Regeringens proposition

1997/98:91

Färnebofjärdens nationalpark

Prop.

1997/98:91

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 26 februari 1998

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Anna[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Miljödepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att en del av Nedre Dalälven med omgivande

landområden i Sala, Heby, Sandvikens och Avesta kommuner avsätts

som Färnebofjärdens nationalpark.

Nedre Dalälven är ett av landets värdefullaste områden från

naturvårdssynpunkt och Färnebofjärden är den del som är minst påverkad

av vattenregleringar, skogsbruk och bebyggelse. Den föreslagna

nationalparken omfattar en areal om ca 10 100 ha, varav 5 990 ha är land

och 4 110 ha är vatten. Översvämningar sätter sin prägel på naturen.

Naturliga älvängar och lövskogar med stort inslag av grova träd är

karaktäristiska för området. Området visar på en mångfacetterad

blandning av syd- och nordsvensk natur på grund av dess belägenhet i ett

biologiskt gränsområde. Djurlivet är artrikt och särskilt fågellivet har få

motsvarigheter i landet när det gäller skogs- och våtmarksberoende

fåglar. Ett stort antal arter trädlevande insekter gynnas av den rika

förekomsten av lövskog med stort inslag av döda och döende träd.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 3

2 Ärendet och dess beredning 4

3 Bakgrund 4

4 Färnebofjärdens nationalpark 4

Bilaga Förslag till gräns för Färnebofjärdens nationalpark 8

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 26 februari 1998 9

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen godkänner att i enlighet med de rikt-

linjer som angetts medger att den mark som staten nu äger eller kommer

att förvärva inom angivet område i Sala, Heby, Sandvikens och Avesta

kommuner avsätts till Färnebofjärdens nationalpark.

Ärendet och dess beredning

Statens naturvårdsverk har i en skrivelse till regeringen den 15 december

1997 föreslagit att Färnebofjärdens nationalpark inrättas. Skrivelsen har

remissbehandlats. Yttranden över skrivelsen har lämnats av Statens

fastighetsverk, Länsstyrelsen i Västmanlands län, Länsstyrelsen i

Dalarnas län, Länsstyrelsen i Gävleborgs län, Heby, Sala, Sandvikens

och Avesta kommuner, Naturskyddsföreningen, Vattenfall AB och Nedre

Dalälvens Intresseförening. En sammanställning av remissyttrandena

finns tillgänglig i ärendet hos Miljödepartementet (dnr M97/4885/4).

Området ingår i Naturvårdsverkets nationalparksplan.

2 Bakgrund

Genom naturvårdslagen (1964:822) kan skyddet för särskilt värdefulla

naturområden säkerställas genom att de avsätts till nationalpark eller för-

klaras som naturreservat. I syfte att bevara ett större sammanhängande

område av en viss landskapstyp i dess naturliga tillstånd, eller i väsentli-

gen oförändrat skick, kan mark som tillhör staten avsättas till national-

park. Det finns 25 nationalparker i Sverige. De flesta av dem inrättades i

början av detta sekel. Sedan år 1962 har nio nationalparker tillkommit.

Av dessa är Trestickla nationalpark den senast tillkomna (prop.

1994/95:162, bet. 1995/96:JoU1, rskr. 1995/96:10).

Naturvårdsverket har utarbetat en nationalparksplan för Sverige. I

nationalparksplanen föreslås en utvidgning av antalet nationalparker i

landet så att de representerar ett urval av särskilt skyddsvärda områden. I

rapporten föreslås bl.a. att Färnebofjärden avsätts till nationalpark.

3 Färnebofjärdens nationalpark

Regeringens förslag: En del av Nedre Dalälven med omgivande

landområden avsätts som Färnebofjärdens nationalpark.

Naturvårdsverkets förslag: Överensstämmer med regeringens för-

slag.

Remissinstanserna har tillstyrkt framställningen eller inte haft några

invändningar mot att området avsätts till nationalpark. Flera remissin-

stanser, bl.a. Sala kommun, uttalar stor tillfredsställelse över att national-

parken kan inrättas. Länsstyrelsen i Gävleborgs län framhåller att ett 15-

årigt planeringssamarbete mellan tre län, fyra kommuner, Naturvårds-

verket och många andra nu får ett värdefullt resultat. Sandvikens kommun

påpekar att skötseln av den s.k. Turistvägen är en strategisk fråga för

allmänhetens åtkomst av de unika naturområdena i nationalparken.

Vattenfall AB förutsätter att det även i fortsättningen tillåts utsättning av

fisk i Tyttbo för att medge ett uthålligt fritidsfiske.

Skälen för regeringens förslag: Färnebofjärden ligger i de fyra kom-

munerna Sala, Heby, Sandviken och Avesta och berör därigenom Väst-

manlands, Gävleborgs och Dalarnas län. Arealen är ca 10 100 ha, varav

5 990 ha är land och 4 110 ha är vatten. Landarealen utgörs av 3 060 ha

skog, 500 ha skogbeväxt myr, 1 650 ha öppen myr, 750 ha älväng och 30

ha övrig mark.

 Färnebofjärden är en del av Nedre Dalälven, som utgör Dalälvens

sträcka mellan Avesta och Bottenhavet. Nedre Dalälven har en karaktär

som markant avviker från älven uppströms Avesta. Älvsträckan avviker

även mycket påtagligt från andra älvsträckor i landet. Nedre Dalälven

utgörs av en serie stora grunda sjöar åtskilda av korta ofta flergreniga

forssträckor. Det kringliggande landskapet är mycket flackt, vilket med-

för att älvens periodiska översvämningar kan breda ut sig över stora ytor.

Översvämningarna sätter sin prägel på naturmiljön och har bl.a. skapat en

säregen mosaik av olika biotoper längs stränderna men även en bit upp

på land. Översvämningarna har särskilt stor betydelse för de omfattande

naturliga älvängarna och lövskogarna i området. Lövskogarna kan till

stor del betecknas som svämskogar. Längs stränderna finns ålderstigen

grov aspskog och en mängd björk- och alkärr som ger en sällsam prägel

åt landskapet.

Fjärdarna i Nedre Dalälven är i varierande grad påverkade av vatten-

reglering. Minst påverkad är Färnebofjärden med outbyggda forssträckor

såväl närmast uppströms som nedströms fjärden. Särskilt vid högvatten

blir forsarna mäktiga och bidrar till intrycket av orörd natur. Landskapets

vildmarkskaraktär förstärks av att byggnader endast finns på ett fåtal

platser.

Färnebofjärden har en flikig strandkontur och har mer än 200 holmar,

öar och skär. Främst i områdets södra del ingår omfattande landområden

med en variation av myrmark och gammal skog. En väsentlig andel av

skogen i fjärdens övriga närzon, framför allt på öar och myrholmar, är

gammal och extensivt skött med stort inslag av lövträd, döda och döende

träd, högstubbar och grova tallar. En tydlig skillnad finns mellan områ-

dets södra och norra del. Den södra delen innehåller barrskogar och

myrmarker av norrländsk karaktärn Den norra delen har mer frodig vege-

tation med ett påfallande inslag av ädla lövträd, framför allt ek och lind.

Nedre Dalälven ligger vid en tydlig biologisk gräns Limes norr-

landicus mellan Norrland och övriga landet. Området visar därför på en

mångfacetterad blandning av syd- och nordsvenska naturförhållanden,

vilket syns mycket tydligt i Färnebofjärden. Här finns flertalet av de bio-

toper och arter som är typiska för Nedre Dalälven. Djurlivet är artrikt och

särskilt fågellivet har få motsvarigheter i landet vad gäller sammansätt-

ningen av skogs- och våtmarksberoende, nordliga och sydliga arter. Mer

än hundra arter häckar regelbundet. Dessutom finns ovanligt stora popu-

lationer av flera hotade och sårbara arter. I området häckar samtliga sju

svenska hackspettarter och flera arter av ugglor, bl.a. slaguggla, som med

20 25 par här har sin troligen tätaste förekomst i landet. Vidare finns

starka stammar av skogshöns, framför allt orre men även tjäder och järpe.

Av våtmarks- och vattenbundna arter märks bl.a. trana, storlom, ljung-

pipare, havsörn och fiskgjuse. Fiskgjuse hör till de arter som har en

ovanligt hög täthet, 25 30 par, i området. Till Färnebofjärdens kvalitéer

från fågelsynpunkt hör också dess funktion som rastplats. I tidigt isfria

vatten samlas årligen bl.a. uppemot 1000 sångsvanar.

Av däggdjur finns starka stammar av älg, rådjur, hare och mård. Lo-

djur ynglar i området och under senare år har även björn observerats.

Troligen finns även en liten stam av utter. Under senare delen av 1980-

talet har även bäver etablerat sig i området.

Mångfalden av skogsbiotoper med framför allt gamla lövrika bestånd

och döda och döende träd utgör miljöer för ett flertal sällsynta och hotade

insektsarter. Bland de många arterna av trädlevande insekter finns de

akut hotade skalbaggarna cinnoberbagge, svartoxe, hårig taggbock och

liten timmerman. Totalt har ett 60-tal rödlistade insektsarter påträffats.

Listan på rödlistade lavar och svampar omfattar likaså ett 60-tal arter,

bl.a. varglav, ringlav, hållav, stiftgelélav, läderlappslav, violettgrå tagel-

lav, apelticka, rynkskinn, ostticka och blackticka. Landets enda kända

livskraftiga bestånd av strandskinnlaven finns vid Nedre Dalälven.

Färnebofjärden har även ett art- och individrikt fiskbestånd, samman-

taget finns ett tjugotal olika fiskarter. Forsarnas och strömmarnas harr-

och öringbestånd samt fjärdens gös-, gädd-, och abborrbestånd är av stort

intresse för fritidsfisket.

Färnebofjärden är genom vildmarkskaraktären, det rika djurlivet,

fiskevattnen och det vackra landskapet ett attraktivt och välkänt område

för bl.a. naturstudier, kanoting och sportfiske. Utgångspunkter för be-

sökande och friluftsaktiviteter finns framför allt i Gysinge, Östa och

Tyttbo.

I Färnebofjärden finns flera fiskevårdsområden där staten äger andelar.

Fiskevårdsområdena påverkas inte av nationalparksbildningen.

Sammanfattningsvis är Nedre Dalälven ett av landets värdefullaste om-

råden från naturvårdssynpunkt. Färnebofjärden är den del av området

som är minst påverkad av vattenregleringar, skogsbruk och bebyggelse.

Färnebofjärden har därigenom en naturlig karaktär med höga biologiska

värden.

Syftet med nationalparken är att bevara ett unikt älvlandskap med om-

givande värdefulla skogar och våtmarker i väsentligen orört skick. I

syftet bör ingå att bevara områdets vegetation och skyddsvärda djurliv så

långt möjligt i sitt naturliga tillstånd. Vidare bör ingå att bibehålla natur-

liga vattenståndsväxlingar och att så långt möjligt skydda vattenmiljön

från föroreningar. Vissa kulturhistoriskt intressanta miljöer bör bibe-

hållas och allmänhetens möjlighet att uppleva områdets natur underlättas

i lämplig grad.

För att uppnå syftet bör varken exploaterande verksamhet eller verk-

samhet som kan skada mark och vegetation tillåtas. Vidare bör störningar

av skyddsvärt djurliv förhindras, friluftslivet i parken inriktas mot exten-

sivt nyttjande såsom strövande, naturstudier och uthålligt fritidsfiske.

Information om områdets bevarandevärden bör utarbetas och göras till-

gänglig för allmänheten. Enklare anordningar för friluftslivet bör ordnas i

lämplig grad. Vissa kulturlämningar bör vårdas och vissa älvängar skötas

genom slåtter. Naturinventeringar och forskning om områdets natur bör

stimuleras.

Staten äger de fastigheter som avses ingå i parken utom några mindre

områden som ägs av enskilda eller utgör samfällt ägd mark. Det statliga

markinnehavet utgör ca 95 procent av hela områdets areal. Förhandlingar

om förvärv av resterande delar pågår.

I 4 § naturvårdslagen förutsätts att staten äger den mark som skall av-

sättas till nationalpark. Det är därför nödvändigt att staten förvärvar

resterande mark innan slutligt beslut kan fattas om att inrätta national-

parken.

Även om det slutliga formella beslutet att bilda den nya nationalparken

således ännu inte kan fattas anser regeringen dock att frågan nu bör

underställas riksdagen. Regeringen förordar därför att riksdagens med-

givande inhämtas att till nationalpark avsätta den mark som staten äger

eller kommer att förvärva inom det angivna området i Färnebofjärden.

Områdets avgränsning framgår av bifogad bilaga. Regeringen vill

framhålla att det kan bli nödvändigt att vidta smärre gränsjusteringar för

den händelse det inte skulle visa sig möjligt att förvärva vissa mindre

områden. Det bör således ankomma på regeringen att i detalj fastställa de

slutliga gränserna för den föreslagna nationalparken samt i enligt med

bestämmelserna i naturvårdsförordningen (1976:484) meddela de när-

mare föreskrifter som kan visa sig vara erforderliga för området.

Regeringen förutsätter att Naturvårdsverket vidtar de åtgärder som

fordras för att bildandet av den nya nationalparken skall kunna fullföljas.

Regeringen konstaterar att det redovisade förfarandet överensstämmer

med det som tillämpades vid avsättandet av Skuleskogens och Tivedens

nationalparker (prop. 1978/79:217, bet. 1979/80:JoU15, rskr.

1979/80:79)

Förslag till gräns för Färnebofjärdens nationalpark

Miljödepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 26 februari 1998

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Hjelm-Wallén,
[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1997/98:91 Färnebofjärdens nationalpark

Prop. 1997/98:91

7

1

Prop. 1997/98:91

Bilaga