/1/

1 Senaste lydelse av

11 § 1991:157

11 a § 1991:157

12 § 1991:157

13 § 1991:157

26 § 1991:157.

 /2/

2 Senaste lydelse 1991: 157.

 /3/

1 Senaste lydelse av lagens rubrik 1974: 770.

 /4/

2 Senaste lydelse 1991:1833.

Regeringens proposition

1991/92:166

om ändring i tullagen och om vissa skattefrågor

Regeringen föreslår riksdagen att anta de förslag som har tagits

upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokollet den 2 april 1992.

På regeringens vägnar

Carl[REDACTED_EFTERNAMN]

Bo[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att generaltullstyrelsen ges möjlighet

att delegera vissa beslutsbefogenheter till andra tullmyndigheter,

att gränsen för tull- och skattefria varuförsändelser från

utlandet sänks, att skatten på vinster i vinstsparandet anpassas

till den skatt som skall gälla för kapitalinkomster fr. o. m.

år 1993 och att en smärre ändring görs av bestämmelserna

om återbetalning av mervärdeskatt till utländska företagare.

Dessutom föreslås en ändring i lagen om statlig inkomstskatt

som innebär att reaförluster på aktier o. d. i konkursbolag som

avförts från börsen vid konkursen skall vara fullt avdragsgilla

i samma utsträckning som noterade aktier.

1 Förslag till

Lag om ändring i tullagen (1987: 1065)

 Härigenom föreskrivs i fråga om tullagen (1987: 1065)1

dels att i 11, 11 a, 12, 13, 26 och 29 §§ ordet

"generaltullstyrelsen"

skall bytas ut mot "tullmyndigheten",

dels att 108 § skall ha följande lydelse.

108 §2

/kolumn1/ Tull och annan skatt skall inte tas ut för en

varuförsändelse

när den tull och annan skatt som är föreskriven för försändelsen

sammanlagt inte uppgår till etthundra kronor. Detta gäller dock

inte, om försändelsen innehåller spritdrycker, vin, starköl

eller tobaksvaror.

/kolumn2/ Tull och annan skatt skall inte tas ut för en

varuförsändelse

när den tull och annan skatt som är föreskriven för försändelsen

sammanlagt inte uppgår till femtio kronor. Detta gäller dock inte,

om försändelsen innehåller spritdrycker, vin, starköl eller

tobaksvaror.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1992.

2 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1987: 1069) om tullfrihet m. m.

 Härigenom föreskrivs att 24 § lagen (1987: 1069) om tullfrihet

m. m. skall ha följande lydelse.

24 §

/kolumn1/ Generaltullstyrelsen kan medge att den som har

restitutionstillstånd

inte behöver betala tull för varor innan fråga om restitution

har prövats.

/kolumn2/ Tullmyndigheten kan medge att den som har

restitutionstillstånd

inte behöver betala tull för varor innan frågan om restitution

har prövats.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1992.

3 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1991: 1483) om skatt på vinstsparande m. m.

 Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1991: 1483) om skatt på

vinstsparande m. m. skall ha följande lydelse.

1 §

 Skatt betalas enligt denna lag till staten för penningvinst vid

vinstdragning i sådant vinstsparande anordnat av bank eller sparkassa

som utgör svenskt lotteri och för penningvinst i sådant lotteri

som avses i 18 § lotterilagen (1982: 1011).

/kolumn1/Skatten utgör 30 procent av vinstens värde. För vinst

i lotteri som anordnas med stöd av 18 § lotterilagen skall skatt

dock inte betalas med högre belopp än att etthundra kronor återstår

av vinsten.

/kolumn2/ Skatten utgör 25 procent av vinstens värde. För vinst

i lotteri som anordnas med stöd av 18 § lotterilagen skall skatt

dock inte betalas med högre belopp än att etthundra kronor återstår

av vinsten.

Vid beräkning av skattebeloppet skall i vinstens värde inräknas

den skatt som skall betalas för vinsten.

Skatt skall inte betalas för vinster som inte tagits ut av vinnaren.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993.

4 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1991: 119) om återbetalning av mervärdeskatt

till utländska företagare

 Härigenom föreskrivs att 4 § lagen (1991: 119) om återbetalning

av mervärdeskatt till utländska företagare skall ha följande lydelse.

4 §

 En utländsk företagare som förmedlar en vara eller en tjänst

för en uppdragsgivares räkning har rätt till återbetalning

av mervärdeskatt endast i det fall uppdragsgivaren skulle ha haft

denna rätt om han förvärvat varan eller tjänsten direkt.

/kolumn1/Mervärdeskatt vid införsel av en vara ger inte rätt

till återbetalning, om varan förs in för att inom landet levereras

till en köpare.

/kolumn2/ Mervärdeskatt vid införsel eller förvärv av en vara

ger inte rätt till återbetalning, om varan förs in eller förvärvas

för att inom landet levereras till en köpare.

Mervärdeskatt som avses i 17 § åttonde stycket lagen (1968: 430)

om mervärdeskatt ger inte rätt till återbetalning.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1992.

5 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1947: 576) om statlig inkomstskatt

 Härigenom föreskrivs att 27 § 5 mom. lagen (1947:576) om statlig

inkomstskatt1 skall ha följande lydelse.

27 §

 5 mom.2 Realisationsförlust vid avyttring av marknadsnoterad tillgång

som avses i 1 mom. får dras av från realisationsvinst på

marknadsnoterad

sådan tillgång utan den begränsning av avdragsrätten som framgår

av 3 § 2 mom. tredje stycket.

Detta gäller dock i fråga om andel i värdepappersfond endast

om värdet av fondens innehav av aktier inte annat än tillfälligtvis

understigit tre fjärdedelar av fondförmögenheten.

Realisationsförlust som uppkommit genom att aktie förlorat sitt

värde till följd av att bolaget upplösts genom likvidation eller

genom fusion enligt 14 kap. 1 eller 2 § aktiebolagslagen (1975:

1385)

eller 11 kap. 1 eller 2 § bankaktiebolagslagen (1987: 618) är

avdragsgill

utan den begränsning av avdragsrätten som framgår av 3 § 2 mom.

tredje stycket till den del förlusten svarar mot utdelning från

bolaget av annat slag än som avses i 3 § 7 mom. fjärde stycket

under beskattningsåret och närmast föregående beskattningsår.

 Vid tillämpningen av första stycket avses med marknadsnoterad

tillgång även en tillgång som var marknadsnoterad när det aktiebolag

som givit ut den försattes i konkurs. Tillgången anses som

marknadsnoterad

till och med den tidpunkt när konkursen eller en därpå följande

likvidation avslutas.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1992 och tillämpas första

gången vid 1993 års taxering. De äldre bestämmelserna tillämpas

alltjämt i fråga om tillgångar som givits ut av bolag som har

försatts i konkurs före den 1 januari 1992.

Finansdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 2 april 1992

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden

B.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],

af[REDACTED_EFTERNAMN], Dinkelspiel,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], P.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om ändring i tullagen och om vissa skattefrågor

1 Inledning

Jag avser i det följande att ta upp frågan om en delegering av

vissa beslutsbefogenheter inom tullverket, ett sänkt gränsvärde

för tull- och skattefri införsel, en förändring av skatten

på vinster i vinstsparandet och en ändring av reglerna för

återbetalning

av mervärdeskatt till utländska företagare. Jag tar i propositionen

också upp en fråga om reaförluster på konkursaktier.

2 Delegering av beslutsbefogenheter inom tullverket i vissa fall

Mitt förslag: Generaltullstyrelsen får möjlighet att delegera

vissa beslutsbefogenheter till andra tullmyndigheter.

Skälen för mitt förslag: I tullagen (1987: 1065) (TL) ges tullverket

möjlighet att fatta olika typer av beslut. I många fall tas inte

ställning till om besluten skall fattas av en central, regional

eller lokal tullmyndighet. Det anges endast att besluten skall fattas

av tullmyndighet. Vad som avses med tullmyndighet anges i 4 § TL.

Av specialmotiveringen till paragrafen framgår att

generaltullstyrelsen

i verksföreskrifter kan bestämma på vilken nivå beslutsbefogenheterna

skall ligga.

I några fall har emellertid i TL och i lagen (1987: 1069) om

tullfrihet

m. m. angetts att viss beslutsbefogenhet skall tillkomma enbart

generaltullstyrelsen.

I en skrivelse den 5 september 1991 har generaltullstyrelsen hemställt

att styrelsen i vissa sådana fall ges möjlighet att genomföra

delegeringar eftersom detta är i linje med de grundläggande

principerna

för tullverkets nya organisation och då införandet av tulldatasystemet

ger tekniska möjligheter till en sådan delegering.

Generaltullstyrelsen

har vidare anfört att det inte synes föreligga några

rättssäkerhetsskäl

som talar emot införande av delegeringsmöjligheter i dessa fall.

Generaltullstyrelsen har föreslagit att delegeringsmöjligheter

införs för de fall som avser beslut om

-- undantag från viss regel om taxebestämmande dag vid temporär

tullfrihet (11 § TL),

-- tillstånd till elektroniskt uppgiftslämnande (11 a § TL),

-- längre frist för ingivande av tulldeklaration (12 § TL),

-- godkännande av ombud för lämnande av tulldeklaration (13 § TL),

-- kreditimportörstillstånd samt att tullräkning skall betalas

tidigare (26 § TL),

-- befrielse från restavgift (29 § TL) och

-- betalningsuppskov för innehavare av restitutionstillstånd %[24

 § lagen (1987: 1069) om tullfrihet m. m.%].

Jag delar generaltullstyrelsens bedömning att en möjlighet för

styrelsen att delegera beslutsbefogenheterna i dessa fall bör införas.

De nya reglerna bör träda i kraft så snart som möjligt. Detta

kan lämpligen ske den 1 juli 1992.

3 Tull- och skattefrihet för försändelser med lågt värde

Mitt förslag: Den nuvarande beloppsgränsen för tull- och skattefrihet

för varuförsändelser som kommer till Sverige sänks till 50 kr.

Skälen för mitt förslag: I 108 § TL fanns tidigare en värdemässig

tullfrihetsgräns för postförsändelser. Skatt och tull skulle

inte tas ut om det sammanlagda beloppet av dessa understeg 50 kr.

I prop. 1990/91: 75 om importrutiner i ett datoriserat tullförfarande,

m. m. föreslogs att tullfrihetsgränsen skulle vara generell och

omfatta alla varuförsändelser samtidigt som gränsen höjdes

från 50 till 100 kr. I propositionen uttalades att gränsen för

tull- och skattefrihet fick avvägas mellan behovet av administrativa

förenklingar och konkurrensneutralitetsaspekter. Föredragande

statsrådet ansåg att ett gränsvärde på 100 kr. var väl avvägt.

Riksdagen godtog förslaget (1990/91: SkU16, rskr. 173, SFS 1991:

157) och det nya gränsvärdet gäller fr. o. m. den 1 januari 1992.

Det har kommit till min kännedom att flera företag i

postorderbranschen

redan flyttat eller är beredda att flytta distributionen av

postorderpaket

till utlandet för att härigenom undvika en svensk beskattning.

Marknadsföring och ordermottagning sker i Sverige. Paketen

iordningställs

i Sverige och transporteras därefter till utlandet för att därifrån

åter skickas till Sverige som individuellt adresserade postpaket.

Höjningen av gränsvärdet har gjort denna hantering mycket intressant.

Varuvärdet för exempelvis videopaket, bokpaket och kosmetikapaket

är ofta under det nya värde som leder till en skattebeläggning

vid införseln. Resultatet har blivit för de företag som redan

etablerat sig utomlands att man härigenom undviker både svensk

mervärdeskatt men också i förekommande fall andra punktskatter.

Någon skattebeläggning sker inte heller i utlandet eftersom varorna

exporteras från detta land. Vid ett svenskt medlemskap i EG kommer

speciella regler att gälla för postorderhandeln som innebär

att den skatt som utgår på varan är konsumtionslandets skatt.

Svensk skatt skall således betalas för varor som säljs på postorder

och som är avsedda att konsumeras i Sverige. Den nuvarande ordningen

som några postorderföretag valt att till den svenska marknaden

distribuera sina varor från utlandet enbart för att undvika en

svensk beskattning är oacceptabel och måste därför snarast

förhindras. För att komma till rätta med de värsta avarterna

och för att förhindra att fler företag ger sig in på denna

hantering ser jag för närvarande ingen annan möjlighet än

att återgå till den ordning som gällde före årsskiftet. Som

nämnts bortfaller problemet vid ett svenskt medlemskap i EG. Jag

är emellertid beredd att redan innan dess återkomma till riksdagen

med förslag som råder bot på den adminstrativa nackdelen som följer

av ett lågt gränsvärde men som inte ger dagens nackdelar när

väl ett sådant förslag framkommer. Den nu föreslagna ändringen

bör träda i kraft den 1 juli 1992.

4 Skatten på vinster i vinstsparandet

Mitt förslag: Skatten på vinster i vinstsparande sänks till 25 %

 av vinstens värde.

Skälen för mitt förslag: Vinst vid vinstsparande beskattas enligt

lagen (1991: 1483) om skatt på vinstsparande m. m. Skatten utgår med

30 %

 av vinstens värde vid vinstsparande anordnat av bank eller sparkassa

som utgör svenskt lotteri och för penningvinst i sådant lotteri

som avses i 18 § lotterilagen (1982: 1011). För vinst i sistnämnda

typ av lotteri tas skatten inte ut med högre belopp än att 100

kr. återstår av vinsten.

Skattesatsen för vinster i vinstsparande är vald så att

skattebelastningen

skall ligga på en nivå som motsvarar inkomstbeskattningen av den

fasta räntan i vinstsparandet. Skattesatsen för fysiska personers

och dödsbons kapitalinkomster sänks från 30 %

 till 25 %

 fr. o. m. år 1993 (prop. 1991/92: 60, SkU10, rskr. 97). Skatten

på vinster i vinstsparande bör därför sänkas till motsvarande

nivå från samma tidpunkt. Förslaget föranleder en ändring

i 1 § lagen om skatt på vinstsparande m. m.

De statsfinansiella effekterna av förslaget kan beräknas till

ca 35 milj. kr.

5 Återbetalning av mervärdeskatt till utländska företagare

Mitt förslag: Återbetalning enligt lagen om återbetalning av

mervärdeskatt

till utländska företagare skall inte medges för mervärdeskatt

som belöper på varor som förvärvas för att levereras till

köpare inom landet.

Skälen för mitt förslag: Genom lagen (1991: 119) om återbetalning

av mervärdeskatt till utländska företagare infördes den 1

april 1991 en möjlighet att återbetala mervärdeskatt som belöper

på utländska företagares förvärv av varor och tjänster

här i landet. Bestämmelserna syftar i första hand till att uppnå

en kostnadsmässig neutralitet mellan svenska och utländska företagare.

Motsvarande bestämmelser finns i de flesta länder i Europa.

Den grundläggande förutsättningen för återbetalning är

att förvärvet skall avse en verksamhet som den utländske företagaren

bedriver utomlands och att verksamheten skulle ha medfört

skattskyldighet

till mervärdeskatt om den hade bedrivits här i landet. Härutöver

finns vissa begränsningar i rätten till återbetalning. Enligt

4 § andra stycket medges således inte återbetalning av mervärdeskatt

som påförs vid införsel till Sverige av en vara om varan är

avsedd att inom landet levereras till en köpare. En återbetalning

i dessa fall skulle nämligen medföra att varan inte alls belastades

med svensk mervärdeskatt.

Enligt vad jag har erfarit förekommer det nu i viss utsträckning

förfaranden enligt följande. Ett utländskt företag förvärvar

en vara i Sverige och vidareförsäljer denna till en köpare inom

landet. Den utländske företagaren anses inte bedriva verksamhet

här i landet och medges därför återbetalning av den mervärdeskatt

som belöper på förvärvet. Eftersom han inte bedriver verksamhet

här i landet är han inte heller skattskyldig till mervärdeskatt

för sin vidareförsäljning av varan. Det innebär att varan

inte belastas av någon mervärdeskatt vid den slutlige köparens

förvärv. Detta medför en konkurrenssnedvridning till nackdel

för skattskyldiga svenska säljare av motsvarande vara eller varor.

Genom att den utländske säljaren inte är skattskyldig till

mervärdeskatt

kan köparen -- om han är skattskyldig till mervärdeskatt och

förvärvet avser hans skattepliktiga verksamhet -- dessutom

tillgodogöra

sig avdrag för s. k. fiktiv skatt enligt 17 § åttonde stycket

lagen (1968: 430) om mervärdeskatt. Denna ordning kan enligt min

uppfattning inte accepteras. För att komma till rätta med dessa

förfaranden bör återbetalning av mervärdeskatt inte medges

för skatt som avser en utländsk företagares förvärv av en

vara om varan är avsedd att levereras till en köpare inom landet.

De nu föreslagna bestämmelserna bör träda i kraft den 1 juli

1992 och föranleder ändringar i 4 § lagen om återbetalning av

mervärdeskatt till utländska företagare.

6 Förlust på konkursaktier

Mitt förslag: Reaförluster på aktier o. d. i konkursbolag som

förlorat sin notering vid konkursen skall vara fullt avdragsgilla

i samma utsträckning som förluster på marknadsnoterade aktier.

Skälen för mitt förslag: Före skattereformen ansågs en förlust

på aktier enbart till följd av att aktierna blivit värdelösa

vid bolagets konkurs inte vara avdragsgill. Detta medförde att aktier

i dessa fall såldes till symboliska priser för att avdragsgilla

förluster skulle uppkomma. Denna handel var i vissa fall omfattande.

Genom skattereformen kom en ändring till stånd. I propositionen

om skattereformen förklarade det föredragande statsrådet att

det var otillfredsställande med regler som framtvingar en konstlad

handel med värdelösa aktier. Det föreslogs därför ett tillägg

i fråga om avyttringsbegreppet för att de aktuella förlusterna

skulle bli avdragsgilla. Det fallet att en aktie definitivt förlorar

sitt värde genom att ett bolag upplöses genom konkurs eller

likvidation

jämställdes med en avyttring (prop. 1989/90: 110 s. 392).

Det har nyligen uppmärksammats att den i skattereformen åsyftade

ändringen i fråga om handel med konkursaktier inte har uppnåtts

fullt ut. Detta beror bl. a. på utformningen av de nya bestämmelserna

om reaförluster.

Allmänt gäller som huvudregel att avdragsrätten för en reaförlust

är begränsad till 70 %

 av förlusten. Begränsningen gäller dock inte för en förlust

på marknadsnoterade aktier o. d. förutsatt att förlusten kan

kvittas mot reavinster på andra marknadsnoterade aktier.

Stockholms fondbörs avför regelmässigt aktier från notering

viss tid efter det att ett bolag försatts i konkurs. Aktien är

därmed inte längre marknadsnoterad. För avyttringar som sker

efter denna tidpunkt är avdragsrätten således begränsad. Detta

gäller även för den som väljer att avvakta till dess konkursen

avslutas och bolaget upplöses.

Reglerna framkallar därför alltjämt en konstlad handel med värdelösa

aktier under den tid efter konkursbeslutet som aktien fortfarande är

noterad.

För att minska omfattningen av en sådan renodlad "skattemässig"

handel föreslår jag att undantaget för marknadsnoterade aktier

från avdragsbegränsningen även skall gälla konkursaktier som

förlorat sin notering vid konkursen.

Mitt förslag föranleder ett tillägg till 27 § 5 mom. lagen

(1947: 576) om statlig inkomstskatt. Ändringen gäller förluster

som realiseras fr. o. m. detta år under förutsättning att konkursen

inleddes tidigast den 1 januari i år. Det kan förekomma att bolaget

under ett tidigare skede gått i konkurs och att konkursen lagts ned.

Om bolaget därefter marknadsnoteras och den situationen inträffar

att bolaget efter årsskiftet 1991--1992 åter försätts i konkurs

gäller självfallet de nya reglerna.

7 Upprättade lagförslag

I enlighet med vad jag nu har anfört har inom finansdepartementet

upprättats förslag till

1. lag om ändring i tullagen (1987: 1065),

2. lag om ändring i lagen (1987: 1069) om tullfrihet m. m.,

3. lag om ändring i lagen (1991: 1483) om skatt på vinstsparande m.

m.,

4. lag om ändring i lagen (1991: 119) om återbetalning av

mervärdeskatt

till utländska företagare,

5. lag om ändring i lagen (1947: 576) om statlig inkomstskatt.

Lagförslag 2 har upprättats i samråd med statsrådet Dinkelspiel.

8 Lagrådets hörande

Förslagen är av sådan beskaffenhet att lagrådets hörande skulle

sakna betydelse. Yttrande från lagrådet behöver därför inte

inhämtas över lagförslagen.

9 Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen att anta

lagförslagen.

10 Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och

beslutar att genom proposition föreslå riksdagen att anta de förslag

som föredraganden har lagt fram.