte av föreningsstämman skaU det anmälas av föreningen för registrering. Om detfe inte har skett inom fyra månader frän stämmans beslut eUer om registreiingsmyndigheten genom lagakraftägande beslut har avskrivit en sädan anmälan eUer vägrat registre­ring av avtald, har ftägan om fusion fialUt.

Hinder mot registrering möter, om ftisionen har förbjudite enligt konkunenslagen   (1982:729)   dier

om näringsfrihetsombudsmannen

inte har beslutet att lämna fusio­nen utan åtgärd enligt 20 S förste Stycket konkurrenslagen.

Hinder mot registrering möter, om fusionen har förbjudite enUgt kon­kunenslagen (1992:000) eller lagen (1992:000) om ett europeiskt eko­nomiskt samarbetsomräde (EES) eller om prövning av ftisionen pågår enligt dessa lagar.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1993.

332

9.11 Förslag till

lag om ändring i lagen (1992:138) om tUlämpning av avtal mellan

Sverige, Norge och EEG om civil luftfart.

Härigenom föreskrivs i fräga om lagen (1992:138) om tiUämpnmg av avtal mellan Sverige, Norge och EEG om civU luftfart att 21 9 skaU ha följande lydelse.

Prop. 1992/93:56 Bilaga 9

219

Nuvarande lydeke

För marknadsdomstolens prövning i faU som avses i 20 9 gäller, i den män särskUda föreskrifter inte har meddefete i denna lag, konkunens­lagen (1982:729) i tillämpliga delar.

Föreslagen tydebe

För marknadsdomstolens prövning i ftdl som avses i 20 9 gäUer, i den mån SärskUda föreskrifter inte har meddelate i denna lag, konkunens­lagen (1992:000) i tiUämpUga delar.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1993.

333

Lagrådet

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1992-06-26

Närvarande: justitierädet Bengt Rydin, regeringsrådet Stig von Bahr, justitierädet Inger Nysttöm.

EnUgt protokoU vid regeringssammanträde den 11 juni 1992 har regering­en efter anmälan av steterädel Per[REDACTED_EFTERNAMN] beslutet inhämte lagrädete yttrande över förslag till

1. konkunenslag,

2.

lag om ändring i lagen (1956:245) om uppgiftsskyldighet rörande pris-och konkunensförhållanden,

3.

lag om ändring i lagen (1970:417) om marknadsdomstol m.m.,

4.

lag om ändring i CECA-lagen (1972:762),

5.

lag om ändring i aktiebolagslagen (1975:1385),

6.

lag om ändring i sekretesslagen (1980:100),

7.

lag om ändring i bankaktiebolagslagen (1987:618),

8.

lag om ändring i sparbankslagen (1987:619),

9.

lag om ändring i föreningsbankslagen (1987:620),

10.

lag om ändring i lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar,

11.

lag om ändring i lagen (1992:138) om tillämpning av avtal mellan Sverige, Norge och EEG om civil luftfart.

Förslagen har inför lagrådet föredragite av rädmannen Kenny[REDACTED_EFTERNAMN] cxh hovrättsassessora Lars Schuer.

I ärendet har den 25 juni 1992 inkommit en skrivelse från Lantbmkaraas Riksförbund

Förslagen föranleder följande yttrande av lagrädet:

Förslaget till konkunenslag

Del försfeg tiU ny konkunenslag som läggs fram i lagrädsremissen innebär en skärpning av regelsystemet i förhållande tiU nuvarande ordning. Gmnd­tanken bakom förslaget är att företegen genom preventivt verkande sank­tioner skall avhållas från konkunensbegränsande samarbete cxh missbmk av marknadsmakt.

De materiella besfemmelsema i lagförslaget har konkunensregleraa inom EG som förebild. Denna inriktning på en reformerad nationell lagstiftning på omrädet ter sig naturiig. I fråga om handel över gränseraa medför ett

Prop. 1992/93:56 Bilaga 10

334

Prop. 1992/93:56 antagande av den i prop. 1991/92:170 föreslagna EES-lagen att EGs regler   Bilaga 10 skaU gälfe som svensk rätt. Intresset av att ha motsvarande bestämmelser för handel inom landet kan då åberopas för att EG-rätten läggs tiU gmnd även för den interaa svenska konkunenslagstiftningen. Fönlagd kan cxksä ses frisfeende som ett led i den allmänna anpassning av vår rättsordning tiU EG som pågår sedan några är tiUbaka Ofr lagrådet i nämnda prop. s. 216 0.

Lagrädet har granskat de föreslagna lösningarna i sak med utgångspunkt i den avsedda samordningen med EG-rätten. Någon anledning tUl invändningar firän lagrädete sida mot försfegd i denna del föreUgger inte.

Som påpekas i renussprotokolld medför en anpassning tiU rättsordningen inom EG att inte bara EG-domstolens praxis utan oclcsä praxis i andra länder med liknande lagstiftning får betydelse för tiUämpningen av den nya konkurrenslagen. Även den blivande EFTA-domstolens avgöranden kom­mer att vara vägledande. För att rättsutvecklingen pä konkurrensområdet skaU bli enhetiig är det därför av vikt att information om aktueU praxis inom EG cxh EES finns tillgängUg för dem som skall tiUämpa den svenska lagstiftnmgen.

Förslaget mnehåller också besfemmelser om de tillämpande organen, in­stansordningen cxh rättegångsförfarandd m.m. Vad som har föreslagite i dessa hänseenden synes tillgodose såväl kravet på rättssäkerhet som önske­målet om skyndsamhet i handläggningen.

Lagrädet har således inle något att erinra mot att en ny konlcurrenslag med det föreslagna innehåUet nu genomfön. Som firamgår i dd följande har förslaget dock i några avseenden givit anledning tiU anmärkningar eUer kommentarer.

39

Strävandena att så långt möjligt uppnå materieU rättelikhet mellan den nya konkunenslagen och EES-lagens konkurrensregler bör gälla även i fråga om den terminologiska utformningen. Detta underfettar lagtoUoiingen och främjar en enhetiig tillämpning av de båcfe regelverken. I den föreslagna EES-fegen (9 cxh 12 99) används begrcppd "företag" och inte det i nuvar­ande konlcunenslag brakade begreppet "näringsidkare". Också i dd nu remitterade förslaget används genomgående det i förevarande paragraf definierade begreppet "företeg". Dette mer renodfede konkurrensrätteUga begrepp är avsett att ha samma innebörd som i EG-rätten cxh därmed också EES-lagen.

Även om den sakliga skillnaden mellan de båda begreppen synes Uten - i den mån det alls finns någon - ansluter sig lagrädet till fönlaget pä denna

335

Prop. 1992/93:56 punkt. En fördel med den valda terminologin är att den har ett naturUgare   Bilaga 10 samband med det i fegen också förekommande uttrycket "företagsförvärv".

49

EnUgt förste meningen i paragrafens fönte stycke avses med företagsför­värv i lagen förvärv av företag som driver verksamhet inom landd. I andra meningen anges att som "företagsförvärv räknas ocksä förvärv av aktier, andelar i ett handelsbolag, en rörelse eller en del av en rörelse".

Med företag avses enUgt 3 9 fönfe stycket en fysisk eUer juridisk person som driver verksamhet av ekonomisk eUer kommenieU natur. Ett förvärv av ett aktiebolag, ekonomisk förening, handelsbolag eller liknande juricUsk person kan i princip inte genomföras på annat sätt än genom förvärv av aktier eller andelar i bolaget eUer föreningen. Etet framstår mot denna bakgmnd som något missvisande att - som skett i 4 9 försfe styckd - tiU företagsförvärv "cxksä" räkna förvärv av aktier eUer andelar i ett handels­bolag. Enligt lagrädete mening kan vad som sägs om aktier cxh andelar med fördel utgå. Någon bestämmelse om förvärv av del av rörelse synes heUer inte behövas, eftersom denna problematik behandlas i andra stycket. Lagrådet förordar därför att paragrafens förste stycke får följande lydelse:

"Med företegsförvärv avses i denna lag förvärv av företeg som driver verksamhet inom landet. Som företagsförvärv räknas cxkså förvärv av en rörelse samt fusion."

17 9

EnUgt förste stycket i denna paragraf får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer föreskriva om undanteg från förbudet i 6 9 för gmpper av avtal som uppfyller fömtsättningaraa i 8 9 (gmppundantag). I

18 9 anges att Konkunensverket fär återkalla det undantag som gäUer för

ett avtal på gmnd av gmppundantag, om avtalet har följder som är ofören­

Uga med 8 9-

Etet kan inskjutas att ett system med gmppundanfeg avses gälla även enUgt den föreslagna EES-lagen. I den lagen finns inte någon bestämmelse som ger regeringen rätt att beslute om gmppundantag.

Av förevarande 17 9 kan inte med säkerhet utiäsas vilken karaktär bemyn­digandet beträfiande gmppundanteg har. I remissens allmänna motivering anges emeUertid att fräga är om föreskrifter om verkställighet av lag (8 kap. 13 9 förste stycket regeringsformen) txh att bemyndigandet tagite in i den föreslagna konkunenslagen för upplysnings skull.

För att ett avtal skaU kunna omfattas av ett gmppundanteg erfordras enUgt 17 9 förste stycket att undanteget finns med i föreskrifter som regeringen

336

Prop. 1992/93:56 eller förvalmingsmyndighet utfärdat. Det är således inle tillräckUgt att Bilaga 10 gmppavteld uppfyUer samtUga i 8 9 angivna fömtsätmingar. Eten avsedda rätten för regeringen att utfärda föreskrifter om gmppundantag kan därför inte ses som en enbart teknisk utfyllnad av konkurrenslagens undantagsbe­stämmelser. Som lagtexten är formulerad har regeringen eUer förvaltnings­myndighet tiUddate en rätt att utfärcfe föreskrifter av mer långtgående slag. I reaUteten innebär bemyndigandet att regeringen får komplettera lagen med ett helt nytt instimt. Etenna konstimtiva effekt i förening med de viktiga rättsverkningar som är kopplade tiU ett gmppundantag leder enUgt lagrådete mening tiU slutsatsen att bemyndigandd inte utgör verkstälUgheteföreskrifler.

Föreskrifter om enskildas personUga ställning cxh deras personUga cxh ekonomiska förhållanden inbördes skaU enUgt 8 kap. 2 9 regeringsformen meddefes genom lag. Rätten att utfärda sådana föreskrifter kan inte delege­ras tiU regeringen eller förvalmingsmyndighet. Det i 17 9 förste stycket föreslagna bemyndigandet synes därför oförenligt med regeringsformen.

I den aUmänna motiveringen uttalas att en befogenhet för regeringen eUer Konkunensverket att utfärda generella undanteg frän förbudet i 6 9 for gmpper av avtal har fördelar från resurssynpunkt. Det sägs cxkså att en ordning med gmppundanteg ökar det nya systemete fömtsebarhet. Lagrädet har försfeelse för dessa argument. Fräga uppkommer därmed om det är möjUgt att åstedkomma en smidig reglering av gmppundanteg utan att komma i konflikt med normgivningssystemet i 8 kap. regeringsformen.

Såvitt lagrådet kan finna står här två lösningar tiU buds. Den ena är att införa materiella bestämmelser om gmppundanteg i själva lagtexten. I konkurrenslagen skulle exempelvis direkt anges att förbudet i 6 9 mte gäUer för sådana gmpper av avtal som uppfyller fömtsätmingama 18 9-Denna materiella besfemmelse kunde sedan kompletteras med verkställigheteföreskrifter utfärdade av regeringen eller förvalmingsmyn­dighet, om så bedöm-des nödvändigt.

Den andra lösningen är att utvidga tillämpningsområdet för dispenser frin förbudet 16 9- Som 8 9 har formulerate i det remitterade förslaget kan dispens avse endast ett enskilt avtaJ. Enligt 9 9 krävs vidare att ett före­tag, som vUl ha dispens, anmäler avtalet tiU Konkunensverket.

Det är en omstridd fråga hur vidsträckt tiUämpningsomrädet för en dis­pensbefogenhet kan vara. Tvekan kan räda, om direktiv till en mer obe­stämd krete av företeg - exempelvis köpmän som kan komma att sam­verka i en priskampanj - kan ges i form av ett dispenstxslul eUer om direktiven måste tas in i en förfatming. Lagrädet saknar anledning att i detta sammanhang närmare behandla gränsdragningen mellan normgivning och bemyndigande att bevilja dispenser. Så mycket synes dock kunna

337

konsteteras att utrymmet för dispenser rörande undanteg från förbudet i 6   Prop. 1992/93:56

9 är stöne än vad som föreslagite i 8 9-

Bilaga 10

519

Sådan undersökning som avses i paragrafen innefattar bl.a. rätt att granska ett företags "bokföring" (punkt 1, se även punkt 2). Termen bokföring ger uttryck för just det som, enUgt vad som har uppgivite vid föredragningen, åsyftas med den föreslagna granskningsrätten. I motsvarande bestämmelse i förslaget tiU EES-lag (12 9) har med utgängspunkt i det engelska uttryck­et "books" i stället använte termen "böcker". Att det - vilket har anförte i prop. 1991/92:170 (s. 178, jfr s. 230) - skuUe kunna Ugga en fara i att begagna den i sammanhanget mer adekvate termen bokföring kan lagrådd för sin del inte se. Lagrädet tillstyrker den i dd nu remitterade fönlaget valda terntinologin.

Övriga lagförslag

Fönlagen lämnas utan erinran.

338

Innehållsförteckning

Prop. 1992/93:56

Propositionens huvudsakliga innehåll.................... 

....... 

1

1

Ärendet och dess beredning.......................... 

2

2

Inriktningen av konkunenspolitiken.................. 

....... 

4

3

Gällande ordning på konkunensrättens område m.m.     

7

3.1. Den nuvarande svenska konkunenslagstiftningen   

7

3.2

De konkunensvårdande myndighetema....... 

8

3.3

EES-avtalet.......................................... 

9

3.4

EG:s konkunensregler............................. 

....... 

9

4

Behovet av en skärpt konkunenslagstiftning..... 

..... 

16

5

Regeringens förslag till ny konkunenslag.......... 

18

5.1 Förbjudna konkunensbegränsningar............ 

18

5.1.1

Konkunensbegränsande samarbete mellan före­tag cxh missbmk av dominerande ställning..................... 

18

5.1.2

Undantag från förbudet mot konkunensbegrän­sande samarbete     

23

5.1.3

Icke-ingripandebesked ................... 

..... 

28

5.1.4

Sanktioner mot överträdelser av förbuden     

29

5.1.5

OgUtighet.................................... 

31

5.1.6

Skadestånd ................................. 

..... 

32

5.1.7

Tillämpande organ och instansordning m.m    

34

5.2 Kontroll av företagsförvärv...................... 

38

5.2.1

Allmänt om företagsförvärv............. 

..... 

38

5.2.2

Dominerande ställning..................... 

..... 

40

5.2.3

Förvärvets påverkan på konkunensen m.m    

41

5.2.4

Förbud mot viss del av ett företagsförvärv m.m.

44

5.2.5

Uppbrytning av företagskoncentrationer       

45

5.2.6

Instansordningen........................... 

..... 

46

5.2.7

Anmälan, tidsfrister cxh interimistiskt förbud ..

47

5.2.8

Frivilliga åtaganden........................ 

..... 

50

5.3

Uppgiftsskyldighet och tvångsmedel.......... 

51

5.4

Ikraftträdande av och övergångsbestämmelser till den nya konkunenslagen 

55

6    (Dvriga lagstiftningsfrågor............................. 

57

6.1.

Ändringar i lagen om marknadsdomstol m.m. 

57

6.2.

Ändring i EES-lagen................................ 

59

6.3   Vilseledande extrapriser......................... 

61

7

Kostnader och andra effekter av förslagea....... 

62

8

Upprättade lagförslag.................................. 

65

9

Specialmotivering........................................ 

66

9.1

Förslaget till konkurrenslag....................... 

66

9.2

Förslaget tiU lag om ändring i lagen (1956:245) om upp­giftsskyldighet rörande pris- och konkurrensförhållanden

122

9.3

Förslaget tUI lag om ändring i lagen (1970:417) om mark­nadsdomstol m.m  

122

9.4

Förslaget tiU lag om ändring i CECA-lagen (1972:762) .

123

9.5

Förslaget    till    lag   om   ändring   i    aktiebolagslagen (1975:1385)       

123

339

9.6   Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100)

124     Prop. 1992/93:56

9.7-10   Förslagen till lagar om ändring i bankaktiebolagslagen

(1987:618),   sparbankslagen   (1987:619),   förenings­

bankslagen (1987:620) och lagen (1987:667) om eko­

nomiska föreningar...................................... 

.... 

124

9.11 Förslaget till lag om ändring i lagen om ett europeiskt eko­

nomiskt samarbetsområde (EES)............... 

124

10    Ärendet till riksdagen................................. 

.... 

124

Propositionens lagförslag................................... 

125

1

Förslag till konkurrenslag.............................. 

125

2

Förslag till lag om ändring i lagen (1956:245) om uppgiftsskyl­dighet rörande pris- och konkunensförhållanden................................. 

.... 

138

3

Förslag till lag om ändring i lagen (1970:417) om marknads­domstol m.m  

139

4

Förslag till lag om ändring i CECA-lagen (1972:762)  

149

5

Förslag till lag om ändring i aktiebolagslagen (1975:1385)...

150

6

Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100)         

151

7

Förslag till lag om ändring i bankaktiebolagslagen (1987:618)

152

8

Förslag till lag om ändring i sparbankslagen (1987:619)         

153

9

Förslag till lag om ändring i föreningsbankslagen (1987:620).

155

10

Förslag till lag om ändring i (1987:667) om ekonomiska för­eningar         

156

11

Förslag till lag om ändring i lagen om ett eurpeoskt ekonomiskt samarbetsområde (EES)............................................................... 

157

Utdrag ur regeringsprotokollet 1992-10-22............ 

.... 

158

Bilaga 1 Sammanfattning av betänkandet (SOU 1991:59) Konkur­

rens för ökad välfärd.............................         159

Bilaga 2 Lagförslag i betänkandet (SOU 1991:59) Konkunens för­

ökad välfärd.........................................         173

Bilaga 3 Förteckning över de remissinstanser som har yttrat sig

över betänkandet (SOU 1991:59) Konkunens för ökad

välfärd................................................         207

Bilaga 4 SammanstäUning av remissyttranden över delar av betän­kandet (SOU 1991:59) Konkunens för ökad välfärd...        208

Bilaga 5 Förslag i betänkandet (SOU 1991:104) Konkunensen

inom den kommunala sektorn till tillägg tiU förslaget om

en ny konkunenslag i betänkandet (SOU 1991:59)                 215

Bilaga 6 Sammanfattning av promemorian (Ds 1992:18) Ny kon­

kunenslag ...........................................         216

Bilaga 7 Lagförslag i promemorian (Ds 1992:18) Ny konkunens­

lag ....................................................         218

Bilaga   8 Sammanställning av remissyttranden över promemorian

(Ds 1992:18) Ny konkunenslag................         224

Bilaga   9 Lagrådsremissens lagförslag..................         302

Bilaga 10 Utdrag ur protokoll vid lagrådets sammanträde den 26

juni 1992.............................................         334

gotab   42172, Stockholm 1992                                                                                                                         340