Regeringens proposition

1995/96:177

Ändring i växtförädlarrättslagen (1971:392) m.m.

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 7 mars 1996

Ingvar[REDACTED_EFTERNAMN]

 Laila Freivalds

 (Justitiedepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

För nya växtsorter finns en särskild skyddsform, växtförädlarrätt. Skyddet, som

liknar patent, regleras i växtförädlarrättslagen (1971:392) och

växtförädlarrättskungörelsen (1971:393).I propositionen föreslås en ändring av

reglerna så att sorter av ett ytterligare antal växtsläkten och arter omfattas

av lagen.

 För att komplettera rådets förordning om gemenskapens växtförädlarrätt

föreslås vidare att det i växtförädlarrättslagen införs bestämmelser om

straffansvar vid intrång i en EG-växtförädlarrätt och om att avgift skall

betalas då en ansökan om EG-växtförädlarrätt ges in till Växtsortnämnden för

vidare befordran till gemenskapens växtsortmyndighet.

 Slutligen föreslås en ändring i övergångsbestämmelserna till lagen (1994:1510)

om ändring i varumärkeslagen (1960:644).

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut................................ 3

2 Lagtext.................................................... 4

 2.1 Förslag till lag om ändring i växtförädlarrättslagen

 (1971:392).......................................... 4

 2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1510) om ändring i

 varumärkeslagen (1960:644).......................... 8

3 Ärendet ................................................... 9

4 Europeiska gemenskapens växtförädlarrätt................... 11

5 Förslag till ändringar i växtförädlarrättslagen............ 15

 5.1 Utvidgning av växtförädlarrättslagens tillämpningsområde 15

 5.2 Lagstiftning till följd av EG-växtförädlarrättens tillämp-

 lighet i Sverige.................................... 16

6 Ändringar i lagen (1994:1510) om ändring i varumärkeslagen

 (1960:644)................................................. 17

7 Kostnader.................................................. 18

8 Författningskommentar...................................... 18

 8.1 Förslaget till lag om ändring i växtförädlarrättslagen

 (1971:392) ......................................... 18

 8.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1510) om ändring

 i varumärkeslagen (1960:644) ....................... 19

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

 1. antar regeringens förslag till lag om ändring i växtförädlarrättslagen

(1971:392),

 2. antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1994:1510) om

ändring i varumärkeslagen (1960:644).

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till

lag om ändring i växtförädlarrättslagen

(1971:392)

 Härigenom föreskrivs i fråga om växtförädlarrättslagen (1971:392)

 dels att det i lagen skall införas två nya paragrafer, 51 och 52 §§, samt

närmast före 51 § en ny rubrik av följande lydelse,

 dels att bilagan till lagen skall ha följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 EG-växtförädlarrätt

51 §

--------------------------------------------------------------------

 Den som ger in en ansökan om

 gemenskapens växtförädlarrätt till

 Växtsortnämnden för vidare

 befordran enligt artikel 49.2 i

 rådets förordning(EG) nr

 2100/941 av den 27 juli 1994

 om gemenskapens växtförädlarrätt

 skall betala en avgift med det

 belopp som regeringen bestämmer.

 52 §

--------------------------------------------------------------------

 Vid intrång i en gemenskapens

 växtförädlarrätt tillämpas bestäm-

 melserna i 36 § om ansvar för

 intrång i en växtförädlarrätt.

1EGT nr L 227, 1.9.1994, s. 1 (Celex 394R2100).

 Bilaga2

Acer spp. Lönn

Agrostis spp. Ven

Allium spp. Lök

Alopecurus pratensis L. Ängskavle

Alstroemeria L. Perulilja

Anethum graveolens L. Dill

Apium graveolens L. Selleri

Aronia spp. Aronia

Asparagus officinalis L. Sparris

Avena byzantina K.[REDACTED_EFTERNAMN] Rödhavre

Avena sativa L. Havre

Begonia spp. Begonia

Beta vulgaris L. ssp. vulgaris var.

altissima Döll Sockerbeta

Beta vulgaris L. ssp. vulgaris var.

conditiva Alef. Rödbeta

Beta vulgaris L. ssp. vulgaris var.

crassa Alef. Foderbeta

Betula spp.[REDACTED_EFTERNAMN]

Brassica napus L. var. oleifera Metzg.Raps

Brassica napus L. var. napobrassica (L.)

Rchb. Kålrot

Brassica nigra (L.) W.[REDACTED_EFTERNAMN] Svartsenap

Brassica oleracea L. Kål

Brassica oleracea L. ssp. acephala DC. Fodermärgkål

Brassica rapa L. var. oleifera Metzg. Rybs

Brassica rapa L. var. rapa (L.) Thell. Rova

Bromus arvensis L. Renlosta

Bromus inermis Leyss. Foderlosta

Camelina sativa (L.) Crantz Oljedådra

Cannabis sativa L. Hampa

Capsicum annuum L. Paprika

Caragana spp. Ärtbuske

Chaenomeles Lindl. Rosenkvitten

Chrysanthemum spp. Krysantemum

Clematis L. Klematis

Cornus spp. Kornell, snöbär

Crocosmia spp. Crocosmia

Cucumis melo L. Melon

Cucumis sativus L. Gurka

Cynosurus cristatus L. Kamäxing

2Senaste lydelse 1994:106

Dactylis glomerata L. Hundäxing

Daucus carota L. Morot

Dianthus caryophyllus L. Nejlika

Dracaena spp. Dracena

Euonymus spp. Spindelträd

Euphorbia spp. Julstjärna, Kristi

 törnekrona

Festuca spp. Svingel

Festulolium spp. Rajsvingel

Ficus spp. Fikus

Fragaria spp. Jordgubbar, smultron

Glycine max (L.) Merrill Sojaböna

Helianthus annuus L. Solros

Hippophae spp. Havtorn

Hordeum vulgare L. Korn

Impatiens spp. Balsamin

Kalanchoe Adans. Höstglöd, våreld

Lactuca sativa L. Sallat

Linum usitatissimum L. Lin

Lolium spp. Rajgräs

Lonicera spp. Try

Lupinus angustifolius L. Blålupin

Lupinus luteus L. Gullupin

Lycopersicon esculentum P. Mill. Tomat

Malus spp. (även grundstam) Äpple

Medicago spp. Lusern

Ornithopus sativus Brot. Seradella

Papaver somniferum L. Vallmo

Pastinaca sativa L. Palsternacka

Pelargonium L''''Hér. ex Ait. Pelargon

Petroselinum crispum (Mill.) Nym.

ex A. W. Hill Persilja

Petunia spp. Petunia

Phalaris arundinacea L. Rörflen

Phaseolus coccineus L. Rosenböna

Phaseolus vulgaris L. Böna

Philadelphus spp. Schersmin

Phleum spp. Timotej

Pisum sativum L. sensu lato Ärt

Poa spp. Gröe

Populus spp.[REDACTED_EFTERNAMN], poppel

Potentilla spp. Fingerört, tok

Prunus spp. (även grundstam) Körsbär, plommon, persika,aprikos

Pyrus spp. (även grundstam) Päron

Raphanus sativus L. var. niger (Mill.)

S. Kerner Rättika

Raphanus sativus L. var. radicula Pers. Rädisa

Rhododendron spp. Azalea,

 rhodo dendron

Ribes spp. (även grundstam) Vinbär, krusbär

Rosa spp.[REDACTED_EFTERNAMN], nypon

Rubus spp. Hallon, björnbär

Saintpaulia ionantha H. Wendl. Saintpaulia

Salix spp. Pil, sälg, vide

Scaveola aemula R.Br. Scaveola

Secale cereale L. Råg

Sinapis alba L. Vitsenap

Solanum tuberosum L. Potatis

Sorbus spp.[REDACTED_EFTERNAMN]

Spinacia oleracea L. Spenat

Spiraea spp. Spirea

Streptocarpus x hybridus Voss Kornettblomma

Syringa spp. Syrén

Trifolium hybridum L. Alsikeklöver

Trifolium pratense L. Rödklöver

Trifolium repens L. Vitklöver

Triticosecale Wittmack Rågvete

Triticum aestivum L. emend.

Fiori et Paol. Vete

Triticum durum Desf. Makaroni vete

Triticum turgidosecale Rågvete

Tulipa L. Tulpan

Vaccinium spp. Blåbär, lingon

Verbena spp. Verbena

Viburnum spp. Olvon

Vicia faba L. var. major Harz. Bondböna

Vicia faba L. var. minor Harz. Åkerböna

Vicia sativa L. Fodervicker

Vicia villosa[REDACTED_EFTERNAMN] Luddvicker

Zea mays L. Majs

_________

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1996.

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1510) om ändring i

varumärkeslagen (1960:644)

Härigenom föreskrivs att övergångsbestämmelserna till lagen (1994:1510) om

ändring i varumärkeslagen (1960:644)1 skall ha följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

--------------------------------------------------------------------

Denna lag träder i kraft i fråga Denna lag träder i kraft i fråga

om 14 § första stycket 8) och om 14 § första stycket 8 och 9,

andra stycket samt 50 - 64 §§ tredje och fjärde stycket samt

den dag regeringen bestämmer 50 - 64 §§ den dag regeringen

och i övrigt den 1 januari bestämmer och i övrigt den 1 ja-

1995. Om en ansökan om nuari 1995. De nya bestämmel-

registrering av ett varumärke serna får sättas i kraft vid

har kungjorts före den 1 olika tidpunkter. Om en ansökan

januari 1995, skall den om registrering av ett varumärke

behandlas och avgöras enligt har kungjorts före den 1 januari

lagen i dess äldre lydelse. 1995, skall den behandlas och

 avgöras enligt lagen i dess äldre

 lydelse.

3 Ärendet

För nya växtsorter finns det en särskild civilrättslig skyddsform, växtföräd-

larrätt. Skyddet, som liknar patent, regleras i växtförädlarrättslagen

(1971:392) och växtförädlarrättskungörelsen (1971:393). Den som har framställt

en ny växtsort kan genom en registrering få en viss ensamrätt att yrkesmässigt

utnyttja sorten. Skyddstiden är 20 år. Ansökningar om växtförädlarrätt prövas av

Statens växtsortnämnd.

 Lagstiftningen bygger på 1961 års internationella konvention för skydd av

växtförädlingsprodukter (Convention internationale pour la protection des obten-

tions végétales).

 Enligt 1 § växtförädlarrättslagen skall lagen tillämpas på växtsorter som

tillhör de växtsläkten och arter som anges i en särskild bilaga till lagen. En

grundläggande förutsättning för att man skall få en ny växtsort registrerad är

alltså att den tillhör de släkten eller arter som är upptagna i bilagan. Denna

omfattar för närvarande drygt 100 släkten och arter.

 Växtsortnämnden har i en framställning den 12 september 1995 till regeringen

föreslagit att växtförädlarrättslagen skall utvidgas till att omfatta Dracaena

spp. (dracena), hela släktet Euphorbia spp. (julstjärna, Kristi törnekrona),

Kalanchoe Adans. (höstglöd, våreld), hela släktet Pelargonium L''''Hér. ex Ait.

(pelargon) och Philadelphus spp. (schersmin).

 Vidare har Sveriges lantbruksuniversitet, institutionen för hortikulturell

växtförädling, i en framställning den 22 december 1995 föreslagit att bl.a.

Chaenomeles (rosenkvitten) och Clematis (klematis) tas upp i bilagan.

 Båda framställningarna har remitterats till Statens jordbruksverk, Patent- och

registreringsverket, Konkurrensverket, Statens utsädeskontroll, Lantbrukarnas

riksförbund, Svenska Lantmännens Riksförbund, Trädgårdsnäringens Riksförbund,

Hilleshög Aktiebolag, Svalöf[REDACTED_EFTERNAMN] Aktiebolag och Sveriges Industriförbund.

Därutöver har Sveriges lantbruksuniversitets framställning remitterats till

Statens växtsortnämnd. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig

hos Justitiedepartementet (dnr Ju 95-3476).

 Inom Europeiska unionen (EU) har antagits en förordning på växtförädlarrättens

område, rådets förordning (EG) nr 2100/94 av den 27 juli 1994 om gemenskapens

växtförädlarrätt. Genom förordningen infördes en gemensam europeisk

växtförädlarrätt som är gällande i alla unionens medlemsländer parallellt med de

olika staternas nationella skydd för växtsorter. Förordningen är direkt

tillämplig och gäller som lag här i landet.

 Under 1995 utarbetades i Justitiedepartementet en promemoria som innehåller

ett förslag till en helt ny växtförädlarrättslag (Ds 1995:69). Promemorian tar

upp dels frågan om en svensk anslutning till en reviderad version av 1961 års

internationella växtförädlarrättskonvention, dels frågan om kompletterande

nationell lagstiftning till följd av EG-förordningen. I sistnämnda avseende

föreslås bestämmelser dels om straffansvar vid intrång i en EG-växtförädlarrätt,

dels om avgifter som skall betalas då ansökningar om EG-växtförädlarrätt ges in

till Statens växtsortnämnd. Promemorian har remissbehandlats. En sammanställning

av remissyttrandena finns tillgänglig hos Justitiedepartementet (dnr Ju 95-

4495).

 Eftersom EG-förordningen har trätt i kraft och det är möjligt att ansöka om

gemenskapens växtförädlarrätt bör de kompletterande nationella bestämmelserna om

straffansvar och avgifter träda i kraft så snart som möjligt. Frågan om en ny

växtförädlarrättslag är fortfarande under beredning och den reviderade versionen

av den internationella växtförädlarrättskonventionen har ännu inte trätt i

kraft. Den del av promemorians lagförslag som rör frågor med anknytning till EG-

växtförädlarrätten behandlas därför i denna proposition.

 I ärendet föreslås dessutom en ändring i lagen (1994:1510) om ändring i

varumärkeslagen (1960:644).

Lagrådet

Förslaget om växtförädlarrättslagen innehåller, förutom en komplettering av

bilagan, endast två paragrafer. Den första av dem svarar mot 65 § första

meningen varumärkeslagen (1960:644) och den andra mot 66 § första meningen i

samma lag. De nämnda paragraferna, som granskades av Lagrådet, infördes som en

följd av en EG-förordning om gemenskapsvarumärken (prop. 1995/96:26). I förhål-

lande till dessa paragrafer har endast justeringar gjorts som föranleds av den

aktuella skyddsformens annorlunda benämning. Lagförslaget är i fråga om änd-

ringarna av sådan beskaffenhet att Lagrådets hörande skulle sakna betydelse.

Lagförslaget har därför inte granskats av Lagrådet. Detsamma gäller lagförslaget

rörande lagen (1994:1510) om ändring i varumärkeslagen (1960:644). Det

lagförslaget innehåller enbart en komplettering av en uppräkning i en övergångs-

bestämmelse av vilka delar av lagen som regeringen får sätta i kraft.

**FOOTNOTES**

1 Ändrad genom 1995:1278.

4 Europeiska gemenskapens växtförädlarrätt

År 1990 lade Europeiska kommissionen fram ett förslag till en förordning om

ensamrätt till växtsorter (Proposal for a Council Regulation [EEC] on Community

plant variety rights, COM [90] 347). Rådet antog den 27 juli 1994 förordning

(EG) nr 2100/94 om gemenskapens växtförädlarrätt. Förordningen publicerades i

gemenskapernas officiella tidning den 1 september 1994 (EGT Nr L 227) och trädde

i kraft samma dag. Enligt övergångsbestämmelserna blev dock flertalet artiklar

inte tilllämpliga förrän den 27 april 1995. Från och med detta datum blev det

möjligt att ansöka om gemenskapens växtförädlarrätt (EG-växtförädlarrätt).

 Genom förordningen inrättas en möjlighet att genom en enda ansökan få skydd

för en växtsort inom hela Europeiska unionen (EU). Ett centralt register skall

föras av gemenskapens växtsortmyndighet, vars slutliga lokalisering ännu inte är

bestämd. Tills vidare bedriver myndigheten sin verksamhet i Bryssel.

 Förordningen innebär inte något hinder för medlemsstaterna att på nationell

nivå behålla sina skyddssystem. Däremot skall det inte vara möjligt att få en

och samma växtsort skyddad både på nationell nivå och inom EG-systemet (artikel

3 och 92).

 EG-förordningens bestämmelser är tillämpliga på alla växtsläkten och växt-

arter.

 I EG-förordningen gäller som grundläggande skyddsförutsättningar att växt-

sorten är ny, särskiljbar, likformig och stabil (artikel 6-10).

 När det gäller EG-växtförädlarrättens omfattning och innebörd görs i artikel

13.2 en uppräkning av sju slags åtgärder som inte får vidtas utan tillstånd.

Dessa åtgärder är: produktion eller reproduktion (uppförökning), behandling med

avseende på förökning, erbjudande till försäljning, försäljning eller annan form

av saluföring, export från gemenskapen, import till gemenskapen samt lagring i

syfte att utföra någon av de nyss nämnda åtgärderna.

 Generellt fordras tillstånd när förfarandena innebär befattning med sortbe-

ståndsdelar. Därutöver utsträcker EG-förordningen ensamrätten också till skördat

material, men endast på villkor att detta erhållits genom att sortbeståndsdelar

använts utan tillstånd.

 En EG-växtförädlarrätt ger inte skydd för enbart den registrerade växtsorten

utan även för vissa närbesläktade sorter, däribland s. k. väsentligen avledda

sorter (artikel 13.5). Sådana sorter kan framställas genom att man med hjälp av

genteknik modifierar en sort som förädlats fram på traditionell väg. Genom att

skyddsomfånget utsträcks till väsentligen avledda sorter får den sortinnehavare

som har växtförädlarrätten till den ursprungliga sorten även ensamrätt till den

sort som blir resultatet av en sådan avledningsprocedur.

 Av artikel 13.8 följer en viss generell begränsning av EG-växtförädlarrätten.

Där sägs att utövandet av rätten inte får strida mot föreskrifter som antagits

på grund av vissa, särskilt angivna allmänna intressen, bl.a. miljöskydd och

säkerställande av konkurrens.

 Frågan om undantag för jordbrukare (farmer''''s privilege) regleras i artikel 14.

Principen framgår av artikel 14.1, där det anges att jordbrukare skall ha rätt

att på marken inom sina egna jordbruksföretag använda skördeprodukter av en

skyddad sort för förökningsändamål, om skördeprodukterna erhållits genom odling

av marken inom företaget. Detta gäller dock inte hybridsorter eller syntetiska

sorter.

 Jordbruksundantaget gäller inte generellt. I artikel 14.2 anges på vilka

växtarter undantaget är tillämpligt. Samtliga arter är att hänföra till fo-

derväxter, spannmål, potatis eller olje- och fiberväxter.

 Vidare sägs i artikel 14.3 att de närmare villkoren för tillämpningen av

undantagsbestämmelsen skall anges i tillämpningsföreskrifter som skall utformas

på grundval av vissa uppräknade principer. Till dessa principer hör att det

skördade materialet får rensas antingen av lantbrukaren själv eller av någon

uppdragstagare. Vidare fastslås att småbrukare inte skall behöva betala

ersättning till sortinnehavaren. Vissa riktlinjer för vilka som skall anses vara

småbrukare anges också. Den ersättning som andra jordbrukare än småbrukare kan

åläggas att betala skall vara betydligt lägre än licensavgiften.

 I artikel 15 anges ett antal begränsningar av gemenskapsväxtförädlarrättens

rättsverkningar. Inskränkningarna omfattar åtgärder av privat natur utan

affärsmässiga syften, experimentellt bruk och utnyttjande i syfte att förädla

fram andra växtsorter (breeder''''s exemption). Därutöver anges uttryckligen att

EG-växtförädlarrätten inte heller omfattar de nya sorter som framställs med

hjälp av den skyddade sorten, såvida inte bestämmelsen i artikel 13.5 om bl. a.

väsentligen avledda sorter är tillämplig. Slutligen klargörs i artikel 15 att

ensamrätten är begränsad i den mån det behövs för att principerna i artikel 13.8

(allmänna intressen), 14 (jordbruksundantag) och 29 (tvångslicens) skall kunna

upprätthållas.

 I artikel 16 slås fast att principen om regional konsumtion gäller inom EU.

Ensamrätten utsläcks alltså för växtmaterial som med förädlarens samtycke har

överlåtits inom gemenskapen.

 Reglerna om användning av rätt benämning i artiklarna 17 och 18 ger vid handen

att det finns en skyldighet för var och en som utnyttjar växtdelar av en skyddad

sort i kommersiella sammanhang att använda den registrerade benämningen. Vidare

är det inte tillåtet att använda en sådan benämning, eller en beteckning som kan

förväxlas med en sådan, för någon annan växtsort som tillhör samma eller en

besläktad växtart.

 Skyddstiden för gemenskapens växtförädlarrätt är 25 år (artikel 19). För vin

och träd är dock skyddstiden 30 år. Ensamrätten kan upphöra i förtid om

sortinnehavaren avstår sin rätt.

 Om det visar sig att någon av de grundläggande skyddsförutsättningarna inte

var uppfylld när EG-växtförädlarrätt beviljades, skall Växtsortmyndigheten

enligt artikel 20 förklara ensamrätten ogiltig. När det gäller likformighets-

och stabilitetskraven skall bristen leda till ogiltighet endast om ensamrätten

beviljades huvudsakligen på grundval av information och dokument som sökanden

tillhandahöll.

 För det fall det uppdagas att EG-växtförädlarrätt har beviljats en annan

person än den som är berättigad, skall rätten förklaras ogiltig, om den inte

förs över till den som har bättre rätt.

 Enligt artikel 21 finns även en möjlighet för Växtsortmyndigheten att upphäva

en EG-växtförädlarrätt med verkan endast för framtiden. Detta kan ske om

likformighets- och stabilitetskraven inte längre är uppfyllda. Vidare kan

ensamrätten upphävas om rättsinnehavaren underlåter att tillhandahålla material

för efterkontroll, att föreslå annan benämning eller att betala föreskriven

avgift. Detsamma gäller om rättsinnehavaren eller hans ombud inte längre

uppfyller de krav som gäller beträffande medborgarskap och hemvist.

 Av artiklarna 22 - 29 framgår att förordningen behandlar EG-växtförädlarrätten

som en förmögenhetstillgång som kan överlåtas, helt eller delvis upplåtas (li-

cens), utmätas osv.

 Den förmögenhetstillgång som ensamrätten representerar skall i första hand

anses finnas i det medlemsland där sortinnehavaren har sitt hemvist, säte eller

driftställe enligt vad som är antecknat i växtsortregistret.

 En EG-växtförädlarrätt får överlåtas endast till den som uppfyller kraven

rörande medborgarskap och skyldighet att i vissa fall ställa ombud.

 Reglerna om tvångslicens innebär att den som önskar få sådan licens kan ansöka

om det hos Växtsortmyndigheten. Även medlemsstater och kommissionen är behöriga

att göra ansökningar om att någon person eller viss kategori av personer skall

beviljas tvångslicens.

 Generellt gäller att tvångslicens får beviljas bara på grund av något allmänt

intresse. Växtsortmyndigheten skall fastställa skäliga villkor för licensen. Det

kan gälla tidsbegränsning av utnyttjandet och betalning av licens.

 Växtsortmyndigheten är ensam behörig att besluta om tvångslicens för en EG-

växtförädlarrätt. Medlemsstaternas domstolar och myndigheter får alltså inte

bevilja sådan licens.

 EG-växtförädlarrätt kan beviljas endast efter ansökan hos EG:s växtsort-

myndighet. Visserligen kan ansökan ges in till en nationell myndighet, men denna

skall då vidarebefordra handlingarna till Växtsortmyndigheten för prövning.

 En ansökan skall enligt artiklarna 53 och 54 prövas av Växtsortmyndigheten i

både formellt och materiellt hänseende. Den materiella granskningen omfattar

också en teknisk undersökning som skall utföras av särskilda provningsanstalter.

Vid dessa skall som regel provodlingar av växtsorten göras.

 Om Växtsortmyndigheten finner att det inte finns några hinder mot att bevilja

ensamrätt, skall ansökan bifallas (artikel 62). I samband därmed skall

myndigheten också pröva om den benämning som sökanden har föreslagit kan

godkännas. Visar det sig däremot att villkoren inte är uppfyllda, skall ansökan

avslås (artikel 61). Hindret kan vara av såväl formell som materiell natur.

 Växtsortmyndighetens beslut kan överklagas hos myndighetens över-

prövningsenhet, Överklagandenämnden. Var och en som berörs av ett beslut har

talerätt (artikel 68). Överklagandenämndens beslut får i vissa fall överklagas

hos EG-domstolen.

 I artikel 94 anges de gärningar som utgör intrång i en EG-växtförädlarrätt.

Det första fallet är att någon utför någon av de sju åtgärder som anges i

artikel 13.2 utan att vara berättigad till detta. Hit hör t. ex. yrkesmässig

försäljning av beståndsdelar av en skyddad växtsort.

 Det andra fallet är att någon underlåter att använda växtsortens korrekta

benämning när detta är obligatoriskt.

 Som ett tredje fall anges användning av en skyddad sorts benämning, eller en

snarlik benämning, på en annan växtsort på ett sätt som strider mot vad

förordningen föreskriver.

 Enligt artikel 94.1 kan två sanktioner komma ifråga då någon gör sig skyldig

till ett intrång. För det första kan en domstol förbjuda fortsatta intrång. För

det andra föreskrivs i artikel 94.1 att den som begått ett intrång skall betala

rimlig ersättning. Denna ersättningsskyldighet synes vara oberoende av om någon

oaktsamhet kan läggas intrångsgöraren till last.

 I de fall där intrång begås uppsåtligen eller av försumlighet kan ytterligare

skadeståndsansvar komma ifråga enligt artikel 94.2. Om försumligheten är ringa,

kan skadeståndet jämkas. I fråga om skadeståndets beräkning tillämpas enligt

artikel 97 nationell rätt.

 Talan om skadestånd - liksom talan om bättre rätt till en EG-växtförädlarrätt

- skall väckas vid nationell domstol.

 Av artikel 107 följer att medlemsstaterna skall se till att överträdelser

straffsanktioneras och att straffskalan är densamma som vid intrång i den

motsvarande rätt som följer av inhemsk lag.

5 Förslag till ändringar i växtförädlarrättslagen

5.1 Utvidgning av växtförädlarrättslagens tillämpningsområde

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Växtförädlarrättslagens tillämpningsområde skall|

| utvidgas till att omfatta Chaenomeles (rosenkvitten), Clematis |

| (klematis), Dracaena spp. (dracena), Euphorbia spp. |

| (julstjärna, Kristi törnekrona), Kalanchoe Adans. (höstglöd, vår-|

| eld), Pelargonium L''''Hér. ex Ait. (pelargon) och Philadelphus |

| spp. (schersmin). |

--------------------------------------------------------------------

 Växtsortnämndens förslag: Växtsortnämnden föreslår att växtförädlarrättslagens

tillämpningsområde utvidgas att omfatta dracena, hela släktet Euphorbia

(julstjärna, Kristi törnekrona), höstglöd, våreld, hela släktet pelargon samt

schersmin.

 Lantbruksuniversitetets förslag: Lantbruksuniversitetet föreslår att sorter av

Hippophae spp. (havtorn), Chaenomeles (rosenkvitten), Aronia (bäraronia) och

Clematis (klematis) skall kunna bli föremål för växtförädlarrätt.

 Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser tillstyrker förslagen eller lämnar

dem utan erinran.

 Skälen för regeringens förslag: För att omfattas av växtförädlarrätt bör,

enligt vad som för närvarande gäller, ett växtsläkte eller en växtart vara

odlingsbar och således tillhöra kulturväxterna. Det bör också finnas ett behov

av att skydda sorter av släktet eller arten i fråga. Det måste slutligen finnas

en möjlighet att prova sorterna för registrering (jfr SOU 1969:15 s. 73 f.).

 I likhet med Växtsortnämnden respektive Lantbruksuniversitetet och samtliga

remissinstanser anser regeringen att det finns förutsättningar att låta sorter

av rosenkvitten, klematis, dracena, hela släktet Euphorbia, höstglöd, våreld,

hela släktet pelargon samt schersmin omfattas av växtförädlarrätt. Regeringen

föreslår därför att växtförädlarrättslagens tillämpningsområde utvidgas till att

omfatta sådana sorter.

 Den nu gällande lagens tillämpningsområde omfattar redan havtorn och

bäraronia. Lantbruksuniversitetets framställan beträffande dessa arter

föranleder därför inte något förslag från regeringens sida.

5.2 Lagstiftning till följd av EG-växtförädlarrättens tillämplighet i Sverige

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: I växtförädlarrättslagen införs bestämmelser om|

| straffansvar för intrång i en EG-växtförädlarrätt och om att avgift|

| skall betalas då en ansökan om EG-växtförädlarrätt ges in till |

| Växtsortnämnden för vidare befordran till gemenskapens växtsort-|

| myndighet. |

--------------------------------------------------------------------

 Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens (se pro-

memorian s. 133).

 Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det

utan erinran.

 Skälen för regeringens förslag: Reglerna i EG-förordningen om gemenskapens

växtförädlarrätt innehåller bestämmelser om skadestånd m.m. vid överträdelse av

växtförädlarrätten (sjätte delen i förordningen). Bestämmelserna om sanktioner

omfattar emellertid inte - som en följd av kompetensfördelningen inom EU -

regler om ansvar. I artikel 107 föreskrivs i stället att medlemsstaterna skall

vidta alla nödvändiga åtgärder för att se till att samma straffbestämmelser

gäller för överträdelser av gemenskapens växtförädlarrätt som för intrång i en

nationell växtförädlarrätt. Reglerna i växtförädlarrättslagen om straffansvar

vid intrång i en växtförädlarrätt bör alltså göras tillämpliga också på intrång

i gemenskapens växtförädlarrätt.

 Enligt artikel 49.2 kan en ansökan om gemenskapens växtförädlarrätt ges in

till en nationell myndighet för vidare befordran till Växtsortmyndigheten.

Myndigheten får ta ut en avgift som inte får överstiga de administrativa

kostnaderna för att ta emot och vidarebefordra ansökan.

 I Sverige är det Växtsortnämnden som är behörig att ta emot ansökningar.

Regeringen föreslår att den som ger in en ansökan till Växtsortnämnden för

vidare befordran enligt artikel 49.2 skall betala en avgift och att regeringen

får bemyndigande att bestämma beloppet.

6 Ändringar i lagen (1994:1510) om ändring i varumärkeslagen (1960:644)

Hösten 1994 genomfördes vissa ändringar i varumärkeslagen (1960:644), bl.a. som

en följd av Sveriges tillträde till det s.k. Madrid-protokollet (prop.

1994/95:59, bet. 1994/95:LU7, rskr. 1994/95:108. SFS 1994:1510). Ändringarna i

denna del innebar dels att vissa nya paragrafer rörande registrering m.m. av

varumärken enligt Madrid-protokollet infördes i varumärkeslagen (50 - 64 §§) och

dels att 14 § första stycket kompletterades med en ny punkt 8 enligt vilken

varumärkesregistrering enligt Madridprotokollet skall kunna vara hinder för

senare registrering av nationella varumärken. I övergångsbestämmelserna

bemyndigades regeringen att bestämma när dessa ändringar skulle träda i kraft.

Regeringen har ännu inte bestämt när ändringen i 14 § skall träda i kraft.

 Hösten 1995 genomfördes ytterligare ändringar i varumärkeslagen. Dessa

ändringar var en följd av rådets förordning (EG) nr 40/94 av den 20 december

1993 om gemenskapsvarumärken (prop. 1995/96:26, bet. 1995/96:LU6, rskr.

1995/96:66, SFS 1995:1277). Ändringarna innebar bl.a. att gemenskapsvarumärken

skall kunna vara hinder för senare registrering av nationella varumärken.

Eftersom 1994 års ändringar med anledning av Madrid-protokollet inte trätt i

kraft genomfördes 1995 års ändringar bl.a. genom införande av en ny punkt 8 i 14

§ första stycket; i 14 § infördes vidare två nya stycken. Dessa ändringar trädde

i kraft den 1 januari 1996. Samtidigt beslutades om en ändring i lagen 1994:1510

i de delar den ännu inte trätt i kraft. Ändringen innebär bl.a. att den regel

som i 1995 års lagstiftningsärende återfinns under punkt 8 i 14 § första stycket

i stället återfinns under punkt 9 medan punkt 8 i likhet med vad som ursprungli-

gen föreskrevs tar sikte på registreringar enligt Madrid-protokollet (se SFS

1995:1278). I lagstiftningsärendet gjordes emellertid ingen ändring i över-

gångsbestämmelserna till 1994 års ändringar. Till följd härav saknas bemyndi-

gande för regeringen att till fullo sätta i kraft de bestämmelser som riksdagen

har beslutat om.

 Denna brist bör omgående åtgärdas genom en ändring i övergångsbestämmelserna

till lagen (1994:1510) om ändring i varumärkeslagen. Det föreslås att så sker.

7 Kostnader

På grund av införandet av gemenskapens växtförädlarrätt kommer troligen antalet

ansökningar om nationell växtförädlarrätt att minska. Det förhållandet att det

blir möjligt att skydda växtsorter av ytterligare några släkten och arter kan

inte antas kompensera denna minskning. Den minskade arbetsbörda som införandet

av gemenskapens växtförädlarrätt torde innebära för Växtsortnämnden motsvaras av

minskade intäkter från ansöknings- och årsavgifter.

 För det arbete som nämnden måste lägga ned på mottagande och vidarebefordran

av ansökningar om EG-växtförädlarrätt kommer nämnden att kompenseras genom

avgifter.

 Kriminaliseringen av intrång i EG-växtförädlarrätten kan inte förväntas leda

till någon ökad belastning för domstolarna eller åklagarväsendet. Marknaden,

aktörerna och växtsorterna är desamma oavsett om ett visst förfarande utgör

intrång i en nationell växtförädlarrätt eller en EG-växtförädlarrätt. Det finns

därför ingen anledning att anta att det totala antalet brott på

växtförädlarrättens område kommer att öka. Under de 25 år som det har funnits

ett växtförädlarrättssystem i Sverige har det, såvitt är känt, inte förekommit

några brottmål enligt växtförädlarrättslagen.

 Vid en samlad bedömning finns det således inte grund för att anta att de

föreslagna ändringarna kommer att leda till några ökade utgifter för staten.

8 Författningskommentar

8.1 Förslaget till lag om ändring i växtförädlarrättslagen (1971:392)

51 §

Den som ger in en ansökan om gemenskapens växtförädlarrätt till Växtsortnämnden

för vidare befordran enligt artikel 49.2 i rådets förordning (EG) nr 2100/94 av

den 27 juli 1994 om gemenskapens växtförädlarrätt skall betala en avgift med det

belopp som regeringen bestämmer.

Paragrafen lägger en skyldighet på sökanden att betala en avgift för ansökan som

ges in till Växtsortnämnden och bemyndigar regeringen att bestämma avgiftens

belopp.

52 §

Vid intrång i en gemenskapens växtförädlarrätt tillämpas bestämmelserna i 36 §

om ansvar för intrång i en växtförädlarrätt.

Genom denna paragraf uppfyller Sverige skyldigheten enligt artikel 107 i

förordningen om gemenskapens växtförädlarrätt att i nationell lagstiftning

straffbelägga intrång i gemenskapens växtförädlarrätt. Som nämnts i avsnitt 4

anges i artikel 94 de gärningar som utgör intrång i gemenskapens

växtförädlarrätt.

8.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1510) om ändring i varumär-

keslagen (1960:644)

Övergångsbestämmelserna

Denna lag träder i kraft i fråga om 14 § första stycket 8 och 9, tredje och

fjärde stycket samt 50 - 64 §§ den dag regeringen bestämmer och i övrigt den 1

januari 1995. De nya bestämmelserna får sättas i kraft vid olika tidpunkter. Om

en ansökan om registrering av ett varumärke har kungjorts före den 1 januari

1995, skall den behandlas och avgöras enligt lagen i dess äldre lydelse.

Ändringen har behandlats i avsnitt 6.

JUSTITIEDEPARTEMENTET

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 7 mars 1996.

Närvarande: statsrådet Hjelm-Wallén, ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN], Hedborg,[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet Freivalds

_________________

Regeringen beslutar proposition 1995/96:177 Ändringar i växtförädlarrättslagen

m.m.

Rättsdatablad

--------------------------------------------------------------------

Författningsrubrik Bestämmelser som inför, Celexnummer för bak-

 ändrar, upphäver eller omliggande EG-regler

 upprepar ett

 normgivningsbemyndi-

 gande

--------------------------------------------------------------------

Växtförädlarrättslagen 51 § 394R2100

(1971:392)