Regeringens proposition

1998/99:141

Godkännande av 1998 års protokoll om långlivade

organiska föroreningar och om tungmetaller under

konventionen om långväga gränsöverskridande

luftföroreningar

Prop.

1998/99:141

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 20 maj 1999

Lena Hjelm-Wallén

 Kjell[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Miljödepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att riksdagen godkänner 1998 års protokoll om

långlivade organiska föroreningar och om tungmetaller under

konventionen om långväga gränsöverskridande luftföroreningar.

Målet med protokollen är att kontrollera och minska utsläpp och

läckage av långlivade organiska föroreningar och tungmetaller.

Protokollet om långlivade organiska föroreningar omfattar 16 ämnen,

varav elva är pesticider, två är industrikemikalier och tre är s.k.

biprodukter, dvs. föroreningar som bildas vid förbränning och i

industriella processer. Protokollet om tungmetaller omfattar bly,

kadmium och kvicksilver.

Protokollens bestämmelser medför endast några smärre

kompletteringar av det svenska regelverket. Däremot behövs ett förbud

av tillverkning av ämnen som kontrolleras i protokollet om långlivade

organiska föroreningar. De regeländringar som kan komma i fråga är av

sådan art att de kan åtgärdas av regeringen med stöd av bemyndiganden i

miljöbalken.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 3

2 Ärendet och dess beredning 4

3 Bakgrund 4

4 Protokollen om långlivade organiska föroreningar och om

tungmetaller 5

4.1 Allmänt om uppbyggnaden av protokollen 6

4.2 Protokollet om långlivade organiska föroreningar 7

4.2.1 Nödvändiga åtgärder i Sverige för att uppfylla

protokollet om långlivade organiska

föroreningar 8

4.3 Protokollet om tungmetaller 9

4.3.1 Nödvändiga åtgärder i Sverige för att uppfylla

protokollet om tungmetaller 10

Bilaga 1, Protokoll om långlivade organiska föroreningar.......... ...........11

Bilaga 2, Protokoll om

tungmetaller........................................................95

Bilaga 3, Remissinstanser.......................................................

...............151

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 20 maj 1999.........152

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

godkänner följande protokoll till 1979 års konvention om långväga

gränsöverskridande luftföroreningar:

1. protokollet den 24 juni 1998 om långlivade organiska föroreningar,

2. protokollet den 24 juni 1998 om tungmetaller.

2 Ärendet och dess beredning

Konventionen om långväga gränsöverskridande luftföroreningar under-

tecknades i Genève den 13 november 1979 och trädde i kraft den 16 mars

1983. Konventionen har hittills tillträtts av 43 medlemsstater inom FN:s

ekonomiska kommission för Europa som även innefattar USA, Kanada

och Europeiska gemenskapen. Konventionen är av ramkaraktär.

Överenskommelser om särskilda åtgärder träffas genom protokoll till

konventionen. Sverige ratificerade konventionen den 12 februari 1981.

Fem protokoll till konventionen har tidigare förhandlats fram. Samtliga

protokoll har ratificerats av Sverige.

År 1996 gav konventionens verkställande organ ett mandat till arbets-

gruppen för strategier (Working Group on Strategies, WGS) att förhandla

fram två nya protokoll; ett om långlivade organiska föroreningar och ett

om tungmetaller. Förhandlingsarbetet inleddes år 1997 under svenskt

ordförandeskap.

Båda dessa protokoll undertecknades på det all-europeiska minister-

mötet i Århus den 24 juni 1998. För ikraftträdande krävs för vart och ett

av protokollen att minst 16 parter ratificerar, godtar eller godkänner det.

Protokollen har upprättats på engelska, franska och ryska. I bilaga 1

finns den svenska översättningen och den engelska texten av protokollet

om långlivade organiska föroreningar med bilagor. I bilaga 2 finns den

svenska översättningen och engelska texten av protokollet om

tungmetaller med bilagor.

Båda protokollen har remissbehandlats. En förteckning av

remissinstanserna finns i bilaga 3.

3 Bakgrund

Det var bl.a. på svenskt initiativ som internationella förhandlingar om

minskade utsläpp av luftföroreningar inleddes under 1970-talet. Till

konventionen om långväga gränsöverskridande luftföroreningar har

genom åren en rad protokoll förhandlats fram.

Det första protokollet avser finansiering av det europeiska programmet

för utvärdering och övervakning av långväga gränsöverskridande luftför-

oreningar (cooperative programme for the monitoring and evaluation of

the long-range transmission of air pollutants in Europe, EMEP). Det

trädde i kraft den 28 januari 1988. Parterna till konventionen förses

genom EMEP med information och data om nedfallsmängder,

utsläppshalter och gränsöverskridande flöden av utsläpp. Denna

vetenskapliga bas har varit en förutsättning för de efterföljande

protokollen.

Det andra protokollet avser åtgärder för att minska utsläppen av svavel.

Det trädde i kraft den 2 september 1987. De tredje och fjärde protokollen

avser åtgärder för att minska utsläppen av kväveoxider och flyktiga orga-

niska ämnen. Protokollen trädde i kraft den 14 februari 1991 respektive

den 29 september 1997. Ett femte protokoll, om ytterligare åtgärder mot

svavelutsläpp, undertecknades år 1994 och trädde i kraft den 5 augusti

1998.

4 Protokollen om långlivade organiska

föroreningar och om tungmetaller

Regeringens förslag: Riksdagen godkänner protokollen av den 24

juni 1998 om långlivade organiska föroreningar och om tungmetaller

under konventionen om långväga gränsöverskridande luftföroreningar.

Remissinstanserna: Kemikalieinspektionen anser att Sverige som aktiv

part till protokollet om långlivade organiska föroreningar bör genomföra

nödvändiga ändringar i de svenska bestämmelserna. Det innebär att ett

förbud mot tillverkning av hexabrombifenyl och tio aktiva beståndsdelar

i bekämpningsmedel bör införas så snart som möjligt. Naturvårdsverket

finner att de gränsvärden som inom en tioårsperiod skall vara uppfyllda

enligt protokollet om tungmetaller redan i dag uppfylls med gällande vill-

kor. Detta gäller dock inte de villkor som ställts upp för pelletsverk.

Inom en tioårsperiod kan villkoren för de tillstånd som pelletsverken har,

omprövas enligt bestämmelserna i miljöbalken. Nya krav kan då före-

skrivas i enlighet med protokollet om tungmetaller. Karolinska Institutet

anser att arbetet med att begränsa utsläppen av gränsöverskridande luft-

föroreningar är synnerligen viktigt och angeläget samt att de ämnesgrup-

per som omfattas av de två protokollen är prioriterade från miljö- och

hälsosynpunkt. Svenska Petroleum Institutet (SPI) för fram sitt stöd för

internationella överenskommelser för att lösa problem med gränsöver-

skridande föroreningar men anser att protokollen har brister vad gäller

relevanta åtgärder för att minska utsläpp av polyaromatiska kolväten

(PAH). SPI hänvisar till det svenska miljöklassningsystemet för

dieselbränslen där bränslets PAH-halt begränsas kraftigt. Kemikontoret

finner att protokollen inte kommer att innebära några betydande

förändringar i den svenska regleringen men att en översyn av gällande

bestämmelser bör göras så att ämnen som inte förekommer i Sverige

också omfattas av förbud. Socialstyrelsen anser att en ratificering från

svensk sida bör ske skyndsamt samt att man bör överväga ytterligare

åtgärder för att minska utsläpp av tungmetaller och PAH. Svenska

Renhållningsverksföreningen (RVF) pekar på att utsläppen av

tungmetaller från förbränningsanläggningar är beroende av det tillförda

bränslet och att krav därför måste ställas på det tillförda bränslet. RVF

menar att det genom sorteringsåtgärder och effektiv rökgasrening går att

förhindra att tungmetaller sprids till atmosfären vid förbränning.

Skälen för regeringens förslag: Sverige har spelat en aktiv och pådri-

vande roll i det internationella samarbetet för att begränsa de

gränsöverskridande luftföroreningarnas inverkan på miljön och männi-

skors hälsa. De protokoll som Sverige tidigare har ratificerat inom ramen

för konventionen om långväga gränsöverskridande luftföroreningar har

haft stor betydelse för att minska utsläppen av svavel- och

kväveföreningar samt flyktiga organiska ämnen. Det är nu viktigt att

begränsa spridningen av långlivade organiska föroreningar och

tungmetaller. En stor del av depositionen i Sverige av dessa föroreningar

är av utländskt ursprung. De två protokollen utgör en viktig fortsättning

på arbetet med att begränsa gränsöverskridande luftföroreningar.

Regeringen anser därför att Sverige snarast bör ratificera de båda

protokollen.

Protokollens bestämmelser medför endast några smärre

kompletteringar i det svenska regelverket. Det gäller sådana ämnen som

inte används i Sverige, men som omfattas av protokollet om långlivade

organiska föroreningar. Dessa bör också omfattas av ett svenskt

tillverkningsförbud. De regeländringar som kan komma i fråga är av

sådan art att de kan åtgärdas av regeringen med stöd av bemyndiganden i

miljöbalken.

4.1 Allmänt om uppbyggnaden av protokollen

Protokollen är uppbyggda på ett sätt som överensstämmer med den

struktur som gällt för de övriga protokollen till konventionen. Definitio-

ner anges i artikel 1. Målet med protokollen anges i artikel 2. I artikel 3

anges de grundläggande skyldigheter som parterna kommit överens om.

Enligt artikel 4 i protokollet om långlivade organiska föroreningar finns

möjligheter till undantag från skyldigheterna i artikel 3.

Båda protokollen innehåller därefter (artiklarna 5 och 7 12 i protokol-

let om långlivade organiska föroreningar samt artiklarna 4 7 och 9 11 i

protokollet om tungmetaller) överenskommelser om utbyte av informa-

tion och teknik, om strategier, riktlinjer, program och åtgärder, om forsk-

ning, utveckling och övervakning, om rapportering, om parternas

granskning vid det verkställande organets möten, om efterlevnad samt

om biläggande av tvister. Protokollet om långlivade organiska förore-

ningar innehåller dessutom en överenskommelse om information till all-

mänheten (artikel 6). Protokollet om tungmetaller innehåller också en

överenskommelse om beräkningar inom det gemensamma programmet

för övervakning och utvärdering av långväga spridning av

luftföroreningar i Europa, EMEP (artikel 8).

I protokollen finns regler för hur ändringar i protokollen kan göras

(artikel 14 i protokollet om långlivade organiska föroreningar och artikel

13 i protokollet om tungmetaller). Reglerna ger bl.a. möjlighet till tillägg

av ämnen eller tungmetaller.

Granskning av hur varje part fullgör sina skyldigheter enligt

protokollen skall utföras regelbundet. Formerna för detta framgår av

artikel 11 i protokollet om långlivade organiska föroreningar och i artikel

9 i protokollet om tungmetaller.

Efterföljande artiklar behandlar procedurer för undertecknande, ratifi-

cering, ikraftträdande, anslutning och frånträdande m.m. För båda proto-

kollen gäller att de träder i kraft 90 dagar efter det att minst 16 parter har

ratificerat, godtagit, godkänt eller anslutit sig till det. För enskild part

träder respektive protokoll dock i kraft tidigast 90 dagar efter det att

parten ratificerat, godtagit, godkänt eller anslutit sig till det.

4.2 Protokollet om långlivade organiska föroreningar

Långlivade organiska föroreningar sprids över nationella gränser och

nedfall kan ske långt i från ursprungskällan. Dessa ämnen kan

biomagnifieras i de övre trofiska nivåerna till koncentrationer som kan

påverka hälsan för vilda djur, växter och människor. Temperatur-

skillnader mellan olika regioner har stor betydelse för

spridningsmönstret. Forskning om spridningsmönstret visar att ämnena

avgår från mark och vatten till luft i varmare regioner och transporteras

till och deponeras i kallare regioner, t.ex. i tempererade och i arktiska

områden. Det arktiska ekosystemet, och särskilt ursprungsbefolkning

som livnär sig på fisk och däggdjur från Arktis, är speciellt i riskzonen.

Undersökningar av sediment från Östersjön uppvisar halter av

långlivade organiska föroreningar. Dessa har transporterat via luften

söderifrån och deponerat i Östersjön. Östersjön ligger ogynnsamt till i

den globala omfördelningen av långlivade organiska föroreningar och det

är därför angeläget att åtgärder för att begränsa utsläpp av dessa ämnen

sker på regional och global nivå.

Åtgärderna i protokollet är av betydelse för att begränsa spridningen av

långlivade organiska föroreningar och därmed också begränsa de

negativa effekterna av dessa ämne inom och utanför UN/ECE-regionen.

Målet med protokollet om långlivade organiska föroreningar är att

kontrollera, minska och eliminera utsläpp och läckage av långlivade

organiska föroreningar. Protokollet omfattar 16 ämnen, varav elva är

pesticider, två är industrikemikalier och tre är s.k. biprodukter, dvs.

föroreningar som bildas vid förbränning och i industriella processer.

Parterna till protokollet förbinder sig att omedelbart eliminera tillverk-

ning och användning av aldrin, klordan, klordekon, dieldrin, endrin,

hexabromobifenyl, mirex och toxafen. Parterna förbinder sig också att

förbjuda tillverkning och användning av diklordifenyltrikloretan (DDT),

heptaklor, hexaklorbensen och polyklorerade bifenyler (PCB), men för

dessa ämnen finns utrymme för att senarelägga utfasningen (se de

närmare angivna villkoren i bilaga I till protokollet). Möjligheterna att

använda DDT, PCB och HCH (inkl. lindan) skall vara mycket

begränsade.

Parterna till protokollet skall vidta åtgärder så att, när de angivna äm-

nena blir avfall, ett slutligt omhändertagande sker på ett miljöanpassat

sätt. Parterna skall sträva efter att det slutliga omhändertagandet sker

inrikes. När det gäller gränsöverskridande förflyttning hänvisar

protokollet till regionala och globala avtal om farligt avfall, främst

Baselkonventionen. Det åligger också parterna att utveckla strategier för

att identifiera varor och avfall som innehåller de angivna ämnena.

Protokollet innehåller krav på att parterna skall minska sina årliga

utsläpp av polyaromatiska kolväten (PAH), dioxiner och furaner samt

hexaklorbensen med utgångspunkt i utsläppsnivån för referensåret 1990

eller något av åren mellan 1985 och 1995. Krav ställs också på specifika

utsläppsgränser för dioxiner från anläggningar för förbränning av avfall.

Enligt protokollet skall parterna tillämpa bästa tillgängliga teknik för

att kontrollera utsläpp av långlivade organiska föroreningar från större

stationära anläggningar. Protokollet innehåller riktlinjer för identifiering

av bästa möjliga teknik (artikel 3 och bilaga V). Parterna skall vidare

tillämpa effektiva åtgärder för att kontrollera utsläpp från mobila källor.

För detta syfte rekommenderas vissa kontrollåtgärder (artikel 3 och

bilaga VII).

De krav som avser nya stationära anläggningar skall ha uppfyllts se-

nast två år efter protokollets ikraftträdande. För befintliga stationära an-

läggningar skall kraven uppfyllas inom åtta år från ikraftträdandet.

4.2.1 Nödvändiga åtgärder i Sverige för att uppfylla protokollet

om långlivade organiska föroreningar

I fråga om att eliminera tillverkning och användning av de angivna äm-

nena gäller i Sverige att aldrin, dieldrin, DDT, endrin, HCH, hexa-

klorbensen, klordan, klordekon inte får ingå som verksamt ämne i be-

kämpningsmedel. För heptaklor gäller att ämnet inte får ingå som verk-

samt ämne i ett bekämpningsmedel som är ett växtskyddsmedel. För di-

eldrin, DDT, hexaklorbensen och toxafen gäller att om en kemisk pro-

dukt innehåller ämnet så måste detta framgå av anmälan till Kemika-

lieinspektionens produktregister. För PCB gäller förbud mot tillverkning,

bearbetning, saluförande, återanvändning och överlåtelse för användning.

De svenska reglerna behöver ses över så att det införs ett förbud mot

tillverkning och användning av alla de nämnda ämnena. Alternativt kan

tillståndsplikten behöva utökas. Detta är åtgärder som regeringen avser

att vidta med stöd av bemyndiganden i 14 kap. miljöbalken.

I fråga om slutligt omhändertagande och strategier för att identifiera

varor och avfall som innehåller de angivna ämnena har det svenska re-

gelverket redan anpassats till sådana internationella avtal som protokollet

hänvisar till. Någon ytterligare lagstiftningsåtgärd bedöms inte behövas.

Utsläppen av polyaromatiska kolväten, dioxiner, furaner och

hexaklorbensen har successivt minskat under de senaste årtiondena.

Ytterligare reduktioner av polyaromatiska kolväten kan förutses genom

åtgärder vid småskalig vedeldning och avseende vägtrafiken. Det

föreligger inte några svårigheter att leva upp till protokollets

bestämmelser om att minska utsläppen i förhållande till ett valt

referensår. Några kända utsläpp av hexaklorbensen förekommer inte i

Sverige. För utsläpp från avfallsförbränningsanläggningar gäller

tillståndsvillkor som uppfyller protokollets krav. Om det visar sig

nödvändigt har regeringen möjlighet att med stöd av bemyndigande i

miljöbalken föreskriva om gränsvärden som måste iakttas när tillstånd till

en miljöfarlig verksamhet skall beviljas eller omprövas.

4.3 Protokollet om tungmetaller

Utsläpp av tungmetaller kan spridas över nationella gränser och kan

orsaka skador på ekosystem och människors hälsa långt i från

utsläppskällan. Tungmetaller såsom kvicksilver, bly och kadmium kan

lagras lång tid i levande vävnader och även ackumuleras i marken.

De svenska metallutsläppen till luft har minskat betydligt under de

senaste tjugo åren. Merparten av det nedfall som fortfarande pågår härrör

från utsläpp utanför Sveriges gränser. I Sverige finns t.ex. många sjöar

där halterna av kvicksilver är så höga att det finns risk för skadliga

hälsoeffekter hos människor som äter mycket insjöfisk.

Åtgärderna i protokollet för att begränsa spridningen av tungmetaller

har en positiv effekt när det gäller att begränsa skadorna av dessa ämnen

både inom och utanför UN/ECE-regionen samt i arktiska och i

internationella vatten.

Protokollet om tungmetaller avser kvicksilver, kadmium och bly.

Parterna till protokollet skall minska sina totala årliga utsläpp av dessa

metaller med utgångspunkt i utsläppsnivån för referensåret 1990 eller

något av åren mellan 1985 och 1995.

Med protokollet avses att minska utsläppen från industriella källor

(järn- och stålindustri, annan metallindustri, cementindustri, glasindustri

och klor-alkaliindustri), samt från anläggningar för förbränning av fossila

bränslen eller avfall. Protokollet avser också minskade utsläpp från väg-

transporter.

För detta ändamål skall parterna tillämpa bästa tillgängliga teknik för

alla stora stationära anläggningar. Protokollet innehåller riktlinjer för

identifiering av bästa tillgängliga teknik.

I protokollet anges obligatoriska gränsvärden för utsläpp från stora

stationära anläggningar. Parterna skall uppnå gränsvärdena för nya

anläggningar inom två år från det att protokollet har trätt i kraft och för

befintliga anläggningar inom åtta år från det att protokollet har trätt i

kraft (artikel 3, bilaga IV).

Parterna till protokollet skall enligt artikel 3 vidta åtgärder för

produktkontroll. Krav ställs avseende blyinnehållet i bensin och

kvicksilverinnehållet i batterier. I övrigt uppmanas parterna att vidta

extra åtgärder för produkthantering i syfte att minska riskerna för

skadliga effekter av tungmetaller. Vissa angivna åtgärder rekommenderas

i bilaga VII.

Enligt protokollet skall parterna utarbeta och underhålla förteckningar

över utsläppen av kadmium, bly och kvicksilver.

4.3.1 Nödvändiga åtgärder i Sverige för att uppfylla protokollet

om tungmetaller

Det föreligger inte några svårigheter att leva upp till protokollets

bestämmelser om att minska utsläppen i förhållande till ett valt

referensår. Gränsvärdena för utsläpp från stora anläggningar är uppfyllda

genom de tillståndsvillkor som gäller för de befintliga anläggningarna i

Sverige. Detta gäller dock inte för pelletsverk. Innebörden av artikel

3.2.d. i protokollet är dock att varje part skall tillämpa gränsvärdena för

varje befintlig större stationär anläggning i den mån det är tekniskt och

ekonomiskt möjligt. Enligt bestämmelserna i miljöbalken kan inom en

tioårsperiod villkoren för pelletsverken omprövas, varvid kraven enligt

protokollet kan föreskrivas med beaktande av de tekniska och

ekonomiska förutsättningarna i varje enskilt fall. Om det visar sig

nödvändigt har regeringen möjlighet att med stöd av bemyndigande i

miljöbalken föreskriva om gränsvärden som måste iakttas när tillstånd till

en miljöfarlig verksamhet skall beviljas eller omprövas.

Kraven på förteckning över utsläpp och information angående

tillverkning och försäljning ryms inom ramen för Naturvårdsverkets och

Kemikalieinspektionens ordinarie verksamheter.

Protokoll om långlivade organiska föroreningar

PROTOKOLL TILL 1979 ÅRS

KONVENTION OM LÅNGVÄGA

GRÄNSÖVERSKRIDANDE

LUFTFÖRORENINGAR OM

LÅNGLIVADE ORGANISKA

FÖRORENINGAR

Parterna

har föresatt sig att förverkliga

konventionen om långväga

gränsöverskridande luftföroreningar,

inser att utsläpp av många långlivade

organiska föroreningar sprids över

internationella gränser och faller ned, långt

från utgångspunkten, i Europa,

Nordamerika och Arktis, och att

atmosfären är det viktigaste mediet för

spridningen,

är medvetna om att långlivade organiska

föroreningar inte bryts ned under naturliga

förhållanden och att de kan ha skadlig

inverkan på människors hälsa och på

miljön, och

är oroade över att långlivade organiska

föroreningar kan biomagnifieras i de övre

trofiska nivåerna till koncentrationer som

kan påverka hälsan för vilda djur, växter

och människor,

erkänner att det arktiska ekosystemet, och

särskilt dess ursprungsbefolkning som

livnär sig på fisk och däggdjur från Arktis,

är speciellt i riskzonen på grund av

biomagnifiering av långlivade organiska

föroreningar,

inser att åtgärder för att begränsa utsläpp

av långlivade organiska föroreningar även

skulle bidra till att skydda miljö och

människors hälsa utanför regionen för

Förenta nationernas ekonomiska

kommission för Europa, inbegripet arktiska

och internationella vatten, och

är fast beslutna att vidta åtgärder för att

föregripa, förhindra eller minimera utsläpp

av långlivade organiska föroreningar, och

beaktar tillämpandet av förebyggande

åtgärder enligt princip 15 i

Riodeklarationen om miljö och utveckling,

bekräftar på nytt att stater, i enlighet med

Förenta nationernas stadga och

grundsatserna i internationell lag, har

suverän rätt att nyttja sina egna resurser i

enlighet med sina egna riktlinjer för miljö

och utveckling, och ansvarar för att

aktiviteter inom den egna jurisdiktionen

eller kontrollen inte skadar miljön i andra

stater eller i områden utanför den nationella

jurisdiktionens gränser,

konstaterar att det finns ett behov av

globala åtgärder mot långlivade organiska

föroreningar och erinrar om den roll man

räknar med att regionala

överenskommelser skall spela när det gäller

att reducera gränsöverskridande

luftföroreningar, vilket beskrivs i Agenda

21, kapitel 9, och särskilt om uppgiften för

Förenta nationernas ekonomiska

kommission för Europa att dela sin

regionala erfarenhet med andra regioner i

världen,

inser att det finns regionala och globala

avtal och internationella instrument som

styr hantering, gränsöverskridande

förflyttning och slutligt omhändertagande

av farligt avfall, särskilt Baselkonventionen

om kontroll av gränsöverskridande

transporter och slutligt omhändertagande

av farligt avfall,

anser att de dominerande källorna till

luftföroreningar som bidrar till

ackumulation av långlivade organiska

föroreningar är användningen av vissa

pesticider, framställning och användning av

vissa kemikalier, oavsiktligt bildande av

vissa substanser vid avfallsförbränning,

förbränning, framställning av metall samt

mobila källor,

är medvetna om att det finns tillgängliga

metoder för att minska utsläpp av

långlivade organiska föroreningar i luften,

är medvetna om behovet av

kostnadseffektiva regionala metoder för

bekämpning av luftföroreningar,

beaktar de betydelsefulla bidragen från

privata och allmänna sektorer beträffande

kunskap om de verkningar som kan

kopplas till långlivade organiska

föroreningar, tillgängliga alternativ och

utsläppsbegränsande åtgärder, samt deras

roll vid minskning av utsläpp av långlivade

organiska föroreningar,

är uppmärksamma på att en åtgärd som

vidtas för att minska långlivade organiska

föroreningar inte bör vara ett sätt att

godtyckligt eller otillbörligt diskriminera

eller förtäckt begränsa internationell

konkurrens och handel,

beaktar befintlig vetenskaplig och teknisk

information om utsläpp, atmosfäriska

processer, långlivade organiska

föroreningars effekter på människors hälsa

och på miljön, samt om

minskningskostnader, och bekräftar

behovet av fortlöpande vetenskapligt och

tekniskt samarbete för att öka förståelsen i

dessa frågor,

värdesätter de åtgärder mot långlivade

organiska föroreningar som vissa parter

redan vidtagit på nationell nivå och/eller

under internationella konventioner,

och har kommit överens om följande.

Artikel 1

DEFINITIONER

I detta protokoll avses med

1.konvention: konventionen om långväga

gränsöverskridande luftföroreningar

antagen i Genève den 13 november 1979,

2.EMEP: samarbetsprogrammet för

övervakning och utvärdering av den

långväga spridningen av luftföroreningar i

Europa,

3. verkställande organ: konventionens

verkställande organ, som inrättades enligt

konventionens artikel 10, punkt 1,

4. kommission: Förenta nationernas

ekonomiska kommission för Europa,

5. parter: om inte annat framgår av

sammanhanget, parterna i detta protokoll,

6. EMEP:s geografiska räckvidd: det

område som definieras i artikel 1, punkt 4 i

protokollet till 1979 års konvention om

långväga gränsöverskridande

luftföroreningar angående den långsiktiga

finansieringen av samarbetsprogrammet för

övervakning och utvärdering av den

långväga spridningen av luftföroreningar i

Europa (EMEP) som antogs i Genève den

28 september 1984,

7. långlivade organiska föroreningar:

(POP) organiska substanser som (i) har

giftiga egenskaper, (ii) är långlivade, (iii)

bioackumuleras, (iv) tenderar till långväga

gränsöverskridande spridning och nedfall,

(v) sannolikt har signifikant skadlig

inverkan på människors hälsa och miljö

nära och fjärran från sina källor,

8. substans: en särskild kemikalietyp eller

ett antal kemikalietyper som bildar en

specifik grupp på grund av att de a) har

liknande egenskaper och släpps ut i miljön

tillsammans, b) bildar en blandning som

normalt säljs som enskild vara,

9. utsläpp: utsläpp av en substans i

atmosfären, från ett ställe eller från flera

olika ställen,

10. stationär anläggning: en bestämd

byggnad, struktur, anordning, installation

eller utrustning som släpper ut, eller kan

släppa ut, långlivade organiska

föroreningar direkt eller indirekt i

atmosfären,

11. kategorin större stationär anläggning:

alla kategorier stationära anläggningar som

tas upp i bilaga VIII,

12. ny stationär anläggning: en stationär

anläggning vars uppförande eller väsentliga

modifiering påbörjats mer än två år efter

ikraftträdandet av i) detta protokoll, eller ii)

en ändring av bilaga III eller VIII, där den

stationära anläggningen lyder under

villkoren i detta protokoll endast som en

följd av denna ändring. Den nationella

sakkunniga myndigheten skall avgöra om

en modifiering är väsentlig eller ej, med

beaktande av faktorer som t.ex.

miljöfördelarna till följd av modifieringen.

Artikel 2

MÅL

Målet med detta protokoll är att

kontrollera, minska och eliminera utsläpp

och läckage av långlivade organiska

föroreningar.

Artikel 3

GRUNDLÄGGANDE SKYLDIGHETER

1. Förutom i speciella undantag enligt

artikel 4 ska varje part vidta effektiva

åtgärder för att

a) eliminera tillverkning och användning

av de substanser som anges i bilaga I, i

enlighet med utförandekraven som

specificeras i bilagan,

b i) garantera att när de substanser som

anges i bilaga I slutligt omhändertas utförs

detta på ett miljövänligt sätt, med

beaktande av tillämpliga regionala och

globala avtal som styr hantering och

slutligt omhändertagande av farligt avfall,

särskilt Baselkonventionen om kontroll av

gränsöverskridande transporter och slutligt

omhändertagande av farligt avfall,

ii) sträva efter att garantera att det slutliga

omhändertagandet av de substanser som

anges i bilaga I sker inrikes och med

relevant miljöhänsyn,

iii) garantera att gränsöverskridande

förflyttning av de substanser som anges i

bilaga I utförs på ett miljövänligt sätt, med

beaktande av tillämpbara regionala och

globala avtal som styr hantering och

slutligt omhändertagande av farligt avfall,

särskilt Baselkonventionen om kontroll av

gränsöverskridande transporter och slutligt

omhändertagande av farligt avfall,

c) begränsa användningen av de substanser

som anges i bilaga II till de angivna

användningsområdena, i enlighet med

utförandekraven som specificeras i bilagan,

2. kraven som anges i punkt 1 b) ovan skall

träda i kraft för varje enskild substans det

datum då tillverkning eller användning av

substansen upphört, beroende av vilket som

sker sist,

3. varje part skall för substanser som anges

i bilaga I, II och III utveckla lämpliga

strategier för att identifiera varor som

fortfarande används, och avfall som

innehåller dylika substanser, och skall vidta

lämpliga åtgärder för att säkerställa ett

miljövänligt slutligt omhändertagande av

sådant avfall, och av sådana artiklar när de

blir avfall,

4. i punkterna 1 till 3 ovan skall termerna

"avfall", "slutligt omhändertagande" och

"miljövänlig hantering" tolkas i

överensstämmelse med hur dessa termer

används i Baselkonventionen om kontroll

av gränsöverskridande transporter och

slutligt omhändertagande av farligt avfall,

5. varje part skall

a) minska sitt totala årliga utsläpp av varje

substans som anges i bilaga III, med

utgångspunkt i utsläppsnivån för det

referensår som anges i enlighet med denna

bilaga, genom att vidta effektiva åtgärder

lämpade för partens speciella

omständigheter,

b) tillämpa följande, senast enligt

tidsplanerna i bilaga VI

i) bästa tillgängliga teknik för varje ny

stationär anläggning inom kategorin större

stationära anläggningar för vilken bästa

tillgängliga teknik identifieras i bilaga V,

ii) gränsvärden, som är minst lika stränga

som de som anges i bilaga IV, för varje ny

stationär anläggning inom en kategori som

anges i bilagan, med beaktande av bilaga

V. En part kan även tillämpa andra

utsläppsbegränsande strategier som totalt

sett ger likvärdiga utsläppsnivåer,

iii) bästa tillgängliga teknik, med

beaktande av bilaga V, för varje befintlig

stationär anläggning inom kategorin större

stationära anläggningar för vilken bilaga V

anger bästa tillgängliga teknik, i den mån

det är tekniskt och ekonomiskt

genomförbart. En part kan även tillämpa

andra utsläppsbegränsande strategier som

totalt sett ger likvärdiga utsläppsnivåer,

iv) gränsvärden, som är minst lika stränga

som de som anges i bilaga IV, för varje

befintlig stationär anläggning inom en

kategori som anges i bilagan, i den mån det

är tekniskt och ekonomiskt genomförbart,

med beaktande av bilaga V. En part kan

även tillämpa andra utsläppsbegränsande

strategier som totalt sett ger likvärdiga

utsläppsnivåer,

v) effektiva åtgärder för att kontrollera

utsläpp från mobila källor, med beaktande

av bilaga VII,

6. vad gäller förbränningsanläggningar för

hushåll avser de skyldigheter som anges i

punkt 5 i) och iii) samtliga stationära

anläggningar inom den kategorin,

7. om en part efter att ha tillämpat punkt 5

b) ovan inte kan uppfylla kraven i punkt 5

a) ovan för en substans som anges i bilaga

III, skall parten befrias från skyldigheterna

i punkt 5 a) ovan för den substansen,

8. varje part skall utarbeta och underhålla

förteckningar över utsläpp av de substanser

som anges i bilaga III och samla tillgänglig

information angående tillverkning och

försäljning av de substanser som anges i

bilaga I och II. Ett minimikrav är att

parterna inom EMEP:s geografiska

räckvidd skall använda de metoder och den

tidsmässiga och geografiska fördelning

som anges av EMEP:s styrande organ.

Parterna utanför EMEP:s geografiska

räckvidd skall som riktlinje använda de

metoder som utvecklats genom

verkställande organets arbetsplan. Parten

skall rapportera om denna information

enligt rapporteringskraven som anges i

artikel 9 nedan.

Artikel 4

UNDANTAG

1. Artikel 3, punkt 1, gäller inte kvantiteter

av en substans som skall användas för

laboratorieforskning eller som

referensstandard,

2. en part kan bevilja undantag från artikel

3, punkterna 1 a) och c), med avseende på

en speciell substans under förutsättning att

undantaget inte beviljas eller används på ett

sätt som undergräver målen med detta

protokoll, och endast med de syften och

under de villkor som följer

a) för annan forskning än den som nämns i

punkt 1 ovan om följande villkor uppfylls

i) ingen betydande mängd av substansen

förväntas komma ut i miljön under den

tänkta användningen och det slutliga

omhändertagandet,

ii) mål och parametrar för sådan forskning

skall bedömas och godkännas av parten,

iii) undantaget skall omedelbart upphöra

vid ett betydande utsläpp i miljön av en

substans, lämpliga åtgärder skall vidtas för

att minska utsläppet och en bedömning av

skyddsåtgärderna skall utföras innan

forskningen får fortsätta,

b) för att kunna hantera en nödsituation vid

allmän hälsorisk om följande villkor

uppfylls

i) ingen annan lämplig åtgärd kan vidtas av

parten för att hantera situationen,

ii) vidtagna åtgärder skall stå i proportion

till omfattningen och allvaret i

nödsituationen,

iii) lämpliga försiktighetsmått skall ha

vidtagits för att skydda miljö och

människors hälsa och för att garantera att

substansen inte används utanför det

geografiska område där nödsituationen

uppstått,

iv) undantaget skall beviljas för en

tidsperiod som inte överstiger

nödsituationens varaktighet,

v) alla återstående lager av substansen skall

underställas villkoren i artikel 3, punkt 1 b)

vid nödsituationens upphörande,

c) för användning i mindre utsträckning,

om parten bedömer det som viktigt, om

följande villkor uppfylls

i) undantaget beviljas för högst fem år,

ii) undantaget har inte tidigare beviljats

enligt denna artikel,

iii) det får inte finnas några lämpliga

alternativ till den avsedda användningen,

iv) parten har uppskattat omfattningen av

de utsläpp av substansen som orsakas av

undantaget, och hur detta bidrar till

parternas samlade utsläpp av substansen,

v) tillräckliga försiktighetsåtgärder vidtas

som garanti för att miljöutsläpp minimeras,

vi) alla återstående lager av substansen

skall underställas villkoren i artikel 3,

punkt 1 b) vid nödsituationens upphörande,

3. varje part skall senast nittio dagar efter

beviljandet av ett undantag enligt punkt 2

ovan förse sekretariatet med åtminstone

följande information

a) det kemiska namnet på substansen som

är föremål för undantaget,

b) syftet med att undantaget beviljades,

c) villkoren som undantaget beviljades

under,

d) tidsperioden för det beviljade

undantaget,

e) vem, eller vilken organisation

undantaget gäller,

f) för undantag som beviljats enligt punkt 2

a) och c) ovan, den uppskattade

omfattningen av det utsläpp av substansen

som orsakas av undantaget, och hur detta

bidrar till parternas samlade utsläpp av

substansen,

4. sekretariatet skall se till att

informationen enligt punkt 3 ovan är

tillgänglig för alla parter.

Artikel 5

UTBYTE AV INFORMATION OCH

TEKNIK

Parterna skall, i överensstämmelse med

lagar, bestämmelser och praxis i respektive

länder, skapa gynnsamma förutsättningar

för att underlätta utbyte av information och

teknik som utformats för att minska

alstrande och utsläpp av långlivade

organiska föroreningar, och för att utveckla

kostnadseffektiva alternativ genom att

stödja, bland annat följande

a) kontakter och samarbete mellan

organisationer och individer inom de

privata och allmänna sektorer som kan

tillhandahålla teknik, konstruktionstjänster,

utrustning eller finansiering,

b) utbyte av och tillgång till information

om utveckling och användning av

alternativ till långlivade organiska

föroreningar, liksom om utvärdering av

riskerna som dylika alternativ utgör för

miljö och människors hälsa, samt

information om de ekonomiska och sociala

kostnaderna för sådana alternativ,

c) sammanställning och regelbunden

uppdatering av listor över parternas

myndigheter vilka är engagerade i liknande

aktiviteter inom andra internationella

forum,

d) utbyte av information om aktiviteter i

andra internationella forum.

Artikel 6

ALLMÄN KÄNNEDOM

Parterna ska, i överensstämmelse med

lagar, bestämmelser och praxis i respektive

länder, främja tillhandahållandet av

information till allmänheten, inbegripet

privatpersoner som är direktanvändare av

långlivade organiska föroreningar. Denna

information kan innefatta, bland annat

följande

a) information, inklusive märkning, om

riskbedömning och risker,

b) information om riskreducering,

c) information för att uppmuntra

eliminering eller minskad användning av

långlivade organiska föroreningar,

inklusive information om samordnad

hantering av skadeinsekter, samordnad

hantering av grödor och de ekonomiska

och sociala effekterna av denna eliminering

eller minskning,

d) information om alternativ till långlivade

organiska föroreningar, liksom en

utvärdering av riskerna som dylika

alternativ utgör för miljö och människors

hälsa, samt information om de ekonomiska

och sociala effekterna av sådana alternativ.

Artikel 7

STRATEGIER, RIKTLINJER,

PROGRAM, ÅTGÄRDER OCH

INFORMATION

1. Varje part ska, senast sex månader efter

datumet för detta protokolls ikraftträdande

för parten, utarbeta strategier, riktlinjer och

program för att uppfylla sin skyldighet

enligt detta protokoll,

2. varje part skall

a) uppmuntra användningen av ekonomiskt

genomförbara miljövänliga tekniska

lösningar och bästa miljöpraxis med

avseende på alla aspekter av användning,

tillverkning, utsläpp, bearbetning,

distribution, hantering, transport och

upparbetning av substanser som omfattas

av detta protokoll, samt tillverkade varor,

blandningar eller lösningar som innehåller

dylika substanser,

b) uppmuntra införande av andra

hanteringsprogram för att minska utsläpp

av långlivade organiska föroreningar,

inklusive frivilliga program samt

användningen av ekonomiska instrument,

c) överväga införandet av ytterligare

riktlinjer och åtgärder som är lämpliga för

partens särskilda omständigheter, vilket

kan inkludera icke lagstiftade

tillvägagångssätt,

d) målmedvetet utföra ekonomiskt

genomförbara aktiviteter för att minska

nivåerna av substanser som omfattas av

detta protokoll, och som ingår som

föroreningar i andra substanser, kemiska

produkter eller tillverkade varor, så snart

källans relevans fastslagits,

e) i sina program för utvärdering av

substanser beakta de egenskaper som anges

i punkt 1 i verkställande organets beslut nr

1998/2 om information som skall lämnas

in, och om rutiner för tillägg av substanser i

bilagorna I, II och III, inbegripet alla

ändringar i dessa,

3. parterna får vidta strängare åtgärder än

de som krävs i detta protokoll.

Artikel 8

FORSKNING, UTVECKLING OCH

ÖVERVAKNING

Parterna skall uppmuntra forskning,

utveckling, övervakning och samarbete

med avseende på, men ej begränsat till,

följande

a) utsläpp, långväga spridning och

nedfallsnivåer samt modellberäkning av

dessa, befintliga nivåer i den biotiska och

abiotiska miljön, noggrann utformning av

procedurer för harmonisering av relevanta

metoder,

b) föroreningars spridningsvägar och

förekomst i representativa ekosystem,

c) relevanta effekter på miljö och

människors hälsa och kvantifiering av

dessa effekter,

d) bästa tillgängliga teknik och metoder,

inbegripet metoder som används i

jordbruket, och teknik och metoder för

utsläppskontroll som för närvarande

används av parterna eller som är under

utveckling,

e) metoder som tillåter att socio-

ekonomiska faktorer beaktas vid

utvärdering av alternativa

kontrollstrategier,

f) ett resultatbaserat förhållningssätt som

integrerar lämplig information, inklusive

informationen i delpunkterna a) till e)

ovan, med uppmätta eller modellberäknade

miljönivåer, spridningsvägar och effekter

på miljö och människors hälsa, i syfte att

utforma framtida strategier för kontroll,

vilka även beaktar ekonomiska och

tekniska faktorer,

g) metoder för utvärdering av nationella

utsläpp och beräkning av framtida utsläpp

av enskilda långlivade organiska

föroreningar, samt för utvärdering av hur

sådana uppskattningar och beräkningar kan

användas för att utforma framtida

skyldigheter,

h) nivåer för de substanser som omfattas av

detta protokoll och som ingår som

föroreningar i andra substanser, kemiska

produkter eller tillverkade varor, och

betydelsen av dessa nivåer för långväga

spridning, liksom tekniska lösningar för att

reducera nivåerna dels för dessa

föroreningar, dels för långlivade organiska

föroreningar som genereras under

livscykeln för timmer som behandlas med

pentaklorfenol.

Forskning om substanser vilka anses mest

sannolika att omfattas av rutinerna som

beskrivs i artikel 14, punkt 6, skall

prioriteras.

Artikel 9

RAPPORTERING

1. I enlighet med respektive länders lagar

om sekretess avseende kommersiell

information gäller följande

a) varje part skall genom kommissionens

sekretariatschef, på regelbunden basis och

enligt vad som bestäms av parterna som

träffas inom verkställande organet,

rapportera till verkställande organet om

åtgärder som parten vidtagit för att

förverkliga detta protokoll,

b) varje part inom EMEP:s geografiska

räckvidd skall genom kommissionens

sekretariatschef, på regelbunden basis

enligt vad som bestäms av EMEP:s

styrande organ och godkänns av parterna

vid ett möte i verkställande organet,

rapportera till EMEP om utsläppsnivåerna

för långlivade organiska föroreningar med

hjälp av åtminstone de metoder och den

tidsmässiga och geografiska fördelningen

som specificeras av EMEP:s styrande

organ. Parter utanför EMEP:s geografiska

räckvidd skall tillhandahålla liknande

information om verkställande organet

kräver det. Varje part skall också

tillhandahålla information om

utsläppsnivåerna för de substanser som

anges i bilaga III för det referensår som

anges i bilagan,

2. den information som skall rapporteras

enligt punkt 1 a) ovan skall överensstämma

med ett beslut beträffande format och

innehåll, vilket skall godkännas av parterna

vid ett möte i verkställande organet.

Villkoren i detta beslut skall granskas vid

behov för att identifiera ytterligare element

beträffande format och innehåll för

informationen som skall inkluderas i

rapporten,

3. EMEP skall i god tid inför verkställande

organets årliga möte tillhandahålla

information om långväga spridning och

nedfall av långlivade organiska

föroreningar.

Artikel 10

PARTERNAS GRANSKNING VID

VERKSTÄLLANDE ORGANETS

MÖTEN

1. Vid verkställande organets möten skall

parterna, i enlighet med artikel 10, punkt 2

a) i konventionen, granska dels de

uppgifter som parterna, EMEP och andra

underordnade organ lämnat, dels

rapporterna från den

genomförandekommitté som omnämns i

artikel 11 i detta protokoll,

2. vid verkställande organets möten skall

parterna granska de framsteg som gjorts för

att uppfylla de skyldigheter som detta

protokoll föreskriver,

3. vid verkställande organets möten skall

parterna undersöka huruvida de

skyldigheter som detta protokoll

föreskriver är tillräckliga och effektiva. Vid

dessa granskningar beaktas bästa

tillgängliga vetenskapliga information om

nedfall av långlivade organiska

föroreningar, bedömningar av teknisk

utveckling, ändrade ekonomiska

förhållanden och fullgörandet av

skyldigheterna vad gäller utsläppsnivåer.

Procedurerna, metoderna och valet av

tidpunkt för sådana granskningar skall

specificeras av parterna vid ett möte i

verkställande organet. Den första

granskningen av detta slag skall vara

slutförd senast tre år efter att detta

protokoll träder i kraft.

Artikel 11

EFTERLEVNAD

Granskning av hur varje part efterlever sina

skyldigheter enligt detta protokoll skall

utföras regelbundet. Den

genomförandekommitté som bildades

genom verkställande organets beslut nr

1997/2 vid dess femtonde möte skall utföra

sådana granskningar och rapportera till

parternas möte inom verkställande organet,

i enlighet med villkoren i bilagan till detta

beslut, inbegripet eventuella ändringar av

dessa.

Artikel 12

BILÄGGANDE AV TVISTER

1. Om en tvist uppstår mellan två eller flera

parter rörande tolkningen eller

tillämpningen av detta protokoll, skall de

berörda parterna söka bilägga tvisten

genom förhandlingar eller på annat fredligt

sätt efter eget gottfinnande. Parterna i

tvisten skall underrätta verkställande

organet om tvisten,

2. när en part som inte är en organisation

för regional, ekonomisk integration

ratificerar, godtar, godkänner eller ansluter

sig till detta protokoll, eller vid vilken

tidpunkt som helst därefter, kan denna part

förklara i ett skriftligt dokument som

överlämnas till depositarien att, vad gäller

alla tvister rörande tolkningen eller

tillämpningen av protokollet, parten ifråga

erkänner en eller bägge av följande

metoder för biläggande av tvist, i

förhållande till en part som godtar samma

förpliktelse, som i praktiken obligatorisk

och utan särskild överenskommelse

a) att tvisten hänskjuts till internationella

domstolen,

b) skiljedomsförfarande enligt förfaranden

som skall antas av parterna vid ett möte i

verkställande organet, så snart som detta är

görligt, i en bilaga om skiljedom.

En part som är en organisation för regional

ekonomisk integration kan avge en

förklaring med liknande verkan i samband

med skiljedom enligt de förfaranden som

anges i b) ovan,

3. en förklaring som avges enligt punkt 2

ovan skall förbli i kraft tills den upphör

enligt sina villkor eller tills tre månader

förflutit efter det att skriftligt meddelande

om dess återkallande har deponerats hos

depositarien,

4. en ny förklaring, ett meddelande om

återkallande eller en förklarings

upphörande skall inte på något sätt påverka

pågående förhandlingar vid internationella

domstolen eller skiljedomstolen, såvida

inte parterna i tvisten kommit överens om

något annat,

5. utom i det fall där parterna i en tvist har

godtagit samma metod för tvistens

biläggande enligt punkt 2, skall tvisten på

endera partens begäran överlämnas till

förlikning om tolv månader förflutit sedan

en part underrättat den andra parten om att

en tvist föreligger mellan dem, och de

berörda parterna inte har kunnat bilägga

tvisten med de metoder som omnämns i

punkt 1 ovan,

6. vad avser punkt 5 skall en

förlikningskommission upprättas.

Kommissionen skall bestå av medlemmar

utsedda av parterna med lika många

vardera eller, när parterna i en förlikning

delar samma intresse, av den grupp som

delar detta intresse, samt en ordförande

som väljs gemensamt av de medlemmar

som utsetts på detta sätt. Kommissionen

skall avge ett utslag av rekommenderande

karaktär, som parterna skall överväga i god

tro.

Artikel 13

BILAGOR

Bilagorna till detta protokoll skall ingå som

en integrerad del av protokollet. Bilagorna

V och VII är av rekommenderande

karaktär.

Artikel 14

ÄNDRINGAR

1. Varje part får föreslå ändringar i detta

protokoll,

2. förslag till ändringar skall skriftligen

tillställas kommissionens sekretariatschef,

som skall vidarebefordra dem till alla

parter. Parterna som möts i verkställande

organet skall diskutera de föreslagna

ändringarna vid sitt nästa möte, förutsatt att

förslagen har skickats ut av

sekretariatschefen till parterna minst 90

dagar före mötet,

3. ändringar i detta protokoll och dess

bilagor I till IV, VI och VIII skall antas

enhälligt av de parter som är närvarande

vid ett möte i verkställande organet och

skall träda i kraft för de parter som har

godtagit dem den nittionde dagen efter den

dag då två tredjedelar av parterna har

deponerat sina godkännandeinstrument hos

depositarien. Ändringar skall träda i kraft

för varje annan part den nittionde dagen

efter den dag då parten deponerade sitt

godkännandeinstrument avseende dessa

ändringar,

4. ändringar i bilagorna V och VII skall

antas enhälligt av de parter som är

närvarande vid ett möte i verkställande

organet. Nittio dagar från den dag då

kommissionens sekretariatschef delgav alla

parter ändringen skall en sådan ändring

träda i kraft för de parter som inte har

lämnat ett meddelande till depositarien i

enlighet med bestämmelserna i punkt 5

nedan, förutsatt att minst sexton parter inte

har lämnat ett sådant meddelande,

5. en part som inte kan godkänna en

ändring i bilaga V eller VII skall meddela

depositarien skriftligt senast nittio dagar

efter meddelandet om att ändringen

godtagits. Depositarien skall utan dröjsmål

underrätta samtliga parter om mottagandet

av varje sådant meddelande. En part kan

när som helst ersätta sitt tidigare

meddelande med ett godkännande, och när

ett godkännandeinstrument har deponerats

hos depositarien, skall ändringar i en sådan

bilaga träda i kraft för parten,

6. vid förslag om ändring av bilaga I, II

eller III genom tillägg av en substans till

detta protokoll, skall

a) förslagsställaren förse verkställande

organet med den information som

specificeras i verkställande organets beslut

nr 1998/2, samt i ändringar av detta,

b) parterna utvärdera förslaget i enlighet

med de förfaranden som läggs fram i

verkställande organets beslut nr 1998/2,

samt i ändringar av detta,

7. alla beslut om ändring av verkställande

organets beslut 1998/2 skall antas enhälligt

av de parter som är närvarande vid ett möte

i verkställande organet och skall träda i

kraft sextio dagar efter dagen för

antagandet.

Artikel 15

UNDERTECKNANDE

1. Detta protokoll skall vara öppet för

undertecknande i Århus (Danmark) från

den 24 till 25 juni 1998, och därefter i

Förenta nationernas högkvarter i New York

till och med den 21 december 1998 för

stater som är medlemmar av kommissionen

liksom för stater med konsultativ status i

kommissionen enligt punkt 8 i ekonomiska

och sociala rådets resolution 36 (IV) den 28

mars 1947 och för organisationer för

regional ekonomisk integration, upprättade

av suveräna stater som är medlemmar av

kommissionen, som är behöriga att

förhandla, ingå och tillämpa internationella

avtal i frågor som omfattas av protokollet,

förutsatt att de berörda staterna och

organisationerna är parter i konventionen,

2. i frågor inom deras behörighet skall

sådana organisationer för regional

ekonomisk integration självständigt utöva

de rättigheter och uppfylla de skyldigheter

som detta protokoll tillskriver deras

medlemsstater. I sådana fall skall dessa

organisationers medlemsstater inte ha rätt

att utöva sådana rättigheter var och en för

sig.

Artikel 16

RATIFIKATION, GODTAGANDE,

GODKÄNNANDE OCH ANSLUTNING

1. Detta protokoll skall ratificeras, godtas

eller godkännas av signatärerna,

2. detta protokoll skall vara öppet för

anslutning från den 21 december 1998 av

de stater och organisationer som uppfyller

kraven i artikel 15, punkt 1.

Artikel 17

DEPOSITARIE

Ratifikations-, antagande-, godkännande-,

eller anslutningsinstrument skall deponeras

hos Förenta nationernas generalsekreterare,

som skall fungera som depositarie.

Artikel 18

IKRAFTTRÄDANDE

1. Detta protokoll träder i kraft den

nittionde dagen efter den dag då det

sextonde ratifikations-, godtagande-,

godkännande- eller anslutningsinstrumentet

deponerades hos depositarien,

2. för varje stat eller organisation som

avses i artikel 15, punkt 1, som ratificerar,

godtar eller godkänner detta protokoll eller

ansluter sig till det efter deponering av det

sextonde ratifikations-, godtagande-,

godkännande- eller

anslutningsinstrumentet, träder protokollet

i kraft den nittionde dagen efter den dag då

denna part deponerade sitt ratifikations-,

godtagande-, godkännande- eller

anslutningsinstrument.

Artikel 19

FRÅNTRÄDE

När som helst fem år efter den dag då detta

protokoll har trätt i kraft för en part får den

parten frånträda protokollet genom skriftlig

notifikation till depositarien. Varje sådant

frånträde skall träda i kraft den nittionde

dagen efter den dag då depositarien mottog

notifikationen om frånträde, eller på senare

dag som kan anges i notifikationen.

Artikel 20

ORIGINALTEXTER

Originalet till detta protokoll, vars

engelska, franska och ryska texter är lika

giltiga, skall deponeras hos Förenta

nationernas generalsekreterare.

TILL BEKRÄFTELSE HÄRAV har

undertecknande, därtill vederbörligen

bemyndigade, undertecknat detta protokoll.

Upprättat i Århus (Danmark) den 24 juni

1998.

PROTOCOL TO THE 1979

CONVENTION ON LONG-RANGE

TRANSBOUNDARY AIR POLLUTION

ON PERSISTANT ORGANIC

POLLUTANTS

The Parties,

Determined to implement the Convention

on Long-range Transboundary Air

Pollution,

Recognizing that emissions of many

persistent organic pollutants are transported

across international boundaries and are

deposited in Europe, North America and

the Arctic, far from their site of origin, and

that the atmosphere is the dominant

medium of transport,

Aware that persistent organic pollutants

resist degradation under natural conditions

and have been associated with adverse

effects on human health and the

environment,

Concerned that persistent organic

pollutants can biomagnify in upper trophic

levels to concentrations which might affect

the health of exposed wildlife and humans,

Acknowledging that the Arctic ecosystems

and especially its indigenous people, who

subsist on Arctic fish and mammals, are

particularly at risk because of the

biomagnification of persistent organic

pollutants,

Mindful that measures to control emissions

of persistent organic pollutants would also

contribute to the protection of the

environment and human health in areas

outside the United Nations Economic

Commission for Europe''''s region, including

the Arctic and international waters,

Resolved to take measures to anticipate,

prevent or minimize emissions of persistent

organic pollutants, taking into account the

application of the precautionary approach,

as set forth in principle 15 of the Rio

Declaration on Environment and

Development,

Reaffirming that States have, in accordance

with the Charter of the United Nations and

the principles of international law, the

sovereign right to exploit their own

resources pursuant to their own

environmental and development policies,

and the responsibility to ensure that

activities within their jurisdiction or control

do not cause damage to the environment of

other States or of areas beyond the limits of

national jurisdiction,

Noting the need for global action on

persistent organic pollutants and recalling

the role envisaged in chapter 9 of Agenda

21 for regional agreements to reduce global

transboundary air pollution and, in

particular, for the United Nations

Economic Commission for Europe to share

its regional experience with other regions

of the world,

Recognizing that there are subregional,

regional and global regimes in place,

including international instruments

governing the management of hazardous

wastes, their transboundary movement and

disposal, in particular the Basel Convention

on the Control of Transboundary

Movements of Hazardous Wastes and their

Disposal,

Considering that the predominant sources

of air pollution contributing to the

accumulation of persistent organic

pollutants are the use of certain pesticides,

the manufacture and use of certain

chemicals, and the unintentional formation

of certain substances in waste incineration,

combustion, metal production and mobile

sources,

Aware that techniques and management

practices are available to reduce emissions

of persistent organic pollutants into the air,

Conscious of the need for a cost-effective

regional approach to combating air

pollution,

Noting the important contribution of the

private and non-governmental sectors to

knowledge of the effects associated with

persistent organic pollutants, available

alternatives and abatement techniques, and

their role in assisting in the reduction of

emissions of persistent organic pollutants,

Bearing in mind that measures taken to

reduce persistent organic pollutant

emissions should not constitute a means of

arbitrary or unjustifiable discrimination or

a disguised restriction on international

competition and trade,

Taking into consideration existing scientific

and technical data on emissions,

atmospheric processes and effects on

human health and the environment of

persistent organic pollutants, as well as on

abatement costs, and acknowledging the

need to continue scientific and technical

cooperation to further the understanding of

these issues,

Recognizing the measures on persistent

organic pollutants already taken by some of

the Parties on a national level and/or under

other international conventions,

Have agreed as follows:

Article 1

DEFINITIONS

For the purposes of the present Protocol,

1. Convention means the Convention on

Long-range Transboundary Air Pollution,

adopted in Geneva on 13 November

1979;

2. "EMEP" means the Cooperative

Programme for Monitoring and Evaluation

of the Long-range Transmission of Air

Pollutants in Europe;

3. "Executive Body" means the Executive

Body for the Convention constituted under

article 10, paragraph 1, of the Convention;

4. "Commission" means the United Nations

Economic Commission for Europe;

5. "Parties" means, unless the context

otherwise requires, the Parties to the

present Protocol;

6. "Geographical scope of EMEP" means

the area defined in article 1, paragraph 4, of

the Protocol to the 1979 Convention on

Long-range Transboundary Air Pollution

on Long-term Financing of the Cooperative

Programme for Monitoring and Evaluation

of the Long-range Transmission of Air

Pollutants in Europe (EMEP), adopted in

Geneva on 28 September 1984;

7. "Persistent organic pollutants" (POPs)

are organic substances that: (i) possess

toxic characteristics; (ii) are persistent; (iii)

bioaccumulate; (iv) are prone to long-range

transboundary atmospheric transport and

deposition; and (v) are likely to cause

significant adverse human health or

environmental effects near to and distant

from their sources;

8. "Substance" means a single chemical

species, or a number of chemical species

which form a specific group by virtue of

(a) having similar properties and being

emitted together into the environment; or

(b) forming a mixture normally marketed

as a single article;

9. "Emission" means the release of a

substance from a point or diffuse source

into the atmosphere;

10. "Stationary source" means any fixed

building, structure, facility, installation, or

equipment that emits or may emit any

persistent organic pollutant directly or

indirectly into the atmosphere;

11. "Major stationary source category"

means any stationary source category listed

in annex VIII;

12. "New stationary source" means any

stationary source of which the construction

or substantial modification is commenced

after the expiry of two years from the date

of entry into force of: (i) this Protocol; or

(ii) an amendment to annex III or VIII,

where the stationary source becomes

subject to the provisions of this Protocol

only by virtue of that amendment. It shall

be a matter for the competent national

authorities to decide whether a

modification is substantial or not, taking

into account such factors as the

environmental benefits of the modification.

Article 2

OBJECTIVE

The objective of the present Protocol is to

control, reduce or eliminate discharges,

emissions and losses of persistent organic

pollutants.

Article 3

BASIC OBLIGATIONS

1. Except where specifically exempted in

accordance with article 4, each Party shall

take effective measures:

(a) To eliminate the production and use of

the substances listed in annex I in

accordance with the implementation

requirements specified therein;

(b) (i) To ensure that, when the substances

listed in annex I are destroyed or disposed

of, such destruction or disposal is

undertaken in an environmentally sound

manner, taking into account relevant

subregional, regional and global regimes

governing the management of hazardous

wastes and their disposal, in particular the

Basel Convention on the Control of

Transboundary Movements of Hazardous

Wastes and their Disposal;

(ii) To endeavour to ensure that the

disposal of substances listed in annex I is

carried out domestically, taking into

account pertinent environmental

considerations;

(iii) To ensure that the transboundary

movement of the substances listed in annex

I is conducted in an environmentally sound

manner, taking into consideration

applicable subregional, regional, and global

regimes governing the transboundary

movement of hazardous wastes, in

particular the Basel Convention on the

Control of Transboundary Movements of

Hazardous Wastes and their Disposal;

(c) To restrict the substances listed in

annex II to the uses described, in

accordance with the implementation

requirements specified therein.

2. The requirements specified in paragraph

1 (b) above shall become effective for each

substance upon the date that production or

use of that substance is eliminated,

whichever is later.

3. For substances listed in annex I, II, or

III, each Party should develop appropriate

strategies for identifying articles still in use

and wastes containing such substances, and

shall take appropriate measures to ensure

that such wastes and such articles, upon

becoming wastes, are destroyed or

disposed of in an environmentally sound

manner.

4. For the purposes of paragraphs 1 to 3

above, the terms waste, disposal, and

environmentally sound shall be interpreted

in a manner consistent with the use of those

terms under the Basel Convention on the

Control of Transboundary Movements of

Hazardous Wastes and their Disposal.

5. Each Party shall:

(a) Reduce its total annual emissions of

each of the substances listed in annex III

from the level of the emission in a

reference year set in accordance with that

annex by taking effective measures,

appropriate in its particular circumstances;

(b) No later than the timescales specified in

annex VI, apply:

(i) The best available techniques, taking

into consideration annex V, to each new

stationary source within a major stationary

source category for which annex V

identifies best available techniques;

(ii) Limit values at least as stringent as

those specified in annex IV to each new

stationary source within a category

mentioned in that annex, taking into

consideration annex V. A Party may, as an

alternative, apply different emission

reduction strategies that achieve equivalent

overall emission levels;

(iii) The best available techniques, taking

into consideration annex V, to each

existing stationary source within a major

stationary source category for which annex

V identifies best available techniques,

insofar as this is technically and

economically feasible. A Party may, as an

alternative, apply different emission

reduction strategies that achieve equivalent

overall emission reductions;

(iv) Limit values at least as stringent as

those specified in annex IV to each existing

stationary source within a category

mentioned in that annex, insofar as this is

technically and economically feasible,

taking into consideration annex V. A Party

may, as an alternative, apply different

emission reduction strategies that achieve

equivalent overall emission reductions;

(v) Effective measures to control emissions

from mobile sources, taking into

consideration annex VII.

6. In the case of residential combustion

sources, the obligations set out in

paragraph 5 (b) (i) and (iii) above shall

refer to all stationary sources in that

category taken together.

7. Where a Party, after the application of

paragraph 5 (b) above, cannot achieve the

requirements of paragraph 5 (a) above for a

substance specified in annex III, it shall be

exempted from its obligations in paragraph

5 (a) above for that substance.

8. Each Party shall develop and maintain

emission inventories for the substances

listed in annex III, and shall collect

available

information relating to the production and

sales of the substances listed in annexes I

and II, for those Parties within the

geographical scope of EMEP, using, as a

minimum, the methodologies and the

spatial and temporal resolution specified by

the Steering Body of EMEP, and, for those

Parties outside the geographical scope of

EMEP, using as guidance the

methodologies developed through the work

plan of the Executive Body. It shall report

this information in accordance with the

reporting requirements set out in article 9

below.

Article 4

EXEMPTIONS

1. Article 3, paragraph 1, shall not apply to

quantities of a substance to be used for

laboratory-scale research or as a reference

standard.

2. A Party may grant an exemption from

article 3, paragraphs 1 (a) and (c), in

respect of a particular substance, provided

that the exemption is not granted or used in

a manner that would undermine the

objectives of the present Protocol, and only

for the following purposes and under the

following conditions:

(a) For research other than that referred to

in paragraph 1 above, if:

(i) No significant quantity of the substance

is expected to reach the environment

during the proposed use and subsequent

disposal;

(ii) The objectives and parameters of such

research are subject to assessment and

authorization by the Party; and

(iii) In the event of a significant release of a

substance into the environment, the

exemption will terminate immediately,

measures will be taken to mitigate the

release as appropriate, and an assessment

of the containment measures will be

conducted before research may resume;

(b) To manage as necessary a public health

emergency, if:

(i) No suitable alternative measures are

available to the Party to address the

situation;

(ii) The measures taken are proportional to

the magnitude and severity of the

emergency;

(iii) Appropriate precautions are taken to

protect human health and the environment

and to ensure that the substance is not used

outside the geographical area subject to the

emergency;

(iv) The exemption is granted for a period

of time that does not exceed the duration of

the emergency; and

(v) Upon termination of the emergency,

any remaining stocks of the substance are

subject to the provisions of article 3,

paragraph 1 (b);

(c) For a minor application judged to be

essential by the Party, if:

(i) The exemption is granted for a

maximum of five years;

(ii) The exemption has not previously been

granted by it under this article;

(iii) No suitable alternatives exist for the

proposed use;

(iv) The Party has estimated the emissions

of the substance resulting from the

exemption and their contribution to the

total emissions of the substance from the

Parties;

(v) Adequate precautions are taken to

ensure that the emissions to the

environment are minimized; and

(vi) Upon termination of the exemption,

any remaining stocks of the substance are

subject to the provisions of article 3,

paragraph 1 (b).

3. Each Party shall, no later than ninety

days after granting an exemption under

paragraph 2 above, provide the secretariat

with, as a minimum, the following

information:

(a) The chemical name of the substance

subject to the exemption;

(b) The purpose for which the exemption

has been granted;

(c) The conditions under which the

exemption has been granted;

(d) The length of time for which the

exemption has been granted;

(e) Those to whom, or the organization to

which, the exemption applies; and

(f) For an exemption granted under

paragraphs 2 (a) and (c) above, the

estimated emissions of the substance as a

result of the exemption and an assessment

of their contribution to the total emissions

of the substance from the Parties.

4. The secretariat shall make available to

all Parties the information received under

paragraph 3 above.

Article 5

EXCHANGE OF INFORMATION AND

TECHNOLOGY

 The Parties shall, in a manner consistent

with their laws, regulations and practices,

create favourable conditions to facilitate

the exchange of information and

technology designed to reduce the

generation and emission of persistent

organic pollutants and to develop cost-

effective alternatives, by promoting, inter

alia:

(a) Contacts and cooperation among

appropriate organizations and individuals

in the private and public sectors that are

capable of providing technology, design

and engineering services, equipment or

finance;

(b) The exchange of and access to

information on the development and use of

alternatives to persistent organic pollutants

as well as on the evaluation of the risks that

such alternatives pose to human health and

the environment, and information on the

economic and social costs of such

alternatives;

(c) The compilation and regular updating

of lists of their designated authorities

engaged in similar activities in other

international forums;

(d) The exchange of information on

activities conducted in other international

forums.

Article 6

PUBLIC AWARENESS

The Parties shall, consistent with their

laws, regulations and practices, promote

the provision of information to the general

public, including individuals who are direct

users of persistent organic pollutants. This

information may include, inter alia:

(a) Information, including labelling, on risk

assessment and hazard;

(b) Information on risk reduction;

(c) Information to encourage the

elimination of persistent organic pollutants

or a reduction in their use, including, where

appropriate, information on integrated pest

management, integrated crop management

and the economic and social impacts of this

elimination or reduction; and

(d) Information on alternatives to persistent

organic pollutants, as well as an evaluation

of the risks that such alternatives

pose to human health and the environment,

and information on the economic and

social impacts of such alternatives.

Article 7

STRATEGIES, POLICIES,

PROGRAMMES, MEASURES AND

INFORMATION

1. Each Party shall, no later than six

months after the date on which this

Protocol enters into force for it, develop

strategies, policies and programmes in

order to discharge its obligations under the

present Protocol.

2. Each Party shall:

(a) Encourage the use of economically

feasible, environmentally sound

management techniques, including best

environmental practices, with respect to all

aspects of the use, production, release,

processing, distribution, handling, transport

and reprocessing of substances subject to

the present Protocol and manufactured

articles, mixtures or solutions containing

such substances;

(b) Encourage the implementation of other

management programmes to reduce

emissions of persistent organic pollutants,

including voluntary programmes and the

use of economic instruments;

(c) Consider the adoption of additional

policies and measures as appropriate in its

particular circumstances, which may

include non-regulatory approaches;

(d) Make determined efforts that are

economically feasible to reduce levels of

substances subject to the present Protocol

that are contained as contaminants in other

substances, chemical products or

manufactured articles, as soon as the

relevance of the source has been

established;

(e) Take into consideration in its

programmes for evaluating substances, the

characteristics specified in paragraph 1 of

Executive Body decision 1998/2 on

information to be submitted and procedures

for adding substances to annex I, II or III,

including any amendments thereto.

3. The Parties may take more stringent

measures than those required by the present

Protocol.

Article 8

RESEARCH, DEVELOPMENT AND

MONITORING

The Parties shall encourage research,

development, monitoring and cooperation

related, but not limited, to:

(a) Emissions, long-range transport and

deposition levels and their modelling,

existing levels in the biotic and abiotic

environment, the elaboration of procedures

for harmonizing relevant methodologies;

(b) Pollutant pathways and inventories in

representative ecosystems;

(c) Relevant effects on human health and

the environment, including quantification

of those effects;

(d) Best available techniques and practices,

including agricultural practices, and

emission control techniques and practices

currently employed by the Parties or under

development;

(e) Methodologies permitting

consideration of socio-economic factors in

the evaluation of alternative control

strategies;

(f) An effects-based approach which

integrates appropriate information,

including information obtained under

subparagraphs (a) to (e) above, on

measured or modelled environmental

levels, pathways, and effects on human

health and the environment, for the purpose

of formulating future control strategies

which also take into account economic and

technological factors;

(g) Methods for estimating national

emissions and projecting future emissions

of individual persistent organic pollutants

and for evaluating how such estimates and

projections can be used to structure future

obligations;

(h) Levels of substances subject to the

present Protocol that are contained as

contaminants in other substances, chemical

products or manufactured articles and the

significance of these levels for long-range

transport, as well as techniques to reduce

levels of these contaminants, and, in

addition, levels of persistent organic

pollutants generated during the life cycle of

timber treated with pentachlorophenol.

Priority should be given to research on

substances considered to be the most likely

to be submitted under the procedures

specified in article 14, paragraph 6.

Article 9

REPORTING

1. Subject to its laws governing the

confidentiality of commercial information:

(a) Each Party shall report, through the

Executive Secretary of the Commission, to

the Executive Body, on a periodic basis as

determined by the Parties meeting within

the Executive Body, information on the

measures that it has taken to implement the

present Protocol;

(b) Each Party within the geographical

scope of EMEP shall report, through the

Executive Secretary of the Commission, to

EMEP, on a periodic basis to be

determined by the Steering Body of EMEP

and approved by the Parties at a session of

the Executive Body, information on the

levels of emissions of persistent organic

pollutants using, as a minimum, the

methodologies and the temporal and spatial

resolution specified by the Steering Body

of EMEP. Parties in areas outside the

geographical scope of EMEP shall make

available similar information to the

Executive Body if requested to do so.

Each Party shall also provide information

on the levels of emissions of the substances

listed in annex III for the reference year

specified in that annex.

2. The information to be reported in

accordance with paragraph 1 (a) above

shall be in conformity with a decision

regarding format and content to be adopted

by the Parties at a session of the Executive

Body. The terms of this decision shall be

reviewed as necessary to identify any

additional elements regarding the format or

the content of the information that is to be

included in the reports.

3. In good time before each annual session

of the Executive Body, EMEP shall

provide information on the long-range

transport and deposition of persistent

organic pollutants.

Article 10

REVIEWS BY THE PARTIES AT

SESSIONS OF THE EXECUTIVE BODY

1. The Parties shall, at sessions of the

Executive Body, pursuant to article 10,

paragraph 2 (a), of the Convention, review

the information supplied by the Parties,

EMEP and other subsidiary bodies, and the

reports of the Implementation Committee

referred to in article 11 of the present

Protocol.

2. The Parties shall, at sessions of the

Executive Body, keep under review the

progress made towards achieving the

obligations set out in the present Protocol.

3. The Parties shall, at sessions of the

Executive Body, review the sufficiency and

effectiveness of the obligations set out in

the present Protocol. Such reviews will

take into account the best available

scientific information on the effects of the

deposition of persistent organic pollutants,

assessments of technological

developments, changing economic

conditions and the fulfilment of the

obligations on emission levels. The

procedures, methods and timing for such

reviews shall be specified by the Parties at

a session of the Executive Body. The first

such review shall be completed no later

than three years after the present Protocol

enters into force.

Article 11

COMPLIANCE

Compliance by each Party with its

obligations under the present Protocol shall

be reviewed regularly. The

Implementation Committee established by

decision 1997/2 of the Executive Body at

its fifteenth session shall carry out such

reviews and report to the Parties meeting

within the Executive Body in accordance

with the terms of the annex to that decision,

including any amendments thereto.

Article 12

SETTLEMENT OF DISPUTES

1. In the event of a dispute between any

two or more Parties concerning the

interpretation or application of the present

Protocol, the Parties concerned shall seek a

settlement of the dispute through

negotiation or any other peaceful means of

their own choice. The parties to the dispute

shall inform the Executive Body of their

dispute.

2. When ratifying, accepting, approving or

acceding to the present Protocol, or at

anytime thereafter, a Party which is not a

regional economic integration organization

may declare in a written instrument

submitted to the Depositary that, in respect

of any dispute concerning the interpretation

or application of the Protocol, it recognizes

one or both of the following means of

dispute settlement as compulsory ipso facto

and without special agreement, in relation

to any Party accepting the same obligation:

(a) Submission of the dispute to the

International Court of Justice;

(b) Arbitration in accordance with

procedures to be adopted by the Parties at a

session of the Executive Body, as soon as

practicable, in an annex on arbitration.

A Party which is a regional economic

integration organization may make a

declaration with like effect in relation to

arbitration in accordance with the

procedures referred to in subparagraph (b)

above.

3. A declaration made under paragraph 2

above shall remain in force until it expires

in accordance with its terms or until three

months after written notice of its

revocation has been deposited with the

Depositary.

4. A new declaration, a notice of revocation

or the expiry of a declaration shall not in

any way affect proceedings pending before

the International Court of Justice or the

arbitral tribunal, unless the parties to the

dispute agree otherwise.

5. Except in a case where the parties to a

dispute have accepted the same means of

dispute settlement under paragraph 2, if

after twelve months following notification

by one Party to another that a dispute exists

between them, the Parties concerned have

not been able to settle their dispute through

the means mentioned in paragraph 1 above,

the dispute shall be submitted, at the

request of any of the parties to the dispute,

to conciliation.

6. For the purpose of paragraph 5, a

conciliation commission shall be created.

The commission shall be composed of

equal numbers of members appointed by

each Party concerned or, where the Parties

in conciliation share the same interest, by

the group sharing that interest, and a

chairperson chosen jointly by the members

so appointed. The commission shall render

a recommendatory award, which the

Parties shall consider in good faith.

Article 13

ANNEXES

The annexes to the present Protocol shall

form an integral part of the Protocol.

Annexes V and VII are recommendatory

in character.

Article 14

AMENDMENTS

1. Any Party may propose amendments to

the present Protocol.

2. Proposed amendments shall be

submitted in writing to the Executive

Secretary of the Commission, who shall

communicate them to all Parties. The

Parties meeting within the Executive Body

shall discuss the proposed amendments at

its next session, provided that the proposals

have been circulated by the Executive

Secretary to the Parties at least ninety days

in advance.

3. Amendments to the present Protocol and

to annexes I to IV, VI and VIII shall be

adopted by consensus of the Parties present

at a session of the Executive Body, and

shall enter into force for the Parties which

have accepted them on the ninetieth day

after the date on which two thirds of the

Parties have deposited with the Depositary

their instruments of acceptance thereof.

Amendments shall enter into force for any

other Party on the ninetieth day after the

date on which that Party has

deposited its instrument of acceptance

thereof.

4. Amendments to annexes V and VII shall

be adopted by consensus of the Parties

present at a session of the Executive Body.

On the expiry of ninety days from the date

of its communication to all Parties by the

Executive Secretary of the Commission, an

amendment to any such annex shall

become effective for those Parties which

have not submitted to the Depositary a

notification in accordance with the

provisions of paragraph 5 below, provided

that at least sixteen Parties have not

submitted such a notification.

5. Any Party that is unable to approve an

amendment to annex V or VII shall so

notify the Depositary in writing within

ninety days from the date of the

communication of its adoption. The

Depositary shall without delay notify all

Parties of any such notification received.

A Party may at any time substitute an

acceptance for its previous notification and,

upon deposit of an instrument of

acceptance with the Depositary, the

amendment to such an annex shall become

effective for that Party.

6. In the case of a proposal to amend annex

I, II, or III by adding a substance to the

present Protocol:

(a) The proposer shall provide the

Executive Body with the information

specified in Executive Body decision

1998/2, including any amendments thereto;

and

(b) The Parties shall evaluate the proposal

in accordance with the procedures set forth

in Executive Body decision 1998/2,

including any amendments thereto.

7. Any decision to amend Executive Body

decision 1998/2 shall be taken by

consensus of the Parties meeting within the

Executive Body and shall take effect sixty

days after the date of adoption.

Article 15

SIGNATURE

1. The present Protocol shall be open for

signature at Aarhus (Denmark) from 24 to

25 June 1998, then at United Nations

Headquarters in New York until 21

December 1998, by States members of the

Commission as well as States having

consultative status with the Commission

pursuant to paragraph 8 of Economic and

Social Council resolution 36 (IV) of 28

March 1947, and by regional economic

integration organizations, constituted by

sovereign States members of the

Commission, which have competence in

respect of the negotiation, conclusion and

application of international agreements in

matters covered by the Protocol, provided

that the States and organizations concerned

are Parties to the Convention.

2. In matters within their competence, such

regional economic integration

organizations shall, on their own behalf,

exercise the rights and fulfil the

responsibilities which the present Protocol

attributes to their member States. In such

cases, the member States of these

organizations shall not be entitled to

exercise such rights individually.

Article 16

RATIFICATION, ACCEPTANCE,

APPROVAL AND ACCESSION

1. The present Protocol shall be subject to

ratification, acceptance or approval by

Signatories.

2. The present Protocol shall be open for

accession as from 21 December 1998 by

the States and organizations that meet the

requirements of article 15, paragraph 1.

Article 17

DEPOSITARY

The instruments of ratification, acceptance,

approval or accession shall be deposited

with the Secretary-General of the United

Nations, who will perform the functions of

Depositary.

Article 18

ENTRY INTO FORCE

1. The present Protocol shall enter into

force on the ninetieth day following the

date on which the sixteenth instrument of

ratification, acceptance, approval or

accession has been deposited with the

Depositary.

2. For each State and organization referred

to in article 15, paragraph 1, which ratifies,

accepts or approves the present Protocol or

accedes thereto after the deposit of the

sixteenth instrument of ratification,

acceptance, approval or accession, the

Protocol shall enter into force on the

ninetieth day following the date of deposit

by such Party of its instrument of

ratification, acceptance, approval or

accession.

Article 19

WITHDRAWAL

At any time after five years from the date

on which the present Protocol has come

into force with respect to a Party, that Party

may withdraw from it by giving written

notification to the Depositary. Any such

withdrawal shall take effect on the ninetieth

day following the date of its receipt by the

Depositary, or on such later date as may be

specified in the notification of the

withdrawal.

Article 20

AUTHENTIC TEXTS

The original of the present Protocol, of

which the English, French and Russian

texts are equally authentic, shall be

deposited with the Secretary-General of the

United Nations.

IN WITNESS WHEREOF the

undersigned, being duly authorized thereto,

have signed the present Protocol.

Done at Aarhus (Denmark), this twenty-

fourth day of June, one thousand nine

hundred and ninety-eight.

Bilaga I

SUBSTANSER SOM REGISTRERATS FÖR

ELIMINERING

Om inget annat anges i detta protokoll skall denna bilaga inte gälla de

substanser som

anges nedan, när de förekommer: (i) som föroreningar i produkter, eller (ii) i

varor som

tillverkats eller som är i bruk vid datumet för genomförandet, eller (iii) som

platsbegränsade kemiska intermediärer vid tillverkning av en eller flera olika

substanser

och sålunda är kemiskt transformerade. Om inget annat anges träder alla

skyldigheter som

anges nedan i kraft samma dag detta protokoll träder i kraft.

Substans

Genomförandekrav

Eliminering

av

Villkor

Aldrin

CAS: 309-00-2

Tillverkning

Inga

Användning

Inga

Klordan

CAS: 57-74-9

Tillverkning

Inga

Användning

Inga

Klordekon

CAS: 143-50-0

Tillverkning

Inga

Användning

Inga

DDT

CAS: 50-29-3

Tillverkning

1. Eliminera tillverkning inom ett år efter att

enighet råder mellan parterna om att lämpliga

alternativ till DDT finns tillgängliga för att

skydda folkhälsan från sjukdomar som malaria

och hjärninflammation.

2. Parterna ska, i avsikt att snarast eliminera

tillverkning av DDT, senast ett år efter att detta

protokoll träder i kraft, och därefter regelbundet

vid behov och i samråd med

Världshälsoorganisationen, Förenta nationernas

fackorgan för livsmedels- och jordbruksfrågor

och Förenta nationernas miljöprogram, granska

alternativens tillgänglighet och genomförbarhet,

och på lämpligt sätt främja kommersialisering av

säkrare och ekonomiskt genomförbara alternativ

till DDT.

Användning

Inga, utom som fastställs i bilaga II.

Dieldrin

CAS: 60-57-1

Tillverkning

Inga

Användning

Inga

Endrin

CAS: 72-20-8

Tillverkning

Inga

Användning

Inga

Heptaklor

CAS: 76-44-8

Tillverkning

Inga

Användning

Inga, utom för användning av auktoriserad

personal vid kontroll av eldsmyror i elektriska

kopplingslådor inom industrin.

Sådan användning skall omvärderas enligt detta

protokoll senast två år efter att protokollet träder

i kraft.

Hexabromobifenyl

CAS: 36355-01-8

Tillverkning

Inga

Användning

Inga

Hexaklorobenzen

CAS: 118-74-1

Tillverkning

Inga, utom för tillverkning för ett avgränsat syfte

enligt specifikation i en förklaring som

deponerats av ett land med övergångsekonomi

(economy in transition) vid undertecknande eller

anslutning.

Användning

Inga, utom för tillverkning för ett avgränsat syfte

enligt specifikation i en förklaring som

deponerats av ett land med övergångsekonomi

(economy in transition) vid undertecknande eller

anslutning.

Mirex

CAS: 2385-85-5

Tillverkning

Inga

Användning

Inga

PCB a/

Tillverkning

Inga, utom för länder med övergångsekonomi

(economies in transition) som skall eliminera

tillverkning snarast och senast 31 december

2005, och som i en förklaring vilken skall

deponeras tillsammans med ratifikations-,

godtagande-, godkännande- eller

anslutningsinstrumentet uttrycker sina avsikter

att göra detta.

Användning

Inga, utom som fastställs i bilaga II.

Toxafen

CAS: 8001-35-2

Tillverkning

Inga

Användning

Inga

a/ Parterna är överens om att enligt protokollet ompröva tillverkningen och

användningen

av polyklorerade terfenyler och "ugilec" innan den 31 december 2004.

ANNEX I

SUBSTANCES SCHEDULED FOR ELIMINATION

Unless otherwise specified in the present Protocol, this annex shall not apply

to the

substances listed below when they occur: (i) as contaminants in products; or

(ii) in articles

manufactured or in use by the implementation date; or (iii) as site-limited

chemical

intermediates in the manufacture of one or more different substances and are

thus

chemically transformed. Unless otherwise specified, each obligation below is

effective

upon the date of entry into force of the Protocol.

Substance

Implementation requirements

Elimination of

Conditions

Aldrin

CAS: 309-00-2

Production

None

Use

None

Chlordane

CAS: 57-74-9

Production

None

Use

None

Chlordecone

CAS: 143-50-0

Production

None

Use

None

DDT

CAS: 50-29-3

Production

1. Elimination production within one year of

consensus by the Parties that suitable alternatives

to DDT are available for public healt protection

from diseases such as malaria and encephalitis.

2. With a view to eliminationg the production of

DDT at the earliest opportunity, the Parties shall,

no later than one year after the data of entry into

force of the present Protocol and periodically

thereafter as necessary, and in consultation with

the World Health Organization, the Food and

Agriculture Orgnization of the United Nations

and the United Nations Environment

Programme, review the availability and

feasibility of alternatives and, as appropriate,

promote the commercialization of safer and

economically viable aternatives to DDT.

Use

None, except as identified in annex II.

Dieldrin

CAS: 60-51-1

Production

None

Use

None

Endrin

CAS: 72-20-8

Production

None

Use

None

Heptachlor

CAS: 76-44-8

Production

None

Use

None, except for use by certified personnel for

the control of fire ants in closed industrial

electrical junction boxes. Such use shall be re-

evaluated under this Protocol no later than two

years after the date of entry into force.

Hexabromobi-

phenyl

CAS: 36355-01-8

Production

None

Use

None

Hexachloro-

benzene

CAS: 118-74-1

Production

None, except for production for a limited

purpose as specified in a statement deposited by

a country with an economy in transition upon

signature or accession.

Use

None, except for a limited use as specified in a

statement deposited by a country with an

economy in transition upon signature or

accession.

Mirex

CAS: 2385-85-5

Production

None

Use

None

PCB a/

Production

None, except for countries with economies in

transition which shall eliminate production as

soon as possible and no later than 31 December

2005 and which state in a declaration to be

deposited together with their instrument of

ratification, acceptance, approval or accession,

their intention to do so.

Use

None, except as identified in annex II.

Toxaphene

CAS: 8001-35-2

Production

None

Use

None

a/ The Parties agree to reassess under the Protocol by 31 December 2004 the

production

and use of polychlorinated terphenyls and "ugilec"

Bilaga II

SUBSTANSER SOM REGISTRERATS FÖR

BEGRÄNSAD ANVÄNDNING

Om inget annat anges i detta protokoll skall denna bilaga inte gälla de

substanser som

anges nedan, när de förekommer: (i) som föroreningar i produkter, eller (ii) i

varor som

tillverkats eller som är i bruk vid datumet för genomförandet, eller (iii) som

platsbegränsade kemiska intermediärer vid tillverkning av en eller flera olika

substanser

och sålunda är kemiskt transformerade. Om inget annat anges träder alla

skyldigheter som

anges nedan i kraft samma dag detta protokoll träder i kraft.

Substans

Genomförandekrav

Begränsad användning

Villkor

DDT

CAS: 50-29-

3

1. För att skydda folkhälsan mot

sjukdomar som malaria och

hjärninflammation.

1. Får endast användas som

komponent vid samordnad

hantering av skadeinsekter och

endast i den utsträckning nöden

kräver, under högst ett år efter

att tillverkning av produkten

upphört i enlighet med bilaga I.

2. Som kemisk intermediär vid

tillverkning av Dikofol.

2. Sådan användning skall

omprövas senast två år efter att

detta protokoll träder i kraft.

HCH

CAS:608-73-

1

Teknisk hexaklorcyklohexan (HCH)

(dvs. HCH-blandade isomerer) får

endast användas som intermediär vid

kemisk tillverkning.

Produkter i vilka åtminstone 99 %

HCH-isomerer är i gammaform (dvs.

lindan, CAS: 58-89-9) får endast

användas på följande sätt:

1. Fröbehandling.

2. På jord, direkt följt av uppblandning

i ytskiktet.

3. Professionell förebyggande

behandling och industriell behandling

av virke och timmer.

4. Den allmänna hälsan och topiska

insekticider för veterinärt bruk).

5. Icke-luftburen tillämpning på

trädplantor, småskalig användning för

gräsmattor och inom- och

utomhusanvändning

för plantskole- och prydnadsväxter.

6. Användning inomhus i industri och

hushåll.

All begränsad användning av

lindan skall omprövas enligt

detta protokoll senast två år

efter att protokollet träder i

kraft.

PCB a/

PCB:er som används på dagen för

protokollets ikraftträdande eller är

tillverkat fram till den 31 december

2005 i enlighet med villkoren i bilaga I.

Parterna skall målmedvetet

försöka åstadkomma följande:

(a) Eliminera användningen av

identifierbara PBC:er i

utrustning (d v s

transformatorer, kondensatorer

eller andra behållare som

innehåller överblivna vätskor)

som innehåller PCB:er i större

volymer än 5 dm3 och har

högre koncentration PCB:er än

0,05 %, snarast möjligt och

senast den 31 december 2015

för länder med

övergångsekonomi (economies

in transition).

(b) På ett miljövänligt sätt

förstöra eller sanera alla

vätskeformiga PCB:er som

anges i punkt (a), och andra

vätskeformiga PCB:er som ej

innesluts i utrustning och

innehåller mer än 0,005 %

PCB:er, snarast möjligt och

senast den 31 december 2015

för länder med

övergångsekonomi (economies

in transition).

(c) Sanering och slutligt

omhändertagande av utrustning

som anges i punkt (a) på ett

miljövänligt sätt.

a/ Parterna är överens om att ompröva tillverkningen och användningen av

polyklorerade

terfenyler och "ugilec" i enlighet med detta protokoll, senast 31 december 2004.

ANNEX II

SUBSTANCES SCHEDULED FOR

RESTRICTIONS ON USE

Unless otherwise specified in the present Protocol, this annex shall not apply

to the

substances listed below when they occur: (i) as contaminants in products; or

(ii) in articles

manufactured or in use by the implementation date; or (iii) as site-limited

chemical

intermediates in the manufacture of one or more different substances and are

thus

chemically transformed. Unless otherwise specified, each obligation below is

effective

upon the date of entry into force of the Protocol.

Substance

Implementation requirements

Restricted to uses

Conditions

DDT

CAS: 50-

29-3

1. For public health protection from

diseases such as malaria

encephalitis.

2. As a chemical intermediate to

produce Dicofol.

1. Use allowed only as a

component of an integrated pest

management strategy and only to

the extent necessary and only until

one year after the date of the

elimination of production in

accordance with annex I.

2. Such use shall be reassessed no

later than two years after the date

of entry into force of the present

Protocol

HCH

CAS: 608-

73-1

Technical HCH (i.e. HCH mixed

isomers) is restricted to use as an

intermediate in chemical

manufacturing.

Products in which at least 99% of

the HCH isomer is in the gamma

form (i.e. lindane, CAS: 58-89-9)

are restricted to the following uses:

1. Seed treatment.

2. Soil applications directly

followed by incorporation into the

topsoil surface layer

3. Professional remedial and

industrial treatment of lumber, timer

and logs

4. Public health and veterinary

topical insecticide.

5. Non-aerial application to tree

seedlings, small-scale lawn use, and

indoor and outdoor use for nursery

stock and ornamentals.

6. Indoor industrial and residential

applications

All restricted uses of lindane shall

be reassessed under the Protocol no

later than two years after the date

of entry into force

PCB a/

PCBs in use as of the date of entry

into force or produced up to 31

December 2005 in accordance with

the provisions annex I.

Parties shall make determined

efforts designed to lead to:

(a) The elimination of the use of

identifiable PCBs in equipment

(i.e. transformers, capacitors or

other receptacles containing

residual liquid stocks) containing

PCBs in volumes greater than 5

dm3 and having a concentration of

0.05% PCBs or greater, as soon as

possible, but no later than 31

December 2010, or 31 December

2015 for countries with;

(b) The destruction or

decontamination in an

environmentally sound manner of

all liquid PCBs referred to in

subparagraph (a) and other liquid

PCBs containing more than

0.005% PCBs not in equipment, as

soon as possible, but no later than

31 December 2015, or 31

December 2020 for countries with

economies in transition; and

(c) The decontamination or

disposal of equipment referred in

subparagraph (a) in an

environmentally sound manner .

a/ The Parties agree to reassess under the Protocol by 31 December 2004 the

production

and use of polychlorinated terphenyls and "ugilec".

Bilaga III

SUBSTANSER SOM HÄNVISAS TILL I ARTIKEL

3, PUNKT 5 (a) OCH REFERENSÅRET FÖR

SKYLDIGHETEN

Substans

Referensår

PAH a/

1990, eller något av åren 1985 till 1995 enligt specifikation av en

part vid ratifikation, godtagande, godkännande eller anslutning.

Dioxiner/furaner b/

1990, eller något av åren 1985 till 1995 enligt specifikation av en

part vid ratifikation, godtagande, godkännande eller anslutning.

Hexaklorobenzen

1990, eller något av åren 1985 till 1995 enligt specifikation av en

part vid ratifikation, godtagande, godkännande eller anslutning.

a/ Polycykliska aromater (PAH): I syfte att göra utsläppsinventeringar skall

följande fyra

indikatorföreningar användas: benzo(a)pyren, benzo(b)fluoranten,

benzo(k)fluoranten, och

indeno(1,2,3-cd)pyren.

b/ Dioxiner och furaner (PCDD/F): Polyklorerade dibenzo-p-dioxiner (PCDD) och

polyklorerade dibenzofuraner (PCDF) är tricykliska aromatiska föreningar som

utgörs av

två benzenringar som är sammankopplade genom två syreatomer i PCDD och av en

syreatom i PCDF och av väteatomerna, vilka kan ersättas med upp till åtta

kloratomer.

ANNEX III

SUBSTANCES REFERRED TO IN ARTICLE 3,

PARAGRAPH 5 (a), AND THE REFERENCE

YEAR FOR THE OBLIGATION

Substance

Reference year

PAHs a/

1990; or an alternative year from 1985 to 1995 inclusive, specified

by a Party upon ratification, acceptance, approval or accession

Dioxins/furans b/

1990; or an alternative year from 1985 to 1995 inclusive, specified

by a Party upon ratification, acceptance, approval or accession.

Hexachlorobenzene

1990; or an alternative year from 1985 to 1995 inclusive, specified

by a Party upon ratification, acceptance, approval or accession.

a/ Polycyclic aromatic hydrocarbons (PAHs): For the purposes of emission

inventories, the

following four indicator compounds shall be used: benzo(a)pyrene,

benzo(b)fluoranthene,

benzo(k)fluoranthene, and indeno(1,2,3-cd)pyrene.

b/ Dioxins and furans (PCDD/F): Polychlorinated dibenzo-p-dioxins (PCDD) and

polychlorinated dibenzofurans (PCDF) are tricyclic, aromatic compounds formed by

 two

benzene rings which are connected by two oxygen atoms in PCDD and by one oxygen

atom in PCDF and the hydrogen atoms of which may be replaced by up to eight

chlorine

atoms.

Bilaga IV

GRÄNSVÄRDEN FÖR PCDD/F FÖR STÖRRE

STATIONÄRA ANLÄGGNINGAR

I. INLEDNING

1. Dioxiner och furaner (PCDD/F) definieras i bilaga III i detta protokoll.

2. Gränsvärdena uttrycks med ng/m3 och mg/m3 under normala omständigheter

(273,15 K,

101,3 kPa och torr gas).

3. Gränsvärdena gäller vid normala driftsförhållanden, inklusive start- och

avstängningsprocedurer om inte särskilda gränsvärden har definierats för dessa.

4. Provtagning och analys av alla typer av föroreningar skall utföras enligt de

standarder

som utfärdats av Comité européen de normalisation (CEN), International

Organization for

Standardization (ISO) eller motsvarande amerikanska eller kanadensiska

referensmetoder. I

väntan på att CEN- eller ISO-standarder utarbetas skall nationella standarder

användas.

5. Vid kontroll måste även mätmetodens noggrannhet i förhållande till

gränsvärdet beaktas

när mätresultatet tolkas. Om mätresultatet inte överstiger gränsvärdet, efter

att tolerans för

mätmetodens noggrannhet dragits av, skall gränsvärdet anses uppfyllt.

6. Utsläpp av olika till PCDD/F besläktade ämnen anges i giftighetsekvivalenter

(toxicity

equivalents - TE) i jämförelse med 2,3,7,8-TCDD, varvid det av NATO-kommittén

för det

moderna samhällets utmaningar (NATO Committee on the Challenges of Modern

Society -

NATO-CCMS) 1988 föreslagna systemet används.

II. GRÄNSVÄRDEN FÖR STÖRRE STATIONÄRA ANLÄGGNINGAR

7. Följande gränsvärden, som avser en koncentration på 11 % O2 i rökgaser,

gäller följande

typer av förbränningsugnar:

Kommunalt fast avfall (som förbränner mer än 3 ton per timme)

0,1 ng TE/m3

Medicinskt fast avfall (som förbränner mer än 1 ton per timme)

0,5 ng TE/m3

Farligt avfall (som förbränner mer än 1 ton per timme)

0,2 ng TE/m3

ANNEX IV

LIMIT VALUES FOR PCDD/F[REDACTED_EFTERNAMN] MAJOR

STATIONARY SOURCES

I. INTRODUCTION

1. A definition of dioxins and furans (PCDD/F) is provided in annex III to the

present

Protocol.

2. Limit values are expressed as ng/m3 or mg/m3 under standard conditions

(273.15 K,

101.3 kPa, and dry gas).

3. Limit values relate to the normal operating situation, including start-up and

 shutdown

procedures, unless specific limit values have been defined for those situations.

4. Sampling and analysis of all pollutants shall be carried out according to the

 standards

laid down by the Comité européen de normalisation (CEN), the International

Organization

for Standardization (ISO), or the corresponding United States or Canadian

reference

methods. While awaiting the development of CEN or ISO standards, national

standards

shall apply.

5. For verification purposes, the interpretation of measurement results in

relation to the

limit value must also take into account the inaccuracy of the measurement

method. A limit

value is considered to be met if the result of the measurement, from which the

inaccuracy

of the measurement method is subtracted, does not exceed it.

6. Emissions of different congeners of PCDD/F are given in toxicity equivalents

(TE) in

comparison to 2,3,7,8-TCDD using the system proposed by the NATO Committee on

the

Challenges of Modern Society (NATO-CCMS) in 1988.

II. LIMIT VALUES FOR MAJOR STATIONARY SOURCES

7. The following limit values, which refer to 11% O2 concentration in flue gas,

apply to the

following incinerator types:

Municipal solid waste (burning more than 3 tonnes per hour)

0.1 ng TE/m3

Medical solid waste (burning more than 1 tonne per hour)

0.5 ng TE/m3

Hazardous waste (burning more than 1 tonne per hour)

0.2 ng TE/m3

Bilaga V

BÄSTA TILLGÄNGLIGA TEKNIK FÖR ATT

KONTROLLERA UTSLÄPP AV LÅNGLIVADE

ORGANISKA FÖRORENINGAR FRÅN STÖRRE

STATIONÄRA ANLÄGGNINGAR

I. INLEDNING

1. Syftet med denna bilaga är att förse parterna i konventionen med riktlinjer

för

identifiering av bästa tillgängliga teknik, för att parterna skall kunna

uppfylla sina

skyldigheter enligt artikel 3, punkt 5 i detta protokoll.

2. Med "bästa tillgängliga teknik" (Best available technique - BAT) menas de

effektivaste

och mest avancerade utvecklingsnivåerna vad gäller aktiviteter och motsvarande

driftsmetoder som representerar praktiskt lämplig teknik som kan ligga till

grund för

utsläppsgränsvärden som fastställts för att förebygga och, när detta inte är

möjligt, allmänt

minska utsläppen och deras påverkan på miljön som helhet:

- Begreppet teknik inkluderar både den teknologi som används och det

sätt på vilket

anläggningen är konstruerad och byggd samt hur den underhålls, drivs och tas ur

bruk.

- Med tillgänglig teknik avses teknik som utarbetats så att den kan

användas inom

den aktuella branschen, under ekonomiskt och tekniskt genomförbara förhållanden,

med beaktande av kostnader och fördelar, oavsett om denna teknik används eller

har

tagits fram inom den aktuella partens territorium eller ej, så länge den är

tillgänglig

för operatören i rimlig utsträckning.

- Bästa avser mest effektiv för att uppnå en allmänt hög nivå på skyddet

 av miljön

som helhet.

Vid fastställande av bästa tillgängliga teknik bör nedanstående faktorer

särskilt beaktas,

allmänt och i specialfall, liksom sannolika kostnader och fördelar till följd av

 en åtgärd

samt principerna avseende försiktighetsmått och förebyggande åtgärder:

- Användning av lågavfallsteknologi.

- Användning av mindre farliga substanser.

- Främjande av återvinning och återanvändning av substanser som genereras

och

används i processen, och av avfall.

- Jämförbara processer, hjälpmedel eller driftsmetoder som med framgång

provats

industriellt.

- Tekniska framgångar och nya vetenskapliga insikter och förståelse.

- De berörda utsläppens beskaffenhet, effekter och omfattning.

- Datum för igångkörning av nya eller befintliga anläggningar.

- Tiden som behövs för att införa bästa tillgängliga teknik.

- Förbrukning av och beskaffenhet hos råmaterial (inklusive vatten) som

används i

processen, och dess energiutbyte.

- Behovet av att förebygga eller minimera utsläppens påverkan som helhet

på miljön

samt riskerna för miljön.

- Behovet av att förebygga olyckor och av att minimera olyckors

konsekvenser för

miljön.

Syftet med begreppet bästa tillgängliga teknik är inte att föreskriva någon

särskild teknik

eller teknologi, men att beakta den berörda anläggningens egenskaper, dess

geografiska

placering och de lokala miljöförhållandena.

3. Information beträffande kostnader för kontrollåtgärder och deras effektivitet

 baseras på

dokument som mottagits och granskats av arbetsgruppen och förberedelsegruppen.

Om

inget annat anges skall de angivna tekniska lösningarna betraktas som väl

etablerade på

basis av operativ erfarenhet.

Erfarenheterna från nya anläggningar som har lågutsläppsteknik, liksom från

anpassning av

befintliga anläggningar, ökar stadigt. Därför måste denna bilaga regelbundet

omarbetas och

ändras. Bästa tillgängliga tekniska lösningar som identifieras för nya

anläggningar kan

vanligtvis användas för befintliga anläggningar förutsatt att det finns en

lämplig

övergångsperiod och att tekniken anpassas.

5. I bilagan anges ett antal kontrollåtgärder som omfattar ett urval av

kostnader och

verkningsgrader. Valet av åtgärder i varje specifikt fall beror på ett antal

faktorer, inklusive

ekonomiska förhållanden, teknisk infrastruktur och kapacitet, och befintliga

kontrollåtgärder för luftföroreningar.

6. De viktigaste POP-utsläppen från stationära anläggningar är:

 (a) Polyklorerade dibenzo-p-dioxiner/furaner (PCDD/F).

 (b) Hexaklorobenzen (HCB).

 (c) Polycykliska aromater (PAH).

Relevanta definitioner ges i bilaga III i detta protokoll.

II. STÖRRE STATIONÄRA KÄLLOR TILL POP-UTSLÄPP

7. PCDD/F släpps ut vid termiska processer som innefattar organiskt material och

 klor, som

resultat av ofullständig förbränning eller kemiska reaktioner. Följande kan vara

 större

stationära källor till PCDD/F:

 (a) Avfallsförbränning och samförbränning.

 (b) Termiska metallurgiska processer, t.ex. framställning av aluminium

och andra

icke järnhaltiga metaller, järn och stål.

 (c) Förbränningsanläggningar som levererar energi.

 (d) Förbränning i hushåll.

 (e) Speciella kemiska tillverkningsprocesser där intermediärer och

biprodukter

frigörs.

8. Följande kan vara större stationära källor till PAH-utsläpp:

 (a) Bostadsuppvärmning med trä och kol.

 (b) Öppna eldar såsom sopförbränning, skogsbränder och avbränning efter

skörd.

 (c) Koks- och anodtillverkning.

 (d) Aluminiumtillverkning med Söderberg-processen.

 (e) Anläggningar för träimpregnering, utom för parter för vilka denna

kategori inte

bidrar signifikant till partens utsläpp av PAH (enligt definitionen i bilaga

III).

9. HCB-utsläpp kommer från samma typ av termiska och kemiska processer som de

som

släpper ut PCDD/F, och HCB bildas genom en liknande mekanism. Följande kan vara

större källor till HCB:

 (a) Anläggningar för avfallsförbränning och samförbränning.

 (b) Värmekällor i metallindustrin.

 (c) Användning av klorerade bränslen i ugnar.

III. ALLMÄNT FÖREKOMMANDE METODER FÖR KONTROLL AV POP-

UTSLÄPP

10. Det finns många metoder för kontroll och förebyggande av POP-utsläpp från

stationära

anläggningar, t.ex. att byta tillfört material, processmodifieringar (inklusive

underhåll och

driftskontroll) och anpassning av befintliga anläggningar. Nedanstående lista

ger en allmän

uppfattning om tillgängliga åtgärder som kan genomföras separat eller i

kombination:

 (a) Utbyte av tillfört material som är POP, eller där det finns en

direkt länk mellan

materialen och POP-utsläpp från anläggningen.

 (b) De bästa miljömetoderna såsom god hushållning, förebyggande

underhållsprogram eller processförändringar som t.ex. slutna system (t.ex. i

koksverk eller användning av inerta elektroder för elektrolys).

 (c) Modifiering av processutformningen för att garantera fullständig

förbränning

vilket förebygger bildandet av POP, genom kontroll av parametrar som t.ex.

förbränningstemperatur och uppehållstid.

 (d) Metoder för rening av rökgaser som t.ex. termisk eller katalytisk

förbränning

eller oxidation, stoftavskiljning, adsorption.

 (e) Behandling av rester, avfall och avloppsslam genom t.ex.

värmebehandling eller

göra dem inerta.

11. Utsläppsnivåerna som anges för olika åtgärder i tabellerna 1, 2, 4, 5, 6, 8,

 och 9 är för

det mesta fallspecifika. Talen och intervallen anger utsläppsnivåerna i procent

av

utsläppsgränsvärdena varvid vedertagna tekniska lösningar används.

12. Kostnadseffektivitet kan grundas på totalkostnaderna per år per

reduceringsenhet

(inklusive kapital- och driftskostnader). Kostnaderna för minskning av

POP-utsläpp bör

också beaktas inom ramen för ekonomin för hela processen, t.ex. effekten av

kontrollåtgärder och produktionskostnader, förutsatt att de många inverkande

faktorerna,

investerings- och driftskostnaderna är i hög grad fallspecifika.

IV. TEKNIK FÖR KONTROLL AV REDUCERING AV PCDD/F-UTSLÄPP

A. Avfallsförbränning

13. Avfallsförbränning inkluderar förbränning av kommunalt avfall, farligt

avfall,

medicinskt avfall och avloppsslam.

14. De huvudsakliga kontrollåtgärderna för PCDD/F-utsläpp från anläggningar för

avfallsförbränning är:

 (a) Primäråtgärder vad gäller förbränt avfall.

 (b) Primäråtgärder vad gäller processteknik.

 (c) Åtgärder för att kontrollera fysiska parametrar i

förbränningsprocessen och

avfallsgaser (t.ex. temperaturnivåer, avkylningshastighet, O2-innehåll, etc.).

 (d) Rening av rökgaser.

 (e) Behandling av rester från reningsprocessen.

Primäråtgärder vad gäller förbränt avfall, innefattande hanteringen av tillfört

material

genom att minska mängden halogenerade substanser och ersätta dem med icke-

halogenerade alternativ, lämpar sig inte för förbränning av kommunalt och

farligt avfall.

Det är mer effektivt att modifiera förbränningsprocessen och installera

sekundäråtgärder

för rening av rökgaser. Hanteringen av tillfört material är en användbar

primäråtgärd för

avfallsreducering som dessutom kan ha ytterligare en fördel, nämligen

återvinning. Detta

kan resultera i en indirekt minskning av PCDD/F genom att minska mängden avfall

som

skall brännas.

16. Modifiering av processteknik för att optimera förbränningsförhållanden är en

 viktig och

effektiv åtgärd för att minska PCDD/F-utsläpp (vanligtvis 850 C eller högre,

bedömning

av syretillförsel beroende på avfallets värmevärde och homogenitet, tillräcklig

uppehållstid

- 850 C i ca 2 sek. och gasens turbulens, frånvaro av områden med kall gas i

förbränningsugnen etc.). Virvelbäddsugnar håller en lägre temperatur än 850 C

med goda

utsläppsresultat. För befintliga förbränningsugnar skulle detta normalt innebära

omkonstruktion och/eller byte av en anläggning ett alternativ som inte är

ekonomiskt

genomförbart i alla länder. Kolinnehållet i askan bör minimeras.

17. Åtgärder för rökgaser. Följande åtgärder ger möjlighet att förhållandevis

effektivt

minska PCDD/F-innehållet i rökgaserna. De novo-syntesen sker vid ca 250 till 450

 C.

Följande åtgärder är en förutsättning för ytterligare reducering för att uppnå

de önskade

nivåerna vid end-of-pipe:

 (a) Kyla rökgaser (mycket effektivt och förhållandevis billigt).

 (b) Tillsätta inhibitorer som t.ex. trietanolamin och trietylamin (kan

även minska

kväveoxider), men sidoreaktioner måste tas hänsyn till av säkerhetsskäl.

 (c) Använda system för stoftavskiljning vid temperaturer mellan 800 och

1000 C,

t.ex. keramiska filter och cyklonseparatorer.

 (d) Använda system med elektrisk urladdning (elektrostatisk

stoftavskiljning) vid

låga temperaturer.

 (e) Undvika avsättning av flygaska i utblåsningssystemet för rökgaser.

18. Metoder för rökgasrening:

 (a) Konventionella stoftavskiljare för minskning av partikelbundna

PCDD/F.

 (b) Selektiv katalytisk reduktion (SCR) eller selektiv icke-katalytisk

reduktion

(SNCR).

 (c) Adsorption med aktivt kol eller koks i system med fast bädd eller

flytbädd.

 (d) Olika typer av adsorptionsmetoder och optimerade skrubbersystem med

blandningar av aktivt kol, martinugnskol, kalk och kalkstenslösningar i

reaktorer

med fast bädd, rörlig bädd eller flytbädd. Avskiljningsgraden för gasformig

PCDD/F kan förbättras om ett lämpligt förbestruket lager av aktivt koks används

på

ytan av ett slangfilter.

 (e) H2O2-oxidation.

 (f) Metoder för katalytisk förbränning med hjälp av olika typer av

katalysatorer

(t.ex. Pt/Al2O3 eller koppar-kromit-katalysatorer med olika promotorer för att

stabilisera ytområdet och för att minska katalysatorns åldrande).

19. Metoderna som nämns ovan har kapacitet att uppnå utsläppsnivåer på 0,1 ng

TE/m3

PCDD/F i rökgaserna. I system som använder aktivt kol eller

koks-adsorberare/filter måste

man emellertid vara noga med att kontrollera att flyktigt kolstoft inte ökar

PCDD/F-

utsläppen nedströms. Det bör även noteras att adsorberare och dammfilter, till

skillnad från

katalysatorer (SCR-teknik), ger PCDD/F-belastade rester vilka behöver upparbetas

 eller

kräver slutligt omhändertagande.

20. Det är mycket komplicerat att göra en jämförelse mellan olika åtgärder för

minskning

av PCDD/F i rökgaser. Resultatet från en sådan jämförelse inkluderar ett brett

spektra av

industrianläggningar med olika kapacitet och konfiguration. Kostnadsparametrarna

inkluderar även åtgärder för att minimera andra föroreningar, t.ex. tungmetaller

(partikelbundna eller icke partikelbundna). Därför går det i de flesta fall inte

 att isolera ett

direkt förhållande för minskning av PCDD/F-utsläpp allena. I tabell 1

sammanfattas

tillgängliga data för de olika kontrollåtgärderna.

Tabell 1: Jämförelse av olika åtgärder för rökgasrening och processändringar i

sopförbränningsanläggningar i syfte att minska PCDD/F-utsläpp

Tekniska

hanteringsalternativ

Utsläppsnivå

(%)a/

Uppskat-

tad

kostnad

Hanteringsrisker

Primäråtgärder genom

modifiering av tillfört

material:

- Eliminera prekursorer och

klorhaltiga tillförda

material.

- Hantera avfallsflöden.

Resulterande

utsläppsnivå

inte

kvantifierad.

Förefaller inte

vara linjär med

mängden tillfört

material.

Försortering av tillfört

material är inte effektiv;

endast hela objekt kan sorteras

bort. Annat klorhaltigt

material, t.ex. hushållssalt,

papper etc, kan inte undvikas.

Detta är inte önskvärt vid

hantering av farligt kemiskt

avfall.

Användbar primäråtgärd som

är lämplig i speciella fall (t.ex.

avfall bestående av oljor,

elektroniska komponenter etc)

med den möjliga extra

fördelen att produkterna kan

återanvändas.

Ändringar av

processteknologin:

- Optimera förbrännings-

förhållanden.

Anpassning av hela processen

nödvändig.

- Undvika temperaturer

under 850 C och kalla

områden i rökgaserna.

- Tillräcklig syretillförsel:

Styrning av syretillförsel

beroende av värmekapacitet

och homogenitet för det

tillförda materialet.

- Tillräcklig uppehållstid

och turbulens.

Åtgärder för rökgaser:

Undvik partikelbeläggning

genom:

Sotrengörare, mekanisk

sotning, ljud- eller

ångsotningsapparat.

Ångsotning kan öka

hastigheten för bildning av

PCDD/F.

Avlägsna damm. Vanligtvis

i sopförbränningsstationer:

Medium

Borttagning av PCDD/F som

adsorberats på partiklar.

Metoder för borttagning av

partiklar i heta rökgaser har

använts endast i pilot-

anläggningar.

Textilfilter.

1 - 0,1

Hög

Använd vid temperaturer 

150 C.

Keramiska filter.

Låg effektivitet

Använd vid temperaturer

mellan 800 och 1000 C.

Cyklonseparator.

Låg effektivitet

Medium

Elektrostatisk avskiljning.

Medelhög

effektivitet

Använd vid temperaturen 450

C: kan befrämja de novo-

syntes av PCDD/F, högre

utsläpp av NOx, minskad

värmeåtervinning.

Katalytisk oxidering.

Använd vid temperaturer

mellan 800 och 1000 C. Lokal

minskning av gasfasen

nödvändig.

Kyla gasen.

Högeffektiv

adsorptionsenhet med

aktiva kolpartiklar

(elektrodynamisk venturi).

Selektiv katalytisk

reduktion (SCR).

Hög

investering

skostnad,

låg drifts-

kostnad

Minskning av NOx om NH3

tillsätts: utrymmeskrävande.

Förbrukade katalysatorer,

rester av aktivt kol (AC) eller

brunkol (ALC) kan

omhändertas slutgiltigt.

Katalysatorer kan

återanvändas av de flesta

tillverkare. AC och ALC kan

förbrännas under noggrant

kontrollerade förhållanden.

Olika typer av våta och

torra adsorptionsmetoder

med blandningar av aktivt

träkol, martinugnskol, kalk-

och kalkstenslösningar i

reaktorer, med fast bädd,

rörlig bädd eller flytbädd:

Fastbäddsreaktorer.

Adsorption med aktivt

träkol eller martinugnskol.

(0,1 ng TE/m3)

Hög

investering

skostnad,

medelhög

driftskost-

nad

Borttagning av restprodukter:

utrymmeskrävande.

Suspensionsreaktor eller

cirkulerande fluidiserad

bädd med tillsats av aktivt

koks/kalk- eller

kalkstenslösningar efterföljt

av ett textilt spärrfilter.

(0,1 ng TE/m3)

Låg

investering

skostnad,

medelhög

driftskost-

nad

Borttagning av restprodukter.

Tillsats av H2O2.

2 - 5

(0,1 ng TE/m3)

Låg

investering

skostnad,

låg

driftskost-

nad

a/ Resterande utsläpp jämfört med före reducering.

21. Förbränningsugnar för medicinskt avfall kan utgöra en stor källa till

PCDD/F-utsläpp i

många länder. Vissa medicinska avfallsprodukter, t.ex. mänskliga anatomiska

delar,

infekterat avfall, nålar, blod, plasma och cytostatika behandlas som en speciell

 form av

farligt avfall, medan övrigt medicinskt avfall ofta samlas ihop och förbränns

satsvis på

platsen. Förbränningsugnar som arbetar med satssystem kan uppfylla samma krav på

PCDD/F-reducering som andra avfallsförbränningsugnar.

22. Parterna kan behöva överväga att införa en politik som uppmuntrar

förbränning av

hushållsavfall och medicinskt avfall i stora regionala anläggningar i stället

för i små lokala.

Ett sådant tillvägagångssätt kan göra tillämpning av bästa tillgängliga teknik

mer

kostnadseffektiv.

23. Hantering av restprodukter från rökgasreningsprocessen. Till skillnad från

förbränningsaska innehåller dessa restprodukter relativt höga koncentrationer av

tungmetaller, organiska föroreningar (inkluderande PCDD/F), klorider och

sulfider.

Metoden för slutgiltigt omhändertagande för dessa måste därför kontrolleras

noggrant.

Våtskrubbersystem producerar speciellt stora kvantiteter sur, förorenad

avfallsvätska.

Speciella hanteringsmetoder för detta finns. Exempel på sådana metoder:

 (a) Katalytisk behandling av damm från textilt spärrfilter vid låg

temperatur utan

syre.

 (b) Fysisk skrubber för borttagning av damm i textilt spärrfilter enligt

 3-R-processen

(extrahering av tungmetaller med syror, samt förbränning som bryter ned

organiskt

material).

 (c) Förglasning av damm i textilt spärrfilter.

 (d) Andra bindningsmetoder.

 (e) Tillämpning av plasma-teknologi.

B. Termiska processer inom metallindustrin

24. Vissa processer inom metallindustrin kan vara viktiga kvarvarande källor

till PCDD/F-

utsläpp. Dessa är:

 (a) Primärhantering inom järn- och stålindustrin (t.ex. masugnar,

sinterverk och

kulsintring av järn).

 (b) Sekundärhantering inom järn- och stålindustrin.

 (c) Primär- och sekundärhantering inom övrig metallindustri (t.ex.

tillverkning av

koppar).

Åtgärder för kontroll av PCDD/F-utsläpp inom metallindustrin sammanfattas i

tabell 2.

25. I anläggningar för tillverkning och behandling av metaller som orsakar

PCDD/F-

utsläpp kan man med kontrollåtgärder uppnå maximumvärden för

utsläppskoncentrationen

på 0,1 ng TE/m3 (om flödet av rökgasvolymen > 5000 m3/h).

Tabell 2: Minskning av PCDD/F-utsläpp inom metallindustri

Hanteringsalternativ

Utsläpps-

nivå (%)a/

Uppskat-

tad

kostnad

Hanteringsrisker

Sinteranläggningar

Primäråtgärder:

- Optimera/inkapsla transportband för

sinter.

Låg

Ej 100 % utförbar

- Recirkulera rökgaserna, t.ex. genom

utsläppsoptimerad sintring (EOS), kan

minska rökgasfödet med ca 35 % (vilket

innebär minskade kostnader för

ytterligare sekundäråtgärder). Kapacitet 1

miljon Nm3/h.

40

Låg

Sekundäråtgärder:

- Elektrostatisk utfällning + molekylsikt.

Medelhög

effektivitet

Medium

- Tillägg av blandningar av

kalksten/aktivt kol.

Hög

effektivitet

(0,1 ng

TE/m3)

Medium

- Högeffektiv skrubberutrustning -

befintlig installation: AIRFINE (Voest

Alpine Stahl Linz) sedan 1993 med en

kapacitet på 600.000 Nm3/h. En andra

installation är planerad i Nederländerna

(Hoogoven) 1998.

Hög

effektivitet

på

minskning

av utsläpps-

nivå

till 0,2-0,4

ng TE/m3

Medium

0,1 ng TE/m3 kan

uppnås med hög

energitillförsel.

Ingen befintlig

installation.

Övrig metallindustri (t.ex. koppar)

Primäråtgärder:

- Försortera skrot, undvika plast och

PVC-förorenat material i tillfört material,

avlägsna beläggningar och använda

klorfria isolationsmaterial.

Låg

Sekundäråtgärder:

- Kyla de heta avfallsgaserna.

Hög

effektivitet

Låg

- Använda syre eller syreberikad luft vid

bränning, syretillförsel i schaktugnar

(som ger fullständig förbränning och

minimering av avfallsgasvolymen).

5 - 7

(1,5-2

TE/m3)

Hög

- Fastbäddsreaktor eller fluidiserad

jetstrålereaktor och adsorption med aktivt

kol eller martinugnskol.

(0,1 ng

TE/m3)

Hög

- Katalytisk oxidering.

(0,1 ng

TE/m3)

Hög

- Minska uppehållstiden för rökgaserna i

det kritiska temperaturområdet i

rökgassystemet.

Järn- och ståltillverkning

Primäråtgärder:

- Rensa bort skrot i oljan innan den fylls

på i produktionsbehållare.

Låg

Rengörande

lösningsmedel

måste användas

- Ta bort organiska spårelement, t.ex.

oljor, emulsioner, fetter, färger och

plaster från tillfört material.

Låg

- Minska speciellt höga rökgasvolymer.

Medium

- Separat insamling och hantering av

utsläpp vid påfyllning och tömning.

Låg

Sekundäråtgärder:

- Separat insamling och hantering av

utsläpp vid påfyllning och tömning.

Låg

- Textila spärrfilter i kombination med

koksinsprutning.

Medium

.

Sekundär aluminiumtillverkning

Primäråtgärder:

- Undvika halogenhaltigt material

(hexakloretan).

Låg

- Undvika klorhaltiga smörjmedel (t.ex.

klorerade paraffiner).

Låg

- Städa och sortera skrotcharger, genom

borttagning av slipdamm och torkning,

sjunk-flytseparering och

cyklonavskiljning.

Sekundäråtgärder:

- Enkla eller flerstegs textila spärrfilter

med tillsats av kalksten, eller aktivt kol

framför filtret.

(0,1 ng

TE/m3)

Medium/

hög

- Minimera, separatavskilja och rena

olika förorenade rökgasflöden.

Medium/

hög

- Undvika partikelbeläggning av

rökgaserna samt vidta åtgärder för

förkortad uppehållstid i det kritiska

temperaturområdet.

Medium/

hög

- Förbättra förbehandling i

fragmenteringsanläggning för

aluminiumskrot genom att använda

sjunk-flytsepareringsteknik och

storleksseparation i cyklonströmning.

Medium/

hög

a/ Resterande utsläpp jämfört med före reducering.

Sinterverk

26. Mätningar vid sinterverk inom järn- och stålindustrin har normalt visat

PCDD/F-

utsläpp i storleksordningen 0,4 till 4 ng TE/m3. En enstaka mätning vid en

anläggning (inga

kontrollmätningar utfördes) visade en utsläppskoncentration på 43 ng TE/m3.

27. Halogenerade föreningar kan resultera i bildandet av PCDD/F om dessa

tillförs

sinterverk via tillfört material (finkornig koks eller salthaltig malm) och i

återanvänt

material som tillförs (t.ex. glödskal, stoft i toppgasen från masugnar,

filterdamm och slam

från behandling av avfallsvatten). Liksom för förbränningsavfall finns dock

ingen tydlig

koppling mellan det klorhaltiga innehållet i tillfört material och

PCDD/F-utsläpp. En

lämplig åtgärd kan vara att undvika förorenade restprodukter samt

oljeavskiljning eller

avfettning av glödskal innan det tillförs sinterverket.

28. Den effektivaste reduceringen av PCDD/F-utsläpp kan åstadkommas genom en

kombination av olika sekundäråtgärder enligt nedan:

 (a) Recirkulering av rökgaserna minskar PCDD/F-utsläppen signifikant.

Dessutom

minskas rökgasflödet signifikant, vilket innebär att kostnader för installation

av ett

extra end-of-pipe-system kan undvikas.

 (b) Installera textila spärrfilter (i kombination med elektrostatiska

avskiljare i vissa

fall) eller elektrostatiska avskiljare med tillsats av en blandning av aktivt

kol,

martinugnskol och kalksten i rökgaserna.

 (c) Skrubbermetoder som inkluderar förkylning av rökgaser, urlakning

genom

högeffektiv skrubber och separation genom dropputfällning har utvecklats.

Utsläppsnivåer på 0,2 till 0,4 ng TE/m3 kan uppnås. Genom att lägga till

lämpliga

adsorptionsagenter såsom brunkolskoks eller stenkolsstubb kan en

utsläppskoncentration på 0,1 ng TE/m3 uppnås.

Primär- och sekundärtillverkning av koppar

29. I befintliga anläggningar för primär- och sekundärtillverkning av koppar kan

 man

uppnå PCDD/F-utsläppsnivåer från några få picogram till 2 ng TE/m3 efter

rökgasrening.

En enda kopparschaktugn släppte ut upp till 29 ng TE/m3 PCDD/F före optimering

av

aggregaten. I allmänhet uppvisar PCDD/F-utsläppen från denna typ av anläggningar

 stora

skillnader beroende på skillnader i de råmaterial som används i olika aggregat

och

processer.

30. Generellt är följande åtgärder lämpliga för reducering av PCDD/F-utsläpp:

 (a) Försortera skrot.

 (b) Förbehandla skrot, t.ex. borttagning av plast- och PVC-beläggningar,

förbehandling av kabelskrot med endast kalla/mekaniska metoder.

 (c) Kyla heta rökgaser (vilket möjliggör återvinning av

överskottsvärmen) för att

minska uppehållstiden i det kritiska temperaturområdet i rökgassystemet.

 (d) Använda syre eller syreberikad luft vid bränning, eller

syretillförsel i

schaktugnen (vilket ger fullständig förbränning och minimering av

rökgasvolymen).

 (e) Adsorption i en fastbäddsreaktor eller fluidiserad jetstrålereaktor

med aktivt kol

eller martinugnskol.

 (f) Katalytisk oxidering.

Ståltillverkning

31. PCDD/F-utsläpp från bessemerstålverk vid stålframställning och från

varmluftskupolugnar, elektriska ugnar och elektriska bågugnar för smältning av

gjutjärn är

signifikant lägre än 0,1 ng TE/m3. Kalluftsugnar och roterugnar (för smältning

av gjutjärn)

har högre PCDD/F-utsläpp.

32. Elektriska bågugnar som används i sekundär ståltillverkning kan uppnå en

utsläppskoncentration på 0,1 ng TE/m3 med följande åtgärder:

 (a) Separat uppsamling av utsläpp från påfyllning och tömning.

 (b) Använda textila spärrfilter eller elektrostatisk avskiljning i

kombination med

koksinsprutning.

33. Material som tillförs elektriska bågugnar innehåller ofta oljor, emulsioner

eller fetter.

Generella primäråtgärder för PCDD/F-reducering omfattar sortering,

oljeavskiljning och

avlägsnande av beläggningar som kan innehålla plaster, gummi, färg, pigment och

vulkaniserade tillsatser.

Smältverk i sekundär aluminiumindustri

34. PCDD/F-utsläpp från smältverk i sekundär aluminiumindustri ligger inom

området 0,1

till 14 ng TE/m3. Nivån är beroende av vilken typ av smältaggregat och material

som

används samt vilken teknik som används för rökgasrening.

35. Sammanfattningsvis kan man med enkla eller flerstegs textila spärrfilter med

 tillägg av

kalksten, aktivt kol eller martinugnskol framför filtret uppnå en

utsläppskoncentration på

0,1 ng TE/m3 med en reduceringsverkningsgrad på 99 %.

36. Följande åtgärder kan också övervägas:

 (a) Minimera och separat avskilja och rena olika förorenade

rökgasflöden.

 (b) Undvika beläggning av rökgaspartiklar.

 (c) Snabbt passera det kritiska temperaturområdet.

 (d) Förbättra försortering av aluminiumskrot från

fragmenteringsanläggning med

hjälp av sjunk-flytseparering och storleksseparation i roterande strömning.

 (e) Förbättra förrengöring av aluminiumskrot genom blästring och

torkning av

slipdamm.

37. Alternativ (d) och (e) är viktiga eftersom det inte är troligt att modern

tillsatsfri

smältningsteknik (där man undviker halogena salttillsatser) kan hantera det

skrot av låg

kvalitet som används i roterugnar.

38. Diskussionerna inom konventionen för de marina miljöerna i nordöstra

Atlanten

fortsätter angående revisionen av en tidigare rekommendation att etappvis

avveckla

användningen av hexakloretan inom aluminiumindustrin.

39. Smältan kan behandlas med moderna tekniska lösningar, t.ex. med nitrogen-

och

klorblandningar i förhållanden mellan 9:1 och 8:2, gasinsprutning för att få

finare

spridning, för- eller efterspolning med nitrogen samt vakuumavfettning. vid

användning av

nitrogen- och klorblandningar uppmättes en PCDD/F-utsläppskoncentration på 0,03

ng

TE/m3 (att jämföras med värden på > 1 ng TE/m3 vid behandling med endast klor).

Klor

behövs för borttagande av magnesium och andra oönskade komponenter.

C. Förbränning av fossila bränslen i kommunala och industriella värmepannor

40. Vid förbränning av fossila bränslen i kommunala och industriella värmepannor

(värmekapacitet > 50 MW), resulterar förbättrad energieffektivitet och

energibesparing i

minskade utsläpp av alla föroreningar, beroende på minskad bränsleåtgång. Detta

resulterar

också i en minskning av PCDD/F-utsläpp. Det skulle inte vara kostnadseffektivt

att ta bort

klor från kol eller olja, men trenden mot ökad användning av gaspannor leder i

vilket fall

som helst till minskning av PCDD/F-utsläpp från den här sektorn.

41. Det bör påpekas att PCDD/F-utsläpp kan öka signifikant om avfallsprodukter

(kloakslam, avfallsolja, gummiskrot etc) används som bränsle. Förbränning av

avfallsprodukter som energikälla bör ske endast i anläggningar som använder

rökgasreningssystem med högeffektiv PCDD/F-reducering (som beskrivs i avsnitt A

ovan).

42. Tillämpning av teknik för minskning av kväveoxider, svaveloxider och

partiklar i

rökgaserna kan också eliminera PCDD/F-utsläpp. Med dessa tekniska lösningar

kommer

effektiviteten i PCDD/F-elimineringen att variera i olika anläggningar.

Forskning för

utveckling av teknik för PCDD/F-eliminering pågår, men innan sådan teknik finns

tillgänglig i industriell skala, kan vi inte identifiera någon befintlig teknik

som varande den

effektivaste specifikt för PCDD/F-eliminering.

D. Förbränning i hushåll

43. Förbränning i eldstäder i hushållen bidrar inte signifikant till det totala

PCDD/F-

utsläppet om godkända bränslen används på rätt sätt. Dessutom kan stora

regionala

skillnader i utsläppen förekomma beroende på bränsletyp och -kvalitet,

geografisk täthet

för anläggningarna och hur frekvent de används.

44. Eldstäder i bostadshus förbränner kolväten i bränslen och rökgaser sämre än

stora

förbränningsanläggningar. Detta är fallet speciellt när fasta bränslen såsom ved

 och kol

används, vilket resulterar i PCDD/F-utsläpp i storleksordningen 0,1 till 0,7 ng

TE/m3.

45. Om förpackningsmaterial bränns tillsammans med fasta bränslen ökar PCDD/F-

utsläppen. Trots att det i vissa länder är förbjudet kan eldning av gummi- och

förpackningsmaterial förekomma i privata hushåll. Beroende på ökande

deponeringsavgifter måste vi räkna med att avfallsmaterial bränns i elstäderna i

 hemmen.

Vedeldning med tillskott av förbrukat förpackningsmaterial kan leda till en

ökning av

PCDD/F-utsläppen från 0,06 ng TE/m3 (enbart ved) till 8 ng TE/m3 (vid 11

volymprocent

O2). Dessa resultat har bekräftats vid undersökningar i flera länder varvid upp

till 114 ng

TE/m3 (vid 13 volymprocent syre) uppmättes i rökgaser från eldstäder i hushåll

där

avfallsmaterial brändes.

46. Utsläppen från eldstäder i hushållen kan minskas genom att begränsa bränslet

 till

högkvalitativa bränslen och undvika eldning av avfall, halogenhaltiga plaster

och andra

material. Offentliga informationsprogram för köpare/användare av eldstäder i

hushåll kan

vara en effektiv metod att uppnå detta mål.

E. Förbränningsanläggningar för ved (kapacitet 

47. Mätresultat för vedförbränningsanläggningar indikerar att PCDD/F-utsläpp

över 0,1 ng

TE/m3 förekommer i rökgaserna speciellt under ogynnsamma förbränningsvillkor och

 när

de brända substanserna innehåller en större andel klorföreningar än vanlig

obehandlad ved.

En indikation på dålig förbränning är den totala kolkoncentrationen i

rökgaserna. Samband

har visats mellan CO-utsläpp, förbränningsgrad och PCDD/F-utsläpp. I tabell 3

visas en

sammanfattning av utsläppskoncentration och -faktorer för

vedförbränningsanläggningar.

Tabell 3: Kvalitetsrelaterade utsläppskoncentrationer

och -faktorer för vedförbränningsanläggningar

Bränsle

Utsläppskoncentration

(ng TE/m3)

Utsläppsfaktor

(ng TE/kg)

Utsläppsfaktor

(ng/GJ)

Naturlig ved (björk)

Naturlig träflis från

skog

Spånplatta

Träavfall

Hushållsavfall

Kol

0,02 - 0,10

0,07 - 0,21

0,02 - 0,08

2,7 - 14,4

114

0,03

0,23 - 1,3

0,79 - 2,6

0,29 - 0,9

26 - 173

3230

12-70

43-140

16-50

1400-9400

48. Förbränning av träavfall (rivningsavfall) i rörliga rostanläggningar leder

till relativt

höga PCDD/F-utsläpp jämfört med förbränning av naturlig ved. En primäråtgärd för

utsläppsbegränsninng är att undvika användning av behandlat träavfall i

vedförbränningsanläggningar. Förbränning av behandlat trä bör ske endast i

anläggningar

med tillräcklig rökgasrening som minimerar PCDD/F-utsläppen.

V. TEKNIK FÖR KONTROLL AV REDUCERING AV PAH-UTSLÄPP

A. Kokstillverkning

49. Vid tillverkning av koks frigörs PAH-föreningar till omgivningsluften

mestadels:

 (a) När ugnen fylls på genom påfyllningsöppningarna.

 (b) Genom läckage vid ugnsluckorna, stigrören och

påfyllningsöppningarnas lock.

 (c) Vid utstötning och kylning av kokset.

50. Koncentrationen av Benzo(a)pyren (BaP) varierar mycket för olika platser i

koksugnsbatteriet. De högsta BaP-koncentrationerna har påträffats överst i

koksugnsbatteriet och i omedelbar närhet av luckorna.

51. PAH från kokstillverkning kan minskas genom tekniska förbättringar av de

befintliga

integrerade järn- och stålanläggningarna. Detta kan leda till att gamla koksverk

 måste

stängas eller ersättas samt till en allmän minskning av kokstillverkning, t.ex.

genom att

högkvalitativ koks tillförs direkt vid ståltillverkningen.

52. Strategier för minskning av PAH i koksugnsbatteri bör omfatta följande

åtgärder:

(a) Vid matning av koksugnar:

 - Reducera utsläpp av partikelformiga material när kolet matas in i

ugnarna från

upplaget till beskickningsvagnarna.

 - Använda slutna system för koltransport när förvärmning av kol används.

 - Extrahera gasen som finns mellan partiklarna med efterföljande

behandling

antingen genom att gasen direkt leds in i en närliggande ugn eller leds via en

samlingsledning till en förbränningsugn och vidare genom dammfilter. I vissa

fall

kan den extraherade gasen brännas i beskickningsvagnarna, men ett sådant system

är inte så tillfredsställande med hänsyn till miljö och säkerhet. Tillräcklig

utsugning

bör alstras med hjälp av ång- eller vatteninsprutning i stigrören.

(b) Utsläpp via inmatningsöppningarnas lock kan undvikas under

koksningsprocessen

genom att:

 - Använda lock med högeffektiva tätningar vid inmatningsöppningarna.

 - Täta inmatningsöppningarnas lock med lera (eller annat lika effektivt

material)

efter varje inmatning.

 - Rengöra inmatningsöppningarnas lock och kanter innan öppningarna

stängs.

 - Hålla ugnstaken rena från koksrester.

(c) Stigrörslocken bör vara utrustade med vattenlås så att gas- och tjärutsläpp

undviks.

Vattenlåsen bör rengöras regelbundet så att de fungerar effektivt.

(d) Maskinell utrustning för hantering av koksugnsluckor bör förses med system

för

rengöring av tätningsytor på ugnsluckor och karm.

(e) Koksugnsluckor:

 - Högeffektiva tätningar bör användas (t.ex. fjäderbelastade

membranluckor).

 - Tätningar på ugnsdörrar och karmar bör rengöras grundligt vid varje

hantering.

 - Luckorna skall var konstruerade så att det går att installera system

för avskiljning

av partikelformigt material som ansluts till dammfilter (via en samlingsledning)

under utstötningsoperationer.

(f) Kokstransportmaskinen skall vara övertäckt, vara försedd med en fast ledning

 och ett

fast gasrengöringssystem (företrädesvis ett textilt spärrfilter).

(g) Den metod som genererar minst utsläpp bör användas för kokskylning, t.ex.

torr

kokskylning. Att ersätta våta kylningsprocesser med torra är att föredra såvida

inte

avfallsvatten kan undvikas genom att slutna cirkulationssystem används.[REDACTED_EFTERNAMN] som

genereras vid torra kylningsprocesser bör reduceras.

53. Den koksframställningsmetod som brukar kallas "non-recovery coke-making", d

v s

utan utvinning av biprodukter, ger betydligt mindre PAH-utsläpp än den mer

konventionella metoden med utvinning av biprodukter. Detta beror på att ugnarna

arbetar

med undertryck, vilket innebär att läckage via ugnsluckorna till atmosfären

undviks. Under

koksning sugs den råa koksgasen ut från ugnarna genom naturligt drag, vilket

upprätthåller

undertrycket i ugnarna. Denna typ av ugn är inte konstruerad för utvinning av

kemiska

biprodukter från den råa koksgasen. Rökgaserna från koksningsprocessen

(inklusive PAH)

förbränns i stället effektivt vid hög temperatur och lång uppehållstid.

Spillvärme från denna

förbränningsprocess används som energi för koksningen och överskottsvärme kan

användas för att generera ånga. För att den här koksningsmetoden skall bli

lönsam kan det

krävas att en utrustning som producerar elektricitet av överskottsångan

installeras. För

tillfället finns endast en fungerande koksningsanläggning av den här typen (utan

 utvinning

av biprodukter) i USA och en i Australien. Processen består i grunden av en

koksugn med

horisontellt samlingsrör, utan värmeåtervinning ur koksgaserna och med en

förbränningskammare som betjänar två intilliggande ugnar. Processen tillåter

omväxlande

inmatnings- och koksningsoperationer i de två intilliggande ugnarna. Det innebär

 att det

alltid kommer koksgaser till förbränningskammaren från någon av ugnarna. Genom

förbränningen av koksgaserna genereras den nödvändiga värmekällan.

Förbränningskammaren är konstruerad för att ge optimal uppehållstid (ca 1

sekund) och

temperatur (minimum 900 C).

54. Ett effektivt kontrollprogram för läckage från koksugnsluckorna, stigrören

och

inmatningsöppningarna bör upprätthållas. Detta innebär kontroll och registrering

 av

läckage med omedelbara reparations- och underhållsåtgärder vid behov. På det

sättet kan

en betydande minskning av diffusa utsläpp uppnås.

55. Anpassning av befintliga koksugnsbatteri genom kondensering av rökgaserna

från alla

källor (med värmeåtervinning) resulterar i en PAH-minskning i luften på mellan

86 % och

drygt 90 % (utan att hänsyn tagits till behandling av avfallsvatten).

Investeringskostnaderna

kan amorteras på fem år om man räknar med energiåtervinning, varmvatten,

syntesgas samt

besparing av kylvatten.

56. Genom att öka koksugnarnas volym kan antalet ugnar minskas. Därmed minskar

antalet

ugnsöppningar (antalet utstötta ugnar per dag), antalet tätningar i ett koksverk

 och därmed

minskar även PAH-utsläppen. Produktiviteten ökar dessutom genom att drifts- och

personalkostnader minskas.

57. Torrkylningssystem för koks kräver en högre investeringskostnad än

vattenkylningssystem. De högre driftskostnaderna kan kompenseras av

värmeåtervinning i

processer där förvärmning av koksen tillämpas. Energieffektiviteten ökar från 38

 % till 65

% om kombinationen torrkylning och förvärmning används. Förvärmning ökar

produktiviteten med 30 %. Detta värde kan ökas ytterligare till 40 % beroende på

 att

koksningsprocessen blir homogenare.

58. Alla behållare och installationer för förvaring och behandling av

koltjärprodukter måste

vara utrustade med effektivt system för återvinning eller nedbrytning av ånga.

Driftskostnaderna för ångnedbrytningssystem kan reduceras genom att

efterbränningen är

autoterm om koncentrationen av kolföreningar i rökgaserna är tillräckligt hög.

59. I tabell 4 visas en sammanfattning av reduceringsåtgärder för PAH-utsläpp

vid

koksframställning.

Tabell 4: Kontroll av PAH-utsläpp vid koksframställning

Hanteringsalternativ

Utsläpps-

nivå (%)a/

Uppskattad kostnad

Hanteringsrisker

Anpassa befintliga

anläggningar genom

kondensering av

rökgaserna från alla

källor. Omfattar följande

åtgärder:

Totalt

(utan

avfallsvatten)

Hög

Stora utsläpp i

avfallsvatten vid

vattenkylning. Denna

metod bör tillämpas

endast om vattnet

återanvänds i ett slutet

system).

- Evakuera och

efterbränna gasen som

finns mellan partiklarna

under inmatning, eller

leda gaserna in i den

intilliggande ugnen i så

stor utsträckning som

möjligt.

5

(Amorteringstiden för

investeringskostnader

na kan bli 5 år, om

hänsyn tas till

besparingar i form av

energiåtervinning,

varmvatten, syntesgas

samt kylvatten)

-Utsläpp via inmatnings-

öppningarnas lock bör

undvikas så mycket som

möjligt, t.ex. med

specialkonstruerade lock

och högeffektiva

tätningsmetoder.

Koksugnsluckor med

högeffektiva tätningar bör

användas. Lock och

karmar till

inmatningsöppningarna

bör rengöras innan

öppningarna stängs.

-Rökgaser från

utstötningsoperationer

bör samlas upp och ledas

via dammfilter.

- Våta

kokskylningsmetoder bör

användas endast om det

kan göras utan att

avfallsvatten genereras.

Använda

kokskylningsmetoder

som ger låga utsläpp, dvs

torra metoder.

Inga utsläpp i

vattnet

Högre investerings-

kostnader än för våta

kylningsmetoder

(men lägre kostnader

om överskottsvärmen

används till

förvärmning av

kolet).

Öka användning av ugnar

med stor volym för att

minska det totala antalet

öppningar och den totala

tätningsytan.

Betydande

Investeringskostna-

den är ungefär 10 %

högre än för

konventionella

anläggningar.

I de flesta fall är det

nödvändigt med total

anpassning eller

installation av nytt

koksugnsbatteri.

a/ Resterande utsläpp jämfört med före reducering.

B. Anodtillverkning

60. PAH-utsläpp från anodtillverkning måste behandlas på liknande sätt som

kokstillverkning.

61. Följande sekundäråtgärder för minskning av PAH-förorenade dammutsläpp

används:

 (a) Elektrostatisk avskiljning av tjära.

 (b) En kombination av konventionellt elektrostatiskt tjärfilter och ett

vått

elektrostatiskt filter som en effektivare teknisk åtgärd.

 (c) Termisk efterbränning av rökgaserna.

 (d) Torrskrubber med kalksten/petroleumkoks eller aluminiumoxid (Al2O3).

62. Driftskostnaderna minskas om koncentrationen av kolföreningar i rökgaserna

är

tillräckligt hög så att efterbränningen är autoterm. I tabell 5 visas en

sammanfattning av

kontrollåtgärder för PAH-utsläpp vid anodframställning.

Tabell 5: Kontroll av PAH-utsläpp vid anodframställning

Hanteringsalternativ

Utsläpps-

nivå (%)a/

Uppskattad

kostnad

Hanteringsrisker

Modernisera gamla

anläggningar genom att minska

diffusa utsläpp med följande

åtgärder:

3-10

Hög

- Minska läckage.

- Installera flexibla tätningar

vid ugnsluckorna.

- Evakuera gasen som finns

mellan partiklarna och

efterföljande behandling av

denna, antingen genom att leda

gasen direkt in i närmaste ugn

eller leda den via en

samlingsledning till en

förbränningsugn med

dammfilter.

- Använda ett kylsystem för

koksugnen.

- Evakuera och rena

partikelformiga koksutsläpp.

Etablerade teknologier för

anodframställning i

Nederländerna:

45-50

Metoden tillämpad i

Nederländerna 1990.

Skrubber-metoden med

kalksten eller

petroleumkoks är en

effektiv åtgärd för

minskning av PAH;

effektiviteten när

aluminium används är

inte känd.

-Ny ugn med torrskrubber

(med kalksten/petroleumkoks

eller aluminium).

- Recirkulera avloppsvattnet i

elektrodmassaenheten.

Bästa tillgängliga teknik:

- Elektrostatisk

dammavskiljning.

2-5

Regelbunden rening av

tjära är nödvändig.

-Termisk efterbränning.

15

Lägre

driftskost-

nader om

efterbränning

en är

autoterm.

Drift med autoterm

efterbränning endast om

koncentrationen av PAH i

rökgaserna är hög.

a/ Resterande utsläpp i jämförelse med före reducering.

C. Aluminiumframställning

63. Aluminium framställs från aluminiumoxid (Al2O3) genom elektrolys i ugnar

(celler)

som är elektriskt seriekopplade. Ugnarna klassificeras som antingen Prebake-

eller

Söderberg-ugnar, beroende på vilken typ av anod som används.

64. I Prebake-ugnar är anoderna gjorda av kalcinerade (brända) kolblock som

ersätts när de

är delvis förbrukade. Söderberg-anoder bränns i ugnarna med en blandning av

petroleumkoks och koltjärebeck som bindemedel.

65. Söderberg-processen resulterar i mycket stora PAH-utsläpp. Primära

utsläppsbegränsande åtgärder omfattar modernisering av befintliga anläggningar

och

optimering av processen, vilket kan minska PAH-utsläppen med 70 - 90 %. En

utsläppsnivå på 0,015 kg B(a)P/ton Al kan uppnås. Att ersätta de befintliga

Söderberg-

ugnarna med Prebake-ugnar skulle innebära omfattande ombyggnation av den

befintliga

processen, men skulle nästan helt undanröja PAH-utsläppen. Kapitalkostnaden för

en sådan

ombyggnad är mycket hög.

66. I tabell 6 visas en sammanfattning av kontrollåtgärder för PAH-utsläpp vid

aluminiumframställning.

Tabell 6: Kontroll av PAH-utsläpp vid aluminiumframställning enligt Söderberg-

processen

Hanteringsalternativ

Utsläpps-

nivå (%)a/

Uppskattad

kostnad

Hanteringsrisker

Ersätta Söderberg-

elektroder med:

- Prebake-elektroder (och

undvika behovet av

beckbindningsmedel).

- Inerta anoder.

3-30

Höga kostnader för

elektroder (ca 6

miljarder SEK).

Söderberg-elektroder är

billigare är Prebake-

elektroder eftersom det

inte behövs någon anod-

bränningsanläggning.

Forskning pågår, men

förväntningarna är låga.

Effektiv drift och

bevakning av utsläpp är

en viktig del av

utsläppskontroll. Dåliga

prestanda kan orsaka

betydande diffusa

utsläpp.

Slutna Prebake-system

med punktmatning av

aluminium, effektiv

processtyrning och helt

övertäckta behållare som

möjliggör effektiv

uppsamling av

luftföroreningar.

1-5

Söderberg-ugnar med

vertikala

anslutningsbultar och

system för uppsamling av

rökgaser.

> 10

Anpassa

Söderberg-

teknologin genom

inkapsling, och

ändra till

punktmatning:

SEK 75.000 -

375.000 per ugn.

Diffusa utsläpp uppstår

vid matning, när ytan

spricker och när

kontaktbultarna lyfts till

en högre position.

Sumitomo-teknologi

(anod-briketter för VS-

process (Söderbergsanod

med vertikal anodbult)).

Låg - medium

Gasrening:

- Elektrostatiska tjärfilter.

2-5

Låg

Hög frekvens av

gnistbildning och

elektrisk ljusbågbildning.

-En kombination av

konventionella

elektrostatiska tjärfilter

och elektrostatisk våt

gasrening.

> 1

Medium

Våt gasrening genererar

avfallsvatten.

- Termisk efterbränning.

Använda beck med högre

smältpunkt (HS-process

(Söderbergsanod med

horisontal anodbult) +

VS-process).

Hög

Medium

Låg medium

Använda torrskrubber i

befintliga HS- + VS-

anläggningar.

Medium - hög

a/ Resterande utsläpp jämfört med före reducering.

D. Förbränning i hushåll

67. PAH-utsläpp från förbränning i hushållen förekommer från spisar och öppna

spisar

speciellt när ved eller kol används. Hushållen kan vara en signifikant källa för

 PAH-

utsläpp. Detta är resultatet av att hushållen använder öppna spisar och små

eldstäder för

fasta bränslen. I vissa länder är kol det vanligaste bränslet i spisar.

Kolspisar släpper ut

mindre PAH än vedspisar beroende på att högre förbränningstemperatur och en

jämnare

bränslekvalitet används i kolspisar.

68. I hushållsförbränningssystem kan PAH-utsläppen kontrolleras effektivt med

optimerade

driftsfunktioner (t.ex. förbränningshastighet). Optimerade

förbränningsförhållanden

inkluderar optimerad konstruktion av förbränningsutrymmet och optimerad

lufttillförsel.

Det finns flera tekniska lösningar för optimering av förbränningsförhållanden

och

reducering av utsläpp. Olika tekniska lösningar uppvisar stora skillnader i

utsläpp. En

modern vedeldad varmvattenspanna med ackumuleringstank, använd som bästa

tillgängliga

teknik, minskar utsläppen med mer än 90 % jämfört med en omodern panna utan

ackumuleringstank. En modern panna har tre olika zoner: En eldstad för

förgasning av

veden, en gasförbränningszon i keramik eller annat material som tål temperaturer

 på några

tusen grader Celsius, samt en konvektionszon. Konvektionsdelen där vattnet

absorberar

värmen skall vara tillräckligt lång och effektiv så att gastemperaturen minskar

från 1000 C

till 250 C eller lägre. Det finns också många tekniska lösningar för att

komplettera gamla

och omoderna pannor, t.ex. med vattenackumuleringstankar, keramiska insatser och

 pellet-

brännare.

69. Optimerad förbränningshastighet resulterar i låga utsläpp av koloxid (CO),

total-

kolväten (THC) och PAH. Att sätta gränser (regler för typgodkännande) för CO-

och THC-

utsläpp påverkar också PAH-utsläppen. Låga CO- och THC-utsläpp resulterar i låga

 PAH-

utsläpp. Eftersom det är mycket dyrare att mäta PAH-utsläpp än CO-utsläpp, är

det mer

kostnadseffektivt att sätta ett gränsvärde för CO och THC. Arbete pågår med ett

förslag till

CEN-standard för kol- och vedeldade pannor på upp till 300 kW (se tabell 7).

Tabell 7: Utdrag ur CEN-standarder 1997

Klass

3

2

1

3

2

1

3

2

1

Effekt

(kW)

CO

THC

Partiklar

Manu

ella

5000

8000

25000

150

300

2000

150/

 125

180/

 150

200/

 180

 50-

 150

2500

5000

12500

100

200

1500

150/

 125

180/

 150

200/

 180

> 150

-300

1200

2000

12500

100

200

1500

150/

 125

180/

 150

200/

 180

Auto-

mati-

ska

3000

5000

15000

100

200

1750

150/

 125

180/

 150

200/

 180

 50-

 150

2500

4500

12500

80

150

1250

150/

 125

180/

 150

200/

 180

> 150

-300

1200

2000

12500

80

150

1250

150/

 125

180/

 150

200/

 180

Anm: Utsläppsnivåer angivna i mg/m3 vid 10 % O2.

70. Utsläpp från vedförbränning i hushållen kan minskas:

 (a) För befintliga spisar: Informera allmänheten och höja medvetandet om

 korrekt

förbränning, använda endast obehandlad ved som bränsle, korrekt förbehandling av

bränsle och korrekt lagring av ved så att den innehåller lämplig fukthalt.

 (b) För nya spisar: Tillämpa produktstandarder enligt CEN-standarden i

utdraget

ovan (och motsvarande produktstandarder i USA och Kanada).

71. I de allmänna åtgärderna för minskning av PAH-utsläpp ingår åtgärder som

innefattar

utveckling av centrala system för hushåll samt energibesparing, t.ex. förbättrad

värmeisolering, som minskar energiförbrukningen.

72. Informationen sammanfattas i tabell 8.

Tabell 8: Kontroll av PAH-utsläpp för förbränningsanläggningar i hushåll

Hanteringsalternativ

Utsläpps-

nivå (%)a/

Uppskattad

kostnad

Hanteringsrisker

Använda torkat kol och ved

(ved anses torr när den

lagrats i åtminstone 18-24

månader).

Hög

effektivitet

Använda torkat kol.

Hög

effektivitet

Konstruera värmesystem för

fasta bränslen som ger

optimerade totala

förbränningsförhållanden:

- Förgasningszon.

- Förbränningszon i

keramik.

- Effektiv

konvektionszon.

55

Medium

Det är nödvändigt att

förhandla med

spistillverkare om att

införa ett system för

godkännande av spisar.

Vattenackumuleringstank.

Tekniska instruktioner för

effektiv drift.

30 - 40

Låg

Kan även åstadkommas

med kraftfulla åtgärder

för utbildning av

allmänheten, i

kombination med

praktiska instruktioner

och typreglering av

spisar.

Program för att informera

allmänheten om korrekt

användning av vedeldade

spisar.

a/ Resterande utsläpp jämfört med före reducering.

E. Träimpregneringsanläggningar

73. Träimpregnering med PAH-haltiga koltjäreprodukter kan vara en stor källa

till PAH-

utsläpp i luften. Utsläpp kan ske under impregneringsprocessen och vid lagring,

hantering

och användning av impregnerat trä i fria luften.

74. Den mest använda PAH-haltiga koltjäreprodukten är karbolineum och kreosot.

Båda är

koltjäredestillat som innehåller PAH som skyddsmedel mot biologiska angrepp på

timmer

och trä.

75. PAH-utsläpp från träimpregneringsanläggningar och lager för impregnerat trä

kan

minskas med flera olika tekniska lösningar som kan tillämpas antingen separat

eller i

kombination, t.ex.:

 (a) Krav på förvaringsplatser som hindrar förorening av jord och

ytvatten genom

PAH-urlakning och förorenat regnvatten (t.ex. regnskyddade lagerplatser,

skyddstak, recirkulering av förorenat vatten från impregneringsprocessen,

kvalitetskrav för produkten).

 (b) Åtgärder som minskar atmosfäriska utsläpp vid

impregneringsanläggningar

(t.ex. att kyla det varma virket från 90 C till 30 C åtminstone före transport

 till

lagerplatsen. Den alternativa metoden att impregnera trä med kreosot under

högtrycksånga i vakuum är att rekommendera som bästa tillgängliga teknik).

 (c) Optimal mängd upptaget skyddsmedel i virket ger den behandlade

produkten

tillräcklig motståndskraft på användningsplatsen och kan därför betraktas som en

bästa tillgängliga teknik, eftersom behovet av att ersätta materialet minskar.

Detta

bidrar indirekt till att minska utsläppen från impregneringsanläggningar.

 (d) Använda träimpregneringsprodukter som innehåller mindre av de PAH

som är

långlivade organiska föroreningar (POP):

 - Möjligen använda modifierad kreosot som är en destillationsfraktion

som kokar

mellan 270 C och 355 C, vilket minskar utsläppen av både flyktiga PAH och

tyngre, giftigare PAH.

 - Avråda från att använda karbolineum, eftersom karbolineumanvändning

ökar

PAH-utsläppen.

 (e) Utvärdera, och därefter där så är lämpligt, använda alternativa

produkter (t.ex. de

som nämns i tabell 9) som minskar beroendet av PAH-baserade produkter.

76. Förbränning av impregnerat trä orsakar utsläpp av PAH och andra skadliga

ämnen.

Impregnerat trä bör brännas endast i anläggningar som har för ändamålet

tillräcklig

utsläppsbegränsande åtgärd.

Tabell 9: Möjliga alternativ till PAH-baserade produkter

Hanteringsalternativ

Hanteringsrisker

Använda alternativa material i

konstruktioner:

Andra miljömässiga problem måste

utvärderas, t.ex.:

- Hållbara hårda träslag (åkanter, staket,

grindar).

- Tillgång på lämpligt producerat trä.

- Plast (trädgårdsartiklar).

- Utsläpp som orsakas av tillverkning och

destruering av plaster, speciellt PVC-plaster.

- Betong (järnvägssliper).

- Ersätta artificiella konstruktioner med

naturliga (t.ex. åkanter, staket etc).

- Använda obehandlat trä.

Flera alternativa

träimpregneringsmetoder som inte

innefattar impregnering med PAH-

baserade produkter är under utveckling.

ANNEX V

BEST AVAILABLE TECHNIQUES TO CONTROL

EMISSIONS OF PERSISTENT ORGANIC

POLLUTANTS[REDACTED_EFTERNAMN] MAJOR STATIONAER

SOURCES

I. INTRODUCTION

1. The purpose of this annex is to provide the Parties to the Convention with

guidance in

identifying best available techniques to allow them to meet the obligations in

article 3,

paragraph 5, of the Protocol.

2. "Best available techniques" (BAT) means the most effective and advanced stage

 in the

development of activities and their methods of operation which indicate the

practical

suitability of particular techniques for providing in principle the basis for

emission limit

values designed to prevent and, where that is not practicable, generally to

reduce emissions

and their impact on the environment as a whole:

- Techniques'''' includes both the technology used and the way in which the

installation is

designed, built, maintained, operated and decommissioned;

- Available'''' techniques means those developed on a scale which allows

implementation

in the relevant industrial sector, under economically and technically viable

conditions,

taking into consideration the costs and advantages, whether or not the

techniques are

used or produced inside the territory of the Party in question, as long as they

are

reasonably accessible to the operator;

- Best'''' means most effective in achieving a high general level of protection of

 the

environment as a whole.

In determining the best available techniques, special consideration should be

given,

generally or in specific cases, to the factors below, bearing in mind the likely

 costs and

benefits of a measure and the principles of precaution and prevention:

- The use of low-waste technology;

- The use of less hazardous substances;

- The furthering of recovery and recycling of substances generated and used in

the

process and of waste;

- Comparable processes, facilities or methods of operation which have been tried

 with

success on an industrial scale;

- Technological advances and changes in scientific knowledge and understanding;

- The nature, effects and volume of the emissions concerned;

- The commissioning dates for new or existing installations;

- The time needed to introduce the best available technique;

- The consumption and nature of raw materials (including water) used in the

process and

its energy efficiency;

- The need to prevent or reduce to a minimum the overall impact of the emissions

 on the

environment and the risks to it;

- The need to prevent accidents and to minimize their consequences for the

environment.

The concept of best available techniques is not aimed at the prescription of any

 specific

technique or technology, but at taking into account the technical

characteristics of the

installation concerned, its geographical location and the local environmental

conditions.

3. Information regarding the effectiveness and costs of control measures is

based on

documents received and reviewed by the Task Force and the Preparatory Working

Group

on POPs. Unless otherwise indicated, the techniques listed are considered to be

well

established on the basis of operational experience.

4. Experience with new plants incorporating low-emission techniques, as well as

with

retrofitting of existing plants, is continuously growing. The regular

elaboration and

amendment of the annex will therefore be necessary. Best available techniques

(BAT)

identified for new plants can usually be applied to existing plants provided

there is an

adequate transition period and they are adapted.

5. The annex lists a number of control measures which span a range of costs and

efficiencies. The choice of measures for any particular case will depend on a

number of

factors, including economic circumstances, technological infrastructure and

capacity, and

any existing air pollution control measures.

6. The most important POPs emitted from stationary sources are:

 (a) Polychlorinated dibenzo-p-dioxins/furans (PCDD/F);

 (b) Hexachlorobenzene (HCB);

 (c) Polycyclic aromatic hydrocarbons (PAHs).

Relevant definitions are provided in annex III to the present Protocol.

II. MAJOR STATIONARY SOURCES OF POP EMISSIONS

7. PCDD/F are emitted from thermal processes involving organic matter and

chlorine as a

result of incomplete combustion or chemical reactions. Major stationary sources

of

PCDD/F may be as follows:

 (a) Waste incineration, including co-incineration;

 (b) Thermal metallurgical processes, e.g. production of aluminium and

other non-

ferrous metals, iron and steel;

 (c) Combustion plants providing energy;

 (d) Residential combustion; and

 (e) Specific chemical production processes releasing intermediates and

by-products.

8. Major stationary sources of PAH emissions may be as follows:

 (a) Domestic wood and coal heating;

 (b) Open fires such as refuse burning, forest fires and after-crop

burning;

 (c) Coke and anode production;

 (d) Aluminium production (via Soederberg process); and

 (e) Wood preservation installations, except for a Party for which this

category does

not make a significant contribution to its total emissions of PAH (as defined in

annex III).

9. Emissions of HCB result from the same type of thermal and chemical processes

as those

emitting PCDD/F, and HCB is formed by a similar mechanism. Major sources of HCB

emissions may be as follows:

 (a) Waste incineration plants, including co-incineration;

 (b) Thermal sources of metallurgical industries; and

 (c) Use of chlorinated fuels in furnace installations.

III. GENERAL APPROACHES TO CONTROLLING EMISSIONS OF POPs

10. There are several approaches to the control or prevention of POP emissions

from

stationary sources. These include the replacement of relevant feed materials,

process

modifications (including maintenance and operational control) and retrofitting

existing

plants. The following list provides a general indication of available measures,

which may

be implemented either separately or in combination:

 (a) Replacement of feed materials which are POPs or where there is a

direct link

between the materials and POP emissions from the source;

 (b) Best environmental practices such as good housekeeping, preventive

maintenance programmes, or process changes such as closed systems (for instance

in cokeries or use of inert electrodes for electrolysis);

 (c) Modification of process design to ensure complete combustion, thus

preventing

the formation of persistent organic pollutants, through the control of

parameters

such as incineration temperature or residence time;

 (d) Methods for flue-gas cleaning such as thermal or catalytic

incineration or

oxidation, dust precipitation, adsorption;

 (e) Treatment of residuals, wastes and sewage sludge by, for example,

thermal

treatment or rendering them inert.

11. The emission levels given for different measures in tables 1, 2, 4, 5, 6, 8,

 and 9 are

generally case-specific. The figures or ranges give the emission levels as a

percentage of

the emission limit values using conventional techniques.

12. Cost-efficient considerations may be based on total costs per year per unit

of abatement

(including capital and operational costs). POP emission reduction costs should

also be

considered within the framework of the overall process economics, e.g. the

impact of

control measures and costs of production. Given the many influencing factors,

investment

and operating cost figures are highly case-specific.

IV. CONTROL TECHNIQUES FOR THE REDUCTION OF PCDD/F EMISSIONS

A. Waste incineration

13. Waste incineration includes municipal waste, hazardous waste, medical waste

and

sewage sludge incineration.

14. The main control measures for PCDD/F emissions from waste incineration

facilities

are:

 (a) Primary measures regarding incinerated wastes;

 (b) Primary measures regarding process techniques;

 (c) Measures to control physical parameters of the combustion process

and waste

gases (e.g. temperature stages, cooling rate, O2 content, etc.);

 (d) Cleaning of the flue gas; and

 (e) Treatment of residuals from the cleaning process.

15. The primary measures regarding the incinerated wastes, involving the

management of

feed material by reducing halogenated substances and replacing them by

non-halogenated

alternatives, are not appropriate for municipal or hazardous waste incineration.

 It is more

effective to modify the incineration process and install secondary measures for

flue-gas

cleaning. The management of feed material is a useful primary measure for waste

reduction

and has the possible added benefit of recycling. This may result in indirect

PCDD/F

reduction by decreasing the waste amounts to be incinerated.

16. The modification of process techniques to optimize combustion conditions is

an

important and effective measure for the reduction of PCDD/F emissions (usually

850 C or

higher, assessment of oxygen supply depending on the heating value and

consistency of the

wastes, sufficient residence time -- 850 C for ca. 2 sec -- and turbulence of

the gas,

avoidance of cold gas regions in the incinerator, etc.). Fluidized bed

incinerators keep a

lower temperature than 850 C with adequate emission results. For existing

incinerators this

would normally involve redesigning and/or replacing a plant -- an option which

may not be

economically viable in all countries. The carbon content in ashes should be

minimized.

17. Flue gas measures. The following measures are possibilities for lowering

reasonably

effectively the PCDD/F content in the flue gas. The de novo synthesis takes

place at about

250 to 450 C. These measures are a prerequisite for further reductions to

achieve the

desired levels at the end of the pipe:

 (a) Quenching the flue gases (very effective and relatively

inexpensive);

 (b) Adding inhibitors such as triethanolamine or triethylamine (can

reduce oxides of

nitrogen as well), but side-reactions have to be considered for safety reasons;

 (c) Using dust collection systems for temperatures between 800 and 1000

C, e.g.

ceramic filters and cyclones;

 (d) Using low-temperature electric discharge systems; and

 (e) Avoiding fly ash deposition in the flue gas exhaust system.

18. Methods for cleaning the flue gas are:

 (a) Conventional dust precipitators for the reduction of particle-bound

PCDD/F;

 (b) Selective catalytic reduction (SCR) or selective non-catalytic

reduction (SNCR);

 (c) Adsorption with activated charcoal or coke in fixed or fluidized

systems;

 (d) Different types of adsorption methods and optimized scrubbing

systems with

mixtures of activated charcoal, open hearth coal, lime and limestone solutions

in

fixed bed, moving bed and fluidized bed reactors. The collection efficiency for

gaseous PCDD/F can be improved with the use of a suitable pre-coat layer of

activated coke on the surface of a bag filter;

 (e) H2O2-oxidation; and

 (f) Catalytic combustion methods using different types of catalysts

(i.e. Pt/Al2O3 or

copper-chromite catalysts with different promoters to stabilize the surface area

 and

to reduce ageing of the catalysts).

19. The methods mentioned above are capable of reaching emission levels of 0.1

ng TE/m3

PCDD/F in the flue gas. However, in systems using activated charcoal or coke

adsorbers/filters care must be taken to ensure that fugitive carbon dust does

not increase

PCDD/F emissions downstream. Also, it should be noted that adsorbers and

dedusting

installations prior to catalysts (SCR technique) yield PCDD/F-laden residues,

which need

to be reprocessed or require proper disposal.

20. A comparison between the different measures to reduce PCDD/F in flue gas is

very

complex. The resulting matrix includes a wide range of industrial plants with

different

capacities and configuration. Cost parameters include the reduction measures for

minimizing other pollutants as well, such as heavy metals (particle-bound or not

 particle-

bound). A direct relation for the reduction in PCDD/F emissions alone cannot,

therefore, be

isolated in most cases. A summary of the available data for the various control

measures is

given in table 1.

Table 1: Comparison of different flue-gas cleaning measures and process

modifications in waste incineration plants to reduce PCDD/F emissions

Management options

Emission

Level a/

Estimated

costs

Management risks

Primary measures by

modification of feed

aterials:

- Elimination of

precursors and chlorine-

containing feed materials;

and

- Management of waste

streams.

Resulting

emission level

not quantified;

seems not to be

linearly

dependent on

the amount of

the feed

material.

Pre-sorting of feed material

not effective; only parts

could be collected; other

chlorine-containing

material, for instance

kitchen salt, paper, etc.,

cannot be avoided. For

hazardous chemical waste

this is not desirable.

Useful primary measure

and feasible in special cases

(for instance, waste oils,

electrical components, etc.)

with the possible added

benefit of recycling of the

materials.

Modification of process

Technology:

- Optimized combustion

conditions;

Retrofitting of the whole

process needed.

- Avoidance of

temperatures below

850 C and cold regions in

flue gas;

- Sufficient oxygen

content; control of

oxygen input depending

on the heating value and

consistency of feed

material; and

- Sufficient residence

time and turbulence.

Flue gas measures:

Avoiding particle

deposition by:

Soot cleaners, mechanical

rappers, sonic or steam

soot blowers.

Steam soot blowing can

increase PCDD/F formation

rates.

Dust removal, generally

in waste incinerators:

Medium

Removal of PCDD/F

adsorbed onto particles.

Removal methods of

particles in hot flue gas

streams used only in pilot

plants.

Fabric filters;

1 - 0.1

Higher

Use at temperatures 

150 C.

Ceramic filters;

Low efficiency

Use at temperatures 800-

1000 C.

Cyclones; and

Low efficiency

Medium

Electrostatic

precipitation.

Medium

efficiency

Use at a temperature of

450 C; promotion of the de

novo synthesis of PCDD/F

possible, higher NOx

emissions, reduction of heat

recovery.

Catalytic oxidation.

Use at temperatures of 800-

1000 C. Separate gas phase

abatement necessary.

Gas quenching.

High-performance

adsorption unit with

added activated charcoal

particles (electrodynamic

venturi).

Selective catalytic

reduction (SCR).

High

investment

and low

operating

costs

NOx reduction if NH3 is

added; high space demand,

spent catalysts and residues

of activated carbon (AC) or

lignite coke (ALC) may be

disposed of, catalysts can

be reprocessed by

manufacturers in most

cases, AC and ALC can be

combusted under strictly

controlled conditions.

Different types of wet and

dry adsorption methods

with mixtures of activated

charcoal, open-hearth

coke, lime and limestone

solutions in fixed bed,

moving bed and fluidized

bed reactors:

Fixed bed reactor,

adsorption with activated

charcoal or open-hearth

coke; and

(0.1 ng TE/m3)

High in-

vestment,

medium

operating

costs

Removal of residuals, high

demand of space.

Entrained flow or

circulating fluidized bed

reactor with added

activated coke/lime or

limestone solutions and

subsequent fabric filter.

(0.1 ng TE/m3)

Low in-

vestment,

medium

operating

costs

Removal of residuals.

Addition of H2O2.

(0.1 ng TE/m3)

Low in-

vestment, low

operating

costs

a/ Remaining emission compared to unreduced mode.

21. Medical waste incinerators may be a major source of PCDD/F in many

countries.

Specific medical wastes such as human anatomical parts, infected waste, needles,

 blood,

plasma and cytostatica are treated as a special form of hazardous waste, while

other

medical wastes are frequently incinerated on-site in a batch operation.

Incinerators

operating with batch systems can meet the same requirements for PCDD/F reduction

 as

other waste incinerators.

22. Parties may wish to consider adopting policies to encourage the incineration

 of

municipal and medical waste in large regional facilities rather than in smaller

ones. This

approach may make the application of BAT more cost-effective.

23. The treatment of residuals from the flue-gas cleaning process. Unlike

incinerator ashes,

these residuals contain relatively high concentrations of heavy metals, organic

pollutants

(including PCDD/F), chlorides and sulphides. Their method of disposal,

therefore, has to

be well controlled. Wet scrubber systems in particular produce large quantities

of acidic,

contaminated liquid waste. Some special treatment methods exist. They include:

 (a) The catalytic treatment of fabric filter dusts under conditions of

low temperatures

and lack of oxygen;

 (b) The scrubbing of fabric filter dusts by the 3-R process (extraction

of heavy

metals by acids and combustion for destruction of organic matter);

 (c) The vitrification of fabric filter dusts;

 (d) Further methods of immobilization; and

 (e) The application of plasma technology.

B. Thermal processes in the metallurgical industry

24. Specific processes in the metallurgical industry may be important remaining

sources of

PCDD/F emissions. These are:

 (a) Primary iron and steel industry (e.g. blast furnaces, sinter plants,

 iron

pelletizing);

 (b) Secondary iron and steel industry; and

 (c) Primary and secondary non-ferrous metal industry (production of

copper).

PCDD/F emission control measures for the metallurgical industries are summarized

 in table

2.

25. Metal production and treatment plants with PCDD/F emissions can meet a

maximum

emission concentration of 0.1 ng TE/m3 (if waste gas volume flow > 5000 m3/h)

using

control measures.

Table 2: Emission reduction of PCDD/F in the metallurgical industry

Management options

Emission

level (%) a/

Estimated

costs

Management

risks

Sinter plants

Primary measures:

- Optimization/encapsulation of

sinter conveying belts;

Low

Not 100%

achievable

- Waste gas recirculation e.g.

emission optimized sintering

(EOS) reducing waste gas flow by

ca. 35% (reduced costs of further

secondary measures by the

reduced waste gas flow), cap. 1

million Nm3/h;

40

Low

Secondary measures:

- Electrostatic precipitation +

molecular sieve;

Medium

efficiency

Medium

- Addition of limestone/activated

carbon mixtures;

High efficiency

(0.1 ng TE/m3)

Medium

- High-performance scrubbers -

existing installation: AIRFINE

(Voest Alpine Stahl Linz) since

1993 for 600 000 Nm3/h; second

installation planned in the

Netherlands (Hoogoven) for 1998.

High efficiency

emission

reduction

to 0.2-0.4 ng

TE/m3

Medium

0.1 ng TE/m3

could be

reached with

higher energy

demand; no

existing

installation

Non-ferrous production (e.g.

copper)

Primary measures:

- Pre-sorting of scrap, avoidance of

feed material like plastics and

PVC-contaminated scrap, stripping

of coatings and use of chlorine-

free insulating materials;

Low

Secondary measures:

- Quenching the hot waste gases;

High efficiency

Low

- Use of oxygen or of oxygen-

enriched air in firing, oxygen

injection in the shaft kiln

(providing complete combustion

and minimization of waste gas

volume);

5 - 7

(1.5-2 TE/m3)

High

- Fixed bed reactor or fluidized jet

stream reactor by adsorption with

activated charcoal or open-hearth

coal dust;

(0.1 ng TE/m3)

High

- Catalytic oxidation; and

(0.1 ng TE/m3)

High

- Reduction of residence time in

the critical region of temperature

in the waste gas system.

Iron and steel production

Primary measures:

- Cleaning of the scrap from oil

prior to charging of production

vessels;

Low

Cleaning

solvents have to

be used.

- Elimination of organic tramp

materials such as oils, emulsions,

greases, paint and plastics from

feedstock cleaning;

Low

- Lowering of the specific high

waste gas volumes;

Mdeium

- Separate collection and treatment

of emissions from loading and

discharging;.

Low

Secondary measures:

- Separate collection and treatment

of emissions from loading and

discharging; and

Low

- Fabric filter in combination with

coke injection.

Medium

Secondary aluminium production

Primary measures:

- Avoidance of halogenated

material (hexachloroethane);

Low

- Avoidance of chlorine-containing

lubricants (for instance chlorinated

paraffins); and

Low

- Clean-up and sorting of dirty

scrap charges, e.g. by swarf

decoating and drying, swim-sink

separation techniques and whirling

stream deposition;

Secondary measures:

- Single- and multi-stage fabric

filter with added activation of

limestone/ activated carbon in

front of the filter;

(0.1 ng TE/m3)

Medium/

high

- Minimization and separate

removal and purification of

differently contaminated waste gas

flows;

Medium/

high

- Avoidance of particulate

deposition from the waste gas and

promotion of rapid passing of the

critical temperature range; and

Medium/

high

- Improved pretreatment of

aluminium scrap shredders by

using swim-sink separation

techniques and grading through

whirling stream deposition.

Medium/

high

a/ Remaining emission compared to unreduced mode.

Sinter plants

26. Measurements at sinter plants in the iron and steel industry have generally

shown

PCDD/F emissions in the range of 0.4 to 4 ng TE/m3. A single measurement at one

plant

without any control measures showed an emission concentration of 43 ng TE/m3 .

27. Halogenated compounds may result in the formation of PCDD/F if they enter

sinter

plants in the feed materials (coke breeze, salt content in the ore) and in added

 recycled

material (e.g. millscale, blast furnace top gas dust, filter dusts and sludges

from waste water

treatment). However, similarly to waste incineration, there is no clear link

between the

chlorine content of the feed materials and emissions of PCDD/F. An appropriate

measure

may be the avoidance of contaminated residual material and de-oiling or

degreasing of

millscale prior to its introduction into the sinter plant.

28. The most effective PCDD/F emission reduction can be achieved using a

combination of

different secondary measures, as follows:

 (a) Recirculating waste gas significantly reduces PCDD/F emissions.

Furthermore,

the waste gas flow is reduced significantly, thereby reducing the cost of

installing

any additional end-of-pipe control systems;

 (b) Installing fabric filters (in combination with electrostatic

precipitators in some

cases) or electrostatic precipitators with the injection of activated

carbon/open-

hearth coal/limestone mixtures into the waste gas;

 (c) Scrubbing methods have been developed which include pre-quenching of

 the

waste gas, leaching by high-performance scrubbing and separation by drip

deposition. Emissions of 0.2 to 0.4 ng TE/m3 can be achieved. By adding suitable

adsorption agents like lignite coal cokes/coal slack, an emission concentration

of 0.1

ng TE/m3 can be reached.

Primary and secondary production of copper

29. Existing plants for the primary and secondary production of copper can

achieve a

PCDD/F emission level of a few picograms to 2 ng TE/m3 after flue-gas cleaning.

A single

copper shaft furnace emitted up to 29 ng TE/m3 PCDD/F before optimization of the

aggregates. Generally, there is a wide range of PCDD/F emission values from

these plants

because of the large differences in raw materials used in differing aggregates

and processes.

30. Generally, the following measures are suitable for reducing PCDD/F

emissions:

 (a) Pre-sorting scrap;

 (b) Pretreating scrap, for example stripping of plastic or PVC coatings,

 pretreating

cable scrap using only cold/mechanical methods;

 (c) Quenching hot waste gases (providing utilization of heat), to reduce

 residence

time in the critical region of temperature in the waste gas system;

 (d) Using oxygen or oxygen-enriched air in firing, or oxygen injection

in the shaft

kiln (providing complete combustion and minimization of waste gas volume);

 (e) Adsorption in a fixed bed reactor or fluidized jet stream reactor

with activated

charcoal or open-hearth coal dust; and

 (f) Catalytic oxidation.

Production of steel

31. PCDD/F emissions from converter steelworks for steel production and from hot

 blast

cupola furnaces, electric furnaces and electric arc furnaces for the melting of

cast iron are

significantly lower than 0.1 ng TE/m3 . Cold-air furnaces and rotary tube

furnaces (melting

of cast iron) have higher PCDD/F emissions.

32. Electric arc furnaces used in secondary steel production can achieve an

emission

concentration value of 0.1 ng TE/m3 if the following measures are used:

 (a) Separate collection of emissions from loading and discharging; and

 (b) Use of a fabric filter or an electrostatic precipitator in

combination with coke

injection.

33. The feedstock to electric arc furnaces often contains oils, emulsions or

greases. General

primary measures for PCDD/F reduction can be sorting, de-oiling and de-coating

of scraps,

which may contain plastics, rubber, paints, pigments and vulcanizing additives.

Smelting plants in the secondary aluminium industry

34. PCDD/F emissions from smelting plants in the secondary aluminium industry

are in the

range of approximately 0.1 to 14 ng TE/m3 . These levels depend on the type of

smelting

aggregates, materials used and waste gas purification techniques employed.

35. In summary, single- and multi-stage fabric filters with the addition of

limestone/activated carbon/open-hearth coal in front of the filter meet the

emission

concentration of 0.1 ng TE/m3 , with reduction efficiencies of 99%.

36. The following measures can also be considered:

 (a) Minimizing and separately removing and purifying differently

contaminated

waste gas flows;

 (b) Avoiding waste gas particle deposition;

 (c) Rapidly passing the critical temperature range;

 (d) Improving the pre-sorting of scrap aluminium from shredders by using

 swim-

sink separation techniques and grading through whirling stream deposition; and

 (e) Improving the pre-cleaning of scrap aluminium by swarf decoating and

 swarf

drying.

37. Options (d) and (e) are important because it is unlikely that modern

fluxless smelting

techniques (which avoid halide salt fluxes) will be able to handle the low-grade

 scrap that

can be used in rotary kilns.

38. Discussions are continuing under the Convention for the Protection of the

Marine

Environment of the North-east Atlantic regarding the revision of an earlier

recommendation to phase out the use of hexachloroethane in the aluminium

industry.

39. The melt can be treated using state-of-the-art technology, for example with

nitrogen/chlorine mixtures in the ratio of between 9:1 and 8:2, gas injection

equipment for

fine dispersion and nitrogen pre- and post-flushing and vacuum degreasing. For

nitrogen/chlorine mixtures, a PCDD/F emission concentration of about 0.03 ng

TE/m3 was

measured (as compared to values of > 1 ng TE/m3 for treatment with chlorine

only).

Chlorine is required for the removal of magnesium and other undesired

components.

C. Combustion of fossil fuels in utility and industrial boilers

40. In the combustion of fossil fuels in utility and industrial boilers (>50 MW

thermal

capacity), improved energy efficiency and energy conservation will result in a

decline in

the emissions of all pollutants because of reduced fuel requirements. This will

also result in

a reduction in PCDD/F emissions. It would not be cost-effective to remove

chlorine from

coal or oil, but in any case the trend towards gas-fired stations will help to

reduce PCDD/F

emissions from this sector.

41. It should be noted that PCDD/F emissions could increase significantly if

waste material

(sewage sludge, waste oil, rubber wastes, etc.) is added to the fuel. The

combustion of

wastes for energy supply should be undertaken only in installations using waste

gas

purification systems with highly efficient PCDD/F reduction (described in

section A

above).

42. The application of techniques to reduce emissions of nitrogen oxides,

sulphur dioxide

and particulates from the flue gas can also remove PCDD/F emissions. When using

these

techniques, PCDD/F removal efficiencies will vary from plant to plant. Research

is

ongoing to develop PCDD/F removal techniques, but until such techniques are

available on

an industrial scale, no best available technique is identified for the specific

purpose of

PCDD/F removal.

D. Residential combustion

43. The contribution of residential combustion appliances to total emissions of

PCDD/F is

less significant when approved fuels are properly used. In addition, large

regional

differences in emissions can occur due to the type and quality of fuel,

geographical

appliance density and usage.

44. Domestic fireplaces have a worse burn-out rate for hydrocarbons in fuels and

 waste

gases than large combustion installations. This is especially true if they use

solid fuels such

as wood and coal, with PCDD/F emission concentrations in the range of 0.1 to 0.7

 ng

TE/m3.

45. Burning packing material added to solid fuels increases PCDD/F emissions.

Even

though it is prohibited in some countries, the burning of rubbish and packing

material may

occur in private households. Due to increasing disposal charges, it must be

recognized that

household waste materials are being burned in domestic firing installations. The

 use of

wood with the addition of waste packing material can lead to an increase in

PCDD/F

emissions from 0.06 ng TE/m3 (exclusively wood) to 8 ng TE/m3 (relative to 11%

O2 by

volume). These results have been confirmed by investigations in several

countries in which

up to 114 ng TE/m3 (with respect to 13% oxygen by volume) was measured in waste

gases

from residential combustion appliances burning waste materials.

46. The emissions from residential combustion appliances can be reduced by

restricting the

input materials to good-quality fuel and avoiding the burning of waste,

halogenated plastics

and other materials. Public information programmes for the purchasers/operators

of

residential combustion appliances can be effective in achieving this goal.

E. Firing installations for wood (

47. Measurement results for wood-firing installations indicate that PCDD/F

emissions

above 0.1 ng TE/m3 occur in waste gases especially during unfavourable burn-out

conditions and/or when the substances burned have a higher content of

chlorinated

compounds than normal untreated wood. An indication of poor firing is the total

carbon

concentration in the waste gas. Correlations have been found between CO

emissions, burn-

out quality and PCDD/F emissions. Table 3 summarizes some emission

concentrations and

factors for wood-firing installations.

Table 3: Quantity-related emission concetrations and factors for wood-firing

installations

Fuel

Emission

concentration

(ng TE/m3)

Emission factor

(ng TE/kg)

Emission factor

(ng/GJ)

Natural wood (beech tree)

0.02 - 0.10

0.23 - 1.3

12 - 70

Natural wood chips from

forests

0.07 - 0.21

0.79 - 2.6

43 - 140

Chipboard

0.02 - 0.08

0.29 - 0.9

16 - 50

Urban waste wood

2.7 - 14.4

26 - 173

1400 - 9400

Residential waste

114

3230

Charcoal

0.03

48. The combustion of urban waste wood (demolition wood) in moving grates leads

to

relatively high PCDD/F emissions, compared to non-waste wood sources. A primary

measure for emission reduction is to avoid the use of treated waste wood in

wood-firing

installations. Combustion of treated wood should be undertaken only in

installations with

the appropriate flue-gas cleaning to minimize PCDD/F emissions.

V. CONTROL TECHNIQUES FOR THE REDUCTION OF PAH EMISSIONS

A. Coke production

49. During coke production, PAHs are released into the ambient air mainly:

 (a) When the oven is charged through the charging holes;

 (b) By leakages from the oven door, the ascension pipes and the charging

 hole lids;

and

 (c) During coke pushing and coke cooling.

50. Benzo(a)pyrene (BaP) concentration varies substantially between the

individual sources

in a coke battery. The highest BaP concentrations are found on the top of the

battery and in

the immediate vicinity of the doors.

51. PAH from coke production can be reduced by technically improving existing

integrated

iron and steel plants. This might entail the closure and replacement of old coke

 batteries

and the general reduction in coke production, for instance by injecting

high-value coal in

steel production.

52. A PAH reduction strategy for coke batteries should include the following

technical

measures:

(a) Charging the coke ovens:

 - Particulate matter emission reduction when charging the coal from the

bunker into

the charging cars;

 - Closed systems for coal transfer when coal pre-heating is used;

 - Extraction of filling gases and subsequent treatment, either by

passing the gases

into the adjacent oven or by passing via a collecting main to an incinerator and

 a

subsequent dedusting device. In some cases the extracted filling gases may be

burned on the charging cars, but the environmental performance and safety of

these

charging-car-based systems is less satisfactory. Sufficient suction should be

generated by steam or water injection in the ascension pipes;

(b) Emissions at charging hole lids during coking operation should be avoided

by:

 - Using charging hole lids with highly efficient sealing;

 - Luting the charging hole lids with clay (or equally effective

material) after each

charging operation;

 - Cleaning the charging hole lids and frames before closing the charging

 hole;

 - Keeping oven ceilings free from coal residuals;

(c) Ascension pipe lids should be equipped with water seals to avoid gas and tar

 emissions,

and the proper operation of the seals should be maintained by regular cleaning;

(d) Coke oven machinery for operating the coke oven doors should be equipped

with

systems for cleaning the seals'''' surfaces on the oven door frames and oven doors;

(e) Coke oven doors:

 - Highly effective seals should be used (e.g. spring-loaded membrane

doors);

 - Seals on the oven doors and door frames should be cleaned thoroughly

at every

handling operation;

 - Doors should be designed in a manner that allows the installation of

particulate

matter extraction systems with connection to a dedusting device (via a

collecting

main) during pushing operations;

(f) The coke transfer machine should be equipped with an integrated hood,

stationary duct

and stationary gas cleaning system (preferably a fabric filter);

(g) Low-emission procedures should be applied for coke cooling, e.g. dry coke

cooling.

The replacement of a wet quenching process by dry coke cooling should be

preferred, so

long as the generation of waste water is avoided by using a closed circulation

system. The

dusts generated when dry quenched coke is handled should be reduced.

53. A coke-making process referred to as "non-recovery coke-making" emits

significantly

less PAH than the more conventional by-product recovery process. This is because

 the

ovens operate under negative pressure, thereby eliminating leaks to the

atmosphere from

the coke oven doors. During coking, the raw coke oven gas is removed from the

ovens by a

natural draught, which maintains a negative pressure in the ovens. These ovens

are not

designed to recover the chemical by-products from raw coke oven gas. Instead,

the

offgases from the coking process (including PAH) are burned efficiently at high

temperatures and with long residence times. The waste heat from this

incineration is used

to provide the energy for coking, and excess heat may be used to generate steam.

 The

economics of this type of coking operation may require a cogeneration unit to

produce

electricity from the excess steam. Currently there is only one non-recovery coke

 plant

operating in the United States, and one is in operation in Australia. The

process is basically

a horizontal sole-flue non-recovery coke oven with an incineration chamber

adjoining two

ovens. The process provides for alternate charging and coking schedules between

the two

ovens. Thus, one oven is always providing the incineration chamber with coke

gases. The

coke gas combustion in the incineration chamber provides the necessary heat

source. The

incineration chamber design provides the necessary dwell time (approximately 1

second)

and high temperatures (minimum of 900 C).

54. An effective monitoring programme for leakages from coke oven door seals,

ascension

pipes and charging hole lids should be operated. This implies the monitoring and

 recording

of leakages and immediate repair or maintenance. A significant reduction of

diffuse

emissions can thus be achieved.

55. Retrofitting existing coke batteries to facilitate condensation of flue

gases from all

sources (with heat recovery) results in a PAH reduction of 86% to more than 90%

in air

(without regard to waste water treatment). Investment costs can be amortized in

five years,

taking into account recovered energy, heated water, gas for synthesis and saved

cooling

water.

56. Increasing coke oven volumes results in a decrease in the total number of

ovens, oven

door openings (amount of pushed ovens per day), number of seals in a coke

battery and

consequently PAH emissions. Productivity increases in the same way by decreasing

operating and personnel costs.

57. Dry coke cooling systems require a higher investment cost than wet methods.

Higher

operating costs can be compensated for by heat recovery in a process of

pre-heating the

coke. The energy efficiency of a combined dry coke cooling/coal pre-heating

system rises

from 38 to 65%. Coal pre-heating boosts productivity by 30%. This can be raised

to 40%

because the coking process is more homogeneous.

58. All tanks and installations for the storage and treatment of coal tar and

coal tar products

must be equipped with an efficient vapour recovery return and/or vapour

destruction

system. The operating costs of vapour destruction systems can be reduced in an

autothermal after-burning mode if the concentration of the carbon compounds in

the waste

is high enough.

59. Table 4 summarizes PAH emission reduction measures in coke production

plants.

Table 4: PAH emission control for coke production

Management options

Emission

level (%) a/

Estimated costs

Management risks

Retrofitting of old plants

with condensation of

emitted flue gases from

all sources includes the

following measures:

Total 

(without

waste

water)

High

Emissions to waste

water by wet

quenching are very

high. This method

should be applied only

if the waste is reused

in a closed cycle.

- Evacuation and after-

burning of the filling

gases during charging of

ovens or passing the gases

into the adjacent oven as

far as possible;

5

(Amortization of

investment costs,

taking into account

energy recovery,

heated water, gas

for synthesis and

saved cooling

water, may be 5

years.)

- Emissions at charging

hole lids should be

avoided as far as possible,

e.g. by special hole lid

construction and highly

effective sealing methods.

Coke oven doors with

highly effective sealings

should be used. Cleaning

of charging hole lids and

frames before closing the

charging hole;

- Waste gases from

pushing operations should

be collected and fed to a

dedusting device;

Higher investment

costs than for wet

cooling (but lower

costs by preheating

of coke and use of

waste heat.)

- Quenching during coke

cooling by wet methods

only if properly applied

without waste water.

Low emission procedures

for coke cooling, e.g. dry

coke cooling.

No

emissions

into water

Higher investment

costs than for wet

cooling (but lower

costs by preheating

of coke and use of

waste heat.)

Increasing the use of

high-volume ovens to

lower the humber of

openings and the surface

of sealing areas.

Considerable

Investment about

10% higher than

conventional

plants

In most cases total

retrofitting or the

installation of a new

cokery is needed.

a/ Remaining emission compared to unreduced mode.

B. Anode production

60. PAH emissions from anode production have to be dealt with in a similar

fashion as

those from coke production.

61. The following secondary measures for emission reduction of PAH-contaminated

dust

are used:

 (a) Electrostatic tar precipitation;

 (b) Combination of a conventional electrostatic tar filter with a wet

electrostatic

filter as a more efficient technical measure;

 (c) Thermal after-burning of the waste gases; and

 (d) Dry scrubbing with limestone/petroleum coke or aluminum oxide

(Al2O3).

62. The operating costs in thermal after-burning can be reduced in an

autothermal after-

burning mode if the concentration of carbon compounds in the waste gas is high

enough.

Table 5 summarizes PAH emission control measures for anode production.

Table 5: PAH emission control for anode production

Management options

Emission

level (%) a/

Estimated

costs

Management risks

Modernization of old plants

by reducing diffuse emissions

with the following measures:

3-10

High

- Reduction of leakages;

- Installation of flexible

sealants at the oven doors;

- Evacuation of filling gases

and subsequent treatment,

either by passing the gases

into the adjacent oven or by

passing the gases via a

collecting main to an

incinerator and a subsequent

dedusting device on the

ground;

- Operating and coke oven

cooling systems; and

- Evacuation and purification

of particulate emissions from

coke.

Established technologies for

anode production in the

Netherlands:

45-50

Implemented in the

Netherlands in 1990.

Scrubbing with limestone

or petroleum cokes is

effective for reducing

PAH; with aluminium not

know.

- New kiln with dry scrubber

(with limestone/petroleum

cokes or with aluminium)

- Effluent recycling in paste

unit.

BAT:

- Electrostatic dust

precipitation; and

2-5

Regular cleaning of tar is

needed.

- Thermal after-burning.

15

Lower

operating

costs in an

autothermal

mode.

Operating in autothermal

mode only if the

concentration of PAH in

the waste gas is high.

a/ Remaining emission compared to unreduced mode.

C. Aluminium industry

63. Aluminium is produced from aluminium oxide (Al2O3) by electrolysis in pots

(cells)

electrically connected in series. Pots are classified as prebake or Soederberg

pots, according

to the type of the anode.

64. Prebake pots have anodes consisting of calcined (baked) carbon blocks, which

 are

replaced after partial consumption. Soederberg anodes are baked in the cell,

with a mixture

of petroleum coke and coal tar pitch acting as a binder.

65. Very high PAH emissions are released from the Soederberg process. Primary

abatement

measures include modernization of existing plants and optimization of the

processes, which

could reduce PAH emissions by 70-90%. An emission level of 0.015 kg B(a)P/tonne

of Al

could be reached. Replacing the existing Soederberg cells by prebaked ones would

 require

major reconstruction of the existing process, but would nearly eliminate the PAH

emissions. The capital costs of such replacements are very high.

66. Table 6 summarizes PAH emission control measures for aluminium production.

Table 6: PAH emission control for aluminium production using the Soederberg

process

Management options

Emission

level (%) a/

Estimated costs

Management risks

Replacement of Soederberg

electrodes by:

- Prebaked electrodes

(avoidance of pitch binders);

- Inert anodes.

3-30

Higher costs for

electrodes about

US$ 800 million

Soederberg electrodes

are cheaper than

prebaked ones, because

no anode baking plant is

needed. Research is in

progress, but

expectations are low.

Efficient operation and

monitoring of emission

are essential parts of

emission control. Poor

performance could

cause significant diffuse

emissions.

Closed prebake systems with

point feeding of alumina and

efficient process control,

hoods covering the entire pot

and allowing efficient

collection of air pollutants.

1-5

Soederberg pot with vertical

contact bolts and waste gas

collection systems.

> 10

Retrofit of

Soederberg

technology by

encapsulation and

modified feeding

point: US$ 50,000

- 10,000 per

furnace

Diffuse emissions occur

during feeding, crust

breaking and lifting of

iron contact bolts to a

higher position

Sumitomo technology

(anode briquettes for VSS

process).

Low - Medium

Gas cleaning:

- Electrostatic tar filters;

2-5

Low

High rate of sparking

and electrical arcing;

- Combination of

conventional electrostatic tar

filters with electrostatic wet

gas cleaning;

> 1

Medium

Wet gas-cleaning

generates waste water.

- Thermal after-burning.

Pitch use with higher melting

point (HSS + VSS)

High

Medium

Low - medium

Use of dry scrubbing in

existing HSS + VSS plants.

Medium - high

a/ Remaining emission compared to unreduced mode.

D. Residential combustion

67. PAH emissions from residential combustion can be detected from stoves or

open

fireplaces especially when wood or coal is used. Households could be a

significant source

of PAH emissions. This is the result of the use of fireplaces and small firing

installations

burning solid fuels in households. In some countries the usual fuel for stoves

is coal. Coal-

burning stoves emit less PAH than wood-burning ones, because of their higher

combustion

temperatures and more consistent fuel quality.

68. Furthermore, combustion systems with optimized operation characteristics

(e.g. burning

rate) effectively control PAH emissions from residential combustion. Optimized

combustion conditions include optimized combustion chamber design and optimized

supply of air. There are several techniques which optimize combustion conditions

 and

reduce emissions. There is a significant difference in emissions between

different

techniques. A modern wood-fired boiler with a water accumulation tank,

representing

BAT, reduces the emission by more than 90% compared to an outdated boiler

without a

water accumulation tank. A modern boiler has three different zones: a fireplace

for the

gasification of wood, a gas combustion zone with ceramics or other material

which allow

temperatures of some 1000 C, and a convection zone. The convection part where

the water

absorbs the heat should be sufficiently long and effective so that the gas

temperature can be

reduced from 1000 C to 250 C or less. There are also several techniques to

supplement old

and outdated boilers, for example with water accumulation tanks, ceramic inserts

 and pellet

burners.

69. Optimized burning rates are accompanied by low emissions of carbon monoxide

(CO),

total hydrocarbons (THC) and PAHs. Setting limits (type approval regulations) on

 the

emission of CO and THCs also affects the emission of PAHs. Low emission of CO

and

THCs results in low emission of PAHs. Since measuring PAH is far more expensive

than

measuring CO, it is more cost-effective to set a limit value for CO and THCs.

Work is

continuing on a proposal for a CEN standard for coal- and wood-fired boilers up

to 300 kW

(see table 7).

Table 7: Draft CEN standards in 1997

Class

3

2

1

3

2

1

3

2

1

Effect

(kW)

CO

CO

CO

Manu

al

5000

8000

25000

150

300

2000

150/

 125

180/

 150

200/

 180

50-

150

2500

5000

12500

100

200

1500

150/

 125

180/

 150

200/

 180

>150-

300

1200

2000

12500

100

200

1500

150/

 125

180/

 150

200/

 180

Auto-

matic

3000

5000

15000

100

200

1750

150/

 125

180/

 150

200/

 180

50-

150

2500

4500

12500

80

150

1250

150/

 125

180/

 150

200/

 180

>

150-

300

1200

2000

12500

80

150

1250

150/

 125

180/

 150

200/

 180

Note: Emission levels in mg/m3 at 10% O2.

70. Emissions from residential wood combustion stoves can be reduced:

 (a) For existing stoves, by public information and awareness programmes

regarding

proper stove operation, the use of untreated wood only, fuel preparation

procedures

and the correct seasoning of wood for moisture content; and

 (b) For new stoves, by the application of product standards as described

 in the draft

CEN standard (and equivalent product standards in the United States and Canada).

71. More general measures for PAH emission reduction are those related to the

development of centralized systems for households and energy conservation such

as

improved thermal insulation to reduce energy consumption.

72. Information is summarized in table 8.

Table 8: PAH emission control for residential combustions

Management options

Emission

level (%)a/

Estimated

costs

Management risks

Use of dried coal and wood

(dried wood is wood stored

for at least 18-24 months).

High

effectiveness

Use of dried coal.

High

effectiveness

Design of heating systems

for solid fuels to provide

optimized complete burning

conditions:

- Gasification zone;

- Combustion with

ceramics;

- Effective convection zone.

55

Medium

Negotiations have to

be held with stove

manufacturers to

introduce an approval

scheme for stoves.

Water accumulation tank.

Technical instructions for

efficient operation.

30 - 40

Low

Might be achieved

also by vigorous

public education,

combined with

practical instructions

and stove type

regulation.

Public information

programme concerning the

use of wood-burning

stoves.

a/ Remaining emission compared to unreduced mode.

E. Wood preservation installations

73. Wood preservation with PAH-containing coal-tar products may be a major

source of

PAH emissions to the air. Emissions may occur during the impregnation process

itself as

well as during storage, handling and use of the impregnated wood in the open

air.

74. The most widely used PAH-containing coal-tar products are carbolineum and

creosote.

Both are coal tar distillates containing PAHs for the protection of timber

(wood) against

biological attack.

75. PAH emissions from wood preservation, installations and storage facilities

may be

reduced using several approaches, implemented either separately or in

combination, such

as:

 (a) Requirements on storage conditions to prevent pollution of soil and

surface

water by leached PAH and contaminated rainwater (e.g. storage sites impermeable

to rainwater, roof cover, reuse of contaminated water for the impregnation

process,

quality demands for the material produced);

 (b) Measures to reduce atmospheric emissions at impregnation plants

(e.g. the hot

wood should be cooled down from 90 C to 30 C at least before transport to

storage

sites. However, an alternative method using pressure steam under vacuum

conditions to impregnate the wood with creosote should be highlighted as BAT);

 (c) The optimum loading of wood preservative, which gives adequate

protection to

the treated wood product in situ, can be regarded as a BAT as this will reduce

the

demand for replacements, thereby reducing emissions from the wood preservation

installations;

 (d) Using wood preservation products with a lower content of those PAHs

that are

POPs:

- Possibly using modified creosote which is taken to be a distillation fraction

boiling between 270 C and 355 C, which reduces both the emissions of the

more volatile PAHs and the heavier, more toxic PAHs;

- Discouraging the use of carbolineum would also reduce PAH emissions;

 (e) Evaluating and then using, as appropriate, alternatives, such as

those in table 9,

that minimize reliance on PAH-based products.

76. Burning of impregnated wood gives rise to PAH emissions and other harmful

substances. If burning does take place, it should be done in installations with

adequate

abatement techniques.

Table 9: Possible alternatives to wood preservation involving PAH-based products

Management options

Management risks

Use of alternative materials for application

in construction:

Other environmental problems have to be

evaluated such as:

- Sustainably produced hardwood

(riverbanks, fences, gates);

- Availability of suitably produced wood;

- Plastics (horticulture posts);

- Emissions caused by the production and

disposal of plastics, especially PVC.

- Concrete (railway sleepers);

- Replacement of artificial constructions by

natural

ones (such as riverbanks, fences, etc.);

- Use of untreated wood.

There are several alterntive wood-

preserving techniques in development

which do not inlcude impregnation with

PAH-based products.

Bilaga VI

TIDSPLANER FÖR TILLÄMPNING AV

GRÄNSVÄRDEN OCH BÄSTA TILLGÄNGLIGA

EKNIK FÖR NYA OCH BEFINTLIGA

STATIONÄRA ANLÄGGNINGAR

Tidsplanerna för tillämpning av gränsvärden och bästa tillgängliga teknik är

följande:

 (a) För nya stationära anläggningar: två år efter det aktuella

protokollets

ikraftträdande.

 (b) För befintliga stationära anläggningar: åtta år efter det aktuella

protokollets

ikraftträdande. Om nödvändigt kan denna period förlängas för vissa befintliga

anläggningar för att anpassas till en amorteringsperiod som godkänds enligt

vissa

nationella lagar.

ANNEX VI

TIMESCALES FOR THE APPLICATION OF

LIMIT VALUES AND BEST AVAILABLE

TECHNIQUES TO NEW AND EXISTING

STATIONARY SOURCES

The timescales for the application of limit values and best available techniques

 are:

 (a) For new stationary sources: two years after the date of entry into

force of the

present Protocol;

 (b) For existing stationary sources: eight years after the date of entry

 into force of

the present Protocol. If necessary, this period may be extended for specific

existing

stationary sources in accordance with the amortization period provided for by

national legislation.

Annex VII

REKOMMENDERADE KONTROLLÅTGÄRDER

FÖR MINSKNING AV UTSLÄPP AV

LÅNGLIVADE ORGANISKA FÖRORENINGAR

FRÅN MOBILA ANLÄGGNINGAR

1. Gällande definitioner finns i bilaga III i detta protokoll.

I. NÅBARA UTSLÄPPSNIVÅER FÖR NYA FORDON SAMT

BRÄNSLEPARAMETRAR

A. Nåbara utsläppsnivåer för nya fordon

2. Dieseldrivna passagerarfordon

År

Referens-

mängd

Gränsvärden

Mängd kolväten och NOx

Mängd partiklar

2000-01-01

Alla

0,56 g/km

0,05 g/km

2005-01-01 (indikativt)

Alla

0,3 g/km

0,025 g/km

3. Tunga trafikfordon

År/testperiod

Gränsvärden

Mängd kolväten

Mängd partiklar

2000-01-01/ESC-period

0,66 g/kWh

0,1 g/kWh

2000-01-01/ETC-period

0,85 g/kWh

0,16 g/kWh

4. Terrängmaskiner

Steg 1 (referens: ECE föreskrift nr 96) */

Nettoeffekt (P) (kW)

Mängd kolväten

Mängd partiklar

P ³ 130

1,3 g/kWh

0,54 g/kWh

75 £ P 

1,3 g/kWh

0,70 g/kWh

37 £ P 

1,3 g/kWh

0,85 g/kWh

*/ "Enhetliga bestämmelser för godkännande av förbränningsmotorer som

installeras i

jordbruks- och skogsmaskiner, med avseende på utsläpp av föroreningar."

Föreskriften

trädde i kraft den 15 december 1995 och en korrigering i föreskriften trädde i

kraft den 5

mars 1997.

Steg 2

Nettoeffekt (P) (kW)

Mängd kolväten

Mängd partiklar

0 £ P 

18 £ P 

1,5 g/kWh

0,8 g/kWh

37 £ P 

1,3 g/kWh

0,4 g/kWh

75 £ P 

1,0 g/kWh

0,3 g/kWh

130 £ P 

1,0 g/kWh

0,2 g/kWh

B. Bränsleparametrar

5. Diesel

Parameter

Enhet

Gränser

Testmetod

Minimumvärde

(2000/2005)*/

Maximumvärde

(2000/2005)*/

Cetantal

Densitet vid 15 C

95 % förgasad

PAH

Svavel

kg/m3

 C

massa %

ppm

51/E.S.

-

-

-

-

-

845/E.S.

360/E.S.

11/E.S.

350/50 **/

ISO 5165

ISO 3675

ISO 3405

prIP 391

ISO 14956

E.S.: Ej specificerad.

*/ 1 januari det angivna året.

**/ Indikativt värde.

II. RESTRIKTIONER FÖR HALOGENHALTIGA RENGÖRINGSMEDEL,

TILLSATSER I BRÄNSLEN OCH SMÖRJMEDEL

6. I vissa länder används 1,2-dibrommetan i kombination med 1,2-diklormetan som

rengöringsmedel i blyhaltig bensin. Dessutom genereras PCDD/F under

förbränningsprocessen i motorn. För bilmotorer med trevägskatalytiska

avgasrenare krävs

blyfri bensin. Tillsatser av rengöringsmedel och andra halogenhaltiga föreningar

 i bensin

och andra bränslen och i smörjmedel bör undvikas så mycket som möjligt.

7. I tabell 1 visas en sammanfattning av åtgärder för PCDD/F-utsläpp i avgaserna

 från

vägtransportfordon.

Tabell 1: Kontroll av PCDD/F-utsläpp från motordrivna vägtransportfordon

Hanteringsalternativ

Hanteringsrisker

Undvika tillsatser av halogenhaltiga

föreningar i bränslen.

- 1,2-diklormetan

- 1,2-diklormetan och motsvarande

bromföreningar som rengöringsmedel i

blyhaltiga bränslen för motorer med

gnisttändsystem.

 (Bromföreningar kan leda till bildandet av

bromhaltiga dioxiner eller furaner.)

Undvika halogenhaltiga tillsatser i bränslen

och smörjmedel.

Halogenhaltiga rengöringsmedel kommer

att gradvis försvinna i takt med att

marknaden för blyhaltig bensin minskar

på grund av ökad användning av

trevägskatalytiska avgasrenare i

återkopplat system för motorer med

gnisttändsystem.

III. KONTROLLÅTGÄRDER FÖR POP-UTSLÄPP FRÅN MOBILA

ANLÄGGNINGAR

A. POP-utsläpp från motorfordon

8. POP-utsläpp från motorfordon uppträder som partikelbundna PAH som släpps ut

från

dieseldrivna fordon. PAH släpps även ut från bensindrivna fordon i mindre

utsträckning.

9. Smörjoljor och bränslen kan innehålla halogenhaltiga föreningar som härrör

antingen

från tillsatser eller tillverkningsprocessen. Dessa föreningar kan transformeras

 till PCDD/F

under förbränningen och sedan släppas ut med avgaserna.

B. Kontroll och underhåll

10. För dieseldrivna mobila anläggningar kan effektiviteten för kontroll av

PAH-utsläpp

säkerställas genom rutiner där de mobila anläggningarna testas regelbundet med

avseende

på partikelformigt utsläpp, opacitet under fri acceleration eller liknande

metoder.

11. För bensindrivna mobila anläggningar kan effektiviteten för kontroll av

PAH-utsläpp

(utöver andra avgaskomponenter) säkerställas genom rutiner där bränslemätning

och

funktionalitet för den katalytiska avgasrenaren testas.

C. Metoder för kontroll av PAH-utsläpp från diesel- och bensindrivna motorfordon

1. Allmänna aspekter på kontrollmetoder

12. Det är viktigt att säkerställa att fordon tillverkas för att kunna uppfylla

standarderna för

utsläpp under fordonets hela livstid. Detta kan göras genom att säkerställa

enhetlighet i

tillverkningen, hållbarhet under fordonets livstid, garantier för komponenter

som påverkar

utsläpp samt återkallande av defekta fordon. För fordon i bruk kan fortsatt

godkänd

utsläppskontroll säkerställas genom effektiva kontroll- och underhållsprogram.

2. Tekniska åtgärder för utsläppskontroll

13. Följande åtgärder för kontroll av PAH-utsläpp är viktiga:

 (a) Specifikationer för bränslekvalitet och modifiering av motorerna för

 att

kontrollera utsläpp innan de bildas (primäråtgärder).

 (b) Tilläggsutrustning för avgasbehandling, t.ex. oxideringskatalysator

och

partikelfällor (sekundäråtgärder).

(a) Dieselmotorer

14. Modifieringar av dieselbränsle kan medföra två fördelar: lägre

svavelinnehåll minskar

utsläpp av partiklar och ökar effektiviteten för oxideringskatalysatorer.

Minskningen av di-

och tri-aromatiska föreningar reducerar i sin tur bildandet av PAH och

PAH-utsläpp.

15. En primäråtgärd för minskning av utsläpp är att modifiera motorn så att

fullständigare

förbränning åstadkoms. Många olika modifieringsalternativ används.

Motoravgasernas

sammansättning påverkas rent generellt av konstruktionsändringar av

förbränningskammaren. För närvarande är de flesta dieselmotorer beroende av

mekaniska

styrsystem. I nyare motorer används i ökande grad datorstyrda elektroniska

styrsystem som

ger större möjligheter att kontrollera utsläppen. Turboladdning kombinerad med

mellankylning är en annan teknik för kontroll av utsläpp. Detta är ett bra

system både för

minskning av NOx och förbättrad bränsleekonomi och effektuttag. För tunga och

lätta

fordon finns även möjligheten att använda justering av insugningsröret.

16. När det gäller minskning av partikelformigt material (PM) är kontroll av

smörjoljan en

viktig faktor, eftersom 10 till 50 % av det partikelformiga materialet bildas

från motoroljan.

Oljeförbrukningen kan minskas genom förbättrade specifikationer för

motortillverkare och

med bättre motortätningar.

17. Sekundäråtgärder för utsläppskontroll omfattar extra utrustning för

avgasbehandling.

För dieselmotorer har användning av oxideringskatalysator i kombination med

partikelfällor generellt visat sig vara effektivt för minskning av PAH-utsläpp.

En

partikelfälla med oxiderande katalysator är under utvärdering. Utrustningen

placeras i

avgassystemet där det fångar upp partikelformigt material genom elektrisk

uppvärmning av

systemet eller någon annan metod för regenerering. Ett system med brännare eller

 tillsatser

krävs för tillräcklig regenerering av passiva systemfilter under normal drift.

(b) Bensinmotorer

18. Metoder för minskning av PAH-utsläpp från bensindrivna motorer baserad

främst på

användandet av trevägskatalytiska avgasrenare i återkopplat systam, som minskar

PAH-

utsläpp som en följd av minskade HC-utsläpp.

19. Förbättrat kallstartsbeteende minskar organiska utsläpp i allmänhet och

PAH-utsläpp i

synnerhet (t.ex. startkatalysator, förbättrad bränsleförgasning och

finfördelning av bränslet

samt förvärmd katalysator).

20. I tabell 2 visas en sammanfattning av åtgärder för PAH-utsläpp i avgaserna

från

vägtransportfordon.

Tabell 2: Kontroll av PAH-utsläpp från motordrivna vägtransportfordon

Hanteringsalternativ

Utsläpps-

nivå (%)

Hanteringsrisker

Motorer med gnisttändsystem:

- Trevägskatalytiska avgasrenare i

återkopplat system

10-20

Tillgång på blyfri bensin.

- Katalysator som minskar utsläpp vid

kallstart.

5-15

Kommersiellt tillgänglig i vissa

länder.

Bränsle för motorer med

gnisttändsystem:

Tillgång till raffinaderikapacitet.

- Minska aromatiska föreningar

- Minska svavelhalten

Dieselmotorer:

- Oxideringskatalysator

20-70

- Partikelfälla med oxiderande

katalysator

Modifiera dieselbränsle:

Tillgång till raffinaderikapacitet

- Minska svavelhalten för att minska

partikelformiga utsläpp.

Förbättra specifikationerna för

dieselmotorer:

Befintliga teknologier

- Elektroniska styrsystem, Justering av

insprutningshastighet och

högtrycksinsprutning av bränsle.

- Turboladdning med mellankylning.

- Recirkulering av avgaserna.

ANNEX VII

RECOMMENDED CONTROL MEASURES FOR

REDUCING EMISSIONS OF PERSISTENT

ORGANIC POLLUTANTS[REDACTED_EFTERNAMN] MOBILE

SOURCES

1. Relevant definitions are provided in annex III to the present Protocol.

I. ACHIEVABLE EMISSION LEVELS FOR NEW VEHICLES AND FUEL

PARAMETERS

A. Achievable emission levels for new vehicles

2. Diesel-fuelled passenger cars

Year

Reference mass

Limit values

Mass of hydrocarbons and

NOx

Mass of

particulates

01.1.2000

All

0.56 g/km

0.05 g/km

01.1.2005 (indicative)

All

0.3 g/km

0.025 g/km

3. Heavy-duty vehicles

Year/test cycle

Limit values

Mass of hydrocarbons

Mass of particulates

01.1.2000/ESC cycle

0.66 g/kWh

0.1 g/kWh

01.1.2000/ETC cycle

0.85 g/kWh

0.16 g/kWh

4. Off-road engines

Step 1 (reference: ECE regulation No. 96) */

Net power (P) (kW)

Mass of hydrocarbons

Mass of particulates

P > 130

1.3 g/kWh

0.54 g/kWh

75 

1.3 g/kWh

0.70 g/kWh

37 

1.3 g/kWh

0.85 g/kWh

*/ "uniform provisions concerning the approval of compression ignition (C.I.)

engines to be

installed in agricultural and forestry tractors with regard to the emissions of

pollutants by

the engine". The regulation came into force on 15 December 1995 and its

amendments

came into force on 5 March 1997.

Step 2

Net power (P) (kW)

Mass of hydrocarbons

Mass of particulates

0 

18 

1.5 g/kWh

0.8 g/kWh

37 

1.3 g/kWh

0.4 g/kWh

75 

1.0 g/KWh

0.3 g/kWh

130 

1.0 g/kWh

0.2 g/kWh

II. RESTRICTION OF HALOGENATED SCAVENGERS, ADDITIVES IN FUELS

AND LUBRICANTS

6. In some countries, 1,2-dibromomethane in combination with 1,2-dichloromethane

 is

used as a scavenger in leaded petrol. Moreover, PCDD/F are formed during the

combustion

process in the engine. The application of three-way catalytic converters for

cars will require

the use of unleaded fuel. The addition of scavengers and other halogenated

compounds to

petrol and other fuels and to lubricants should be avoided as far as possible.

7. Table 1 summarizes measures for PCDD/F emission control from the exhaust from

 road

transport motor vehicles.

Table 1: PCDD/F emission control for the exhaust from road transport motor

vehicles

Management options

Management risks

Avoiding adding halogenated compounds

to fuels

- 1,2-dichloromethane

- 1,2-dichloromethane and corresponding

bromo compounds as scavengers in

leaded fuels for spark ignition engines

(Bromo compounds may lead to the

formation of brominated dioxins or

furans.)

Avoiding halogenated additives in fuels

and lubricants.

Halogenated scavengers will be phased out

as the market for leaded petrol shrinks

because of the increasing use of closed-loop

three-way catalytic converters with spark

ignition engines

III. CONTROL MEASURES FOR EMISSIONS OF POPs[REDACTED_EFTERNAMN] MOBILE

SOURCES

A. POP emissions from motor vehicles

8. POP emissions from motor vehicles occur as particle-bound PAHs emitted from

diesel-

fuelled vehicles. To a minor extent PAHs are also emitted by petrol-fuelled

vehicles.

9. Lubrication oil and fuels may contain halogenated compounds as a result of

additives or

the production process. These compounds may be transformed during combustion

into

PCDD/F and subsequently emitted with the exhaust gases.

B. Inspection and maintenance

10. For diesel-fuelled mobile sources, the effectiveness of the control of

emissions of PAHs

may be ensured through programmes to test the mobile sources periodically for

particulate

emissions, opacity during free acceleration, or equivalent methods.

11. For petrol-fuelled mobile sources, the effectiveness of the control of

emissions of PAHs

(in addition to other exhaust components) may be ensured through programmes to

test

periodically the fuel metering and the efficiency of the catalytic converter.

C. Techniques to control PAH emissions from diesel- and petrol-fuelled motor

vehicles

1. General aspects of control technologies

12. It is important to ensure that vehicles are designed to meet emission

standards while in

service. This can be done by ensuring conformity of production, lifetime

durability,

warranty of emission-control components, and recall of defective vehicles. For

vehicles in

use, continued emission control performance can be ensured by an effective

inspection and

maintenance programme.

2. Technical measures for emission control

13. The following measures to control PAH emissions are important:

 (a) Fuel-quality specifications and engine modifications to control

emissions before

they are formed (primary measures); and

 (b) Addition of exhaust treatment systems, e.g. oxidizing catalysts or

particle traps

(secondary measures).

(a) Diesel engines

14. Diesel-fuel modification can yield two benefits: a lower sulphur content

reduces

emissions of particles and increases the conversion efficiency of oxidizing

catalysts, and

the reduction in di- and tri-aromatic compounds reduces the formation and

emission of

PAHs.

15. A primary measure to reduce emissions is to modify the engine to achieve

more

complete combustion. Many different modifications are in use. In general,

vehicle exhaust

composition is influenced by changes in combustion chamber design and by higher

fuel

injection pressures. At present, most diesel engines rely on mechanical engine

control

systems. Newer engines increasingly use computerized electronic control systems

with

greater potential flexibility in controlling emissions. Another technology to

control

emissions is the combined technology of turbocharging and intercooling. This

system is

successful in reducing NOx as well as increasing fuel economy and power output.

For

heavy- and light-duty engines the use of intake manifold tuning is also a

possibility.

16. Controlling the lubricating oil is important to reduce particulate matter

(PM), as 10 to

50% of particulate matter is formed from engine oil. Oil consumption can be

reduced by

improved engine manufacturing specifications and improved engine seals.

17. Secondary measures to control emissions are additions of exhaust treatment

systems. In

general, for diesel engines the use of an oxidizing catalyst in combination with

 a particulate

filter has been shown to be effective in reducing PAH emissions. A particle trap

 oxidizer is

being evaluated. It is located in the exhaust system to trap PM and can provide

some

regeneration of the filter by burning the collected PM, through electrical

heating of the

system or some other means of regeneration. For proper regeneration of passive

system

traps during normal operation, a burner-assisted regeneration system or the use

of additives

is required.

(b) Petrol engines

18. PAH-reduction measures for petrol-fuelled engines are primarily based on the

 use of a

closed-loop three-way catalytic converter, which reduces PAHs as part of the HC

emission

reductions.

19. Improved cold start behaviour reduces organic emissions in general and PAHs

in

particular (for instance start-up catalysts, improved fuel

evaporation/atomization, heated

catalysts).

20. Table 2 summarizes measures for PAH emission control from the exhaust from

road

transport motor vehicles.

Table 2: PAH emission control for the exhaust from road transport motor vehicles

Management options

Emission

level (%)

Management risks

Spark ignition engines:

- Closed-loop three-way catalytic

converter,

10-20

Availability of unleaded

petrol.

- Catalysts for reducing cold start

emissions.

5-15

Commercially available in

some countries.

Fuel for spark ignition engines:

Availability of refinery

capacity.

- Reduction of armoatics,

- Reduction of sulphur.

Diesel engines:

- Oxidizing catalyst,

20-70

- Trap oxidizer/particulate filter.

Diesel fuel modification:

Availability of refinery

capacity.

- Reduction of sulphut to reduce

particulate emissions.

Improvement of diesel engine

specifications:

Existing technologies.

- Electronic control system, injection rate

adjustment and high-pressure fuel

injection,

- Turbocharging and intercooling,

- Exhaust gas recirculation.

Bilaga VIII

STORA STATIONÄRA

ANLÄGGNINGSKATEGORIER

I. INTRODUKTION

Anläggningar, eller delar av anläggningar för forskning, utveckling och testning

 av nya

produkter ingår inte i listan nedan. En fullständigare beskrivning av

kategorierna finns i

bilaga V.

II. LISTA ÖVER KATEGORIER

Kategori

Beskrivning

1

Förbränning, inkluderande samförbränning av kommunalt, farligt och

medicinskt avfall eller av kloakslam.

2

Sinterverk.

3

Primär- och sekundärtillverkning av koppar.

4

Stålframställning.

5

Smältanläggningar i sekundär aluminiumindustri.

6

Förbränning av fossila bränslen i samhälls- och industrivärmepannor med

termisk kapacitet överstigande 50 MWth.

7

Förbränning i hushåll.

8

Eldningsanläggningar för ved med termisk kapacitet under 50 MWth.

9

Kokstillverkning.

10

Anodtillverkning.

11

Aluminiumtillverkning enligt Söderberg-processen.

12

Träimpregneringsanläggningar, med undantag för parter för vilken denna

kategori inte ger ett betydande bidrag till de totala PAH-utsläppen (enligt

definitionen i bilaga III).

ANNEX VIII

MAJOR STATIONARY SOURCE CATEGORIES

I. INTRODUCTION

Installations or parts of installations for research, development and the

testing of new

products are not covered by this list. A more complete description of the

categories may be

found in annex V.

II. LIST OF CATEGORIES

Category

Description of the category

1

Incineration, including co-incineration, of municipal, of municipal,

hazardous or medical waster, or of sewage sludge.

2

Sinter plants.

3

Primary and secondary production of copper.

4

Production of steel.

5

Smelting plants in the secondary aluminium industry.

6

Combustion of fossil fuels in utility and industrial boilers with a thermal

capacity above 50 MWth .

7

Residential combustion.

8

Firing installations for wood with a thermal capacity below 50 MWth .

9

Coke production.

10

Anode production.

11

Aluminium production using the Soederberg process.

12

Wood preservation installations, except for a Party for which this category

does not make a significant contribution to its total emissions of PAH (as

defined in annex III)

Protokoll om tungmetaller

PROTOKOLL TILL 1979 ÅRS

KONVENTION OM LÅNGVÄGA

GRÄNSÖVERSKRIDANDE

LUFTFÖRORENINGAR OM

TUNGMETALLER

Parterna

har föresatt sig att förverkliga konventionen

om långväga gränsöverskridande

luftföroreningar,

är oroade över att utsläpp av vissa

tungmetaller sprids över nationella gränser

och kan orsaka skador på miljömässigt och

ekonomiskt viktiga ekosystem och kan ha

skadlig effekt på människors hälsa,

anser att förbränning och industriella

processer är de dominerande antropogena

källorna till utsläpp av tungmetaller i

atmosfären,

erkänner att tungmetaller är naturliga

beståndsdelar i jordskorpan och att många

tungmetaller i vissa former och lämpliga

koncentrationer är väsentliga för livet,

beaktar befintlig vetenskaplig och teknisk

information om utsläpp, geokemiska

processer, spridning i atmosfären,

tungmetallers effekter på människors hälsa

och på miljön, liksom minskningskostnader

och minskningsmetoder,

är medvetna om att det finns tillgängliga

metoder för att minska luftföroreningar som

orsakas av utsläpp av tungmetaller,

inser att länderna som omfattas av FN:s

ekonomiska kommission för Europa

(UN/ECE) har olika ekonomiska

förutsättningar och att vissa länder har

övergångsekonomi,

är fast beslutna att vidta åtgärder för att

föregripa, förhindra eller minimera utsläpp

av vissa tungmetaller och deras föreningar,

och beaktar tillämpandet av förebyggande

åtgärder enligt princip 15 i Riodeklarationen

om miljö och utveckling,

bekräftar på nytt att stater, i enlighet med

Förenta nationernas stadga och

grundsatserna i internationell lag, har

suverän rätt att nyttja sina egna resurser i

enlighet med sina egna riktlinjer för miljö

och utveckling, och ansvarar för att

aktiviteter inom den egna jurisdiktionen eller

kontrollen inte skadar miljön i andra stater

eller i områden utanför den nationella

jurisdiktionens gränser,

inser att åtgärder för att begränsa utsläpp av

tungmetaller även skulle bidra till att skydda

miljö och människors hälsa utanför

UN/ECE-regionen, samt arktiska och

internationella vatten,

konstaterar att minskade utsläpp av

specifika tungmetaller kan vara till

ytterligare fördel för minskade utsläpp av

andra föroreningar,

är medvetna om att ytterligare och mer

effektiva åtgärder för att kontrollera och

minska utsläpp av vissa tungmetaller kan

behövas och att t.ex. resultatbaserade studier

kan ge grund för ytterligare åtgärder,

beaktar de betydelsefulla bidragen från

privata och allmänna sektorer beträffande

kunskap om de verkningar som kan kopplas

till tungmetaller, tillgängliga alternativ och

utsläppsbegränsande åtgärder, samt deras

roll vid minskning av utsläpp av

tungmetaller,

är uppmärksamma på de aktiviteter som

försiggår på nationell nivå och i

internationella forum beträffande kontroll av

tungmetaller,

och har kommit överens om följande.

Artikel 1

DEFINITIONER

I detta protokoll används följande

beteckningar med de betydelser som här

anges

1. konvention: konventionen om långväga

gränsöverskridande luftföroreningar antagen

i Genève den 13 november 1979,

2. EMEP: det gemensamma programmet för

övervakning och utvärdering av långväga

spridning av luftföroreningar i Europa,

3. verkställande organ: konventionens

verkställande organ, som inrättades enligt

konventionens artikel 10, punkt 1,

4. kommission: Förenta nationernas

ekonomiska kommission för Europa,

5. parter: om inte annat framgår av

sammanhanget, parterna i detta protokoll,

6. EMEP:s geografiska räckvidd: det

område som definieras i artikel 1, punkt 4 i

protokollet till 1979 års konvention om

långväga gränsöverskridande

luftföroreningar angående den långsiktiga

finansieringen av samarbetsprogrammet för

övervakning och utvärdering av den

långväga spridningen av luftföroreningar i

Europa (EMEP) som antogs i Genève den

28 september 1984,

7. tungmetaller: de metaller, eller i vissa fall

stabila metalloider, som har en högre

densitet än 4,5 g/cm3, och deras föreningar,

8. utsläpp: utsläpp av en substans i

atmosfären, från ett ställe eller från en spridd

källa,

9. stationär anläggning: en bestämd

byggnad, struktur, anordning, anläggning

eller utrustning som släpper ut, eller kan

släppa ut någon av de tungmetaller som

anges i bilaga I, direkt eller indirekt i

atmosfären,

10. ny stationär anläggning: en stationär

anläggning vars uppförande eller väsentliga

modifiering påbörjats mer än två år efter

ikraftträdandet av: i) detta protokoll, eller ii)

en ändring av bilaga I eller II, där den

stationära anläggningen lyder under

villkoren i detta protokoll endast som en

följd av denna ändring. Den nationella

sakkunniga myndigheten skall avgöra om en

modifiering är väsentlig eller ej, beaktande

faktorer som t.ex. miljöfördelarna till följd

av modifieringen,

11. kategorin större stationär anläggning:

alla kategorier stationära anläggningar som

tas upp i bilaga II och som bidrar till minst

en procent av en parts totala utsläpp från

stationära anläggningar av någon tungmetall

som anges i bilaga I under det referensår

som specificeras i enlighet med bilaga I.

Artikel 2

MÅL

Målet med detta protokoll är att kontrollera

utsläpp av tungmetaller vilka orsakats av

människans aktiviteter och sprids långväga i

atmosfären samt sannolikt har påtagligt

skadlig verkan på miljö eller människors

hälsa, i enlighet med villkoren i

nedanstående artiklar.

Artikel 3

GRUNDLÄGGANDE SKYLDIGHETER

1. Varje part skall minska sitt totala årliga

utsläpp av de tungmetaller som anges i

bilaga I, med utgångspunkt i utsläppsnivån

för det referensår som anges i enlighet med

denna bilaga, genom att vidta effektiva

åtgärder lämpade för partens speciella

omständigheter,

2. varje part skall tillämpa följande, senast

enligt tidsplanerna i bilaga IV

a) bästa tillgängliga teknik, beaktande bilaga

III, för varje ny stationär anläggning inom

kategorin större stationära anläggningar för

vilken bästa tillgängliga teknik identifieras i

bilaga III,

b) de gränsvärden som anges i bilaga V, för

varje ny stationär anläggning inom kategorin

större stationära anläggningar. En part kan

även tillämpa andra strategier för

utsläppsbegränsning som totalt sett ger

likvärdiga utsläppsnivåer,

c) bästa tillgängliga teknik, beaktande bilaga

III, för varje befintlig stationär anläggning

inom kategorin större stationära

anläggningar för vilken bästa tillgängliga

teknik identifieras i bilaga III. En part kan

även tillämpa andra strategier för

utsläppsbegränsning som totalt sett ger

likvärdiga utsläppsnivåer,

d) de gränsvärden som anges i bilaga V, för

varje befintlig stationär anläggning inom

kategorin större stationära anläggningar, i

den mån det är tekniskt och ekonomiskt

genomförbart. En part kan även tillämpa

andra strategier för utsläppsbegränsning som

totalt sett ger likvärdiga utsläppsnivåer,

3. varje part skall vidta åtgärder för

produktkontroll i enlighet med de villkor

och tidsplaner som anges i bilaga VI.

4. Varje part bör överväga att vidta extra

åtgärder för produkthantering, med

beaktande av bilaga VII,

5. varje part skall utarbeta och underhålla

utsläppsförteckningar för de tungmetaller

som anges i bilaga I. Ett minimikrav är att

parterna inom EMEP:s geografiska räckvidd

skall använda de metoder och den

tidsmässiga och geografiska fördelning som

anges av EMEP:s styrande organ. Parterna

utanför EMEP:s geografiska räckvidd skall

som riktlinje använda de metoder som

utvecklats genom verkställande organets

arbetsplan,

6. om en part efter att ha tillämpat punkterna

2 och 3 ovan inte kan uppfylla kraven i

punkt 1 ovan för en tungmetall som anges i

bilaga I, skall parten befrias från

skyldigheterna i punkt 1 ovan för den

tungmetallen,

7. alla parter vars totala landsyta är större än

6 000 000 km2 skall undantas från sina

skyldigheter enligt punkterna 2 b), c) och d)

ovan om parten kan visa att den senast åtta

år efter detta protokolls ikraftträdande

kommer att ha minskat sina utsläpp av varje

tungmetall som anges i bilaga I, från de

kategorier anläggningar som anges i bilaga

II, med minst 50 procent jämfört med

utsläppsnivåerna inom samma kategorier för

det referensår som angetts i enlighet med

bilaga I. En part som avser att handla i

enlighet med denna punkt skall ange detta

vid undertecknande av, eller anslutning till

detta protokoll.

Artikel 4

UTBYTE AV INFORMATION OCH

TEKNIK

1. Parterna skall, i överensstämmelse med

lagar, bestämmelser och praxis i respektive

länder, främja utbyte av information och

teknik som utformats för att minska utsläpp

av tungmetaller, inklusive, men inte

begränsat till, utbyte som uppmuntrar

utveckling av produkthanteringsåtgärder och

tillämpning av bästa tillgängliga teknik,

särskilt genom att främja följande

a) kommersiellt utbyte av tillgänglig teknik,

b) direkta kontakter med industrin och

industriellt samarbete, inklusive

samriskföretag,

c) utbyte av information och erfarenheter,

d) tillhandahållande av teknisk hjälp,

2. parterna skall vid främjande av de

aktiviteter som anges i punkt 1 ovan skapa

gynnsamma förutsättningar genom att

främja kontakter och samarbete mellan

organisationer och individer inom de privata

och allmänna sektorer som kan

tillhandahålla teknik, konstruktionstjänster,

utrustning eller finansiering.

Artikel 5

STRATEGIER, RIKTLINJER, PROGRAM

OCH ÅTGÄRDER

1. Varje part skall utan otillbörliga

förseningar utarbeta strategier, riktlinjer och

program för att uppfylla sin skyldighet enligt

detta protokoll,

2. en part kan dessutom

a) använda ekonomiska instrument för att

uppmuntra införande av kostnadseffektiva

metoder för att minska utsläppen av

tungmetall,

b) utveckla avtal mellan regering och

industri samt frivilliga överenskommelser,

c) uppmuntra till en mer effektiv användning

av resurser och råmaterial,

d) uppmuntra till användning av mer

miljövänliga energikällor,

e) vidta åtgärder för att utveckla och införa

mer miljövänliga transportsystem,

f) vidta åtgärder för att avveckla vissa

processer som inbegriper utsläpp av

tungmetaller om det finns tillgängliga

ersättningsprocesser i industriell skala,

g) vidta åtgärder för att utveckla och

använda reningsprocesser i syfte att

förebygga och kontrollera föroreningar,

3. parterna får vidta strängare åtgärder än de

som krävs i detta protokoll.

Artikel 6

FORSKNING, UTVECKLING OCH

ÖVERVAKNING

Parterna skall uppmuntra forskning,

utveckling, övervakning och samarbete

främst med fokus på de tungmetaller som

anges i bilaga I, med avseende på, men inte

begränsat till, följande

a) utsläpp, långväga spridning och

nedfallsnivåer samt modellberäkning av

dessa, befintliga nivåer i den biotiska och

abiotiska miljön, utformning av procedurer

för harmonisering av relevanta metoder,

b) Föroreningars spridningsvägar och

förekomst i representativa ekosystem,

c) relevanta effekter på miljö och

människors hälsa och kvantifiering av dessa

effekter,

d) bästa tillgängliga teknik och metoder, och

teknik för utsläppskontroll som för

närvarande används av parterna eller som är

under utveckling,

e) uppsamling, återanvändning och om

nödvändigt slutlig förvaring av produkter

eller avfall som innehåller en eller fler

tungmetaller,

f) metoder som tillåter att socio-ekonomiska

faktorer beaktas vid utvärdering av

alternativa kontrollstrategier,

g) ett resultatbaserat tillvägagångssätt som

integrerar lämplig information, inklusive

informationen i delpunkterna a) till e) ovan,

med uppmätta eller modellberäknade

miljönivåer, spridningsvägar och effekter på

miljö och människors hälsa, i syfte att

utforma framtida optimerade

kontrollstrategier, vilka även beaktar

ekonomiska och tekniska faktorer,

h) alternativ till användning av de

tungmetaller som ingår i de produkter som

anges i bilagorna VI och VII,

i) samla information om tungmetallnivåer i

vissa produkter, om möjligheten att dessa

metaller släpps ut under tillverkning,

bearbetning, kommersiell distribution,

användning eller slutförvaring av produkten,

och om teknik som kan användas för att

minska sådana utsläpp.

Artikel 7

RAPPORTERING

1. I enlighet med respektive lands lagar om

sekretess avseende kommersiell information

gäller följande

a) varje part skall genom kommissionens

sekretariatschef, på regelbunden basis, enligt

vad som bestäms av de parter som träffas

inom ramen för verkställande organet,

rapportera till verkställande organet om

åtgärder som parten vidtagit för att

förverkliga detta protokoll,

b) varje part inom EMEP:s geografiska

räckvidd skall genom kommissionens

sekretariatschef, på regelbunden basis enligt

vad som bestäms av EMEP:s styrande organ

och godkänns av parterna vid ett möte i

verkställande organet, rapportera till EMEP

om utsläppsnivåerna för de tungmetaller

som anges i bilaga I med hjälp av

åtminstone de metoder och den tidsmässiga

och geografiska fördelning som specificeras

av EMEP:s styrande organ. Parter utanför

EMEP:s geografiska räckvidd skall

tillhandahålla liknande information om

verkställande organet kräver det. Varje part

skall också, i förekommande fall, samla in

och rapportera relevant information om

utsläpp av andra tungmetaller, och då beakta

riktlinjerna för de metoder och den

tidsmässiga och geografiska fördelning som

anges av EMEP:s styrande och verkställande

organ,

2. den information som skall rapporteras

enligt punkt 1 (a) ovan skall överensstämma

med ett beslut beträffande format och

innehåll, vilket skall godkännas av parterna

vid ett möte i verkställande organet.

Villkoren i detta beslut skall granskas vid

behov för att identifiera ytterligare element

beträffande format och innehåll för den

information som skall inkluderas i

rapporterna,

3. EMEP skall i god tid inför verkställande

organets årliga möte tillhandahålla

information om långväga spridning och

nedfall av tungmetaller.

Artikel 8

BERÄKNINGAR

EMEP skall, med hjälp av lämpliga modeller

och mätningar och i god tid inför

verkställande organets årliga möte, tillställa

verkställande organet beräkningar

beträffande gränsöverskridande flöden och

nedfall av tungmetaller inom EMEP:s

geografiska räckvidd. Parter i områden

utanför EMEP:s geografiska räckvidd skall

använda modeller som passar partens

särskilda omständigheter.

Artikel 9

EFTERLEVNAD

Granskning av hur varje part fullgör sina

skyldigheter enligt detta protokoll skall

utföras regelbundet. Den

genomförandekommitté som bildades

genom verkställande organets beslut 1997/2

vid dess femtonde möte skall utföra sådana

granskningar och rapportera till parternas

möte inom verkställande organet, i enlighet

med villkoren i bilagan till detta beslut,

inbegripet eventuella ändringar av dessa.

Artikel 10

PARTERNAS GRANSKNING VID

VERKSTÄLLANDE ORGANETS MÖTEN

1. Vid verkställande organets möten skall

parterna, i enlighet med artikel 10, punkt 2

a) i konventionen, granska dels de uppgifter

som parterna, EMEP och andra

underordnade organ lämnat, dels rapporterna

från den genomförandekommitté som

omnämns i artikel 9 i detta protokoll,

2. vid verkställande organets möten skall

parterna granska de framsteg som gjorts för

att uppfylla de skyldigheter som detta

protokoll föreskriver,

3. vid verkställande organets möten skall

parterna undersöka huruvida de skyldigheter

som detta protokoll föreskriver är tillräckliga

och effektiva,

a) vid dessa granskningar beaktas bästa

tillgängliga vetenskapliga information om

effekterna från nedfall av tungmetaller,

bedömningar av teknisk utveckling samt

ändrade ekonomiska förhållanden,

b) i ljuset av forskning, utveckling,

övervakning och samarbete inom ramen för

detta protokoll, skall sådana granskningar,

i) utvärdera de framsteg som gjorts när det

gäller att uppnå målet för detta protokoll,

ii) utvärdera om ytterligare minskning av

utsläpp utöver de nivåer som krävs enligt

detta protokoll garanterar en ytterligare

minskning av de skadliga verkningarna på

miljö och människors hälsa,

iii) överväga i vilken utsträckning det finns

en tillfredsställande grund för användning av

en resultatbaserad metod,

c) procedurerna, metoderna och valet av

tidpunkt för sådana granskningar skall

specificeras av parterna på ett möte i

verkställande organet,

4. parterna ska, på basis av slutsatserna från

de granskningar som nämns i punkt 3 ovan,

och snarast görligt efter granskningens

färdigställande, utarbeta en arbetsplan med

ytterligare steg för att minska utsläpp i

atmosfären av de tungmetaller som anges i

bilaga I.

Artikel 11

BILÄGGANDE AV TVISTER

1. Om en tvist uppstår mellan två eller flera

parter rörande tolkningen eller tillämpningen

av detta protokoll, skall de berörda parterna

söka bilägga tvisten genom förhandlingar

eller på annat fredligt sätt efter eget

gottfinnande. Parterna i tvisten skall

underrätta verkställande organet om tvisten,

2. när en part som inte är en organisation för

regional, ekonomisk integration ratificerar,

godtar, godkänner eller ansluter sig till detta

protokoll, eller vid vilken tidpunkt som helst

därefter, kan denna part förklara i ett

skriftligt dokument som överlämnas till

depositarien att, vad gäller alla tvister

rörande tolkningen eller tillämpningen av

protokollet, parten ifråga erkänner en eller

bägge av följande metoder för biläggande av

tvist, i förhållande till en part som godtar

samma förpliktelse, som i praktiken

obligatorisk och utan särskild

överenskommelse

a) att tvisten hänskjuts till internationella

domstolen,

b) skiljedomsförfarande enligt förfaranden

som skall antas av parterna vid ett möte i

verkställande organet, så snart som detta är

görligt, i en bilaga om skiljedom.

En part som är en organisation för regional

ekonomisk integration kan avge en

förklaring med liknande verkan i samband

med skiljedom enligt de förfaranden som

anges i b) ovan,

3. en förklaring som avges enligt punkt 2

ovan skall förbli i kraft tills den upphör

enligt sina villkor eller tills tre månader

förflutit efter det att skriftligt meddelande

om dess återkallande har deponerats hos

depositarien,

4. en ny förklaring, ett meddelande om

återkallande eller en förklarings upphörande

skall inte på något sätt påverka pågående

förhandlingar vid internationella domstolen

eller skiljedomstolen, såvida inte parterna i

tvisten kommit överens om något annat,

5. utom i det fall där parterna i en tvist har

godtagit samma metod för tvistens

biläggande enligt punkt 2, skall tvisten på

endera partens begäran överlämnas till

förlikning om tolv månader förflutit sedan

en part underrättat den andra parten om att

en tvist föreligger mellan dem, och de

berörda parterna inte har kunnat bilägga

tvisten med de metoder som omnämns i

punkt 1 ovan,

6. vad avser punkt 5 skall en

förlikningskommission upprättas.

Kommissionen skall bestå av medlemmar

som parterna utsett med lika många vardera

eller, när parterna i en förlikning delar

samma intresse, av den grupp som delar

detta intresse, samt en ordförande som väljs

gemensamt av de medlemmar som utsetts på

detta sätt. Kommissionen skall avge ett

utslag av rekommenderande karaktär, som

parterna skall överväga i god tro.

Artikel 12

BILAGOR

Bilagorna till detta protokoll skall ingå som

en integrerad del av protokollet. Bilagorna

III och VII är av rekommenderande

karaktär.

Artikel 13

ÄNDRINGAR I PROTOKOLLET

1. Varje part får föreslå ändringar i detta

protokoll,

2. förslag till ändringar skall skriftligen

tillställas kommissionens sekretariatschef,

som skall vidarebefordra dem till alla parter.

Parterna som möts i verkställande organet

skall diskutera de föreslagna ändringarna vid

sitt nästa möte, förutsatt att förslagen har

skickats ut av sekretariatschefen till parterna

minst 90 dagar före mötet,

3. ändringar i detta protokoll och dess

bilagor I, II, IV, V och VI skall antas

enhälligt av de parter som är närvarande vid

ett möte i verkställande organet och skall

träda i kraft för de parter som har godtagit

dem den nittionde dagen efter den dag då två

tredjedelar av parterna har deponerat sina

godkännandeinstrument hos depositarien.

Ändringar skall träda i kraft för varje annan

part den nittionde dagen efter den dag då

parten deponerade sitt

godkännandeinstrument avseende dessa

ändringar,

4. ändringar i bilagorna III och VII skall

antagas enhälligt av de parter som är

närvarande vid ett möte i verkställande

organet. Nittio dagar från den dag då

kommissionens sekretariatschef delgav alla

parter ändringen skall ändringar i en sådan

bilaga träda i kraft för de parter som inte har

lämnat ett meddelande till depositarien i

enlighet med bestämmelserna i punkt 5

nedan, förutsatt att minst sexton parter inte

har lämnat ett sådant meddelande,

5. en part som inte kan godkänna en ändring

i bilaga III eller VII skall meddela

depositarien skriftligt senast nittio dagar

efter meddelandet om att ändringen

godtagits. Depositarien skall utan dröjsmål

underrätta samtliga parter om mottagandet

av varje sådant meddelande. En part kan när

som helst ersätta sitt tidigare meddelande

med ett godkännande, och när ett

godkännandeinstrument har deponerats hos

depositarien, skall ändringar i en sådan

bilaga träda i kraft för den parten,

6. vid förslag om ändring av bilaga I, VI

eller VII genom tillägg av en tungmetall, en

produktkontrollåtgärd, en produkt eller en

produktgrupp till detta protokoll, skall

a) förslagsställaren förse verkställande

organet med den information som

specificeras i verkställande organets beslut

nr 1998/1, samt i ändringar av detta,

b) parterna utvärdera förslaget i enlighet

med de förfaranden som läggs fram i

verkställande organets beslut nr 1998/1,

samt i ändringar av detta,

7. alla beslut om ändring av verkställande

organets beslut 1998/1 skall antas enhälligt

av de parter som är närvarande vid ett möte i

verkställande organet och skall träda i kraft

sextio dagar efter dagen för antagandet.

Artikel 14

UNDERTECKNANDE

1. Detta protokoll skall vara öppet för

undertecknande i Århus (Danmark) från den

24 till 25 juni 1998, och därefter i Förenta

nationernas högkvarter i New York till och

med den 21 december 1998 för stater som är

medlemmar av kommissionen liksom för

stater med konsultativ status i kommissionen

enligt punkt 8 i ekonomiska och sociala

rådets resolution 36 (IV) den 28 mars 1947

och för organisationer för regional

ekonomisk integration, upprättade av

suveräna stater som är medlemmar av

kommissionen, som är behöriga att

förhandla, ingå och tillämpa internationella

avtal i frågor som omfattas av protokollet,

förutsatt att de berörda staterna och

organisationerna är parter i konventionen,

2. i frågor inom deras behörighet skall

sådana organisationer för regional

ekonomisk integration självständigt utöva de

rättigheter och uppfylla de skyldigheter som

detta protokoll tillskriver deras

medlemsstater. I sådana fall skall dessa

organisationers medlemsstater inte ha rätt att

utöva sådana rättigheter var och en för sig.

Artikel 15

RATIFIKATION, GODTAGANDE,

GODKÄNNANDE OCH ANSLUTNING

1. Detta protokoll skall ratificeras, godtas

eller godkännas av signatärerna,

2. detta protokoll skall vara öppet för

anslutning från den 21 december 1998 av de

stater och organisationer som uppfyller

kraven i artikel 14, punkt 1.

Artikel 16

DEPOSITARIE

Ratifikations-, antagande-, godkännande-,

eller anslutningsinstrument skall deponeras

hos Förenta nationernas generalsekreterare,

som skall fungera som depositarie.

Artikel 17

IKRAFTTRÄDANDE

1. Detta protokoll träder i kraft den nittionde

dagen efter den dag då det sextonde

ratifikations-, godtagande-, godkännande-

eller anslutningsinstrumentet deponerades

hos depositarien,

2. för varje stat eller organisation som avses

i artikel 14, punkt 1, som ratificerar, godtar

eller godkänner detta protokoll eller ansluter

sig till det efter deponering av det sextonde

ratifikations-, godtagande-, godkännande-

eller anslutningsinstrumentet, träder

protokollet i kraft den nittionde dagen efter

den dag då denna part deponerade sitt

ratifikations-, godtagande-, godkännande-

eller anslutningsinstrument.

Artikel 18

FRÅNTRÄDE

När som helst fem år efter den dag då detta

protokoll har trätt i kraft för en part får den

parten frånträda protokollet genom skriftlig

notifikation till depositarien. Varje sådant

frånträde skall träda i kraft den nittionde

dagen efter den dag då depositarien mottog

notifikationen om frånträde, eller på senare

dag som kan anges i notifikationen.

Artikel 19

ORIGINALTEXTER

Originalet till detta protokoll, vars engelska,

franska och ryska texter är lika giltiga, skall

deponeras hos Förenta nationernas

generalsekreterare.

TILL BEKRÄFTELSE HÄRAV har

undertecknande, därtill vederbörligen

bemyndigade, undertecknat detta protokoll.

Upprättat i Århus (Danmark) den 24 juni

1998.

PROTOCOLL TO THE 1979

CONVENTION ON LONG-RANGE

TRANSBOUNDARY AIR POLLUTION

ON HEAVY METALS

The Parties,

Determined to implement the Convention on

Long-range Transboundary Air Pollution,

Concerned that emissions of certain heavy

metals are transported across national

boundaries and may cause damage to

ecosystems of environmental and economic

importance and may have harmful effects on

human health,

Considering that combustion and industrial

processes are the predominant

anthropogenic sources of emissions of heavy

metals into the atmosphere,

Acknowledging that heavy metals are natural

constituents of the Earth''''s crust and that

many heavy metals in certain forms and

appropriate concentrations are essential to

life,

Taking into consideration existing scientific

and technical data on the emissions,

geochemical processes, atmospheric

transport and effects on human health and

the environment of heavy metals, as well as

on abatement techniques and costs,

Aware that techniques and management

practices are available to reduce air pollution

caused by the emissions of heavy metals,

Recognizing that countries in the region of

the United Nations Economic Commission

for Europe (UN/ECE) have different

economic conditions, and that in certain

countries the economies are in transition,

Resolved to take measures to anticipate,

prevent or minimize emissions of certain

heavy metals and their related compounds,

taking into account the application of the

precautionary approach, as set forth in

principle 15 of the Rio Declaration on

Environment and Development,

Reaffirming that States have, in accordance

with the Charter of the United Nations and

the principles of international law, the

sovereign right to exploit their own

resources pursuant to their own

environmental and development policies,

and the responsibility to ensure that

activities within their jurisdiction or control

do not cause damage to the environment of

other States or of areas beyond the limits of

national jurisdiction,

Mindful that measures to control emissions

of heavy metals would also contribute to the

protection of the environment and human

health in areas outside the UN/ECE region,

including the Arctic and international

waters,

Noting that abating the emissions of specific

heavy metals may provide additional

benefits for the abatement of emissions of

other pollutants,

Aware that further and more effective action

to control and reduce emissions of certain

heavy metals may be needed and that, for

example, effects-based studies may provide

a basis for further action,

Noting the important contribution of the

private and non-governmental sectors to

knowledge of the effects associated with

heavy metals, available alternatives and

abatement techniques, and their role in

assisting in the reduction of emissions of

heavy metals,

Bearing in mind the activities related to the

control of heavy metals at the national level

and in international forums,

Have agreed as follows:

Article 1

DEFINITIONS

For the purposes of the present Protocol,

1. "Convention" means the Convention on

Long-range Transboundary Air Pollution,

adopted in Geneva on 13 November 1979;

2. "EMEP" means the Cooperative

Programme for Monitoring and Evaluation

of Long-range Transmission of Air

Pollutants in Europe;

3. "Executive Body" means the Executive

Body for the Convention constituted under

article 10, paragraph 1, of the Convention;

4. "Commission" means the United Nations

Economic Commission for Europe;

5. "Parties" means, unless the context

otherwise requires, the Parties to the present

Protocol;

6. "Geographical scope of EMEP" means the

area defined in article 1, paragraph 4, of the

Protocol to the 1979 Convention on Long-

range Transboundary Air Pollution on Long-

term Financing of the Cooperative

Programme for Monitoring and Evaluation

of the Long-range Transmission of Air

Pollutants in Europe (EMEP), adopted in

Geneva on 28 September 1984;

7. "Heavy metals" means those metals or, in

some cases, metalloids which are stable and

have a density greater than 4.5 g/cm3 and

their compounds;

8. "Emission" means a release from a point

or diffuse source into the atmosphere;

9. "Stationary source" means any fixed

building, structure, facility, installation, or

equipment that emits or may emit a heavy

metal listed in annex I directly or indirectly

into the atmosphere;

10. "New stationary source" means any

stationary source of which the construction

or substantial modification is commenced

after the expiry of two years from the date of

entry into force of: (i) this Protocol; or (ii)

an amendment to Annex I or II, where the

stationary source becomes subject to the

provisions of this Protocol only by virtue of

that amendment. It shall be a matter for the

competent national authorities to decide

whether a modification is substantial or not,

taking into account such factors as the

environmental benefits of the modification;

11. "Major stationary source category"

means any stationary source category that is

listed in Annex II and that contributes at

least one per cent to a Party''''s total emissions

from stationary sources of a heavy metal

listed Annex I for the reference year

specified in accordance Annex I.

Article 2

OBJECTIVE

The objective of the present Protocol is to

control emissions of heavy metals caused by

anthropogenic activities that are subject to

long-range transboundary atmospheric

transport and are likely to have significant

adverse effects on human health or the

environment, in accordance with the

provisions of the following articles.

Article 3

BASIC OBLIGATIONS

1. Each Party shall reduce its total annual

emissions into the atmosphere of each of the

heavy metals listed in annex I from the level

of the emission in the reference year set in

accordance with that annex by taking

effective measures, appropriate to its

particular circumstances.

2. Each Party shall, no later than the

timescales specified Annex IV, apply:

(a) The best available techniques, taking into

consideration Annex III, to each new

stationary source within a major stationary

source category for which annex III

identifies best available techniques;

(b) The limit values specified in annex V to

each new stationary source within a major

stationary source category. A Party may, as

an alternative, apply different emission

reduction strategies that achieve equivalent

overall emission levels;

(c) The best available techniques, taking into

consideration annexIII, to each existing

stationary source within a major stationary

source category for which annex III

identifies best available techniques. A Party

may, as an alternative, apply different

emission reduction strategies that achieve

equivalent overall emission reductions;

(d) The limit values specified in annex V to

each existing stationary source within a

major stationary source category, insofar as

this is technically and economically feasible.

A Party may, as an alternative, apply

different emission reduction strategies that

achieve equivalent overall emission

reductions.

3. Each Party shall apply product control

measures in accordance with the conditions

and timescales specified in annex VI.

4. Each Party should consider applying

additional product management measures,

taking into consideration annex VII.

5. Each Party shall develop and maintain

emission inventories for the heavy metals

listed in annex I, for those Parties within the

geographical scope of EMEP, using as a

minimum the methodologies specified by

the Steering Body of EMEP, and, for those

Parties outside the geographical scope of

EMEP, using as guidance the methodologies

developed through the work plan of the

Executive Body.

6. A Party that, after applying paragraphs 2

and 3 above, cannot achieve the

requirements of paragraph 1 above for a

heavy metal listed in annexI, shall be

exempted from its obligations in paragraph 1

above for that heavy metal.

7. Any Party whose total land area is greater

than 6,000,000 km2 shall be exempted from

its obligations in paragraphs 2 (b), (c), and

(d) above, if it can demonstrate that, no later

than eight years after the date of entry into

force of the present Protocol, it will have

reduced its total annual emissions of each of

the heavy metals listed in annex I from the

source categories specified in annex II by at

least 50 per cent from the level of emissions

from these categories in the reference year

specified in accordance with annex I. A

Party that intends to act in accordance with

this paragraph shall so specify upon

signature of, or accession to, the present

Protocol.

Article 4

EXCHANGE OF INFORMATION AND

TECHNOLOGY

1. The Parties shall, in a manner consistent

with their laws, regulations and practices,

facilitate the exchange of technologies and

techniques designed to reduce emissions of

heavy metals, including but not limited to

exchanges that encourage the development

of product management measures and the

application of best available techniques, in

particular by promoting:

(a) The commercial exchange of available

technology;

(b) Direct industrial contacts and

cooperation, including joint ventures;

(c) The exchange of information and

experience; and

(d) The provision of technical assistance.

2. In promoting the activities specified in

paragraph 1 above, the Parties shall create

favourable conditions by facilitating

contacts and cooperation among appropriate

organizations and individuals in the private

and public sectors that are capable of

providing technology, design and

engineering services, equipment or finance.

Article 5

STRATEGIES, POLICIES,

PROGRAMMES AND MEASURES

1. Each Party shall develop, without undue

delay, strategies, policies and programmes to

discharge its obligations under the present

Protocol.

2. A Party may, in addition:

(a) Apply economic instruments to

encourage the adoption of cost-effective

approaches to the reduction of heavy metal

emissions;

(b) Develop government/industry covenants

and voluntary agreements;

(c) Encourage the more efficient use of

resources and raw materials;

(d) Encourage the use of less polluting

energy sources;

(e) Take measures to develop and introduce

less polluting transport systems;

(f) Take measures to phase out certain heavy

metal emitting processes where substitute

processes are available on an industrial

scale;

(g) Take measures to develop and employ

cleaner processes for the prevention and

control of pollution.

3. The Parties may take more stringent

measures than those required by the present

Protocol.

Article 6

RESEARCH, DEVELOPMENT AND

MONITORING

The Parties shall encourage research,

development, monitoring and cooperation,

primarily focusing on the heavy metals

listed in annex I, related, but not limited, to:

(a) Emissions, long-range transport and

deposition levels and their modelling,

existing levels in the biotic and abiotic

environment, the formulation of procedures

for harmonizing relevant methodologies;

(b) Pollutant pathways and inventories in

representative ecosystems;

(c) Relevant effects on human health and the

environment, including quantification of

those effects;

(d) Best available techniques and practices

and emission control techniques currently

employed by the Parties or under

development;

(e) Collection, recycling and, if necessary,

disposal of products or wastes containing

one or more heavy metals;

(f) Methodologies permitting consideration

of socio-economic factors in the evaluation

of alternative control strategies;

(g) An effects-based approach which

integrates appropriate information, including

information obtained under subparagraphs

(a) to (f) above, on measured or modelled

environmental levels, pathways, and effects

on human health and the environment, for

the purpose of formulating future optimized

control strategies which also take into

account economic and technological factors;

(h) Alternatives to the use of heavy metals in

products listed in annex VI and VII;

(i) Gathering information on levels of heavy

metals in certain products, on the potential

for emissions of those metals to occur during

the manufacture, processing, distribution in

commerce, use, and disposal of the product,

and on techniques to reduce such emissions.

Article 7

REPORTING

1. Subject to its laws governing the

confidentiality of commercial information:

(a) Each Party shall report, through the

Executive Secretary of the Commission, to

the Executive Body, on a periodic basis as

determined by the Parties meeting within the

Executive Body, information on the

measures that it has taken to implement the

present Protocol;

(b) Each Party within the geographical scope

of EMEP shall report, through the Executive

Secretary of the Commission, to EMEP, on a

periodic basis to be determined by the

Steering Body of EMEP and approved by

the Parties at a session of the Executive

Body, information on the levels of emissions

of the heavy metals listed in annex I, using

as a minimum the methodologies and the

temporal and spatial resolution specified by

the Steering Body of EMEP. Parties in areas

outside the geographical scope of EMEP

shall make available similar information to

the Executive Body if requested to do so. In

addition, each Party shall, as appropriate,

collect and report relevant information

relating to its emissions of other heavy

metals, taking into account the guidance on

the methodologies and the temporal and

spatial resolution of the Steering Body of

EMEP and the Executive Body.

2. The information to be reported in

accordance with paragraph 1 (a) above shall

be in conformity with a decision regarding

format and content to be adopted by the

Parties at a session of the Executive Body.

The terms of this decision shall be reviewed

as necessary to identify any additional

elements regarding the format or the content

of the information that is to be included in

the reports.

3. In good time before each annual session

of the Executive Body, EMEP shall provide

information on the long-range transport and

deposition of heavy metals.

Article 8

CALCULATIONS

EMEP shall, using appropriate models and

measurements and in good time before each

annual session of the Executive Body,

provide to the Executive Body calculations

of transboundary fluxes and depositions of

heavy metals within the geographical scope

of EMEP. In areas outside the geographical

scope of EMEP, models appropriate to the

particular circumstances of Parties to the

Convention shall be used.

Article 9

COMPLIANCE

Compliance by each Party with its

obligations under the present Protocol shall

be reviewed regularly. The Implementation

Committee established by decision 1997/2

of the Executive Body as its fifteenth session

shall carry out such reviews and report to the

Parties meeting within the Executive Body

in accordance with the terms of the annex to

that decision, including any amendments

thereto.

Article 10

REVIEWS BY THE PARTIES AT

SESSIONS OF THE EXECUTIVE BODY

1. The Parties shall, at sessions of the

Executive Body, pursuant to article 10,

paragraph 2 (a), of the Convention, review

the information supplied by the Parties,

EMEP and other subsidiary bodies and the

reports of the Implementation Committee

referred to in article 9 of the present

Protocol.

2. The Parties shall, at sessions of the

Executive Body, keep under review the

progress made towards meeting the

obligations set out in the present Protocol.

3. The Parties shall, at sessions of the

Executive Body, review the sufficiency and

effectiveness of the obligations set out in the

present Protocol.

(a) Such reviews will take into account the

best available scientific information on the

effects of the deposition of heavy metals,

assessments of technological developments,

and changing economic conditions;

(b) Such reviews will, in the light of the

research, development, monitoring and

cooperation undertaken under the present

Protocol:

(i) Evaluate progress towards meeting the

objective of the present Protocol;

(ii) Evaluate whether additional emission

reductions beyond the levels required by this

Protocol are warranted to reduce further the

adverse effects on human health or the

environment; and

(iii) Take into account the extent to which a

satisfactory basis exists for the application of

an effects-based approach;

(c) The procedures, methods and timing for

such reviews shall be specified by the

Parties at a session of the Executive Body.

4. The Parties shall, based on the conclusion

of the reviews referred to in paragraph 3

above and as soon as practicable after

completion of the review, develop a work

plan on further steps to reduce emissions

into the atmosphere of the heavy metals

listed in annex I.

Article 11

SETTLEMENT OF DISPUTES

1. In the event of a dispute between any two

or more Parties concerning the interpretation

or application of the present Protocol, the

Parties concerned shall seek a settlement of

the dispute through negotiation or any other

peaceful means of their own choice. The

parties to the dispute shall inform the

Executive Body of their dispute.

2. When ratifying, accepting, approving or

acceding to the present Protocol, or at any

time thereafter, a Party which is not a

regional economic integration organization

may declare in a written instrument

submitted to the Depositary that, in respect

of any dispute concerning the interpretation

or application of the Protocol, it recognizes

one or both of the following means of

dispute settlement as compulsory ipso facto

and without special agreement, in relation to

any Party accepting the same obligation:

(a) Submission of the dispute to the

International Court of Justice;

(b) Arbitration in accordance with

procedures to be adopted by the Parties at a

session of the Executive Body, as soon as

practicable, in an annex on arbitration.

A Party which is a regional economic

integration organization may make a

declaration with like effect in relation to

arbitration in accordance with the

procedures referred to in subparagraph (b)

above.

3. A declaration made under paragraph 2

above shall remain in force until it expires in

accordance with its terms or until three

months after written notice of its revocation

has been deposited with the Depositary.

4. A new declaration, a notice of revocation

or the expiry of a declaration shall not in any

way affect proceedings pending before the

International Court of Justice or the arbitral

tribunal, unless the parties to the dispute

agree otherwise.

5. Except in a case where the parties to a

dispute have accepted the same means of

dispute settlement under paragraph 2, if after

twelve months following notification by one

Party to another that a dispute exists

between them, the Parties concerned have

not been able to settle their dispute through

the means mentioned in paragraph 1 above,

the dispute shall be submitted, at the request

of any of the parties to the dispute, to

conciliation.

6. For the purpose of paragraph 5, a

conciliation commission shall be created.

The commission shall be composed of equal

numbers of members appointed by each

Party concerned or, where the Parties in

conciliation share the same interest, by the

group sharing that interest, and a chairman

chosen jointly by the members so appointed.

The commission shall render a

recommendatory award, which the Parties

shall consider in good faith.

Article 12

ANNEXES

The annexes to the present Protocol shall

form an integral part of the Protocol. annex

III and VII are recommendatory in

character.

Article 13

AMENDMENTS TO THE PROTOCOL

1. Any Party may propose amendments to

the present Protocol.

2. Proposed amendments shall be submitted

in writing to the Executive Secretary of the

Commission, who shall communicate them

to all Parties. The Parties meeting within the

Executive Body shall discuss the proposed

amendments at its next session, provided

that the proposals have been circulated by

the Executive Secretary to the Parties at least

ninety days in advance.

3. Amendments to the present Protocol and

to annex I, II, IV, V and VI shall be adopted

by consensus of the Parties present at a

session of the Executive Body, and shall

enter into force for the Parties which have

accepted them on the ninetieth day after the

date on which two thirds of the Parties have

deposited with the Depositary their

instruments of acceptance thereof.

Amendments shall enter into force for any

other Party on the ninetieth day after the

date on which that Party has deposited its

instrument of acceptance thereof.

4. Amendments to annex III and VII shall be

adopted by consensus of the Parties present

at a session of the Executive Body. On the

expiry of ninety days from the date of its

communication to all Parties by the

Executive Secretary of the Commission, an

amendment to any such annex shall become

effective for those Parties which have not

submitted to the Depositary a notification in

accordance with the provisions of paragraph

5 below, provided that at least sixteen

Parties have not submitted such a

notification.

5. Any Party that is unable to approve an

amendment to annex III or VII shall so

notify the Depositary in writing within

ninety days from the date of the

communication of its adoption. The

Depositary shall without delay notify all

Parties of any such notification received. A

Party may at any time substitute an

acceptance for its previous notification and,

upon deposit of an instrument of acceptance

with the Depositary, the amendment to such

an annex shall become effective for that

Party.

6. In the case of a proposal to amend annex

I, VI or VII by adding a heavy metal, a

product control measure or a product or

product group to the present Protocol:

(a) The proposer shall provide the Executive

Body with the information specified in

Executive Body decision 1998/1, including

any amendments thereto; and

(b) The Parties shall evaluate the proposal in

accordance with the procedures set forth in

Executive Body decision 1998/1, including

any amendments thereto.

7. Any decision to amend Executive Body

decision 1998/1, shall be taken by consensus

of the Parties meeting within the Executive

Body and shall take effect sixty days after

the date of adoption.

Article 14

SIGNATURE

1. The present Protocol shall be open for

signature at Aarhus (Denmark) from 24 to

25 June 1998, then at United Nations

Headquarters in New York until 21

December 1998 by States members of the

Commission as well as States having

consultative status with the Commission

pursuant to paragraph 8 of Economic and

Social Council resolution 36 (IV) of 28

March 1947, and by regional economic

integration organizations, constituted by

sovereign States members of the

Commission, which have competence in

respect of the negotiation, conclusion and

application of international agreements in

matters covered by the Protocol, provided

that the States and organizations concerned

are Parties to the Convention.

2. In matters within their competence, such

regional economic integration organizations

shall, on their own behalf, exercise the rights

and fulfil the responsibilities which the

present Protocol attributes to their member

States. In such cases, the member States of

these organizations shall not be entitled to

exercise such rights individually.

Article 15

RATIFICATION, ACCEPTANCE,

APPROVAL AND ACCESSION

1. The present Protocol shall be subject to

ratification, acceptance or approval by

Signatories.

2. The present Protocol shall be open for

accession as from 21 December 1998 by the

States and organizations that meet the

requirements of article 14, paragraph 1.

Article 16

DEPOSITARY

The instruments of ratification, acceptance,

approval or accession shall be deposited

with the Secretary-General of the United

Nations, who will perform the functions of

Depositary.

Article 17

ENTRY INTO FORCE

1. The present Protocol shall enter into force

on the ninetieth day following the date on

which the sixteenth instrument of

ratification, acceptance, approval or

accession has been deposited with the

Depositary.

2. For each State and organization referred

to in article 14, paragraph 1, which ratifies,

accepts or approves the present Protocol or

accedes thereto after the deposit of the

sixteenth instrument of ratification,

acceptance, approval or accession, the

Protocol shall enter into force on the

ninetieth day following the date of deposit

by such Party of its instrument of

ratification, acceptance, approval or

accession.

Article 18

WITHDRAWAL

At any time after five years from the date on

which the present Protocol has come into

force with respect to a Party, that Party may

withdraw from it by giving written

notification to the Depositary. Any such

withdrawal shall take effect on the ninetieth

day following the date of its receipt by the

Depositary, or on such later date as may be

specified in the notification of the

withdrawal.

Article 19

AUTHENTIC TEXTS

The original of the present Protocol, of

which the English, French and Russian texts

are equally authentic, shall be deposited with

the Secretary-General of the United Nations.

IN WITNESS WHEREOF the undersigned,

being duly authorized thereto, have signed

the present Protocol.

DONE at Aarhus (Denmark), this twenty-

fourth day of June, one thousand nine

hundred and ninety-eight.

Bilaga I

TUNGMETALLER SOM HÄNVISAS TILL I

ARTIKEL 3, PUNKT 1, OCH REFERENSÅRET

FÖR SKYLDIGHETEN

Tungmetall

Referensår

Kadmium (Cd)

1990, eller något av åren 1985 till 1995 enligt specifikation av en

part vid ratifikation, godtagande, godkännande eller anslutning.

Bly (Pb)

1990, eller något av åren 1985 till 1995 enligt specifikation av en

part vid ratifikation, godtagande, godkännande eller anslutning.

Kvicksilver(Hg)

1990, eller något av åren 1985 till 1995 enligt specifikation av en

part vid ratifikation, godtagande, godkännande eller anslutning.

ANNEX I

HEAVY METALS REFERRED TO IN ARTICLE 3,

PARAGRAPH 1, AND THE REFERENCE YEAR

FOR THE OBLIGATION

Heavy metal

Reference year

Cadmium (Cd)

1990; or an alternative year from 1985 to 1995 inclusive, specified

by a Party upon ratification, acceptance, approval or accession.

Lead (Pb)

1990; or an alternative year from 1985 to 1995 inclusive, specified

by a Party upon ratification, acceptance, approval or accession.

Mercury (Hg)

1990; or an alternative year from 1985 to 1995 inclusive, specified

by a Party upon ratification, acceptance, approval or accession.

Bilaga II

KATEGORIER FÖR STATIONÄRA

ANLÄGGNINGAR

I. INLEDNING

1. Denna bilaga omfattar inte anläggningar eller delar av anläggningar för

forskning,

utveckling och provning av nya produkter och processer.

2. De tröskelvärden som anges nedan avser i regel produktionskapacitet eller

produktion.

Om en operatör utför flera aktiviteter som faller under samma underrubrik vid

samma

anläggning eller på samma plats, räknas kapaciteten för sådana aktiviteter

samman.

II. LISTA ÖVER KATEGORIER

Kategori

Beskrivning av kategorier

1

Förbränningsanläggningar med nettoberäknad värmetillförsel som överstiger

50 MW.

2

Metallmalmanläggningar (inklusive metallsulfidmalm) eller anläggningar för

sligrostning eller sintring med en kapacitet som överstiger 150 ton sinter per

dag för järnmalm eller slig, och 30 ton sinter per dag för rostning av koppar,

bly eller zink samt all behandling av guld- och kvicksilvermalm.

3

Anläggningar för tackjärns- eller ståltillverkning (primär- eller

sekundärsmältning, inklusive elektriska ljusbågsugnar) inklusive

stränggjutning, med en kapacitet som överstiger 2,5 ton per timme.

4

Järnmetallgjuterier med en produktionskapacitet som överstiger 20 ton per

dag.

5

Anläggningar för tillverkning av koppar, bly och zink från malm, slig eller

returråvara genom metallurgiska processer med en kapacitet som överstiger

30 ton metall per dag för primäranläggningar och 15 ton metall per dag för

sekundäranläggningar och för all primärproduktion av kvicksilver.

6

Anläggningar för smältning (rening, gjutning etc.) inklusive legering av

koppar, bly, zink och återvunna produkter, med en smältkapacitet som

överstiger 4 ton per dag för bly och 20 ton per dag för koppar och zink.

7

Anläggningar för tillverkning av cementklinker i roterugnar, med en

produktionskapacitet som överstiger 500 ton per dag eller i andra ugnar med

en produktionskapacitet som överstiger 50 ton per dag.

8

Anläggningar för tillverkning av glas där bly används i processen, med en

smältkapacitet som överstiger 20 ton per dag.

9

Anläggningar för kloralkali-tillverkning genom elektrolys med hjälp av

kvicksilvermetoden.

10

Förbränningsanläggningar för farligt eller medicinskt avfall, med en

kapacitet som överstiger 1 ton per timme eller för samförbränning av farligt

eller medicinskt avfall som specificerats i enlighet med nationell lagstiftning.

11

Förbränningsanläggningar för kommunalt avfall, med en kapacitet som

överstiger 3 ton per timme eller för samförbränning av farligt eller

kommunalt avfall som specificerats i enlighet med nationell lagstiftning.

ANNEX II

STATIONARY SOURCE CATEGORIES

I. INTRODUCTION

1. Installations or parts of installations for research, development and the

testing of new

products and processes are not covered by this annex.

2. The threshold values given below generally refer to production capacities or

output.

Where one operator carries out several activities falling under the same

subheading at the

same installation or the same site, the capacities of such activities are added

together.

II. LIST OF CATEGORIES

Category

Description of the category

1

Combustion installations with a net rated thermal input exceeding 50 MW

2

Metal ore (including sulphide ore) or concentrate roasting or sintering

installations with a capacity exceeding 150 tonnes of sinter per day for

ferrous ore or concentrate, and 30 tonnes of sinter per day for the roasting

of copper, lead or zinc, or any gold and mercury ore treatment.

3

Metal ore (including sulphide ore) or concentrate roasting or sintering

installations with a capacity exceeding 150 tonnes of sinter per day for

ferrous ore or concentrate, and 30 tonnes of sinter per day for the roasting

of copper, lead or zinc, or any gold and mercury ore treatment.

4

Ferrous metal foundries with a production capacity exceeding 20 tonnes per

day.

5

Installations for the production of copper, lead and zinc from ore,

concentrates or secondary raw materials by metallurgical processes with a

capacity exceeding 30 tonnes of metal per day for primary installations and

15 tonnes of metal per day for secondary installations, or for any primary

production of mercury.

6

Installations for the smelting (refining, foundry casting, etc.), including the

alloying, of copper, lead and zinc, including recovered products, with a

melting capacity exceeding 4 tonnes per day for lead or 20 tonnes per day

for copper and zinc.

7

Installations for the production of cement clinker in rotary kilns with a

production capacity exceeding 500 tonnes per day or in other furnaces with

a production capacity exceeding 50 tonnes per day.

8

Installations for the manufacture of glass using lead in the process with a

melting capacity exceeding 20 tonnes per day.

9

Installations for chlor-alkali production by electrolysis using the mercury

cell process.

10

Installations for the incineration of hazardous or medical waste with a

capacity exceeding 1 tonne per hour, or for the co-incineration of

hazardous or medical waste specified in accordance with national

legislation.

11

Installations for the incineration of municipal waste with a capacity

exceeding 3 tonnes per hour, or for the co-incineration of municipal waste

specified in accordance with national legislation.

Bilaga III

BÄSTA TILLGÄNGLIGA TEKNIK FÖR

KONTROLL AV UTSLÄPP AV

TUNGMETALLER OCH DERAS FÖRENINGAR

FRÅN DE KATEGORIER ANLÄGGNINGAR SOM

ANGES I BILAGA II

I. INLEDNING

1. Syftet med denna bilaga är att förse parterna med riktlinjer för

identifiering av bästa

tillgängliga teknik för stationära anläggningar, för att parterna skall kunna

uppfylla sina

skyldigheter enligt detta protokoll.

2. Med "bästa tillgängliga teknik" (Best available technique - BAT) menas de

effektivaste

och mest avancerade utvecklingsnivåerna vad gäller aktiviteter och motsvarande

driftsmetoder som representerar praktiskt lämplig teknik som kan ligga till

grund för

utsläppsgränsvärden som fastställts för att förebygga och, när detta inte är

möjligt, allmänt

minska utsläppen och deras påverkan på miljön som helhet:

- Begreppet teknik inkluderar både den teknologi som används och det sätt på

vilket

anläggningen är konstruerad och byggd samt hur den underhålls, drivs och tas ur

bruk.

- Med tillgänglig teknik avses teknik som utarbetats så att den kan användas

inom den

aktuella branschen, under ekonomiskt och tekniskt genomförbara förhållanden, med

beaktande av kostnader och fördelar, oavsett om denna teknik används eller har

tagits fram

inom den aktuella partens territorium eller ej, så länge den är tillgänglig för

operatören i

rimlig utsträckning.

- Bästa avser mest effektiv för att uppnå en allmänt hög nivå på skyddet av

miljön som

helhet.

Vid fastställande av bästa tillgängliga teknik bör nedanstående faktorer

särskilt beaktas,

allmänt och i specialfall, liksom sannolika kostnader och fördelar till följd av

 en åtgärd

samt principerna avseende försiktighetsmått och förebyggande åtgärder:

- Användning av lågavfallsteknologi.

- Användning av mindre farliga substanser.

- Främjande av återvinning och återanvändning av substanser som genereras och

används i

processen, och av avfall.

- Jämförbara processer, hjälpmedel eller driftsmetoder som med framgång provats

industriellt.

- Tekniska framgångar och nya vetenskapliga insikter och förståelse.

- De berörda utsläppens beskaffenhet, effekter och omfattning.

- Datum för igångkörning av nya eller befintliga anläggningar.

- Tiden som behövs för att införa bästa tillgängliga teknik.

- Förbrukning av och beskaffenhet hos råmaterial (inklusive vatten) som används

i

processen, och dess energiutbyte.

- Behovet av att förebygga eller minimera utsläppens påverkan som helhet på

miljön samt

riskerna för miljön.

- Behovet av att förebygga olyckor och av att minimera olyckors konsekvenser för

 miljön.

Syftet med begreppet bästa tillgängliga teknik är inte att föreskriva någon

särskild teknik

eller teknologi, men att beakta den berörda anläggningens egenskaper, dess

geografiska

placering och de lokala miljöförhållandena.

3. Information beträffande åtgärder för kontroll av utsläpp och kostnader

baseras på

officiella dokument från verkställande organet och dess underordnade organ,

särskilt

dokument som mottagits och granskats av arbetsgruppen för tungmetallutsläpp och

förberedelsegruppen för tungmetaller. Dessutom har annan internationell

information om

bästa tillgängliga teknik tagits i beaktande (t.ex. Europeiska gemenskapens

tekniska

anteckningar om BAT, PARCOM:s rekommendationer om BAT samt information direkt

från experter).

4. Erfarenheterna från nya produkter och anläggningar som har processteknik för

lågutsläpp, liksom från anpassning av befintliga anläggningar, ökar stadigt.

Därför måste

denna bilaga regelbundet omarbetas och ändras.

5. I bilagan anges ett antal kontrollåtgärder som omfattar ett urval av

kostnader och

verkningsgrader. Valet av åtgärder i varje specifikt fall beror på, och kan

begränsas av, ett

antal faktorer som t.ex. ekonomiska förhållanden, teknisk infrastruktur,

befintliga

anordningar för utsläppskontroll, säkerhet, energiförbrukning och om det är en

ny eller

befintlig anläggning.

6. Denna bilaga omfattar utsläpp av kadmium, bly och kvicksilver och deras

föreningar i

fast (partikelbunden) form och/eller i gasform. Här tas vanligen inte bildandet

av dessa

föreningar i beaktande. Icke desto mindre har hänsyn tagits till effektiviteten

hos

anordningar för utsläppskontroll med avseende på tungmetallens fysiska

egenskaper,

särskilt för kvicksilver.

7. De utsläppsvärden som uttrycks med mg/m3 avser standardtillstånd (volym vid

273,15 K, 101,3 kPa, torr gas) utan korrigering av syreinnehållet om inget annat

 anges, och

beräknas i enlighet med utkast från CEN (Comité européen de normalisation) och i

 vissa

fall nationell provtagnings- och övervakningsteknik.

II. ALLMÄNT FÖREKOMMANDE ALTERNATIV FÖR KONTROLL AV

UTSLÄPP AV TUNGMETALLER OCH DERAS FÖRENINGAR

8. Det finns många metoder för kontroll och förebyggande av tungmetallutsläpp.

Åtgärder

för minskade utsläpp fokuseras på efteranpassningsteknik och

processmodifieringar

(inklusive underhåll och driftskontroll). Nedanstående åtgärder, vilka kan

utföras beroende

på de tekniska och ekonomiska omständigheterna, finns tillgängliga:

 (a) Tillämpning av processtekniker för lågutsläpp, särskilt i nya

anläggningar.

 (b) Utsläppsrening (sekundäråtgärder för utsläppsbegränsning) med

filter, skrubber,

adsorberare etc.

 (c) Byte eller beredning av råmaterial, bränslen och/eller andra

tillförda material

(t.ex. använda råmaterial med låg halt av tungmetall).

 (d) De bästa hanteringsmetoderna såsom god hushållning, förebyggande

underhållsprogram eller primäråtgärder som t.ex. inneslutning av stoftalstrande

enheter.

 (e) Lämplig miljöhanteringsteknik för användning och slutförvaring av

vissa

produkter som innehåller Cd, Pb, och/eller Hg.

9. Det är nödvändigt att övervaka procedurer för utsläppsbegränsning för att

garantera att

kontrollåtgärder och metoder genomförs korrekt och ger en effektiv minskning av

utsläppen. Övervakning av procedurer för utsläppsbegränsning skall omfatta

följande:

 (a) Utarbeta en förteckning över de utsläppsbegränsande åtgärder som

anges ovan

och som redan utförts.

 (b) Jämföra den faktiska minskningen av utsläpp av Cd, Pb och Hg med

målen i

detta protokoll.

 (c) Med hjälp av lämplig teknik karaktärisera kvantifierade utsläpp av

Cd, Pb och

Hg från relevanta källor.

 (d) Tillsynsmyndigheter som regelbundet granskar de utsläppsbegränsande

åtgärderna för att garantera deras fortsatta effektivitet.

10. Utsläppsbegränsande åtgärder skall vara kostnadseffektiva.

Kostnadseffektivitet kan

grundas på totalkostnaderna per år per reduceringsenhet (inklusive kapital- och

driftskostnader). Kostnaderna för minskade utsläpp bör även beaktas med hänsyn

till hela

processen.

III. KONTROLLTEKNIK

11. De största kategorierna när det gäller tillgängliga tekniska lösningar för

kontroll av

utsläppsbegränsning av Cd, Pb och Hg är primäråtgärder som t.ex. byte av

råmaterial

och/eller bränsle och processteknik för lågutsläpp, och sekundäråtgärder som

t.ex. kontroll

av flyktiga utsläpp och utsläppsrening. I kapitel IV specificeras

sektorspecifika tekniska

lösningar.

12. Data om effektivitet erhålls från driftserfarenhet och anses återspegla

dugligheten för

befintliga anläggningar. Den allmänna effektiviteten beträffande minskning av

utsläpp av

rökgaser och flyktiga ämnen beror i stor utsträckning på evakueringsprestanda

för gas- och

stoftavskiljare (t.ex. avsugningskåpor). En infångnings/avskiljningseffektivitet

 på över 99

% har påvisats. Erfarenheten visar att kontrollåtgärder kan minska

totalutsläppen med 90 %

eller mer i särskilda fall.

13. I fallet med partikelbundna utsläpp av Cd, Pb och Hg kan metallerna infångas

 med

anordningar för stoftavskiljning. I tabell 1 anges typiska stoftkoncentrationer

efter

gasrening med utvalda tekniska lösningar. De flesta av dessa åtgärder har

tillämpats över

flera sektorer. I tabell 2 finns en översikt över lägsta förväntade prestanda

vad gäller

utvalda tekniska lösningar för infångande av gasformigt kvicksilver.

Tillämpningen av

dessa åtgärder beror på de specifika processerna och är mest relevant om det är

en hög

koncentrationen av kvicksilver i rökgaserna.

Tabell 1: Prestanda för anordningar för stoftavskiljning uttryckt som

genomsnittlig

stoftkoncentration per timme.

Stoftkoncentrationer efter rening (mg/m3)

Textila spärrfilter

Textila spärrfilter, membrantyp

Torra elektrofilter

Våta elektrofilter

Högeffektiva skrubbers

Anm: Medium- och lågtrycksskrubbers och cyklonseparatorer är normalt mindre

effektiva

för stoftavskiljning.

Tabell 2: Lägsta förväntade prestanda för kvicksilverseparatorer uttryckt som

genomsnittlig stoftkoncentration per timme.

Innehåll av kvicksilver efter rening

(mg/m3)

Selenfilter

Selenskrubber

Kolfilter

Kolinsprutning + stoftavskiljare

Odda Norzink-kloridprocessen

Blysulfidprocessen

Bolkemprocessen (Tiosulfat)

14. Man bör vara noggrann med att säkerställa att dessa kontrolltekniker inte

skapar andra

miljöproblem. En särskild process bör inte väljas på grund av dess låga värden

för utsläpp i

luften om detta förvärrar den totala miljöpåverkan från utsläpp av tungmetaller,

 t.ex.

beroende på ökad förorening av vatten genom vätskeformiga utsläpp. Även

hanteringen av

insamlat stoft vid förbättrad gasrening måste tas i beaktande. En negativ

miljöpåverkan från

hanteringen av sådant avfall reducerar vinsten från minskad stoftmängd och

minskade

utsläpp i luften från processen.

15. Utsläppsbegränsande åtgärder kan fokuseras på processtekniska lösningar

likväl som på

utsläppsrening. Dessa två är inte oberoende av varandra. Valet av en specifik

process kan

utesluta vissa metoder för gasrening.

16. Valet av kontrollteknik beror på parametrar som t.ex. koncentration av

och/eller

bildande av föroreningar i rågasen, gasens flödesmängd och temperatur etc.

Följaktligen

kan användningsområdena överlappa varandra. I så fall måste den lämpligaste

tekniken

väljas i enlighet med omständigheterna i det specifika fallet.

17. Nedan beskrivs lämpliga åtgärder för att minska rökgasutsläpp inom olika

sektorer.

Flyktiga utsläpp måste beaktas. Kontroll av stoftutsläpp i samband med tömning,

hantering

och lagring av råmaterial eller biprodukter, även om det inte är relevant för

långväga

spridning, kan vara viktigt för den lokala miljön. Utsläppen kan minskas genom

att dessa

aktiviteter flyttas till helt slutna byggnader som kan utrustas med ventilation

och

stoftavskiljare, våtavskiljare eller andra lämpliga kontrollanordningar. Vid

materiallagring

utomhus bör materialet skyddas mot väder och vind. Lagerområden och -körbanor

bör

hållas rena.

18. De siffror för investeringar och kostnader som visas i tabellerna kommer

från olika

källor och är mycket fallspecifika. De uttrycks i US-dollar enligt 1990 års

värde (1 US-

dollar (1990) = 0,8 ECU (1990)). De beror på faktorer som t.ex.

anläggningskapacitet,

verkningsgraden hos reningen, rågaskoncentration, typ av teknik och val av nya

anläggningar i motsats till anpassning av befintliga.

IV. SEKTORER

19. Detta kapitel innehåller en tabell per relevant sektor med de största

utsläppskällorna,

kontrollåtgärder baserade på bästa tillgängliga teknik och deras specifika

reduceringsverkningsgrad samt tillhörande kostnader när de finns tillgängliga.

Reduceringsverkningsgraden avser direkta utsläpp av rökgaser om inget annat

anges i

tabellerna.

Förbränning av fossila bränslen i allmännyttiga och industriella pannor (bilaga

II, kategori

1)

20. Förbränningen av kol i allmännyttiga och industriella pannor är en

huvudkälla till

antropogena kvicksilverutsläpp. Halten av tungmetaller är normalt flera gånger

större i kol

än i olja eller naturgas.

21. Förbättrad verkningsgrad för energiomvandling och energibesparingar kommer

att

resultera i minskade tungmetallutsläpp beroende på minskat behov av bränsle.

Förbränning

av naturgas eller alternativa bränslen med låga halter tungmetall i stället för

kol resulterar

också i en signifikant minskning av utsläpp av t.ex. kvicksilver.

Gaskombikraftverkteknik

är en ny teknik med resurser för lågutsläpp.

22. Förutom kvicksilver släpps tungmetaller ut i fast form tillsammans med

partiklar av

flygaska. Olika tekniker för kolförbränning uppvisar alstring av flygaska i

varierande

omfattning. Mängden flygaska är 20 40 % vid användning av

rostförbränningspannor, 15

% vid förbränning på fluidiserad bädd, 70-100 % vid användning av ångpanna

(torr)

(förbränning av pulvriserat kol). Man har konstaterat att tungmetallhalten är

högre i små

partiklar av flygaska.

23. Rening, t.ex. tvättning eller bio-behandling av kol minskar

tungmetallinnehållet

som är knutet till oorganiskt material i kolet. Graden av avlägsnade

tungmetaller varierar

emellertid kraftigt med denna teknik.

24. Mer än 99,5 % stoft kan avlägsnas med hjälp av elektrostatisk

stoftavskiljning

(Electrostatic precipitation ESP) eller textila spärrfilter (Fabric filter FF)

vilka kan uppnå

stoftkoncentrationer på ca 20 mg/m3 i många fall. Förutom vad gäller kvicksilver

 kan

tungmetallutsläpp minskas med åtminstone 90-99 %. Den lägre siffran anger de mer

lättflyktiga ämnena. Låg filtertemperatur bidrar till att reducera halten av

gasformigt

kvicksilver i utsläppsgaserna.

25. Även tillämpning av tekniska lösningar för att minska utsläpp av

kväveoxider,

svaveldioxid samt stoft från förbränningsgasen kan avlägsna tungmetaller.

Potentiell

överföring till andra media bör undvikas genom lämplig behandling av

avloppsvattnet.

26. Med ovan nämnda tekniska lösningar varierar effektiviteten vid avlägsnande

av

kvicksilver kraftigt från anläggning till anläggning, vilket kan ses i tabell 3.

 Forskning

pågår för att utveckla tekniska lösningar för avlägsnande av kvicksilver, men

bästa

tillgängliga teknik för detta specifika ändamål kommer att identifieras först

när sådana

tekniska lösningar blir industriellt tillgängliga.

Tabell 3: Kontrollåtgärder, reduceringsverkningsgrad och kostnader för utsläpp

vid

förbränning av fossila bränslen

Utsläppskälla

Kontrollåtgärd(er)

Reduceringsverk-

ningsgrad (%)

Kostnad för

utsläppsbegränsande

åtgärd

Förbränning av

eldningsolja

Omställning från

eldningsolja till gas

Cd och Pb: 100

Hg: 70 80

Mycket fallspecifika

Förbränning av kol

Omställning från kol till

bränslen med lägre

utsläpp av tungmetaller

Stoft: 70 100

Mycket fallspecifika

ESP (kalla sidan)

Cd och Pb: > 90

Hg: 10-40

Speciella investeringar

 5-10 US$/m3

utsläppsgas per timme

(> 200 000 m3/t)

Avsvavling av våt

rökgas (FGD) a/

Cd och Pb: > 90

Hg: 10-90 b/

..

Textila filter (FF)

Cd: > 95

 Pb: > 99

Hg: 10-60

Speciella investeringar

 5-15 US$/m3

utsläppsgas per timme

(> 200 000 m3/t)

a/ Effektiviteten vid avlägsnande av kvicksilver ökar i proportion till mängden

joniskt

kvicksilver. Anläggningar för selektiv katalytisk reduktion (SCR) främjar

bildning av

Hg(II).

b/ Detta avser huvudsakligen minskning av SO2. Minskningen av utsläpp av

tungmetaller

är en positiv bieffekt. (Speciell investering, 60-250 US$/kW.)

Primär järn- och stålindustri (bilaga II, kategori 2)

27. I detta avsnitt behandlas utsläpp från sinterverk, pelletanläggningar,

masugnar och

stålverk med LD-ugnar. Utsläpp av Cd, Pb och Hg sker i samband med partikulära

utsläpp.

Halten av dessa tungmetaller i stoftutsläppet beror på sammansättningen av

råmaterialet

och vilka typer av legeringsmetaller som tillsätts i ståltillverkningen. De

viktigaste

utsläppsbegränsande åtgärderna sammanfattas i tabell 4. Textila spärrfilter bör

användas

överallt där så är möjligt. Där detta inte är möjligt kan elektrostatiska

stoftavskiljare

och/eller högeffektiva skrubber-metoder användas.

28. När bästa tillgängliga teknik används inom primär järn- och stålindustri kan

 det totala

stoftutsläppet som är direkt relaterat till processen minskas till följande

nivåer:

Sinterverk 40-120 g/Mg

Pelletanläggningar 40 g/Mg

Masugnar 35-50 g/Mg

LD-ugnar 35-70 g/Mg.

29. Rökgasrening med textila spärrfilter minskar stoftinnehållet till mindre än

20 mg/m3,

medan man med elektrostatiska avskiljare (elektrofilter) och skrubbrar kan

minska

stoftinnehållet till 50 mg/m3 (medelvärde beräknat per timme). I många

tillämpningar med

textila spärrfilter inom primär järn- och stålindustri kan man dock uppnå

avsevärt lägre

värden.

Tabell 4: Utsläppskällor, kontrollåtgärder, reduceringsverkningsgrad och

åtgärdskostnader inom primär järn- och stålindustri

Utsläpps-

källa

Kontrollåtgärd(er)

Reducerings-

verkningsgrad

(%)

Kostnad för

utsläppsbegränsande

åtgärd (total kostnad

i US $)

Sinterverk

Utsläppsoptimerad sintring

Skrubbrar och elektrofilter

Textila spärrfilter

ca 50

> 90

> 99

..

..

Pelletanlägg-

ningar

Elektrofilter +

kalkstensreaktor + textila

spärrfilter

Skrubbrar

> 99

> 95

..

..

Masugnar

Rening av

masugnsgas

Textila spärrfilter /

elektrofilter

Våtskrubbrar

Våta elektrofilter

> 99

> 99

> 99

Elektrofilter: 0,24-

1/Mg tackjärn

..

..

LD-ugnar

Primär stoftfiltrering:

våtavskiljare / elektrofilter /

textila spärrfilter

> 99

Torra elektrofilter:

2,25/Mg stål

Sekundär stoftfiltrering:

torra elektrofilter / textila

spärrfilter

> 97

Textila spärrfilter:

0,26/Mg stål

Flyktiga

utsläpp

Övertäckta transportband,

kåpor, vätning av lagrade

råvaror, vägrengöring

80 - 99

..

30. Tekniska lösningar för direkt reducering och smältning är under utveckling

och

kommer att kunna minska behovet av sinterverk och masugnar i framtiden.

Möjligheten att

använda dessa tekniska lösningar är beroende av malmkvaliteten och kräver att

slutprodukten bearbetas i en elektrisk bågugn, för vilken tillräckliga

utsläppsbegränsande

åtgärder måste vidtas.

Sekundär järn- och ståltillverkning (bilaga II, kategori 3)

31. Det är av största vikt att alla utsläpp uppsamlas effektivt. Detta kan

åstadkommas med

hjälp av kapsling eller flyttbara huvar, eller genom evakuering av hela

byggnaden. De

uppsamlade utsläppen måste renas. För alla stoftutsläppande processer inom den

sekundära

järn- och stålindustrin räknas stoftuppsamling i textila spärrfilter, som

reducerar

stoftinnehållet till mindre än 20 mg/m3, som bästa tillgängliga teknik. När

bästa tillgängliga

teknik används även för att begränsa flyktiga utsläpp kommer det specifika

stoftutsläppet

(inklusive flyktiga utsläpp som är direkt relaterade till processen) inte att

överstiga 0,1 till

0,35 kg/Mg stål. Det finns många exempel på stoftkoncentrationer under 10 mg/m3

i renad

gas när textila spärrfilter används. Det specifika stoftutsläppet i sådana fall

ligger normalt

under 0,1 kg/Mg.

32. Två olika typer av ugnar används för smältning av skrot: martinugnar och

elektriska

bågugnar, varav martinugnar är på väg att avvecklas.

33. Halten av de aktuella tungmetallerna i stoftutsläppet beror på

sammansättningen av det

järn- och stålskrot som används samt på vilka typer av legeringsmetaller som

tillsätts i

ståltillverkningen. Mätningar av utsläpp från elektriska bågugnar har visat att

95 % av

kvicksilverutsläppen och 25 % av kadmiumutsläppen sker i ångform. De viktigaste

utsläppsbegränsande åtgärderna sammanfattas i tabell 5.

Tabell 5: Utsläppskällor, kontrollåtgärder, reduceringsverkningsgrad och

åtgärdskostnader inom sekundär järn- och stålindustri

Utsläpps-

källa

Kontrollåtgärd(er)

Reducerings-

verkningsgrad

(%)

Kostnad för

utsläppsbegränsande åtgärd

(total kostnad i US $)

Elektrisk

bågugn

Elektrofilter

Textila spärrfilter

> 99

 > 99,5

..

Textila spärrfilter: 24/Mg stål

Järngjuterier (bilaga II, kategori 4)

34. Det är av största vikt att alla utsläpp uppsamlas effektivt. Detta kan

åstadkommas med

hjälp av kapsling eller flyttbara huvar, eller genom evakuering av hela

byggnaden. De

uppsamlade utsläppen måste renas. I järngjuterier används kupolugnar och

induktionsugnar. Direkta partikelutsläpp och gasformiga tungmetallutsläpp sker

speciellt

under smältningsprocessen, och ibland i mindre utsträckning under

gjutningsprocessen.

Flyktiga utsläpp sker vid råmaterialhantering, smältning, gjutning och rensning.

 De

viktigaste utsläppsbegränsande åtgärderna sammanfattas i tabell 6, tillsammans

med nåbara

reduceringsverkningsgrader samt kostnader, när dessa uppgifter varit

tillgängliga. Dessa

åtgärder kan minska stoftkoncentrationen till 20 mg/m3 eller lägre.

35. Inom järngjuteribranschen finns en stor mängd olika anläggningar. För

befintliga

mindre anläggningar kan det visa sig att åtgärderna i tabell 6 inte är

ekonomiskt

genomförbara, och att de sålunda inte motsvarar bästa tillgängliga teknik.

Tabell 6: Utsläppskällor, kontrollåtgärder, reduceringsverkningsgrad och

åtgärdskostnader inom järngjuteribranschen.

Utsläpps-

källa

Kontrollåtgärd(er)

Reducerings-

verkningsgrad

(%)

Kostnad för

utsläppsbegränsande åtgärd

(total kostnad i US $)

Elektrisk

bågugn

Elektrofilter

Textila spärrfilter

> 99

 > 99,5

..

Textila spärrfilter: 24/Mg järn

Induktions-

ugn

Textila spärrfilter/torr

absorption + textila

spärrfilter

> 99

..

Kallbläster-

kupolugn

Utsug under

inmatningen: Textila

spärrfilter

> 98

..

Utsug i kupoltoppen:

Textila spärrfilter +

förfiltrering av stoft

Textila spärrfilter +

kemisk adsorption

> 97

> 99

8-12/Mg järn

45/Mg järn

Varmbläster-

kupolugn

Textila spärrfilter +

förfiltrering av stoft

Våtskrubber med

roterande hjul /

venturi-skrubber

> 99

> 97

23/Mg järn

..

Primär- och sekundärindustri för andra metaller (bilaga II, kategori 5 och 6)

36. I detta avsnitt behandlas utsläpp och utsläppskontroll av Cd, Pb och Hg i

primär- och

sekundärtillverkning av andra metaller än järn, t.ex. bly, koppar, zink, tenn

och nickel.

Beroende på det stora antalet olika råmaterial och de olika processer som

används, kan

nästan alla typer av tungmetaller och tungmetallföreningar släppas ut från den

här sektorn.

Med tanke på de tungmetaller som behandlas i denna bilaga är tillverkning av

koppar, bly

och zink speciellt intressant.

37. Kvicksilvermalm och -koncentrat behandlas först genom krossning och ibland

siktning.

Malmutvinningsteknik används inte i någon större utsträckning, även om flotation

 har

använts vid vissa anläggningar för utvinning av lågvärdig malm. Den krossade

malmen

hettas sedan upp antingen i retortrar vid små kvantiteter, eller i ugnar vid

stora kvantiteter,

till en temperatur vid vilken kvicksilversulfid sublimeras. Den utvunna

kvicksilverångan

kondenseras i ett kylsystem och samlas upp som kvicksilvermetall. Sot från

kondensorerna

och sedimenteringstankarna bör tas bort och behandlas med kalksten eller

återföras till

retorten eller ugnen.

38. Följande tekniska lösningar kan användas för effektiv återvinning av

kvicksilver:

- Tillämpa åtgärder som minskar stoftbildning under brytning och

materiallagring,

inkluderande begränsning av storleken på materiallagren.

- Använda indirekt ugnsuppvärmning.

- Hålla malmen så torr som möjligt.

- Hålla gastemperaturen endast 10 till 20 C över daggpunkten när den förs in i

kondensorn.

- Hålla utloppstemperaturen så låg som möjligt.

- Låta reaktionsgasen passera en efterkondenseringsskrubber och/eller ett

selenfilter.

Stoftbildningen kan hållas låg genom indirekt uppvärmning, separat behandling av

finkornig malm och kontroll av malmens vattenhalt. Stoftet bör separeras från de

 heta

reaktionsgaserna med cyklonavskiljare och/eller elektrostatiska avskiljare innan

 de förs in i

kondenseringsenheten.

39. Vid guldframställning med amalgamering kan man använda metoder som liknar

dem

som används för kvicksilver. Guld framställs också med andra metoder än

amalgamering,

vilka anses vara att föredra i nya anläggningar.

40. Andra metaller än järn framställs mest från sulfidhaltiga malmer. Av

tekniska skäl och

av kvalitetsskäl måste rökgaserna genomgå en grundlig stoftfiltrering (

mg/m3) och kan

också kräva att ytterligare kvicksilver avlägsnas innan de kan föras vidare till

 fabriker som

använder kontaktmetoden för SO3-framställning, något som också minimerar utsläpp

 av

tungmetaller.

41. Textila spärrfilter bör användas när detta är lämpligt. På detta sätt kan en

stoftkoncentration som är lägre än 10 mg/m3 uppnås. Stoft från all

smältmetallurgisk

bearbetning bör samlas upp och återanvändas inom anläggningen eller i annan

anläggning

för att undvika yrkessjukdomar.

42. När det gäller primär blyframställning, visar primära erfarenheter att det

finns nya

intressanta tekniska lösningar för smältreduktion utan sintring av koncentraten.

 Dessa

processer är exempel på en ny generation av autogen smältningsteknik för bly som

förorenar mindre och förbrukar mindre energi.

43. Sekundärt bly framställs mest från begagnade bil- och lastbilsbatterier som

demonteras

innan de matas in i smältugnar. Bästa tillgängliga teknik bör inkludera en

smältoperation i

en kort roterugn eller schaktugn. Med oxy-fuel-brännare kan rökgasvolym och

flygstoft

reduceras med 60 %. Rökgasrening med textila spärrfilter möjliggör

stoftkoncentrationer

under 5 mg/m3.

44. Primär zinkframställning sker genom användandet av en hydrometallurgisk

process (ett

förfarande där man rostar, lakar och elektrolyserar). Trycklakning kan vara ett

alternativ till

rostning och kan anses som en bästa tillgängliga teknik för nya anläggningar

beroende på

koncentrationsvärdena. Utsläpp från smältmetallurgisk zinkframställning i

Imperial

Smelting-ugnar (IS-ugnar) kan minimeras genom att man använder dubbel klocka på

masugnens uppsättningsmål, rengöring med högeffektiva skrubbrar, effektiv

evakuering

och rening av gaser från slagg och blygjutning, samt rening (

CO-rika

rökgaserna från ugnen.

45. Vid återvinning av zink från oxiderade restprodukter behandlas

restprodukterna i en IS-

ugn. Mycket lågvärdiga restprodukter och rökgasstoft (t.ex. från stålindustrin)

behandlas

först i roterugnar (Waelz-ugnar) i vilka en högvärdig zinkoxid framställs.

Metallmaterial

återanvänds genom smältning antingen i induktionsugnar eller i ugnar som värms

upp

direkt eller indirekt med naturgas eller flytande bränslen, eller i New

Jersey-retortrar i vilka

en stor variation av metalloxid- och metallinnehållande sekundärmaterial kan

återanvändas.

Zink kan även utvinnas ur slagg från blyugnar genom en "slag fuming"-process.

Tabell 7 (a): Utsläppskällor, kontrollåtgärder, reduceringsverkningsgrad och

åtgärdskostnader inom primärindustri för andra metaller än järn.

Utsläpps-

källa

Kontrollåtgärd(er)

Reducerings-

verkningsgrad

(%)

Kostnad för

utsläppsbegränsande

åtgärd

(total kostnad i US $)

Flyktiga

utsläpp

Utsugshuvar, kåpor, etc.

Rökgasrening med textila

spärrfilter

> 99

..

Rostning /

sintring

Dragsintring: elektrofilter +

skrubber (före

svavelsyrafabriker med

dubbel kontaktmetod) +

textila spärrfilter för

restgaser

..

7-10/Mg H2SO4

Konventionell

smältning

(reduktion i

masugn)

Schaktugn: sluten överdel/

effektiv evakuering vid

tappningshål + textila

spärrfilter, täckta

tappningsrännor, dubbel

klocka på masugnens

uppsättningsmål

..

..

Imperial

smelting

Högeffektiva skrubbrar

> 95

..

Venturi-skrubbrar

..

..

Dubbel klocka på

masugnens uppsättningsmål

..

4/Mg producerad metall

Trycklakning

Tillämpning beror på

koncentratets

lakningsegenskaper

> 99

beror på anläggningen

Direkta

smältreduk-

tionsprocesser

Direktsmältning, t.ex.

Kivcet, Outokumpu- och

Mitsubishi-processen

..

..

Smältbad, t.ex. roterande

konverter med luft-

/syretillförsel uppifrån,

Ausmelt-, Isasmelt-, QSL-

och Noranda-processen

Ausmelt: Pb 77,

Cd 97, QSL:

Pb 92, Cd 93

QSL: driftskost-nader

60/Mg Pb

Tabell 7 (b): Utsläppskällor, kontrollåtgärder, reduceringsverkningsgrad och

åtgärdskostnad inom sekundärindustri för andra metaller än järn.

Utsläpps-

källa

Kontrollåtgärd(er)

Reducerings-

verkningsgrad

(%)

Kostnad för

utsläppsbegränsande

åtgärd

(total kostnad i US $)

Blyframställn

ing

Kort roterugn: utsugshuvar

för avtappningshål + textila

spärrfilter,

rörvärmeväxlare, oxy-fuel-

brännare

99,9

45/Mg Pb

Zinkframställ

ning

Imperial smelting

> 95

14/Mg Zn

46. Generellt bör processer kombineras med effektiva stoftuppsamlingsanordningar

 för

både primärgaser och flyktiga utsläpp. De viktigaste utsläppsbegränsande

åtgärderna

sammanfattas i tabell 7 (a) och (b). Med textila spärrfilter har i vissa fall

stoftkoncentrationer under 5 mg/m3 uppnåtts.

Cementindustri (bilaga II, kategori 7)

47. I cementugnar kan sekundärbränslen såsom avfallsolja och begagnade bildäck

användas. När avfall används, bör samma utsläppskrav som för avfallsförbränning

tillämpas, och om farligt avfall används bör även utsläppskraven för förbränning

 av farligt

avfall tillämpas, beroende på i vilka mängder det används. Detta avsnitt gäller

dock ugnar

som eldas med fossila bränslen.

48. Partikulärt material släpps ut i alla stadier av cementframställning, vilka

omfattar

materialhantering, råmaterialberedning (krossning, torkning),

klinkertillverkning och

cementberedning. Tungmetaller tillförs cementugnarna via råmaterialen, fossila

bränslen

och avfallsbränslen.

49. Följande ugnstyper används för klinkertillverkning: lång våt roterugn, lång

torr

roterugn, roterugnar med cyklonförvärmning, roterugnar med rostförvärmning och

schaktugnar. Med avseende på energiåtgång och utsläppsbegränsning är roterugnar

med

cyklonförvärmning att föredra.

50. För att utnyttja värmeåtervinning leds rökgaserna från roterugnen genom

förvärmningssystemet och vertikalkvarnarna (om sådana finns) innan de filtreras.

 Det

uppsamlade stoftet återförs till råmaterialet.

51. Mindre än 0,5 % av det bly och kadmium som tillförs ugnen släpps ut i

rökgaserna. Det

höga alkali-innehållet och skrubberoperationen i ugnen bidrar till att

metallerna hålls kvar i

klinkern eller ugnsstoftet.

52. Tungmetallutsläpp i atmosfären kan minskas t.ex. genom att det uppsamlade

stoftet leds

bort och lagras i stället för att återföras till råmaterialmatningen. I varje

enskilt fall bör man

dock överväga konsekvenserna av att tungmetallerna släpps ut i upplaget. En

annan

möjlighet är att använda hetmjöls-bypass, där kalicinerat hetmjöl delvis tas

bort direkt

framför ugnsöppningen och matas in i cementberedningen. Alternativt kan stoftet

tillsättas

till klinkret. En annan viktig åtgärd är en välkontrollerad stabil ugnsdrift så

att nödstopp av

de elektrostatiska avskiljarna undviks. Sådana nödstopp kan orsakas av för höga

CO-

koncentrationer. Det är viktigt att se till att nödstopp inte orsakar toppar av

höga

tungmetallutsläpp.

53. De viktigaste utsläppsbegränsande åtgärderna sammanfattas i tabell 8. För

att minska

direkt stoftutsläpp från krossar, kvarnar och torkar används vanligtvis textila

spärrfilter,

medan rökgaser från ugnar och klinkerkylning kontrolleras med elektrostatiska

avskiljare.

Med elektrostatiska avskiljare kan stoftkoncentrationen reduceras till under 50

mg/m3. Med

textila spärrfilter kan stoftkoncentrationen i den renade gasen reduceras till

10 mg/m3.

Table 8: Utsläppskällor, kontrollåtgärder, reduceringsverkningsgrad och

kostnader

för cementindustrin

Utsläppskälla

Kontroll-

åtgärd(er)

Reduceringsverk-

ningsgrad (%)

Kostnad för

utsläpps-

begränsning

Direkta utsläpp från

krossar, kvarnar,

torkar

Textila spärrfilter

Cd, Pb: > 95

..

Direkta utsläpp från

roterugnar,

klinkerkylare

Elektrofilter

Cd, Pb: > 95

..

Direkta utsläpp från

roterugnar

Koladsorption

Hg: > 95

..

Glasindustrin (bilaga II, kategori 8)

54. Inom glasindustrin är blyutsläpp speciellt relevanta i olika typer av glas

där bly används

som råvara (t.ex. kristallglas, katodstrålerör). För sodaglas är blyutsläppen

beroende av

kvaliteten på det recirkulerade glaset som används i processen. Blyinnehållet i

stoftet från

kristallglassmältning ligger normalt på 20-60 %.

55. Stoftutsläpp härrör främst från mängblandningen, ugnar, diffusa läckage från

ugnsöppningar samt slipning och blästring av glasprodukter. De beror i synnerhet

 på vilket

bränsle som används, ugnstyp och typ av glas som produceras. Oxy-fuel-brännare

kan

reducera volymen av utsläppsgaser och produktionen av flygaska med 60 %.

Blyutsläppen

från elektrisk uppvärmning är mycket lägre än från eldning med olja eller gas.

56. Mängen smälts i kontinuerliga vannor, dagvannor eller deglar. Under

smältcykeln i

diskontinuerliga ugnar varierar stoftutsläppet mycket. Stoftutsläppet från

kristallglasvannor

(

pottaskeglas).

57. Några åtgärder för att minska de direkta metallinnehållande stoftutsläppen

är:

pelletering av glasmängen, byte av uppvärmningssystem från olje- eller

gaseldning till

elektrisk uppvärmning, tillsats av större del återvunnnet glas i mängen och

användning av

bättre kvalitet på råvarorna (storleksfördelning) och återvunnet glas (genom att

 undvika

blyinnehållande fraktioner). Gaserna kan renas med textila spärrfilter vilket

minskar

utsläppen till under 10 mg/m3. Med elektrofilter kan man uppnå 30 mg/m3.

Motsvarande

effektivitet för utsläppsreducering ges i tabell 9.

58. Utvecklingen av glas utan blyföreningar pågår.

Tabell 9: Utsläppskällor, kontrollåtgärder, reduceringsverkningsgrad och

kostnader

för glasindustrin

Utsläpps-

källa

Kontroll-

åtgärd(er)

Verkningsgrad för

stoftreducering

(%)

Kostnader för utsläpps-

begränsning (total kostnad)

Direkta

utsläpp

Textila spärrfilter

> 98

..

Elektrofilter

> 90

..

Klor-alkaliindustrin (bilaga II, kategori 9)

59. I klor-alkaliindustrin produceras Cl2, alkalihydroxider och vätgas genom

elektrolys av

saltlösning. I existerande anläggningar används normalt kvicksilverprocessen

eller

diafragmaprocessen, vilka båda kräver införande av god praxis för att undvika

miljöproblem. Membranprocessen resulterar inte i några direkta

kvicksilverutsläpp. Den

uppvisar också en lägre elektrolytisk energi men högre värmebehov för

alkalihydroxidkoncentationer (den totala energibalansen resulterar i en svag

fördel för

membranmetoden i storleksordningen 10 till 15 %) samt en mer kompakt

cellprocess.

Därför anses detta alternativ vara att föredra vid nya anläggningar. Beslut 90/3

 från den 14

juni 1990 av PARCOM (the Commission for the Prevention of Marine Pollution from

Land-based Sources) rekommenderar att existerande klor-alkalifabriker som

använder

kvicksilvermetoden skall avvecklas så fort som är praktiskt möjligt, och målet

skall vara en

fullständig avveckling till 2010.

60. Investeringarna för att ersätta kvicksilverprocessen med membranprocessen

har

rapporterats ligga i området US$ 700-1000/Mg Cl2-kapacitet. Fastän ytterligare

kostnader

kan uppkomma på grund av, bland annat, högre tillverkningsomkostnader och högre

kostnader för att rena saltlösningen, kommer driftkostnaderna att sjunka i de

flesta fall.

Detta beror på att energikonsumtionen minskar och minskade kostnader för

avloppsvattenrening och avfallshantering.

61. Källorna för kvicksilverutsläppen till omgivningen i kvicksilverprocessen

är:

cellsalsventilationen, processutsläpp, produkterna och då framförallt vätgasen

samt

avloppsvatten. Speciellt viktigt, när det gäller utsläpp till atmosfären, är det

 diffusa

utsläppet av Hg från cellerna till cellsalen. Förebyggande åtgärder och kontroll

 är mycket

viktigt och skall prioriteras med avseende på varje källas relativa betydelse i

varje enskild

anläggning. I vilket fall som helst krävs specifika kontrollåtgärder när

kvicksilver återvinns

ur slammet som kommer från processen.

62. Följande åtgärder kan vidtas för att minska utsläppet från befintliga

kvicksilverprocessfabriker:

- Processkontroll och tekniska åtgärder för att optimera cellprocessen,

underhåll och mer

effektiva arbetsmetoder.

- Täckning, tätning och kontrollerad ventilation genom undertryck.

- Rengöring av cellsalarna och åtgärder som gör det lättare att hålla dem rena.

- Rening av begränsade gasströmmar (vissa kontaminerade luftströmmar och

vätgas).

63. Dessa åtgärder kan minska kvicksilverutsläppen till värden långt under 2.0

g/Mg Cl2-

produktionskapacitet, uttryckt som ett medelvärde per år. Det finns exempel på

fabriker

som har lyckats hålla utsläppen långt under 1.0 g/Mg Cl2-produktionskapacitet.

Som ett

resultat av PARCOM-beslutet 90/3, var befintliga kvicksilverbaserade

klor-alkalifabriker

tvungna att möta kravet på 2 g Hg/Mg Cl2 till den 31 december 1996 när det

gällde utsläpp

som omfattades av konventionen för PARCOM (Convention for the Prevention of

Marine

Pollution from Land-based Sources). Eftersom utsläppen till stor del är beroende

 av GOP

(Good Operating Practice), skall medelvärdet vara beroende av och innefatta

underhållsperioder under ett år eller mindre.

Förbränning av kommunalt, medicinskt och farligt avfall (bilaga II, kategori 10

och 11)

64. Utsläpp av kadmium, bly och kvicksilver kommer från förbränning av

kommunalt,

medicinskt och farligt avfall. Kvicksilvret, en stor del av kadmiumet och en

mindre del bly

förångas i processen. Speciella åtgärder måste vidtas både före och efter

förbränningen för

att minska dessa utsläpp.

65. Den bästa tillgängliga tekniken för stoffavskiljning anses vara textila

spärrfilter i

kombination med torra eller våta metoder för att kontrollera flyktiga ämnen.

Elektrofilter i

kombination med våta system kan också konstrueras för att nå låga stoftutsläpp,

men de

erbjuder färre möjligheter än textila spärrfilter, speciellt sådan som är

ytbehandlade för

adsorption av flyktiga föroreningar.

66. När BAT (bästa tillgängliga teknik) används för att rena rökgaser kan

stoftkoncentrationerna reduceras till 10 20 mg/m3 . I praktiken kan ännu lägre

koncentrationer nås, och i vissa fall har koncentrationer under 1 mg/m3

rapporterats.

Kvicksilverkoncentrationen kan reduceras till mellan 0,05 och 0,10 mg/m3

(normaliserad

till 11 % O2).

67. De viktigaste utsläppsbegränsande åtgärderna för att minska de sekundära

utsläppen

sammanfattas i tabell 10. Det är svårt att ange några generellt gällande

uppgifter eftersom

de relativa kostnaderna i US$/ton beror av anläggningsspecifika variabler, som

till exempel

avfallets sammansättning.

68. Tungmetaller hittas i alla fraktioner av det kommunala avfallet (t.ex.

produkter, papper,

organiskt material). Därför kan man minska tungmetallsutsläppen genom att

reducera

mängden kommunalt avfall som går till förbränning. Detta kan uppnås genom olika

strategier för avfallshantering, som även innefattar återvinningsprogram och

kompostering

av organiskt material. Förutom detta tillåter några av de länder som sorterar

under FN:s

ekonomiska kommission för Europa (UN/EEC)att kommunalt avfall deponeras. I en

välskött deponeringsanläggning elimineras utsläppen av kadmium och bly och

kvicksilverutsläppen kan bli lägre än vid förbränning. Forskning om utsläpp av

kvicksilver

från avfallsdeponering pågår i flera länder som sorterar under UN/EEC.

Tabell 10: Utsläppskällor, kontrollåtgärder, reduceringsverkningsgrad samt

kostnader för förbränning av kommunalt, medicinskt och farligt avfall

Utsläpps-

källa

Kontrollåtgärd(er)

Reducerings-

verkningsgrad

(%)

Kostnad för utsläppsbegräns-

ande åtgärd (total kostnad

US$)

Rökgaser

Högeffektiva skrubbers

Pb, Cd: > 98;

Hg: ca 50

..

Elektrofilter (3 fält)

Pb, Cd; 80-90

10-20/Mg avfall

Våta elektrofilter (1 fält)

Pb, Cd: 95-99

..

Textila spärrfilter

Pb, Cd: 95-99

15-30/Mg avfall

Kolinsprutning + textila

spärrfilter

Hg: > 85

driftkostnader: ca 2-3/Mg

avfall

Kolbäddsfiltrering

Hg: > 99

driftkostnader ca 50/Mg avfall

ANNEX III

BEST AVAILABLE TECHNIQUES FOR

CONTROLLING EMISSIONS OF HEAVY

METALS AND THEIR COMPOUNDS[REDACTED_EFTERNAMN] THE

SOURCE CATEGORIES LISTED IN ANNEX II

I. INTRODUCTION

1. This annex aims to provide Parties with guidance on identifying best

available

techniques for stationary sources to enable them to meet the obligations of the

Protocol.

2. "Best available techniques" (BAT) means the most effective and advanced stage

 in the

development of activities and their methods of operation which indicate the

practical

suitability of particular techniques for providing in principle the basis for

emission limit

values designed to prevent and, where that is not practicable, generally to

reduce emissions

and their impact on the environment as a whole:

- Techniques'''' includes both the technology used and the way in which the

installation is

designed, built, maintained, operated and decommissioned;

- Available'''' techniques means those developed on a scale which allows

implementation in

the relevant industrial sector, under economically and technically viable

conditions, taking

into consideration the costs and advantages, whether or not the techniques are

used or

produced inside the territory of the Party in question, as long as they are

reasonably

accessible to the operator;

- Best'''' means most effective in achieving a high general level of protection of

 the

environment as a whole.

In determining the best available techniques, special consideration should be

given,

generally or in specific cases, to the factors below, bearing in mind the likely

 costs and

benefits of a measure and the principles of precaution and prevention:

- The use of low-waste technology;

- The use of less hazardous substances;

- The furthering of recovery and recycling of substances generated and used in

the process

and of waste;

- Comparable processes, facilities or methods of operation which have been tried

 with

success on an industrial scale;

- Technological advances and changes in scientific knowledge and understanding;

- The nature, effects and volume of the emissions concerned;

- The commissioning dates for new or existing installations;

- The time needed to introduce the best available technique;

- The consumption and nature of raw materials (including water) used in the

process and its

energy efficiency;

- The need to prevent or reduce to a minimum the overall impact of the emissions

 on the

environment and the risks to it;

- The need to prevent accidents and to minimize their consequences for the

environment.

The concept of best available techniques is not aimed at the prescription of any

 specific

technique or technology, but at taking into account the technical

characteristics of the

installation concerned, its geographical location and the local environmental

conditions.

3. The information regarding emission control performance and costs is based on

official

documentation of the Executive Body and its subsidiary bodies, in particular

documents

received and reviewed by the Task Force on Heavy Metal Emissions and the Ad Hoc

Preparatory Working Group on Heavy Metals. Furthermore, other international

information

on best available techniques for emission control has been taken into

consideration (e.g. the

European Community''''s technical notes on BAT, the PARCOM recommendations for BAT,

and information provided directly by experts).

4. Experience with new products and new plants incorporating low-emission

techniques, as

well as with the retrofitting of existing plants, is growing continuously; this

annex may,

therefore, need amending and updating.

5. The annex lists a number of measures spanning a range of costs and

efficiencies. The

choice of measures for any particular case will depend on, and may be limited

by, a number

of factors, such as economic circumstances, technological infrastructure, any

existing

emission control device, safety, energy consumption and whether the source is a

new or

existing one.

6. This annex takes into account the emissions of cadmium, lead and mercury and

their

compounds, in solid (particle-bound) and/or gaseous form. Speciation of these

compounds

is, in general, not considered here. Nevertheless, the efficiency of emission

control devices

with regard to the physical properties of the heavy metal, especially in the

case of mercury,

has been taken into account.

7. Emission values expressed as mg/m3 refer to standard conditions (volume at

273.15 K,

101.3 kPa, dry gas) not corrected for oxygen content unless otherwise specified,

 and are

calculated in accordance with draft CEN (Comité européen de normalisation) and,

in some

cases, national sampling and monitoring techniques.

II. GENERAL OPTIONS FOR REDUCING EMISSIONS OF HEAVY METALS

AND THEIR COMPOUNDS

8. There are several possibilities for controlling or preventing heavy metal

emissions.

Emission reduction measures focus on add-on technologies and process

modifications

(including maintenance and operating control). The following measures, which may

 be

implemented depending on the wider technical and/or economic conditions, are

available:

 (a) Application of low-emission process technologies, in particular in

new

installations;

 (b) Off-gas cleaning (secondary reduction measures) with filters,

scrubbers,

absorbers, etc.;

 (c) Change or preparation of raw materials, fuels and/or other feed

materials (e.g.

use of raw materials with low heavy metal content);

 (d) Best management practices such as good housekeeping, preventive

maintenance

programmes, or primary measures such as the enclosure of dust-creating units;

 (e) Appropriate environmental management techniques for the use and

disposal of

certain products containing Cd, Pb, and/or Hg.

9. It is necessary to monitor abatement procedures to ensure that appropriate

control

measures and practices are properly implemented and achieve an effective

emission

reduction. Monitoring abatement procedures will include:

 (a) Developing an inventory of those reduction measures identified above

 that have

already been implemented;

 (b) Comparing actual reductions in Cd, Pb and Hg emissions with the

objectives of

the Protocol;

 (c) Characterizing quantified emissions of Cd, Pb and Hg from relevant

sources with

appropriate techniques;

 (d) Regulatory authorities periodically auditing abatement measures to

ensure their

continued efficient operation.

10. Emission reduction measures should be cost-efficient. Cost-efficient

strategy

considerations should be based on total costs per year per unit abated

(including capital and

operating costs). Emission reduction costs should also be considered with

respect to the

overall process.

III. CONTROL TECHNIQUES

11. The major categories of available control techniques for Cd, Pb and Hg

emission

abatement are primary measures such as raw material and/or fuel substitution and

 low-

emission process technologies, and secondary measures such as fugitive emission

control

and off-gas cleaning. Sector-specific techniques are specified in chapter IV.

12. The data on efficiency are derived from operating experience and are

considered to

reflect the capabilities of current installations. The overall efficiency of

flue gas and

fugitive emission reductions depends to a great extent on the evacuation

performance of the

gas and dust collectors (e.g. suction hoods). Capture/collection efficiencies of

 over 99%

have been demonstrated. In particular cases experience has shown that control

measures are

able to reduce overall emissions by 90% or more.

13. In the case of particle-bound emissions of Cd, Pb and Hg, the metals can be

captured by

dust-cleaning devices. Typical dust concentrations after gas cleaning with

selected

techniques are given in table 1. Most of these measures have generally been

applied across

sectors. The minimum expected performance of selected techniques for capturing

gaseous

mercury is outlined in table 2. The application of these measures depends on the

 specific

processes and is most relevant if concentrations of mercury in the flue gas are

high.

Table 1: Performance of dust-cleaning devices expressed as hourly average dust

concentrations

Dust concentrations after cleaning

(mg/m3)

Fabric filters

Fabric filters, membrane type

Dry electrostatic precipitators

Wet electrostatic precipitators

High-efficiency scrubbers

Note: Medium- and low-pressure scrubbers and cyclones generally show lower dust

removal efficiencies.

Table 2: Minimum expected performance of mercury separators expressed as hourly

average mercury concentrations

Mercury content after cleaning (mg/m3)

Selenium filter

Selenium scrubber

Carbon filter

Carbon injection + dust separator

Odda Norzink chloride process

Lead sulphide process

Bolkem (Thiosulphate) process

14. Care should be taken to ensure that these control techniques do not create

other

environmental problems. The choice of a specific process because of its low

emission into

the air should be avoided if it worsens the total environmental impact of the

heavy metals''''

discharge, e.g. due to more water pollution from liquid effluents. The fate of

captured dust

resulting from improved gas cleaning must also be taken into consideration. A

negative

environmental impact from the handling of such wastes will reduce the gain from

lower

process dust and fume emissions into the air.

15. Emission reduction measures can focus on process techniques as well as on

off-gas

cleaning. The two are not independent of each other; the choice of a specific

process might

exclude some gas-cleaning methods.

16. The choice of a control technique will depend on such parameters as the

pollutant

concentration and/or speciation in the raw gas, the gas volume flow, the gas

temperature,

and others. Therefore, the fields of application may overlap; in that case, the

most

appropriate technique must be selected according to case-specific conditions.

17. Adequate measures to reduce stack gas emissions in various sectors are

described

below. Fugitive emissions have to be taken into account. Dust emission control

associated

with the discharging, handling, and stockpiling of raw materials or by-products,

 although

not relevant to long-range transport, may be important for the local

environment. The

emissions can be reduced by moving these activities to completely enclosed

buildings,

which may be equipped with ventilation and dedusting facilities, spray systems

or other

suitable controls. When stockpiling in unroofed areas, the material surface

should be

otherwise protected against wind entrainment. Stockpiling areas and roads should

 be kept

clean.

18. The investment/cost figures listed in the tables have been collected from

various

sources and are highly case-specific. They are expressed in 1990 US$ (US$ 1

(1990) =

ECU 0.8 (1990)). They depend on such factors as plant capacity, removal

efficiency and

raw gas concentration, type of technology, and the choice of new installations

as opposed

to retrofitting.

IV. SECTORS

19. This chapter contains a table per relevant sector with the main emission

sources, control

measures based on the best available techniques, their specific reduction

efficiency and the

related costs, where available. Unless stated otherwise, the reduction

efficiencies in the

tables refer to direct stack gas emissions.

Combustion of fossil fuels in utility and industrial boilers (annex II, category

 1)

20. The combustion of coal in utility and industrial boilers is a major source

of

anthropogenic mercury emissions. The heavy metal content is normally several

orders of

magnitude higher in coal than in oil or natural gas.

21. Improved energy conversion efficiency and energy conservation measures will

result in

a decline in the emissions of heavy metals because of reduced fuel requirements.

Combusting natural gas or alternative fuels with a low heavy metal content

instead of coal

would also result in a significant reduction in heavy metal emissions such as

mercury.

Integrated gasification combined-cycle (IGCC) power plant technology is a new

plant

technology with a low-emission potential.

22. With the exception of mercury, heavy metals are emitted in solid form in

association

with fly-ash particles. Different coal combustion technologies show different

magnitudes of

fly-ash generation: grate-firing boilers 20-40%; fluidized-bed combustion 15%;

dry bottom

boilers (pulverized coal combustion) 70-100% of total ash. The heavy metal

content in the

small particle size fraction of the fly-ash has been found to be higher.

23. Beneficiation, e.g. "washing" or "bio-treatment", of coal reduces the heavy

metal

content associated with the inorganic matter in the coal. However, the degree of

 heavy

metal removal with this technology varies widely.

24. A total dust removal of more than 99.5% can be obtained with electrostatic

precipitators (ESP) or fabric filters (FF), achieving dust concentrations of

about 20 mg/m3

in many cases. With the exception of mercury, heavy metal emissions can be

reduced by at

least 90-99%, the lower figure for the more easily volatilized elements. Low

filter

temperature helps to reduce the gaseous mercury off-gas content.

25. The application of techniques to reduce emissions of nitrogen oxides,

sulphur dioxide

and particulates from the flue gas can also remove heavy metals. Possible cross

media

impact should be avoided by appropriate waste water treatment.

26. Using the techniques mentioned above, mercury removal efficiencies vary

extensively

from plant to plant, as seen in table 3. Research is ongoing to develop mercury

removal

techniques, but until such techniques are available on an industrial scale, no

best available

technique is identified for the specific purpose of removing mercury.

Table 3: Control measures, reduction efficiencies and costs for fossil-fuel

combustion

emissions

Emission

source

Control measure(s)

Reduction

efficiency (%)

Abatement costs

(total costs US$)

Combustion of

fuel oil

Switch fuel oil to gas

Cd, Pd: 100; Hg: 70-

80

Highly case-

specific

Combustion of

coal

Switch from coal to fuels with

lower heavy metals emissions

Dust 70-100

Highly case-

specific

ESP (cold-side)

Cd, Pb: > 90;

Hg: 10-40

Specific

investment US$8-

15/m3 waste gas

per hour

(> 200,000 m3/h)

Wet fuel-gas desulphurization

(FGD) a/

Cd, Pb: > 90;

Hg: 10-90 b/

15-30/Mg waste

Fabric filters (FF)

Cd: >95; Pb: > 99;

Hg: 10-60

Specific

investment US$8-

15/m3 waste gas

per hour

(> 200,000 m3/h)

a/ Hg removal efficiencies increase with the proportion of ionic mercury.

High-dust

selective catalytic reduction (SCR) installations facilitate Hg(II) formation.

b/ This is primarily for SO2 reduction. Reduction in heavy metal emissions is a

side benefit.

(Specific investment US$ 60-250/kWel.)

Primary iron and steel industry (annex II, category 2)

27. This section deals with emissions from sinter plants, pellet plants, blast

furnaces, and

steelworks with a basic oxygen furnace (BOF). Emissions of Cd, Pb and Hg occur

in

association with particulates. The content of the heavy metals of concern in the

 emitted

dust depends on the composition of the raw materials and the types of alloying

metals

added in steel-making. The most relevant emission reduction measures are

outlined in table

4. Fabric filters should be used whenever possible; if conditions make this

impossible,

electrostatic precipitators and/or high-efficiency scrubbers may be used.

28. When using BAT in the primary iron and steel industry, the total specific

emission of

dust directly related to the process can be reduced to the following levels:

Sinter plants 40 - 120 g/Mg

Pellet plants 40 g/Mg

Blast furnace 35 - 50 g/Mg

BOF 35 - 70 g/Mg.

29. Purification of gases using fabric filters will reduce the dust content to

less than 20

mg/m3, whereas electrostatic precipitators and scrubbers will reduce the dust

content to 50

mg/m3 (as an hourly average). However, there are many applications of fabric

filters in the

primary iron and steel industry that can achieve much lower values.

Table 4: Emission sources, control measures, dust reduction efficiencies and

costs for

the

primary iron and steel industry

Emission

source

Control measure(s)

Dust reduction

efficiency (%)

Abatement costs

(total costs US$)

Sinter plants

Emission optimized sintering

ca. 50

..

Scrubbers and ESP

> 90

..

Fabric filters

> 99

..

Pellet plants

ESP + lime reactor + fabric

filters

> 99

..

Scrubbers

> 95

..

Blast furnaces

Blast furnace

gas cleaning

FF / ESP

> 99

ESP: 0.24-1/Mg pig-

iron

Wet scrubbers

> 99

..

Wet ESP

> 99

..

BOF

Primary dedusting: wet

separator/ESP/FF

> 99

Dry ESP: 2.25/Mg

steel

Secondary dedusting: dry

ESP/FF

> 97

FF: 0.26/Mg steel

Fugitive

emissions

Closed conveyor belts,

enclosure, wetting stored

feedstock, cleaning of reads

80 - 99

..

30. Direct reduction and direct smelting are under development and may reduce

the need

for sinter plants and blast furnaces in the future. The application of these

technologies

depends on the ore characteristics and requires the resulting product to be

processed in an

electric arc furnace, which should be equipped with appropriate controls.

Secondary iron and steel industry (annex II, category 3)

31. It is very important to capture all the emissions efficiently. That is

possible by installing

doghouses or movable hoods or by total building evacuation. The captured

emissions must

be cleaned. For all dust-emitting processes in the secondary iron and steel

industry,

dedusting in fabric filters, which reduces the dust content to less than 20

mg/m3, shall be

considered as BAT. When BAT is used also for minimizing fugitive emissions, the

specific

dust emission (including fugitive emission directly related to the process) will

 not exceed

the range of 0.1 to 0.35 kg/Mg steel. There are many examples of clean gas dust

content

below 10 mg/m3 when fabric filters are used. The specific dust emission in such

cases is

normally below 0.1 kg/Mg.

32. For the melting of scrap, two different types of furnace are in use:

open-hearth furnaces

and electric arc furnaces (EAF) where open-hearth furnaces are about to be

phased out.

33. The content of the heavy metals of concern in the emitted dust depends on

the

composition of the iron and steel scrap and the types of alloying metals added

in steel-

making. Measurements at EAF have shown that 95% of emitted mercury and 25% of

cadmium emissions occur as vapour. The most relevant dust emission reduction

measures

are outlined in table 5.

Table 5: Emission sources, control measures, dust reduction efficiencies and

costs for

the secondary iron and steel industry

Emission source

Control measure(s)

Dust reduction

efficiency (%)

Abatement costs

(total costs US$)

EAF

ESP

FF

> 99

> 99.5

..

FF: 24/Mg steel

Iron foundaries (annex II, category 4)

34. It is very important to capture all the emissions efficiently. That is

possible by installing

doghouses or movable hoods or by total building evacuation. The captured

emissions must

be cleaned. In iron foundries, cupola furnaces, electric arc furnaces and

induction furnaces

are operated. Direct particulate and gaseous heavy metal emissions are

especially

associated with melting and sometimes, to a small extent, with pouring. Fugitive

 emissions

arise from raw material handling, melting, pouring and fettling. The most

relevant emission

reduction measures are outlined in table 6 with their achievable reduction

efficiencies and

costs, where available. These measures can reduce dust concentrations to 20

mg/m3, or less.

35. The iron foundry industry comprises a very wide range of process sites. For

existing

smaller installations, the measures listed may not be BAT if they are not

economically

viable.

Table 6: Emission sources, control measures, dust reduction efficiencies and

costs

for iron foundries

Emission source

Control measure(s)

Dust reduction

efficiency

(%)

Abatement costs

(total costs US$)

EAF

ESP

> 99

..

FF

> 99.5

FF: 24/Mg iron

Induction furnace

FF/dry absorption +

FF

> 99

..

Cold blast cupola

Below-the-door take-

off: FF

> 98

..

Above-the-door take-

off:

FF + pre-dedusting

> 97

8-12/Mg iron

FF + chemisorption

> 99

45/Mg iron

Hot blast cupola

FF + pre-dedusting

> 99

23/Mg iron

Disintegrator/venturi

scrubber

> 97

..

Primary and secondary non-ferrous metal industry (annex II, categories 5 and 6)

36. This section deals with emissions and emission control of Cd, Pb and Hg in

the primary

and secondary production of non-ferrous metals like lead, copper, zinc, tin and

nickel. Due

to the large number of different raw materials used and the various processes

applied,

nearly all kinds of heavy metals and heavy metal compounds might be emitted from

 this

sector. Given the heavy metals of concern in this annex, the production of

copper, lead and

zinc are particularly relevant.

37. Mercury ores and concentrates are initially processed by crushing, and

sometimes

screening. Ore beneficiation techniques are not used extensively, although

flotation has

been used at some facilities processing low-grade ore. The crushed ore is then

heated in

either retorts, at small operations, or furnaces, at large operations, to the

temperatures at

which mercuric sulphide sublimates. The resulting mercury vapour is condensed in

 a

cooling system and collected as mercury metal. Soot from the condensers and

settling tanks

should be removed, treated with lime and returned to the retort or furnace.

38. For efficient recovery of mercury the following techniques can be used:

- Measures to reduce dust generation during mining and stockpiling, including

minimizing

the size of stockpiles;

- Indirect heating of the furnace;

- Keeping the ore as dry as possible;

- Bringing the gas temperature entering the condenser to only 10 to 20 C above

the dew

point;

- Keeping the outlet temperature as low as possible; and

- Passing reaction gases through a post-condensation scrubber and/or a selenium

filter.

Dust formation can be kept down by indirect heating, separate processing of fine

 grain

classes of ore, and control of ore water content. Dust should be removed from

the hot

reaction gas before it enters the mercury condensation unit with cyclones and/or

electrostatic precipitators.

39. For gold production by amalgamation, similar strategies as for mercury can

be applied.

Gold is also produced using techniques other than amalgamation, and these are

considered

to be the preferred option for new plants.

40. Non-ferrous metals are mainly produced from sulphitic ores. For technical

and product

quality reasons, the off-gas must go through a thorough dedusting (

and could

also require additional mercury removal before being fed to an SO3 contact

plant, thereby

also minimizing heavy metal emissions.

41. Fabric filters should be used when appropriate. A dust content of less than

10 mg/m3

can be obtained. The dust of all pyrometallurgical production should be recycled

 in-plant or

off-site, while protecting occupational health.

42. For primary lead production, first experiences indicate that there are

interesting new

direct smelting reduction technologies without sintering of the concentrates.

These

processes are examples of a new generation of direct autogenous lead smelting

technologies which pollute less and consume less energy.

43. Secondary lead is mainly produced from used car and truck batteries, which

are

dismantled before being charged to the smelting furnace. This BAT should include

 one

melting operation in a short rotary furnace or shaft furnace. Oxy-fuel burners

can reduce

waste gas volume and flue dust production by 60%. Cleaning the flue-gas with

fabric filters

makes it possible to achieve dust concentration levels of 5 mg/m3.

44. Primary zinc production is carried out by means of roast-leach electrowin

technology.

Pressure leaching may be an alternative to roasting and may be considered as a

BAT for

new plants depending on the concentrate characteristics. Emissions from

pyrometallurgical

zinc production in Imperial Smelting (IS) furnaces can be minimized by using a

double bell

furnace top and cleaning with high-efficiency scrubbers, efficient evacuation

and cleaning

of gases from slag and lead casting, and thorough cleaning (

CO-rich

furnace off-gases.

45. To recover zinc from oxidized residues these are processed in an IS furnace.

 Very low-

grade residues and flue dust (e.g. from the steel industry) are first treated in

 rotary furnaces

(Waelz-furnaces) in which a high-content zinc oxide is manufactured. Metallic

materials

are recycled through melting in either induction furnaces or furnaces with

direct or indirect

heating by natural gas or liquid fuels or in vertical New Jersey retorts, in

which a large

variety of oxidic and metallic secondary material can be recycled. Zinc can also

 be

recovered from lead furnace slags by a slag fuming process.

Table 7 (a): Emission sources, control measures, dust reduction efficiencies and

 costs

for the primary non-ferrous metal industry

Emission source

Control measure(s)

Dust

reduction

efficiency

(%)

Abatement

costs (total

costs US$)

Fugitive

emissions

Suction hoods, enclosure, etc.

off-gas cleaning by FF

> 99

..

Roasting/sintering

Updraught sintering: ESP + scrubbers

(prior to double contact sulphuric acid

plant) + FF for tail gases

..

7 - 10/Mg

H2SO4

Conventional

smelting (blast

furnace reduction)

Shaft furnace: closed top/efficient

evacuation of tap holes + FF, covered

launders, double bell furnace top

..

..

Imperial smelting

High-efficiency scrubbing

> 95

..

Venturi scrubbers

..

..

Double bell furnace top

..

4/Mg metal

produced

Pressure leaching

Application depends on leaching

characteristics of concentrates

> 99

site-specific

Direct smelting

reduction

processes

Flash smelting, e.g. kivcet, Outokumpu

and Mitsubishi process

..

..

Bath smelting, e.g. top blown rotary

converter, Ausmelt, Isasmelt, QSL and

Noranda processes

Ausmelt:

Pb 77, Cd

97; QSL:

Pb 92, Cd

93

QSL:

operating

costs 60/Mg

Pb

Table 7 (b): Emission sources, control measures, dust reduction efficiencies and

 costs

for the secondary non-ferrous metal industry

Emission source

Control measure(s)

Dust

reduction

efficicency

(%)

Abatement

costs

(total costs,

US$)

Lead production

Short rotary furnace: suction hoods for

tap holes + FF; tube condenser, oxy-fuel

burner

99.9

45/Mg Pb

Zinc production

Imperial smelting

> 95

14/Mg Zn

46. In general, processes should be combined with an effective dust collecting

device for

both primary gases and fugitive emissions. The most relevant emission reduction

measures

are outlined in tables 7 (a) and (b). Dust concentrations below 5 mg/m3 have

been achieved

in some cases using fabric filters.

Cement industry (annex II, category 7)

47. Cement kilns may use secondary fuels such as waste oil or waste tyres. Where

 waste is

used, emission requirements for waste incineration processes may apply, and

where

hazardous waste is used, depending on the amount used in the plant, emission

requirements

for hazardous waste incineration processes may apply. However, this section

refers to fossil

fuel fired kilns.

48. Particulates are emitted at all stages of the cement production process,

consisting of

material handling, raw material preparation (crushers, dryers), clinker

production and

cement preparation. Heavy metals are brought into the cement kiln with the raw

materials,

fossil and waste fuels.

49. For clinker production the following kiln types are available: long wet

rotary kiln, long

dry rotary kiln, rotary kiln with cyclone preheater, rotary kiln with grate

preheater, shaft

furnace. In terms of energy demand and emission control opportunities, rotary

kilns with

cyclone preheaters are preferable.

50. For heat recovery purposes, rotary kiln off-gases are conducted through the

preheating

system and the mill dryers (where installed) before being dedusted. The

collected dust is

returned to the feed material.

51. Less than 0.5% of lead and cadmium entering the kiln is released in exhaust

gases. The

high alkali content and the scrubbing action in the kiln favour metal retention

in the clinker

or kiln dust.

52. The emissions of heavy metals into the air can be reduced by, for instance,

taking off a

bleed stream and stockpiling the collected dust instead of returning it to the

raw feed.

However, in each case these considerations should be weighed against the

consequences of

releasing the heavy metals into the waste stockpile. Another possibility is the

hot-meal

bypass, where calcined hot-meal is in part discharged right in front of the kiln

 entrance and

fed to the cement preparation plant. Alternatively, the dust can be added to the

 clinker.

Another important measure is a very well controlled steady operation of the kiln

 in order to

avoid emergency shut-offs of the electrostatic precipitators. These may be

caused by

excessive CO concentrations. It is important to avoid high peaks of heavy metal

emissions

in the event of such an emergency shut-off.

53. The most relevant emission reduction measures are outlined in table 8. To

reduce direct

dust emissions from crushers, mills, and dryers, fabric filters are mainly used,

 whereas kiln

and clinker cooler waste gases are controlled by electrostatic precipitators.

With ESP, dust

can be reduced to concentrations below 50 mg/m3. When FF are used, the clean gas

 dust

content can be reduced to 10 mg/m3.

Table 8: Emission sources, control measures, reduction efficiencies and costs

for the

cement industry

Emission source

Control measure(s)

Reduction

efficiency (%)

Abatement

costs

Direct emissions from crushers,

mills, dryers

FF

Cd. Pb: > 95

..

Direct emissions from rotary

kilns, clinker coolers

ESP

Cd. Pb: > 95

..

Direct emissions from rotary

kilns

Carbon adsorption

Hg: > 95

..

Glass industry (annex II, category 8)

54. In the glass industry, lead emissions are particularly relevant given the

various types of

glass in which lead is introduced as raw material (e.g. crystal glass, cathode

ray tubes). In

the case of soda-lime container glass, lead emissions depend on the quality of

the recycled

glass used in the process. The lead content in dusts from crystal glass melting

is usually

about 20-60%.

55. Dust emissions stem mainly from batch mixing, furnaces, diffuse leakages

from furnace

openings, and finishing and blasting of glass products. They depend notably on

the type of

fuel used, the furnace type and the type of glass produced. Oxy-fuel burners can

 reduce

waste gas volume and flue dust production by 60%. The lead emissions from

electrical

heating are considerably lower than from oil/gas-firing.

56. The batch is melted in continuous tanks, day tanks or crucibles. During the

melting

cycle using discontinuous furnaces, the dust emission varies greatly. The dust

emissions

from crystal glass tanks (

tanks (

kg/Mg melted soda and potash glass).

57. Some measures to reduce direct metal-containing dust emissions are:

pelleting the glass

batch, changing the heating system from oil/gas-firing to electrical heating,

charging a

larger share of glass returns in the batch, and applying a better selection of

raw materials

(size distribution) and recycled glass (avoiding lead-containing fractions).

Exhaust gases

can be cleaned in fabric filters, reducing the emissions below 10 mg/m3. With

electrostatic

precipitators 30 mg/m3 is achieved. The corresponding emission reduction

efficiencies are

given in table 9.

58. The development of crystal glass without lead compounds is in progress.

Table 9: Emission sources, control measures, dust reduction efficiencies and

costs

for the glass industry

Emission source

Control

measure(s)

Dust reduction

efficiency (%)

Abatement costs

(total costs)

Direct emissions

FF

> 98

..

ESP

> 90

..

Chlor-alkali industry (annex II, category 9)

59. In the chlor-alkali industry, Cl2, alkali hydroxides and hydrogen are

produced through

electrolysis of a salt solution. Commonly used in existing plants are the

mercury process

and the diaphragm process, both of which need the introduction of good practices

 to avoid

environmental problems. The membrane process results in no direct mercury

emissions.

Moreover, it shows a lower electrolytic energy and higher heat demand for alkali

 hydroxide

concentration (the global energy balance resulting in a slight advantage for

membrane cell

technology in the range of 10 to 15%) and a more compact cell operation. It is,

therefore,

considered as the preferred option for new plants. Decision 90/3 of 14 June 1990

 of the

Commission for the Prevention of Marine Pollution from Land-based Sources

(PARCOM)

recommends that existing mercury cell chlor-alkali plants should be phased out

as soon as

practicable with the objective of phasing them out completely by 2010.

60. The specific investment for replacing mercury cells by the membrane process

is

reported to be in the region of US$ 700-1000/Mg Cl2 capacity. Although

additional costs

may result from, inter alia, higher utility costs and brine purification cost,

the operating cost

will in most cases decrease. This is due to savings mainly from lower energy

consumption,

and lower waste-water treatment and waste-disposal costs.

61. The sources of mercury emissions into the environment in the mercury process

 are: cell

room ventilation; process exhausts; products, particularly hydrogen; and waste

water. With

regard to emissions into air, Hg diffusely emitted from the cells to the cell

room are

particularly relevant. Preventive measures and control are of great importance

and should

be prioritized according to the relative importance of each source at a

particular

installation. In any case specific control measures are required when mercury is

 recovered

from sludges resulting from the process.

62. The following measures can be taken to reduce emissions from existing

mercury

process plants:

- Process control and technical measures to optimize cell operation, maintenance

 and more

efficient working methods;

- Coverings, sealings and controlled bleeding-off by suction;

- Cleaning of cell rooms and measures that make it easier to keep them clean;

and

- Cleaning of limited gas streams (certain contaminated air streams and hydrogen

 gas).

63. These measures can cut mercury emissions to values well below 2.0 g/Mg of

Cl2

production capacity, expressed as an annual average. There are examples of

plants that

achieve emissions well below 1.0 g/Mg of Cl2 production capacity. As a result of

PARCOM decision 90/3, existing mercury-based chlor-alkali plants were required

to meet

the level of 2 g of Hg/Mg of Cl2 by 31 December 1996 for emissions covered by

the

Convention for the Prevention of Marine Pollution from Land-based Sources. Since

emissions depend to a large extent on good operating practices, the average

should depend

on and include maintenance periods of one year or less.

Municipal, medical and hazardous waste incineration (annex II, categories 10 and

 11)

64. Emissions of cadmium, lead and mercury result from the incineration of

municipal,

medical and hazardous waste. Mercury, a substantial part of cadmium and minor

parts of

lead are volatilized in the process. Particular actions should be taken both

before and after

incineration to reduce these emissions.

65. The best available technology for dedusting is considered to be fabric

filters in

combination with dry or wet methods for controlling volatiles. Electrostatic

precipitators in

combination with wet systems can also be designed to reach low dust emissions,

but they

offer fewer opportunities than fabric filters especially with pre-coating for

adsorption of

volatile pollutants.

66. When BAT is used for cleaning the flue gases, the concentration of dust will

 be reduced

to a range of 10 to 20 mg/m3; in practice lower concentrations are reached, and

in some

cases concentrations of less than 1 mg/m3 have been reported. The concentration

of

mercury can be reduced to a range of 0.05 to 0.10 mg/m3 (normalized to 11% O2).

67. The most relevant secondary emission reduction measures are outlined in

table 10. It is

difficult to provide generally valid data because the relative costs in

US$/tonne depend on a

particularly wide range of site-specific variables, such as waste composition.

68. Heavy metals are found in all fractions of the municipal waste stream (e.g.

products,

paper, organic materials). Therefore, by reducing the quantity of municipal

waste that is

incinerated, heavy metal emissions can be reduced. This can be accomplished

through

various waste management strategies, including recycling programmes and the

composting

of organic materials. In addition, some UN/ECE countries allow municipal waste

to be

landfilled. In a properly managed landfill, emissions of cadmium and lead are

eliminated

and mercury emissions may be lower than with incineration. Research on emissions

 of

mercury from landfills is taking place in several UN/ECE countries.

Table 10: Emission sources, control measures, reduction efficiencies and costs

for

municipal,

medical and hazardous waste incineration

Emission

source

Control

measure(s)

Reduction

efficiency

(%)

Abatement costs

(total costs US$)

Stack gases

High-efficiency

scrubbers

Pd, Cd: > 98; Hg:

ca. 50

..

ESP (3 fields)

Pb, Cd; 80-90

10-20/Mg waste

Wet ESP (1 field)

Pb, Cd: 95-99

..

Fabric filters

Pb, Cd: 95-99

15-30/Mg waste

Carbon injection +

FF

Hg: > 85

operating costs; ca. 2-3/Mg

waste

Carbon bed filtration

Hg: > 99

operating costs; ca. 50/Mg

waste

Bilaga IV

TIDSPLANER FÖR TILLÄMPNING AV

GRÄNSVÄRDEN OCH BÄSTA TILLGÄNGLIGA

TEKNIK FÖR NYA OCH BEFINTLIGA

STATIONÄRA ANLÄGGNINGAR

Tidsplanerna för tillämpning av gränsvärden och bästa tillgängliga teknik är:

 (a) För nya stationära anläggningar: två år efter detta protokolls

ikraftträdande.

 (b) För befintliga stationära anläggningar: åtta år efter detta

protokolls

ikraftträdande. Om nödvändigt kan denna period förlängas för vissa befintliga

stationära anläggningar för att anpassas till en amorteringsperiod som godkänds

enligt vissa nationella lagar.

ANNEX IV

TIMESCALES FOR THE APPLICATION OF

LIMIT VALUES AND BEST AVAILABLE

TECHNIQUES TO NEW AND EXISTING

STATIONARY SOURCES

The timescales for the application of limit values and best available techniques

 are:

 (a) For new stationary sources: two years after the date of entry into

force of the

present Protocol;

 (b) For existing stationary sources: eight years after the date of entry

 into force of

the present Protocol. If necessary, this period may be extended for specific

existing

stationary sources in accordance with the amortization period provided for by

national legislation.

Bilaga V

GRÄNSVÄRDEN FÖR KONTROLL AV UTSLÄPP

FRÅN STÖRRE STATIONÄRA KÄLLOR

I. INLEDNING

1. Det finns två typer av gränsvärden som är viktiga för utsläppskontrollen för

tungmetaller:

- värden för specifika tungmetaller eller grupper av tungmetaller

- värden för utsläpp av partiklar i allmänhet.

2. Generellt kan gränsvärden för partiklar inte ersätta specifika gränsvärden

för kadmium,

bly och kvicksilver eftersom mängden metall som är förenad med partikelformigt

utsläpp

skiljer sig mellan olika processer. Emellertid bidrar uppfyllandet av dessa

gränser till en

betydande minskning av tungmetallutsläppet i allmänhet. Kontroll av

partikelformiga

utsläpp är normalt dessutom billigare än att kontrollera enstaka ämnen, och

kontinuerlig

mätning av enstaka tungmetaller är normalt inte möjligt. Därför har gränsvärdena

 för

partiklar en stor praktisk betydelse och fastställs också i denna bilaga i de

flesta fall för att

komplettera eller ersätta specifika gränsvärden för kadmium, bly eller

kvicksilver.

3. Gränsvärden, uttryckta i mg/m3, gäller för standardförhållanden (volym vid

273,15 K,

101,3 kPa, torr gas) och är beräknade som ett medelvärde för mätningar gjorda

under en

timme, vilka täcker flera timmars drift, som regel 24 timmar. Perioder för

uppstart och

avstängning skall uteslutas. Den genomsnittliga tiden kan förlängas när så

behövs för att

uppnå tillräckligt exakta mätresultat. Värden givna för utvalda större

stationära källor skall

tillämpas, med hänsyn tagen till syreinnehållet i utsläppsgasen. Det är absolut

förbjudet att

göra utspädningar för att minska koncentrationerna av föroreningar i

utsläppsgaserna.

Gränsvärden för tungmetaller omfattar den fasta, gasformiga och förångade formen

 av

metallen och dess föreningar uttryckt som metall. När gränsvärdena för totalt

utsläpp är

givna, uttryckta som g/produktionsenhet respektive g/kapacitetsenhet, hänför de

sig till

summan av utsläpp i form av rökgaser och flyktiga gaser, beräknat per år.

4. I fall då det inte går att utesluta att givna gränsvärden kommer att

överskridas måste man

övervaka antingen utsläppen eller en prestationsparameter, som visar om en

kontrollutrustning hanteras och underhålls på ett riktigt sätt. Mätning av

antingen utsläpp

eller prestationsindikator skall ske kontinuerligt om massflödet av

partikelutsläppet

överstiger 10 kg/h. Om utsläpp övervakas, skall koncentrationen av

luftföroreningar i

kanaler som transporterar gas mätas på ett representativt sätt. Om

partikelformigt material

övervakas diskontinuerligt skall koncentrationerna kontrolleras med regelbundna

intervall,

med minst tre oberoende avläsningar per kontroll. Provtagning och analys av alla

föroreningar liksom referensmätmetoden för kalibrering av automatiska mätsystem

skall

göras enligt standarder som fastställts av Comité européen de normalisation

(CEN) eller the

International Organization for Standardization (ISO). Under tiden som utveckling

 av CEN-

eller ISO-standarder inväntas skall de nationella standarderna tillämpas.

Nationella

standarder kan också användas om de ger resultat som är likvärdiga dem som CEN-

eller

ISO-standarder ger.

5. Vid kontinuerlig övervakning, anses gränsvärdena efterlevas om inget av de

beräknade

medelvärdena för utsläppskoncentrationerna under 24 timmar överskrider

gränsvärdet eller

om medelvärdet över 24 timmar av parametern som övervakas inte överskrider det

korrelerade värdet för parametern som fastställdes under en funktionstest då

mätutrustningen hanterades och underhölls på ett riktigt sätt. Vid

diskontinuerlig

övervakning anses efterlevnad föreligga om medelvärdet per kontroll inte

överstiger

gränsvärdet. Efterlevnad anses föreligga för båda gränsvärdena, uttryckt som

totalt utsläpp

per produktionsenhet eller totalt årligt utsläpp, om det kontrollerade värdet

inte överskrids,

enligt beskrivning ovan.

II. SPECIFIKA GRÄNSVÄRDEN FÖR UTVALDA STÖRRE STATIONÄRA KÄLLOR

Förbränning av fossila bränslen (bilaga II, kategori 1):

6. Gränsvärdena avser 6 % O2 i rökgaser för fasta bränslen och 3 % O2 för

flytande

bränslen.

7. Gränsvärde för stoftutsläpp för fasta och flytande bränslen:

50 mg/m3.

Sinterverk (bilaga II, kategori 2):

8. Gränsvärde för stoftutsläpp: 50 mg/m3.

Pelletanläggningar (bilaga II, kategori 2):

9. Gränsvärde för stoftutsläpp:

(a) malning, torkning: 25 mg/m3 och

(b) pelletering: 25 mg/m3; eller

10. Gränsvärde för totalt stoftutsläpp: 40 g/Mg av producerade pellets.

Masugnar (bilaga II, kategori 3):

11. Gränsvärde för stoftutsläpp: 50 mg/m3.

Elektriska bågugnar (bilaga II, kategori 3):

12. Gränsvärde för stoftutsläpp: 20 mg/m3.

Framställning av koppar och zink, innefattande Imperial Smelting-ugnar (bilaga

II, kategori

5 och 6):

13. Gränsvärde för stoftutsläpp: 20 mg/m3.

Blyframställning (bilaga II, kategori 5 och 6):

14. Gränsvärde för stoftutsläpp: 10 mg/m3.

Cementindustrin (bilaga II, kategori 7):

15. Gränsvärde för stoftutsläpp: 50 mg/m3.

Glasindustrin (bilaga II, kategori 8):

16. Gränsvärdena avser olika O2-koncentrationer i rökgaserna beroende av

ugnstyp:

vannaugnar: 8 %, degelugnar och dagvannaugnar: 13 %.

17. Gränsvärde för blyutsläpp: 5 mg/m3.

Klor-alkaliindustrin (bilaga II, kategori 9):

18. Gränsvärdena avser den totala mängden kvicksilver som släpps ut i atmosfären

 av en

fabrik, oberoende av källan till utsläppet och uttryckt som årligt medelvärde.

19. Gränsvärdena för befintliga klor-alkalifabriker skall utvärderas vid

parternas möte med

det verkställande organet senast två år efter datumet för ikraftträdandet av

detta protokoll.

20. Gränsvärde för nya klor-alkalifabriker: 0.01 g Hg/Mg

Cl2-produktionskapacitet.

Förbränning av kommunalt, medicinskt och farligt avfall (bilaga II, kategori 10

och 11):

21. Gränsvärdena avser 11 % O2-koncentration i rökgas.

22. Gränsvärde för stoftutsläpp:

(a) 10 mg/m3 för förbränning av farligt och medicinskt avfall

(b) 25 mg/m3 för förbränning av kommunalt avfall

23. Gränsvärde för kvicksilverutsläpp:

(a) 0,05 mg/m3 för förbränning av farligt avfall

(b) 0,08 mg/m3 för förbränning av kommunalt avfall

(c) gränsvärde för kvicksilverinnehållande utsläpp från förbränning av

medicinskt avfall

skall utvärderas vid parternas möte med det verkställande organet senast två år

efter

datumet för ikraftträdandet av detta protokoll.

ANNEX V

LIMIT VALUES FOR CONTROLLING

EMISSIONS[REDACTED_EFTERNAMN] MAJOR STATIONARY

SOURCES

I. INTRODUCTION

1. Two types of limit value are important for heavy metal emission control:

- Values for specific heavy metals or groups of heavy metals; and

- Values for emissions of particulate matter in general.

2. In principle, limit values for particulate matter cannot replace specific

limit values for

cadmium, lead and mercury, because the quantity of metals associated with

particulate

emissions differs from one process to another. However, compliance with these

limits

contributes significantly to reducing heavy metal emissions in general.

Moreover,

monitoring particulate emissions is generally less expensive than monitoring

individual

species and continuous monitoring of individual heavy metals is in general not

feasible.

Therefore, particulate limit values are of great practical importance and are

also laid down

in this annex in most cases to complement or replace specific limit values for

cadmium or

lead or mercury.

3. Limit values, expressed as mg/m3, refer to standard conditions (volume at

273.15 K,

101.3 kPa, dry gas) and are calculated as an average value of one-hour

measurements,

covering several hours of operation, as a rule 24 hours. Periods of start-up and

 shutdown

should be excluded. The averaging time may be extended when required to achieve

sufficiently precise monitoring results. With regard to the oxygen content of

the waste gas,

the values given for selected major stationary sources shall apply. Any dilution

 for the

purpose of lowering concentrations of pollutants in waste gases is forbidden.

Limit values

for heavy metals include the solid, gaseous and vapour form of the metal and its

compounds, expressed as the metal. Whenever limit values for total emissions are

 given,

expressed as g/unit of production or capacity respectively, they refer to the

sum of stack

and fugitive emissions, calculated as an annual value.

4. In cases in which an exceeding of given limit values cannot be excluded,

either

emissions or a performance parameter that indicates whether a control device is

being

properly operated and maintained shall be monitored. Monitoring of either

emissions or

performance indicators should take place continuously if the emitted mass flow

of

particulates is above 10 kg/h. If emissions are monitored, the concentrations of

 air

pollutants in gas-carrying ducts have to be measured in a representative

fashion. If

particulate matter is monitored discontinuously, the concentrations should be

measured at

regular intervals, taking at least three independent readings per check.

Sampling and

analysis of all pollutants as well as reference measurement methods to calibrate

 automated

measurement systems shall be carried out according to the standards laid down by

 the

Comité européen de normalisation (CEN) or the International Organization for

Standardization (ISO). While awaiting the development of the CEN or ISO

standards,

national standards shall apply. National standards can also be used if they

provide

equivalent results to CEN or ISO standards.

5. In the case of continuous monitoring, compliance with the limit values is

achieved if

none of the calculated average 24-hour emission concentrations exceeds the limit

 value or

if the 24-hour average of the monitored parameter does not exceed the correlated

 value of

that parameter that was established during a performance test when the control

device was

being properly operated and maintained. In the case of discontinuous emission

monitoring,

compliance is achieved if the average reading per check does not exceed the

value of the

limit. Compliance with each of the limit values expressed as total emissions per

 unit of

production or total annual emissions is achieved if the monitored value is not

exceeded, as

described above.

II. SPECIFIC LIMIT VALUES FOR SELECTED MAJOR STATIONARY

SOURCES

Combustion of fossil fuels (annex II, category 1):

6. Limit values refer to 6% O2 in flue gas for solid fuels and to 3% O2 for

liquid fuels.

7. Limit value for particulate emissions for solid and liquid fuels: 50 mg/m3.

Sinter plants (annex II, category 2):

8. Limit value for particulate emissions: 50 mg/m3.

Pellet plants (annex II, category 2):

9. Limit value for particulate emissions:

(a) Grinding, drying: 25 mg/m3; and

(b) Pelletizing: 25 mg/m3; or

10. Limit value for total particulate emissions: 40 g/Mg of pellets produced.

Blast furnaces (annex II, category 3):

11. Limit value for particulate emissions: 50 mg/m3.

Electric arc furnaces (annex II, category 3):

12. Limit value for particulate emissions: 20 mg/m3.

Production of copper and zinc, including Imperial Smelting furnaces (annex II,

categories 5

and 6):

13. Limit value for particulate emissions: 20 mg/m3.

Production of lead (annex II, categories 5 and 6):

14. Limit value for particulate emissions: 10 mg/m3.

Cement industry (annex II, category 7):

15. Limit value for particulate emissions: 50 mg/m3.

Glass industry (annex II, category 8):

16. Limit values refer to different O2 concentrations in flue gas depending on

furnace type:

tank furnaces: 8%; pot furnaces and day tanks: 13%.

17. Limit value for lead emissions: 5 mg/m3.

Chlor-alkali industry (annex II, category 9):

18. Limit values refer to the total quantity of mercury released by a plant into

 the air,

regardless of the emission source and expressed as an annual mean value.

19. Limit values for existing chlor-alkali plants shall be evaluated by the

Parties meeting

within the Executive Body no later than two years after the date of entry into

force of the

present Protocol.

20. Limit value for new chlor-alkali plants: 0.01 g Hg/Mg Cl2 production

capacity.

Municipal, medical and hazardous waste incineration (annex II, categories 10 and

 11):

21. Limit values refer to 11% O2 concentration in flue gas.

22. Limit value for particulate emissions:

(a) 10 mg/m3 for hazardous and medical waste incineration;

(b) 25 mg/m3 for municipal waste incineration.

23. Limit value for mercury emissions:

(a) 0.05 mg/m3 for hazardous waste incineration;

(b) 0.08 mg/m3 for municipal waste incineration;

(c) Limit values for mercury-containing emissions from medical waste

incineration shall be

evaluated by the Parties meeting within the Executive Body no later than two

years after

the date of entry into force of the present Protocol.

Bilaga VI

PRODUKTKONTROLLÅTGÄRDER

1. Om inte annat anges i denna bilaga får blyinnehållet i saluförd bensin avsedd

 för fordon

som skall köras på väg inte överstiga 0,013 g/l senast sex månader efter datumet

 för

ikraftträdandet av detta protokoll. Parter som saluför oblyad bensin med ett

blyinnehåll som

är lägre än 0,013 g/l skall sträva efter att upprätthålla eller sänka denna

gräns.

2. Varje part skall sträva efter att säkerställa att ett byte till bränsle med

det blyinnehåll som

anges i paragraf 1 ovan resulterar i en reduktion, totalt sett, av de skadliga

effekterna på

människors hälsa och miljön.

3. Om en stat fastställer att en begränsning av blyinnehållet i den saluförda

bensinen i

enlighet med punkt 1 ovan skulle resultera i svåra socioekonomiska eller

tekniska problem,

eller att den inte skulle leda till fördelar totalt sett för miljön eller

människors hälsa på

grund av, bland annat, klimatsituationen i landet, får den förlänga tidsrymden

som anges

punkt 1 med upp till 10 år, under vilken den får saluföra blyad bensin med ett

blyinnehåll

som inte överstiger 0,15 g/l. I detta fall skall staten ange i en deklaration

som skall

deponeras tillsammans med sitt instrument för ratificering, godtagande,

godkännande eller

anslutning att den avser att förlänga tidsrymden samt ge en skriftlig

förklaring med

information om anledningen till detta till det verkställande organet.

4. En part har tillåtelse att saluföra små kvantiteter blyad bensin, upp till

0,5 procent av

dess totala bensinförsäljning, med ett blyinnehåll som inte överstiger 0,15 g/l

för

användning i äldre vägfordon.

5. Varje part skall senast 5 år efter datumet för ikraftträdandet av detta

protokoll eller tio

år för länder med övergångsekonomi som förklarar sin avsikt att tillämpa en

tioårsperiod i

en deklaration som skall deponeras med sitt instrument för ratificering,

godtagande,

godkännande eller anslutning uppnå koncentrationsnivåer som inte överstiger

(a) 0,05 viktprocent kvicksilver i alkaliska manganbatterier för förlängd

användning under

extrema förhållanden (t.ex. vid temperaturer under 0 C eller över 50 C, utsatta

för stötar)

och

(b) 0,025 viktprocent kvicksilver i alla andra alkaliska manganbatterier.

Ovan nämnda gränser får överskridas för en ny tillämpning inom

batteriteknologin, eller

för användning av ett batteri i en ny produkt, om lämpliga skyddsåtgärder vidtas

 för att

säkerställa att det resulterande batteriet eller produkten, för vilken batteriet

 är svårt att

avlägsna, kan omhändertas på ett miljövänligt sätt. Alkaliska manganknappceller

och

batterier som består av knappceller skall också undantas från denna

förpliktelse.

ANNEX VI

PRODUCT CONTROL MEASURES

1. Except as otherwise provided in this annex, no later than six months after

the date of

entry into force of the present Protocol, the lead content of marketed petrol

intended for on-

road vehicles shall not exceed 0.013 g/l. Parties marketing unleaded petrol with

 a lead

content lower than 0.013 g/l shall endeavour to maintain or lower that level.

2. Each Party shall endeavour to ensure that the change to fuels with a lead

content as

specified in paragraph 1 above results in an overall reduction in the harmful

effects on

human health and the environment.

3. Where a State determines that limiting the lead content of marketed petrol in

 accordance

with paragraph 1 above would result in severe socio-economic or technical

problems for it

or would not lead to overall environmental or health benefits because of, inter

alia, its

climate situation, it may extend the time period given in that paragraph to a

period of up to

10 years, during which it may market leaded petrol with a lead content not

exceeding 0.15

g/l. In such a case, the State shall specify, in a declaration to be deposited

together with its

instrument of ratification, acceptance, approval or accession, that it intends

to extend the

time period and present to the Executive Body in writing information on the

reasons for

this.

4. A Party is permitted to market small quantities, up to 0.5 per cent of its

total petrol sales,

of leaded petrol with a lead content not exceeding 0.15 g/l to be used by old

on-road

vehicles.

5. Each Party shall, no later than five years, or ten years for countries with

economies in

transition that state their intention to adopt a ten-year period in a

declaration to be deposited

with their instrument of ratification, acceptance, approval or accession, after

the date of

entry into force of this Protocol, achieve concentration levels which do not

exceed:

(a) 0.05 per cent of mercury by weight in alkaline manganese batteries for

prolonged use in

extreme conditions (e.g. temperature below 0 C or above 50 C, exposed to

shocks); and

(b) 0.025 per cent of mercury by weight in all other alkaline manganese

batteries.

The above limits may be exceeded for a new application of a battery technology,

or use of

a battery in a new product, if reasonable safeguards are taken to ensure that

the resulting

battery or product without an easily removable battery will be disposed of in an

environmentally sound manner. Alkaline manganese button cells and batteries

composed of

button cells shall also be exempted from this obligation.

Bilaga VII

PRODUKTHANTERINGSÅTGÄRDER

1. Denna bilaga syftar till att ge parterna vägledning i frågor som rör

produkthanteringsåtgärder.

2. Parterna kan överväga lämpliga produkthanteringsåtgärder (som de som anges

nedan)

när det finns en potentiell risk för skadliga effekter på hälsan eller miljön på

 grund av

utsläpp av en eller flera tungmetaller som anges i bilaga I, och då man tagit

hänsyn till alla

relevanta risker och fördelar med sådan åtgärder, i syfte att säkerställa att

ett byte av

produkter resulterar i en reduktion totalt sett av skadliga effekter på

människors hälsa och

på miljön:

(a) Ersättning av produkter som innehåller en eller flera av de tungmetaller som

 är angivna

i bilaga I, vilken/vilka avsiktligt tillförts, om det existerar lämpliga

alternativ.

(b) Minimering av eller ersättning i produkter av en eller flera av de

tungmetaller som är

angivna i bilaga I, vilken/vilka avsiktligt tillförts.

(c) Tillhandahållande av produktinformation, innefattande märkning, för att

säkerställa att

användarna är informerade om innehållet av en eller flera av de tungmetaller

vilken/vilka

avsiktligt tillförts, som finns angivna i bilaga I, samt om behovet av säker

användning och

avfallshantering.

(d) Användning av ekonomiska incitament och frivilliga överenskommelser för att

minska

eller eliminera tungmetallhalten i produkter (med avseende på de tungmetaller

som anges i

bilaga I).

(e) Utveckling och genomförande av program för miljövänlig insamling,

återvinning eller

bortskaffande av produkter som innehåller någon av de tungmetaller som anges i

bilaga I.

3. Varje produkt eller produktgrupp nedan innehåller en eller flera av de

tungmetaller som

anges i bilaga I och är föremål för regleringar eller frivilliga åtgärder från

åtminstone en av

parterna i konventionen. Dessa åtgärder grundas till stor del på produktens

bidrag till

utsläpp av en eller flera av de tungmetaller som anges i bilaga I. Emellertid

föreligger det

än så länge inte tillräcklig information för att bekräfta att de är en betydande

 källa för alla

parter, vilket berättigar medräknandet i bilaga VI. Varje part uppmuntras att ta

 tillgänglig

information i beaktande och, där man anser att det finns ett behov av

förebyggande

åtgärder, vidta sådana produkthanteringsåtgärder som är angivna i punkt 2 ovan

för en eller

flera av de produkter som anges nedan:

(a) Kvicksilverinnehållande elektriska komponenter t.ex. apparater som

innehåller en eller

flera kontakter/givare för överföring av elektrisk ström som t.ex. reläer,

termostater,

nivåvakter, tryckvakter och andra brytare (vidtagna åtgärder omfattar förbud mot

 de flesta

kvicksilverinnehållande elektriska komponenter, frivilliga program för utbytet

av några

kvicksilverinnehållande brytare mot elektroniska eller specialbrytare,

frivilliga

återvinningsprogram för brytare, och frivilliga återvinningsprogram för

termostater).

(b) Kvicksilverinnehållande mätinstrument som t.ex. termometrar, manometrar,

barometrar, tryckmätare, tryckvakter och tryckgivare (vidtagna åtgärder omfattar

 förbud

mot kvicksilverinnehållande termometrar och förbud mot mätinstrument).

(c) Kvicksilverinnehållande lysrör (vidtagna åtgärder omfattar minskning av

kvicksilverinnehållet per lampa genom både frivilliga program och regleringar

samt

frivilliga återvinningsprogram).

(d) Kvicksilverinnehållande dentalamalgam (vidtagna åtgärder omfattar frivilliga

 åtgärder

och ett förbud med dispens för användning av dentalamalgam och frivilliga

program för att

främja insamling av dentalamalgam innan det släpps ut från tandläkarmottagningar

 till

vattenreningsverken).

(e) Kvicksilverinnehållande pesticider inklusive betningsmedel (vidtagna

åtgärder omfattar

förbud mot alla kvicksilverpesticider inklusive betningsmedel och ett förbud mot

kvicksilver som används som desinfektionsmedel).

(f) Kvicksilverinnehållande färg (vidtagna åtgärder omfattar förbud mot all

sådan färg,

förbud mot sådan färg för inomhusbruk och för användning på leksaker och förbud

mot

användning i skeppsbottenfärg).

(g) Kvicksilverinnehållande batterier andra än de som omfattas av bilaga VI

(vidtagna

åtgärder omfattar minskat kvicksilverinnehåll genom både frivilliga program och

regleringar samt miljöavgifter och frivilliga återvinningsprogram).

ANNEX VII

PRODUCT MANAGEMENT MEASURES

1. This annex aims to provide guidance to Parties on product management

measures.

2. The Parties may consider appropriate product management measures such as

those listed

below, where warranted as a result of the potential risk of adverse effects on

human health

or the environment from emissions of one or more of the heavy metals listed in

annex I,

taking into account all relevant risks and benefits of such measures, with a

view to ensuring

that any changes to products result in an overall reduction of harmful effects

on human

health and the environment:

(a) The substitution of products containing one or more intentionally added

heavy metals

listed in annex I, if a suitable alternative exists;

(b) The minimization or substitution in products of one or more intentionally

added heavy

metals listed in annex I,

(c) The provision of product information including labelling to ensure that

users are

informed of the content of one or more intentionally added heavy metals listed

in annex I

and of the need for safe use and waste handling;

(d) The use of economic incentives or voluntary agreements to reduce or

eliminate the

content in products of the heavy metals listed in annex I; and

(e) The development and implementation of programmes for the collection,

recycling or

disposal of products containing one of the heavy metals in annex I in an

environmentally

sound manner.

3. Each product or product group listed below contains one or more of the heavy

metals

listed in annex I and is the subject of regulatory or voluntary action by at

least one Party to

the Convention based for a significant part on the contribution of that product

to emissions

of one or more of the heavy metals in annex I. However, sufficient information

is not yet

available to confirm that they are a significant source for all Parties, thereby

 warranting

inclusion in annex VI. Each Party is encouraged to consider available

information and,

where satisfied of the need to take precautionary measures, to apply product

management

measures such as those listed in paragraph 2 above to one or more of the

products listed

below:

(a) Mercury-containing electrical components, i.e. devices that contain one or

several

contacts/sensors for the transfer of electrical current such as relays,

thermostats, level

switches, pressure switches and other switches (actions taken include a ban on

most

mercury-containing electrical components; voluntary programmes to replace some

mercury

switches with electronic or special switches; voluntary recycling programmes for

 switches;

and voluntary recycling programmes for thermostats);

(b) Mercury-containing measuring devices such as thermometers, manometers,

barometers,

pressure gauges, pressure switches and pressure transmitters (actions taken

include a ban

on mercury-containing thermometers and ban on measuring instruments);

(c) Mercury-containing fluorescent lamps (actions taken include reductions in

mercury

content per lamp through both voluntary and regulatory programmes and voluntary

recycling programmes);

(d) Mercury-containing dental amalgam (actions taken include voluntary measures

and a

ban with exemptions on the use of dental amalgams and voluntary programmes to

promote

capture of dental amalgam before release to water treatment plants from dental

surgeries);

(e) Mercury-containing pesticides including seed dressing (actions taken include

 bans on

all mercury pesticides including seed treatments and a ban on mercury use as a

disinfectant);

(f) Mercury-containing paint (actions taken include bans on all such paints,

bans on such

paints for interior use and use on children''''s toys; and bans on use in

antifouling paints); and

(g) Mercury-containing batteries other than those covered in annex VI (actions

taken

include reductions in mercury content through both voluntary and regulatory

programmes

and environmental charges and voluntary recycling programmes).

Remissinstanser

Kommerskollegium, Socialstyrelsen, Statskontoret,

Riksrevisionsverket, Institutet för miljömedicin, Statens jordbruksverk,

Statens livsmedelsverk, Sveriges Geologiska undersökning,

Naturvårdsverket, Koncessionsnämnden för miljöskydd,

Kemikalieinspektionen, Stiftelsen Institutet för vatten- och

luftvårdsforskning, Svenska kommunförbundet, Jernkontoret,

Naturskyddsföreningen, Föreningen skogsindustrierna, Svenska

Petroleum Institutet, Industrin för växt- och träskyddsmedel,

Kemikontoret, Miljöförbundet Jordens vänner, Svenska Gruvföreningen,

Skogsindustrierna, Karolinska institutet, Svenska

Renhållningsverksföreningen

Miljödepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 20 maj 1999

Närvarande: statsrådet Hjelm-Wallén, ordförande, och statsråden

Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Engqvist,[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1998/99:141 Godkännande av 1998 års

protokoll om långlivade organiska föroreningar och om tungmetaller

under konventionen om långväga gränsöverskridande luftföroreningar

Prop. 1998/99:141

10

1

Prop. 1998/99:141

bilaga 1

94

95

1

Prop. 1998/99:141

bilaga 2

150

Prop. 1998/99:141

bilaga 3

151

1

Prop. 1998/99:141

152

1

1