Regeringens proposition

 1992/93:242

 om minskad statlig reglering av kommunernas

 ansvar för boendefrågor

 Regeringen föreslår riksdagen att anta de förslag som har

 tagits upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokollet den 30

 mars 1993.

 På regeringens vägnar

 Carl[REDACTED_EFTERNAMN]

 Bo[REDACTED_EFTERNAMN]

 Propositionens huvudsakliga innehåll

 I propositionen föreslås att de särskilda reglerna i bostads-

 försörjningslagen om skyldighet för en kommun att upprätta och

 redovisa bostadsförsörjningsprogram tas bort. Detsamma gäller

 reglerna om skyldighet att informera om bostadsmarknadsläget.

 Varje kommun får själv bestämma i vilka former den vill be-

 driva sådan verksamhet i fortsättningen. Det föreslås också

 att reglerna om skyldighet att förmedla ansökningar om stat-

 liga lån och bidrag samt i övrigt medverka i administrationen

 av statens stöd till bostäder slopas.

 Vidare föreslås att de särskilda reglerna i bostadsförsörj-

 ningslagen om skyldighet för en kommun att anordna avgiftsfri

 bostadsförmedling tas bort, liksom möjligheten för regeringen

 att förordna om kommunal bostadsförmedling. En kommun får

 själv besluta om den skall bedriva bostadsförmedling och om

 avgifter skall tas ut för förmedlingens tjänster. Reglerna om

 avgifter för yrkesmässig bostadsförmedling tillämpas även i

 fråga om kommunernas avgiftsuttag. Också reglerna om kommunal

 bostadsanvisningsrätt föreslås avskaffade.

 Bostadsförsörjningslagen och lagen om kommunal bostadsanvis-

 ningsrätt föreslås bli upphävda vid utgången av juni 1993. En

 regel om rätt för en kommun att använda kommunala medel för

 att lämna enskilda hushåll ekonomiskt stöd till boendet tas

 vid samma tidpunkt in i en särskild lag.

 Propositionens lagförslag

 1 Förslag till

 Lag om upphävande av lagen (1947:523) om kommunala åtgärder

 till bostadsförsörjningens främjande m.m.

 Härigenom föreskrivs att lagen (1947:523) om kommunala

 åtgärder till bostadsförsörjningens främjande m.m. skall

 upphöra att gälla vid utgången av juni 1993.

 Bestämmelserna i 2 § i den upphävda lagen om skyldighet för

 en kommun att förmedla lån och bidrag gäller dock fortfarande

 i fråga om ärenden i vilka ansökan har kommit in till kommunen

 före utgången av juni 1993.

 2 Förslag till

 Lag om upphävande av lagen (1987:1274) om kommunal

 bostadsanvisningsrätt

 Härigenom föreskrivs att lagen (1987:1274) om kommunal

 bostads- anvisningsrätt skall upphöra att gälla vid utgången

 av juni 1993.

 Den upphävda lagen gäller dock fortfarande i den utsträckning

 som följer av punkt 2 i övergångsbestämmelserna till lagen

 (1993:000) om ändring i bostadsrättslagen (1991:614).

 Utfästelser som lämnats enligt 2 § i den upphävda lagen

 gäller fortfarande om inte fastighetsägaren inom tre månader

 från det att lagen upphörde att gälla meddelar kommunen att

 han vill frånträda utfästelsen.

 3 Förslag till

 Lag om kommunalt stöd till boendet

 Härigenom föreskrivs följande.

 En kommun får lämna enskilda hushåll ekonomiskt stöd i syfte

 att minska deras kostnader för att anskaffa eller inneha en

 permanentbostad.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1993.

 4 Förslag till

 Lag om ändring i jordabalken

 Härigenom föreskrivs att 12 kap. 1, 32, 39 och 65 a §§

 jordabalken skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 12 kap.

 1 §1

 Detta kapitel avser avtal, genom vilka hus eller delar av hus

 upplåts till nyttjande mot ersättning. Detta gäller även om

 lägenheten upplåtits genom tjänsteavtal eller avtal i

 anslutning till sådant avtal.

 Innefattar avtalet även upplåtelse av jord att nyttjas

 tillsammans med lägenheten, skall detta kapitel tillämpas på

 avtalet, om jorden skall användas för trädgårdsodling i mindre

 omfattning eller för annat ändamål än jordbruk. Förenas ett

 tjänsteavtal, som ej är av ringa betydelse, med upplåtelse av

 såväl lägenhet för bostadsändamål som jord, skall kapitlet

 tillämpas, om upplåtelsen av lägenheten är mera betydelsefull

 än upp- låtelsen av jorden.

 Med bostadslägenhet avses lägenhet som upplåtits för att helt

 eller till en inte oväsentlig del användas som bostad. Med

 lokal avses annan lägenhet än bostadslägenhet.

 Vad som föreskrivs i detta kapitel om sambor gäller sådana

 samboförhållanden där en ogift kvinna och en ogift man bor

 tillsammans under äktenskapsliknande förhållanden.

 Förbehåll som strider mot en bestämmelse i detta kapitel är

 utan verkan mot hyresgästen eller den som har rätt att träda i

 hans ställe, om ej annat anges.

 Omfattar hyresavtalet fler än tio bostadslägenheter, som

 hyresgästen skall hyra ut i andra hand, får parterna avtala om

 förbehåll som strider mot vad som sägs i detta kapitel om

 sådana lägenheter, under förutsättning att förbehållet inte

 strider mot bestämmelserna om lokaler och inte heller avser

 rätten till förlängning av avtalet eller grunderna för

 fastställande av hyresvillkoren i samband med sådan

 förlängning. Ett sådant förbehåll gäller endast om det

 godkänts av hyresnämnden. Godkännande behövs dock inte om

 staten, kommun, landstingskommun, kommunalförbund,

 allmännyttigt bostadsföretag eller aktiebolag, som helt ägs av

 en kommun eller landstingskommun, är hyresvärd.

 1Senaste lydelse 1987:1275.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 Om upplåtelse i vissa fall

 av bostadslägenheter finns

 bestämmelser i lagen

 (1987:1274) om kommunal

 bostadsanvisningsrätt.

 32 §2

 Hyresgästen får inte överlåta hyresrätten utan hyresvärdens

 samtycke, om ej annat följer av 34-37 §§.

 Vägras samtycke utan skälig anledning eller lämnar

 hyresvärden ej besked inom tre veckor efter det att samtycke

 begärdes, får hyresgästen säga upp hyresavtalet.

 Om förbud i vissa fall för

 hyresvärden att medverka till

 överlåtelse av hyresrätten

 till en bostads- lägenhet

 finns bestämmelser i 6 §

 lagen (1987:1274) om kommunal

 bostadsanvisningsrätt.

 39 §3

 Hyresgästen får ej utan hyresvärdens samtycke i andra hand

 upplåta lägenheten i dess helhet utom i fall som avses i andra

 stycket eller i 40 §.

 Har en bostadslägenhet upplåtits till en kommun, får kommunen

 upplåta lägenheten i dess helhet i andra hand. Hyresvärden

 skall genast underrättas om upplåtelsen.

 Om förbud i vissa fall för

 hyresvärden att medverka till

 att en bostadslägenhet

 upplåts i andra hand finns

 bestämmelser i 6 § lagen

 (1987:1274) om kommunal

 bostadsanvisningsrätt.

 65 a §4

 Ingen får ta emot, träffa avtal om eller begära ersättning av

 hyressökande för anvisning av bostadslägenhet för annat

 ändamål än fritidsändamål. Sådan ersättning får dock utgå vid

 yrkesmässig bostadsförmedling enligt grunder som föreskrivs av

 regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer.

 I fråga om en kommuns rätt

 att ta ut ersättning vid

 bostadsför- medling gäller

 särskilda bestämmelser i

 lagen (1947:523) om kommunala

 åtgärder till bostads-

 försörjningens främjande m.m.

 2Senaste lydelse 1987:1276.

 3Senaste lydelse 1987:1276.

 4Senaste lydelse 1991:611.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 Den som uppsåtligen bryter mot första stycket döms till böter

 eller fängelse i högst sex månader. Är brottet grovt, döms

 till fängelse i högst två år.

 Den som har uppburit otillåten ersättning är skyldig att

 betala tillbaka den.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1993.

 5 Förslag till

 Lag om ändring i bostadsförvaltningslagen (1977:792)

 Härigenom föreskrivs att det i bostadsförvaltningslagen

 (1977:792) skall föras in en ny paragraf, 25 a §, av följande

 lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 25 a §

 Om en fastighet är ställd under

 tvångsförvaltning och det behövs

 medel för en åtgärd för fastig-

 hetens skötsel som inte kan

 uppskjutas utan risk för att

 någon bostadshyresgäst lider

 allvarlig skada eller olägenhet,

 får en kommun på begäran av

 förvaltaren förskottera visst

 belopp.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1993.

 6 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1973:188) om arrendenämnder och

 hyresnämnder

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1973:188) om

 arrendenämnder och hyresnämnder

 dels att 16 d § skall upphöra att gälla,

 dels att rubriken närmast före 16 d § skall utgå,

 dels att 4, 22, 23 och 32 §§ skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 4 §1

 Hyresnämnd som avses i 12 kap. 68 § jordabalken har till

 uppgift att

 1. medla i hyres- eller bostadsrättstvist,

 2. pröva tvist om åtgärdsföreläggande enligt 12 kap. 16 §

 andra stycket, ändrad användning av lokal enligt 12 kap. 23 §

 andra stycket, skadestånd enligt 12 kap. 24 a §, överlåtelse

 av hyresrätt enligt 12 kap. 34-37 §§, upplåtelse av lägenhet i

 andra hand enligt 12 kap. 40 §, förlängning av hyresavtal

 enligt 12 kap. 49 §, hyresvillkor enligt 12 kap. 54 §,

 återbetalning av hyra och fastställande av hyra enligt 12 kap.

 55 b §, uppskov med avflyttning enligt 12 kap. 59 § eller

 föreläggande enligt 12 kap. 64 §, allt jordabalken,

 2 a. pröva tvist om hyresvillkor enligt 22-24 §§

 hyresförhandlingslagen (1978:304) eller om

 återbetalningsskyldighet enligt 23 § samma lag,

 3. pröva tvist om medlemskap enligt 2 kap. 10 §, skyldighet

 att upplåta bostadsrätt enligt 4 kap. 6 § eller villkor för

 upplåtelse av bostadsrätt enligt samma §, hyresvillkor enligt

 4 kap. 9 §, upplåtelse av lägenhet i andra hand enligt 7 kap.

 11 § eller utdömande av vite enligt 11 kap. 2 §, allt

 bostadsrättslagen (1991:614),

 4. pröva fråga om godkännande av överenskommelse som avses i

 12 kap. 1 § femte stycket, 45 eller 56 § jordabalken eller av

 beslut som avses i 9 kap. 16 § första stycket 1 eller 2,

 bostadsrättslagen,

 5. vara skiljenämnd i hyres- eller bostadsrättstvist,

 5 a. pröva tvist mellan hyresvärd och hyresgästorganisation

 enligt hyresförhandlingslagen,

 6. pröva frågor enligt bostadssaneringslagen (1973:531) och

 bostads-förvaltningslagen (1977:792),

 7. pröva frågor enligt lagen (1975:1132) om förvärv av

 hyresfastighet m.m.,

 8. pröva frågor enligt lagen

 (1987:1274) om kommunal

 bostadsanvisningsrätt,

 1Senaste lydelse 1991:620.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 9. pröva frågor enligt lagen 8. pröva frågor enligt lagen

 (1982:352) om rätt till fas- (1982:352) om rätt till

 tighetsförvärv för ombildning fastighetsförvärv för ombildning

 till bostadsrätt. till bostadsrätt.

 Ärende upptages av den hyresnämnd inom vars område

 fastigheten är belägen. Ärende som avses i 10, 17 eller 18 §

 lagen om förvärv av hyresfastighet m.m. upptages dock av

 hyresnämnden i den ort där bolagets styrelse har sitt säte

 eller, i fråga om handelsbolag, där förvaltningen föres.

 22 §2

 Beslut av nämnd äger, sedan Beslut av nämnd äger, sedan

 tid för klander eller besvär tid för klander eller besvär

 utgått när talan får föras utgått när talan får föras mot

 mot beslutet, rättskraft, beslutet, rättskraft, såvitt

 såvitt därigenom avgjorts därigenom avgjorts fråga som

 fråga som avses i 1 § första avses i 1 § första stycket 2

 stycket 2 eller 5 eller 4 § eller 5 eller 4 § första stycket

 första stycket 2, 2 a, 3, 2, 2 a, 3, 5 a, 6, 7 eller 8.

 5 a, 6, 7, 8 eller 9. Vad som Vad som sagts nu gäller dock ej

 sagts nu gäller dock ej beslut, varigenom ansökan om

 beslut, varigenom ansökan om åtgärdsföreläggande enligt 12

 åtgärdsföreläggande enligt 12 kap. 16 § andra stycket eller

 kap. 16 § andra stycket eller tillstånd enligt 12 kap. 23 §

 tillstånd enligt 12 kap. 23 § andra stycket, 34-37 eller 40 §

 andra stycket, 34-37 eller 40 jordabalken eller 7 kap. 11 §

 § jordabalken eller 7 kap. bostadsrättslagen (1991:614)

 11 § bostadsrättslagen eller ansökan om uppskov enligt

 (1991:614) eller ansökan om 12 kap. 59 § jordabalken eller

 uppskov enligt 12 kap. 59 § ansökan om förbud eller medgi-

 jordabalken eller ansökan om vande som avses i 2 a § bostads-

 förbud eller medgivande som saneringslagen (1973:531) eller

 avses i 2 a § bostads- yrkande om rätt till förhand-

 saneringslagen (1973:531) lingsordning enligt 9 §

 eller yrkande om rätt till hyresförhandlingslagen

 förhandlingsordning enligt 9 (1978:304) lämnats utan bifall.

 § hyresförhandlingslagen

 (1978:304) eller ansökan om

 anvisningsrätt enligt 3 §

 lagen (1987:1274) om kommunal

 bostadsanvisningsrätt lämnats

 utan bifall.

 Bestämmelserna i 27 och 28 §§ förvaltningslagen (1986:223) om

 omprövning av beslut skall inte tillämpas hos nämnderna.

 2Senaste lydelse 1991:620.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 23 §3

 Om fullföljd av talan mot Om fullföljd av talan mot hyres-

 hyresnämndens beslut i ärende nämndens beslut i ärende enligt

 enligt 12 kap. jordabalken 12 kap. jordabalken eller

 eller hyresförhandlingslagen hyresförhandlingslagen

 (1978:304) eller i ärende (1978:304) eller i ärende

 angående bostadsrätt, angående bostadsrätt,

 bostadssanering eller bostadssanering eller särskild

 särskild förvaltning eller i förvaltning eller i ärende

 ärende enligt lagen enligt lagen (1975:1132) om

 (1975:1132) om förvärv av förvärv av hyresfastighet m.m.,

 hyresfastighet m.m., enligt eller lagen (1982:352) om rätt

 lagen (1987:1274) om kommunal till fastighetsförvärv för

 bostadsanvisningsrätt eller ombildning till bostadsrätt

 lagen (1982:352) om rätt till finns bestämmelser i 12 kap. 70

 fastighetsförvärv för § jordabalken, 31 § hyres-

 ombildning till bostadsrätt förhandlingslagen, 11 kap. 3 §

 finns bestämmelser i 12 kap. bostadsrättslagen (1991:614), 21

 70 § jordabalken, 31 § hyres- § bostadssaneringslagen

 förhandlingslagen, 11 kap. (1973:531), 34 § bostadsförvalt-

 3 § bostadsrättslagen ningslagen (1977:792), 25 §

 (1991:614), 21 § lagen om förvärv av

 bostadssaneringslagen hyresfastighet m.m. samt 15 §

 (1973:531), 34 § lagen om rätt till fas-

 bostadsförvalt- ningslagen tighetsförvärv för ombildning

 (1977:792), 25 § lagen om till bostadsrätt.

 förvärv av hyresfastighet

 m.m., 16 § lagen (1987:1274)

 om kommunal

 bostadsanvisningsrätt samt 15

 § lagen om rätt till

 fastighetsförvärv för

 ombildning till bostadsrätt.

 Hyresnämndens yttrande enligt 12 a § första stycket får inte

 överklagas.

 Hyresnämndens beslut får Hyresnämndens beslut får

 överklagas genom besvär hos över-klagas genom besvär hos

 bostads-domstolen, om nämnden bostads-domstolen, om nämnden

 1. avvisat ansökan som avses 1. avvisat ansökan som avses i

 i 8, 11, 14-16, 16 a, 16 c, 8, 11, 14-16, 16 a, 16 c eller

 16 d eller 16 e § eller av- 16 e § eller avvisat besvär,

 visat besvär, 2. avskrivit ärende enligt

 2. avskrivit ärende enligt 8-10, 15 a, 16, 16 a, 16 c

 8-10, 15 a, 16, 16 a, 16 c, eller 16 e §, dock ej när

 16 d eller 16 e §, dock ej ärendet kan återupptagas,

 när ärendet kan återupptagas,

 3. förordnat angående ersättning för någons medverkan i

 ärendet,

 4. utdömt vite eller annan påföljd för underlåtenhet att

 iaktta föreläggande eller ådömt straff för förseelse i

 förfarandet,

 5. utlåtit sig i annat fall än som avses i 3 i fråga som

 gäller allmän rättshjälp.

 3Senaste lydelse 1991:620.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 En besvärshandling som avses i tredje stycket skall ges in

 till hyresnämnden inom tre veckor från den dag beslutet

 meddelades.

 I fråga om handläggningen hos hyresnämnden av en be-

 svärshandling som avses i första eller tredje stycket

 tillämpas bestämmelserna i 52 kap. 2 och 4 §§

 rättegångsbalken.

 32 §4

 Föres ej talan mot nämnds Föres ej talan mot nämnds beslut

 beslut enligt 9 kap. 14 § enligt 9 kap. 14 § eller 12 kap.

 eller 12 kap. 24 a §, 55 a § 24 a §, 55 a § sjunde stycket

 sjunde stycket eller 55 b § eller 55 b § jordabalken, 22,

 jordabalken, 22, 23, 26 eller 23, 26 eller 27 §

 27 § hyresförhandlingslagen hyresförhandlingslagen

 (1978:304), 13 a § denna lag (1978:304), 13 a § denna lag

 eller 13 eller 15 § eller 25 eller 13 eller 15 § eller 25 §

 § första stycket första stycket bos-

 bostadsförvaltningslagen tadsförvaltningslagen (1977-

 (1977:792) eller 9 eller 10 § :792), får beslutet verkställas

 lagen (1987:1274) om kommunal såsom lagakraftägande dom.

 bostadsanvisningsrätt, får

 beslutet verkställas såsom

 lagakraftägande dom.

 Har hyresnämnden med stöd av 31 § första stycket

 bostadsförvalt- ningslagen förordnat att beslut enligt 13

 eller 15 § eller 25 § första stycket nämnda lag skall lända

 till efterrättelse genast, får även sådant beslut, om

 bostadsdomstolen ej förordnat annat, verkställas såsom

 lagakraftägande dom.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1993.

 4Senaste lydelse 1988:409.

 7 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1974:1082) om bostadsdomstol

 Härigenom föreskrivs att 28 § lagen (1974:1082) om

 bostadsdomstol skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 28 §1

 Beslut av bostadsdomstolen Beslut av bostadsdomstolen äger

 äger rättskraft, såvitt rättskraft, såvitt därigenom

 därigenom avgjorts fråga som avgjorts fråga som avses i 4 §

 avses i 4 § första stycket 2, första stycket 2, 2 a, 3, 5 a,

 2 a, 3, 5 a, 6, 7, 8 eller 9 6, 7 eller 8 lagen (1973:188) om

 lagen (1973:188) om arrendenämnder och hyresnämnder.

 arrendenämnder och hyres- Vad som sagts nu gäller dock ej

 nämnder. Vad som sagts nu beslut, varigenom ansökan om

 gäller dock ej beslut, vari- åtgärdsföreläggande enligt 12

 genom ansökan om åtgärds- kap. 16 § andra stycket eller

 föreläggande enligt 12 kap. tillstånd enligt 12 kap. 23 §

 16 § andra stycket eller andra stycket, 34, 36 eller 37 §

 tillstånd enligt 12 kap. 23 § jordabalken eller ansökan om

 andra stycket, 34, 36 eller förbud eller medgivande som

 37 § jordabalken eller avses i 2 a §

 ansökan om förbud eller med- bostadssaneringslagen (1973:531)

 givande som avses i 2 a § eller yrkande om rätt till

 bostadssaneringslagen förhandlingsordning enligt 9 §

 (1973:531) eller yrkande om hyresförhandlingslagen

 rätt till förhandlingsordning (1978:304) lämnats utan bifall.

 enligt 9 § hyresför-

 handlingslagen (1978:304)

 eller ansökan om anvis-

 ningsrätt enligt 3 § lagen

 (1987:1274) om kommunal

 bostadsanvisningsrätt lämnats

 utan bifall.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1993.

 1Senaste lydelse 1988:929.

 8 Förslag till

 Lag om ändring i bostadsrättslagen (1991:614)

 Härigenom föreskrivs att 2 kap. 9 § och 4 kap. 5 §

 bostadsrättslagen (1991:614) skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 kap.

 9 §

 Skall en bostadsrättsförening Skall en bostadsrättsförening i

 i annat fall än som avses i annat fall än som avses i 8 §

 8 § upplåta bostadsrätt till upplåta bostadsrätt till en

 en lägenhet och ansöker någon lägenhet och ansöker någon om

 om medlemskap i föreningen i medlemskap i föreningen i syfte

 syfte att erhålla lägenheten att erhålla lägenheten är

 är föreningen skyldig att föreningen skyldig att bevilja

 bevilja medlemskap endast om medlemskap endast om den sökande

 1. har tecknat för- handsavtal

 den sökande har tecknat för- enligt 5 kap.

 handsavtal enligt 5 kap.

 eller

 2.

 den sökande dels har anvisats

 bostadsrätt av en kommun

 enligt lagen (1987:1274) om

 kommunal

 bostadsanvisningsrätt dels

 uppfyller de villkor som

 enligt 3 § gäller för inträde

 i samband med övergång.

 Medlemskap enligt första Medlemskap enligt första

 stycket 1 behöver inte be- stycket behöver inte beviljas

 viljas förrän den ekonomiska förrän den ekonomiska planen har

 planen har registrerats en- registrerats enligt 3 kap. och

 ligt 3 kap. och lägenheten lägenheten står klar för

 står klar för inflyttning. inflyttning.

 En kommun till vilken

 bostadsrätt skall anses

 upplåten enligt lagen

 (1987:1274) om kommunal

 bostadsanvisningsrätt för-

 värvar medlemskap i före-

 ningen genom upplåtelsen.

 4 kap.

 5 §

 Upplåtelse av en lägenhet med Upplåtelse av en lägenhet med

 bostadsrätt skall ske bostadsrätt skall ske

 skriftligen, om inte något skriftligen, om inte något annat

 annat följer av lagen följer av lagen (1991:615) om

 (1987:1274) om kommunal omregistrering av vissa

 bostadsanvisningsrätt eller bostadsföreningar till

 lagen (1991:615) om om- bostads-rättsföreningar.

 registrering av vissa

 bostadsföreningar till

 bostads-rättsföreningar.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 I upplåtelsehandlingen skall följande anges: parternas namn,

 den lägenhet upplåtelsen avser samt de belopp som skall

 betalas som insats och årsavgift samt i förekommande fall

 upplåtelseavgift.

 1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1993.

 2. Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om anvisning

 eller upplåtelse som har skett enligt lagen (1987:1274) om

 kommunal bostadsanvisningsrätt.

 Finansdepartementet

 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 30 mars 1993

 Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden

[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén, Dinkelspiel,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],

[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], P.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

 Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

 Proposition om minskad statlig reglering

 av kommunernas ansvar för boendefrågor

 1 Inledning

 Bostads- och byggmarknaderna har under många år kännetecknats

 av omfattande regleringar. Många av dessa regleringar har haft

 nackdelen att de drivit upp produktionskostnaderna, både

 direkt genom långtgående krav i olika avseenden och indirekt

 genom att de leder till en byråkrati som på olika sätt

 förlänger byggprocessen och därmed fördyrar produktionen.

 I och med regeringsskiftet på hösten 1991 inleddes ett

 omfattande förändrings- och förenklingsarbete. Som ett led i

 detta arbete tillkallades bl.a. en särskild utredare (f.d.

 statsrådet Georg Danell) med uppgift att föreslå ändringar i

 syfte att förenkla och avbyråkratisera regelsystemet inom

 bostads- och byggmarknaderna. Utredaren, som antog namnet

 utredningen om statens stöd för bostadsfinansieringen, har i

 betänkandet Avreglerad bostadsmarknad, del II (SOU 1992:47)

 bl.a. föreslagit en rad ändringar när det gäller de

 föreskrifter som i dag reglerar den kommu-nala verksamheten

 inom bostadssektorn.

 Förslagen har remissbehandlats. En förteckning över remiss-

 instanserna bör fogas till protokollet i detta ärende som

 bilaga 1. En sammanställning av remissyttrandena i den del som

 rör bostadsförsörjningen har upprättats och finns tillgänglig

 i Finansdepartementet, dnr 2972/92.

 Vidare har 1991 års bostadsförmedlingsutredning (särskild

 utredare har varit länsrådet Allan Johansson) lagt fram vissa

 förslag om kommunal bostadsförmedling i betänkandet Bo-

 stadsförmedling i nya former (SOU 1992:71). Även detta

 betänkande har remissbehandlats. En förteckning över

 remissinstanserna bör fogas till protokollet i detta ärende

 som bilaga 2. En sammanställning över remissyttrandena har

 upprättats och finns tillgänglig i Finansdepartementet, dnr

 3729/92.

 2 Allmänna utgångspunkter

 Jag tar nu upp frågan om kommunernas ansvar för boendet och i

 vilken utsträckning det bör bli föremål för statlig reglering.

 Med en inriktning att avreglera bostadsmarknaden och att lägga

 ansvaret för bostads- marknaden och byggandet på olika

 fastighetsägare är det naturligt att pröva vilka regler som

 behöver finnas för den kommunala verksamheten på detta område.

 En rimlig utgångspunkt är därvid att man förutsätter att en

 kommun självmant vidtar de åtgärder som behövs för att kom-

 muninnevånarna skall kunna få godtagbara bostäder i kommunen.

 Kommunernas befogenheter och skyldigheter bör så långt möjligt

 styras av kommunallagen och socialtjänstlagen. Särskild

 lagstiftning bör tillgripas bara om staten har krav på att

 kommunerna vidtar åtgärder som annars inte skulle komma till

 stånd eller om dessa lagar inte ger kommunerna rätt att vidta

 nödvändiga åtgäder.

 Med dessa utgångspunkter kommer jag i det följande att

 föreslå att huvuddelen av de regler som i dag återfinns i

 lagen (1947:523) om kommunala åtgärder till bostadsförsörj-

 ningens främjande m.m. (bostadsförsörjningslagen) slopas.

 Vidare kommer jag att föreslå att lagen (1987:1274) om kommu-

 nal bostadsanvisningsrätt upphävs.

 3 Gällande reglering av kommunernas

 skyldigheter och rättigheter

 3.1 Bostadsförsörjningslagen

 Bostadsförsörjningslagen tillkom 1947 som ett led i samhällets

 intresse att få i gång och styra ett bostadsbyggande efter

 kriget. Lagen innehåller bestämmelser om såväl befogenheter

 som skyldigheter för kommunerna när det gäller kommunala

 åtgärder för att främja bostadsförsörjningen och

 bostadsbyggandet inom kommunen. Regler om kommunernas

 befogenheter finns huvudsakligen i 1 och 6 §§ lagen. De

 handlar främst om rätten att använda kommunala skattemedel.

 Enligt 1 § får en kommun ställa medel till förfogande för

 åtgärder som sänker den enskildes bostadskostnader. Med stöd

 av denna bestämmelse kan kommunen t.ex. lämna bostadsbidrag

 till större belopp än som följer av statliga bidragsregler.

 Kommunen kan också på annat sätt subventionera

 bostadskostnaderna för olika grupper. Ett vanligt kommunalt

 ekonomiskt stöd är borgen för enskilda som bygger bostäder.

 Paragrafen ger också kommunen rätt att lämna stöd till allmän-

 nyttiga bostadsföretag t.ex. för att täcka hyresförluster.

 Enligt 6 § får kommunen i fråga om fastigheter som står under

 tvångsförvaltning enligt bostadsförvalt- ningslagen (1977:792)

 förskottera medel för åtgärder avseende fastighetens skötsel

 som inte kan anstå.

 Regler om kommunala skyldigheter finns i 2-4 §§ lagen. I 2 §

 föreskrivs att en kommun är skyldig att förmedla statliga lån

 och bidrag på bostadsområdet samt att vid sådan statlig låne-

 och bidragsverksamhet biträda vid bygggnadskontroll och

 låneförvaltning och utöva insyn i bostadsrättsföreningars

 verksamhet. Den närmare omfattningen av denna skyldighet

 bestäms av regeringen och anges genom bestämmelser i de olika

 låne- och bidragsförordningarna. Enligt 2 § är en kommun också

 skyldig att fortlöpande samla uppgifter om

 bostadsförsörjningen i kommunen och på begäran underrätta bo-

 stadssökande om möjligheterna att få bostad i kommunen,

 bostädernas belägenhet, storlek och utrustning,

 bostadskostnader samt andra förhållanden som bostadssökande

 behöver ha kännedom om.

 Enligt 3 § lagen skall en kommun fortlöpande bedriva bo-

 stadsförsörjningsplanering i syfte att främja att alla i

 kommunen får en egen bostad av god kvalitet samt att

 ändamålsenliga åtgärder för bostads- försörjningen inom

 kommunen förbereds och genomförs. Bostadsförsörjningsplane-

 ringen skall komma till uttryck i ett program som skall antas

 av kommunfullmäktige. Kommunen skall också varje år lämna

 redovisning av bostadsförsörjningsplaneringen till länsstyrel-

 sen och länsbostadsnämnden på sätt som bestäms av regeringen.

 Redovisningsskyldighetens omfattning framgår närmare av

 förordningen (1984:338) om redovisning av den kommunala bo-

 stadsförsörjningsplaneringen.

 Om det behövs för att främja bostadsförsörjningen är vidare

 kommunen skyldig enligt 4 § att anordna bostadsförmedling.

 Reglerna ger även regeringen möjlighet att ålägga en kommun

 att anordna förmedling, liksom möjlighet att förordna att

 flera kommuner skall anordna gemensam bostadsförmedling och

 tillämpa enhetliga grunder vid anvisning av bostäder. I samma

 paragraf föreskrivs också att kommunal bostadsförmedling skall

 vara avgiftsfri. Avgift får dock tas ut för sådana tjänster

 som bostadsförmedlingen tillhandahåller och som inte avser

 registrering och anvisning av bostad till registrerad bo-

 stadssökande. Storleken på sådana avgifter bestäms av

 kommunen.

 I 5 § bostadsförsörjningslagen slutligen finns en bestämmelse

 som är kopplad till reglerna om kommunal bostadsförmedling.

 Enligt den bestämmelsen har en kommun rätt att besluta att

 anvisning eller förmedling av bostäder genom den kommunala bo-

 stadsförmedlingen skall ske under villkor att den bo-

 stadssökande medverkar till att den bostad som han hyr eller

 innehar med bostadsrätt och som han lämnar i sam- band med

 inflyttningen i den nya bostaden, överlåts på den bostads-

 sökande som kommunen eller kommunalförbundet anvisar. Om den

 som lämnar bostaden innehar den med hyresrätt kan kommunen med

 stöd av 35 § hyreslagen föra talan om tillstånd till

 lägenhetsbyte. Hyresgästens medverkan brukar i allmänhet bestå

 i att han ber hyresvärden skriva under en s.k. värdförbin-

 delse, dvs. en skriftlig utfästelse att hyra ut den

 ledigblivna lägenheten till någon som anvisas av den kommunala

 bostads-förmedlingen och som värden kan godta som hyresgäst.

 3.2 Lagen om kommunal bostadsanvisningsrätt

 Lagen om kommunal bostadsanvisningsrätt innehåller regler som

 ger en kommun rätt att anvisa bostadssökande till

 bostadslägenhet som upplåts med hyresrätt eller bostadsrätt

 för annat ändamål än fritidsändamål. Lagen bygger på att

 överenskommelser om anvisningsrätt i första hand skall träffas

 mellan kommunen och husägarna (1 och 2 §§). Om överens-

 kommelser inte kan nås ger lagen kommunen möjlighet att hos

 hyresnämnden ansöka om ett beslut om anvisningsrätt för

 lägenheterna i ett visst hus. Hyresnämnden skall meddela

 kommunen anvisningsrätt i den utsträckning det behövs för

 bostadsförsörjningen. Beslut om anvisnings-rätt skall inte

 fattas om det är oskäligt med hänsyn till de särskilda villkor

 som gäller för upplåtelserna av lägenheterna i huset, det

 intresse som husägaren kan ha att förfoga över lägenheterna

 eller övriga omstän-digheter. Beslutet kan förenas med vite (3

 §) och innebär i övrigt bl.a. förbud för husägaren att upplåta

 en ledig lägenhet, som omfattas av beslutet, till någon annan

 än den som kommunen anvisar eller till kommunen (6 §).

 4 De särskilda reglerna om kommunala

 bostadsförsörjningsprogram m.m.

 Mitt förslag: De särskilda reglerna i bostadsförsörjnings-

 lagen om skyldighet för en kommun att upprätta och redovisa

 bostadsförsörjningsprogram tas bort, liksom reglerna om skyl-

 dighet att informera om bostadsmarknadsläget och att förmedla

 ansökningar om statliga lån och bidrag samt i övrigt medverka

 i administrationen av statens stöd till bostäder. Varje kommun

 svarar liksom hittills för bostadsförsörjningen men bestämmer

 själv i vilka former den vill bedriva verksamheten.

 Utredningen om statens stöd för bostadsfinansieringen: Utred-

 ningens förslag överensstämmer i huvudsak med mitt förslag.

 Remissinstanserna: Flertalet av de remissinstanser som yttrat

 sig över utredningens förslag i dessa delar tillstyrker eller

 lämnar förslaget utan erinran. Några remissinstanser uttrycker

 oro för att förslaget leder till förstärkt segregation och att

 kommunerna får svårare att hjälpa de svaga grupperna på

 bostadsmarknaden.

 Skälen för mitt förslag: Det råder allmänt sett enighet

 mellan utredningen och remissinstanserna om att de särskilda

 regler som det här är fråga om kan slopas. Enligt utredningen

 saknas det i dag skäl att genom lag ålägga kommunerna att

 vidta olika åtgärder för att främja bostadsförsörjningen inom

 ett område. Boverket instämmer i bedömningen att någon

 reglering av formerna för kommunala åtgärder för att främja

 bostadsförsörjningen inte längre är behövlig eller önskvärd.

 Svenska kommunförbundet menar att berörda bestämmelser i lagen

 innebär en onödig statlig detaljstyrning av kommunerna.

 Vad särskilt gäller bostadsförsörjningsplaneringen anser

 utredningen att kommunerna själva bör få avgöra behovet av att

 upprätta särskilda bostadsförsörjningsplaner. Staten bör i

 framtiden lita på att kommunerna gör det i den omfattning de

 finner det angeläget. Boverket framhåller att

 bostadsförsörjningsplaneringen i många kommuner i dag är ett

 samordningsinstrument mellan fysisk planering och

 verksamhetsplanering och att behovet av ett sådant instrument

 finns. Formerna kan dock vara olika beroende på de lokala

 förhållandena.

 Även jag anser att de särskilda regler det här är fråga om

 bör kunna slopas. Som jag har nämnt i det föregående bör

 utgångspunkten vara att kommunen självmant vidtar de åtgärder

 som behövs för att kommuninnevånarna skall kunna få godtagbara

 bostäder. Statliga regler för en verksamhet bör utfärdas bara

 om staten har krav på att kommunen vidtar åtgärder som inte

 skulle komma till stånd annars. Något som tyder på att detta

 skulle vara fallet har inte framkommit i beredningen av detta

 ärende när det gäller planering för bostadsbyggande. Som

 utredningen framhåller har dessutom kommunerna redan genom sin

 skyldighet att upprätta översikts- och detaljplaner som

 möjliggör bostadsbyggande ett statligt reglerat ansvar för

 bostadsförsörjningen i kommunen. Jag vill i samman-hanget

 särskilt stryka under att ett slopande av kravet på särskilda

 kommunala bostadsförsörjningsprogram m.m. inte syftar till att

 ändra den hävdvunna principen om kommunernas grundläggande

 ansvar för boendefrågor. Den principen ändras inte till följd

 av vad jag har föreslagit. Jag vill också med anledning av

 vissa remissynpunkter framhålla att frågan om i vad mån plan-

 och bygglagens bestämmelser om översiktsplaner behöver

 kompletteras i syfte att förtydliga planens innebörd i nu

 berört avseende enligt min mening bör anstå tills vidare och

 prövas i anslutning till den pågående översynen av plan- och

 bygglagen.

 Kommunen har genom planmonopolet bestämmanderätten över var

 och när det skall byggas. Fastställandet av särskilda

 bostadsförsörjningsprogram har enligt många givit ett

 värdefullt tillfälle till diskussion och därmed medfört en

 möjlighet till att väga olika intressen emot varandra. Jag

 utgår från att kommunerna även i framtiden ser till att

 medborgarnas insyn och möjlighet att påverka bostadsbyggandets

 inriktning och omfattning inte åsidosätts i den kommunala

 planeringen. Jag vill också framhålla att mitt förslag inte

 hindrar en kommun från att även i fortsättningen upprätta

 särskilda bostadsförsörjningsprogram.

 Inte heller utgör behovet av information om det planerade

 bostadsbyggandet enligt min mening ett tillräckligt skäl för

 att upprätthålla en särskild generell ordning för den

 kommunala bostadsförsörjningsplaneringen. Sådan information

 får vid behov tas fram på annat sätt.

 Vad gäller den information om bostadsmarknaden som en kommun

 enligt bostadsförsörjningslagen är skyldig att ta fram och

 lämna till den som söker bostad anser jag i likhet med

 utredningen att man kan förutsätta att sådan information tas

 fram av marknaden. Uppgifter om olika upplåtelseformer och om

 enskilda lägenheter lämnas bäst av respektive fastighetsägare

 eller där bostäderna faktiskt finns för visning.

 Vad sedan gäller kommunernas skyldighet att förmedla statligt

 stöd för bostadsfinansieringen bestäms den som framgått i

 praktiken genom bestämmelser för respektive stödsystem. I

 samband med de materiella förändringar som har genomförts för

 det verksamhetsmässigt mest omfattande stödet, nämligen stödet

 för ny- och ombyggnad av bostäder, har också

 förfarandereglerna nu ändrats. Ansökningar om stöd enligt de

 nya bestämmelserna skall göras direkt hos länsbostadsnämnden.

 Jag bedömer att motsvarande ändringar bör göras för andra

 stödsystem. Jag tänker bl.a. på systemet med statligt

 räntestöd för förbättring av bostadshus, det s.k. RBF-stödet.

 På grund härav finns det inte längre behov av särskilda

 bestämmelser om att en kommun är skyldig att på olika sätt

 medverka i den statliga låne- och bidragsverksamheten. För

 ansökningar om stöd som kommit in till kommunernas

 förmedlingsorgan före den 1 juli 1993 kan det dock behövas

 vissa övergångsbestämmelser. Jag återkommer i

 specialmotiveringen till det närmare innehållet i sådana

 bestämmelser.

 Som framgår av regeringens prop. 1992/93:172 om anslag till

 Boverket och den regionala administrationen av statens stöd

 för bostadsfinansiering, m.m. innebär avvecklingen av de

 kommunala förmedlingsorganen att en besparing för

 kommunsektorn som helhet görs. Chefen för Finansdepartementet

 avser att återkomma till frågan om en reglering av besparingen

 i 1993 års kompletteringsproposition.

 Mot bakgrund av vad jag nu har anfört förordar jag att

 bostadsförsörjningslagens särskilda regler i 3 § om bo-

 stadsförsörjningsplanering och bostadsförsörjningsprogram samt

 i 2 § om förmedling av lån och bidrag och om information om

 bostadsmarknaden slopas. Det bör ankomma på varje kommun att

 själv bestämma i vilka former man vill bedriva hithörande

 verksamhet. Statens krav på kommunerna när det gäller

 planering m.m. av bostadsbyggandet bör inte gå ut över det

 som följer av plan- och bygglagen.

 De lagtekniska åtgärderna med anledning av vad jag nu har

 föreslagit återkommer jag till i det följande.

 5 De särskilda reglerna om kommunal bostadsförmedling m.m.

 Mitt förslag: De särskilda reglerna i bostadsförsörjnings-

 lagen om skyldighet för en kommun att anordna avgiftsfri bo-

 stadsförmedling tas bort, liksom möjligheten för regeringen

 att förordna om kommunal bostadsförmedling. Lagen om kommunal

 bostadsanvisningsrätt upphävs. De särskilda reglerna i bo-

 stadsförsörjningslagen om skyldighet för den som får bostad

 genom kommunal förmedling att medverka till att kommunen får

 anvisningrätt till lägenheten han lämnar slopas. Kommunen får

 själv besluta om den skall bedriva bostadsförmedling och om

 vilka avgifter som skall tas ut för förmedlingens tjänster.

 Reglerna om avgifter för yrkesmässig bostadsförmedling

 tillämpas även i fråga om kommunens avgiftsuttag.

 Utredningarnas förslag: Förslagen från utredningen om statens

 stöd för bostadsfinansiering överensstämmer med mitt förslag.

 Förslagen från bostadsförmedlingsutredningen överensstämmer

 med mitt förslag vad gäller att slopa den tvingande regeln om

 att en kommun skall anordna avgiftsfri bostadsförmedling och

 att ta bort möjligheten för regeringen att förordna om

 kommunal bostadsförmedling. Bostadsförmedlingsutredningen

 har därutöver föreslagit att den tvingande regeln i lagen

 ersätts med en regel om att en kommun bör inrätta bo-

 stadsförmedling om det behövs och att lagen om kommunal

 bostadsanvisningsrätt behålls.

 Remissinstanserna: Av de remissinstanser som yttrat sig över

 de olika utredningsförslagen har flertalet uttalat sig för en

 ändring som innebär att kommunerna själva efter lokala

 förutsättningar bör få avgöra hur bostadsförmedling lämpligast

 skall bedrivas.

 Skälen för mitt förslag: Det råder allmänt sett även i fråga

 om den kommunala bostadsförmedlingen enighet om att de

 nuvarande särskilda reglerna i bostadsförsörjningslagen bör

 tas bort. Visserligen föreslår bostadsförmedlingsutredningen

 som framgått en delvis ny regel. Utredningens överväganden i

 denna del bygger dock på samma grundtanke som utredningen om

 statens stöd för bostadsfinansieringen för fram, nämligen att

 kommunerna själva skall avgöra om de skall bedriva

 bostadsförmedling.

 Även jag anser att de nuvarande särreglerna om kommunal

 bostadsförmedling i bostadsförsörjningslagen bör avskaffas.

 Förhållandena i kommunerna är mycket olika beroende på bl.a.

 kommunernas storlek och struktur och bostadsbeståndets

 sammansättning. Om det finns behov av att inrätta kommunal

 bostadsförmedling måste därför avgöras lokalt utifrån de

 förhållanden som råder i den enskilda kommunen. På samma sätt

 som när det gäller den kommunala

 bostadsförsörjningsplaneringen bör man i fråga om bo-

 stadsförmedlingsverksamheten förutsätta att kommunen självmant

 vidtar de åtgärder som behövs i frågan. Det finns därför

 enligt min mening inget skäl att behålla den reglering av

 bostadsförmedlingsverksamheten som bostadsförsörjningslagen i

 dag innebär eller att ändra den på det sätt som

 bostadsförmedlingsutredningen har föreslagit.

 Vad sedan gäller lagen om kommunal bostadsanvisningsrätt har

 riksdagen efter förslag i proposition om bostadsbyggandets

 finansiering tidigare beslutat att ta bort villkoret om

 kommunal bostadsanvisningsrätt för att få statligt räntestöd

 (prop.1991/92:56, bet. 1991/92:BoU9, rskr. 1991/92:75). I

 propositionen uttalades att konsekvenserna av detta bl.a.

 borde bli att också lagen om kommunal bostadsanvisningsrätt

 upphävs. Den frågan borde dock lämpligen tas upp i annat

 sammanhang.

 Som framgått av det föregående intar de båda utredningarna

 motsatta ståndpunkter när det gäller lagen om kommunal

 bostadsanvisningsrätt. Även bland remissinstanserna är

 meningarna delade. Byggherreorganisationerna är eniga om att

 lagen bör upphävas. Andra, bl.a. Boverket, menar att ett

 upphävande av lagen ytterligare skulle försvåra möjlig-

 heterna att bedriva kommunal bostadsförmedling i kommuner med

 hårt tryck på bostadsmarknaden och att riskerna för en

 segregerad bostadsmarknad skulle öka. Svenska kommunförbundet

 och flera kommuner har framhållit att det är viktigt att

 kommunerna även i framtiden kan erbjuda bostäder till de

 hushåll som har svårigheter att göra sig gällande på

 bostadsmarknaden. Flertalet kommuner menar därför, i likhet

 med bostadsförmedlingsutredningen, att lagen bör finnas kvar.

 En, Stockholms kommun, anser att lagen kan avskaffas men att

 vissa delar av lagen som har betydelse för handikappade eller

 personer med sociala och medicinska förturer kan behöva föras

 över till annan lag.

 Utredningen om statens stöd för bostadsfinansieringen anser

 att lagen varken bidragit till att fler lediga lägenheter

 kommit ut på marknaden eller att förmedlingen av lägenheter

 skett på ett bättre sätt än om lagen inte funnits. Av

 bostadsförmedlingsutredningens redovisning framgår också att

 de hyresnämndsprövningar som föranletts av lagen varit

 utomordentligt få.

 För egen del anser jag att lagen om kommunal

 bostadsanvisningsrätt bör upphävas. Den kan utgöra ett hinder

 för att utveckla nya former för bostadsförmedlingsverksamhet.

 Det är enligt min mening angeläget att hinder av detta slag

 undanröjs, inte minst av hänsyn till bostadskonsumenterna.

 Samtidigt har, som framgått, i remissvar från bl.a. Svenska

 kommunförbundet och vissa kommuner berörts frågan om

 bostadsförsörjningen för sådana hushåll som kan ha svårigheter

 att göra sig gällande på bostadsmarknaden. Därvid har

 ifrågasatts om inte regler beträffande personer med sociala

 och medicinska förturer kan behöva föras in i annan lag. För

 egen del anser jag det nödvändigt att bostadsförsörjningen

 för de utsatta hushåll som här avses fungerar. De

 avregleringar regeringen föreslår syftar till att åstadkomma

 en väl fungerande bostadsmarknad där höga sociala ambitioner

 kan upprätthållas.

 Vad särskilt gäller det ansvar som kommunerna har enligt

 bl.a. socialtjänstlagen att klara anskaffningen av bostäder

 till svaga grupper har såväl SABO som Sveriges

 Fastighetsägareförbund i olika sammanhang utfäst sig att verka

 för att lägenheter också i framtiden kommer att stå till

 kommunernas förfogande för detta ändamål under förutsättning

 att rimliga ekonomiska och andra garantier lämnas av

 kommunerna. Genom dessa utfästelser bör kommunerna även i

 fortsättningen kunna få tillfredsställande möjligheter i detta

 avseende. Erfarenheten är ju också att frivilliga avtal

 hittills kunnat träffas utan att lagen har behövt tillämpas.

 Skulle utvecklingen emellertid visa sig bli en annan efter

 det att lagen om kommunal bostadsanvisningsrätt har upphävts

 vill jag dock inte utesluta att någon typ av mera begränsat

 regelsystem måste aktualiseras. Jag avser därför att tillsätta

 en grupp med företrädare för bl.a. Socialstyrelsen, Boverket,

 kommunerna, fastighetsägarna och regeringen med uppgift att

 följa att bostadsförsörjningen till de berörda hushållen

 fungerar tillfredsställande och att löpande bedöma om några

 åtgärder måste vidtas.

 Jag övergår nu till frågan om avgifter för bostadsförmedling

 och då speciellt avgifter för registrering av bostadssökande.

 Mitt förslag i det föregående att slopa de särskilda reglerna

 i bostadsförsörjningslagen om kommunal bostadsförmedling

 innebär ju samtidigt att förbudet mot avgifter i verksamheten

 tas bort.

 Möjligheten att ta avgifter för registrering och förmedling

 vid kommunal bostadsförmedling var en av de frågor som

 bostadsförmedlingsutredningen särskilt skulle behandla. Från

 kommunalt håll har det ofta framhållits som önskvärt att de

 kommunala bostadsförmedlingarna får rätt att ta ut en

 registreringsavgift. Det antas leda till att de som står i kö

 trots att de har fullgoda bostäder inte skulle registrera sig

 i samma omfattning och att köerna därmed skulle bli mindre och

 bättre avspegla det verkliga bostadsbehovet.

 Bostadsförmedlingsutredningen har föreslagit att frågan om

 avgifter för kommunal bostadsförmedling skall göras till en

 helt kommunal angelägenhet. Avgifter skall få tas ut enligt

 taxor som beslutas av kommunen. Dessutom föreslås att sådan

 bostadsförmedling som inrättats efter kommunala riktlinjer och

 bedrivs med kommunalt fastställda förmedlingsprinciper skall

 få ta ut en icke återbetalningspliktig registreringsavgift.

 Den måste dock enligt förslaget tillsammans med eventuell

 anvisnings-avgift rymmas inom det tak för avgiftsuttag som med

 stöd av 12 kap. 65 a § jordabalken i dag är föreskrivet för

 icke-kommunal yrkesmässig bostadsförmedling.

 Utredningens förslag om icke återbetalningspliktiga

 registreringsavgifter har fått ett blandat mottagande av re-

 missinstanserna. Många tillstyrker att avgift skall få tas ut

 för kommunal bostadsförmedling men är negativa eller tveksamma

 till att registreringsavgift skall få tas ut. Domstolarna

 förordar likformiga regler för kommunal och yrkesmässig

 bostadsförmedling. Kommerskollegium anser att om de kommunala

 taxorna kopplas till taxan för yrkesmässig förmedling bör

 samma avgiftsprinciper gälla för den kommunala förmedlingen

 som när förmedlingen sker yrkesmässigt privat. Flertalet

 kommuner anser att kommunen själv skall avgöra om avgift skall

 tas ut i form av registreringsavgift eller anvisningsavgift.

 Svenska kommunförbundet motsätter sig en begränsning till den

 ersätt-ning som gäller för yrkesmässig bostadsförmedling.

 För egen del anser jag att det inte finns skäl att som

 bostads- förmedlingsutredningen föreslagit tillämpa andra

 avgiftsprinciper när bostadsförmedling sker enligt riktlinjer

 som antagits av en kommun än när så inte sker. En sådan

 ordning skulle verka styrande när det gäller hur

 bostadsförmedlingen skall organiseras och bedrivas. Enligt min

 mening bör förutsättningarna för bostadsförmedlingsverksamhe-

 ten vara så lika som möjligt för offentlig och privat förmed-

 ling och för olika kommunala organisationsformer. Kommunerna

 bör alltså inte få tillämpa andra avgiftsregler än de som är

 tillåtna i yrkesmässig bostadsförmedling.

 För att reglerna skall bli likformiga bör kommerskollegiets

 taxa för yrkesmässig bostadsförmedling gälla även för

 kommunernas avgiftsuttag. Det innebär att kommunen vid beslut

 om vilka avgifter som skall tas ut för bostadsförmedlingens

 tjänster måste iaktta föreskrifter om högsta tillåtna

 ersättning för ett förmedlingsuppdrag. Det innebär emellertid

 också att registreringsavgift bara får tas ut indirekt genom

 krav på att anvisningsavgift deponeras i förskott. Om den

 bostadssökande inte kan anvisas någon lägenhet, eller om denne

 vill avregistrera sig som bostadssökande, skall avgiften

 betalas tillbaka.

 I samband med remissbehandlingen har det uppkommit frågor om

 det är möjligt för fastighetsägare att ta avgift vid

 förmedling av egna lägenheter. Dessa frågor har sin bakgrund i

 bostadsförmedlingsutredningens förslag att en kommun kan

 uppdra åt ett allmännyttigt eller privat bostadsföretag att

 förmedla lägenheter enligt kommunala riktlinjer. I hyreslagen,

 12 kap. 65 a § jordabalken, finns ett förbud mot att ta emot,

 träffa avtal om eller begära ersättning av hyressökande för

 anvisning av sådan bostadslägenhet som inte är fritidsbostad.

 Undantag från avgiftsförbudet görs för yrkesmässig

 bostadsförmedling. Vad jag föreslagit innebär ingen ändring i

 dessa regler.

 Jag förordar sammanfattningsvis att även reglerna i 4 och 5

 §§ bostadsförsörjningslagen om kommunal bostadsförmedling

 upphävs, liksom lagen om kommunal bostadsanvisningsrätt.

 Vidare förordar jag att avgifter för kommunal

 bostadsförmedling skall vara underkastade samma regler som vid

 yrkesmässig förmedling. Undantaget för kommunal

 bostadsförmedling i 12 kap. 65 a § jordabalken bör således

 inte kvarstå.

 6 Befogenheter för kommunen att lämna stöd till boendet

 Mitt förslag: En särskild regel ges om att en kommun får an-

 vända kommunala medel för att lämna enskilda hushåll ekono-

 miskt stöd till boendet. En särskild regel ges också om att en

 kommun får använda kommunala medel i syfte att förskottera

 medel till sådana utgifter för skötsel av tvångsförvaltade

 fastigheter som inte kan anstå.

 Utredningen om statens stöd för bostadsfinansieringen: Utöver

 de befogenheter som kommunallagen och socialtjänstlagen ger

 behöver det endast finnas en regel som ger en kommun möjlighet

 att lämna kommunal borgen till enskilda personer för nybyggnad

 av bostäder. Nuvarande regler som gör det möjligt för

 kommunerna att ge ekonomiska och andra fördelar för vissa

 boendeformer och fastighetsägare bör tas bort.

 Remissinstanserna: Boverket föreslår att kommunerna ges rätt

 att även i annan form än genom kommunal borgen stödja den

 individuella bostadsförsörjningen. Svenska kommunförbundet

 anser med hänsyn till att bostadsförsörjningen också framöver

 kommer att vara en viktig kommunalpolitisk fråga att

 kompetensreglerna i 1 § bostadsförsörjningslagen bör behållas

 oförändrade. SABO menar att utredaren inte på ett övertygande

 sätt kunnat visa att den handlingsfrihet för kommunerna som

 bostadsförsörjningslagen skapar i förhållande till de allmänna

 reglerna i kommunallagen kan avvaras eller åstadkommas på

 annat sätt.

 Skälen för mitt förslag: Jag delar i och för sig utredningens

 uppfattning att de generella bestämmelserna i kommunallagen

 bör vara vägledande för kommunernas agerande också på

 bostadsförsörjningens område. Kommunallagen ger dock endast

 kommunen befogenhet att ha hand om angelägenheter som är av

 allmänt intresse. Av denna regel samt av den s.k.

 likställighetsprincipen följer att det inte är tillåtet för en

 kommun att ge stöd åt enskilda.

 Flera remissinstanser har som framgått understrukit vikten av

 att kommunerna får behålla sin nuvarande handlingsfrihet.

 För egen del anser jag att kommunernas handlingsfrihet i dag

 är för stor på detta område. Reglerna i

 bostadsförsörjningslagen ger en kommun möjlighet att särskilt

 gynna vissa fastighetsägare. En sådan möjlighet bör inte

 finnas i fortsättningen. Samtidigt är det viktigt att

 kommunerna ekonomiskt kan bidra till att minska hushållens

 kostnader för att skaffa sig bostäder och att detta klart

 framgår av regelsystemet för den kommunala verksamheten. Jag

 tänker då inte bara på den av utredningen föreslagna rätten

 för en kommun att lämna borgen till enskilda personer för

 nybyggnad av bostäder. Kommunerna behöver också ha möjlighet

 att lämna borgen till personer som övertar ett hus som har

 uppförts eller byggts om med stöd av statligt reglerade

 bostadslån för vilka det krävs sådan borgen. Vidare bör

 kommunerna även fortsättningsvis kunna lämna enskilda hushåll

 ekonomiskt stöd till boendet, exempelvis i form av

 bostadsbidrag utöver de regler som staten har fastställt. Mot

 denna bakgrund förordar jag att en särregel om kommunernas

 rätt att ekonomiskt stödja boendet för enskilda hushåll

 behålls. Det kommunala stödet måste givetvis lämnas enligt

 objektiva grunder. Detta följer dels av regeringsformens krav

 på opartiskhet och saklighet (1 kap. 9 §), dels av den s.k.

 likställighetsprincipen som gäller för kommunal verksamhet.

 Någon uttrycklig bestämmelse om detta behövs därför inte

 heller i den föreslagna lagen.

 Även den nuvarande regeln att en kommun har möjlighet att

 förskottera medel till fastighetens skötsel om en fastighet är

 ställd under tvångsförvaltning bör behållas. Härigenom

 undviks att hyresgästerna oförskyllt kommer i kläm vid

 tvångsförvaltning.

 7 Den författningstekniska lösningen

 Mitt förslag: Bostadsförsörjningslagen upphävs.

 Den tidigare förslagna regeln om rätt för en kommun att an-

 vända kommunala medel för att lämna enskilda hushåll ekono-

 miskt stöd till boendet tas in i en särskild lag. En regel,

 motsvarande den som finns i 6 § bostadsförsörjningslagen, om

 att en kommun i vissa fall får förskottera medel till en fas-

 tighets skötsel om fastigheten är ställd under tvångsförvalt-

 ning förs in i bostadsförvaltningslagen (1977:792). Ändringar-

 na träder i kraft den 1 juli 1993.

 Utredningen om statens stöd för bostadsfinansieringen: Utred-

 ningens förslag överensstämmer med mitt förslag vad gäller

 bostadsförsörjningslagen och bostadsanvisningslagen. Regler om

 rätt för kommunerna att lämna enskilda hushåll ekonomiskt stöd

 till boendet bör enligt utredningen föras in i kommunallagen.

 Remissinstanserna: Endast få remissinstanser har berört den

 lag- tekniska delen i utredningens förslag. Svenska

 kommunförbundet har dock framhållit att kommunallagen är en

 ramlag som inte i onödan bör belastas med detaljregler som rör

 en speciell verksamhet.

 Skälen för mitt förslag: Jag har i det föregående föreslagit

 att merparten av de särskilda regler om kommunala åtgärder på

 boendeområdet som finns i bostadsförsörjningslagen tas bort.

 Det som bör behållas är dels en regel om rätten för kommunerna

 att lämna enskilda hushåll visst ekonomiskt stöd till boendet,

 dels en regel som ger kommunerna rätt att förskottera medel

 till vissa utgifter i samband med tvångsförvaltning enligt

 bostadsförvaltningslagen.

 De särskilda regler om kommunala åtgärder på boendeområdet

 som således bör behållas är inte av den omfattning att det

 lagtekniskt är motiverat att bibehålla

 bostadsförsörjningslagen. I likhet med utredningen förordar

 jag att bostadsförsörjningslagen upphävs.

 Vad sedan gäller utredningens förslag om att de kvarvarande

 reglerna förs in i kommunallagen eller i förekommande fall i

 bostadsförvaltningslagen har det som framgått mött

 invändningar att ta in sådana regler i kommunallagen. Även jag

 anser, efter samråd med chefen för Civildepartementet, att

 kommunallagen inte bör tyngas med regler av det slag som det

 här är fråga om. Det normala är att sådana regler tas in i en

 särskild lag, om det inte finns annan lagstiftning som regeln

 naturligen hör samman med.

 I fråga om reglerna för kommunalt ekonomiskt stöd till

 enskilda hushåll finns det inte någon sådan lagstiftning.

 Dessa regler bör därför tas in i en särskild lag. Lagen bör

 utformas efter förebild från andra lagar som innehåller

 befogenheter för kommunerna som går utöver de allmänna

 befogenheterna enligt kommunallagen.

 De enskilda reglerna om kommunernas rätt att förskottera

 medel för skötseln av tvångsförvaltade bostadsfastigheter hör

 däremot naturligt samman med reglerna i bostadsförvaltnings-

 lagen. De bör därför i enlighet med utredningens förslag tas

 in i den lagen.

 8 Upprättade lagförslag

 I enlighet med vad jag nu anfört har inom Finansdepartementet

 upprättats förslag till

 1. lag om upphävande av lagen (1947:523) om kommunala

 åtgärder till bostadsförsörjningens främjande m.m.,

 2. lag om upphävande av lagen (1987:1274) om kommunal

 bostads- anvisningsrätt,

 3. lag om kommunalt stöd till boendet,

 4. lag om ändring i jordabalken,

 5. lag om ändring i bostadsförvaltningslagen (1977:792),

 6. lag om ändring i lagen (1973:188) om arrendenämnder och

 hyresnämnder,

 7. lag om ändring i lagen (1974:1082) om bostadsdomstol,

 8. lag om ändring i bostadsrättslagen (1991:614).

 Lagförslag 4, 5 och 8 har upprättats efter samråd med

 statsrådet Laurén. Lagförslag 6 och 7 har upprättats efter

 samråd med chefen för Justitiedepartementet.

 Lagförslagen innebär bl.a. att vissa regler avskaffas.

 Förslagen i övrigt är av sådan enkel beskaffenhet att

 Lagrådets hörande skulle sakna betydelse.

 9 Specialmotivering

 9.1 Förslaget till lag om upphävande av

 bostadsförsörjningslagen

 Förslaget har behandlats i avsnitt 4 och 5.

 Lagen föreslås upphävd vid utgången av juni 1993. Kommunernas

 skyldighet enligt 2 § lagen att förmedla lån och bidrag bör

 dock fortfarande gälla i ärenden som kommit in till kommunerna

 före ikraftträdandet.

 9.2 Förslaget till lag om upphävande av lagen

 om kommunal bostadsanvisningsrätt

 Förslaget har behandlats i avsnitt 5.

 Lagen föreslås upphävd vid utgången av juni 1993. Som jag

 återkommer till i specialmotiveringen till förslaget om

 ändring i bostadsrättslagen bör äldre bestämmelser fortfarande

 gälla i fråga om anvisning eller upplåtelse som skett enligt

 lagen om kommunal bostadsanvisningsrätt. Upplysningsvis bör

 motsvarande bestämmelse tas in i denna lag. Vidare bör beslut

 om anvisningsrätt som meddelats före utgången av juni 1993

 inte längre vara gällande. Däremot bör utfästelser som lämnats

 enligt 2 § före denna tidpunkt fortfarande gälla om inte

 fastighetsägaren inom tre månader från upphävandet av lagen om

 kommunal bostadsanvisningsrätt meddelar kommunen att han vill

 frånträda sin utfästelse.

 9.3 Förslaget till lag om kommunalt stöd till

 boendet

 Förslaget har behandlats i avsnitt 6. Som framgår där bör en

 kommun ha möjlighet att lämna ekonomiskt stöd för boendet. Som

 exempel på sådant stöd har jag nämnt kommunal borgen samt

 bostadsbidrag utöver vad som följer av regler som fastställs

 av staten. Även annat stöd bör omfattas eftersom syftet med

 stödet är att sänka hushållens bostadskostnader. Som

 ytterligare förutsättning bör gälla att stödet lämnas till

 enskilda hushåll. Begreppet hushåll har samma innebörd som i

 förslaget till lag om bostadsbidrag som lagts fram i prop.

 1992/93:174 om administrationen av bostadsbidragen till

 barnfamiljer m.m. I fråga om vilka hushåll som skall kunna få

 stöd och var bostäderna skall vara belägna avses ingen ändring

 i förhållande till vad som nu gäller.

 Med stöd till enskilda hushåll för boendet i den föreslagna

 lagtexten avser jag således alla former av stöd till de boende

 som syftar till att sänka enskildas bostadskostnader.

 Lagförslaget ger däremot inget utrymme för en kommun att lämna

 ekonomiskt stöd till den som yrkes-mässigt upplåter bostäder

 utöver vad som följer av kommunallagen.

 Det sistnämnda innebär att lagen inte ger kommunerna rätt att

 lämna ekonomiskt stöd till hyreshusägare - enskilda, bolag

 eller stiftelser - eller till bostadsrättsföreningar. Detta

 gäller oavsett om stödet i ett enskilt fall skulle oavkortat

 komma de boende till godo. En strikt avgränsning i detta

 avseende är nödvändig, eftersom det i annat fall öppnar

 möjligheter att med kommunala medel gynna vissa ägare av i

 första hand flerbostadshus framför andra, vilket skulle stå i

 strid med likställighetsprincipen i kommunallagen. Stöd till

 sådana fastighetsägare bör inte få lämnas i vidare mån än som

 följer av kommunallagens bestämmelser om använd-ningen av

 kommunala medel.

 9.4 Förslaget till lag om ändring i jordabalken

 Ändringarna berör 12 kap. 1, 32, 39 och 65 a §§.

 12 kap. 1, 32, och 39 §§

 Ändringarna är en konsekvens av att lagen om kommunal bostads-

 anvisningsrätt upphävs.

 12 kap. 65 a §

 Ändringen är en konsekvens av att bostadsförsörjningslagen

 upphävs och att kommunal bostadsförmedling skall vara under-

 kastad samma regler som gäller för yrkesmässig förmedling.

 9.5 Förslaget till lag om ändring i

 bostadsförvaltningslagen (1977:792)

 Ändringen har behandlats i avsnitt 6.

 25 a §

 Paragafen anger att en kommun i vissa fall har möjlighet att

 förskottera medel om en fastighet är ställd under tvångsför-

 valtning enligt bostads- förvaltningslagen (1977:792). Regeln

 motsvarar den som för närvarande återfinns i 6 § bostadsför-

 sörjningslagen.

 9.6 Förslaget till lag om ändring i lagen (1973:188)

 om arrendenämnder och hyresnämnder

 Ändringarna berör 4, 22, 23 och 32 §§.

 Ändringarna är en konsekvens av att lagen om kommunal

 bostadsanvisningsrätt upphävs.

 9.7 Förslaget till lag om ändring i lagen (1974:1082)

 om bostadsdomstol

 Ändringen berör 28 §.

 Ändringen är en konsekvens av att lagen om kommunal bostads-

 anvisningsrätt upphävs.

 9.8 Förslaget till lag om ändring i

 bostadsrättslagen (1991:614)

 Ändringarna berör 2 kap. 9 § och 4 kap. 5 §.

 Ändringarna är en konsekvens av att lagen om kommunal

 bostadsanvisningsrätt upphävs.

 Ändringarna föreslås träda i kraft den 1 juli 1993. För

 anvisning eller upplåtelse av lägenhet med bostadsrätt som

 skett enligt lagen om kommunal bostadsanvisningsrätt före

 ikraftträdandet bör äldre bestämmelser fortfarande gälla.

 10 Hemställan

 Med hänvisning till vad jag nu anfört hemställer jag att

 regeringen föreslår riksdagen

 att anta förslagen till

 1. lag om upphävande av lagen (1947:523) om kommunala

 åtgärder till bostadsförsörjningens främjande m.m.,

 2. lag om upphävande av lagen (1987:1274) om kommunal

 bostadsanvisningsrätt,

 3. lag om kommunalt stöd till boendet,

 4. lag om ändring i jordabalken,

 5. lag om ändring i bostadsförvaltningslagen (1977:792),

 6. lag om ändring i lagen (1973:188) om arrendenämnder och

 hyresnämnder,

 7. lag om ändring i lagen (1974:1082) om bostadsdomstol,

 8. lag om ändring i bostadsrättslagen (1991:614).

 11 Beslut

 Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och

 beslutar att genom proposition föreslå riksdagen att anta de

 förslag som föredraganden har lagt fram.

 Bilaga 1

 Förteckning över remissinstanser som yttrat sig över betän-

 kandet Avreglerad bostadsmarknad, del II (SOU 1992:47)

 Yttrande över betänkandets avsnitt 6:1 Lagen om kommunala

 åtgärder till bostadsförsörjningens främjande har avgetts av

 Boverket, Statskontoret, Kammarrätten i Stockholm,

 Länsstyrelserna i Göteborgs och Bohus, Örebro samt

 Västerbottens län, Sollentuna och Örnsköldsviks kommuner,

 Byggentreprenörerna, Föreningen Sveriges Byggnadsinspektörer,

 Hyres-gästernas Riksförbund, Landsorganisationen i Sverige,

 Svenska Byggnadsarbetareförbundet, Svenska

 Träindustriarbetareförbundet, Mäklarsamfundet, Svenska

 Kommunförbundet, Sveriges Allmännyttiga Bostadsföretag

 (SABO), Sveriges Bostadsrättsföreningars Centralorganisation

 (SBC), Sveriges Fastighetsägareförbund, Sveriges Trähusfabri-

 kers Riksförbund, Tjänstemännens Centralorganisation,

 Föreningen Kommunala Förmedlingsorgan samt Norrköpings kommun.

 Bilaga 2

 Förteckning över remissinstanser som har yttrat sig över

 betänkandet Bostadsförmedling i nya former (SOU 1992:71)

 Yttranden över betänkandet har avgetts av Bostadsdomstolen,

 Kommerskollegium, Kammarrätterna i Stockholm och Göteborg,

 Boverket, Konsumentverket, Bostadsförmedlarnas

 yrkesorganisation (BYF), Centralorganisationen SACO/SR, HSB:s

 Riksförbund, Hyresgästernas Riksförbund, Kommunalförbundet för

 Stor-Stockholms Bostadsförmedling (KSB), Landsorganisationen i

 Sverige, Svenska Byggnadsarbetareför- förbundet, Riksbyggen,

 Svenska kommunförbundet, Sveriges Allmännyttiga Bostadsföretag

 (SABO), Sveriges Bostadsrättsföreningars Central-organisation

 (SBC), Sveriges Fastighetsägareförbund, Tjänstemännens

 Centralorganisation, Stockholms, Nacka, Eskilstuna, Malmö,

 Lunds, Göteborgs, Karlstads, Västerås och Umeå kommuner samt

 Folkpartiet liberalerna i Stockholms läns samrådsgrupp för

 bostads-, bygg- och fastighetsfrågor.

 Innehåll

 Propositionen..................................1

 Propositionens huvudsakliga innehåll...........1

 Propositionens lagförslag .....................2

 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde

 den 30 mars 1993 ............................16

 1 Inledning ................................16

 2 Allmänna utgångspunkter....................17

 3 Gällande reglering av kommunernas skyldig-

 heter och rättigheter .....................17

 3.1 Bostadsförsörjningslagen...............17

 3.2 Lagen om kommunal bostadsanvisnings-

 rätt...................................19

 4 De särskilda reglerna om kommunala bostads-

 försörjningsprogram m.m. .................19

 5 De särskilda reglerna om kommunal bostads-

 förmedling m.m. ...........................22

 6 Befogenheter för kommunen att lämna stöd

 till boendet .............................26

 7 Den författningstekniska lösningen ........27

 8 Upprättade lagförslag ....................28

 9 Specialmotivering .........................29

 10 Hemställan ................................31

 11 Beslut ....................................31

 Bilaga 1 Förteckning över remissinstanser

 som yttrat sig över betänkandet

 Avreglerad bostadsmarknad, del II

 (SOU 1992:47)........................32

 Bilaga 2 Förteckning över remissinstanser som

 yttrat sig över betänkandet Bostads-

 förmedling i nya former (SOU 1992:71)33