Regeringens proposition

 1992/93:197

 om ändring i lagen (1972:119) om fast-

 ställande av könstillhörighet i vissa

 fall, m.m.

 Regeringen föreslår riksdagen att anta de

 förslag som har tagits upp i bifogade

 utdrag ur regeringsprotokollet den 29

 april 1993.

 På regeringens vägnar

 Bengt[REDACTED_EFTERNAMN]

 Bo[REDACTED_EFTERNAMN]

 Propositionens huvudsakliga innehåll

 I propositionen föreslås vissa ändringar

 i lagen (1972:119) om fastställande av

 könstillhörighet i vissa fall i syfte att

 tillstånd skall kunna lämnas enligt denna

 lag, i stället för som nu enligt lagen

 (1944:133) om kastrering, för avlägsnande

 av könskörtlar hos den som fått fast-

 ställt att han eller hon tillhör det

 andra könet. Detsamma föreslås gälla i

 vissa fall då ansökan om sådan faststäl-

 lelse gjorts men inte kan bifallas förrän

 sökanden steriliserats. Den åldersgräns

 på 23 år som för närvarande gäller för de

 aktuella ingreppen enligt kastrerings-

 lagen föreslås kvarstå. Lagändringarna

 innebär en anpassning till den praxis som

 tillämpas av Socialstyrelsen.

 En följdändring föreslås i kastrerings-

 lagen, som anses böra behållas tills vi-

 dare.

 Lagändringarna föreslås träda i kraft

 den 1 januari 1994.

 1

 Propositionens lagförslag

 1 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1972:119) om

 fastställande av

 könstillhörighet i vissa fall

 Härigenom föreskrivs att 4 § lagen

 (1972:119) om fastställande av könstill-

 hörighet i vissa fall skall ha följande

 lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 4 §

 Avser någon att söka fastställelse enligt

 1 eller 2 § får efter särskilt tillstånd

 ingrepp ske i hans könsorgan i syfte att

 göra dem mer lika det motsatta könets.

 Tillstånd får meddelas endast om förut-

 sättningar för fastställelse föreligger.

 Har någon er-

 hållit fastställel-

 se enligt 1 eller

 2 § får, efter sär-

 skilt tillstånd,

 könskörtlarna av-

 lägsnas. Detsamma

 gäller om någon

 ansökt om fast-

 ställelse enligt 1

 § och förutsätt-

 ningar för fast-

 ställelse förelig-

 ger utom i vad av-

 ser krav på steri-

 lisering. Tillstånd

 får endast om det

 finns synnerliga

 skäl meddelas innan

 sökanden fyllt

 tjugotre år.

 Ansökan om till- Ansökan om till-

 stånd göres av den stånd enligt första

 som får söka fast- stycket görs av den

 ställelse. Bestäm- som får söka fast-

 melsen i 2 § andra ställelse. Bestäm-

 stycket tredje melsen i 2 § andra

 punkten äger mot- stycket tredje pun-

 svarande tillämp- kten äger motsva-

 ning. rande tillämpning.

 Ansökan om till-

 stånd enligt andra

 stycket görs av den

 som vill genomgå

 ingreppet.

 Anvisas ej viss Anvisas inte en

 läkare, när till- viss läkare, när

 ståndet meddelas, tillståndet medde-

 utföres ingreppet på las, utförs ingrep-

 sjukhus av där pet på sjukhus av

 anställd läkare. en där anställd

 läkare.

 Om sterilisering och kastrering finns

 särskilda bestämmelser.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari

 1994.

 2

 2 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1944:133) om

 kastrering

 Härigenom föreskrivs att 1 § lagen

 (1944:133) om kastrering skall ha följan-

 de lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 §

 Kan någon med skäl Kan någon med

 antagas komma att på skäl antagas komma

 grund av sin köns- att på grund av sin

 drift begå brott som könsdrift begå

 medför allvarlig brott som medför

 fara eller skada för allvarlig fara el-

 annan, må han ler skada för an-

 kastreras enligt nan, får han

 denna lag, såvida kastreras enligt

 han samtyckt denna lag, såvida

 därtill. han samtyckt där-

 Samma lag vare, till.

 där någon på grund Detsamma gäller

 av könsdriftens om någon på grund

 abnorma riktning av könsdriftens

 eller styrka åsamkas abnorma riktning

 svårt själsligt eller styrka åsam-

 lidande eller annan kas svårt själsligt

 allvarlig olägenhet. lidande eller annan

 Denna lag äger ej allvarlig

 tillämpning i fråga olägenhet.

 om ingrepp i kön- Denna lag äger

 sorganen som är på- inte tillämpning i

 kallat av kroppslig fråga om ingrepp i

 sjukdom. könsorganen som är

 påkallat av

 kroppslig sjukdom

 eller som görs ef-

 ter tillstånd en-

 ligt lagen

 (1972:119) om fast-

 ställande av kön-

 stillhörighet i

 vissa fall.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari

 1994.

 3

 Socialdepartementet

 Utdrag ur protokoll vid rege-

 ringssammanträde den 29 april 1993

 Närvarande: Statsrådet B.[REDACTED_EFTERNAMN],

 ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],

 Laurén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], af

[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],

[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], P.

[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

 Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

 Proposition om ändring i lagen (1972:119)

 om fastställande av könstillhörighet i

 vissa fall, m.m.

 1 Inledning

 Den som vill ha fastställt att han eller

 hon tillhör det andra könet kan, enligt

 lagen (1972:119) om fastställande av

 könstillhörighet i vissa fall, ansöka om

 det. Dessa personer kan också få

 tillstånd till ingrepp i könsorganen i

 syfte att göra dem mer lika det motsatta

 könets. Ingreppet får dock inte innebära

 en kastrering, dvs. att könskörtlarna

 avlägnas. Någon vidgad möjlighet till

 kastrering i samband med könsbyte finns

 inte enligt denna lag. Vid lagens

 tillkomst ansågs detta inte behövligt då

 kastrering förmodades mycket sällan komma

 i fråga beträffande transsexuella. I

 praktiken har emellertid den som ansökt

 om fastställelse av att han eller hon

 tillhör det andra könet regelmässigt

 också ansökt om tillstånd till kastrering

 enligt lagen (1944:133) om kastrering.

 Det har härvid visat sig att det i

 Socialstyrelsen, som har att pröva såväl

 ansökan om fastställelse av

 könstillhörighet som ansökan om

 kastrering, har förekommit olika meningar

 om i vad mån bestämmelserna i

 kastreringslagen kan tillämpas i fråga om

 kastrering av transsexuella.

 Socialstyrelsen har med anledning härav

 utarbetat ett förslag innebärande att

 tillstånd till avlägsnande av

 könskörtlarna kan lämnas också enligt

 lagen om fastställande av könstill-

 hörighet i vissa fall. Socialstyrelsens

 sammanfattning av förslaget och

 Socialstyrelsens förslag till

 författningsändringar bör fogas till

 protokollet i detta ärende som bilagorna

 1 och 2.

 Socialstyrelsens förslag har

 remissbehandlats. Till protokollet bör

 som bilaga 3 fogas en sammanställning av

 remissyttrandena.

 Regeringen beslöt den 15 april 1993 att

 inhämta Lagrådets yttrande över inom

 Socialdepartementet upprättade förslag

 till lag om ändring i lagen (1972:119) om

 fastställande av könstillhörighet i vissa

 fall och lag om ändring i lagen

 (1944:133) om kastrering. Förslagen är

 likalydande med dem som nu läggs fram.

 Lagrådet lämnade förslagen utan erinran.

 Lagrådets yttrande bör fogas till

 protokollet i detta ärende som bilaga 4.

 2 Gällande rätt

 Lagen (1972:119) om fastställande av

 könstillhörighet i vissa fall innehåller

 i 1 § bestämmelser om att den som

 alltsedan ungdomen upplever att han eller

 hon tillhör ett annat kön än det som

 finns antecknat i folkbokföringen och som

 sedan en längre tid har uppträtt i den

 andra könsrollen efter egen ansökan kan

 få fastställt att han eller hon tillhör

 det andra könet. För fastställelse enligt

 1 § erfordras bl.a. att den sökande har

 fyllt arton år och har undergått

 sterilisering eller av annan orsak saknar

 fortplantningsförmåga.

 2 § innehåller särskilda bestämmelser

 om motsvarande fastställelse för den som

 har sådan missbildning av könsorganen att

 det kan föreligga tvekan om hans eller

 hennes kön. I detta fall kan

 könstillhörigheten fastställas även före

 arton års ålder.

 Fastställelse enligt 1 eller 2 § får

 meddelas endast för ogift svensk

 medborgare.

 Om någon avser att söka fastställelse

 enligt 1 eller 2 § och det finns

 förutsättningar för en sådan

 fastställelse, kan enligt 4 § särskilt

 tillstånd meddelas till ingrepp i hans

 eller hennes könsorgan i syfte att göra

 dem mer lika det motsatta könets.

 Fastställelse enligt 1 eller 2 § och

 tillstånd enligt 4 § prövas av Social-

 styrelsen. Beslut i dessa ärenden

 meddelas av Socialstyrelsens råd för

 vissa rättsliga sociala och medicinska

 frågor. Socialstyrelsens beslut kan

 överklagas hos kammarrätten.

 Inom det allmännas verksamhet gäller

 sekretess enligt 7 kap 1 § sekretesslagen

 (1980:100). I övrigt gäller enligt 7 §

 lagen om fastställande av

 könstillhörighet i vissa fall att den som

 tagit befattning med ett ärende enligt

 lagen inte får obehörigen röja vad han

 därvid fått veta om en enskilds

 personliga förhållanden.

 I 8 § finns bestämmelser om straff för

 sådana ingrepp som avses i 4 §, som

 vidtas uppsåtligt eller oaktsamt i strid

 mot lagen.

 Lagen (1944:133) om kastrering

 innehåller bestämmelser om när kastrering

 får ske utan att det är påkallat av

 kroppslig sjukdom. Kastrering kan enligt

 1 § ske antingen när det finns skäl att

 tro att någon kan komma att begå

 allvarligare brott på grund av sin

 könsdrift eller när någon åsamkas svårt

 själsligt lidande eller annan allvarlig

 olägenhet genom viss inriktning eller

 styrka hos könsdriften. Den förra grunden

 benämns normalt den kriminalpolitiska

 indikationen och den senare den

 humanitära indikationen. Den som inte

 fyllt 23 år får kastreras endast om det

 finns synnerliga skäl.

 Kastrering får enligt 4 § företas

 endast efter tillstånd av Socialstyrelsen

 om något annat inte stadgas i lagen.

 Beslut i dessa ärenden meddelas av

 Socialstyrelsens råd för vissa rättsliga

 sociala och medicinska frågor. Besluten

 kan överklagas hos kammarrätten.

 Sekretessbestämmelser och

 straffbestämmelser motsvarande dem som

 finns i lagen om fastställande av

 könstillhörighet i vissa fall återfinns

 också i kastreringslagen.

 3 Den aktuella situationen

 Antalet könsbytesärenden har under

 verksamhetsperioden 1981-1988 i

 genomsnitt varit drygt 20 ärenden

 årligen. Antalet sökande har emellertid

 varit i genomsnitt 15 varje år. Samma

 sökande kan nämligen förekomma i flera

 ärenden.

 Till ansökan om könsbyte fogar den

 sökande ofta också en begäran om namnbyte

 samt en ansökan om såväl ingrepp i

 könsorganen som kastrering.

 Socialstyrelsens föredragande i

 könsbytesärenden begär in aktuella

 patientjournaler över den sökande.

 Ärendet sänds för yttrande till styrel-

 sens vetenskapliga råd i psykiatri resp.

 endokrinologi. När yttrandena föreligger

 och annan behövlig komplettering gjorts

 föredras ärendet i Rådet för vissa

 rättsliga sociala och medicinska frågor.

 Rådet kan sedan besluta om fastställelse

 av ändrad könstillhörighet och samtidigt

 ge tillstånd till namnbyte, till ingrepp

 i könsorganen och eventuellt även till

 kastrering.

 Om en observationsperiod bedöms

 nödvändig, tillstyrker rådet först ett

 förnamnsbyte. Namnändringen kan erhållas

 hos Patent- och registreringsverket.

 Namnbytet är en åtgärd som kan

 återställas. Tiden mellan tillstyrkan om

 namnbyte och beslut om könsfastställelse

 och ingrepp m.m. kan normalt röra sig om

 ett år. Fall av ånger förekommer. Den

 sökande får närvara vid sammanträdet med

 rådet för att belysa sin situation.

 Enligt den praxis som bildats i det

 tidigare rättsläkarrådet inom Social-

 styrelsen under senare delen av

 1970-talet och som också tillämpas av

 Rådet för vissa rättsliga sociala och

 medicinska frågor kan en person, som har

 erhållit fastställelse av nytt kön eller

 som uppfyller förutsättningarna för en

 sådan fastställelse, få tillstånd till

 kastrering enligt lagen (1944:133) om

 kastrering. Tillstånd meddelas i så fall

 med tillämpning av den s.k. humanitära

 indikationen. Rådets ordförande, som är

 jurist, har i sådana ärenden vanligen

 varit skiljaktig i frågan om tillstånd

 till kastrering under åberopande av att

 den humanitära indikationen i denna lag

 inte varit tillämplig.

 För att den juridiska situationen skall

 kunna tillrättaläggas har Socialstyrelsen

 upprättat ett förslag till kompletterande

 bestämmelser till lagen om fastställande

 av könstillhörighet i vissa fall. Enligt

 förslaget skall tillstånd enligt denna

 lag kunna lämnas även för ingrepp i

 könsorganen i syfte att avlägsna

 könskörtlarna, dvs. testiklarna hos

 mannen och äggstockarna hos kvinnan.

 Styrelsen har med skrivelse den 16 juni

 1989 överlämnat en promemoria den 6 juni

 1989 med förslag om ändring i nämnda lag

 samt om upphävande av kastreringslagen

 och tillämpningsföreskrifterna till

 sistnämnda lag.

 Problemet bör enligt Socialstyrelsens

 uppfattning lösas genom att lagen om

 fastställande av könstillhörighet i vissa

 fall ändras så att en möjlighet införs i

 lagen för den som är transsexuell att få

 tillstånd till en kastreringsoperation.

 Socialstyrelsen menar vidare att

 kastreringslagen samtidigt bör kunna

 upphävas. De bärande motiven för

 regleringen i kastreringslagen har enligt

 Socialstyrelsen bortfallit.

 4 Socialstyrelsens förslag om ändring i

 lagen om fastställande av

 könstillhörighet i vissa fall

 Erfarenheten visar att den som söker

 fastställelse av att han eller hon

 tillhör det andra könet också

 regelmässigt begär tillstånd till

 kastrering. Att den sökande inte vill ha

 kvar några könsdelar som påminner om det

 tidigare könet kan bero på

 estetiskt-kosmetiska skäl men också på en

 definitiv identifikation med det nya

 könet, menar Socialstyrelsen. Det kan

 också finnas viss risk för att

 gynekologiska sjukdomar utvecklas utan

 att de beaktas, om t.ex. livmodern inte

 avlägsnas.

 Socialstyrelsen kan meddela tillstånd

 enligt 4 § lagen om fastställande av

 könstillhörighet i vissa fall till

 ingrepp i könsorgan i syfte att göra dem

 mer lika det motsatta könets. Ett bort-

 tagande av könskörtlarna är dock mer

 ingripande än vad som avses i 4 § första

 stycket.

 Socialstyrelsen föreslår att

 bestämmelser om tillstånd att även

 avlägsna könskörtlarna införs i lagen.

 Tillstånd bör emellertid endast kunna ges

 i samband med begäran om fastställelse

 enligt 1 § lagen om fastställande av

 könstillhörighet i vissa fall.

 Tillståndet lämnas därvid enligt Social-

 styrelsens förslag när fastställelsen är

 beslutad.

 Socialstyrelsen anser också att i fråga

 om kvinnor tillstånd till ett avlägsnande

 av könskörtlarna bör kunna meddelas även

 före beslut om fastställelse.

 Socialstyrelsen bör i sådana fall noga

 pröva om det finns förutsättningar för

 fastställelse enligt 1 §. För närvarande

 gäller att en person skall ha genomgått

 sterilisering eller av annan orsak sakna

 fortplantningsförmåga för att uppfylla

 ett av villkoren för fastställelse av

 ändrad könstillhörighet. Tillstånd till

 ingrepp enligt 4 § kräver att det finns

 förutsättningar för fastställelse. Detta

 kan innebära att en kvinna kan behöva

 genomgå två operationer i sin buk, dels

 först för att fortplantningsförmågan

 skall upphävas varaktigt genom

 sterilisering, dels senare för att

 äggstockarna skall kunna tas bort.

 Socialstyrelsen anser att sådana dubbla

 bukingrepp bör undvikas.

 Socialstyrelsen föreslår mot bakgrund

 av det anförda att ett fjärde stycke

 införs i 4 § lagen om fastställande av

 könstillhörighet i vissa fall som stadgar

 att könskörtlarna får avlägsnas efter

 särskilt tillstånd för den som erhållit

 fastställelse enligt 1 § lagen och att

 ett sådant tillstånd får meddelas en

 kvinna även dessförinnan om

 förutsättningar för fastställelse enligt

 1 § finns.

 Styrelsen anför bl.a. följande för att

 närmare belysa sitt förslag. Det nya

 fjärde stycket i 4 § avser att möjliggöra

 ingrepp i könsorganen i syfte att även

 avlägsna könskörtlarna. Detta är ofta en

 nödvändig åtgärd för att man skall kunna

 utföra en rekonstruktion enligt 4 §

 första stycket i syfte att göra

 könsorganen mer lika det motsatta könets.

 Avlägsnandet av könskörtlarna bör kunna

 ske såväl före som efter fastställelse av

 könstillhörigheten. Före fastställelsen

 bör det vara möjligt att utföra ingreppet

 dels då samtliga angivna förutsättningar

 för fastställelse föreligger, dels då

 enbart kravet på sterilitet hindrar ett

 fastställelsebeslut. Det senare

 alternativet bör enligt Socialstyrelsen i

 regel användas endast för biologiska

 kvinnor i syfte att förhindra dubbla

 bukingrepp. Det ansökningsförfarande som

 tillämpas vid ansökan om kastrering bör

 kunna användas vid tillstånd till

 avlägsnande av könskörtlarna enligt det

 föreslagna nya fjärde stycket i 4 § lagen

 om fastställande av könstillhörighet i

 vissa fall. Förfarandet bör enligt

 Socialstyrelsens mening regleras i en ny

 förordning med tillämpningsföreskrifter.

 5 Särskilt tillstånd att få könskörtlarna

 avlägsnade

 Mitt förslag: Socialstyrelsen får

 möjlighet att i ärenden enligt lagen

 (1972:119) om fastställande av

 könstillhörighet i vissa fall också

 lämna tillstånd till att

 könskörtlarna avlägsnas. Förutsätt-

 ning för sådant tillstånd skall som

 regel vara att sökanden har fått

 fastställelse enligt 1 eller 2 §.

 Tillstånd skall emellertid även kunna

 meddelas den som ansökt om

 fastställelse enligt 1 §, om

 förutsättningar finns för bifall till

 ansökningen, bortsett från krav på

 sterilisering. Tillstånd till ingrep-

 pet får dock meddelas först när

 sökanden fyllt tjugotre år såvida det

 inte finns synnerliga skäl.

 Ifrågavarande tillstånd regleras

 genom ett tillägg till 4 §.

 Socialstyrelsens förslag överensstämmer

 i huvudsak med mitt, dock att styrelsen i

 sitt förslag till lagändring inte har

 tagit upp det fall att fastställelse har

 erhållits enligt 2 § lagen om

 fastställande av könstillhörighet i vissa

 fall. Innan fastställelse erhållits bör

 vidare enligt Socialstyrelsen tillstånd

 till att könskörtlarna avlägsnas endast

 kunna meddelas en biologisk kvinna.

 Remissinstanserna: De remissinstanser

 som har berört Socialstyrelsens förslag

 om ändring i lagen om fastställande av

 könstillhörighet i vissa fall har ställt

 sig positiva till förslaget. Svea hovrätt

 framhåller dock att författningstexten

 måste arbetas om. Kammarrätten i

 Stockholm anser att möjligheten till

 sterilisering och avlägsnande av

 könskörtlarna vid ett och samma tillfälle

 skall gälla både män och kvinnor. Kammar-

 rätten föreslår att Rådet för vissa

 rättsliga sociala och medicinska frågor

 ges möjlighet att meddela preliminärt

 beslut om ändrad könstillhörighet och

 rätt till avlägsnande av könskörtlarna.

 När ingreppet gjorts bör beslutet bli

 slutligt. Svenska Läkaresällskapet anser

 att krav på avlägsnande av könskörtlarna

 bör övervägas som alternativ till

 sterilisering.

 Skälen för mitt förslag: Personer, som

 vill ha ett nytt kön fastställt, begär

 ofta kastrering enligt kastreringslagen

 för att möjliggöra ett fullständigt

 borttagande av genitalorgan som är

 typiska för det ursprungliga könet.

 Jag anser i likhet med Socialstyrelsen

 att samtliga bestämmelser som gäller

 medicinska åtgärder i samband med

 könsbyte bör finnas samlade i lagen om

 fastställande av könstillhörighet i vissa

 fall, således även bestämmelser om

 avlägsnande av könskörtlar. Det ter sig

 inte motiverat att just en sådan åtgärd

 skall prövas enligt en annan lag *

 kastreringslagen * också när den vidtas

 som led i ett könsbyte.

 Jag anser vidare att det inte finns

 någon anledning att skilja mellan de

 olika fallen när fastställande av annan

 könstillhörighet kan komma i fråga. Om en

 sökande har erhållit fastställelse av att

 han eller hon tillhör det andra könet i

 förhållande till sitt biologiska kön

 anser jag att möjlighet att få tillstånd

 till könskörtlarnas avlägsnande alltid

 bör finnas.

 Jag menar därför att även den som

 erhållit fastställelse enligt 2 § skall

 kunna söka och få ifrågavarande särskilda

 tillstånd, vilket är en utvidgning av

 kretsen av berättigade sökande i

 förhållande till Socialstyrelsens

 förslag.

 Jag delar Socialstyrelsens uppfattning

 att lagstiftningen inte bör utformas så

 att en kvinna tvingas genomgå två

 bukoperationer, nämligen först en

 sterilisering för att uppfylla en av

 förutsättningarna för fastställelse av

 annan könstillhörighet och därpå ett

 borttagande av äggstockarna. Det senare

 leder ju lika väl som en sterilisering

 till ett varaktigt upphävande av

 fortplantningsförmågan.

 Den lösning som jag vill förorda är att

 det i lagen införs en möjlighet för den

 som vill genomgå sterilisering, för att

 uppfylla kraven för fastställelse enligt

 1 §, att erhålla tillstånd till ett

 avlägsnande av könskörtlarna. Därigenom

 uppfylls ju kravet i 1 § att sökanden

 saknar fortplantningsförmåga och ansökan

 kan bifallas om även övriga förut-

 sättningar föreligger.

 I likhet med Kammarrätten i Stockholm

 anser jag att det inte bör göras någon

 åtskillnad mellan män och kvinnor i detta

 hänseende. Den principiella möjligheten

 bör enligt min uppfattning gälla

 generellt. En annan sak är att varje fall

 naturligtvis måste prövas individuellt,

 varvid det kanske ofta finns starkare

 skäl att bifalla ansökningar från

 biologiska kvinnor, som därigenom kan

 undgå dubbla bukingrepp.

 Fastställelse enligt 1 § lagen om

 fastställelse av könstillhörighet i vissa

 fall får meddelas en sökande som fyllt

 arton år. Åldersgränsen för kastrering

 enligt kastreringslagen är dock tjugotre

 år. Det är naturligt att den som ännu

 inte har nått sådan mognad att han eller

 hon helt inser konsekvenserna av ett

 avlägsnande av könskörtlarna inte bör

 kunna få tillstånd till ett sådant

 ingrepp. Det är också av betydelse att

 individen är fullt fysiskt utvecklad. När

 detta inträffar är individuellt. Detta

 diskuterades vid införandet av

 kastreringslagen. Det är nu fråga om att

 införa samma möjlighet till avlägsnande

 av könskörtlarna i lagen om fastställande

 av könstillhörighet i vissa fall som

 finns i kastreringslagen. Jag anser

 därför att den principiella

 åldersgränsen, 23 år, bör gälla även vid

 avlägsnande av könskörtlarna i samband

 med fastställande av könstillhörighet.

 Undantag härifrån bör, liksom enligt

 kastreringslagen, bara kunna få göras om

 det finns synnerliga skäl. Jag återkommer

 till den frågan i specialmotiveringen.

 Att få könskörtlarna avlägsnande är ett

 allvarligt steg för den enskilde. Jag

 anser att den enskilde skall ha gjort

 ansökan om ändrad könstillhörighet och

 att tillräckliga förutsättningar skall

 finnas för bifall till denna ansökan,

 bortsett från kravet på sterilisering,

 innan tillstånd till avlägsnande av

 könskörtlarna kan komma i fråga. På det

 sättet ligger mitt förslag nära den

 lösning som förordas av Kammarrätten i

 Stockholm, nämligen att rådet skall

 beredas möjlighet att meddela preliminärt

 beslut om ändrad könstillhörighet och

 rätt till avlägsnande av könskörtlarna.

 Enligt Socialstyrelsens redovisning av

 ärendebehandlingen sker redan nu en form

 av handläggning i olika steg.

 6 Ifrågasatt upphävande av kastrerings-

 lagen

 Mitt förslag: Lagen (1944:133) om

 kastrering ses över i särskild ord-

 ning. I lagen införs emellertid nu

 ett särskilt undantag avseende

 ingrepp i samband med könsbyte enligt

 lagen om fastställande av

 könstillhörighet i vissa fall.

 Socialstyrelsens förslag:

 Socialstyrelsen föreslår att lagen

 (1944:133) om kastrering utmönstras som

 föråldrad och obehövlig.

 Remissinstanserna: De flesta

 remissinstanserna, däribland de medi-

 cinskt sakkunniga instanserna samt Rådet

 för medicinsk-etiska frågor, tillstyrker

 att kastreringslagen upphävs. Flera

 remissinstanser anser dock att

 tillräckliga skäl för att upphäva

 kastreringslagen inte har anförts. Det

 anser bl.a. Justitiekanslern.

 Riksåklagaren anser att konsekvenserna av

 ett upphävande av kastreringslagen bör

 övervägas ytterligare. Kammarrätten i

 Stockholm ser inte några nackdelar med

 att lagen tillåts vara kvar. Svea Hovrätt

 föreslår att kastreringslagen i stället

 moderniseras.

 Skälen för mitt förslag: Jag delar den

 allmänna uppfattning som har kommit till

 synes i Socialstyrelsens förslag och

 remissinstansernas yttranden, nämligen

 att kastreringslagen ter sig föråldrad.

 De juridiska remissinstanserna, bl.a.

 Justitiekanslern och Riksåklagaren, är

 emellertid tveksamma och anser att

 konsekvenserna av ett upphävande av

 kastreringslagen måste utredas närmare.

 Jag är mot den bakgrunden inte beredd att

 nu föreslå att kastreringslagen upphävs.

 I likhet med Kammarrätten i Stockholm kan

 jag heller inte se några olägenheter med

 att lagen får finnas kvar ännu en tid

 under det att frågan övervägs ytter-

 ligare. Jag anser dessutom att det finns

 anledning att mera generellt överväga i

 vilken omfattning lagreglering behövs när

 det gäller förutsättningarna för

 medicinska ingrepp på människor, bl.a.

 sådana ingrepp som avses i lagen om

 fastställande av könstillhörighet i vissa

 fall, kastreringslagen och

 steriliseringslagen. Närliggande

 principiella frågeställningar har

 behandlats av

 transplantationsutredningen. Jag avser

 därför att återkomma till dessa frågor

 från mera allmänna utgångspunkter i

 samband med beredningen av utredningens

 förslag.

 Lagen kompletteras med ett undantag

 avseende ingrepp som sker med stöd av

 lagen om fastställande av

 könstillhörighet i vissa fall.

 7 Förfarandet vid ansökan om

 könskörtlarnas avlägsnande m.m.

 Mitt förslag: De

 förfarandebestämmelser som redan

 finns i lagen (1972:119) om

 fastställande av könstillhörighet i

 vissa fall tillämpas på motsvarande

 sätt vid ansökan om tillstånd till

 avlägsnande av könskörtlarna. Ansökan

 om sådant tillstånd får dock endast

 göras av den som vill genomgå

 ingreppet.

 Socialstyrelsens förslag: Det

 ansökningsförfarande som tillämpas vid

 ansökan om kastrering bör kunna användas

 vid tillstånd till avlägsnande av

 könskörtlarna.

 Remissinstanserna: Ingen remissinstans

 berör dessa frågor närmare.

 Skälen för mitt förslag: I lagen om

 fastställande av könstillhörighet i vissa

 fall finns bestämmelser som reglerar

 förfarandet vid ansökan om tillstånd till

 ingrepp i könsorgan i syfte att göra dem

 mer lika det motsatta könets.

 Bestämmelserna innebär att tillstånd får

 sökas av den som är behörig att ansöka om

 fastställelse och att ingreppet skall

 utföras på sjukhus av där anställd läkare

 om inte en viss läkare anvisas. Förfaran-

 det överensstämmer i stort med vad som

 gäller enligt kastreringslagen och

 prövningen företas av samma myndighet,

 Socialstyrelsen. Möjligheterna att

 överklaga styrelsens beslut är också

 desamma. Det saknas därför anledning att

 tillämpa andra regler än de som redan

 finns i den lag där de nya bestämmelserna

 om själva ingreppet avses införas.

 Det ligger i sakens natur att ansökan

 om tillstånd till denna art av ingrepp

 bara bör kunna göras av den enskilde

 själv och inte av vårdnadshavare eller

 annan legal ställföreträdare. Eftersom

 den föreslagna åldersgränsen är 23 år,

 får en särskild bestämmelse härom i prin-

 cip anses obehövlig, men har med hänsyn

 till undantagsmöjligheten ändå tagits med

 av tydlighetsskäl.

 Jag vill i detta sammanhang ta upp

 bestämmelsen om krav på svenskt

 medborgarskap för dem som vill få

 fastställt att de tillhör det andra

 könet. Med hänsyn till den ökade

 internationalisering som sker kan

 ifrågasättas om inte möjligheten till

 fastställelse att tillhöra det andra

 könet bör omfatta även andra än svenska

 medborgare. Konsekvenserna av en sådan

 utvidgning i förhållande till andra

 länders lagstiftning om medborgarskap

 m.m. kan dock för närvarande inte

 överblickas. Jag är därför inte beredd

 att nu lägga några förslag i denna fråga.

 4

 8 Sekretessfrågor

 Min bedömning: Nuvarande regler om

 sekretess och tystnadsplikt är

 tillräckliga och behöver inte

 kompletteras.

 Socialstyrelsens förslag:

 Socialstyrelsen behandlar inte närmare de

 ändringar som kan behövas i

 sekretesslagen (1980:100) eller annan

 lagstiftning.

 Remissinstanserna: Ingen instans berör

 dessa frågor.

 Skälen för min bedömning: Enligt 7 §

 lagen om fastställande av köns-

 tillhörighet i vissa fall får den som

 tagit befattning med ett ärende enligt

 nämnda lag inte obehörigen röja vad han

 därvid har fått veta om en enskilds

 personliga förhållanden. Denna

 bestämmelse kommer även att omfatta det

 tillägg som nu är aktuellt. I

 sekretesslagen (1980:100) regleras

 sekretessen inom det allmännas

 verksamhet. Förutom den sekretess som är

 stadgad inom hälso- och sjukvården för

 uppgift om enskilds hälsotillstånd eller

 andra personliga förhållanden gäller

 enligt 7 kap. 1 § motsvarande sekretess

 i annan medicinsk verksamhet, bl.a. fast-

 ställande av könstillhörighet och kastre-

 ring. Även denna regel kommer att täcka

 de nya tillståndsärendena.

 9 Kostnader och ikraftträdande

 Den nu föreslagna lagstiftningen kommer

 inte att innebära något merarbete för

 Socialstyrelsen. Ärendehanteringen kan

 inte beräknas komma att orsaka

 Socialstyrelsen eller rättsväsendet några

 merkostnader.

 Lagändringarna bör träda i kraft den 1

 januari 1994.

 10 Upprättade lagförslag

 I enlighet med vad jag nu har anfört har

 inom Socialdepartementet upprättats

 förslag till

 1. lag om ändring i lagen (1972:119) om

 fastställande av könstill-

 hörighet i vissa fall,

 2. lag om ändring i lagen (1944:133) om

 kastrering.

 Förslagen har granskats av Lagrådet.

 5

 11 Specialmotivering

 Förslaget till lag om ändring i lagen

 (1972:119) om

 fastställande av könstillhörighet i vissa

 fall

 4 § Till paragrafen har som andra stycke

 lagts en bestämmelse som medför att den

 som fått bifall till en ansökan om

 fastställelse enligt 1 eller 2 § att han

 eller hon tillhör det andra könet, efter

 särskilt tillstånd kan få könskörtlarna

 avlägsnade. Detsamma föreslås gälla den

 som ansökt om fastställelse enligt 1 § om

 förutsättningar finns för bifall till

 denna ansökan, bortsett från krav på

 sterilisering. För att kunna erhålla

 fastställelse enligt 1 § erfordras

 nämligen att den sökande saknar fort-

 plantningsförmåga. Genom den föreslagna

 regeln skapas möjlighet för dem som måste

 genomgå sterilisering före fastställelsen

 och som också vill få sina könskörtlar

 avlägsnade att redan före fastställelsen

 få tillstånd även till detta. Syftet är i

 första hand att dubbla bukingrepp skall

 kunna undvikas i förekommande fall.

 Enligt kastreringslagen är

 åldersgränsen för de aktuella ingreppen i

 princip 23 år. Undantag kan dock göras om

 det finns synnerliga skäl. Motsvarande

 regler bör gälla för tillstånd enligt

 lagen om fastställande av

 könstillhörighet. Synnerliga skäl att

 medge tillstånd före 23 års ålder kan

 t.ex. vara att den sökande kan befaras få

 allvarliga psykiska problem om han eller

 hon tvingas vänta flera år innan ing-

 reppet kan utföras.

 Ansökan kan bara göras av den som redan

 erhållit fastställelse av att han eller

 hon tillhör det andra könet eller som

 ansökt om fastställelse enligt 1 § och

 övriga förutsättningar för bifall

 föreligger. När det är fråga om

 fastställelse enligt 2 § är det inte

 alltid den som ansökt om fastställelse

 som skall genomgå ingreppet. I nu

 aktuella fall bör dock ansökan bara kunna

 göras av den enskilde själv. Ål-

 dersgränsen 23 år gör att detta knappast

 är något praktiskt problem. Med hänsyn

 till undantagsmöjligheten har dock en

 särskild bestämmelse om detta tagits in

 av tydlighetsskäl.

 Hänvisningen till de särskilda

 bestämmelserna om kastrering har fått

 kvarstå som en erinran om att vissa här

 aktuella ingrepp kan göras också med stöd

 av kastreringslagen.

 I övrigt har språkliga och

 redaktionella ändringar gjorts i paragra-

 fen.

 Förslaget till lag om ändring i lagen

 (1944:133) om kastrering

 1 § Undantagsbestämmelsen i tredje

 stycket har kompletterats med åtgärder

 som vidtas enligt lagen om fastställande

 av könstillhörighet i vissa fall.

 Kastreringslagen är alltså inte

 tillämplig på de fall som omfattas av de

 nya bestämmelserna i den andra lagen.

 Vidare har några små språkliga

 justeringar gjorts.

 12 Hemställan

 Jag hemställer att regeringen föreslår

 riksdagen att anta förslagen till

 1. lag om ändring i lagen (1972:119)

 om fastställande av könstillhörighet i

 vissa fall,

 2. lag om ändring i lagen (1944:133)

 om kastrering.

 Hinder möter inte att ärendet behandlas

 först under hösten 1993.

 13 Beslut

 Regeringen ansluter sig till

 föredragandens överväganden och beslutar

 att genom proposition föreslå riksdagen

 att anta de förslag som föredraganden har

 lagt fram.

 6

 Socialstyrelsens sammanfattning av

 förslag till

 ändring i lagen (1972:119) om

 fastställande av

 könstillhörighet i vissa fall samt

 upphävande av

 lagen (1944:133) om kastrering och

 kungörelsen

 (1944:285) med tillämpningsföreskrifter

 till lagen

 den 24 mars 1944 (nr 133) om kastrering

 Socialstyrelsens råd för vissa rättsliga

 sociala och medicinska frågor har bl.a.

 att pröva ärenden om fastställelse av

 könstillhörighet och tillstånd till

 ingrepp i könsorganen enligt lagen

 (1972:119) om fastställande av

 könstillhörighet i vissa fall

 (fastställelselagen) samt ärenden om

 kastrering.

 I samband med ansökan om fastställande

 av könstillhörighet begär den sökande

 regelmässigt att få tillstånd till

 ingrepp i könsorgan och till kastrering.

 Det senare syftar till att genom ett

 operativt ingrepp åstadkomma ett totalt

 avlägsnande av könskörtlarna. Fastän

 kastrering inte varit avsett enligt 1972

 års fastställelselag har vid tillstånds-

 givningen inom socialstyrelsen utvecklats

 en praxis som också inneburit bifall av

 ansökan om kastrering. En sådan

 utveckling har inte haft stöd i lag.

 Emellertid talar avgörande skäl för att

 kastrering bör medges i samband med

 fastställelse.

 I promemorian läggs fram förslag till

 ändring av 1972 års fastställelselag som

 möjliggör för transsexuella att få

 tillstånd till kastrering som innebär att

 könskörtlar avlägsnas. Samtidigt

 överlämnas förslag om att upphäva 1944

 års kastreringslag och därtill hörande

 tillämpningsförordning. Slutsatsen i

 promemorian är att de speciella indika-

 tionerna som enligt 1944 års

 kastreringslag kan medföra tillstånd till

 kastrering inte längre har någon

 betydelse. Någon lagreglering behövs inte

 i de fall det är fråga om att avlägsna

 könskörtlarna om de är angripna av någon

 obotlig sjukdom. Därför bör den särskilda

 kastreringslagstiftningen kunna upphävas.

 15

 Socialstyrelsens lagförslag

 1 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1972:119) om

 fastställande av könstillhörighet i vissa

 fall

 Härigenom föreskrivs att i 4 § lagen

 (1972:119) om fastställande av

 könstillhörighet i vissa fall skall ha

 följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 4 §

 Avser någon att söka fastställelse enligt

 1 eller 2 § får efter särskilt tillstånd

 ingrepp ske i hans könsorgan i syfte att

 göra dem mer lika det motsatta könets.

 Tillstånd får meddelas endast om

 förutsättningar för fastställelse

 föreligger.

 Ansökan om Ansökan om

 tillstånd göres av tillstånd görs av

 den som får söka den som får söka

 fastställelse. fastställelse.

 Bestämmelsen i 2 § Bestämmelsen i 2 §

 andra stycket tredje andra stycket

 punkten äger tredje punkten äger

 motsvarande tillämp- motsvarande

 ning. tillämpning.

 Anvisas ej läkare, Anvisas inte viss

 när tillståndet läkare, när till-

 meddelas, utföres ståndet meddelas,

 ingreppet på sjukhus utförs ingreppet på

 av där anställd sjukhus av där

 läkare. anställd läkare.

 Har någon

 erhållit fast-

 ställelse enligt 1

 § får efter

 särskilt tillstånd

 könskörtlarna

 avlägsnas. Sådant

 tillstånd får med-

 delas kvinna även

 dessförinnan, om

 förutsättningar för

 fastställelse före-

 ligger enligt 1 §.

 Om sterilisering Om sterilisering

 och kastrering finns finns särskilda

 särskilda be- bestämmelser.

 stämmelser.

 Denna lag träder i kraft den 1990.

 16

 2 Förslag till

 Lag om upphävande av lagen (1944:133) om

 kastrering

 Härigenom föreskrivs att lagen

 (1944:133) om kastrering skall upphöra

 att gälla den 1990.

 Denna lag träder i kraft den 1990.

 17

 Sammanställning av remissyttranden över

 Socialstyrelsens förslag till ändring i

 lagen

 (1972:119) om fastställande av

 könstillhörighet

 i vissa fall samt upphävande av lagen

 (1944:133) om kastrering och kungörelsen

 (1944:285) med

 tillämpningsföreskrifter till lagen den

 24 mars 1944

 (nr 133) om kastrering

 Yttrande över Socialstyrelsens förslag

 har avgetts av Justitiekanslern (JK),

 Riksåklagaren (RÅ), Hälso- och

 sjukvårdens ansvarsnämnd (HSAN),

 Psykiatriska nämnden,

 Kriminalvårdsstyrelsen, Brottsföre-

 byggande rådet (BRÅ), Svea hovrätt,

 Kammarrätten i Stockholm, Medicinska

 fakulteten vid Karolinska institutet,

 Rådet för medicinsk-etiska frågor,

 Landstingsförbundet, Svenska

 Läkaresällskapet, Riksförbundet för

 Sexuellt Likaberättigande (RFSL) och

 Svenska psykiatriska föreningen (SPF).

 Följande instanser har framfört att de

 tillstyrker eller inte har något att

 erinra mot utredningens förslag såvitt

 gäller ändringen i lagen om fastställande

 av könstillhörighet i vissa fall: JK,

 HSAN, RÅ, BRÅ, Svea Hovrätt, Kammarrätten

 i Stockholm, Medicinska fakulteten vid

 Karolinska institutet, Rådet för

 medicinsk-etiska frågor, Landstings-

 förbundet, Svenska Läkaresällskapet, RFSL

 och SPF.

 HSAN pekar emellertid på vissa

 inkonsekvenser i skrivningarna. Svea

 Hovrätt menar att författningstexten

 måste arbetas om. Den föreslagna

 lagtexten innebär att tillstånd till

 avlägsnande av könskörtlarna får meddelas

 kvinna innan fastställelse om ändrad

 könstillhörighet erhållits enligt 1 § om

 förutsättningar för fastställelse

 föreligger. För fastställelse enligt 1 §

 förutsätts emellertid att sökanden redan

 undergått sterilisering eller av annan

 orsak saknar fortplantningsförmåga. För

 att dubbla bukingrepp för en kvinna skall

 undvikas måste därför lagtexten om-

 arbetas. Kammarrätten i Stockholm före-

 slår en något annorlunda beslutsordning

 genom att Rättsliga rådet bör få meddela

 preliminärt beslut om ändrad

 könstillhörighet samt rätt till

 avlägsnande av könskörtlarna. Beslutet

 bör bli slutligt när ingreppen gjorts. Om

 beslutsordningen blir denna, måste

 emellertid 4 § lagen arbetas om,

 framhåller kammarrätten. Svenska

 Läkaresällskapet anför att medicinska

 skäl talar för att inre genitalia

 exstirperas, då biologisk kvinna söker

 fastställelse som man och att krav på

 gonad-exstirpation bör övervägas som

 alternativ till sterilisering.

 När det gäller upphävandet av

 kastreringslagen för remissinstanserna

 fram olika uppfattningar.

 JK menar att tillräckliga skäl för att

 upphäva kastreringslagen inte har

 anförts. Det kan enligt JK i vart fall

 finnas behov av möjligheten till ansökan

 om kastrering pga. humanitär indikation.

 Förslaget i den delen avstyrks därför av

 JK.

 18

 Även RÅ anser att det är tveksamt om

 kastreringslagen skall upphävas. Bristen

 på lagbestämmelser kan tolkas som att

 kastrering blir tillåten, alternativt att

 varje kastrering utanför lagen om

 fastställande av könstillhörighet i vissa

 fall blir förbjuden. Konsekvenserna bör

 enligt RÅ övervägas djupare.

 Svea Hovrätt förordar att

 kastreringslagen får fortsätta att gälla.

 Frågan kan ställas om det inte i

 framtiden bör finnas en möjlighet för en

 person att på egen begäran få sina

 könskörtlar borttagna även i fall som

 inte har något samband med en

 framställning om fastställande av annan

 könstillhörighet. Eftersom kastrering i

 sådana fall inte kan få ske utan stöd av

 lag kan man inte bortse från risken av

 att ett upphävande av kastreringslagen

 skulle leda till olyckliga konsekvenser.

 En omarbetad lag om kastrering med en

 moderniserad utformning av den humanitära

 indikationen skulle vara mest

 ändamålsenlig.

 Kammarrätten i Stockholm avstyrker att

 kastreringslagen upphävs. Den

 omständigheten att Socialstyrelsen inte

 haft mer än något enstaka ansök-

 ningsärende kan inte anses som ett

 tillräckligt skäl för att upphäva lagen.

 Lagens förekomst kan ge läkaren en

 referensram. Utan lagen blir läkaren -

 med undantag av fastställelsefallen -

 helt utlämnad till att bedöma om

 medicinska skäl finns. Några nackdelar

 med att låta lagen vara kvar är svåra att

 se.

 Psykiatriska nämnden framhåller att

 nämndens yttrande endast avser

 kastreringslagen i den omfattning den

 berör personer som vårdas enligt lagen

 (1966:293) om beredande av sluten

 psykiatrisk vård i vissa fall (LSPV)

 eller gamla omsorgslagen. Något ärende om

 kastrering, där giltigt samtycke inte

 förelegat, har inte förekommit sedan

 1960-talet. Sexuella abnormtillstånd

 behandlas numera genom medikamentell be-

 handling och insatser av psykologisk och

 psykoterapeutisk art. LSPV innehåller

 inga begränsningar av medicinskt

 motiverade tvångsåtgärder. Allmänna

 läkarinstruktionen ger dock genom kravet

 på behandling i överensstämmelse med

 vetenskap och beprövad erfarenhet en

 bestämd gräns. Kastrering står inte i en

 sådan överensstämmelse. Det skydd som

 LSPV-patienter tillförsäkrats i

 kastreringslagen även i de fall de lämnat

 giltigt samtycke fyller därmed inte något

 praktiskt behov. Det bör dock utsägas i

 motiv eller eljest så att oklarhet om den

 saken inte behöver uppstå. Den gamla

 omsorgslagen medger inte tvångsvis

 medicinsk behandling. Att

 kastreringslagen upphävs i enlighet med

 socialstyrelsens förslag tillstyrks av

 psykiatriska nämnden.

 Kriminalvårdsstyrelsen hävdar att några

 skäl till att behålla möjligheten till

 kirurgisk kastrering enligt

 kastreringslagen inte finns och till-

 styrker förslaget att upphäva lagen. Även

 Brottsförebyggande rådet och Rådet för

 medicinsk-etiska frågor tillstyrker

 förslaget att upphäva kastreringslagen.

 Inte heller Landstingsförbundet har någon

 invändning mot socialstyrelsens förslag.

 Svenska Läkaresällskapet finner att ett

 upphävande av kastreringslagen är

 naturligt och motiverat. SPF uttrycker

 sin tillfredsställelse med förslaget.

 RFSL hälsar med tillfredsställelse att

 särskild ansökan om kastrering för att få

 könskörtlarna fullständigt bortopererade

 inte längre skall behövas. Kastrering är

 en oacceptabel kränkning av den

 personliga integriteten, som inte hör

 hemma i en rättsstat, framhåller RFSL.

 Den s.k. humanitära indikationen för

 kastrering är uttryck för en antikverad

 syn på homosexualitet, som enligt

 riksdagens uppfattning är en ur

 samhällets synvinkel acceptabel

 samlevnadsform. Upphävandet av

 kastreringslagen tillstyrks.

 Medicinska fakulteten vid Karolinska

 institutet menar att kastrering på

 humanitär indikation inte längre är

 aktuell. Nödvändigheten av att upphäva

 kastreringslagen och

 tillämpningsföreskrifterna till denna är

 enligt fakulteten tveksam, men förslagen

 tillstyrks ändå. Enligt ett separat

 utlåtande är det dock inte lämpligt att

 samhället nu avhänder sig den lagenliga

 rätten att i extrema situationer

 tillgripa kastration av sexualförbrytare

 med tanke på att sexuella övergrepp kan

 leda till ödesdigra konsekvenser om de

 begås av HIV-positiva män. Offret kan

 till sig få överförd en dödlig sjukdom.

 19

 Lagrådet

 Utdrag ur protokoll vid sammanträde

 1993-04-19

 Närvarande: f.d. regeringsrådet Bengt

 Hamdahl, justitierådet Hans-Gunnar

 Solerud, regeringsrådet Anders Swartling.

 Enligt protokoll vid regeringssammanträde

 den 15 april 1993 har regeringen på

 hemställan av statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] beslutat

 inhämta lagrådets yttrande över förslag

 till lag om ändring i lagen (1972:119) om

 fastställande av könstillhörighet i vissa

 fall, m.m.

 Förslagen har inför lagrådet föredragits

 av kammarrättsassessorn Marie[REDACTED_EFTERNAMN].

 Lagrådet lämnar förslagen utan erinran.

 21

Innehållsförteckning

 Proposition.............................1

 Propositionens huvudsakliga innehåll....1

 Propositionens lagförslag...............2

 Utdrag ur protokoll vid regeringssamman-

 träde den 29 april 1993.................4

 1 Inledning...........................4

 2 Gällande rätt.......................5

 3 Den aktuella situationen............6

 4 Socialstyrelsens förslag om ändring

 i lagen om fastställande av

 könstillhörighet i vissa fall.......7

 5 Särskilt tillstånd att få

 könskörtlarna avlägsnade................8

 6 Ifrågasatt upphävande av

 kastreringslagen.......................10

 7 Förfarandet vid ansökan om

 könskörtlarnas avlägsnande m.m.........11

 8 Sekretessfrågor....................12

 9 Kostnader och ikraftträdande.......12

 10 Upprättade lagförslag..............12

 11 Specialmotivering..................13

 12 Hemställan.........................14

 13 Beslut.............................14

 Bilaga 1 Socialstyrelsens sammanfatt-

 ning......................... 15

 Bilaga 2 Socialstyrelsens lagförslag...16

 Bilaga 3 Sammanställning av remissytt-

 randen........................18

 Bilaga 4 Lagrådets yttrande............21

 22