Regeringens proposition 1992/93:102

om upphävande av lagen (1987:773) om fritidsbåtsregister, m.m.

Frop. 1992/93:102

Regeringen föreslår riksdagen att anta de förslag som har tagits upp i bifo­gade utdrag ur regeringsprotokollet den 22 oktober 1992.

På regeringens vägnar

Carl[REDACTED_EFTERNAMN]

Mats[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att det statliga fritidsbåtsregistret awecklas vid ut­gången av år 1992. Därmed upphör registreringsplikten för fritidsbåtar.

Uppgiften att utfärda nationalitetsbevis för fritidsbåtar, som för närva­rande sköts av Sjöfartsverket, överförs till Sjöfartsregistret vid Stockholms tingsrätt.

1 Riksdagen 1992/93. 1 saml. Nr 102

Propositionens lagförslag

Prop. 1992/93:102

1 Förslag till

Lag om upphävande av lagen (1987:773) om

fritidsbåtsregister

Härigenom föreskrivs att lagen (1987:773) om fritidsbåtsregister skall upphöra att gälla vid utgången av år 1992.

Gallring av uppgifter i fritidsbätsregistret sker i enlighet med arkivlagens (1990:782) bestämmelser.

Uppgifterna i fritidsbåtsregistret skall överlämnas till arkivmyndighet.

2 Förslag till

Prop. 1992/93:102

Lag om ändring i sjölagen (1891:35 s.I)

Härigenom föreskrivs att 2 § sjölagen (1891:35 s 1) skall ha följande ly­delse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 §'

Fartyg, vars skrov har en största längd av minst tolv meter och en största bredd av minst fyra meter, betecknas skepp. Annat fartyg kallas båt.

Över   svenska   skepp   förs   ett

Över   svenska   skepp   förs   ett

skeppsregister. Över båtar förs ett     skeppsregister. Över båtar förs ett båtregister enligt bestämmelser i la-     båtregister enligt bestämmelser i la­gen (1979:377) om registrering av     gen (1979:377) om registrering av båtar för yrkesmässig sjöfart m.m.     båtar för yrkesmässig sjöfart m.m. och ett fritidsbåtsregister enligt be-     Över skepp under byggnad i Sverige stämmelser i lagen (1987:773) om fri-     förs ett skeppsbyggnadsregister. tidsbåtsregister.  Över skepp under byggnad i Sverige förs ett skepps-byggnadsregister.

Skeppsregistret, båtregistret och skeppsbyggnadsregistret förs av den myndighet, som regeringen bestämmer (registermyndigheten). Register­myndigheten förestås av en inskrivningsdomare. Denne skall vara lagfaren. Efter regeringens förordnande får registren föras med användning av auto­matisk databehandling.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993.

Senaste lydelse 1987:776.

3 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1979:377) om registrering av båtar

för yrkesmässig sjöfart m.m.

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1979:377) om registrering av båtar för yrkesmässig sjöfart m.m.dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 5 §, av följande lydelse, dels att 7-9 §§ skall ha följande lydelse.

Prop. 1992/93:102

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydeLse

5 

§

Annan svensk båt än som avses i 4 § får införas i båtregistret, om dess skrov har en största längd av minst fem meter eller om det med hänsyn till båtens typ och användning, dess tilldelning av anropssignal för radio­station eller annars finns särskilda skäl aU den registreras.

Båt skall avregistreras, om den

1.

förolyckats, huggits upp eller förstörts,

2.

på grund av överlåtelse eller el­jest ej längre skall vara införd i båt­registret,

3.    försvunnit eller övergivits till

sjöss och sedan ej hörts av under tre

månader.

Båt skall avregistreras, om den 1. förolyckats, huggits upp eller förstörts,

2. på grund av överlåtelse eller eljest ej längre skall vara införd i båtregist­ret,

3.

försvunnit eller övergivits till sjöss och sedan ej hörts av under tre månader,

4.

ej är registreringspliktig och av ägaren anmäls för avregistrering.

8 §2 Anmälan om avregistrering skall ske skriftligen.

Skall båt avregistreras är ägaren skyldig att inom en månad hos regis­termyndigheten anmäla båten för avregistrering. Skall en båt på grund av överlåtelse ej längre vara införd i båtregistret, svarar förutvarande ägaren jämte förvärvaren för att bå­ten anmäls för avregistrering.

Skall en båt avregistreras enligt 7 § 1-3 är ägaren skyldig att inom en månad hos registermyndigheten an­mäla båten för avregistrering. Upp­hör en registrerad båt genom överlå­telse aU vara registreringsbar, svarar förutvarande ägaren jämte förvärva­ren för att båten anmäls för avregi-

strering. Den som underlåter att fullgöra sina skyldigheter enligt andra stycket döms Ull penningböter.

9

§'

Föreligger sådana omständigheter

Föreligger sådana omständigheter

att båt skall avregistreras får regis-

att båt skall avregistreras enligt 7 §

termyndigheten självmant låta avre-

1-3, får registermyndigheten själv-

gistrera båten.

mänt låta avregistrera båten.

' Senaste lydelse 1987:774 Senaste lydelse 1991:309 'Senaste lydelse 1987:774

---- :-- 

Prop, 1992/93:102

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993.

Har nationalitetshandlingar som avses i 1 § andra stycket sjölagen (1891:35 S. 1) utfärdats för en båt enligt förordningen (1987:906) om friUds-båtsregister och har handlingarna inte återställts till Sjöfartsverket skall bå­ten genom registermyndighetens försorg införas i båtregistret.

4 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1986:371) om flyttning av fartyg i

allmän hamn

Härigenom föreskrivs att 6 § lagen (1986:371) om flyttning av fartyg i all­män hamn skall ha följande lydelse.

Prop. 1992/93:102

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

6 §'

I fråga om fartyg som är införda i skeppsregistret, båtregistret eller fri­tidsbåtsregistret enligt 2 § andra stycket sjölagen (1891:35 s. 1) eller i motsvarande utländskt register skall vid tillämpningen av denna lag den som är antecknad i registret anses som ägare. Har ett förvärv av skepp skrivits in i skeppsregistret med stöd av 14 § tredje stycket första me­ningen sjölagen, anses förvärvaren som ägare. Vad som sägs om ett far­tygs ägare gäller i övrigt innehava­ren i fråga om fartyg som innehas på gmnd av förvärv med förbehåll om återtaganderätt.

I fråga om fartyg som är införda i skepps- eller båtregistret enligt 2 § andra stycket sjölagen (1891:35 s. 1) eller i motsvarande utländskt regis­ter skall vid tillämpningen av denna lag den som är antecknad i registret anses som ägare. Har ett förvärv av skepp skrivits in i skeppsregistret med stöd av 14 § tredje stycket första meningen sjölagen, anses för­värvaren som ägare. Vad som sägs om ett fartygs ägare gäller i övrigt in­nehavaren i fråga om fartyg som in­nehas på grund av förvärv med för­behåll om återtaganderätt.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993.

 Senaste lydelse 1987:775

Kommunikationsdepartementet

Prop. 1992/93:102

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 22 oktober 1992.

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden B.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], af[REDACTED_EFTERNAMN], Dinkelspiel,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Kön­berg,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], P.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om upphävande av lagen (1987:773) om fritidsbåtsregister, m.m.

1 Inledning

Fritidsbåtsregistret inrättades den Ijanuari 1988 dä lagen (1987:773) om fri­tidsbåtsregister trädde i kraft (prop. 1986/87:121, bet. 1986/87:KrU22, rskr. 1986/87:347). Registret förs av Sjöfartsverket och länsstyrelserna med hjälp av autoraatisk databehandling. Lagen innebär registreringsplikt för båtar med en längd över fem meter eller med viss minsta motorstyrka. Registerav­giften är 30 kr per år. Nationalitetsbevis för fritidsbåtar, som kan behövas vid färd utomlands med en fritidsbåt och som tidigare utfärdades av Sjöfarts­registret vid Stockholms tingsrätt, utfärdas numera av Sjöfartsverket inom ramen för fritidsbåtsregistret.

Ändamålet med registret är enligt 2 § lagen om fritidsbåtsregister att ge underlag för

-

kontroll av ordning och säkerhet till sjöss,

-

planering av trafiken med fritidsbåtar. Registret får också användas som underlag för

-

planering som avser turism, friluftsliv och naturvård,

-

utredningar rörande skatter, tullar och indrivning.

Enligt lagen får polismyndighet, tullmyndighet. Kustbevakningen, Riks­skatteverket, skattemyndighet och kronofogdemyndighet ha terminalåt­komst till registret. I fritidsbåtsregistret fanns den 8juli 1991 totalt 275 668 båtar registrerade, av ett av Statistiska centralbyrån är 1990 uppskat­tat totalt antal registreringspliktiga båtar om 290000, +/- 25000.

I 1991 års budgetproposition (prop. 1990/91:100, bil.8, s.89 f) uttalades att Sjöfartsverket i sin anslagsframställning inför budgetåret 1991/92 borde redovisa erfarenheterna av fritidsbätsregistret. En sådan redovisning har verket gjort. Redovisningen finns i en promemoria av den 19 augusti 1991, som bifogats verkets anslagsframställning för budgetåret 1992/93. Av prome­morian framgär att Sjöfartsverket har undersökt de grundläggande attity­derna till registret. Verket har vidare skaffat in yttranden från ett antal myn­digheter och intresseorganisationer om deras erfarenheter av fritidsbätsre­gistret. På grundval av dessa yttranden, verkets egna erfarenheter och annat

material har verket tagit upp ett antal problem och föreslagit flera författ-     Prop. 1992/93:102 ningsändringar.

Sjöfartsverkets förslag innebär bl.a. följande.

Registreringsplikten föreslås med nu gällande mått- och effektkrav begrän­sad till båtar som används i saltsjön eller i någon av insjöarna Hjälmaren, Mälaren, Vänern och Vättern.

Avregistrering föreslås kunna ske då en båt överlåtits av ägaren och den nye ägaren sedan minst två år inte kunnat identifieras. Förslaget har lagts fram mot bakgrund av att i ett antal fall den nye ägaren till en överläten båt inte kunnat spåras och tidigare ägare då inte kunnat avregistreras.

Skyldighet att betala registeravgift skall inte föreligga för den registrerade ägaren då en registrerad båts verklige ägare är okänd.

En regel om krav på styrkande av åtkomst för den som vill nyregistrera en båt är enligt Sjöfartsverkets bedömning för närvarande inte möjlig. Ett för­slag med detta innehåll hade lagts fram av polis och kustbevakning. Verket förklarar dock att det avser att genom kontakter med båtbranschen se om det går att bygga upp ett systera som förhindrar sådant missbruk av båtregist­ret som kan leda till att inte rättsenlig åtkomst av båtar legitimeras.

Sjöfartsverket tar även upp frågan om terminalåtkomst till fritidsbåtsre­gistret för andra än de myndigheter som anges i lagen. Verket gör bedöm­ningen att sådan åtkomst för försäkringsbolag, tillverkare, importörer, hand­lare m.ra. inte kan bli aktuell förrän i en situation där en obligatorisk an­svarsförsäkring för båtar föreligger eller krav på registrering av tillverkare, iraportörer eller handlare, införs. Därmed skulle enligt Sjöfartsverkets me­ning en med vad sora gäller för bilregistret likvärdig situation föreligga.

Sjöfartsverket redovisar också skäl till att för närvarande inte föreslå regler om strajfansvar för falskskyltning, markering i registret av stulna båtar och förbud att nyttja en icke registrerad båt.

Sjöfartsverket konstaterar att ett årligt underskott på omkring en miljon kronor föreligger i driftsresultatet och att avsevärda skillnader i kostnader per transaktion föreligger mellan olika länsstyrelser. Verket menar att un­derskottet inte kan elimineras med nuvarande avgiftsnivå och kostnadsläge. Det föreslås att registeravgiften höjs till 50 kr/år. Vilka åtgärder som kan be­hövas för att minska skillnaderna mellan länsstyrelsernas kostnader får en­ligt Sjöfartsverkets uppfattning utredas vidare.

Sjöfartsverket anser avslutningsvis att möjligheterna att använda ny tek­nik för att undvika manuell registrering vid länsstyrelserna bör utredas. Ver­ket hänvisar här till den utveckling i riktning mot utökad maskinell hantering av bilregistret som sker vid Trafiksäkerhetsverket.

I propositionen om den ekonomiska politikens inriktning (prop. 1991/92:38 s. 43) uttryckte regeringen sin avsikt att sora ett led i avreglerings-politiken avskaffa fritidsbåtsregistret. Frågan om aweckling av registret togs också upp i 1992 års budgetproposition (prop. 1991/92:100, bil.7, s.89, bet. 1991/92:TU11 och 24, rskr. 1991/92:186). Därvid uttalades bl.a. att det inte fanns tillräckligt starka skäl att behälla systemet med registrering av fri­tidsbåtar i statlig regi.

Såväl Sjöfartsverkets nu nämnda förslag som frågan om en aweckling av

fritidsbåtsregistret har tagits upp i en inom Koraraunikationsdepartementet

8

upprättad promemoria, som remissbehandlats. Promemorian med bilagor     Prop. 1992/93:102 bör fogas till protokollet som bilagal. En förteckning över remissinstan­serna och en sammanfattning av svaren bör fogas till protokollet som bilaga 2.

Beträffande remissutfallet i stort kan följande anmärkas. Då det gäller frä­gan om avskaffande av fritidsbåtsregistret är remissutfallet blandat. Flertalet remissinstanser motsätter sig att registret avskaffas. Några - bl.a. Sjöfarts­verket - tar inte ställning. Båtägarorganisationerna och Båtbranschens Riks­förbund förordar att registret upphör. Vissa av remissinstanserna, såväl bland dem som avstyrker att registret avskaffas som bland dem som är för en aweckling, anser dock att ett frivilligt register kan vara ett alternativ.

Vad gäller de förslag t\\\ författningsändringar och avgiftshöjning m.m. som Sjöfartsverket lagt fram, stöds dessa i huvudsak av de remissinstanser som har yttrat sig i den delen.

1* Riksdagen 1992/93. 1 saml. Nr 102

2 Allmän motivering

2.1 Förslag att det obligatoriska fritidsbåtsregistret awecklas

Prop. 1992/93:102

Mitt förslag: Lagstiftningen om fritidsbåtsregistret upphävs.

Remissinstanserna: Flera remissinstanser har motsatt sig förslaget att av­veckla fritidsbåtsregistret. Denna uppfattning har framförts av Kustbevak­ningen, Statens räddningsverk. Generaltullstyrelsen, Rikspolisstyrelsen, länsstyrelserna i Göteborgs och Bohus, Värmlands och Jämtlands län, Trygg-Hansa, Försäkringsbranschens Service AB, Larmtjänst AB och Svenska stöldskyddsföreningen.

De skäl som framförts för att behälla registret är bl.a. följande. Registret gör det lättare att kontrollera efterlevnaden av ordningsregler och trafikreg­ler. Registret gör det också lättare att i andra sammanhang där det behövs spåra ägaren till en båt. Detta innebär bl.a. att det blir lättare att finna äga­ren till felförtöjda, stulna och förkomna båtar. Frän polis och försäkrings­branschen och från stöldskyddsföreningen har också framförts att stöld och häleri kan försvåras - särskilt om vissa särskilda märkningsföreskrifter in­förs. Överbefälhavaren har framfört att fritidsbåtsregistret gör det lättare att identifiera de båtar som är lämpliga för beredskapsändamäl.

Riksskatteverket har framhållit att avskaffandet av registret medför ett påtagligt avbräck för exekutionsväsendet i dess uppgift att hitta utmätnings­bar egendom. Flera länsstyrelser, bl.a. i Göteborgs och Bohus län samt i Värmlands län anser att registret bör behällas. Andra länsstyrelser t.ex. i Stockholm och Gotland motsätter sig inte att registret avskaffas. Länsstyrel­sen i Stockholms län framhäller - med hänvisning till vad som framkommit från länets polismyndigheter om betydelsen av registret - att någon form av frivillig registrering synes önskvärd.

Även från Försäkringsbranschens Service AB, Larmtjänst AB och Svenska Stöldskyddsföreningen har tanken förts fram på ett frivilligt fritids­båtregister om det nuvarande registret avskaffas. Ett sådant register skulle kunna föras av ett enskilt rättssubjekt, t.ex. ett organ inom försäkringsbran­schen eller Svenska stöldskyddsföreningen.

Ett antal remissinstanser, bl.a. Sjöfartsverket, har förklarat att man inte tar ställning till frågan om fritidsbätsregistrets fortsatta existens, eftersom man anser detta vara en fräga om ett politiskt ställningstagande. Sjöfartsver­ket har bl.a. uttalat att registret nu fär anses uppbyggt.

Fritidsbåtsägarnas organisationer och Bätbranschens Riksförbund har ut­talat sig för att fritidsbätsregistret upphör i sin nuvarande form. Båtbran­schens Riksförbund har ställt sig positivt till ett frivilligt register i försäk­ringsbolagens regi. Också Svenska Seglarförbundet och Svenska Bätunionen har förklarat sig positiva till ett frivilligt register, men anfört att ett sädant register bör föras av bätorganisationerna själva. Båtorganisationerna har motsatt sig tanken att kommersiella intressen skulle få ta över nuvarande register.

Skälen för mitt forslag: Regeringen har bl.a. i budgetpropositionen (prop.

10

1991/92:100, bil 7, s. 89 f) givit tillkänna sin avsikt att fritidsbåtsregistret skall Prop. 1992/93:102 upphöra. De argument som framfördes mot registret i samband med dess inrättande har enligt min mening fortfarande giltighet. Det får således anses vara angeläget att ingrepp från statens sida som berör människors fritids­verksamhet i största möjliga mån undviks. Den nytta som det nuvarande fri­tidsbåtsregistret kan göra står inte i rimlig proportion till det integritetsin­trång som många anser följer av registreringen. Inget av de skäl som förts fram från de remissinstanser som motsatt sig att registret upphör har sådan tyngd att det vid en awägning mot intresset av att undvika onödig kontroll från statsmakternas sida föranleder någon annan bedömning vad gäller fri­tidsbåtsregistrets bestånd.

Det splittrade remissutfallet ger enligt min mening sammantaget vid han­den att något absolut behov av registret inte finns för att tillgodose de all­männa ordnings- och säkerhetssynpunkter av olika slag eller de planerings­ändamål och statistiska ändamål som den nuvarande lagstiftningen i huvud­sak är avsedd att tillgodose. Till detta kommer att den utvärdering Sjöfarts­verket gjort av lagstiftningen visar att det finns ett antal problem vid tillämp­ningen av lagen om fritidsbåtsregister och att det för att lösa dessa problem skulle bli nödvändigt att på vissa punkter införa en mer långtgående regle­ring av uppgiftsskyldighet m.m. än enligt de regler som gäller nu. Sjöfarts­verket har sålunda tagit upp bl.a. frågan om skyldighet att vid ansökan av äganderättsöverföring uppge köparens personnummer och införande av tidsfrist för anmälan av ändrade förhållanden.

Mot bakgrund av den grundsyn som regeringen tidigare låtit komma till uttryck vad gäller fritidsbåtsregistret finner jag det svårt att acceptera förslag som är inriktade på en mer långtgående reglering än den som gäller i dag. Fritidsbåtsregistret bör därför upphöra.

Sedan registret upphört bör det överlämnas till arkivmyndighet för beva­rande i enlighet med arkivlagen (1990:782). Detta bör uttryckligen föreskri­vas i lag i samband med upphävandet.

En förutsättning för att ett frivilligt register skall komma till stånd är givet­vis att intresse finns av att föra ett register. Med hänsyn till remissyttrandena är det tänkbart att något organ med sin bakgrund i försäkringsbranschen el­ler hos bätägarorganisationerna har ett sådant intresse.

För att registerhanteringen skall vara rationell kan det antas att registret måste föras med hjälp av automatisk databehandling. Det blir då ett person­register i datalagens (1973:289) mening. Förutsättningarna för att inrätta och föra ett frivilligt register kommer därför att styras av datalagens regler. Frå­gor om registeransvar, registerändamål och övriga fömtsättningar för inrät­tande och drift av registret prövas av Datainspektionen i enlighet med vad som föreskrivs i datalagen.

Eftersom det ur såväl båtägarnas som samhällets perspektiv kan vara av

intresse att möjligheterna att inrätta ett frivilligt register tas till vara i anslut­

ning till att det staUiga registret upphör, anserjag att tänkbara intressenter

såsom försäkringsbranschen och båtägarorganisationerna bör informeras

om de möjligheter som härvid står till buds. Detta bör lämpligen ankomma

på Sjöfartsverket. Under förutsättning att det kan tillåtas enligt datalagen,

bör det vara möjligt att från statens sida underlätta inrättandet av ett frivilligt

11

fritidsbåtsregister genom att i ett inledningsskede ställa registeruppgifter ur det upphävda registret till förfogande för den som blir ansvarig för det frivil­liga registret.

Prop. 1992/93:102

2.2    Förslag att nationalitet$handlingar'för fritidsbåtar i framtiden utfärdas av Sjöfartsregistret.

Mitt förslag: Lagen (1979:377) om registrering av båtar för yrkesmäs­sig sjöfart m.m. ändras så att det blir möjligt att registrera även icke registreringspliktiga båtar i det båtregister som förs av Sjöfartsregist­ret vid Stockholms tingsrätt. Nationalitetsbevis enligt 1 § andra stycket sjölagen (1891:35 s.I) kommer till följd härav att kunna utfär­das av Sjöfartsregistret även för fritidsbåtar.

Remissinstanserna: Frågan om vem som skall ställa ut nationalitetsbevis för fritidsbåtar har tagits upp av bl.a. Stockholms tingsrätt. För båtar som är registrerade i fritidsbåtsregistret handhas den uppgiften idag av Sjöfartsver­ket. Awecklas fritidsbåtsregistret bör enligt tingsrättens mening uppgiften överlåtas till Sjöfartsregistret. Även Sjöfartsverket förordar en sådan ord­ning. Sjöfartsverket har i detta sammanhang som andrahandsalternativ pe­kat på möjligheten av att nationalitetsbevis för fritidsbåtar utfärdas av Sjö­fartsverket även efter att fritidsbåtsregistret har avskaffats. Detta skulle dock enligt verkets mening förutsätta en registrering hos verket av de båtar för vilka bevis utfärdas. Ett tredje alternativ som verket tar upp är att slopa möjligheten att erhålla av myndighet utfärdade nationalitetshandlingar och hänvisa fritidsbåtsägarna till båtorganisationerna och de internationella cer­tifikat, som dessa kan utfärda enligt förordningen (1978:205) om internatio­nellt certifikat för fritidsfartyg. Verket förordar dock ingetdera alternativet eftersom det förra skulle leda till att registerförande uppgifter delades upp, medan det senare skulle leda till bevis utfärdades som eventuellt inte skulle komma att godtas av alla stater, vilket enligt uppgift från verket har inträffat med de certifikat som nu utfärdas av bätorganisationerna.

Skälen for mitt förslag: Inom ramen för fritidsbåtsregistret är Sjöfartsver­ket skyldigt att utfärda nationalitetsbevis för en registrerad fritidsbåt. Ett så­dant bevis kan vara betydelsefullt vid resa utomlands. Bestämmelser i detta ämne har utfärdats av regeringen med stöd av 1 § andra stycket sjölagen (1891:35 s. 1). Bestämmelserna finns i förordningen (1987:906) om fritids­båtsregister. Motsvarande bestämmelser för fartyg som är registrerade i skepps- och båtregistren finns i fartygsregisterförordningen (1975:927).

Även före tillkomsten av fritidsbätsregistret var det möjligt för en fritids­båtsägare att erhålla nationalitetsbevis. Förutsättningen härför var att han lät registrera båten i båtregistret hos Sjöfartsregistret vid Stockholms tings­rätt. Denna möjlighet till registrering i båtregistret togs bort i samband med att fritidsbåtsregistret inrättades.

Genom att fritidsbåtsregistret nu awecklas blir frågan om hanteringen av nationalitetsbevis ånyo aktuell. Somjag nämnt tidigare har olika förfarings-

12

sätt föreslagits. Utöver möjligheterna att låta uppgiften att upprätta dessa Prop. 1992/93:102 handlingar stanna kvar på Sjöfartsverket eller att överlämna den till Sjöfarts­registret har bl.a. nämnts alternativet att för framtiden nöja sig med de natio-nalitetscertifikat som båtägarorganisationerna får utfärda. Beträffande dessa certifikat har emellertid Sjöfartsverket nämnt att problem ibland före­kommit då det gällt att få dem godtagna som svenska nationalitetshand­lingar.

Jag anser det därför lämpligast att det även i framtiden bör vara möjligt att kunna erhålla naUonalitetsbevis som utfärdas av en statlig myndighet. Detta bör enligt min uppfattning lämpligen ske genom att sådana bevis - i likhet med vad som gällde innan lagen om fritidsbåtregister infördes - utfär­das av Sjöfartsregistret vid Stockholms tingsrätt. Den lämpligaste lösningen är att en regel sora gör det möjligt att registrera även båtar som inte är regi­streringspliktiga införs i lagen (1979:377) om registrering av båtar för yrkes­mässig sjöfart m.m. Det kan göras genom att den paragraf som upphävdes dä lagstiftningen om fritidsbåtsregister infördes nu äteruppplivas. De statliga registreringsfunktionerna beträffande skepp och båtar blir då, som bl.a. Sjö­fartsverket påpekat, samlade hos en myndighet.

Förhållandet att fritidsbåtsregistret upphör bör inte föranleda att de natio­nalitetsbevis som utfärdats av Sjöfartsverket därigenom blir ogiltiga. Min av­sikt är att i samband med att förordningen om fritidsbåtsregister upphävs föreslå regeringen att utfärda en övergångsbestämmelse innebärande att na­tionalitetsbevis som utfärdats med stöd i den upphävda regleringen skall fortsätta att gälla till dess båten byter ägare. Uppgifterna i fritidsbåtsregistret om en sådan båt bör därför överföras av Sjöfartsverket till Sjöfartsregistret för anteckning i båtregistret.

2.3 Följdändringar i annan lagstiftning

Upphävandet av lagen (1987:773) om fritidsbåtsregister medför följdänd­ringar i sjölagen (1891:35 s 1), i lagen (1979:377) om registrering av båtar för yrkesmässig sjöfart m.m. samt i lagen (1986:371) om flyttning av fartyg i allmän hamn.

Ändringarna i 2 § sjölagen och 6 § lagen om flyttning av fartyg i allmän hamn är av redaktionellt slag.

Ändringen i lagen (1979:377) om registrering av båtar för yrkesraässig sjö­fart m.m. har jag nyss kommenterat vad gäller återinförandet av möjligheten att genom en frivillig registrering i båtregistret kunna erhålla nationalitetsbe­vis även för fritidsbåtar. Övriga ändringar är av formellt slag.

I detta sammanhang finns anledning att fästa uppmärksamheten på att be­

stämmelsen om minsta båtlängd för inträde av registreringsskyldighet enligt

lagen om registrering av båtar för yrkesmässig sjöfart m.m. ändrades år 1987

från sex meter till fera meter (SFS 1987:774). Ändringen genomfördes i sam­

band med att lagen om fritidsbåtsregister infördes. I den lagen föreskrivs re­

gistreringsplikt för båtar vars skrov har en största längd om minst fem meter.

Anledningen till ändringen i lagen om registrering av båtar för yrkesmässig

sjöfart m.m. var att det ansågs vara av vikt att bestämmelserna i de båda

13

registerlagarna samordnades. När fritidsbåtsregistret nu upphör bortfaller detta skäl för att den minsta skrovlängd som innebär registreringsplikt skall vara fem meter. Det kan därför övervägas om inte den tidigare gränsen på sex meter borde återinföras. Några skäl som talar för en återgång till tidigare gränsdragning har emellerUd inte framkommit. Den nuvarande femmeters-gränsen bör därför behållas.

Liksom tidigare kommer bemyndigandet för regeringen i 8 § andra stycket sjölagen att meddela föreskrifter om fartygs identifiering och märkning att gälla båtar som registrerats i båtregistret. De fritidsbåtar för vilka naUonali­tetsbevis utfärdats av Sjöfartsverket och som överförs till registrering i båtre­gistret komraer därför att tilldelas igenkänningsignal enligt förordningen (1975:929) med vissa bestämmelser om fartygs identifiering.

Prop. 1992/93:102

2.4 Kostnader vid awecklingen av fritidsbåtsregistret

Mitt förslag: Kostnaderna för fritidsbätsregistret under perioden 1 juli - 31 december 1992 skall avräknas mot Sjöfartsverkets inleverans avseende verksamhetsåret 1993.

Skälen för mitt förslag: Finansieringen av fritidsbätsregistret avsågs att be­talas genom registeravgifterna. Av uppläggningskostnaderna kvarstår för närvarande 9,6 miljoner kr.

Vid starten finansierades kostnaderna för driften av fritidsbåtsregistret via anslag. Avgiftsintäkterna redovisades under en särskild inkomstUtel på stats­budgeten. Budgetåret 1991/92 skedde en förändring av finansieringsformen i det att ett s.k. tusenkronorsanslag ersatte anslagsfinansieringen. Löpande kostnader skulle täckas av influtna registeravgifter. Eventuellt underskott skulle Sjöfartsverket finansiera genom upplåning i Riksgäldskontoret.

Enligt Sjöfartsverket täcker registeravgifterna för år 1992 kostnaderna för driften av fritidsbåtsregistret under budgetåret 1991/92. Kostnaderna för pe­rioden juli - december 1992 beräknas uppgå till ca 4,7 miljoner kr. Då inga avgifter för kalenderåret 1993 kommer in kvarstår dessa kostnader vid av­vecklingen av registret.

De kvarstående uppläggningskostnadema för fritidsbåtregistret påverkar inte statsbudgeten. De löpande kostnader verket har för fritidsbåtregistret under år 1992 och som inte kan täckas av avgifter måste regleras i särskild ordning. I annat fall skulle underskottet från båtregistret belasta handelssjö­farten. Sjöfartsverket har som Udigare nämnts uppskattat underskottet till ca 4,7 milj.kr. Det har inte varit möjligt att nu ange ett mer exakt belopp. En sådan granskning kommer emellerUd att göras. I awaktan på att ett ex­akt belopp anges anserjag det viktigt att av riksdagen inhämta erforderliga godkännanden för att kunna reglera det uppkommna underskottet. Detta kan lämpligen ske genom att det slutligen fastställda underskottet avräknas mot Sjöfartsverkets inleverans till staten. Det bör ankomma på regeringen att fastställa avräkningsbeloppets storiek.

14

3 Upprättade lagförslag

Prop. 1992/93:102

I enlighet med vad jag nu har anfört har inom Kommunikationsdepartemen­tet upprättats förslag till

1.

lag om upphävande av lagen (1987:773) om fritidsbåtsregister,

2.

lag om ändring i sjölagen (1891:35 s 1),

3.

lag om ändring i lagen (1989:377) om registrering av båtar för yrkes­mässig sjöfart m.m.,

4.  lag om ändring i lagen (1986:371) om flyttning av fartyg i allmän hamn.

Förslagen under 2 och 3 har upprättats i samråd med chefen för Justitiede­

partementet.

Lagförslagen är av sådan beskaffenhet att Lagrådets hörande skulle sakna betydelse.

4 Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen dels att anta förslagen till

1.

lag om upphävande av lagen (1987:773) om fritidsbåtsregister,

2.

lag om ändring i sjölagen (1891:35 s. 1),

3.

lag om ändring i lagen (1979:377) om registrering av båtar för yrkesmässig sjöfart m.m.,

4.

lag ora ändring i lagen (1986:371) om flyttning av fartyg i allmän hamn,

dels att

5.   godkänna att kostnaderna vid awecklingen av fritidsbåtsregist­

ret avräknas raot Sjöfartsverkets överskott för år 1993.

5 Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå riksdagen att anta de förslag som föredraganden lagt fram.

15

PM angående fritidsbåtsregistret m.m.

Prop. 1992/93:102

Bilaga 1 Inom regeringskansliet har uppkommit fråga om att aweckla fritidsbåtsre­gistret.

Sjöfartsverket har i enlighet med vad som uttalats i prop. 1990/91:100 bil. 8 s. 90 i en promemoria av den 19 augusti 1991 redovisat sina erfarenheter av det fritidsbåtsregister som infördes den 1 januari 1988. Den promemorian tas här med som bilaga. I stark sammanfattning har sjöfartsverket kommit fram till att den årliga registeravgiften om 30 kr. inte har kunnat täcka vare sig uppläggningskostnaderna eller kostnaderna för driften av registret. Be­rörda myndigheter såsom polisen, kustbevakningen och sjöräddningscentra­lerna är i huvudsak positiva till registret, medan företrädare för båtbran­schen ställer sig mera tveksamma till ett bevarande av registret. För den hän­delse registret skall bevaras föreligger, enligt verket, behov av att se över gällande regler bl.a. såvitt gäller registreringsplikten för båtar i mindre in­sjöar, förutsättningarna för avregistrering och andra ändringar i registret samt frågor som har samband med märkningen av berörda båtar.

Ett avskaffande av fritidsbåtsregistret kommer att få konsekvenser av skilda slag. I enlighet därmed bör berörda myndigheter och sammanslut­ningar nu ges tillfälle att lämna synpunkter på frågan.

En speciell fråga som bör belysas är hur båtar för vilka sjöfartsverket ut­färdat nationalitetsbevis skall hanteras vid en aweckling av registret.

En aweckling av fritidsbåtsregistret kommer för länsstyrelsernas del att beröra cirka 18,25 årsarbetskrafter motsvarande ungefär 50 personer. Be­rörda myndigheter bör redovisa hur problem förknippade med detta skall kunna lösas på ett godtagbart sätt.

Av lagstiftningstekniska skäl torde ett upphävande av gällande lagsUftning inte kunna träda i kraft förrän tidigast den 1 juli 1992. För den händelse lag­regleringen på området kommer att upphävas vid denna tidpunkt uppkom­mer vidare frågor om hur sjöfartsverket och länsstyrelserna skall hantera ärenden under år 1992 rörande nyregistreringar, ändringsregistreringar m.ra.

Vidare bör närraare övervägas hur i dag registrerade uppgifter skall hante­ras vid ett eventuellt avskaffande av fritidsbåtsregistret.

16

Prop. 1992/93:102 (Bilaga)

PROMEMORIA

Ang fritidsbåtsregistret

I prop 1990/91:100 bil 8 s 89 har föredragande statsrådet förklarat att sjö­fartsverket i sin anslagsfraraställning bör redovisa erfarenheterna av fritids­båtsregistret.

1. Inledning

Regeringen föreslog riksdagen att besluta om inrättande av ett fritidsbåtsre­gister genom prop 1986/87:121.1 propositionen uppskattades antalet båtar, som enligt det framlagda förslaget skulle bli registreringspliktiga, till ca 400000. Denna uppskattning fick betydelse i det att den i praktiken var di­mensionerande bl a för vissa delar av arbetet med uppläggningen av registret och enligt propositionen skulle också registeravgiftens storlek baseras på detta antal.

Det framstod efter 1989 som sannolikt att antalet registreringspliktiga bå­tar inte uppgick till det uppskattade. Sjöfartsverket beslutade därför 1990 att låta statistiska centralbyrån undersöka hur stort antalet var. SCB:s under­sökning gav vid handen att antalet registreringspliktiga båtar uppgår till 290000, +/- 25000. Av dessa finns ca 204000 i saltsjön, ca 50 000 i Vänern, Vättern och Mälaren samt ca 36 000 i övriga insjöar. Antalet registrerings­pliktiga båtar har ökat under 1991 men ökningen torde vara marginell.

Den 8 juli 1991 var totalt 275668 båtar registrerade i fritidsbåtsregistret. Enligt sjöfartsverkets uppfattning måste i praktiken fritidsbåtsregistret nu anses vara upplagt.

Uppläggningen av registret har genomförts utan någon annan allvarlig störning än att uppläggningstiden blev längre än vad man haft anledning att tro. Detta beror förmodligen på två omständigheter, nämligen dels att det fanns ett starkt motstånd mot inrättandet av registret, dels en av praktiska skäl mycket mjuk attityd från de övervakande myndigheterna under det första året; sjöfartsverket understödde polisens och kustbevakningens atti­tyd till hur övervakningen skulle genomföras. - Sjöfartsverket har inte gjort någon undersökning av det, men det finns anledning att tro att majoriteten av ägarna till registrerade båtar anser att registret aldrig borde ha inrättats. Bilden är emellertid inte entydig. Något motstånd mot registret, som påtag­ligt påverkar arbetet med registret idag, märks inte.

2. Erfarenheter av fritidsbåtsregistret

Inför arbetet att redovisa erfarenheterna av fritidsbåtsregistret har sjöfarts­

verket hos berörda myndigheter och organisationer begärt att få del av deras

17

synpunkter på hur registret fungerar och de eventuella ändringar de önskar Prop. 1992/93:102 få genomförda. De tillfrågade var kustbevakningen, rikspolisstyrelsen. Sjö- (Bilaga) sportens Samarbetsdelegation, Svenska Sjö och Båtbranschens Riksför­bund. Dessutora har synpunkter begärts från trafiksäkerhetsverkets registe­ravdelning och den samrådsgrupp som länsstyrelserna har för fritidsbåtsre­gister - fritidsbåtsregisterfrågor. Slutligen har synpunkter inhämtats från sjö­fartsverkets sjöräddningsorganisation. - Av särskilt intresse var att från kust­bevakningens och polisens sida få besked om fritidsbåtsregistret föranlett en ökning av båtstölderna och- bedrägerierna, något som stundom hävdats i massmedia.

Rikspolisstyrelsen

Rikspolisstyrelsen har som sitt yttrande översänt yttranden frän polismyn­digheterna i Täby och Stockholm. Båda polismyndigheterna har konstaterat att fritidsbätsregistret varit till hjälp i polisarbetet. Registret har således kun­nat användas vid spaning efter stulna eller på annat sätt olovligen åtkomna båtar, vid spaning efter försvunna personer och båtar, vid eftersökande av personer som begått brott, i samband med återlämnande av anträffade över­givna båtar direkt till ägaren samt vid identifiering av båtägare som olovligt nyttjar andras båtplatser eller hamnområde. I övrigt tas från polismyndighe­ternas sida upp frågor som sjöfartsverket kommer att beröra nedan i det av­snitt av promemorian där tänkbara förändringar i föreskrifterna om fritids­båtsregistret behandlas.

Kustbevakningen

Kustbevakningens centrala ledning har förklarat att kustbevakningens erfa­renheter av registret är i stort positiva. Registret har varit värdefullt i kustbe­vakningens övervakande verksamhet i det att eftersökning av stulna och för­komna båtar underlättats liksom eftersökningen av personer och båtar i sam­band med sjöräddningsuppdrag. Registret har också varit positivt vid upp­följningen och utredningen av brott mot sjötrafikbestämmelserna. Kustbe­vakningen har i övrigt haft synpunkter på anbringandet av registreringsbe­teckningar, saraordning raed det yrkesmässiga båtregistret och på frägor som rör registrering av ägarbyte i friUdsbåtsregistret. Dessa frågor kommer att behandlas nedan.

Båtbranschens Riksförbund

Riksförbundet ställer sig tveksamt till ett bevarande av registret eftersom en­

ligt förbundets medlemmars erfarenhet båtregistret dels innehåller en hel del

felaktiga uppgifter, dels kommit att användas på ett felaktigt sätt. Förbundet

påpekar att oriktiga uppgifter i registret, som inte nödvändigtvis behöver

vara medvetet lämnande, ofta gäller årtal då båtar tillverkats eller felaktiga

motornuramer. Registreringen av de felaktiga uppgifterna i registret tende­

rar emellerUd att bli betraktade som korrekta och vidarebefordras från säl­

jare till köpare, ibland i flera led, vilket medför att köp och försäljningar av

18

båtar ofta sker på felaktiga premisser. Enligt förbundets medlemmars upp- Prop. 1992/93:102 fattning har registret endast medfört begränsad nytta vad gäller identifiering (Bilaga) i samband med buskörning och liknande. Enligt förbundet förekommer också att båtar förses med falska registreringsnummer, dvs utan att båten är registrerad. Förbundet påpekar också att branschföretagen borde få möjlig­het till terminalåtkomst. Detta skulle på sikt höja både antalet anmälda bå­tar och förbättra registerkvalitén.

Sjösportens samarbetsdelegation/Svenska Sjö

Svenska Sjö är en försäkringsform som drivs av de i SSD ingående båtorgani­sationerna. Gemensamma synpunkter har därför lämnats av SSD.

Enligt SSD:s uppfattning har fritidsbåtsregistret inte lett till att stölderna av båtar minskat, I den män en tendens kan uUäsas av stöldstatistiken så är det snarast så att stölderna ökat såväl till kostnad som frekvens. I början då registret infördes utnyttjades registret på otillbörligt sätt i samband med båt-stölder. Detta uppfattas dock inte längre som något problem.

SSD anser avslutningsvis att fritidsbåtsregistret inte fyller något behov sett från båtlivets synpunkt. SSD förordar atf fritidsbåtsregistret awecklas.

Sjöräddningsorganisationen

Sjöräddningsledare vid sjöräddningscentralerna i Göteborg, Härnösand och Stockholm har förklarat att fritidsbåtsregistret har varit till mycket stor nytta för det operativa arbetet vid sjöräddningscentralerna. En stor del av larmen till sjöräddningscentralerna avseende fritidsbåtar kommer från oroliga anhö­riga eller bekanta till fritidsbåtsägare, som inte avhörts eller ankommit enligt avtal. Genom registret kan man i allmänhet spåra den saknade båten och få fram grundläggande informaUon om denna, informaUon som är nödvändig vid en spaningsinsats. En annan vanlig situation, i vilken båtregistret är till stor nytta och sparar resurser, är då larm inkommit om drivande, obeman­nade båtar. Frågan uppstår då alltid om båten slitit sig från sin förtöjning eller om en olycka inträffat. Med hjälp av registreringsnumret kan då ägaren snabbt spåras och i bästa fall konstateras befinna sig väl. Allmänt sett tror sjöräddningsledarna att det förhållandet att en båtägare genom registerbe­teckningen kan bli identifierbar via registret kan ha en dämpande inverkan pä hans framfart. - Sjöräddningsledarna anser att det operativa arbetet på sjöräddningscentralerna skulle underlättas och insatser från sjöräddningen sparas om kraven på registrering utökades att gälla även båtar kortare än fem meter.

Trafiksäkerhetsverket

Trafiksäkerhetsverket har haft synpunkter på tidpunkterna för debitering av registeravgiften och även givit information om ny teknik, som kortfattat re­dovisas under avsnitt 6.

19

3. Utvärdering av erfarenheter, som kan föranleda

Prop. 1992/93:102

författningsändringar

(Bilaga)

Sjöfartsverket anser för egen del att uppbyggnaden av fritidsbåtsregistret en­ligt de intentioner, som riksdag och regering givit uttryck för i lagen och för­ordningen om friUdsbåtsregister, i huvudsak gått väl. Registret har nu fun­nits under i stort sett fyra år och erfarenheterna har givit vid handen att det finns ett antal brister i den reglering, som styr registrets verksamhet, vilket inte raed hänsyn Ull registersystemets omfattning är onaturligt. Vissa av dessa gäller lagen och förordningen om fritidsbåtsregister och dessa kommer nedan att behandlas utförligt. I vissa fall ges förslag till föreskriftsändringar. I vissa fall är bristerna hänförliga till sjöfartsverkets verkställighetsföreskrif­ter. Dessa fall kommer att näranas men inte att diskuteras i detalj.

Registreringspliktens omfattning

I lagen om fritidsbåtsregister sägs att varje svensk båt och även vissa ut­ländska båtar, som inte skall registreras enligt lagen (1979:377) om registre­ring av båtar för yrkesmässig sjöfart m m och som vanligen är förlagd i Sve­rige skall registreras i fritidsbåtsregistret om båten uppfyller vissa mått. 12 § lagen om fritidsbåtsregistret sägs att registret har till ändamål att ge underlag för kontroll av ordning av säkerhet till sjöss, planering av trafiken med fri­tidsbåtar, annan planering som avser turism m m samt utredningar rörande skatter, tullar och indrivning.

Enligt sjöfartsverkets uppfattning kan det ifrågasättas om registrerings­plikten skall omfatta alla de båtar, som uppfyller storleks- och effektkraven i 5 §. Enligt sjöfartsverkets uppfattning borde det räcka om registreringsplikt förelåg för de båtar, som uppfyller mått- och effektkraven i 5 § och som an­vänds i saltsjön samt insjöarna Hjälmaren, Mälaren, Vänern och Vättern. Fritidsbåtsregistrets ändamål, sådant det beskrivs i 2 §, är inte sådana att en registreringsplikt för fritidsbåtar i de mindre insjöarna framstår som utan vidare sakligt motiverade. Behovet av trafikkontroll, planering av trafik med fritidsbåtar eller av turism och av utredningar rörande skatter, tullar och in­drivning framstår inte som lika trängande när det gäller fritidsbåtar i de mindre insjöarna som när det gäller fritidsbåtar i saltsjön och i de stora in­sjöarna. Sjöfartsverket är väl medvetet om att politiskt beslut om införandet av en obligatorisk ansvarsförsäkring för båtar eller ett politiskt grundat ställ­ningstagande till lika behandling av alla båtar kan påverka den bedömning sjöfartsverket gjort.

Avregistrering

I 8 § lagen om fritidsbätsregister föreskrivs att både förvärvaren och överlå­

taren av en registrerad båt är skyldig att inom en vecka från äganderättsöver­

gången göra anmälan om denna till en länsstyrelse. Införandet av lagen om

fritidsbåtsregister medförde självfallet inte att kraven på anmälan av ägande-

rättsövergång till fritidsbåtsregistret omedelbart började iakttas. Köp och

försäljning av båtar har tidigare kunnat ske helt utan krav pä dokumentation

20

och ett antal ägare till registrerade fritidsbåtar har inte tänkt på skyldigheten att anmäla att de har sålt sina båtar. Detta har fått till följd att ett antal ägan­derättsövergångar har skett där säljaren så småningom upptäckt att han måste anmäla äganderättsövergången men han har då glömt bort vem det var han sålde båten till. I och med att någon ny ägare inte har kunnat anteck­nas i registret och i och med att den registrerade ägaren inte kan uppfylla kravet att anmäla vem den nye ägaren är har den gamle ägaren fått stå kvar i registret som registrerad ägare. Detta innebär bl a att denne forUöpande varje år debiteras registeravgift.

110 § lagen om fritidsbåtsregister upptas sju grunder för avregistrering av en registrerad fritidsbåt. "Okänd förvärvare" faller inte in under någon av dessa grunder.

Situationen framstår självfallet för de båtägare, som gjort misstaget att inte lägga en köpares namn på minnet, som i längden ohållbar. Att fortsätta att debitera en förutvarande ägare en registeravgift kan framstå som löje-väckande.

Det torde ofta vara så att den nye ägaren nyregistrerat den av honom för­värvade båten. Det kan inte alltid förutsättas att man genom sökning i regist­ret kan kontrollera om båten under säljarens registerbeteckning finns regi­strerad under någon ny registerbeteckning; registerkvalitén när det gäller angivande av motornummer och liknande är ännu inte tillfredsställande.

Sjöfartsverket föreslår att till 10 § lagen om fritidsbåtsregister förs en ny grund för avregistrering, nämligen att en båt överlåtits av ägaren och den nye ägaren sedan minst två år inte kunnat identifierats.

Sjöfartsverket äterkommer nedan till frågan om hur uttag av registeravgift från den förutvarande ägaren av båten skall kunna undvikas.

Prop. 1992/93:102 (Bilaga)

Debitering av registeravgift

Det har framförts förslag att avgiftsskyldig för en viss båt skall vara den ägare som är antecknad i fritidsbåtsregistret som ägare när avgiften skall tas ut eller den som borde varit antecknad som ägare. Bakgrunden till förslaget är att en båt kan ha sålts flera månader innan registeravgiften debiteras men någon av parterna kan ha glömt bort eller av annat skäl underiåtit att lämna in regi­streringsanmälan; fel ägare debiteras då. Enligt sjöfartsverkets uppfattning bör dock inte införas en möjlighet för länsstyrelserna att överföra betalnings­ansvaret frän den registrerade ägaren till den nye ägare. Ett viktigt skäl för varför anmälan om ägarbyte bör ges in skulle därmed gå förlorad.

Med anledning av det som ovan sagts om avregistrering bör eft fillägg gö­ras till 13 § lagen om fritidsbåtsregister. Till det fall då skyldighet att betala registeravgift inte föreligger, bör fogas att en registrerad båts ägare är okänd.

Styrkande av åtkomst

Ett sätt som fritidsbåtsregistret kunnat utnyttjas för att främja brott är att anmäla en båt för registrering, erhålla ett registreringsbevis, på vilket finns angivet registerbeteckning och tekniska data för båten, och därefter stjäla en båt, oftast utsedd i verkligheten före registreringen, som motsvarar den

21

registrerade båten. När sedan tjuven skall sälja båten framstår han som ärlig     Prop. 1992/93:102 och förtroendeingivande när han visar ett registreringsbevis, som synbarli-     (Bilaga) gen avser båten som är till salu. Från polisens sida har framförts att nyregi­strering av båtar borde inte fä ske om man inte styrker sin åtkomst till båten eller båten registreras av en bätbyggare, importör eller seriös båthandlare. -Kustbevakningen har framfört liknande synpunkter.

Sjöfartsverket delar i sak polisens och kustbevakningens uppfattning att den beskrivna formen av missbruk av registret bör förhindras. Sjöfartsverket kan dock f n inte se nägon möjlighet att praktiskt åstadkomma en kontroll av enskilda personers förvärv av båtar, som skall nyregistreras (avser främst "hembyggen" och direktimporterade båtar) eller att införa en skyldighet för båtbyggare, båthandlare eller båUmportörer att registrera samUiga de båtar de säljer. Det är emellertid uppenbart att båtregistret missbrukas på det sätt som beskrivits ovan. Sjöfartsverket avser därför att genom kontakt med båtbranschen se om något system, som förhindrar det beskrivna missbruket, kan byggas upp på ett praktiskt och kostnadseffektivt sätt.

Anmälan av äganderättsövergång

I 7 § förordningen om fritidsbåtsregister sägs att i en anmälan från säljaren av en fritidsbåt om övergång av äganderätten till fritidsbåten får denne ut­lämna den nye ägarens person- eller organisationsnummer om detta inte är känt. Skälet till att denna föreskrift finns torde vara att det inte är rimligt att kräva av den gamle ägaren att han skall känna till den nye ägarens person­nummer. Denna bestämmelse har orsakat praktiska problem på länsstyrel­serna genom att den nye ägaren inte blir identifierbar. För sjöfartsverket framstår det som något märkligt att om man kräver av en båtägare att han skall låta registrera sin båt, att han skall anmäla när han säljer sin båt och att han skall betala en avgift för att finnas i registret, man inte dessutom skulle kunna kräva att han tar reda på personnumret eller organisationsnumret på en ny ägare av båten. Om man är beredd att lägga en börda pä ägarna av fritidsbåtar bestående i fritidsbåtsregistret torde kravet att ta reda på de nyssnämnda numren inte nämnvärt öka denna börda.

Sjöfartsverket föreslär med hänvisning till det som ovan sagts att andra meningen i 7 § förordningen om fritidsbåtsregister stryks.

Påförande av registeravgift

I 14 § förordningen om fritidsbåtsregister sägs att registeravgift skall påbör­jas under januari för båtar som är registrerade vid ingången av samma må­nad eller under oktober för båtar som är registrerade vid ingången av samma månad och inte påförts avgift tidigare under året. Föreskriften om debitering av vissa båtar under oktober månad avser i praktiken endast båtar som regi­strerats mellan ingången av januari månad och oktober samma år.

Enligt sjöfartsverkets uppfattning är föreskriften om debitering under ok­tober månad opraktisk. Det vore bättre om en båtägare kunde debiteras re­gisteravgift i samband med att hans båt nyregistreras. Sjöfartsverket föreslår

22

därför att 14 § första stycket punkt 2 förordningen om fritidsbåtsregister änd-     Prop. 1992/93:102

ras.

(Bilaga)

Båtägares adress

I 2 § punkt 1 b förordningen om fritidsbåtsregister föreskrivs att en anmälan för registrering i fritidsbåtsregistret skall innehålla ägarens adress. Av 24 § förordningen om fritidsbåtsregister framgår att skattemyndigheterna varje vecka skall underrätta sjöfartsverket om de ändringar i registret över befolk­ningen som har betydelse för fritidsbåtsregistret. Sistnämnda föreskrift inne­bär att folkbokföringsadresser uppdateras i fritidsbåtsregistret kontinuerligt. Det förekommer att anmälningar om ägarbyte inte innehåller korrekta adressuppgifter och uppgifter om vederbörandes köpares personnummer. Om så är fallet är det omöjligt för registret att identifiera vem köparen egent­ligen är. Med hänsyn till detta bör kravet på att ägarens adress skall uppges kompletteras på så sätt att det är ågartr\s folkbokföringsadress, som skall uppges; om antingen denna eller personnumret har uppgivits blir nye ägaren identifierbar.

Märkning av yrkesmässigt använda båtar

I förordningen (1975:929) med vissa bestämmelser om fartygs identifiering föreskrivs i 4 kap 3 § andra meningen att på en i registret för båtar som an­vänds för yrkesmässig sjöfart registrerad båt, för vilken nationalitetsbevis har utfärdats eller som används till uthyrning, skall registerbeteckningen vara anbragt väl synlig på ömse sidor av skrovet. Innan fritidsbåtsregistret skapades föreskrevs att båtar, för vilka nationalitetsbevis utfärdats, skulle vara märkta med registerbeteckningen utvändigt. När fritidsbåtsregistret tillkom infördes som ett tillägg att båtar avsedda för uthyrning skulle vara märkta på samma sätt. Bakgrunden till denna ändring var att uthyrningsbå­tar utseendemässigt normalt inte kan skiljas från vanliga fritidsbåtar; för att undvika att sådana båtar stoppades i onödan skulle därför märkningen vara anbragt utvändigt.

Polisen har meddelat att man årligen stoppar ett antal båtar, som inte har någon registerbeteckning anbragt utvändigt i tron att båten är en inte regi­strerad fritidsbåt. Detta skapar onödigt arbete och onödig irritation.

Den svenska lagstiftningen om registreringen av båtar innebär idag att alla båtar med en längd över fem meter och vissa båtar med en längd under fem meter men med en viss större motoreffekt skall vara registrerade. Enligt sjö­fartsverkets uppfattning finns det ingen anledning varför inte alla båtar skall vara utvändigt märkta med sin registerbeteckning. Sjöfartsverket föreslår därför att 4 kap 3 § förordningen (1975:929) med vissa bestämmelser om far­tygs identifiering ändras så att andra meningen föreskriver att registerbe­teckningen skall vara anbragt väl synlig på ömse sidor av skrovet på en regi­strerad båt.

23

Anmälan av ändrade förhållanden

Enligt lagen om fritidsbåtsregister skall äganderättsövergång anmälas Ull en länsstyrelse inom en vecka från det att äganderättsövergången skedde. En­ligt 8 § förordningen om fritidsbätsregister skall även annat ändrat förhål­lande, sora skall redovisas i fritidsbåtsregistret, än äganderättsövergäng an-raälas till en länsstyrelse. Denna föreskrift bör kompletteras med en tidsfrist inom vilken anmälan skall göras. Tidsfristen bör vara en vecka och anmäl­ningsplikten bör straffsanktioneras. Om detta inte sker är risken att registret beträffande vissa båtar tämligen snabbt blir inaktuellt och felaktigt.

Prop. 1992/93:102 (Bilaga)

Övrigt

De övervakande myndigheterna har i övrigt tagit upp vissa frågor, beträf­fande vilka en ändrad reglering önskas. Bland dessa finns tex frägan om straffansvar för falskskyltning, markering i registret av att båtar stulits, an­svaret för förande av en oregistrerad båt samt frågan om nyttj andeförbud för oregistrerade båtar. När det gäller frågan om ansvaret för falskskyltning av båtar konstaterar sjöfartsverket att en sådan åtgärd med en båt oftast vidtas för att dölja ett annat brott, t ex båtstöld eller en underlåtenhet att registrera båten. I sådana fall torde det vara rimligt att låta falskskyltningen konsume­ras av det brott som är begånget. Sjöfartsverket vill dock i sammanhanget påpeka att 14 kap 7 § brottsbalken, som kan användas vid en "ren" falsks­kyltning av en bil inte torde vara tillämplig när det gäller en "ren" falskskylt­ning av en båt. Skälet härtill är att myndigheterna inte tillhandahåller regi­streringsskyltar för båtar.

I bilregistersammanhang gäller att stulna bilar markeras som stulna i bilre­gistret bl a för att förhindra vidare försäljning av sädana bilar. Sjöfartsverket har f n kontakter med polisen om att införa ett motsvarande system för fri­tidsbätsregistret. Det är möjligt att detta är genomförbart utan att lagen eller förordningen behöver ändras. Om så inte skulle vara fallet återkommer sjö­fartsverket i frågan.

De övervakande myndigheterna har konstaterat att det förekommer att båtar förs oregistrerade och att den som för båten då förklarar att den ägs av en minderårig som inte är straffmyndig, eller att han själv som ägare dömts för underlåten registrering.

Det är inget brott i och för sig att föra en oregistrerad båt. Om ägaren inte är straffmyndig kan han självfallet inte straffas för att han låter bli att registrera sin båt. Såvitt sjöfartsverket känner till har frågan om en underlå­tenhet att registrera en registreringspliktig båt är ett perdurerande brott inte prövats. Riksåklagaren har uttalat att enligt hans uppfattning är ett sådant brott inte perdurerande utan ett nytt brott börjar begås så snart någon dömts för gången tid. Det är inte känt för sjöfartsverket om frågan har prövats. Sjöfartsverket vill påpeka att båda dessa frågor skulle kunna lösas om man föreskrev förbud mot användning av oregistrerade registreringspliktiga bå­tar. Detta skulle otvivelaktigt underlätta de övervakande myndigheternas ar­bete och vara verksamt för att få registreringen av samtliga fritidsbåtar ge­nomförd. En sådan lagstiftning skulle emellertid vara ingripande och infö­randet av den skulle innehålla element av politiskt ställningstagande.

24

Polisen och kustbevakningen har även i övrigt haft vissa synpunkter som     Prop. 1992/93:102 dock närmast far sikte på sjöfartsverkets verkställighetsföreskrifter till lag-     (Bilaga) stiftningen till lagen om fritidsbåtsregister. Dessa synpunkter går bla ut pä att myndigheterna önskar att sjöfartsverkets allmänna råd i vissa frågor skall omvandlas till föreskrifter.

Ett förslag till hur de ändringar, som ovan anförts som önskvärda, kan ge­nomföras lämnas i bilagda förslag till ändring av lagen och förordningen om fritidsbätsregister.

4. Terminalåtkomst

I 3 § lagen om fritidsbåtsregister föreskrivs att polismyndighet, tullmyndig­het, kustbevakning, skattemyndigheter och kronofogdemyndigheter får ha terminalåtkomst Ull fritidsbätsregistret.

Det förekommer att sjöfartsverket får förfrågningar från tjänstemän vid försäkringsbolag, finansbolag och andra företag om möjligheten att få termi­nalåtkomst till fritidsbåtsregistret på samma sätt som man har det till bilre­gistret. Verket redogör då för lagens föreskrift och med detta låter sig veder­börande oftast nöja. Den frågande ställer dock ibland frågan varför det finns en skillnad mellan bil- och fritidsbåtsregistret. Svaret, som brukar ges, är att från integritetssynpunkt är det självfallet ingen skillnad på att ha tillgång till registren men att det med hänsyn till kravet på obligatorisk ansvarsförsäk­ring för bilar, registrering vid källan m m är nödvändigt med åtkomst för en vidare krets när det gäller bilregistret.

Sjöfartsverket har velat nämna att frågor om terminalåtkomst förekom­mer. Den dag man inför - om så sker - en obligatorisk ansvarsförsäkring för båtar eller krav på registrering av tillverkare, importörer eller handlare kommer frågan om terminalåtkomst i ett annat läge.

5. Registeravgift

Inledningsvis nämndes att antalet registrerade båtar i början av juli var 275 668. Man kan utgå ifrån att antalet registrerade i slutet av 1991 kommer att uppgå till ca 277 000. Ora dessa betalar en registeravgift om 30 kr ger det en intäkt om 8310 000 kr. Betalningsbenägenheten när det gäller fritidsbåts-regisferavgifter är i storleksordningen 97 procent, varför intäkten i själva verket kan beräknas Ull ca 8050000 kr.

Registeravgiften uppgår - som ovan sagts - till 30 kr/år. Detta belopp har varit oförändrat sedan 1988 och verkets önskan om en höjning fr o ra budget­året 1991/92 till 50 kr har inte bifallits. Avgifterna skall av verket användas för att täcka dels verkets egna, dels trafiksäkerhetsverkets, dels länsstyrel­sens kostnader. - Trafiksäkerhetsverkets kostnader består av lönekostnad för 1,5 årsarbetskrafter, kostnader för maskintid, efterbehandlingskostna-der, portokostnader mm. Kostnaderna är identifierbara och i praktiken omöjliga att annat än mycket marginellt påverka. De beräknas för budget­året 1991/92 uppgå till 3795000 kr och för 1992/93 Ull 4023000 kr.

25

Länsstyrelserna beräknar sina kostnader under budgetåret 1991/92 att     Prop. 1992/93:102

uppgå till 4 724 500 kr och 1992/93 till 4 863 250 kr.

(Bilaga)

Sjöfartsverkets egna kostnader för driften av fritidsbåtsregistret kan för budgetåren 1991/92 och 1992/93 uppskattas till 500000 kr/år. Detta gör att driftskostnaderna för registret 1991/92 kan beräknas till 9019500 kr och för 1992/93 till 9386250 kr.Sjöfartsverket konstaterar således att ett upplånings­behov för driften av fritidsbåtsregistret om en miljon kr kan beräknas 1991/92. Någon möjlighet att med nuvarande kostnadsläge och registeravgift täcka tidigare balanserat underskoft av verksamheten finns inte.

Sjöfartsverket har som förberedelse inför upprättandet av ett förslag till driftstat för fritidsbåfsregistret begärt in uppgifter från länsstyrelserna. Be­gäran framställdes i en skrivelse i vilken också redovisades en jämförelse mellan länsstyrelseraas kostnader utslaget per ADB-transaktion genomförd av resp länsstyrelse. Denna jämförelse visade att den högsta kostnaden för en transaktion var 65,46 kr och den lägsta 2,17 kr; medeltalet var ca 16 kr.

Sjöfartsverket har i oktober 1990 redovisat en liknande jämförelse där länsstyrelsernas kostnader för fritidsbåtsregisterverksamheten är beräknade per i länet registrerade båtar. Denna jämförelse gav vid handen att den högsta kostnaden var 36,21 kr och den lägsta 2,14 kr; medeltalet var 19,88.

Redovisningen av desa jämförelser har inte haft - mer än i några fall -märkbar effekt.

Enligt sjöfartsverkets uppfattning visar jämförelserna att det finns skillna­der i kostnaderna hos länsstyrelserna som inte lätt kan förklaras. Såvitt ver­ket förstår finns emellertid inga möjligheter för verket att själv "prissatta" länsstyrelsernas insatser utan verket får under kommande år försöka på an­nat sätt få vissa länsstyrelser att minska sina krav.

6. Ny teknik

Det är lämpligt aft i detta sammanhang nämna det förhållandet att ny teknik börjat tas i anspråk av trafiksäkerhetsverket. Denna innebär att registrering av uppgifter från handlingar kan ske på maskinell väg. Tekniken skulle såle­des innebära aft en manuell registrering av uppgifter hos länsstyrelserna i viss utsträckning skulle kunna undvikas.

Sjöfartsverket avser att utreda denna fråga med trafiksäkerhetsveiket och - om så blir aktuellt - inkomma med förslag till erforderliga författnings­ändringar.

26

Prop. 1992/93:102 Bilaga 2

Sammanställning av remissyttranden över PM angående fritidsbåtsregistret m.m.

Följande remissinstanser har avgett yttrande över promemorian.

Stockholms tingsrätt (sjöfartsregistret). Överbefälhavaren, Kustbevak­ningen, Sfatens räddningsverk. Sjöfartsverket, Trafiksäkerhetsverket, Ge­neraltullstyrelsen, Riksskatteverket, Rikspolisstyrelsen, Länsstyrelserna i Stockholms, Gotlands, Göteborgs och Bohus, Värmlands samt Jämtlands län. Svenska Båtbranschens riksförbund, Trygg-Hansa, Försäkringsbran­schens Service AB, Larmtjänst AB, Svenska Stöldskyddsföreningen, Svenska Kryssarklubben, Svenska Seglarförbundet och Svenska Båtunio­nen.

Remissinstanserna har i huvudsak avgivit följande synpunkter.

Vad gäller frågan om avskaffande av registret har remissutfallet varit blan­dat. Flertalet remissinstanser har avstyrkt att registret avskaffas. Skälen för den uppfattningen har i huvudsak att göra med de kontroll- och undersök-ningsraöjlighefer av olika slag som registret erbjuder. Av dessa skäl har t.ex. Statens räddningsverk. Generaltullstyrelsen, Rikspolisstyrelsen, Länsstyrel­sema i Göteborgs och Bohus, Värmlands och Jämtlands län, Trygg-Hansa och Försäkringsbranschens Service AB motsatt sig att registret upphävs. Bland annat har från dessa remissinstanser framförts att registret möjliggör kontroll av efterlevnaden av olika ordningsföreskrifter, aft stulna båtar kan återfås och att räddningsoperationer och efterforskning av försvunna perso­ner fill sjöss underlättas.

Båtägarorganisationema och Båtbranschens Riksförbund förespråkar att det obligatoriska registret awecklas.

Sjöfartsverket anser inte att det finns något absolut behov av registret, även om det får anses vara till viss nytta för Sjöfartsverket (sjöräddning) och andra myndigheter.

Försäkringsbranschens Service AB, Larmtjänst AB och Svenska stöld­skyddsföreningen kan tänka sig ett frivilligt registeralternafiv, om def obliga­toriska registret avskaffas. Även Svenska Seglarförbundet och Svenska Båtu­nionen anser att det kan finnas skäl för ett frivilligt register. De förklarar sig också beredda att medverka till att eft frivilligt register, som drivs i båtorga-nisationemas regi, skapas. Registret skulle användas för identifiering av bå­tarvid stöld och i stöldförebyggande syfte, men även vid sjöräddningsarbete.

Stockholms tingsrätt tar i sitt remissvar upp frågan om nationalitetsbevis. Sådana utfärdas nu av Sjöfartsverket för fritidsbåtar. Tingsrätten konstate­rar aft behovet av nationalitetshandlingar för vissa fritidsbåtar infe torde ha minskat. Om fritidsbätsregistret avskaffas bör, enligf tingsrätten, möjlighe­ten till frivillig registrering enligt lagen (1979:377) om registrering av båtar för yrkesmässig sjöfart m.m. återinföras i enlighet med vad som gällde före tillkomsten av lagen om fritidsbätsregister. Både tingsrätten och Sjöfartsver­ket anser att de bevis som är utfärdade av verket bör ha fortsatt giltighet så

27

länge båten inte byter ägare och därvid upphör aff vara svensk. Tingsrätten     Prop. 1992/93:102 framhåller därvid atf en sådan ordning torde förutsätta, atf de båtar för vilka     Bilaga 2 Sjöfartsverket utfärdat nationalitetsbevis på lämpligt sätt förs över till det hos rätfen förda båtregistret.

De remissinstanser som har kommenterat Sjöfartsverkets förslag till för­fattningsändringar och avgiftshöjning har i huvudsak tillstyrkt dessa.

28

INNEHALLSFÖRTECKNING

Prop. 1992/93:102

Proposifionens huvudsakliga innehåll..................... 

1

Proposifionens lagförslag.................................... 

2

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 22 oktober 1992

1

Inledning................................................... 

....... 

7

2

Allmän motivering........................................ 

..... 

10

2.1

Förslag att det obligatoriska fritidsbåtsregistret awecklas

10

2.2

Förslag aft nationalitetshandlingar för fritidsbåtar i framti­den utfärdas av Sjöfartsregistref..................................... 

12

2.3

Följdändringar i annan lagstiftning............. 

13

2.4

Kostnader vid awecklingen av fritidsbåfsregistret    

14

3

Upprättade lagförslag................................... 

..... 

15

4

Hemsfällan................................................. 

..... 

15

5

Beslut....................................................... 

..... 

15

Bilaga 1: PM angående fritidsbåtsregistret m.m...... 

..... 

16

Bilaga 2: Remissammanställning........................... 

27

29