Regeringens proposition 2001/02:9

Vissa socialförsäkringsfrågor

Prop.

2001/02:9

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen. Stockholm den 13 september 2001 Göran[REDACTED_EFTERNAMN] Ingela[REDACTED_EFTERNAMN] (Socialdepartementet) Propositionens huvudsakliga innehåll I propositionen föreslås en försöksverksamhet med 24-timmarsmyndig- het inom socialförsäkringsadministrationen för förmånerna föräldrapen- ning och tillfällig föräldrapenning. Försöksverksamheten skall pågå un- der 2002. Vidare föreslås att ett särskilt högriskskydd införs för levande dona- torer av organ och vävnader i samband med donationsingrepp eller ut- redningar om sådant ingrepp. Skyddet medför att donatorns arbetsgivare har rätt till ersättning från sjukförsäkringen för sina kostnader för sjuk- lön. Beslut om sådant särskilt högriskskydd fattas av den allmänna för- säkringskassan. Ett sådant beslut innebär även att den enskilde erhåller ersättning för den första dagen (karensdagen) i en sjukperiod. Rätten till ersättning för organdonatorers kostnader i övrigt bör även i fortsättningen lösas inom respektive landsting. En arbetsgivare skall inte längre lämna uppgift till Riksförsäkringsver- ket om sjukdomsfall som har gett arbetstagare hos denne rätt till sjuklön. Statistiska centralbyrån bör istället bli insamlande myndighet för allt un- derlag till statistikföringen av den korta sjukfrånvaron. Riksförsäkrings- verket bör även fortsättningsvis vara den statistikansvariga myndigheten för denna sjukfrånvaro. Den bestämmelse som reglerar försäkringskassans skyldighet att vid en viss senaste tidpunkt göra en s.k. fördjupad bedömning av sjukpenning- rätten föreslås upphöra. Det betyder dock inte att försäkringskassan inte längre skall göra en sådan bedömning utan endast att detaljregleringen upphör. I propositionen föreslås också att rätten att få ansökan om eftergift prövad vid återbetalning av bostadsbidrag skall vidgas. 1 Vidare föreslås att efterlevandepension i form av omställningspension, Prop. 2001/02:9 särskild efterlevandepension, barnpension och änkepension följsamhets- indexeras efter det att de reformerade reglerna om efterlevandepension har trätt i kraft 2003. En ändring föreslås i lagen (1998:676) om statlig ålderspensionsavgift som innebär att den statliga ålderspensionsavgiften kommer att regleras slutligt gentemot Riksgäldskontoret vid samma tillfälle och på det sätt som gäller för ålderspensionsavgifterna enligt socialavgiftslagen (2000:980), dvs. i april månad det år avstämningen görs. I lagen (1994:1744) om allmän pensionsavgift, lagen (1998:676) om statlig ålderspensionsavgift och lagen (2000:981) om fördelning av so- cialavgifter föreslås att det belopp som beräkningarna skall göras utifrån ändras till inkomstbasbelopp i stället för förhöjda prisbasbelopp. Slutligen föreslås att Gotlands läns allmänna försäkringskassa blir en- sam behörig att avgöra ärenden om pension samt livränta enligt yrkes- och arbetsskadelagstiftningen för personer vars ärenden inte skall av- göras av någon annan försäkringskassa enligt de allmänna forumbe- stämmelserna och ensam behörig att avgöra ärenden om sjukersättning och aktivitetsersättning för samma personkrets. Ändringarna föreslås träda i kraft den 1 januari 2002 utom ändringen om behörighet att avgöra ärenden om sjukersättning och aktivitetsersätt- ning, som föreslås träda i kraft den 1 januari 2003. 2

Innehållsförteckning

Prop. 2001/02:9

1

Förslag till riksdagsbeslut .................................................................

5

2

Lagtext

..............................................................................................

6

2.1

Förslag till lag om försöksverksamhet med 24-

timmarsmyndighet inom socialförsäkringsadmi-

nistrationen .........................................................................

6

2.2

Förslag till lag om ändring i lagen (1962:381) om

allmän försäkring................................................................

8

2.3

Förslag till lag om ändring i lagen (2000:774) om

ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring............

11

2.4

Förslag till lag om ändring i lagen (1991:1047) om

sjuklön ..............................................................................

12

2.5

Förslag till lag om ändring i lagen (1993:737) om

bostadsbidrag....................................................................

15

2.6

Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1744) om

allmän pensionsavgift.......................................................

16

2.7

Förslag till lag om ändring i lagen (1998:676) om

statlig ålderspensionsavgift ..............................................

17

2.8

Förslag till lag om ändring i lagen (2000:981) om

fördelning av socialavgifter..............................................

19

2.9

Förslag till lag om ändring i socialförsäkringslagen

(1999:799) ........................................................................

20

2.10

Förslag till lag om ändring i socialförsäkringslagen

(1999:799) ........................................................................

22

3

Ärendet och dess beredning............................................................

24

4

Försöksverksamhet med 24-timmarsmyndighet inom

socialförsäkringsadministrationen ..................................................

27

4.1

Lagens tillämpningsområde m.m. ....................................

29

4.2

Definition av elektroniskt dokument................................

30

4.3

Inkommen handling..........................................................

32

4.4

Utlämnande av uppgifter m.m..........................................

37

4.5

Formkrav och 24-timmarsmyndighet...............................

39

4.6

Förslagens ekonomiska konsekvenser .............................

48

5

Ersättning till levande donatorer av organ och vävnader ...............

49

6

Uppgiftsskyldigheten för arbetsgivare om sjukdomsfall som

har gett rätt till sjuklön samt statistik om sådan sjukfrånvaro ........

52

7

Fördjupad bedömning av sjukpenningrätten ..................................

54

8

Eftergift av bostadsbidrag...............................................................

56

9

Indexering av efterlevandepensioner..............................................

61

10

Statlig ålderspensionsavgift ............................................................

61

11

Det förhöjda prisbasbeloppet..........................................................

62

12

Ändrade forumregler för utlandsärenden........................................

63

13

Författningskommentar...................................................................

65

3

13.1

Förslaget till lag om försöksverksamhet med 24-

Prop. 2001/02:9

timmarsmyndighet inom socialförsäkringsadmi-

nistrationen .......................................................................

65

13.2

Förslaget till lag om ändring i lagen (1962:381) om

allmän försäkring..............................................................

66

13.3

Förslaget till lag om ändring i lagen (2000:774) om

ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring............

67

13.4

Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:1047) om

sjuklön ..............................................................................

67

13.5

Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:737) om

bostadsbidrag....................................................................

68

13.6

Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1744) om

allmän pensionsavgift.......................................................

68

13.7

Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:676) om

statlig ålderspensionsavgift ..............................................

69

13.8

Förslaget till lag om ändring i lagen (2000:981) om

fördelning av socialavgifter..............................................

70

13.9

Förslaget till lag om ändring i socialförsäkringslagen

(1999:799) ........................................................................

70

13.10

Förslaget till lag om ändring i socialförsäkringslagen

(1999:799) ........................................................................

71

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 13 september 2001.72 4

1

Förslag till riksdagsbeslut

Prop. 2001/02:9

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till

1.

lag om försöksverksamhet med 

24-timmarsmyndighet inom social- försäkringsadministrationen,

2.

lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring,

3.

lag om ändring i lagen (2000:774) om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring,

4.

lag om ändring i lagen (1991: 1047) om sjuklön,

5.

lag om ändring i lagen (1993:737) om bostadsbidrag,

6.

lag om ändring i lagen (1994:1744) om allmän pensionsavgift,

7.

lag om ändring i lagen (1998:676) om statlig ålderspensionsavgift,

8.

lag om ändring i lagen (2000:981) om fördelning av socialavgifter,

9.

lag om ändring i socialförsäkringslagen (1999:799), och

10.

lag om ändring i socialförsäkringslagen (1999:799).

5

2

Lagtext

Prop. 2001/02:9

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1

Förslag till lag om försöksverksamhet med 

24-timmarsmyndighet inom socialförsäkringsadmi- nistrationen Härigenom föreskrivs följande.

1 § Försöksverksamhet med 24-timmarsmyndighet inom socialförsäk- ringsadministrationen får bedrivas enligt vad som anges i denna lag. Regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer, föreskriver vid vilka allmänna försäkringskassor och i vilken omfattning försöks- verksamheten får bedrivas samt vilka försäkrade som skall erbjudas att delta.

2 § Med elektroniskt dokument avses i denna lag en upptagning som gjorts med hjälp av automatiserad behandling och vars innehåll och ut- ställare kan verifieras genom ett visst tekniskt förfarande, enligt vad som föreskrivs av regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer.

3 § I försöksverksamheten får elektroniska dokument användas i den utsträckning som anges i 4 §.

4 § En försäkrad som deltar i försöksverksamheten får göra anmälan en- ligt 4 kap. 15 § lagen (1962:381) om allmän försäkring och avstå rätt till föräldrapenning enligt 4 kap. 3 § sjätte stycket samma lag samt lämna försäkran för föräldrapenning och tillfällig föräldrapenning genom ett elektroniskt dokument. Med en sådan försäkran avses att en försäkrad i ett ärende om föräldrapenningförmåner fullgör sin skyldighet enligt 20 kap. 8 § nämnda lag att lämna de uppgifter som är av betydelse för tillämpningen av lagen.

5 § Ett elektroniskt dokument anses ha kommit in till den försäkrings- kassa som den försäkrades ärende hör till när det anlänt till den del av Riksförsäkringsverkets system för automatiserad behandling som av för- säkringskassan anvisats som mottagningsställe för elektroniska doku- ment.

6 § När en försäkrad lämnar en försäkran för föräldrapenning eller till- fällig föräldrapenning genom elektroniskt dokument gäller inte kravet i 20 kap. 8 § lagen (1962:381) om allmän försäkring om att uppgifter om faktiska förhållanden skall lämnas på heder och samvete.

7 § Regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer, föreskriver i vilka fall certifikat eller elektroniska signaturer skall krävas inom för- söksverksamheten. ________________ 6 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2002 och gäller till och med den Prop. 2001/02:9 31 december 2002. 7

Den allmänna försäkringskassan kan efter skriftlig ansökan av den försäkrade besluta att hel sjukpen- ning för dag skall utges med 80 procent av den försäkrades sjuk- penninggrundande inkomst delad med 365 eller, vid sjukpenningbe- räkning enligt 10 a §, med motsva- rande arbetstidsfaktor, även för dag som avses i 4 § första stycket 1 och 10 a § första stycket 1. Ett sådant beslut får meddelas om den försäkrade lider av sjukdom som kan antas medföra ett större antal sjukperioder med rätt till sjukpen- ning under en tolvmånadersperiod.

Ett beslut som avses i första stycket får även meddelas för en sjukperiod när den sökande som givare av biologiskt material en- ligt lagen (1995:831) om trans- plantation m.m. har rätt till sjuk- penning till följd av ingrepp för att ta tillvara det biologiska materia- let eller förberedelser för sådant ingrepp.

2.2

Förslag till lag om ändring i lagen (1962:381) om

Prop. 2001/02:9

allmän försäkring

Härigenom föreskrivs att 3 kap. 4 b och 8 a §§ lagen (1962:381) om

allmän försäkring 1 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3 kap. 4 b § 2 Den allmänna försäkringskassan kan efter skriftlig ansökan av den försäkrade besluta att hel sjukpen- ning för dag skall utges med 80 procent av den försäkrades sjuk- penninggrundande inkomst delad med 365 eller, vid sjukpenningbe- räkning enligt 10 a §, med motsva- rande arbetstidsfaktor, även för dag som avses i 4 § första stycket 1 och 10 a § första stycket 1. Ett sådant beslut får meddelas endast om den försäkrade lider av sjuk- dom som kan antas medföra ett större antal sjukperioder med rätt till sjukpenning under en tolvmå- nadersperiod. Ett beslut enligt första stycket gäller från och med den kalendermånad då ansökan gjordes hos försäkringskassan, om inte annat sägs i beslutet. Beslutet skall gälla för viss tid som anges i beslutet eller, om det finns särskilda skäl, tills vidare. Beslutet skall upphävas om villkoret enligt första stycket andra meningen inte längre är uppfyllt. En försäkrad som har gjort ansökan enligt första stycket är skyldig att genomgå undersökning av läkare eller tandläkare och att ge in utlåtande över undersökningen, om försäkringskassan finner att det behövs för ärendets bedömning. För den försäkrades utgifter för undersökningen och för utlåtande över undersökningen lämnas ersättning i enlighet med vad regeringen förordnar.

1

Lagen omtryckt 1982:120.

8

2

Senaste lydelse 1997:562.

Den allmänna 

försäkringskassan skall, om det är nödvändigt för 

att kunna bedöma i vilken mån den försäkrades arbetsförmåga fortfa- rande är nedsatt på grund av sjukdom samt om rehabilitering eller ytterligare utredningsåtgär- der är nödvändiga

, begära att 

han eller hon 

genomgår utredning för bedömning av 

hans eller hennes 

medicinska tillstånd, 

arbetsför- måga 

och 

behov 

av och 

möjlighe- ter 

till rehabilitering.

Försäkringskassan skall under sjukperioden, när det finns skäl till det, undersöka om den försäkrade efter sådan åtgärd som avses i 7 b § eller 22 kap., helt eller delvis kan försörja sig själv genom ar- bete.

Försäkringskassan skall, när det kan anses nödvändigt för bedöm- ningen av rätt till sjukpenning eller åtgärder enligt 7 b § eller 22 kap., under sjukperioden

1. infordra utlåtande av viss lä- kare eller annan sakkunnig,

2. göra förfrågan hos den för- säkrade, den försäkrades arbets- givare, läkare eller någon annan som kan antas kunna lämna nöd- vändiga uppgifter, och

3. besöka den försäkrade.

För kostnader som den enskilde har med anledning av en sådan utredning som avses i 

första 

eller

8 a § 3

Den allmänna försäkringskas- san skall, senast efter det att det särskilda läkarutlåtandet och den särskilda försäkran kommit in och efter hörande av en sådan försäk- ringsläkare som avses i 18 kap. 15 §, bedöma i vilken mån ar- betsförmågan fortfarande är ned- satt på grund av sjukdom samt om rehabilitering eller ytterligare ut- redningsåtgärder är erforderliga. Försäkringskassan skall, om det är nödvändigt för bedömning en- ligt första stycket , begära att den försäkrade genomgår utredning för bedömning av den försäkrades medicinska tillstånd, arbetsför- mågan och behovet av och möjlig- heterna till rehabilitering. Försäkringskassan skall även annars under sjukperioden, när det finns skäl till det, undersöka om den försäkrade efter sådan åtgärd som avses i 7 b § eller 22 kap., helt eller delvis kan försörja sig själv genom arbete. Försäkringskassan skall, när det kan anses nödvändigt för bedöm- ningen av rätt till sjukpenning eller åtgärder enligt 7 b § eller 22 kap., under sjukperioden även i övrigt . 1. infordra utlåtande av viss lä- kare eller annan sakkunnig, 2. göra förfrågan hos den för- säkrade, den försäkrades arbets- givare, läkare eller någon annan som kan antas kunna lämna nöd- vändiga uppgifter, och 3. besöka den försäkrade. För kostnader som den enskilde har med anledning av en sådan utredning som avses i andra eller

3 Senaste lydelse 1998:87. Ändringen innebär bl.a. att första stycket upphävs. Prop. 2001/02:9 9

fjärde stycket lämnas ersättning i enlighet med vad regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, Riksförsäkringsverket föreskriver. _____________

tredje

stycket lämnas ersättning i Prop. 2001/02:9

enlighet med vad regeringen eller,

efter

regeringens bemyndigande,

Riksförsäkringsverket föreskriver. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2002. 10

2.3

Förslag till lag om ändring i lagen (2000:774) om

Prop. 2001/02:9

ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring

Härigenom föreskrivs att punkten 4 i övergångsbestämmelserna till lagen (2000:774) om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse 4. Vid tillämpning av 14 kap. skall, om den avlidne är född år 1937 eller tidigare, bestämmel- serna i 1, 3, 6 och 8 §§ i deras ly- delse före den 1 januari 2001 samt punkterna 2 och 3 gälla för åren 2001 och 2002. __________________ Föreslagen lydelse 4. Vid tillämpning av 14 kap. skall, om den avlidne är född år 1937 eller tidigare, bestämmel- serna i 1, 3, 6 och 8 §§ i deras ly- delse före den 1 januari 2001 samt punkten 2 gälla för åren 2001 och 2002. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2002. 11

2.4

Förslag till lag om ändring i lagen (1991:1047) om

Prop. 2001/02:9

sjuklön

Härigenom föreskrivs att 1215 §§ lagen (1991:1047) om sjuklön skall

ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

12 § 1

Arbetsgivaren skall till den allmänna försäkringskassan anmäla sjuk- domsfall som har gett arbetstagare hos honom rätt till sjuklön, om sjuk- perioden och anställningen fortsätter efter sjuklöneperiodens utgång. Anmälan skall göras inom sju kalenderdagar från denna tidpunkt. Arbetsgivare med minst femtio anställda skall vidare lämna upp- gift om sjukdomsfall som har gett arbetstagare hos honom rätt till sjuklön. En sådan uppgift skall lämnas skriftligen till Riksförsäk- ringsverket. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, Riks- försäkringsverket får föreskriva att uppgifter i stället skall lämnas till försäkringskassan samt att uppgif- terna får lämnas med hjälp av automatisk databehandling. Upp- gift som avses i detta stycke skall lämnas senast vid utgången av den kalendermånad som följer efter den under vilken sjuklöneperioden löpte ut. Om anmälningsskyldighet vid inträffad arbetsskada finns föreskrifter i lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring.

13 § 2

Den allmänna försäkringskassan

Den allmänna försäkringskassan

kan, efter skriftlig ansökan, besluta

kan, efter skriftlig ansökan, besluta

om särskilt högriskskydd för en

om särskilt högriskskydd för en

arbetstagare som är försäkrad för

arbetstagare som är försäkrad för

sjukpenning

enligt

lagen

sjukpenning

enligt

lagen

(1962:381) om allmän försäkring.

(1962:381) om allmän försäkring.

Ett sådant beslut får meddelas en-

Ett sådant beslut får meddelas om

dast om den sökande har en sjuk-

den sökande har en sjukdom som

dom som under en tolvmånaders-

under en tolvmånadersperiod

period

1

Senaste lydelse 1998:1753. Ändringen innebär att andra stycket upphävs.

12

2

Senaste lydelse 1999:817.

1.

kan antas medföra ett större antal sjukperioder, eller

2.

medför risk för en eller flera längre sjukperioder.

För den som avses i första stycket 1 skall 15 och 16 §§ tillämpas på sökanden och dennes arbetsgivare. För den som avses i första stycket 2 skall endast 16 § tillämpas. Ett beslut enligt första stycket skall meddelas av den försäkrings- kassa som anges i 25 § och avse den sökandes samtliga anställ- ningar samt gälla från och med den kalendermånad då ansökan gjordes hos försäkringskassan eller från och med den senare kalen- dermånad som anges i beslutet. Beslutet gäller till och med den dag som anges i beslutet eller, om det finns särskilda skäl, tills vi- dare. Beslutet skall upphävas om villkoret enligt första stycket andra meningen 1 eller 2 inte längre är uppfyllt. Om beslutet upphävs skall försäkringskassan på lämp- ligt sätt underrätta arbetsgivaren om detta. 1. kan antas medföra ett större Prop. 2001/02:9 antal sjukperioder, eller 2. medför risk för en eller flera längre sjukperioder. Ett beslut som avses i första stycket får även meddelas för en sjukperiod när den sökande som givare av biologiskt material en- ligt lagen (1995:831) om trans- plantation m.m. har rätt till sjuk- lön till följd av ingrepp för att ta till vara det biologiska materialet eller förberedelser för sådant in- grepp. För den som avses i första stycket 1 och andra stycket skall 15 och 16 §§ tillämpas på sökan- den och dennes arbetsgivare. För den som avses i första stycket 2 skall endast 16 § tillämpas. Ett beslut enligt första och andra styckena skall meddelas av den försäkringskassa som anges i 25 § och avse den sökandes samt- liga anställningar. Ett beslut enligt första stycket skall gälla från och med den kalendermånad då ansö- kan gjordes hos försäkringskassan eller från och med den senare ka- lendermånad som anges i beslutet. Detta beslut gäller till och med den dag som anges i beslutet eller, om det finns särskilda skäl, tills vidare. Beslutet skall upphävas om villkoret enligt första stycket andra meningen 1 eller 2 inte längre är uppfyllt. Om beslutet upphävs skall försäkringskassan på lämp- ligt sätt underrätta arbetsgivaren om detta.

14 §

En arbetstagare som har gjort

En arbetstagare som har gjort

ansökan enligt 13 § är skyldig att

ansökan enligt 13 § första stycket

genomgå undersökning av läkare

är skyldig att genomgå undersök-

eller tandläkare och att ge in utlå-

ning av läkare eller tandläkare och

tande över undersökningen, om

att ge in utlåtande över undersök-

försäkringskassan finner att det be-

ningen, om försäkringskassan fin-

hövs för ärendets bedömning. För

ner att det behövs för ärendets

arbetstagarens utgifter för under-

bedömning. För arbetstagarens ut-

sökningen och för utlåtande över

gifter för undersökningen och för

13

undersökningen lämnas ersättning från sjukförsäkringen enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring i enlighet med vad regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, riksförsäkringsverket föreskriver. utlåtande över undersökningen Prop. 2001/02:9 lämnas ersättning från sjukförsäk- ringen enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring i enlighet med vad regeringen eller, efter reger- ingens bemyndigande, Riksförsäk- ringsverket föreskriver. 15 § 3

Om ett beslut enligt 13 § första

Om ett beslut enligt 13 § första

stycket 1 gäller för arbetsgivaren

stycket 1 eller andra stycket gäller

utges sjuklön till arbetstagaren

för arbetsgivaren utges sjuklön till

även för dag som avses i 6 § första

arbetstagaren även för dag som

stycket 1.

avses i 6 § första stycket 1.

_________________

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2002. Äldre bestämmelser tillämpas fortfarande beträffande sjuklön som avser tid före ikraftträdan- det.

3 Senaste lydelse 1997:569. 14

Försäkringskassan skall besluta om återbetalning enligt 22 § och om återbetalning av bostadsbidrag som i övrigt har lämnats felaktigt eller med för högt belopp. Om det finns särskilda skäl för det får kas- san efterge krav på återbetalning helt eller delvis. Vid bedömning av om sådana skäl föreligger skall särskilt beaktas sökandens och dennes medsökandes förmåga att kunna betala tillbaka bidraget

. För att rätten till eftergift skall kunna prövas skall skyldigheten enligt 24 § att anmäla ändrade förhål- landen ha fullgjorts av sökanden och dennes medsökande. Om de inte har anmält ändrade förhållan- den kan eftergift ändå prövas om de skäligen inte borde ha insett att de var skyldiga att göra en sådan anmälan

. 

Om sökanden eller den- nes medsökande 

medvetet eller av oaktsamhet lämnat felaktiga upp- gifter till grund för bedömningen av rätten till bostadsbidrag, får kravet på återbetalning inte efter- ges.

2.5

Förslag till lag om ändring i lagen (1993:737) om

Prop. 2001/02:9

bostadsbidrag

Härigenom föreskrivs att 28 § lagen (1993:737) om bostadsbidrag

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

28 § 1 Försäkringskassan skall besluta om återbetalning enligt 22 § och om återbetalning av bostadsbidrag som i övrigt har lämnats felaktigt eller med för högt belopp. Om det finns särskilda skäl för det får kas- san efterge krav på återbetalning helt eller delvis. Vid bedömning av om sådana skäl föreligger skall särskilt beaktas sökandens och dennes medsökandes förmåga att kunna betala tillbaka bidraget . Om dessa inte fullgjort sin uppgifts- skyldighet enligt denna lag eller medvetet eller av oaktsamhet läm- nat felaktiga uppgifter till grund för bedömningen av rätten till bo- stadsbidrag, får kravet på återbe- talning inte efterges. Vid en senare utbetalning av bostadsbidrag eller annan ersättning som skall betalas ut av allmän försäkringskassa till någon som skall betala tillbaka bidrag enligt första stycket får kassan hålla inne ett skäligt be- lopp i avräkning på vad som har lämnats för mycket. _________________ Denna lag träder i kraft den 1 januari 2002. De nya bestämmelserna skall dock tillämpas på bostadsbidrag som lämnats från och med den 1 januari 2000.

1 Senaste lydelse 1999:246. 15

2.6

Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1744) om

Prop. 2001/02:9

allmän pensionsavgift

Härigenom föreskrivs att 3 § lagen (1994:1744) om allmän pensions-

avgift skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3 § 1

Avgiften beräknas dels på sådan inkomst av anställning som avses i 2 kap. lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension, dels på sådan inkomst av annat förvärvsarbete som avses i 2 kap. nämnda lag om den enskilde är skattskyldig för inkomsten enligt inkomstskattelagen (1999:1229). Inkomst av anställning och inkomst av annat förvärvsarbete skall därvid var för sig avrundas till närmast lägre hundratal kronor. Vid beräkning av inkomst av anställning skall avdrag göras för kostna- der som arbetstagaren har haft i arbetet i den utsträckning kostnaderna, minskade med erhållen kostnadsersättning, överstiger ettusen kronor. Vid beräkning av avgiften bort- ses från inkomst av anställning och inkomst av annat förvärvsar- bete till den del summan av in- komsterna överstiger 8,07 gånger det förhöjda prisbasbeloppet som anges i 1 kap. 6 § lagen (1962:381) om allmän försäkring . Därvid skall i första hand bortses från inkomst av annat förvärvsar- bete. Vid beräkning av avgiften bort- ses från inkomst av anställning och inkomst av annat förvärvsar- bete till den del summan av in- komsterna överstiger 8,07 gånger det för året gällande inkomstbas- beloppet enligt 1 kap. 6 § lagen om inkomstgrundad ålderspen- sion. Därvid skall i första hand bortses från inkomst av annat för- värvsarbete. Avgiften avrundas till närmast hela hundratal kronor. Avgift som slutar på 50 kronor avrundas till närmast lägre hundratal kronor. _________________ Denna lag träder i kraft den 1 januari 2002 och tillämpas första gången vid 2003 års taxering.

1 Senaste lydelse 1999:1288. 16

Fördelningen av avgiften skall göras enligt följande. Den andel som beräknas motsvara pensions- rätt för premiepension för samma år förs till Riksgäldskontoret för tillfällig förvaltning enligt 8 kap. 1 § första stycket lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension. Återstoden förs, 

efter avstämning gentemot Riksgäldskontoret enligt 9 §, 

till 

FörstaFjärde

AP-fon-

 derna för förvaltning enligt lagen (2000:192) om allmänna pensions- fonder 

(AP-fonder).

Vid beräkning av avgift på er- sättning enligt 2 § skall det bortses från en försäkrads inkomster som överstiger 8,07 

gånger det för året gällande inkomstbasbeloppet en

- 

ligt 1 kap. 6 

§ 

lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension 

i följande ordning:

1. ersättningar enligt 2 § 1 som utgör inkomst av annat förvärvsar- bete,

2. annan inkomst av annat för- värvsarbete,

3. ersättningar enligt 2 § som ut- gör inkomst av anställning,

4. annan inkomst av anställning.

2.7

Förslag till lag om ändring i lagen (1998:676) om

Prop. 2001/02:9

statlig ålderspensionsavgift

Härigenom föreskrivs att 4, 8 och 9 §§ lagen (1998:676) om statlig ål-

derspensionsavgift skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4 § 1 Vid beräkning av avgift på er- sättning enligt 2 § skall det bortses från en försäkrads inkomster som överstiger 8,07 förhöjda prisbas- belopp enligt 1 kap. 6 § lagen (1962:381) om allmän försäkring i följande ordning: 1. ersättningar enligt 2 § 1 som utgör inkomst av annat förvärvsar- bete, 2. annan inkomst av annat för- värvsarbete, 3. ersättningar enligt 2 § som ut- gör inkomst av anställning, 4. annan inkomst av anställning. 8 § 2 Fördelningen av avgiften skall göras enligt följande. Den andel som beräknas motsvara pensions- rätt för premiepension för samma år förs till Riksgäldskontoret för tillfällig förvaltning enligt 8 kap. 1 § första stycket lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension. Återstoden förs till FörstaFjärde AP-fonderna för förvaltning enligt lagen (2000:192) om allmänna pensionsfonder (AP-fonder).

Regeringen skall för varje år fastställa andelarna efter förslag från Riksförsäkringsverket.

1

Senaste lydelse 1999:968.

17

2

Senaste lydelse 2000:198.

9 § 3

Prop. 2001/02:9

Slutlig avstämning av avgifterna

Slutlig avstämning av avgifterna

skall göras året efter fastställelse-

skall göras året efter fastställelse-

året. Den skillnad som framkom-

året. Den skillnad som framkom-

mer mellan beräknade belopp och

mer mellan beräknade belopp och

de belopp som slutligt framräknas

de belopp som slutligt framräknas

för det aktuella året skall regleras i

för det aktuella året skall regleras

samband med att storleken på de

gentemot Riksgäldskontoret i sam -

preliminära

avgifterna

bestäms.

band med en kommande prelimi-

Det belopp som skall regleras

när överföring och gentemot För-

gentemot

Riksgäldskontoret

be-

staFjärde AP-fonderna i sam-

räknas med sådan avkastning som

band med att storleken på de pre-

anges i 8 kap. 1 § första stycket

liminära avgifterna bestäms. Det

lagen (1998:674) om inkomst-

belopp som skall regleras gent-

grundad

ålderspension

och

det

emot Riksgäldskontoret beräknas

belopp som skall regleras gent-

med sådan ränta som anges i avtal

emot FörstaFjärde AP-fonderna

som avses i 8 kap. 1 § första

med sådan

ränta som

anges i

stycket lagen (1998:674) om in-

19 kap. 3 § skattebetalningslagen

komstgrundad

ålderspension och

(1997:483).

det belopp som skall regleras

gentemot FörstaFjärde AP-fon-

derna med sådan ränta som anges i

19 kap. 3 § skattebetalningslagen

(1997:483).

Med fastställelseår avses detsamma som enligt 1 kap. 8 § första stycket lagen om inkomstgrundad ålderspension. _________________

1.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2002.

2.

Bestämmelsen i 4 § tillämpas första gången på avgifter som beräk- nas för år 2002.

3.

Bestämmelsen i 9 § tillämpas första gången vid avstämningen år 2002.

3 Senaste lydelse 2000:198. 18

2.8

Förslag till lag om ändring i lagen (2000:981) om fördelning av socialavgifter

Härigenom föreskrivs att 6 och 7 §§ lagen (2000:981) om fördelning av socialavgifter skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

6 § Den andel av influtna ålderspen- sionsavgifter som beräknas utgöra avgifter för inkomster som över- stiger 8,07 förhöjda prisbasbelopp enligt 1 kap. 6 § lagen (1962:381) om allmän försäkring skall föras till staten. Den andel av influtna ålderspen- sionsavgifter som beräknas utgöra avgifter för inkomster som översti- ger 8,07 gånger det för året gäl- lande inkomstbasbeloppet enligt 1 kap. 6 § lagen (1998:674) om in- komstgrundad ålderspension skall föras till staten. Den andel av avgifterna som beräknas motsvara pensionsrätt för pre- miepension för samma år skall föras till Riksgäldskontoret för tillfällig förvaltning. Återstoden av avgifterna skall föras till FörstaFjärde AP-fonderna för förvaltning enligt lagen (2000:192) om allmänna pensionsfonder (AP- fonder). 7 § Beräknade andelar av ålderspen- sionsavgifter enligt 6 § skall stäm- mas av mot de slutliga avgifter som avser fastställda pensions- rätter och pensionspoäng samt in- komster som överstiger 8,07 för - höjda prisbasbelopp enligt 1 kap. 6 § lagen (1962:381) om allmän försäkring . Beräknade andelar av ålderspen- sionsavgifter enligt 6 § skall stäm- mas av mot de slutliga avgifter som avser fastställda pensionsrät- ter för premiepension och in- komster som överstiger 8,07 gång - er det för året gällande inkomst - basbeloppet enligt 1 kap. 6 § lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension.

Skillnaden mellan beräknade belopp och de belopp som slutligt fram- räknas för det aktuella året skall regleras vid en kommande överföring. Medel som regleras gentemot staten skall beräknas med sådan ränta som anges i 19 kap. 3 § skattebetalningslagen (1997:483). Medel som regleras gentemot Riksgäldskontoret skall beräknas med sådan ränta som anges i avtal som avses i 8 kap. 1 § första stycket lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension. _________________ Denna lag träder i kraft den 1 januari 2002 och tillämpas första gången på avgifter som beräknas för år 2002. Prop. 2001/02:9 19

2.9

Förslag till lag om ändring i socialförsäkringslagen

Prop. 2001/02:9

(1999:799)

Härigenom föreskrivs att 5 kap. 5 och 6 §§ socialförsäkringslagen

(1999:799) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

5 kap. 5 § 1

Ett ärende som skall avgöras av en allmän försäkringskassa och avser någon som inte är bosatt i Sverige skall avgöras av den försäkringskassa inom vars verksamhetsområde den enskilde regelmässigt tillbringar sin dygnsvila. Om dygnsvilan inte tillbringas i Sverige, skall ärendet avgöras av den försäkringskassa inom vars verksamhetsområde den enskilde re- gelmässigt arbetar. Är den enskilde sjöman skall ärendet, om det inte avser pension, avgöras av Västra Götalands läns allmänna försäkrings- kassa. Om det inte med stöd av första stycket kan bestämmas till vilken försäkringskassa ärendet hör, skall ärendet avgöras av Stockholms läns allmänna försäkringskassa.

Om det inte med stöd av första stycket kan bestämmas till vilken försäkringskassa ärendet hör, skall ärendet avgöras av

1.

Gotlands läns allmänna för- säkringskassa om ärendet gäller pension, yrkesskadelivränta eller livränta som bestäms med tillämp- ning av lagen (1976:380) om ar- betsskadeförsäkring, och

2.

Stockholms läns allmänna försäkringskassa i övriga fall.

6 § Ärenden som gäller personer vilka har rätt till förmåner som familje- medlemmar skall alltid avgöras av samma försäkringskassa som skall avgöra ett ärende angående den från vilken de härleder rätten till förmå- ner. Ett ärende, som avser någon som omfattas eller väljer att om- fattas av svensk lagstiftning enligt artikel 16 i förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av sy- stemen för social trygghet när an- ställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen, skall avgöras av Stockholms läns allmänna försäk- ringskassa. Ett ärende, som avser någon som omfattas eller väljer att om- fattas av svensk lagstiftning enligt artikel 16 i förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av sy- stemen för social trygghet när an- ställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen, skall avgöras av 1. Gotlands läns allmänna för- säkringskassa om ärendet gäller

1 Senaste lydelse 2000:1403.

20

pension, yrkesskadelivränta eller Prop. 2001/02:9 livränta som bestäms med tillämp- ning av lagen (1976:380) om ar- betsskadeförsäkring, och 2. Stockholms läns allmänna försäkringskassa i övriga fall. _________________ Denna lag träder i kraft den 1 januari 2002. 21

2.10

Förslag till lag om ändring i socialförsäkringslagen

Prop. 2001/02:9

(1999:799)

Härigenom föreskrivs att 5 kap. 5 och 6 §§ socialförsäkringslagen

(1999:799) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

5 kap. 5 § 1

Ett ärende som skall avgöras av en allmän försäkringskassa och avser någon som inte är bosatt i Sverige skall avgöras av den försäkringskassa inom vars verksamhetsområde den enskilde regelmässigt tillbringar sin dygnsvila. Om dygnsvilan inte tillbringas i Sverige, skall ärendet avgöras av den försäkringskassa inom vars verksamhetsområde den enskilde re- gelmässigt arbetar. Är den enskilde sjöman skall ärendet, om det inte avser pension, avgöras av Västra Götalands läns allmänna försäkrings- kassa. Om det inte med stöd av första stycket kan bestämmas till vilken försäkringskassa ärendet hör, skall ärendet avgöras av

1.

Gotlands läns allmänna för- säkringskassa om ärendet gäller pension, yrkesskadelivränta eller livränta som bestäms med tillämp- ning av lagen (1976:380) om ar- betsskadeförsäkring, och

2.

Stockholms läns allmänna försäkringskassa i övriga fall.

Om det inte med stöd av första stycket kan bestämmas till vilken försäkringskassa ärendet hör, skall ärendet avgöras av

1.

Gotlands läns allmänna för- säkringskassa om ärendet gäller pension, sjukersättning, aktivitets- ersättning, yrkesskadelivränta el

- ler livränta som bestäms med tillämpning av lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring, och

2.

Stockholms läns allmänna försäkringskassa i övriga fall.

6 § 2

Ärenden som gäller personer vilka har rätt till förmåner som familje- medlemmar skall alltid avgöras av samma försäkringskassa som skall avgöra ett ärende angående den från vilken de härleder rätten till förmå- ner. Ett ärende, som avser någon som omfattas eller väljer att om- fattas av svensk lagstiftning enligt artikel 16 i förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av sy- stemen för social trygghet när an- ställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen, skall avgöras av

1

Senaste lydelse se lagförslag 2.9.

2

Senaste lydelse se lagförslag 2.9.

Ett ärende, som avser någon som omfattas eller väljer att om- fattas av svensk lagstiftning enligt artikel 16 i förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av sy- stemen för social trygghet när an- ställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen, skall avgöras av 22

1. Gotlands läns allmänna för-

1. Gotlands läns allmänna för- Prop. 2001/02:9

säkringskassa om

ärendet

gäller

säkringskassa om

ärendet gäller

pension, yrkesskadelivränta

eller

pension, sjukersättning, aktivitets-

livränta som bestäms med tillämp-

ersättning, yrkesskadelivränta el -

ning av lagen (1976:380) om ar-

ler livränta som bestäms med

betsskadeförsäkring, och

tillämpning av lagen

(1976:380)

om arbetsskadeförsäkring, och

2. Stockholms

läns allmänna

2. Stockholms

läns

allmänna

försäkringskassa i övriga fall.

försäkringskassa i övriga fall.

__________________

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2003. 23

3

Ärendet och dess beredning

Prop. 2001/02:9

24-timmarsmyndighet

Regeringen redovisade i propositionen Statlig förvaltning i medborgarnas tjänst (prop. 1997/98:136) riktlinjer för och kraven på den framtida stat- liga förvaltningen. Vad avser informationsteknikens användning anförde regeringen i propositionen bl.a. att statsförvaltningen bör, med beaktande av integritets- och säkerhetsaspekter, ta till vara informationsteknikens möjligheter att förenkla och förbättra kontakterna för medborgare och företag med myndigheterna. I prop. 1999/2000:86 Ett informationssamhälle för alla slår regeringen bl.a. fast att

den statliga förvaltningen bör vara ett föredöme som aktiv användare av informationsteknik i den egna verksamheten och i samverkan med företag och medborgare,

utvecklingen av s.k. 

24-timmarsmyndigheter som är elektroniskt till- gängliga för informationshämtande och ärendehantering bör stimule- ras,

för att öka tilliten hos dem som skall utnyttja den nya tekniken bör hög säkerhet garanteras i den elektroniska kommunikationen mellan myndigheter, företag och medborgare,

det är angeläget att snabbt få till stånd för statsförvaltningen gemen- samma säkerhetslösningar som innefattar system för hantering av elektroniska signaturer, samt att

det inom socialförsäkringens administration finns ett stort behov av modernisering av 

IT-stödet.

Vidare konstaterar regeringen i propositionen att ett par förslag i det utvecklingsprogram som Riksförsäkringsverket presenterat är särskilt viktiga. Det ena är att huvuddelen av ärendehandläggningen skall ges nytt IT-stöd som skall medverka till att förkorta handläggningstiderna och förbättra kvaliteten i försäkringskassornas beslutsunderlag. Det andra är att allmänhetens möjligheter till självbetjäning via ett utvecklat IT-stöd hos försäkringskassorna avses gradvis komma att öka inom olika försäk- ringsområden. Regeringen har även i augusti 2000 presenterat ett handlingsprogram, En förvaltning i demokratins tjänst ett handlingsprogram , för IT-ut- vecklingen inom förvaltningen som riktar sig till verksledningar och an- ställda inom statlig förvaltning. Introduktionen av självbetjäningstjänster inom socialförsäkringsadmi- nistrationen aktualiserar en analys av behovet av ny lagstiftning eller annan normgivning inom såväl socialförsäkringen som andra områden, exempelvis förvaltningsrätten. De områden som därvid är centrala är de tilltänkta interaktiva tjänsterna och de till dessa knutna funktioner som bl.a. innebär direktåtkomst till olika personregister inom förvaltningen. Arbetet med dessa frågor och med att utforma förslag till ny lagstiftning bedrivs i projektform inom socialförsäkringsenheten i Socialdeparte- mentet. I projektet har utarbetats förslag till lagstiftning som redovisats i Promemoria om försöksverksamhet med 24-timmarsmyndighet inom socialförsäkringsadministrationen (dnr S2001/6128/SF). Promemorian har remissbehandlats och finns tillgänglig på regeringens hemsida 24 www.regeringen.se. Remissvaren finns tillgängliga i Socialdepartementet Prop. 2001/02:9 (dnr S2001/6128/SF). Ersättning till levande donatorer av organ och vävnader Landstingsförbundet har i skrivelser den 21 maj 1997 och 23 april 1999 (dnr S97/4520/F) hemställt att regeringen vidtar erforderliga åtgärder för att tillmötesgå behovet av en annan finansiär än i dag vad gäller sjuklön till personer som donerar organ. Riksförbundet för Njursjuka har i skri- velser till Socialdepartementet den 13 augusti 1999, 4 februari 2000 och 14 december 2000 begärt att ersättningssystemet ändras så att full ersätt- ning ges till levande donatorer i samband med donationsingrepp för för- lorad arbetsförtjänst och andra kostnader som är relaterade till dona- tionsingreppet. Socialdepartementet har inhämtat yttrande (dnr S1999/6569/SF) över skrivelserna från Landstingsförbundet och Riks- förbundet för Njursjuka från Riksförsäkringsverket och Socialstyrelsen. Regeringens förslag har beretts i samråd med Landstingsförbundet. Uppgiftsskyldigheten för arbetsgivare om sjukdomsfall som har gett rätt till sjuklön I en skrivelse (dnr S2001/3073/SF) till Socialdepartementet den 5 april 2001 begär Riksförsäkringsverket att arbetsgivares skyldighet att lämna uppgift om sjukdomsfall som gett rätt till sjuklön skall upphöra fr.o.m. 2002. Verket föreslår vidare att Statistiska centralbyrån får i uppdrag att bli insamlande myndighet för all statistik om sjuklön. Riksförsäkrings- verket skall dock fortsätta att vara statistikansvarig myndighet. Förslaget innebär att nuvarande system med sjuklöneaviseringar från arbetsgivare helt upphör och i stället ersätts med ett renodlat statistiksystem. Ärendet har beretts inom Regeringskansliet. Fördjupad bedömning av sjukpenningrätten I juni 1999 beslutade regeringen om direktiv (dir. 1999:54) som gav en särskild utredare i uppdrag att göra en analys av sjukförsäkringen. Utred- ningen (S 1999:11) antog namnet Sjukförsäkringsutredningen. I augusti 2000 överlämnades delbetänkandet Sjukförsäkring basfakta och ut- vecklingsmöjligheter (SOU 2000:72) och i december 2000 överlämnades slutbetänkandet Sjukfrånvaro och sjukskrivning (SOU 2000:121). I december 2000 beslutade regeringen om direktiv (dir. 2000:92) som gav en utredare i uppdrag att göra en handlingsplan för ökad hälsa i ar- betslivet. Vid översynen skall bl.a. de förslag som lämnats av Sjukförsäk- ringsutredningen behandlas. Utredningen (S 2000:07) antog namnet Handlingsplan för ökad hälsa i arbetslivet. I februari 2001 överlämnades en första delrapport Handlingsplanens uppläggning och inriktning. I juni 2001 överlämnades delrapporten Punkter i en handlingsplan som främst behandlar åtgärder på kort sikt. Rapporten finns tillgänglig i Socialde- partementet (S2001/6318/SF) samt på utredningens hemsida www.sjukforsakring.gov.se. Senast den 15 december 2001 skall utreda- ren i en slutrapport redovisa åtgärder på längre sikt. 25 I budgetunderlaget för 20022004 föreslår Riksförsäkringsverket (dnr Prop. 2001/02:9 S2001/1890/SF) att den lagreglerade detaljutformningen av försäkrings- kassans arbete med den fördjupade bedömningen tas bort. Sjukförsäkringsutredningens slutsats av Riksförsäkringsverkets utvär- dering är att den tvångsmässiga prioriteringen av generella insatser till en viss tidpunkt fått till följd att resurser inte kunnat användas på ett op- timalt sätt. Utredningen anser därför att detaljregleringen av formerna för försäkringskassans bedömning av enskilda fall skall tas bort. Utredningen Handlingsplan för ökad hälsa i arbetslivet anser att be- stämmelserna om fördjupad bedömning inte kan efterlevas och inte heller fyller något större behov och att den därför bör upphävas. Sjukförsäkringsutredningens betänkanden har remissbehandlats och remissvaren finns tillgängliga i Socialdepartementet (dnr S2000/5104/SF och S2000/8461/SF). Eftergift av bostadsbidrag Riksdagen beslutade med anledning av propositionen Eftergift vid åter- betalning av bostadsbidrag m.m. (prop. 1998/99:77, bet. 1998/99:BoU9 rskr. 1998/99:186) att ändra 28 § bostadsbidragslagen (BOL). Syftet var att öka möjligheterna för bidragstagare med återbetalningsskyldighet av bostadsbidrag att beviljas eftergift med betalningen. Undersökningar som Riksförsäkringsverket (RFV) har gjort visar att syftet inte uppnåtts. Re- geringen gav därför i mars 2001 RFV i uppdrag att utreda frågan om en vidgning av möjligheten att få sin rätt till eftergift prövad. RFV överläm- nade skrivelsen RFV Anser 2001:2 Reglerna om eftergift för bostads- bidrag förslag från RFV den 1 juni 2001. Skrivelsen har remissbe- handlats. Regeringens förslag överensstämmer i huvudsak med RFV:s förslag. RFV har i skrivelsen till regeringen också föreslagit ytterligare förändringar inom eftergiftshanteringen. Regeringen avser inte att lägga några sådana förslag. Indexering av efterlevandepensioner I propositionen Anpassning i ålderspensionssystemet inför 2001, m.m. (prop. 1999/2000:138) föreslogs att ATP i form av ålderspension skulle följsamhetsindexeras från och med 2002. Riksdagen beslutade i enlighet med propositionen (bet. 2000/01:SfU4, rskr. 2000/01:11). Inom Reger- ingskansliet har uppmärksammats att lagen har fått en för vid tolkning. Förslaget innebär en rättelse av tidigare beslut. Statlig ålderspensionsavgift Riksförsäkringsverket har i en skrivelse som inkom till regeringen den 15 januari 2001 (dnr S2001/295/SF) föreslagit att regleringen av den statliga ålderspensionsavgiften gentemot Riksgäldskontoret skall göras på samma sätt som sker med de ålderspensionsavgifter som betalas enligt socialavgiftslagen (2000:980), dvs. i april månad samma år som avstäm- 26 ningen görs. Förslaget har beretts inom Regeringskansliet och i samråd Prop. 2001/02:9 med Riksförsäkringsverket. Det förhöjda prisbasbeloppet Förslagen till ändring i lagen (1994:1744) om allmän pensionsavgift, lagen (1998:676) om statlig ålderspensionsavgift och lagen (2000:981) om fördelning av socialavgifter, avseende det belopp som beräkningarna skall göras utifrån har beretts inom Regeringskansliet. Förslagen är en följd av tidigare ställningstagande i proposition 1997/98:151 Inkomst- grundad ålderspension, m.m. Ändrad forumregel Regeringen beslutade den 29 mars 2001 att Stockholms läns allmänna försäkringskassas utlandskontors pensionsverksamhet skall omlokalise- ras till Gotlands läns allmänna försäkringskassa. Verksamheten skall från och med den 1 januari 2002 bedrivas på Gotland. Till grund för beslutet låg Organisationskommitténs (S 2000:04) skri- velse Utlokalisering av verksamhet till försäkringskassan i Gotlands län med anledning av strukturomvandling inom Försvarsmakten (dnr S2000/8416/SF). I organisationskommitténs skrivelse uppmärksammades bl.a. att vissa författningsändringar behövde vidtas i samband med omlokaliseringen av verksamheten vid utlandskontoret. I en i Socialdepartementet den 21 maj 2001 upprättad promemoria an- gavs förslag till sådana förändringar i lagstiftningen som bedömdes nöd- vändiga för att Gotlands läns allmänna försäkringskassa från och med den 1 januari 2002 skall vara behörig att avgöra utlandsärenden i enlighet med regeringsbeslutet. Promemorian har remissbehandlats. Remissytt- randena finns tillgängliga i Socialdepartementet (dnr S2001/4762/SF).

4

Försöksverksamhet med 

24-timmarsmyndighet inom socialförsäkringsadministrationen Bakgrund I Riksförsäkringsverkets utvecklingsprogram har utarbetats en Internet- strategi med riktlinjer för interaktiva självbetjäningstjänster. Avsikten är att självbetjäningstjänster inledningsvis skall införas inom föräldraför- säkringen, närmare bestämt förmånsslagen föräldrapenning och tillfällig föräldrapenning. Naturligtvis är avsikten att möjligheterna att kunna göra personliga be- sök hos försäkringskassan eller skicka brev eller ringa skall kvarstå för dem som inte önskar eller har möjlighet att utnyttja självbetjäningstjäns- ten. Försäkringskassornas serviceskyldighet och myndighetsutövning gäller således alla försäkrade. Vid utformningen av verksamheten med 27 självbetjäningstjänst är det också viktigt att beakta de statliga myndig- Prop. 2001/02:9 heternas ansvar för genomförandet av målen för handikappolitiken enligt lagen (2001:526) om de statliga myndigheternas ansvar för genom- förandet av handikappolitiken. Möjligheterna till självbetjäning inom föräldraförsäkringen skall enligt Internet-strategin inbegripa

tillgång via Internet till individ/familjeanpassad information,

möjlighet att via Internet följa ett ärende och ta del av viktig status, samt

möjlighet att skapa ansökningar elektroniskt och skicka dessa via

Internet till försäkringskassan.

Genomförandet i full skala av möjligheten till självbetjäning inom för-

äldraförsäkringen planeras ske vid årsskiftet 2002/2003. Dessförinnan

skall dock en försöksverksamhet genomföras i olika omgångar. Den för-

sta omgången beräknas starta vid årsskiftet 2001/2002.

På uppdrag av regeringen har Statskontoret i rapporten 24-timmars-

myndigheten förslag till kriterier för statlig elektronisk förvaltning i

medborgarnas tjänst (2000:21) lämnat förslag till kriterier för begreppet

24-timmarsmyndighet. Statskontorets slutsats i rapporten är att krite-

rierna primärt skall ta fasta på myndigheternas manifesterade förmåga till

elektronisk tjänsteinteraktivitet visavi medborgare och företag. I begrep-

pet 24-timmarsmyndighet ligger enligt Statskontoret även ett antal andra

funktioner, såsom lämnande av information om myndigheten och de an-

svarsområden den administrerar. Dessa typer av tjänster tillhandahålls av

såväl Riksförsäkringsverket som försäkringskassorna redan i dag genom

de hemsidor som är tillgängliga via Internet. Den centrala funktionen

inom begreppet 24-timmarsmyndighet är dock möjligheten till interak-

tiva tjänster som inbegriper såväl lämning och hämtning av individ-

orienterad information som inledande och annan hantering av ärenden.

Ett samlingsbegrepp för den sistnämnda funktionen kan sägas vara själv-

betjäningstjänster.

Självbetjäningstjänsten inom föräldraförsäkringen skall omfatta möj-

ligheter för de försäkrade att via en hemsida få tillgång till allmän infor-

mation om de olika förmånerna. Det skall därvid finnas möjligheter till

interaktiv simulering av olika uttag etc. utifrån förutsättningar angivna av

den försäkrade. De försäkrade skall ha tillgång till individorienterad in-

formation om tillgängligt antal dagar att ta ut, anmäld årsinkomst etc.

som hämtas från socialförsäkringsregister. Även den individorienterade

informationen kommer att kunna användas av den försäkrade i olika si-

muleringsprogram. Dessa kommer bl.a. att innebära förbättrade möjlig-

heter för individen att exempelvis överblicka och planera ett uttag av

föräldraledighet. Dessutom kommer den individorienterade information-

en att kunna användas på så sätt att registrerade uppgifter automatiskt

läggs in i elektroniska blanketter för försäkran m.m. En försäkrad skall

således också kunna göra anmälan om uttag av förmåner och lämna in

s.k. försäkran för föräldrapenning respektive tillfällig föräldrapenning

direkt via Internet och därvid använda sig av olika hjälpfunktioner som

underlättar detta.

Syftet med den föreslagna lagen om försöksverksamhet är att i rättsligt

hänseende möjliggöra en försöksverksamhet med användning av själv-

betjäningstjänster inom föräldraförsäkringen under tiden fram till dess att

28

en fullskaleverksamhet inleds. Genom försöksverksamheten erhålls ett Prop. 2001/02:9 underlag såväl för teknisk och innehållsmässig utveckling av självbe- tjäningstjänsterna som för den lagstiftning som skall ligga till grund för de självbetjäningstjänster som kommer att vara tillgängliga för alla. Av naturliga skäl bör en sådan lagstiftning om försöksverksamhet inte inne- bära en alltför ingående reglering fastslagen i lag. Analysen till grund för förslagen har inriktats på att identifiera de nödvändiga förändringar av lagstiftningen som måste komma till stånd för att försöksverksamheten skall kunna inledas. Den av regeringen tilltänkta utvecklingen när det gäller tillskapande av 24-timmarsmyndigheter i full skala torde emeller- tid påkalla ett mer övergripande lagstiftningsarbete, inte minst när det gäller förvaltningsrätten.

4.1

Lagens tillämpningsområde m.m.

Regeringens förslag: Försöksverksamheten med 24-timmarsmyndig- het inom socialförsäkringsadministrationen skall omfatta förmånerna föräldrapenning och tillfällig föräldrapenning. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer meddelar närmare föreskrifter om vilka som skall erbjudas att delta i försöksverksamheten och omfatt- ningen i övrigt. Försöksverksamheten skall pågå under 2002.

Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ett par av remissinstanserna efterfrågar klarläg- ganden av vad som ligger i begreppet 24-timmarsmyndighet i 1 §. Brotts - förebyggande rådet (BRÅ) ifrågasätter om begreppet 24-timmarsmyndig- het är relevant för det slag av myndighetsservice som Internet-tjänsterna omfattar. Gävle tingsrätt anser att 1 § andra stycket i den föreslagna lagen bör förtydligas vad beträffar den angivna ramen för försöksverk- samheten. Riksförsäkringsverket (RFV) tillstyrker förslaget. Stockholms läns allmänna försäkringskassa har ingen invändning mot förslaget. Några remissinstanser har ifrågasatt den föreslagna tidsramen för för- söksverksamheten.

Skälen för regeringens förslag: Uttrycket 24-timmarsmyndighet an- vänds relativt allmänt som beteckning för olika nätbaserade tjänster som tillhandahålls eller kommer att tillhandahållas allmänheten av den of- fentliga förvaltningen. Inom ramen för begreppet ligger såväl tillhan- dahållande av information som av s.k. självbetjäningstjänster med möj- ligheter att göra ansökan etc. via Internet. Vid utformningen av den före- slagna lagen om försöksverksamhet har Statskontorets ovan nämnda rap- port med förslag till kriterier för begreppet beaktats. Några mer fasta av- gränsningar av uttrycket synes inte vara möjliga att göra utifrån Stats- kontorets redovisning i rapporten. Det finns dessutom goda skäl att tro att utvecklingen inte är avslutad när det gäller vilka former myndigheternas användning av Internet-baserade tjänster kommer att få. I den föreslagna lagen preciseras emellertid i 4 § att försöksverksamheten med 24-tim- marsmyndighet omfattar vissa i lagen direkt angivna tjänster och detta utgör i förevarande fall ramen för verksamheten. Med hänsyn härtill och då den föreslagna lagen endast omfattar en begränsad försöksverksamhet 29 ter det sig inte lämpligt att i lagtext nu närmare precisera själva begreppet Prop. 2001/02:9 24-timmarsmyndighet.

Det måste bedömas som angeläget att de riktlinjer regeringen slagit fast i propositionerna Statlig förvaltning i medborgarnas tjänst (prop. 1997/98:136) och Ett informationssamhälle för alla (prop. 1999/2000:86) kan komma till uttryck i den offentliga förvaltningen inom en relativt snar framtid. Avsikten är att interaktiva självbetjäningstjänster vid års- skiftet 2002/2003 skall införas i full skala inom föräldraförsäkringen, närmare bestämt inom förmånsslagen föräldrapenning och tillfällig för- äldrapenning. Med hänsyn härtill är det nödvändigt att försöksverksam- het dessförinnan kan påbörjas vid en sådan tidpunkt att en utvärdering av denna kan ligga till grund för lagstiftning avseende fullskaleverksam- heten. Utifrån detta perspektiv erfordras att försöksverksamheten påbör- jas redan vid kommande årsskifte och avslutas den 31 december 2002, när fullskaleverksamheten är tänkt att starta. Lagen om försöksverksam- heten bör således träda i kraft den 1 januari 2002 och gälla till och med den 31 december samma år. Såvitt kan bedömas kommer försöksverksamheten att vara begränsad till någon eller några försäkringskassor. Även andra begränsningar vad avser kretsen försäkrade som kan delta i försöksverksamheten eller på annat sätt kan komma att bli aktuella. Hur urvalet deltagare etc. skall bestämmas kan emellertid inte för närvarande överblickas. Det får därför ankomma på regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att genom föreskrifter närmare precisera detta. Enligt regeringens uppfatt- ning innebär den i promemorian föreslagna lagtexten tillräckliga möjlig- heter att definiera de olika grupper av försäkrade som skall erbjudas att vara deltagare i verksamheten. Lagtexten har utformats så att det klargörs att vissa grupper av försäkrade kan väljas ut att erbjudas att delta i verk- samheten. Naturligtvis är avsikten att medverkan i försöksverksamheten skall vara frivillig.

4.2

Definition av elektroniskt dokument

Regeringens förslag: Med ett elektroniskt dokument avses enligt den

föreslagna lagen en upptagning som gjorts med hjälp av automatiserad

behandling och vars innehåll och utställare kan verifieras genom ett

visst tekniskt förfarande enligt vad som föreskrivs av regeringen eller

den myndighet regeringen bestämmer.

Promemorians förslag: I promemorian föreslås en definition som inte

innehåller några krav på att innehåll och utställare skall kunna verifieras

genom ett visst tekniskt förfarande.

Remissinstanserna: Gävle tingsrätt och Stockholms läns allmänna

försäkringskassa har ingen erinran mot förslaget. Statskontoret påtalar

behovet av att i en gemensam lagstiftning fastställa en definition av elek-

troniska dokument. Riksförsäkringsverket (RFV) och Riksskatteverket

(RSV) avstyrker förslaget med hänvisning till att den föreslagna defini-

tionen saknar villkoret att dokumentets innehåll och utställaren skall

kunna verifieras genom ett visst tekniskt förfarande och därigenom av-

30

viker från annan nu gällande lagstiftning där detta villkor ingår i defini- Prop. 2001/02:9

tionen för elektroniskt dokument. Verken föreslår att begreppet elektro-

nisk handling i stället skall användas. RSV hänvisar i den delen till IT-

utredningens förslag (SOU 1996:40). Post- och telestyrelsen (PTS) anför

att det efter Datastraffrättsutredningens betänkande (SOU:1992:110) och

IT-utredningens betänkande (SOU 1996:40) funnits ett brett samförstånd

om att en sammanställning av uppgifter skall betecknas som dokument

bara när sammanställningen är fixerad eller låst. Med fixerad avses att

innehållet inte eller endast med svårighet kan ändras. Dokumentbegrep-

pet kan även få betydelse för bedömningar vid tillämpning av brottsbal-

ken och tryckfrihetsförordningen. PTS föreslår att det vid den fortsatta

beredningen av promemorian övervägs att ansluta till begreppet handling

i stället för att använda termen elektroniskt dokument. Premiepensions-

myndigheten (PPM) konstaterar att det i 13 kap. 3 § andra stycket lagen

(1998:674) om inkomstgrundad ålderspension (LIP) angetts en definition

för begreppet elektroniskt dokument som motsvarar den i promemorian

föreslagna definitionen, utom såtillvida att det i LIP inte anges att reger-

ingen eller myndighet som regeringen bestämmer meddelar närmare

föreskrifter om det tekniska förfarandet för uppgiftslämnandet eller för-

farandet i övrigt. PPM anser inte att det är motiverat att införa en annan

definition av begreppet än den som redan finns i en av socialförsäkrings-

administrationens egna lagar. Kalmar läns allmänna försäkringskassa

anser det vara mindre tillfredsställande att den föreslagna definitionen

avviker från vad som anges i tullagen och att en gemensam begrepps-

apparat bör eftersträvas inom den offentliga sektorn.

Skälen för regeringens förslag: Försöksverksamheten med självbe-

tjäningstjänst skall baseras på en hemsida på Internet som disponeras av

Riksförsäkringsverket. Det förutsätter att deltagarna vid användandet av

tjänsten använder sig av viss programvara m.m., som utvecklats inom

Riksförsäkringsverket. Det behov av avgränsning som följer av detta bör

lagtekniskt lösas genom en regel om att kommunikationen från den för-

säkrade till försäkringskassan inom ramen för självbetjäningstjänsten

skall ske genom elektroniskt dokument så som det definieras i lagen om

försöksverksamhet .

Som påtalats av ett flertal remissinstanser avviker den i promemorian

föreslagna definitionen från ett antal definitioner av elektroniskt doku-

ment som återfinns i nu gällande lagstiftning, bl.a. i tullagen

(2000:1281). Enligt 2 § tullagen avses med ett elektroniskt dokument en

upptagning som har gjorts med hjälp av automatisk databehandling och

vars innehåll och utställare kan verifieras genom ett visst tekniskt för-

farande. PTS har vidare gjort gällande att det efter Datastraffrättsutred-

ningens betänkande (SOU 1992:110) och IT-utredningens betänkande

(SOU 1996:40) råder ett brett samförstånd om att en elektronisk sam-

manställning av uppgifter skall betecknas som dokument bara när sam-

manställningen är fixerad eller låst, dvs. det skall finnas vissa möjligheter

till kontroll av huruvida dokumentet förvanskats efter det att utställaren

signerat det. Det är enligt regeringens uppfattning givetvis eftersträvans-

värt att i så hög grad som möjligt uppnå en enhetlighet när det gäller de-

finitioner av det aktuella slaget.

Här bör också beaktas frågan om det i sig är lämpligt att vid använd-

ning av Internet-baserade tjänster hos myndigheter över huvud taget

31

godta mindre säkra former för identifiering och säkring av dokuments Prop. 2001/02:9 äkthet än vad som är fallet med elektroniska signaturer. Justitiekanslern har i sitt remissyttrande med hänvisning till rättssäkerhetsskäl bestämt motsatt sig att andra lösningar än elektroniska signaturer skall kunna tillämpas. När det gäller metod för säkring av identitet hos den som an- söker om förmåner etc. via Internet är olika alternativ tänkbara. Vilken säkerhetsnivå som bör krävas i det enskilda fallet måste dock vara av- hängigt av bl.a. vilken karaktär som det aktuella dokumentet har och vilka risker som en lägre säkerhetsnivå än användande av elektroniska signaturer kan medföra. Efter övervägande av bl.a. Justitiekanslerns syn- punkter i frågan har regeringen gjort den bedömningen att när elektro- niska dokument används inom ramen för den aktuella försöksverksam- heten, så bör elektroniska signaturer användas för säkring av identitet och som skydd mot förvanskning. Därmed bortfaller det i promemorian be- aktade skälet att föreslå att lagen om försöksverksamhet skulle innehålla en annan definition av begreppet elektroniskt dokument än vad som an- ges i annan nu gällande lagstiftning. Sammanfattningsvis anser regeringen mot bakgrund av det anförda att en annan lösning än den som föreslagits i promemorian bör väljas. I lagen om försöksverksamhet bör således begreppet elektroniskt doku- ment definieras som en upptagning som gjorts med hjälp av automatise- rad behandling och vars innehåll och utställare kan verifieras genom ett visst tekniskt förfarande enligt vad som föreskrivs av regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer. På så sätt uppnås den av ett flertal remissinstanser efterfrågade enhetligheten vad avser definitionen av elektroniskt dokument. Vilken programvara m.m. som skall användas bör av naturliga skäl inte preciseras i lag. Det får således ankomma på re- geringen eller den myndighet regeringen bestämmer att närmare före- skriva vilka villkor för det tekniska förfarandet för uppgiftslämnandet och om förfarandet i övrigt som skall gälla.

4.3

Inkommen handling

Regeringens förslag: Ett elektroniskt dokument skall i förvaltnings-

rättslig mening anses ha kommit in till försäkringskassan, när det an-

länt till den del av Riksförsäkringsverkets system för automatiserad

behandling som försäkringskassan har anvisat som mottagningsställe

för elektroniska dokument.

Promemorians förslag: Överensstämmer i princip med regeringens.

Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser som uttalat sig i frågan

tillstyrker förslaget. Riksskatteverket (RSV) avstyrker förslaget med mo-

tiveringen att det är tekniskt möjligt att genom den använda tekniken

fastställa tidpunkten för inkommande och att bestämmelsen i 10 § för-

valtningslagen är tillräcklig för den planerade försöksverksamheten.

Verket har i sitt yttrande hänvisat till uttalanden i prop. 1996/97:100 Ett

nytt system för skattebetalningar, m.m. s. 461 f.f. Post- och telestyrelsen

(PTS) föreslår i sitt remissyttrande med hänvisning till rättssäkerhetsskäl

att det i lagen anges att den enskilde skall erhålla en elektronisk kvittens

på att denne ingett ett elektroniskt dokument. Justitiekanslern (JK) redo-

32

visar i sitt remissyttrande uppfattningen att vid en tillämpning av tryck- Prop. 2001/02:9

frihetsförordningens regler om allmänna handlingar, så måste ett elektro-

niskt dokument anses inkommet även till RFV när det anländer till ver-

kets server. Riksförsäkringsverket (RFV) gör emellertid i sitt yttrande

gällande motsatt uppfattning,

Skälen för regeringens förslag: I 10 § förvaltningslagen (1986:223)

ges föreskrifter om när en handling i förvaltningsrättslig mening skall

anses inkommen till en myndighet. Tidpunkten för när en handling skall

anses ha kommit in har betydelse på flera sätt. Den är bl.a. avgörande för

bedömningen av huruvida en tidsfrist iakttagits och i vissa fall för från

vilken tidpunkt en viss förmån kan utges. Ett exempel är anmälan för

föräldrapenning, som enligt 4 kap. 15 § AFL enligt huvudregeln skall

göras senast samma dag för vilken föräldern önskar ta ut föräldrapen-

ningförmånen.

Förvaltningslagens reglering av frågan om när en handling skall anses

ha kommit in utgår från principen att insändande av en handling sker på

avsändarens risk. Reglernas utformning är dock sådan att den enskilde i

vissa fall skyddas mot rättsförluster m.m. då en handling fysiskt inte an-

länt till behörig myndighet i rätt tid. En handling anses enligt huvud-

regeln i 10 § förvaltningslagen komma in till en myndighet den dag då

handlingen, eller en avi om en betald postförsändelse som innehåller

handlingen, anländer till myndigheten eller kommer en behörig tjänste-

man till handa. Dessutom finns i samma paragraf ett antal alternativregler

för när ett dokument skall anses inkommet till myndigheten. 10 § för-

valtningslagen är emellertid utformad med sikte på i första hand pap-

persbundna handlingar och kan således sägas sakna bestämmelser om när

ett elektroniskt meddelande skall anses inkommet till en myndighet (se

bl.a. Hellners och[REDACTED_EFTERNAMN], Nya förvaltningslagen med kommentarer,

5:e uppl., 1999 s. 100).

Reglerna i förvaltningslagen bygger på att frågan om när en handling

har kommit in kan avgöras utan tekniska hjälpmedel. Att konstatera

huruvida en pappersbunden handling vid en viss tidpunkt rent fysiskt

befinner sig inom en myndighets väggar är relativt enkelt. I vart fall

gäller detta om myndighetens posthantering, diarieföring och arkivering

sker i enlighet med lagar och andra föreskrifter. Huvudsakligen kan tid-

punkten för när ett dokument kommit in till en myndighet konstateras

relativt lätt även vid tillämpningen av de olika alternativreglerna i 10 §. I

fråga om elektroniska meddelanden ställer sig saken dock annorlunda. I

regel manifesteras inte anländandet av ett elektroniskt meddelande till en

myndighet genom exempelvis e-post på annat sätt än att det lagras i en

server för inkommande e-post och att en underrättelse om det inkomna

meddelandet på elektronisk väg skickas till adressatens persondator. Man

måste alltså i princip använda tekniska hjälpmedel, dvs. myndighetens

datorer, för att kunna konstatera om en handling i elektronisk form

kommit in till en myndighet. Detta gäller även när det är fråga om att

konstatera tidpunkten för när en handling kommit in. Den sistnämnda

bedömningen är huvudsakligen beroende av de elektroniska loggar m.m.

som registrerar inkommande elektroniska meddelanden. En annan skill-

nad i förhållande till pappersbundna dokument är att det i fråga om ett

elektroniskt meddelande som överförs via eller finns tillgängligt i nät kan

vara ointressant för en handläggare huruvida det fysiskt finns lagrat i den

33

egna myndighetens datorer eller någon annanstans. Avgörande är om han Prop. 2001/02:9

eller hon kan hantera informationen i meddelandet på ett rationellt sätt.

Det kan via ett nätverk ske även om dokumentet lagrats någon annan-

stans än i myndighetens egna datorer.

Vid införandet av tulldatasystemet (TDS) ansågs det med hänsyn till

avsaknaden av regler i förvaltningslagen föreligga behov av en särskild

regel om när ett elektroniskt dokument i TDS skulle anses inkommet (se

prop. 1989/90:40 s. 28).

I förarbetena till skattebetalningslagen (prop. 1996/97:100), som åbe-

ropats i Riksskatteverkets remissyttrande redovisade regeringen emeller-

tid bedömningen att någon särskild reglering av när en upptagning skall

anses inkommen till skattemyndigheten inte var erforderlig i samband

med att möjligheter att inge deklarationer på elektronisk väg skulle in-

föras. Av betydelse i sammanhanget var emellertid en bestämmelse i

2 kap. 29 § lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter

med innebörden att skattemyndigheter kan godkänna att deklarationer

lämnas till ett annat mottagningsställe än skattemyndigheten. Enligt gäl-

lande bestämmelser skall deklarationer anses inkomna i rätt tid om de

lämnats till mottagningsstället inom den tid som gäller för avlämnande

av deklarationer. Eftersom avsikten var att de elektroniska deklaratio-

nerna skulle ges in till en särskild mottagningsfunktion hos Riksskatte-

verket förutsattes det att skattemyndigheterna när det gäller elektroniska

självdeklarationer skall uppdra åt Riksskatteverket att fungera som mot-

tagningsställe. Vidare anmärktes i propositionen att någon motsvarande

regel om godkännande av externa mottagningsställen saknades i fråga

om punktskatter, preliminära självdeklarationer och skattedeklarationer

samt att sådana regler därför borde införas. I propositionen förutsätts

även att det i de tillstånd som skulle gälla för att få lämna en deklaration

elektroniskt skall anges var en elektronisk deklaration skall lämnas.

Av den i promemorian lämnade redogörelsen för det tilltänkta förfa-

randet inom den aktuella försöksverksamheten framgår emellertid vissa

för den här aktuella frågan betydelsefulla skillnader i förhållande till vad

som gäller för elektroniska deklarationer. Inte minst så till vida att en

sådan regel om möjlighet till externa mottagningsställen som återfinns i

2 kap. 29 § lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter

saknar motsvarighet inom socialförsäkringslagstiftningen. Det är också

viktigt att betona att det när det gäller elektroniska dokument inom för-

söksverksamheten är nödvändigt att med hög precision kunna avgöra

huruvida ett dokument inkommit före eller efter tidpunkten för dygns-

skifte.

Dessutom är det så att den tekniska utformningen av dokumenthanter-

ingen inom självbetjäningstjänsten är sådan att ett antal olika alternativ är

tänkbara när det gäller att fastställa att och när ett dokument inkommit

till försäkringskassan. Dokumentet registreras nämligen i ett antal olika

datorer eller servrar. Det elektroniska dokument, som en försäkrad upp-

rättar då han eller hon vill upprätta exempelvis en försäkran för föräldra-

penning skapas genom uppkoppling till en interaktiv hemsida som är

knuten till en server som Riksförsäkringsverket tillhandahåller för för-

säkringskassornas räkning. Det kan sägas innebära att dokumentet i vart

fall delvis skapas i den servern. För att en försäkran skall kunna anses

lämnad till försäkringskassan, krävs emellertid att den försäkrade genom

34

kommandon från sin persondator klargör att han eller hon vill lämna en Prop. 2001/02:9

försäkran med det innehåll som framgår på bildskärmen i persondatorn.

När ett sådant kommando lämnas är avsikten att försäkran eller den typ

av dokument av annat slag som kan komma i fråga inom självbetjänings-

tjänsten som följd av nämnda kommandon skall överföras elektroniskt

till en annan server, som försäkringskassorna anvisat som mottagnings-

ställe för elektroniska dokument och där tidpunkten för mottagandet regi-

streras automatiskt. Den försäkrade kommer även att omedelbart erhålla

en elektronisk kvittens på att det elektroniska dokumentet registrerats hos

försäkringskassan. I samband med detta sänds även en underrättelse om

dokumentet till den aktuella försäkringskassans eget datorsystem, var-

efter handläggningen kan påbörjas. Naturligtvis är det möjligt att tek-

niska problem medför att exempelvis överföringen av dokumentet mellan

de olika servrarna eller av underrättelsen till försäkringskassan fördröjs.

Bl.a. med hänsyn till dessa omständigheter framstår det som nödvändigt

att för försöksverksamheten fastställa en särskild i lag angiven regel om

när ett elektroniskt dokument skall anses som inkommet i förvaltnings-

rättslig mening.

I fråga om den aktuella självbetjäningstjänsten ter det sig av olika skäl

inte relevant att tidpunkten för när ett dokument skall anses inkommet

fastställs utifrån dokumentets läsbarhet, så som är fallet i den ovan be-

rörda regleringen i tullagen. Inte minst gäller detta eftersom en användare

av tjänsten är hänvisad till av Riksförsäkringsverket utformad program-

vara och den hemsida som anvisas för tjänsten. Att utgå från den tidpunkt

då dokumentet är läsbart ter sig mot bakgrund härav som oegentligt. Ris-

ken för rättsförluster för enskilda för den händelse att en myndighets da-

torer havererat framstår inte heller som acceptabel.

Vid den kommunikation mellan den försäkrade och försäkringskassan

som självbetjäningstjänsten innebär, måste det dock anses naturligt att

det elektroniska dokumentet anses inkommet när det enligt registreringen

anlänt till den server som anvisats som mottagningsställe. Den försäkrade

står i sådant fall risken för att överföringen av uppgifter via Internet och

mellan de olika servrarna som Riksförsäkringsverket tillhandahåller inte

fungerar. Emellertid innebär ett planerat system med elektronisk kvittens

att det mer eller mindre omgående står klart för den försäkrade att in-

givandet av dokumentet inte lyckats, eftersom någon kvittens inte anlän-

der till dennes persondator.

I och för sig är det så att de elektroniska dokumenten ställs till och

skall handläggas av respektive behöriga försäkringskassa. Tidpunkten för

när dokumentet blir tillgängligt för handläggande instans kan således

komma att avvika från tidpunkten när det anses inkommet. Detta är i och

för sig ett förhållande som till följd av nuvarande bestämmelser i förvalt-

ningslagen kan inträffa relativt ofta. Självbetjäningstjänsten innebär dock

att den enskilde inte kan skicka ett elektroniskt dokument direkt till ve-

derbörande försäkringskassa. Han eller hon är hänvisad till att på det

ovan beskrivna sättet överföra dokumentet till den server som tillhanda-

hålls som mottagningsställe. Till denna server inkommande elektroniska

dokument fördelas sedan automatiskt vidare till respektive försäkrings-

kassa. Den av försäkringskassorna anvisade servern får därför, i fråga om

elektroniska dokument som upprättats inom ramen för självbetjänings-

tjänsten, anses utgöra samtliga försäkringskassors postbox eller elek-

35

troniska adress. Det får då anses vara en rimlig avvägning att överfö- Prop. 2001/02:9

ringen från denna server till respektive försäkringskassa inte sker på av-

sändarens, dvs. den försäkrades, risk. Ett alternativ skulle kunna vara att

det elektroniska dokumentet anses inkommet först när det blivit tillgäng-

ligt för vederbörande försäkringskassa. Överföringen till respektive för-

säkringskassa från servern avses emellertid ske i princip omedelbart. Do-

kumentet blir således i regel tillgängligt för försäkringskassan för hand-

läggning i direkt anslutning till att det anses inkommet.

Det förhållandet att det elektroniska dokumentet tillskapas och på olika

sätt hanteras inom Riksförsäkringsverkets system för automatiserad be-

handling torde inte medföra att det skall anses vara i förvaltningsrättslig

mening inkommet hos Riksförsäkringsverket. Verket måste i detta fall

ses enbart som en tillhandahållare av tekniska hjälpmedel för framställ-

ning av dokumentet och överföring av detsamma till vederbörande för-

säkringskassa. För att tydliggöra detta bör det anges i lagtexten att det är

försäkringskassan och inte Riksförsäkringsverket som anvisar mottag-

ningsstället.

Post- och telestyrelsen (PTS) föreslår i sitt remissyttrande med hänvis-

ning till rättssäkerhetsskäl att det i lagen anges att den enskilde skall er-

hålla en elektronisk kvittens på att denne ingett ett elektroniskt doku-

ment. Förslaget synes syfta till att genom lagstiftning säkerställa att en

kvittensfunktion läggs in i datasystemet som hanterar självbetjänings-

tjänsten. Regeringen kan i och för sig dela uppfattningen att en kvittens-

funktion kan ha en viktig betydelse i systemet, men anser att det i första

hand är en sak för ansvarig myndighet att tillse att sådana tekniska de-

taljer byggs in i systemet. Någon sådan uttrycklig bestämmelse kan inte

anses vara nödvändig för att en kvittensfunktion skall komma att använ-

das inom försöksverksamheten. Inte heller något annat skäl kan anses

föreligga för en lagbestämmelse av det slag som föreslagits av PTS.

Att fastställa tidpunkten för när ett elektroniskt dokument anlänt till

den server som anvisats som mottagningsställe är en bevisfråga. Den som

har att pröva tidpunkten för när ett dokument kommit in till en myndig-

het är som berörts ovan i huvudsak hänvisad till de funktioner för regi-

strering, loggning etc. som byggts in i det aktuella datorsystemet. Det

kan dock förutsättas att dessa funktioner har en hög grad av säkerhet in-

byggd och att flera av varandra oberoende loggningsfunktioner registre-

rar förloppet när ett dokument överförs till servern som utgör mottag-

ningsställe. Förutom de till denna server knutna loggningsfunktionerna

kommer det även att finnas uppgifter registrerade i den server vari do-

kumentet upprättas som kan ligga till grund för bedömningen. Enligt

planerna kommer den försäkrade vidare att erhålla en elektronisk kvittens

på att det elektroniska dokumentet registrerats i den server som utgör

mottagningsställe. Har någon sådan kvittens inte skickats ut till den för-

säkrade kan det elektroniska dokumentet i princip förutsättas inte ha

överförts till den mottagande servern. Motsatsvis kan sägas, att har en

kvittens utfärdats så kan den registrerade uppgiften om tidpunkten för

utfärdandet förutsättas vara korrekt. Ledning för bedömning av tidpunk-

ten för när ett elektroniskt dokument inkommit torde således även kunna

sökas i systemet för kvittens. Ett tillfredsställande underlag för pröv-

ningen av frågan om när ett elektroniskt dokument kommit in till försäk-

ringskassan kan mot bakgrund härav förutsättas föreligga i så gott som

36

samtliga fall, även när missöden inträffat i den aktuella IT-miljön. Med Prop. 2001/02:9 hänsyn till utformningen av det tilltänkta tekniska förfarandet vid använ- dande av självbetjäningstjänsten kan det därför bedömas att något behov av alternativregler inte föreligger. Justitiekanslern (JK) redovisar i sitt remissyttrande uppfattningen att vid en tillämpning av tryckfrihetsförordningens regler om allmänna handlingar, så måste ett elektroniskt dokument anses inkommet även till RFV när det anländer till verkets server. En konsekvens av detta är att dokumentet på begäran skall lämnas ut av RFV. Enligt JK bör frågan analyseras närmare. Riksförsäkringsverket (RFV) gör emellertid i sitt yttrande gällande motsatt uppfattning, dvs. att ett elektroniskt dokument som anlänt till verkets server inte är att anse som i tryckfrihetsrättslig mening inkommet till verket utan endast till respektive försäkringskassa, eftersom verket endast har en förmedlande funktion och ställer ett tek- niskt system till förfogande till försäkringskassorna. Den fråga som i samband med remissen sålunda väckts av JK och RFV gäller tillämpning av reglerna om allmänna handlingars offentlighet i 2 kap. tryckfrihetsförordningen. De lagstiftningsåtgärder som är aktuella i förevarande proposition syftar enbart till att möjliggöra en försöksverk- samhet med 24-timmarsmyndighet inom socialförsäkringsadministra- tionen. Regeringen gör bedömningen att några lagstiftningsåtgärder rö- rande tryckfrihetsförordningen nu inte behövs för att kunna genomföra försöksverksamheten (ang. skillnaden mellan att en handling har kommit in till en myndighet och därmed blivit en allmän handling och att en handling har kommit in till en myndighet i förvaltningsrättslig mening, se Hellners och[REDACTED_EFTERNAMN], Nya förvaltningslagen med kommentarer, 5:e uppl. 1999 s. 90 f.f.). Det får därför ankomma på i första hand RFV och i andra hand förvaltningsdomstolarna att i den mån någon begäran om utfående av elektroniska dokument från RFV blir aktuell ta ställning i frågan.

4.4

Utlämnande av uppgifter m.m.

Regeringens bedömning: Regeringen bör föreskriva dels att en en-

skild får ha direkt åtkomst till sådana uppgifter om sig själv i social-

försäkringsregister som får lämnas ut till honom eller henne, dels att

sådana uppgifter får lämnas ut till honom eller henne på medium för

automatiserad behandling. Riksförsäkringsverket bör bemyndigas att

meddela närmare föreskrifter om i vilka avseenden direktåtkomst får

medges och utlämnande på medium för automatiserad behandlig får

ske.

Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens såvitt

avser bedömningen av behovet av en regel om utlämnande på medium

för automatiserad behandling. Reglering av direktåtkomst för enskilda till

uppgifter i socialförsäkringsregister genom förordning berördes inte i

promemorian.

Remissinstanserna: Riksförsäkringsverket (RFV), Stockholms läns

allmänna försäkringskassa och Kalmar läns allmänna försäkringskassa

instämmer i den i promemorian redovisade bedömningen. Enligt Datain-

37

spektionen kan det finnas skäl att överväga om det inte i den föreslagna Prop. 2001/02:9

lagen bör tas in en uttrycklig bestämmelse om direktåtkomst. Premiepen-

sionsmyndigheten (PPM) anför att de möjligheter som pensionsspararna

redan i dag erbjuds att via Internet erhålla åtkomst till uppgifter om det

egna premiepensionskontot eller anmäla byte av fond enligt myndighe-

tens uppfattning inte står i strid med nuvarande lagstiftning. Justitie-

kanslern (JK) påtalar att de skadeståndsrättsliga aspekterna inte närmare

berörts i promemorian.

Skälen för regeringens bedömning: Avsikten är att självbetjänings-

tjänsten skall innebära, att en enskild via Internet får s.k. direktåtkomst

till vissa uppgifter om honom eller henne själv som förs i socialförsäk-

ringsregister. Den enskilde skall sedan kunna använda dessa uppgifter i

automatiserad behandling i simuleringsprogram för uttag av föräldra-

ledighet och vid upprättande av försäkran för föräldrapenning m.m.

genom elektroniska dokument.

Med direktåtkomst avses att den som använder registret på egen hand

kan söka i det och få svar på frågor, dock utan att kunna ändra innehållet

(jfr prop. 2000/01:33 s. 111). Uppgifter som finns i ett register kan vara

omfattade av sekretess. I normalfallet gäller inte sekretessen i förhållande

till den som uppgiften rör (jfr 14 kap. 4 § sekretesslagen [1980:100]). Det

finns dock undantag från denna princip, se t.ex. 7 kap. 7 § andra och

tredje stycket sekretesslagen. Vid användning av självbetjäningstjänsten

bör enskilda kunna få tillgång till sådana uppgifter om sig själva som de

behöver för att kunna utnyttja tjänsten under förutsättning att dessa upp-

gifter inte är sekretessbelagda i förhållande till dem själva. Vid direktåt-

komst kan dock inte en sekretessprövning ske i varje enskilt fall innan

den enskilde tar del av en uppgift. Sekretessprövningen sker i stället i

praktiken vid fastställande av det urval av uppgifter som enskilda skall ha

tillgång till vid utnyttjande av självbetjäningstjänsten.

Regeringen och riksdag har vid ett flertal tillfällen tagit ställning för att

de integritetsrisker som ett tillåtande av direktåtkomst till registerupp-

gifter i regel innebär, bör medföra att frågan om direktåtkomst regleras i

lag eller förordning. Bestämmelser om direktåtkomst till statliga myn-

digheters register faller under regeringens restkompetens i den mån riks-

dagen inte har lagstiftat i frågan (jfr prop. 2000/01:33 s. 346). Socialför-

säkringsregisterlagen (1997:934) innehåller i nu aktuellt avseende inte

någon bestämmelse om direktåtkomst för enskilda. En sådan bestäm-

melse kan därför meddelas med stöd av regeringens restkompetens. Re-

geringen har för avsikt att meddela en sådan bestämmelse samt att över-

låta åt Riksförsäkringsverket att meddela närmare föreskrifter om i vilka

avseenden direktåtkomst får medges.

Enligt 17 § socialförsäkringsregisterlagen får uppgifter i socialförsäk-

ringsregister som lämnas ut med stöd av en särskild bestämmelse i lag

eller förordning lämnas på medium för automatiserad behandling. I öv-

rigt får uppgifter lämnas ut på medium för automatiserad behandling en-

dast om ett sådant utlämningssätt följer av lag eller förordning eller om

uppgiften skall användas för forskning eller framställning av statistik. Ett

exempel på utlämnande av uppgifter på medium för automatiserad be-

handling är att en myndighet på begäran tillhandahåller en fil med upp-

gifter från ett personregister. Tanken med självbetjäningstjänsten är att

den enskilde skall kunna få ut uppgifter om sig själv via Internet, bl.a. för

38

att kunna infoga uppgifterna i ett elektroniskt dokument. Mot bakgrund Prop. 2001/02:9 härav anser regeringen att det uttryckligen bör regleras att uppgifter om den enskilde själv får lämnas till denne på medium för automatiserad behandling. En sådan bestämmelse avser regeringen att meddela i för- ordning. Justitiekanslern (JK) påtalar i sitt remissyttrande att de skadestånds- rättsliga aspekterna inte närmare berörts i promemorian. Enligt person- uppgiftslagen bär staten enligt JK:s uppfattning ett strikt ansvar för de uppgifter som finns i socialförsäkringsregister. Det kan enligt JK ifråga- sättas om inte de simuleringsprogram och de uppgifter som matas in med hjälp av programmen i RFV:s server blir en del av registret och att staten därmed blir skadeståndsansvarig även för dessa program och uppgifter. Enligt JK:s uppfattning måste denna fråga belysas närmare innan för- slaget genomförs. Den 1 oktober 2001 träder 21 a § i socialförsäkringsregisterlagen (1997:934) i kraft. Paragrafen innehåller en ny bestämmelse om att be- stämmelserna i personuppgiftslagen (1998:204) om rättelse och skade- stånd gäller vid behandling av personuppgifter enligt förstnämnda lag eller anslutande författningar. Skadeståndsbestämmelsen i 48 § person- uppgiftslagen innehåller att den personuppgiftsansvarige skall ersätta den registrerade för skada och kränkning av den personliga integriteten som en behandling av personuppgifter i strid med personuppgiftslagen har orsakat. Ersättningsskyldigheten kan jämkas i den utsträckning det är skäligt, om den personuppgiftsansvarige visar att felet inte berodde på honom eller henne. Vid behandling av personuppgifter i strid med social- försäkringsregisterlagen eller personuppgiftslagen kan således skade- ståndsskyldighet uppkomma för den personuppgiftsansvarige. Den aktu- ella försöksverksamheten medför att personuppgifter genom bl.a. in- givande av elektroniska dokument samt direktåtkomst och utlämnande på medium för automatiserad behandling kommer att behandlas på ett nytt sätt. Samtidigt innebär försöksverksamheten huvudsakligen endast att uppgifter kommer att transporteras via andra kommunikationsmedel än vad som är fallet vid sedvanlig pappersbunden handläggning. Att inom ramen för detta lagstiftningsärende närmare överblicka och analysera eventuella risker eller tillkommande skadeståndsrättsliga problem i an- ledning av försöksverksamheten framstår enligt regeringens uppfattning emellertid som varken erforderligt eller möjligt. En sådan analys kan lämpligen utgöra en del av utvärderingen av försöksverksamheten och bör i första hand anförtros den ansvariga myndigheten.

4.5

Formkrav och 24-timmarsmyndighet

Regeringens förslag: Inom ramen för försöksverksamheten skall en

försäkrad vara berättigad att anmäla uttag, lämna s.k. försäkran för

föräldrapenning och avstå rätt till föräldrapenning genom elektroniskt

dokument via Internet. Kravet på att uppgifter om faktiska förhållan-

den skall lämnas på heder och samvete skall inte gälla inom ramen för

försöksverksamheten. Regeringen eller den myndighet regeringen be-

stämmer föreskriver i vilka fall certifikat och elektroniska signaturer

skall krävas.

39

Promemorians förslag: Överensstämmer i princip med regeringens.

Remissinstanserna: Riksförsäkringsverket (RFV), Stockholms läns allmänna försäkringskassa, Västernorrlands läns allmänna försäkrings- kassa, IT-kommissionen, Justitieombudsmannen (JO) och Kalmar läns allmänna försäkringskassa tillstyrker förslaget. Brottsförebyggande rådet (BRÅ) bedömer att helt andra faktorer än huruvida uppgifter läm- nas på heder och samvete styr omfattningen av felaktiga uppgifter i an- sökningar m.m. och att det inte har så stor betydelse för brottsligheten om kravet på heder och samvete tas bort. Premiepensionsmyndigheten (PPM) delar den i promemorian redovisade uppfattningen att det är olämpligt att avkräva den enskilde uppgifter på heder och samvete i elektroniska dokument då oklarhet råder om huruvida brotten i 15 kap. 10 § brottsbalken omfattar uppgiftslämnande i sådana dokument. Riks- revisionsverket (RRV) invänder mot slutsatsen i promemorian att det är svårt att se några mer påtagliga konsekvenser av att slopa kravet på heder och samvete såvitt avser försöksverksamheten Verket gör gällande att det krävs förändringar i 15 kap. 10 § brottsbalken samt att denna fråga bör närmare prövas innan en försöksverksamhet inleds. Jönköpings läns all- männa försäkringskassa känner stor tvekan inför att slopa kravet på heder och samvete under försöksverksamheten. Problemet med form- kraven i lagstiftningen måste ändå lösas på sikt och bör därför vara löst innan försöksverksamheten påbörjas. Västmanlands läns allmänna för- säkringskassa anför att kravet på att uppgifter skall lämnas på heder och samvete bör gälla även uppgifter i elektroniska dokument. Statskontoret anför att det inte är rimligt att i andra sammanhang än försöksverksamhet ha två olika synsätt på kravet på heder och samvete. Ett sådant upplägg förstärker skillnaderna mellan traditionell och elektronisk handläggning. Det kan därför finnas skäl att behålla uppgiftslämnandet på heder och samvete trots att det föreligger osäkerhet kring de straffrättsliga åtgär- derna. Justitiekanslern har i sitt remissyttrande med hänvisning till rätts- säkerhetsskäl bestämt motsatt sig att andra lösningar än elektroniska sig- naturer skall kunna tillämpas. Post- och Telestyrelsen (PTS) anför att det ligger ett värde i att certifikatutfärdare och den teknik som används av denne står under offentlig tillsyn av en myndighet med särskild kom- petens på området när elektroniska signaturer och certifikat för elektro- nisk identifiering skall användas för kommunikation av känsliga person- liga uppgifter. Enligt Datainspektionens mening är uppgifter av det slag som omfattas av den aktuella försöksverksamheten känsliga från integri- tetssynpunkt. Behandling av sådana uppgifter kräver därför en hög sä- kerhetsnivå. Inspektionen anför att det i promemorian, utöver elektro- niska signaturer för identifiering och kryptering vid överföring av upp- gifter, inte redovisas något om de säkerhetsåtgärder som i övrigt skall gälla för behandlingen av personuppgifter. Enligt inspektionens mening måste noggranna överväganden och analyser av säkerheten i stort i de aktuella nätverken göras. Det måste finnas tillräckliga garantier för att enskilda inte heller på annat sätt får tillgång till sekretesskyddad infor- mation eller uppgifter om andra personer.

Skälen för regeringens förslag: Inom socialförsäkringen förekommer olika förvaltningsrättsliga formkrav bl.a. för inledande av ärenden, läm- nande av uppgifter om faktiska förhållanden och rättsliga förfoganden Prop. 2001/02:9 40

över förmåner. Huvudregeln får numera anses vara att en skriftlig an- Prop. 2001/02:9

sökan krävs för rätt till en förmån eller ersättning. I vissa fall skall detta

ske på särskild blankett. Ett annat alternativ för anhängiggörande är att

det först skall ske en anmälan för att rätt till en förmån skall aktualiseras.

Detta gäller bl.a. inom föräldraförsäkringen. Anmälan sker i dessa fall

formlöst. Redan i dag kan anmälan ske via Internet när det gäller bl.a.

föräldraförsäkringsförmåner. För att ersättning skall aktualiseras i dessa

fall krävs dock att anmälan från den försäkrades sida följs upp med en

skriftlig försäkran, dvs. en skriftlig handling i vilken vissa uppgifter re-

dovisas och som samtidigt utgör en begäran om ett beslut om ersättning.

I fråga om sådan försäkran finns inget uttryckligt krav på skriftlighet i

AFL, men i praktiken finns dock ett sådant krav till följd av att uppgifter

om faktiska förhållanden skall lämnas på heder och samvete.

Skriftlighet är vidare föreskriven beträffande vissa andra förfoganden

över rättigheter inom socialförsäkringen. Vad beträffar föräldraförsäk-

ringen föreskrivs således i 4 kap. 3 § sjätte stycket AFL att avstående av

rätt att uppbära föräldrapenning till förmån för den andra föräldern skall

ske genom skriftlig anmälan till försäkringskassan.

Även om det beträffande vissa förmåner inte ställs några formella krav

på en anmälan, ansökan eller liknande föreligger dock i regel en skyldig-

het för den enskilde att lämna uppgifter till försäkringskassan om för-

hållanden som är av betydelse för tillämpningen av reglerna om förmåner

(jfr 20 kap. 8 § första stycket AFL) och som i sig är förenad med ett

formkrav. Vid fullgörandet av denna skyldighet föreligger i regel ett krav

på att uppgiftslämnandet sker på heder och samvete. När det gäller för-

måner som regleras i AFL föreskrivs skyldigheten att lämna uppgifter på

heder och samvete i 20 kap. 8 § andra stycket. Denna skyldighet medför i

sin tur ett krav på att uppgiftslämnandet sker skriftligen och att uppgif-

terna bekräftas genom en egenhändig underskrift, även om varken skrift-

lighet eller egenhändig underskrift uttryckligen är föreskriven. Detta har

sin grund i utformningen av de regler om straffansvar i 15 kap. 10 §

brottsbalken som anknyter till bestämmelserna om lämnande av uppgifter

på heder och samvete.

Om en person i skriftlig utsaga som enligt lag eller annan författning

avges på heder och samvete uppsåtligen lämnar osann uppgift eller för-

tiger sanningen och åtgärden innebär fara i bevishänseende kan ansvar

för osann försäkran enligt 15 kap. 10 § första stycket brottsbalken

komma i fråga. I denna bestämmelse finns alltså ett krav på skriftlighet

för att straffansvar skall kunna komma i fråga. Sker gärningen av grov

oaktsamhet kan ansvar för vårdslös försäkran enligt andra stycket samma

paragraf bli aktuellt. Det är alltså fråga om ett allmänt straffstadgande för

fall där det är så viktigt att en riktig utsaga lämnas att det föreskrivits viss

form som är ägnad att inskärpa vikten av att utfärdaren håller sig till san-

ningen och som i sig genom kriminaliseringen medför viss garanti för att

så också sker.

Kravet i AFL på att uppgifter om faktiska förhållanden skall lämnas på

heder och samvete har alltså den verkan att det enligt 15 kap. 10 § brotts-

balken i sig kan vara straffbart att vid uppgiftslämnande till grund för

ersättning eller andra förmåner lämna oriktiga uppgifter om det sker

uppsåtligen eller av grov oaktsamhet och de felaktiga uppgifterna innebär

fara i bevishänseende.

41

En förutsättning för ansvar enligt 15 kap. 10 § brottsbalken är att utsa-

Prop. 2001/02:9

gan lämnas i skriftlig form. Det torde dock inte krävas att utsagan har

egenhändigt undertecknats av den tilltalade utan det räcker med att den är

försedd med namnstämpel eller bomärke eller eljest är av sådan beskaf-

fenhet att den framstår som egenhändigt utställd av uppgiftslämnaren (se
[REDACTED_EFTERNAMN] m.fl. Brottsbalken En kommentar 1324 kap. s. 15:71). En

annan sak är att försäkringskassan regelmässigt kräver att den försäkrade

egenhändigt undertecknar försäkran, bl.a. i syfte att just säkra bevisning

om utställarens identitet.

Den generella bestämmelsen i 20 kap. 8 § AFL om att uppgifter skall

lämnas på heder och samvete trädde i kraft den 1 oktober 1997 (prop.

1996/97:121, bet. 1996/97:SoU18, rskr. 1996/97:264). Samtidigt infördes

kravet på heder och samvete i en rad andra författningar inom social-

försäkringen. Kravet gällde sedan tidigare bl.a. vid skriftlig försäkran för

sjukpenning. Ändringarna motiverades i propositionen i huvudsak med

att enhetlighet borde råda inom socialförsäkringen i detta avseende och

att det förhållandet att uppgifter skall lämnas på heder och samvete in-

skärper för uppgiftslämnaren vikten av att uppgifterna är fullständiga och

sanningsenliga. Kravet på heder och samvete borde därför enligt reger-

ingens mening i sig verka avhållande på den försäkrade från att medvetet

eller på grund av slarv lämna felaktiga uppgifter. Vidare noterades det

förhållandet att straffansvar för osann försäkran kan komma i fråga när

uppgifter lämnas på heder och samvete.

Som påpekats av PPM är kravet på heder och samvete i AFL inte ab-

solut. Undantag från detta kan göras om särskilda skäl föreligger. I för-

arbetena (prop. 1996/97:121 s. 38) sägs att ett sådant fall där kravet på

heder och samvete inte bör ställas är ärenden om återbetalning av ersätt-

ningar. Detta motiveras med att omständigheterna i sådana ärenden ofta

är sådana att den försäkrade kan misstänkas för brott. Han eller hon bör i

sådana fall inte ha en sanningsplikt under straffansvar. Något övrigt an-

ges inte i fråga om vad som skall anses vara särskilda skäl vid tillämp-

ningen.

Något uttryckligt krav på egenhändig underskift av handlingar före-

kommer inte när det gäller handlingar avseende föräldrapenningförmå-

nerna.

Sammanfattningsvis kan sägas att inom förmånsslagen föräldrapenning

respektive tillfällig föräldrapenning, som regleras i 4 kap. AFL, är in-

slagen av formkrav begränsade. Som ovan redovisats gäller det generella

kravet på heder och samvete i 20 kap. 8 § AFL, men däremot saknas ut-

tryckliga krav på skriftlighet utom såvitt avser avstående av rätt till för-

äldrapenning enligt 4 kap. 3 § sjätte stycket AFL.

Skriftlighet

Formkraven inom föräldraförsäkringen har utformats med utgångspunkt i

ett förvaltningsförfarande, som till stor del bygger på att dokumentatio-

nen av rättshandlingar och andra fakta är pappersbunden. Olika förvalt-

ningsrättsliga föreskrifter om skriftlighet torde ursprungligen regelmäs-

sigt tagit sikte på pappersbundna dokument. I olika sammanhang har

förts en diskussion om huruvida ett krav på skriftlighet kan anses vara

uppfyllt vid en elektronisk ansökan (se exempelvis IT-utredningens be-

42

tänkande Elektronisk dokumenthantering, SOU 1996:40, s. 93 med hän- Prop. 2001/02:9

visningar samt Hellners och[REDACTED_EFTERNAMN], Nya förvaltningslagen med

kommentarer, 5:e uppl., 1999), prop. 2000/01:13 Ändringar i patentlagen

m.m., Ombudskrav, prioritet och elektronisk ingivning några frågor om

patent och växtförädlarrätt (Ds 2000:30), prop. 1999/2000:128 Offentlig

upphandling i informationssamhället).

Regeringen gjorde i propositionen Ändringar i patentlagen m.m. (prop.

2000/01:13) bedömningen att det varken var möjligt eller lämpligt att i

detta begränsade sammanhang behandla frågan om innebörden av krav

på skriftlighet mera utförligt. Mot bakgrund av bl.a. synpunkter redo-

visade i ett remissyttrande från Justitieombudsmannen (JO) föreslog

regeringen emellertid att ett tidigare gällande krav i 8 § patentlagen

(1967:837) att patentansökningar skulle göras skriftligen slopades, för att

förbereda införandet av elektronisk ingivning av ansökningar av patent.

Utredningen om processuella regler inom socialförsäkringen

(S 1998:06) har bl.a. haft i uppdrag att göra en samlad översyn av de

processuella regler som gäller för olika förmåner inom socialförsäk-

ringen. Arbetet i utredningen har innefattat en översyn av de föreskrivna

formkraven vid anhängiggörande av ett ärende. I betänkandet En hand-

läggningslag Förfarandet hos försäkringskassorna (SOU 2001:47) har

utredningen föreslagit införandet av ett i princip för hela socialförsäk-

ringen gällande generellt krav på att en ansökan skall vara skriftlig och

egenhändigt undertecknad. Utredningen ifrågasätter huruvida ett gene-

rellt krav på skriftlig ansökan är förenligt med användningen av elektro-

niska dokument och synes förorda att problemet löses genom komplette-

rande regler om tillåtande av elektroniska ansökningar etc. (se SOU

2001:47 s. 287 ff.).

Naturligtvis är det inte heller lämpligt eller möjligt att inom ramen för

detta lagstiftningsarbete, göra en allmän bedömning om den närmare

innebörden av nu gällande lagstadgade krav på skriftlighet.

När det gäller lagstiftning i anledning av införandet av självbetjänings-

tjänster inom statsförvaltningen måste emellertid beaktas intresset av att

förfaranderegler som skall tillämpas vid hantering av massärenden av

sådant slag som uttag av förmåner inom föräldraförsäkringen är tydliga.

De bör inte innebära några tillämpningsproblem för myndigheterna. Att

underlåta att klargöra rättsläget i nu aktuellt avseende genom ny lagstift-

ning, måste därför mot bakgrund av de ovan redovisade olika mening-

arna anses som otillfredsställande.

I fråga om föräldraförsäkringen föreligger, som redovisats ovan, ett

uttryckligt krav på skriftlighet endast i fråga om avstående av rätt till

föräldrapenning enligt 4 kap. 3 § sjätte stycket AFL. De föreslagna be-

stämmelserna syftar enbart till att ligga till grund för försöksverksam-

heten med självbetjäningstjänster inom socialförsäkringsadministratio-

nen. Det ter sig därför inte lämpligt att nu föreslå någon ändring av be-

stämmelserna i AFL. I stället bör det införas en särskild bestämmelse i

den föreslagna lagen om försöksverksamhet som reglerar den nu aktuella

frågan. Den utifrån ovan redovisade förhållanden och bedömningar

närmast till hands liggande lösningen är att i nämnda lag klargöra att av-

stående av rätt till föräldrapenning enligt 4 kap. 3 § sjätte stycket AFL får

ske genom elektroniskt dokument. Detta innebär att det för andra fall gäl-

lande kravet på skriftlighet vid sådant avstående inte utgör något hinder

43

för försöksverksamheten. En sådan reglering innebär inte något ställ-

Prop. 2001/02:9

ningstagande i frågan om huruvida kravet på skriftlighet i AFL är fören-

ligt med förfoganden genom elektroniska dokument. Som redovisas i det

följande skall dock nya utifrån självbetjäningstjänsten formulerade form-

krav gälla för förfoganden över rätt till föräldrapenningen, som i rimlig

mån tillgodoser de intressen som måste anses vara de centrala bakom

kravet på skriftlighet i AFL.

Sammanfattningsvis anser regeringen att en grundläggande förutsätt-

ning för att självbetjäningstjänster inom den offentliga förvaltningen

skall kunna fogas in i nuvarande regelsystem är att det klarläggs att

kommunikationen mellan enskilda och förvaltningsmyndigheten på

elektronisk väg kan ske utan hinder av olika formkrav. I lagen om för-

söksverksamhet bör därför tas in en bestämmelse som klargör att det

inom ramen för försöksverksamheten är tillåtet att anmäla uttag, lämna

s.k. försäkran för föräldrapenning och avstå rätt till föräldrapenning en-

ligt 4 kap. 3 § sjätte stycket AFL genom att ett elektroniskt dokument

skickas via Internet.

Heder och samvete

Ett krav på att uppgifter i ett dokument skall lämnas på heder och sam-

vete kan sägas huvudsakligen ha två funktioner, som i och för sig har

samma slutliga syfte. Den ena är att för uppgiftslämnaren inskärpa vikten

av att uppgifterna är fullständiga och sanningsenliga och därigenom i sig

verka avhållande på den försäkrade från att medvetet eller på grund av

slarv lämna felaktiga uppgifter. Den andra är att det enligt 15 kap. 10 §

brottsbalken i sig kan vara straffbart att vid uppgiftslämnande till grund

för ersättning eller andra förmåner lämna oriktiga uppgifter om det sker

uppsåtligen eller av grov oaktsamhet och de felaktiga uppgifterna innebär

fara i bevishänseende.

Som framgått ovan kan det ifrågasättas om det i förvaltningsrättsligt

hänseende är möjligt att utan vidare konstatera att ett krav på skriftlighet

kan anses bli uppfyllt genom en användning av elektronisk dokumenta-

tion. Även om elektroniska dokument eller meddelanden i vissa sam-

manhang kan jämställas med skriftliga handlingar i traditionell betydelse

medför detta inte att de olika företeelserna utan vidare kan jämställas

generellt. Det skulle med hänsyn till den s.k. legalitetsprincipen kunna

ifrågasättas om inte det i 15 kap. 10 § brottsbalken angivna kravet på att

en utsaga skall ha lämnats i skriftlig form medför hinder att fälla någon

till ansvar för osann försäkran eller vårdslös försäkran i det fallet att

oriktiga uppgifter lämnats i ett elektroniskt meddelande, dvs. ett elektro-

niskt meddelande skulle inte i straffrättsligt hänseende kunna anses ut-

göra en skriftlig utsaga.

Viktiga aspekter när det gäller denna fråga skulle kunna anses vara den

varningsfunktion och den möjlighet att överväga en rättshandling som ett

sådant krav medför. Dessa funktioner tillgodoses inte helt självklart på

samma sätt vid upprättandet eller användningen av ett elektroniskt med-

delande som vid upprättandet av pappersbundna handlingar. En annan

sak är att vid kommunikation mellan enskilda och administration via en

myndighets hemsida, så medger tekniken att varningsfunktioner läggs in

i exempelvis elektroniska blanketter på ett sådant sätt att individen kan-

44

ske på ett mer påtagligt sätt än vad som är fallet vid pappershantering Prop. 2001/02:9

erinras om vikten av att lämnade uppgifter är riktiga.

En utgångspunkt vid införandet av 24-timmarsmyndigheterna bör vara

att straffansvaret vid missbruk eller fusk inom såväl socialförsäkringen

som andra offentliga sammanhang i möjligaste mån blir oberoende av

huruvida den enskilde vid kommunikationen med offentliga organ använt

IT eller sedvanlig framställning i skrift.

Det i princip generella kravet inom socialförsäkringen på att uppgifter

om faktiska förhållanden skall lämnas på heder och samvete infördes

relativt nyligen. Reformen har ännu inte utvärderats. Några säkra slut-

satser om effekten av införandet kan således inte formuleras. Starka skäl

kan emellertid anföras för att den kriminalisering när det gäller lämnande

av felaktiga uppgifter som följt därav inte bör avskaffas. Det kan vidare

hävdas att ett ansökningsförfarande eller uppgiftslämnande via Internet i

sig påkallar en motsvarande kriminalisering som gäller vid sedvanligt

skriftligt förfarande med uppgiftslämnande på heder och samvete. En

aspekt att beakta i detta sammanhang är exempelvis den ökade anony-

mitet i förhållande till en myndighet som den som lämnar uppgifter via

en persondator kan tänkas uppleva i förhållande till vad som är fallet vid

en personlig kontakt. En annan aspekt är det förhållandet att den ovan

berörda varningsfunktionen som ett sedvanligt skriftligt förfarande inne-

bär inte självklart kvarstår vid användning av elektroniska meddelanden.

En Internet-tjänst kan dock samtidigt innehålla funktioner som innebär

en starkare betoning av vikten av att lämna korrekta uppgifter än vad

som är fallet vid pappersbunden hantering.

RRV och Statskontoret har i sitt remissyttrande berört möjligheten att

behålla kravet på heder och samvete trots att de straffrättsliga konse-

kvenserna är oklara. Vidare har RRV anfört att förslaget i promemorian

om att inom ramen för försöksverksamheten göra undantag från kravet

på heder och samvete skulle kunna medföra negativa konsekvenser för

allmänhetens uppfattning om vikten av att inom ramen för nätburna

tjänster lämnade uppgifter är korrekta.

Regeringen delar den i promemorian redovisade uppfattningen att

straffansvaret vid oegentliga förfaranden vid utnyttjande av socialförsäk-

ringen i princip bör vara oberoende av huruvida uppgifter lämnas på sed-

vanligt sätt i pappersbundna handlingar eller i elektroniska dokument.

Det talar för att 15 kap. 10 § brottsbalken bör ha en sådan utformning att

det står klart att även uppgiftslämnande i elektroniska dokument kan om-

fattas av straffansvaret.

Föreskrifter om heder och samvete måste samtidigt enligt regeringens

uppfattning principiellt ses som en del av ett funktionellt sammanhang

där straffbestämmelserna i 15 kap. 10 § brottsbalken utgör en viktig

faktor. Av det ovan anförda följer att det kan betraktas som oklart om

brotten i 15 kap. 10 § brottsbalken i dess nuvarande lydelse omfattar

även uppgiftslämnande i elektroniska meddelanden.

Med hänsyn till den nuvarande straffrättsliga oklarheten och till den

enskildes intresse av att kunna förutse konsekvenserna av ett visst hand-

lande, måste det anses vara olämpligt att i fråga om försöksverksamheten

upprätthålla kravet på heder och samvete. De effekter som ett slopande

av kravet på heder och samvete inom ramen för försöksverksamheten

kan leda till bör inte överdrivas. Omfattningen av försöksverksamheten

45

kommer att vara begränsad vad avser så väl deltagare som tiden. I lagen

Prop. 2001/02:9

om försöksverksamhet bör således införas en bestämmelse om att kravet

i 20 kap. 8 § AFL på att uppgifter om faktiska förhållanden skall lämnas

på heder och samvete inte gäller inom försöksverksamheten. Detta ställ-

ningstagande innebär inte att regeringen vad beträffar den kommande

fullskaleverksamheten frångår den övergripande målsättningen att

straffansvaret vid oegentliga förfaranden inom socialförsäkringen bör

vara oberoende av formen för uppgiftslämnande.

Nya regler om formkrav

Kravet på skriftlighet i 4 kap. 3 § sjätte stycket AFL har inte närmare

kommenterats i förarbetena till AFL. Det kan dock förutsättas i första

hand syfta till att säkra dokumentation hos försäkringskassan av en för-

säkrads förfogande över sin rätt till föräldrapenning så att korrekta beslut

om beviljade av föräldrapenning kan meddelas (jfr prop. 1976/77:117 s.

40). Naturligtvis är därvid funktionen att möjliggöra kontrollen av att en

viss i det skriftliga dokumentet angiven förälder verkligen gjort ett av-

stående central.

När det gäller lämnande av uppgifter om faktiska förhållanden etc. till

grund för beslut om ersättning gör sig naturligtvis ett motsvarande behov

av dokumentation gällande. Någon uttrycklig föreskrift om krav på

skriftlighet i sådana fall har emellertid inte tagits in i AFL, trots att det

får anses väl så viktigt att de uppgifter den försäkrade lämnar dokumen-

teras och att dennes identitet säkras. Det ovan använda begreppet för-

säkran förekommer inte i lagtexten om föräldraförsäkringen i 4 kap.

AFL, men däremot i 3 § Riksförsäkringsverkets föreskrifter (RFFS

1998:14) om föräldrapenningförmåner dock utan angivande av någon

definition. Med detta begrepp torde dock avses att en försäkrad skrift-

ligen fullgör sin skyldighet enligt 20 kap. 8 § att lämna de uppgifter som

är av betydelse för tillämpningen av AFL. Av kravet i samma paragraf på

att uppgifter om faktiska förhållanden skall lämnas på heder och samvete

följer indirekt att sådana uppgifter skall lämnas skriftligen och även be-

kräftas genom en egenhändig underskrift. Kravet på heder och samvete

kan i denna mening anses tillgodose såväl ett behov av dokumentation av

identitet m.m. som av en erinran (varningsfunktion) till den försäkrade

om vikten av att lämnade uppgifter är korrekta.

Självbetjäningstjänsten inom föräldraförsäkringen kommer att innebära

att den försäkrade kommer att få direktåtkomst till uppgifter om sig själv

i socialförsäkringsregister och att detta förfarande samtidigt kommer att

innebära att nämnda uppgifter lämnas ut till honom eller henne på me-

dium för automatiserad behandling. Detta innebär ett behov av att den

försäkrades identitet måste kunna fastställas innan uppgifterna blir till-

gängliga för honom eller henne.

Behovet av dokumentation för försäkringskassans räkning av uppgifter

om förfoganden, faktiska förhållanden m.m. kommer i en fullt utbyggd

självbetjäningstjänst att huvudsakligen tillgodoses genom elektronisk

lagring av de elektroniska dokument som de försäkrade via Internet sän-

der in till kassorna. Det är i själva verket en av de stora fördelarna med

självbetjäningstjänster att uppgifter vid ankomsten till en försäkrings-

kassa direkt lagras i en elektronisk akt i ett system för handläggning av

46

ärenden (ÄHS). Naturligtvis kommer inkommande handlingar även att Prop. 2001/02:9 registreras och lagras elektroniskt så att andra ändamål såsom möjlig- heterna till den demokratiska kontroll som bestämmelser om handlingars offentlighet m.m. i tryckfrihetsförordningen (TF) och sekretesslagen syftar till blir uppfyllda. Några särskilda bestämmelser om dokumenta- tion av handlingar m.m. som upprättas inom ramen för försöksverksam- heten torde emellertid inte vara erforderliga. När det gäller de ovan berörda behoven av möjligheter till identifiering bör utgångspunkten vara att dessa tillgodoses genom krav på användning av certifikat, dvs. intyg i elektronisk form som kopplar ihop i certifikatet angivna data för verifiering av en signatur etc. med en person, och elek- troniska signaturer. Genom användningen av elektroniska signaturer upp- nås också ett skydd mot förvanskning av uppgifterna i ett elektroniskt meddelande under överföringen från den försäkrades persondator till socialförsäkringsadministrationen. Härigenom tillgodoses på ett rimligt sätt de krav på säker identifiering och skydd mot förvanskning som bör ställas inom ramen för den nu aktuella självbetjäningstjänsten. Regeringen har uppdragit åt Riksskatteverket att under ett inlednings- skede ha ett sammanhållande ansvar för administrationen av certifikat för elektronisk identifiering och elektroniska signaturer inom statsförvalt- ningen. I Riksskatteverkets uppgift ingår bl.a. att utarbeta riktlinjer och gemensamma rutiner för certifikathanteringen inom statsförvaltningen samt att samordna statsförvaltningens krav och behov inför upphandling och avrop av certifikat och tillhörande tjänster för elektronisk identifie- ring och elektroniska signaturer. Regeringen har i sitt beslut om upp- draget till Riksskatteverket konstaterat att den statliga förvaltningen i takt med att marknaden utvecklas i så stor utsträckning som möjligt bör an- vända kvalificerade certifikat enligt lagen (2000:832) om kvalificerade elektroniska signaturer när hög säkerhet krävs. Vidare har regeringen i beslutet förtydligat att Riksskatteverket skall noga pröva vilka lösningar som tillgodoser de säkerhetskrav som myndigheterna ställer i olika tillämpningar. Av definitionen av elektroniskt dokument i 3 § i den föreslagna lagen torde i praktiken följa att elektroniska signaturer skall användas då en deltagare i försöksverksamheten utnyttjar självbetjäningstjänster för an- mälan, försäkran etc. Mot bakgrund av bl.a. Riksskatteverkets uppdrag ter det sig inte lämpligt att nu föreslå några mer preciserade formkrav i lagen om försöksverksamhet inom socialförsäkringsadministrationen. I stället föreslås en bestämmelse med innebörden att det ankommer på regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att närmare före- skriva i vilka fall certifikat och elektroniska signaturer skall krävas. I förhållande till förslaget i promemorian har lagtexten i 7 § justerats i syfte att tydliggöra att användning av certifikat får föreskrivas som vill- kor för tillgång till uppgifter i socialförsäkringsregister via Internet. Det bör också ankomma på Riksförsäkringsverket att bestämma vilken säker- hetsnivå som skall tillämpas inom ramen för försöksverksamheten. 47

4.6

Förslagens ekonomiska konsekvenser

Prop. 2001/02:9

Riksförsäkringsverket (RFV) har i budgetunderlaget för åren 20022004 (dnr 1735/2001) uppskattat kostnaderna för att utveckla Internettjänster inom socialförsäkringens administration till ca 30 miljoner kronor för 2001 och 45 miljoner kronor per år för åren 20022004. Dessa belopp inbegriper även viss teknikanskaffning. Vid fullskaleverksamhet upp- kommer kostnader för säker identifiering och elektroniska signaturer på mellan 3 miljoner kronor och 15 miljoner kronor per år beroende på re- sultatet av den upphandling som ska göras samt antalet försäkrade som kommer att vara anslutna. Dessa uppskattningar måste dock betraktas som något osäkra. Den totala kostnaden för Internet-användningen be- döms bli starkt beroende av säkerhetskostnader per Internet-kund och faktisk volym. I remissyttrandena har RFV m.fl. anfört att det är rimligt att särskilda medel ställs till förfogande för att införa Internet-tjänster inom socialför- säkringsadministrationen med hänsyn till de ökade kostnader som sats- ningen innebär och den osäkerhet som råder beträffande möjligheten att finansiera denna genom minskade kostnader på försäkringskostnaderna. IT-kommissionen vill påpeka vikten av att ekonomiska aspekter särskilt beaktas vid utvärderingen av försöket så att RFV och försäkringskas- sorna även framdeles tillförsäkras tillräckliga medel för utvecklingsar- betet. Regeringen har i regleringsbrev för 2001 beslutat att en särskild an- slagspost under anslaget 19:8 Allmänna försäkringskassor får disponeras för utgifter som hänförs till utvecklingsprogrammet. Det innebär att cen- trala kostnader som amortering, ränta, licenser, verksamhetsutveckling, drift och förvaltning samt kostnader hos försäkringskassorna för kompe- tensutveckling, avveckling, mobilisering, amortering och ränta av hård- vara, mjukvara och licenser ska belasta denna anslagspost. Regeringen har vidare beslutat om en låneram som bl.a. ska finansiera utvecklings- programmets IT-investeringar. Dessa finansieringskällor utgör i förening med ordinarie anslag den ram som försöksverksamheten enligt regering- ens uppfattning skall finansieras inom. En övergripande ambition är att införandet av Internet-baserade tjänster och ett mer utvecklat IT-stöd relativt snart ska medföra en effektivare ärendehantering och lägre kostnader. Regeringen förutsätter att de försäkringskassor vid vilka för- söksverksamheten äger rum kommer att ha tillräckliga finansiella resur- ser och adekvat IT-stöd för att kunna bedriva verksamheten på ett lämp- ligt sätt. 48

5

Ersättning till levande donatorer av organ och Prop. 2001/02:9

vävnader

Regeringens förslag: En försäkringskassa skall kunna besluta om att kostnaderna för sjuklön som utges till en arbetstagare när denne som givare av organ eller annat biologiskt material enligt lagen (1995:831) om transplantation m.m. till följd av ingrepp för att ta tillvara det bio- logiska materialet eller förberedelser för sådant ingrepp, skall ersättas av den allmänna sjukförsäkringen. Beslutet skall avse arbetstagarens samtliga anställningar. En arbetsgivare som har haft kostnader för sjuklön för en arbetstagare som omfattas av ett sådant beslut får efter ansökan ersättning från försäkringskassan. Ett sådant beslut innebär även att den enskilde erhåller ersättning för den första dagen (karensdagen) i en sjukperiod. En motsvarande möj- lighet att erhålla ersättning för karensdagen inom sjukpenningförsäk- ringen införs även i lagen (1962:381) om allmän försäkring. Landstingsförbundet har i skrivelser den 21 maj 1997 och 23 april 1999 (dnr S97/4520/F) hemställt att regeringen vidtar erforderliga åtgär- der för att tillmötesgå behovet av en annan finansiär än i dag vad gäller sjuklön till personer som donerar organ. Riksförbundet för Njursjuka har i skrivelser till Socialdepartementet den 13 augusti 1999, 4 februari 2000 och 14 december 2000 (dnr S1999/6569/SF) begärt att ersättningssystemet ändras så att levande do- natorer, i samband med donationsingrepp, får full ersättning för förlorad arbetsförtjänst och andra kostnader som är relaterade till donationsin- greppet.

Remissinstanserna: Socialstyrelsen (SoS) anser att frågan om ersätt- ning till levande donatorer bör gälla både organ- och vävnadsdonatorer. En sådan lösning borde enligt SoS innebära att den levande givaren hålls ekonomiskt skadeslös med full kompensation för kostnader och inkomst- förluster på grund av den arbetsoförmåga som uppkommer i samband med donation av organ eller vävnader. Samma principer bör tillämpas över hela landet.

Riksförsäkringsverket (RFV) anser det omöjligt att inom nuvarande sjuklönelagstiftning undanta levande organdonatorer från sjuklönelagen. För att tillvarata donatorernas speciella situation skulle en separat försäk- ring för denna grupp krävas. Vad gäller ersättning för organdonatorers inkomstbortfall såsom ka- rensdagar, mellanskillnaden mellan sjuklön och faktisk lön, ersättning utöver 7,5 basbelopp och andra merkostnader, anser RFV att detta är en fråga som bör lösas inom landstingen.

Bakgrund: Enligt uppgifter från Socialstyrelsen utfördes 283 njur- transplantationer under år 2000, varav 90 skedde med levande donatorer. Under första halvåret 2001 utfördes 160 njurtransplantationer, varav 60 skedde med levande donatorer. Sammanlagt står cirka 400 njursjuka på väntelista för en transplantation och drygt 2 500 patienter har dialysbe- handling i Sverige. Enligt vad regeringen erfarit har antalet organdonatorer minskat i Sverige under senare år. Samtidigt ökar antalet patienter på väntelistorna 49 för t.ex. njurtransplantationer, vilket har lett till att dialyssjukvården har måst byggas ut. Enligt uppgifter kostar en hemodialys mellan 400 000 700 000 kronor per patient och år. Kostnaden för en njurtransplantation är mellan 250 000300 000 kronor (engångskostnad). Utöver denna kostnad tillkommer en årlig kostnad på 75 000 kronor för kontroller och medicin. Enligt Socialstyrelsen råder det brist på organ från avlidna donatorer för transplantationsändamål. Det är därför sannolikt att organ från le- vande givare också fortsättningsvis kommer att användas, och det möj- ligen i ökande omfattning. Dessutom är resultaten i allmänhet bättre med organ från levande givare. Vidare uppger Socialstyrelsen i sitt remissvar att en utredning om tilltänkta givare innehåller moment som kräver att givaren är ledig från ordinarie arbete under någon eller några dagar i olika perioder. I anslutning till ingreppet vårdas givaren på sjukhus under cirka en vecka. Donatorn är i allmänhet arbetsoförmögen under 56 veckor efter operationen. Socialstyrelsen uppger att det årligen görs cirka 200 benmärgstrans- plantationer i Sverige och att alla sådana utförs med levande givare. Gi- varen av benmärg opereras i full narkos och behöver i allmänhet vara sjukskriven under två veckor. Den som donerar stamceller genomgår en förbehandling med läkemedel innan stamceller tas tillvara från perifert blod, som vid en blodtappning. Den som på detta sätt donerar stamceller är arbetsoförmögen några dagar. Landstingsförbundet har i ett cirkulär från 1972 (AC 49/72) rekom- menderat landstingen att utge ersättning till njurdonatorer. Av cirkuläret framgår att förbundsstyrelsen sedan länge hävdat att ersättning bör utges från den allmänna försäkringen och att förbundets rekommendation till landstingen därför skall ses som en temporär lösning i avvaktan på att försäkringsfrågan löses. Landstingsförbundet anser i cirkuläret från 1972 bl.a. att ersättning bör utges motsvarande skillnaden mellan sjukpenning- beloppet och normal inkomst, dock begränsad till 7,5 gånger prisbasbe- loppet. Även resekostnader som inte täcks av den allmänna försäkringen bör enligt cirkuläret ersättas. Lagen (1995:831) om transplantation m.m. trädde i kraft den 1 juli 1996, (se prop. 1994/95:148, bet. 1994/95:SoU21). Utskottet behandlade i betänkandet ett motionsyrkande om att riksdagen hos regeringen borde begära förslag till ett enhetligt ersättningssystem för donator. Utskottet anförde att någon erinran inte kunde riktas mot att en donator får ersätt- ning för vissa kostnader, t.ex. för resor och uppehälle och förlorad arbets- förtjänst. Motionsyrkandet om ett enhetligt ersättningssystem avstyrktes dock eftersom det ansågs vara en fråga för sjukvårdshuvudmännen. Riksdagen följde utskottets förslag (rskr. 1994/95:381). Frågan om ersättning till levande donatorer har senare tagits upp i So- cialutskottets betänkande 1999/2000:SoU9. Utskottet betonade att det har stor förståelse för de synpunkter som motionärerna framför. Utskottet fann vidare att transplantation numera har blivit en närmast etablerad del av sjukvården och att många svårt sjuka människor genom transplanta- tion får ett förlängt liv och en bättre livskvalitet. Transplantation är så- ledes en angelägen behandlingsform inom sjukvården. Utskottet konsta- terade slutligen att frågan om ersättning till levande organdonatorer redan Prop. 2001/02:9 50 bereddes i Regeringskansliet och att riksdagen därför inte borde ta något Prop. 2001/02:9 initiativ i frågan.

Skälen för regeringens förslag: Regeringen anser i likhet med vad RFV anfört att ersättning för organdonatorers inkomstbortfall och andra merkostnader i princip är en fråga som bör lösas inom respektive lands- ting. För arbetstagare som omfattas av reglerna om sjuklön bör dock änd- ring göras i sjuklönelagen i syfte att undvika att presumtiva donatorer kommer i konflikt med sin arbetsgivare på grund av de kostnader i form av sjuklön som uppstår för denne. Regeringen föreslår därför att ett särskilt högriskskydd införs i lagen (1991:1047) om sjuklön för arbetstagare i samband med donation eller förberedelser för donation av egna organ eller vävnader. Ett beslut om ett sådant särskilt högriskskydd för levande donatorer medför att den arbets- givare hos vilken donatorn är anställd har rätt till ersättning från sjukför- säkringen för sina kostnader för sjuklön med anledning av donation. Beslut om särskilt högriskskydd skall, liksom redan i dag gäller, fattas av försäkringskassan. Enligt regeringens uppfattning är det även rimligt att den försäkrade får ersättning från den allmänna försäkringen för ka- rensdag i samband med eller förberedelse för donation. Ett beslut om högriskskydd för donation bör således även innebära att den enskilde erhåller ersättning för den första dagen (karensdagen) i en sjukperiod. På motsvarande sätt skall sjukpenning utges även för karensdag i dessa situ- ationer. Reglerna föreslås även omfatta arbetstagare som varit föremål för un- dersökningar och provtagningar som leder till ett sjukdomstillstånd men där det av olika skäl inte blir aktuellt att donera organ eller vävnader. Regeringen har under hand från Landstingsförbundet tagit del av ma- terial som rör ersättning av kostnader till levande givare av organ och vävnader i samband med donation. I materialet redovisar ett flertal landsting de principer och regler som tillämpas för ersättning av organ- donatorers inkomstbortfall och andra merkostnader. Av sammanställ- ningen framgår att flertalet landsting har utvecklat en praxis för ersätt- ningsfrågor i samband med donationer. Som exempel anges från vissa landsting att ersättning utges i form av full lön för karensdagen, differen- ser mellan sjukpenning och lönebortfall, resekostnader enligt sjukrese- reglementet, patientavgifter och medicinkostnader. Även egenföretagare eller lantbrukare kan erhålla ersättning för vikarie eller avbytare. Det har även redovisats att ersättning utges för t.ex. vissa kostnader för barntill- syn, främst för små barn. För ersättning av organdonatorers inkomstbortfall såsom mellanskill- naden mellan sjuklön och faktisk lön samt andra merkostnader anser re- geringen i likhet med RFV att detta är en fråga som även i fortsättningen bör lösas inom respektive landsting. Kostnaderna för regeringens förslag om ändring i sjuklönelagen är svåra att beräkna. Med tanke på de relativt få försäkrade som kan komma ifråga för den nya ersättningsformen beräknas kostnaderna inom sjuk- penningförsäkringen till högst 600 000 kronor per år. 51

6

Uppgiftsskyldigheten för arbetsgivare om

Prop. 2001/02:9

sjukdomsfall som har gett rätt till sjuklön

samt statistik om sådan sjukfrånvaro

Regeringens förslag: En arbetsgivare skall fr.o.m. den 1 januari 2002

inte lämna uppgift till Riksförsäkringsverket om sjukdomsfall som har

gett en arbetstagare hos denne rätt till sjuklön.

Regeringens bedömning: Statistiska centralbyrån bör ha ansvaret

för att samla in allt underlag för statistikföring av sjukfrånvaron under

sjuklöneperioder.

Bakgrund: I samband med att lagen (1991:1047) om sjuklön (SjLL)

infördes den 1 januari 1992 ålades arbetsgivare att lämna uppgift till

Riksförsäkringsverket (RFV) om sjukdomsfall som gett arbetstagare hos

denne rätt till sjuklön. Enligt SjLL skulle uppgifterna lämnas senast vid

utgången av den kalendermånad som följer efter den under vilken sjuk-

löneperioden avslutats. Uppgiftsskyldigheten straffsanktionerades, vilket

innebar att en arbetsgivare som inte lämnade uppgifter om sjuklöneperi-

oder skulle kunna dömas till böter.

Avsikten med bestämmelsen var att uppgifterna skulle behövas för att

försäkringskassornas sjukhistorik även skulle omfatta de korta sjukfallen,

vilket ansågs ha betydelse bl.a. för att få en heltäckande statistik över

sjukfrånvaron. Förutom för statistikändamål var avsikten att de inrap-

porterade uppgifterna skulle användas som stöd för försäkringshand-

läggare i det förebyggande ohälsoarbetet och rehabiliteringsarbetet samt

för kontroll av att dubbelutbetalning av förmåner inte skett, t.ex. av

föräldrapenning samtidigt med sjuklön.

Regeringen konstaterade i propositionen Samverkan, socialförsäkring-

ens ersättningsnivåer och administration, m.m. (prop. 1996/97:63, bet.

1996/97:SfU12, rskr. 1996/97:273) att rapporteringen inte visat sig fun-

gera på ett tillfredsställande sätt och att samhällets information om kort

sjukfrånvaro därför avsevärt försämrats efter det att sjuklöneperioden

infördes år 1992. I propositionen konstaterade regeringen vidare att bris-

ten i rapporteringen var störst bland små företag och organisationer och

att uppgiftsskyldigheten upplevdes som betungande och kostsam av

dessa.

Med anledning av ovanstående gav regeringen RFV den 19 juni 1997 i

uppdrag (S98/692/SF) att, i samarbete med Arbetarskyddsstyrelsen och

Statistiska centralbyrån, föreslå ett system som skulle täcka samhällets

behov av information om sjukfrånvaron under sjuklöneperioden.

I budgetpropositionen för 1999 (prop. 1998/99:1, bet. 1998/99:SfU1,

rskr. 1998/99:101) föreslog därefter regeringen att arbetsgivare med färre

än femtio anställda fr.o.m. den 1 januari 1999 inte längre skulle lämna

uppgift till RFV om sjukdomsfall som har gett arbetstagare hos denne

rätt till sjuklön. Vidare framgick av propositionen att regeringen ansåg att

Statistiska centralbyrån borde ges uppdraget att hämta in information om

sjukfrånvaron under sjuklöneperioden från de små företagen. Dessa stati-

stikuppgifter har fr.o.m. 1999 hämtats in med stöd av lagen (1992:889)

om den officiella statistiken istället för bestämmelserna i lagen

(1991:1047) om sjuklön.

52

I en skrivelse (dnr S2001/3073/SF) till Socialdepartementet den 5 april 2001 begär RFV att arbetsgivares skyldighet att lämna uppgift om sjuk- domsfall som gett rätt till sjuklön skall upphöra fr.o.m. 2002. Verket fö- reslår i stället att Statistiska centralbyrån av RFV får i uppdrag att bli insamlande myndighet för all statistik om sjuklön. RFV föreslår sam- tidigt att verket skall fortsätta att vara statistikansvarig myndighet. För- slaget innebär att nuvarande system med sjuklöneaviseringar från arbets- givare helt upphör och i stället ersätts med ett renodlat statistiksystem. RFV konstaterar i sin skrivelse att den modell som valts för de små ar- betsgivarna, färre än 50 anställda, fungerar tillfredställande men att de inkomna underlagen avseende stora arbetsgivare, 50 eller fler anställda, har klara brister. Bortfallet i inrapporteringarna för arbetsgivare med mellan 5099 anställda är ca 40 procent och från större arbetsgivarna är bortfallet ca 30 procent. Vidare konstaterar RFV att man trots stora insat- ser inte har lyckats förmå vissa arbetsgivare att rapportera i tillräcklig omfattning och med den regelbundenhet som är nödvändig. Enligt RFV kan det därför inte anses försvarbart att fortsätta med denna del av stati- stiksystemet i dess nuvarande form eftersom bortfallet för stora arbets- givare är så stort att någon publicering av officiell statistik inte kan ske. Till och med 1998 fanns, förutom statistikändamålet, andra betydelse- fulla ändamål för de inrapporterade uppgifterna, nämligen som stöd för försäkringshandläggare i det förebyggande ohälsoarbetet och för kontroll av att dubbelutbetalning av förmåner inte skett, t.ex. av föräldrapenning samtidigt med sjuklön. Regeländringen fr.o.m. januari 1999, då små ar- betsgivares skyldighet att rapportera till RFV helt upphörde, innebar att dessa ändamål begränsades till stora arbetsgivare. Denna begränsning har inneburit att försäkringskassornas användning av uppgifterna i samband med ärendehandläggning har minskat betydligt. Enligt RFV är däri- genom statistikändamålet det tyngsta kvarvarande ändamålet.

Skälen för regeringens förslag: Regeringen finner i likhet med RFV att det inte är meningsfullt att låta stora arbetsgivare fortsätta inrapporte- ringen till RFV enligt gällande bestämmelser, eftersom de inkomna upp- gifterna varken kan användas för statistikändamål eller i fullständig ut- sträckning används i handläggningen hos försäkringskassan. Regeringen delar av denna anledning RFV:s bedömning att nuvarande system för sjuklöneaviseringar helt bör avvecklas. I stället bör Statistiska central- byrån bli den myndighet som samlar in allt underlag för statistikföring av sjukfrånvaron under sjuklöneperioden. RFV bör dock även fortsättnings- vis vara den statistikansvariga myndigheten för denna sjukfrånvaro. RFV avser att ge Statistiska centralbyrån i uppdrag att utöka den nu- varande statistikenkäten till att avse större arbetsgivare, vilket totalt kommer att minska det nuvarande uppgiftslämnandet för dessa. RFV:s avsikt är vidare att ge Statistiska centralbyrån i uppdrag att med stöd av lagen (2001:99) om den officiella statistiken fr.o.m. 2002 överta nuva- rande dataöverföringar av sjuklöneuppgifter från stora arbetsgivare. Det nya statistiksystemet över hela korta sjukfrånvaron för såväl små som stora arbetsgivare, beräknas enligt RFV kunna tas i drift fr.o.m. 2002. Systemet blir ett renodlat statistiksystem och en första presentation av hela korta sjukfrånvaron för första kvartalet 2002 beräknas ske under juni 2002. Prop. 2001/02:9 53 Enligt RFV innebär ett renodlat statistiksystem att ca 2530 årsarbetare Prop. 2001/02:9 hos försäkringskassorna kan frigöras från nuvarande arbetsuppgift att manuellt rapportera in ca 500 000 ofullständiga eller felaktiga sjuklöne- aviseringar per år i ADB-systemet. Till detta skall enligt RFV läggas de relativt stora administrativa besparingar som kan göras hos RFV och ar- betsgivare eftersom nuvarande sjuklöneaviseringssystem kräver visst underhåll. Denna besparing är dock mycket svår att beräkna. Efter det att en sjuklöneperiod infördes 1992 har tillförlitlig statistik om den korta sjukfrånvaron saknats. Regeringen kommer noga att följa upp att de nu föreslagna nya rutinerna fungerar på sådant sätt att relevant statistik om den korta sjukfrånvaron kan sammanställas. Förslaget föranleder en ändring i lagen (1991:1047) om sjuklön.

7

Fördjupad bedömning av sjukpenningrätten

Regeringens förslag: Lagregleringen av försäkringskassans s.k. för-

djupade bedömning av sjukpenningrätten vid en viss senaste tidpunkt

skall upphöra att gälla.

Utredningarnas förslag: Överensstämmer med regeringens.

Remissinstanserna: De remissinstanser som yttrat sig över förslaget,

t.ex. Riksförsäkringsverket, Försäkringskasseförbundet och Handikapp-

förbundens samarbetsorgan, tillstyrker det.

Bakgrund:

Nuvarande bestämmelser

Enligt 3 kap. 8 och 8 a §§ lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL)

skall den försäkrade komma in med ett särskilt läkarutlåtande och en

skriftlig särskild försäkran till försäkringskassan för att styrka nedsätt-

ningen av arbetsförmågan på grund av sjukdom senast från och med den

tjugoåttonde dagen efter sjukanmälningsdagen. För en försäkrad som i

omedelbar anslutning till en sjuklöneperiod gör anspråk på sjukpenning,

skall den särskilda försäkran, enligt RFV:s föreskrifter (RFFS 1998:13),

styrka nedsättning av arbetsförmågan på grund av sjukdom redan från

och med första dagen för vilken sjukpenning kan utbetalas.

Det särskilda läkarutlåtandet skall innehålla uppgift om pågående och

planerad behandling eller rehabiliteringsåtgärd, behovet av övrig rehabi-

litering, beräknad återstående tid med nedsatt funktionsförmåga på grund

av sjukdom samt läkarens bedömning av i vilken grad den nedsatta funk-

tionen påverkar arbetsförmågan. Den särskilda försäkran som lämnas på

heder och samvete skall innehålla en utförligare beskrivning av den för-

säkrades arbetsuppgifter och hans eller hennes egen bedömning av ar-

betsförmågan.

Senast efter det att det särskilda läkarutlåtandet och den särskilda för-

säkran kommit in till försäkringskassan, och efter att försäkringsläkaren

har hörts, skall handläggaren bedöma i vilken grad den försäkrades ar-

betsförmåga fortfarande är nedsatt på grund av sjukdom samt om det är

54

nödvändigt med rehabilitering eller ytterligare utredningsåtgärder. Om

Prop. 2001/02:9

det fordras för denna fördjupade bedömning, skall försäkringskassan

begära att den försäkrade genomgår utredning för bedömning av det me-

dicinska tillståndet, arbetsförmågan och behovet av och möjligheterna till

rehabilitering.

Bestämmelsen om försäkringskassans fördjupade bedömning av sjuk-

penningrätten trädde i kraft den 1 oktober 1995.

Riksförsäkringsverkets utvärdering och utredningarnas synpunkter

Riksförsäkringsverket (RFV) genomförde under 1999 en utvärdering av

den fördjupade bedömningen (se Sjukförsäkringsutredningens delbe-

tänkande [SOU 2000:72], bil. 6). Undersökningen visade, enligt RFV:s

årsredovisning 1999, att det finns stora variationer mellan försäkrings-

kassorna och att andelen fördjupade bedömningar av de granskade fallen

varierade mellan 22 och 83 procent. Utvärderingen visade vidare att den

fördjupade bedömningen ytterst sällan leder till att sjukpenningrätten

ifrågasätts. Den leder inte heller till att rehabiliteringsbehov upptäcks

tidigare. Resultatet av studien pekar snarare på att rehabiliteringsbehov

upptäcks tidigare och att rehabiliteringen ger bättre resultat om lagstift-

ningen inte följs. Detta kan, enligt RFV, bero på att de försäkringskassor

som i större utsträckning följt lagstiftningen kommer att koncentrera

resurserna till ett alltför tidigt skede i sjukfallet. De förhoppningar som

knutits till den fördjupade bedömningen har inte infriats.

I budgetunderlaget för 20022004 föreslår RFV (dnr S2001/1890/SF)

att den lagreglerade detaljutformningen av försäkringskassans arbete med

den fördjupade bedömningen tas bort. Orsaken till förslaget är enligt

RFV att den fördjupade bedömningen, som i dag görs schablonmässigt,

har visat sig ha mycket liten effekt. Varje sjukpenningärende är unikt och

kräver att försäkringskassan vid bedömningen av rätten till sjukpenning

har det underlag som krävs i det enskilda ärendet. Det innebär att behovet

och omfattningen av t.ex. medicinskt underlag, utredning med den för-

säkrade och konsultation av försäkringsläkare varierar. Behovet av un-

derlag varierar också över tiden. Det är enligt verket därför inte effektivt

att ha en fast tid och generella krav på utredningsmetoder inskriva i lag-

texten.

Sjukförsäkringsutredningens slutsats av RFV:s utvärdering är att den

tvångsmässiga prioriteringen av generella insatser till en viss tidpunkt

fått till följd att resurser inte kunnat användas på ett optimalt sätt. Utred-

ningen anser därför att detaljregleringen av formerna för försäkrings-

kassans bedömning av enskilda fall skall tas bort.

Även utredningen Handlingsplan för ökad hälsa i arbetslivet konsta-

terar att bestämmelserna om fördjupad bedömning inte kan efterlevas och

inte heller fyller något större behov. Bestämmelserna bör därför enligt

utredningen upphävas.

Skälen för regeringens förslag: Mot bakgrund av vad som fram-

kommit vid bl.a. RFV:s utvärdering och med beaktande av utredarnas

synpunkter, föreslår regeringen att bestämmelsen om försäkringskassans

fördjupade bedömning av sjukpenningrätten skall upphöra att gälla. Att

själva bestämmelsen upphävs innebär dock inte att regeringens uppfatt-

ning har förändrats beträffande värdet och behovet av tidiga och konti-

55

nuerliga insatser både när det gäller att pröva sjukpenningrätten och att Prop. 2001/02:9 utreda rehabiliteringsbehov och initiera rehabiliteringsåtgärder. Syftet med regeringens förslag är enbart att ge försäkringskassan större möjlig- het att satsa på kvalitet i stället för kvantitet i sitt arbete med sjukfallen. Genom att ta bort kravet om fördjupad bedömning av alla sjukfall vid en bestämd senaste tidpunkt, ges försäkringskassan möjlighet att rikta sina insatser på ett mer flexibelt och individanpassat sätt. Kassan för- utsätts därmed kunna använda sina resurser effektivare för att i ett tidigt skede identifiera sjukfall som bedöms ligga i riskzonen för att bli lång- variga. Utrednings- och samordningsarbetet med den arbetslivsinriktade rehabiliteringen bör också kunna bedrivas mer offensivt och därigenom bidra till att minska sjukfrånvaron i arbetslivet. Regeringen förutsätter att Riksförsäkringsverket noga följer effekterna av förslaget. Enligt RFV arbetar i dag uppskattningsvis 200 årsarbetare, varav ca en tredjedel försäkringsläkare, med den fördjupade bedömningen. Den tid som frigörs, när detaljregleringen om fördjupad bedömning tas bort, skall även fortsättningsvis användas för bedömning av rätten till sjukpenning samt för utredning av den försäkrades behov av och förutsättningar för rehabilitering dock på ett mer flexibelt och individanpassat sätt än tidi- gare. Det medför att förslaget är kostnadsneutralt räknat på administra- tionskostnaderna, men förutsätts kunna spara försäkringskostnader. Bestämmelsen om försäkringskassans fördjupade bedömning av sjuk- penningrätten föreslås upphöra att gälla den 1 januari 2002.

8

Eftergift av bostadsbidrag

Regeringens förslag: Rätten att få ansökan om eftergift prövad vid

återbetalning av bostadsbidrag skall vidgas. Även den bidragstagare

som inte fullgjort sin skyldighet att anmäla ändrade förhållanden skall

kunna prövas för eftergift om bidragstagaren inte borde ha insett att

han eller hon var anmälningsskyldig.

Förslagen i Riksförsäkringsverkets skrivelse: Överensstämmer i

huvudsak med regeringens förslag i den del regeringen lämnar förslag.

Remissinstanserna: Remissinstanserna har antingen tillstyrkt eller

valt att inte kommentera förslaget. Kammarrätten i Stockholm har emel-

lertid påpekat att lagtextens konstruktion i Riksförsäkringsverkets (RFV)

förslag är svåröverskådlig. Den konstruktionen bidrar inte till att uppnå

en mer likformig rättstillämpning i landet vid handläggning av ansök-

ningar om eftergift av återbetalning av bostadsbidrag. Statskontoret och

Riksrevisionsverket framhåller att om denna regeländring genomförs bör

det beslutas om att en uppföljning skall ske av effekterna. Centrala stu-

diestödsnämnden (CSN) tillstyrker förslaget om att fler bidragshushåll

bör kunna prövas om eftergift, men anser inte att de särskilda skälen bör

omfatta alla de situationerna som RFV pekat på i sin promemoria. CSN

har också synpunkter på utformningen av författningstext till 28 § bo-

stadsbidragslagen. Landsorganisationen i Sverige anser att ändrade in-

komster från arbetslöshetskassan eller från kommunen bör behandlas på

samma sätt som Riksförsäkringsverket föreslår att ändrade inkomster

56

från försäkringskassan skall hanteras. Försäkringskasseförbundet till- Prop. 2001/02:9 styrker förslaget, men betonar att de föreslagna ändringarna kommer att öka den administrativa belastningen på försäkringskassorna.

Bakgrund: Nuvarande bestämmelser i 28 § bostadsbidragslagen (BOL) infördes under våren 1999 i syfte att vidga försäkringskassans möjligheter att bevilja eftergift med återbetalningsskyldighet av bostads- bidrag. Regeringen framhöll då att hushållets förmåga att betala tillbaka ett bostadsbidrag som utbetalats med för högt belopp särskilt skulle be- aktas. Utformning av dagens eftergiftsregel innebär att försäkringskassan kan efterge krav på återbetalning helt eller delvis om det finns särskilda skäl för det. Vid bedömning om det finns särskilda skäl skall man särskilt beakta hushållets förmåga att betala tillbaka ett bostadsbidrag som be- talats ut med för högt belopp. Förutsättningen för att komma ifråga för eftergift är emellertid att anmälningsskyldigheten till försäkringskassan, enligt 24 § BOL, är uppfylld och att korrekta uppgifter lämnats. Om hus- hållet inte fullgjort sin uppgiftsskyldighet skall kravet på återbetalning inte efterges. Om avvikelsen mellan uppgiven och taxerad inkomst är marginell är en fortsatt prövning av eftergift ändå möjlig. Vid rena miss- tag av bidragstagaren eller fall där bidragstagaren inte har insett eller skäligen bort inse att uppgifterna var felaktiga, är det också möjligt att frångå principen om att anmälningsskyldigheten till försäkringskassan skall vara uppfylld. Riksförsäkringsverkets utvärdering av eftergiftsregeln RFV gjorde en utvärdering av eftergiftsregeln under hösten 2000 (RFV Anser 2000:4) och konstaterade att syftet med ändringen inte uppnåtts. Enligt RFV har regeln inte vidgat möjligheterna för bidragstagare att få eftergift av återbetalningskrav. RFV fann att detta i huvudsak beror på att prövningen i 28 § BOL för- utsätter att det strikta krav på anmälningsskyldighet som ställs i 24 § BOL är uppfyllt. Detta har medfört att mycket få bidragshushåll prövats och beviljats eftergift med återbetalningsbelopp av bostadsbidrag. RFV:s undersökning visar att den vanligaste orsaken till avslag på ef- tergiftsansökan är att bidragstagaren inte uppfyllt anmälningsskyldig- heten. För bidragsåret 1997 berodde 92 procent av avslagen på att an- mälningsskyldigheten inte uppfyllts. Totalt fick 0,9 procent av hushållen med återbetalningsskyldighet eftergift för bidragsåret 1997. För att för- bättra bidragstagarnas kunskaper och förståelse för bostadsbidragssyste- mets regler pågår ett arbete inom RFV med att vidareutveckla informa- tionen till hushållen. Syftet med informationsinsatserna är att öka kun- skaperna om reglerna men också för att verka som en påminnelse om vikten av att, t.ex. anmäla inkomständringar. 57 Beslutade eftergifter under 1999 avseende bidragsår 1997 och första kvartalet Prop. 2001/02:9

2000 avseende bidragsår 1998

Antal beslut

Andel avslag

Andel avslag

Andel bevil-

om eftergift

p.g.a. ej anmält

jade eftergifter

inkomst

1999

23 762

93 %

92 %

7 %

Kv. 1 2000

8 607

93 %

88 %

7 %

RFV:s utvärdering visar också att försäkringskassorna beslutar mycket olika i eftergiftsärenden beroende på vilken försäkringskassa i landet den bidragsskyldige tillhör. Den procentuella andelen beviljade eftergifter varierade mellan 1 och 18 procent för bidragsåret 1997. Under första kvartalet 2000 varierade andelen beviljade eftergifter mellan 0 och 17 procent för bidragsåret 1998. RFV framhåller att även rättsläget när det gäller tillämpningen av 28 § BOL är oklart. Länsrätters och kammar- rätters tillämpning skiljer sig åt, främst när det gäller synen på anmäl- ningsskyldigheten. I tidigare förarbeten (prop. 1998/99:77) till 28 § BOL har regeringen pekat på att det finns situationer då prövning av eftergift medges trots att anmälningsskyldigheten inte fullgjorts. Det har emellertid visat sig att dessa uttalanden inte varit tillräckliga för att vidga möjligheterna att få eftergift. Riksförsäkringsverket konstaterade i skrivelsen RFV Anser 2001:2 Reglerna om eftergift för bostadsbidrag förslag från RFV att en viktig anledning till svårigheterna att uppnå en likformig eftergiftshan- tering av återbetalning av bostadsbidrag mellan landets försäkringskassor i huvudsak beror på tveksamheter kring hur man skall tolka undantags- situationer som nämns i förarbetena (prop. 1998/99:77).

Skälen för regeringens förslag: Det finns i dagens konstruktion av eftergiftsregeln en mycket stark koppling mellan 24 och 28 §§ BOL. En- ligt 24 § BOL är en bidragstagare skyldig att omgående anmäla ändringar som kan antas innebära att slutligt bostadsbidrag inte kommer att beviljas eller beviljas med ett lägre belopp än det preliminära. Enligt 28 § BOL måste kravet på anmälningsskyldighet vara uppfyllt för att bidragstaga- ren skall komma ifråga för en prövning av eftergift. Detta har medfört att mycket få bidragshushåll prövats och beviljats eftergift med återbetal- ningsbelopp av bostadsbidrag. I de fall där ansökningen om eftergift avslagits redan på den grund att anmälningsskyldigheten enligt 24 § BOL inte har fullgjorts har således hushållets förmåga att betala tillbaka ett återkrav av bostadsbidrag inte ens prövats. RFV:s utvärdering visar också att bestämmelsen har fått en alltför snäv innebörd. Det är enligt regeringen rimligt att bestämmelsen vidgas så att det blir möjligt att i vissa fall få prövat rätten till eftergift trots att anmälningsskyldigheten inte uppfyllts. Även bostadsutskottet har i bet. 2000/01:BoU1 pekat på att kravet på anmälningsskyldighet i vissa situationer får konsekvenser för vissa bidragstagare och därmed bör övervägas. Eftergift av krav på återbetalning kan endast medges om det föreligger särskilda skäl för sådan eftergift. I tidigare förarbeten har framhållits att en särskilt restriktiv tolkning av begreppet särskilda skäl skall tillämpas (prop. 1995/96:186 och prop. 1998/99:77). Regeringen framhöll då att återbetalningen av för högt bo- stadsbidrag efter avstämning är ett naturligt inslag i systemet och därmed 58

i viss mån förutsägbart. Regeringen är fortfarande av den uppfattningen Prop. 2001/02:9

att man skall vara restriktiv med att bevilja eftergift inom bostadsbi-

dragssystemet. En grundläggande förutsättning för bostadsbidragssyste-

mets legitimitet och träffsäkerhet är att den som ansöker om bidrag läm-

nar riktiga uppgifter om sina inkomster och andra förhållanden som kan

påverka bidragets storlek vid ansökningstillfället och fortlöpande vid

förändringar under bidragstiden. Det är viktigt eftersom det annars kan

upplevas som orättvist mellan bidragstagare som är mycket noggranna

med att alltid ha en aktuell inkomst anmäld hos försäkringskassan och de

bidragstagare som har en annan inställning.

En alltför restriktiv eftergiftsregel kan å ena sidan minska medborgar-

nas förståelse och tilltro till bostadsbidragssystemet. En alltför generös

eftergiftsregel kan å andra sidan urholka principerna för inkomstpröv-

ningssystemet och minska medborgarnas tilltro till systemet och dess

träffsäkerhet. Det som nu har kritiserats är framför allt att bestämmelsen

är så restriktiv att någon egentlig prövning av om det finns skäl för efter-

gift aldrig kommer till stånd, eftersom bidragstagarna oftast inte har full-

gjort sin anmälningsskyldighet enligt 24 § BOL. Det har därför inte ens

prövats om det föreligger särskilda skäl för eftergift.

Regeringen föreslår mot denna bakgrund att eftergiftsprövning bör

vara möjlig i vissa fall när bidragstagaren inte har fullgjort sin anmäl-

ningsskyldighet. Huvudregeln kommer även fortsättningsvis vara att bi-

dragstagaren är skyldig att anmäla ändringar som kan påverka storleken

på det slutliga bidraget. En prövning av om skäl för eftergift föreligger

skall kunna göras om den återbetalningsskyldige skäligen inte borde ha

insett att han eller hon var anmälningsskyldig enligt 24 § BOL. Har bi-

dragstagaren underlåtit att fullgöra sin anmälningsskyldighet ankommer

det på bidragstagaren att, enligt sedvanliga bevisbörderegler, visa att han

eller hon skäligen inte borde ha insett att anmälningsskyldighet förelåg.

För det fall bidragstagaren medvetet eller av oaktsamhet lämnat felaktiga

uppgifter gäller, precis som tidigare, att kravet på återbetalningsskyldig-

het inte får efterges. Bidragstagaren kan alltså komma i fråga för pröv-

ning av eftergift både när han eller hon lämnat felaktiga uppgifter och när

han eller hon inte lämnat uppgifter alls, under förutsättning att detta är

ursäktligt.

En situation när eftergift skulle kunna prövas trots att bidragstagaren

inte fullgjort sin anmälningsskyldighet skulle t.ex. kunna vara om en bi-

dragstagare kan visa att en inkomstökning inträffat efter det att bidraget

har upphört eller om bidraget jämkats till noll kronor för resten av året.

Även om bidragstagaren anmäler denna inkomstökning till försäkrings-

kassan kan han eller hon inte påverka storleken av det bidrag som redan

utbetalats. Det är därför inte rimligt att kräva att bidragstagaren efter det

att bidraget upphört skall vara medveten om kravet på att fortlöpande

lämna inkomstuppgifter till försäkringskassan under resterande del av

kalenderåret. Vidare kan det t.ex. gälla när en socialbidragstagare vid en

inkomstökning får motsvarande sänkning i socialbidrag och därigenom i

princip en oförändrad ekonomisk situation. Det kan då vara förståeligt

om den bidragstagare som fortfarande uppbär socialbidrag inte inser att

denna inkomständring påverkar bostadsbidraget och att man därför också

är skyldig att anmäla denna till försäkringskassan. En annan liknande

situation kan vara när en bidragstagare uppbär bostadsbidrag och därefter

59

under bidragsåret beviljas ytterligare en socialförsäkringsförmån från Prop. 2001/02:9 försäkringskassan, t.ex. vårdbidrag för ett handikappat barn eller retro- aktiv livränta. Det kan även finnas andra situationer än de nu nämnda där underlåtenheten att lämna uppgifter är ursäktlig. Alla medborgare oavsett bostadsort har rätt att förvänta sig en likvär- dig behandling av sina ärenden. RFV skall, som central förvaltnings- myndighet på området, genom tillsyn av försäkringskassorna bidra till att likformighet, rättssäkerhet och kvalitet i handläggningen säkerställs. Vidare skall RFV utarbeta normer, i form av t.ex. föreskrifter, till ledning för rättstillämpningen. Det är samtidigt angeläget att försäkringskassorna aktivt arbetar för att höja kvaliteten i ärendehandläggningen genom att bl.a. öka likformigheten och rättssäkerheten. Regeringen ser allvarligt på de stora skillnaderna mellan hur försäkringskassorna tillämpar gällande lagstiftning och beslutar i eftergiftsärenden. Regeringen har förhopp- ningen om att ett klargörande i lagtexten aktivt kommer att bidra till att en mer likformig och rättvis rättstillämpning mellan landets försäkrings- kassor uppnås. Regeringen förutsätter att RFV noga följer utvecklingen av hur försäkringskassorna tillämpar den nya lagstiftningen och avser att ge RFV i uppdrag att utvärdera effekterna av den nya eftergiftslagstift- ningen. En viktig förutsättning för att uppnå en hög träffsäkerhet i bostadsbi- dragssystemet är att kunskaperna om reglerna är goda hos bidrags- tagarna. Regeringen vill därför framhålla vikten av att RFV förbättrar och vidareutvecklar informationen till hushållen, t.ex. vad gäller anmäl- ningsskyldigheten. Ekonomiska och administrativa konsekvenser Regeringen gör bedömningen att förslaget inte leder till en ökad belast- ning på anslaget för bostadsbidrag eftersom eftergift med betalningsskyl- dighet fortfarande enbart kan komma ifråga för bidragstagare som ändå inte bedöms kunna fullgöra sin återbetalningsskyldighet. För att handläggningen av bostadsbidrag skall vara så enkel och effek- tiv som möjligt bör manuella rutiner i största möjliga omfattning begrän- sas. Införandet av en skälighetsbedömning som föreslås i denna proposi- tion kan sannolikt inte styras av maskinella rutiner utan måste hanteras manuellt. Detta kommer troligen att medföra en ökad administrativ be- lastning för försäkringskassorna. Införandet av en vidgad eftergiftsregel kan dock förväntas medföra färre omprövningar och överklaganden och därmed sänkta kostnader för både länsrätter och försäkringskassor. Regeringen bedömer att kostnadsökningen till följd av förslaget i denna proposition är begränsad för försäkringskassorna och kan hanteras inom nuvarande ekonomiska ramar. 60

9

Indexering av efterlevandepensioner

Prop. 2001/02:9

Regeringens förslag: Efterlevandepension i form av omställnings- pension, särskild efterlevandepension, barnpension och änkepension följsamhetsindexeras efter det att de reformerade reglerna om efter- levandepension trätt i kraft. Skälen för regeringens förslag: Till följd av ålderspensionsreformen har även efterlevandepensionerna reformerats. De nya reglerna för om- ställningspension, särskild efterlevandepension, änkepension och barn- pension gäller från och med den 1 januari 2003. Enligt de nya reglerna skall inkomstrelaterad efterlevandepension följsamhetsindexeras enligt samma regler som gäller för ålderspension.

Ålderspension enligt nya regler har börjat betalas ut fr.o.m. 2001 men för dem som får ålderspension enligt ATP-systemets regler gäller nya regler först fr.o.m. den 1 januari 2003. I proposition 1999/2000:138 An- passningar i ålderspensionssystemet inför år 2001, m.m. föreslog dock regeringen att följsamhetsindexeringen av ATP i form av ålderspension skall träda ikraft redan 2001, dvs. börja tillämpas första gången vid års- skiftet 2001/2002. Förslaget, som antagits av riksdagen, fick dock en för vid utformning. Den beslutade övergångsbestämmelsen till lagen (1962:381) om allmän försäkring medförde att även vissa efterlevande- pensioner skulle följsamhetsindexeras fr.o.m. 2002. Eftersom detta inte varit regeringens avsikt, vilket framgår av motivtexten, föreslår reger- ingen nu en ändring i övergångsbestämmelserna. Det nya förslaget inne- bär alltså att reglerna om följsamhetsindexering för all efterlevandepen- sion skall gälla fr.o.m. den 1 januari 2003 då de reformerade reglerna om efterlevandepension träder i kraft. Det innebär att efterlevandepensioner följsamhetsindexeras första gången vid årsskiftet 2003/2004. Förslaget har beretts med Genomförandegruppen. Riksförsäkringsverket har beretts tillfälle att lämna synpunkter på förslaget. 10 Statlig ålderspensionsavgift

Regeringens förslag: Den statliga ålderspensionsavgiften skall regle- ras gentemot Riksgäldskontoret vid samma tillfälle och på det sätt som gäller för ålderspensionsavgifterna enligt socialavgiftslagen (2000:980).

Skälen för regeringens förslag : Ålderspensionsavgifter enligt social- avgiftslagen (2000:980) och preliminärt beräknad statlig ålderspensions- avgift enligt lagen (1998:676) om statlig ålderspensionsavgift betalas in löpande månatligen under intjänandeåret. En preliminär fördelning av ålderspensionsavgiften görs mellan staten, Riksgäldskontoret och Första Fjärde AP-fonderna. Den statliga ålderspensionsavgiften fördelas preli- minärt mellan Riksgäldskontoret och FörstaFjärde AP-fonderna. Senast den 31 mars året efter fastställelseåret skall en avstämning av avgifterna göras. Då beräknas hur stor del av ålderspensionsavgiften som avser in- 61 komstdelar över taket och hur stor del som avser premiepensionsrätter. Prop. 2001/02:9 Den framräknade skillnaden mellan preliminära och fastställda belopp, inklusive ränta, regleras slutligt i april månad. Vidare beräknas den stat- liga ålderspensionavgiftens storlek fram slutligt och det bestäms hur stort belopp därav som skall föras till Riksgäldskontoret respektive till Första Fjärde AP-fonderna. Till den framräknade skillnaden mellan preliminära och fastställda belopp läggs en ränta. Regleringen av den framräknade skillnaden görs därefter på så sätt att regleringsbeloppen till- eller från- räknas den preliminära avgift som skall inbetalas under nästföljande år. Någon slutlig reglering av den statliga ålderspensionsavgiften till Riks- gäldskontoret görs således inte vid tidpunkten för avstämningen utan regleringen görs först året därpå genom månatliga inbetalningar. Riksförsäkringsverket har i en skrivelse den 12 januari 2001 (dnr S2001/295/SF) påtalat att den nu angivna ordningen kan medföra att Premiepensionsmyndigheten i vissa situationer måste ta upp särskilda lån. En sådan situation uppstår om den preliminära fördelningen av den statliga ålderspensionsavgiften har inneburit att ett för litet belopp förts till Riksgäldskontoret. Avgiftsmedlen för det aktuella intjänandeåret räcker då inte till när nyintjänade premiepensionsrätter skall placeras i fonder. Premiepensionsmyndigheten måste då låna medel från ett senare års avgiftsmedel. Ett avgiftsbelopp som motsvarar det uppkomna under- skottet betalas till Riksgäldskontoret först under året efter det att fond- placeringarna gjordes. Regeringen delar Riksförsäkringsverkets bedömning att den nu gäl- lande ordningen avseende regleringen av den statliga ålderspensions- avgiften gentemot Riksgäldskontoret inte är tillfredsställande. Regler- ingen av den framräknade slutliga statliga ålderpensionsavgiften gent- emot Riksgäldskontoret bör därför göras vid samma tillfälle och på samma sätt som gäller för ålderspensionsavgiften enligt socialavgifts- lagen, dvs. i april månad det år avstämningen görs. För att en sådan reg- lering skall vara möjlig måste det belopp som skall regleras, dras ifrån eller läggas till den preliminära avgift som inbetalas i april månad. Det innebär att det belopp som skall överföras till FörstaFjärde AP-fonderna för april månad kan under- eller överstiga den preliminärt bestämda av- giften. Den nu föreslagna ändringen medför att regleringen av det fram- räknade skillnadsbeloppet inklusive ränta vid bestämmandet av den pre- liminära avgiften för året efter det år avstämningen görs, i sin helhet kommer att göras gentemot FörstaFjärde AP-fonderna.

11

Det förhöjda prisbasbeloppet

Regeringens förslag : I lagen (1994:1744) om allmän pensionsavgift,

lagen (1998:676) om statlig ålderspensionsavgift och lagen

(2000:981) om fördelning av socialavgifter ändras det belopp som be-

räkningarna skall göras utifrån till inkomstbasbelopp i stället för för-

höjda prisbasbelopp.

Skälen för regeringens förslag: Vissa beräkningar inom försäkringen

för inkomstgrundad ålderspension skall göras med ledning av ett in-

62

komstbasbelopp. Under åren 19992000 har inkomstbasbeloppet lik- Prop. 2001/02:9 ställts med det förhöjda prisbasbeloppet och under år 2001 har inkomst- basbeloppet motsvarat det förhöjda prisbasbeloppet. Från och med år 2002 och år därefter skall emellertid inkomstbasbeloppet räknas om med förändringen av inkomstindexet. En ändring bör därför göras i lagen (1994:1744) om allmän pensionsavgift, lagen (1998:676) om statlig ål- derspensionsavgift och lagen (2000:981) om fördelning av socialavgifter som innebär att de aktuella beräkningarna skall göras utifrån inkomst- basbeloppet.

12

Ändrade forumregler för utlandsärenden

Regeringens förslag: Gotlands läns allmänna försäkringskassa blir

ensam behörig att avgöra ärenden om pension och livränta enligt yr-

kes- och arbetsskadelagstiftningen för personer vars ärenden inte skall

avgöras av någon annan försäkringskassa enligt de allmänna forumbe-

stämmelserna. Denna behörighet skall även omfatta sådana ärenden

för personer som omfattas eller väljer att omfattas av svensk lagstift-

ning enligt artikel 16 i förordning (EEG) nr 1408/71.

Från och med den 1 januari 2003 blir Gotlands läns allmänna för-

säkringskassa även ensam behörig att avgöra ärenden om sjukersätt-

ning och aktivitetsersättning för samma personkrets.

Promemorians förslag: Överensstämmer i princip med regeringens.

Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser tillstyrker eller har inget

att invända mot förslaget. Riksförsäkringsverket förutsätter att de före-

slagna lagändringarna inte innebär någon ändring i behörigheten hos

Blekinge läns allmänna försäkringskassa att handlägga ärenden enligt

lagen om inkomstgrundad ålderspension även när den försäkrade är bo-

satt utomlands. Vidare vill verket för fullständighetens skull påpeka att

begreppet pension även omfattar beviljad handikappersättning i form av

folkpension och att Gotlands läns allmänna försäkringskassas behörighet

även skall omfatta ärenden som gäller sådana förmåner som alltjämt be-

talas ut till utlandet. Slutligen vill verket uppmärksamma på att efter-

levandestödet till barn enligt lagen om efterlevandepension och efter-

levandestöd till barn inte är en pensionsförmån. I den mån förmånen inte

undantas i bilaga 2 a till rådets förordning (EEG) 1408/71 bör därför ly-

delsen i föreslagna lagbestämmelser på nytt ses över.

Skälen för regeringens förslag: Sedan den 1 januari 2001 gäller inte

längre kravet på inskrivning i försäkringskassa som villkor för rätt till

socialförsäkringsförmåner. I stället har denna rätt gjorts beroende av

huruvida en person är bosatt i respektive arbetar i Sverige. Bestämmelser

härom finns i socialförsäkringslagen (1999:799), SofL, som trädde i kraft

vid nämnda tidpunkt. Förändringen innebär bl.a. att tidigare bestämmel-

ser om tillhörighet till försäkringskassa har ersatts av bestämmelser som

anger vilken försäkringskassa som är behörig att fatta beslut. Dessa fo-

rumregler återfinns i 5 kap. 46 §§ SofL. Reglerna innebär i korthet att

som huvudregel skall den försäkringskassa inom vars verksamhets-

område den enskilde är folkbokförd vara behörig att fatta beslut. Om

63

denne inte är folkbokförd skall den försäkringskassa inom vars verk- Prop. 2001/02:9

samhetsområde den enskilde är bosatt, regelmässigt tillbringar dygns-

vilan eller regelmässigt arbetar i nu nämnd ordning vara behörig att

fatta beslut. Sjömansärenden avgörs av Västra Götalands läns allmänna

försäkringskassa om de inte gäller pension (enligt en övergångsbestäm-

melse till SofL handlägger denna kassa även sjömansärenden om pension

till och med utgången av 2002). Om det inte enligt de allmänna forum-

reglerna kan bestämmas till vilken försäkringskassa ärendet hör skall en-

ligt 5 § andra stycket ärendet avgöras av Stockholms läns allmänna för-

säkringskassa.

Enligt 5 kap. 6 § andra stycket SofL skall Stockholms läns allmänna

försäkringskassa även som exklusivt forum avgöra ärenden som avser

personer som omfattas av eller väljer att omfattas av svensk lagstiftning

enligt artikel 16 i förordning (EEG) nr 1408/71. Det gäller anställda på

beskickningar och konsulat samt Europeiska gemenskapernas personal.

Slutligen kan nämnas att i 5 kap. 5 a § SofL ges en möjlighet att i vissa

fall avvika från de angivna forumregler. Där anges att om regeringen,

eller den myndighet regeringen bestämmer, enligt 18 kap. 2 § AFL har

föreskrivit att det hos en eller flera försäkringskassor skall finnas gemen-

samma enheter för alla försäkringskassor för vissa ärenden eller frågor,

skall ett ärende i stället för vad som anges i ovan nämnda regler i 4 och

5 §§ avgöras av en sådan försäkringskassa. Föreskrifter av detta slag

finns i förordningen (2000:806) om gemensamma enheter för allmänna

försäkringskassor. För närvarande omfattar dessa dels utredningar om

försäkringsmedicinska frågor och arbetslivsinriktad rehabilitering vid

Östergötlands läns allmänna försäkringskassa (1 §), dels ärenden om

ålderspension enligt lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension

som skall avgöras av Blekinge läns allmänna försäkringskassa (2 §).

För att åstadkomma en laglig exklusiv behörighet för Gotlands läns

allmänna försäkringskassa att avgöra sådana ärenden som i dag hand-

läggs av Utlandskontoret vid Stockholms läns allmänna försäkringskassa

bör, enligt regeringens bedömning, forumreglerna i SofL ändras. Änd-

ringarna innebär att om ingen annan försäkringskassa enligt 4 § eller 5 §

första stycket är behörig att avgöra ett ärende, skall ärendet avgöras av

Gotlands läns allmänna försäkringskassa om ärendet gäller pension, vari

inbegripes alla former av pensionsförmåner, samt livränta som bestäms

med tillämpning av lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring och yr-

kesskadelivränta. Sistnämnda förmåner betalas ofta ut tillsammans med

pension och bör därför handläggas av samma försäkringskassa. Vidare

bör Gotlands läns allmänna försäkringskassa handlägga samma typer av

ärenden som avser den personkrets som anges i 6 § SofL, dvs. anställda

på beskickningar och konsulat samt Europeiska gemenskapernas perso-

nal.

Från och med 2003 kommer förtidspension att ersättas av sjukersätt-

ning och aktivitetsersättning som inte är pensionsförmåner. Även sjuker-

sättning och aktivitetsersättning kan komma att utges till utomlands bo-

satta. Gotlands läns allmänna försäkringskassa bör därför vara den kassa

som avgör sådana ärenden.

Om ett ärende inte gäller någon av de angivna förmånerna skall det

även fortsättningsvis avgöras av Stockholms läns allmänna försäkrings-

kassa. Denna kassa kommer därför även fortsättningsvis att handlägga

64

t.ex. ärenden om återkrav av bidrag när bidragstagaren är bosatt utom- Prop. 2001/02:9 lands. 13 Författningskommentar

13.1

Förslaget till lag om försöksverksamhet med 

24-timmarsmyndighet inom socialförsäkringsadmi- nistrationen

1 § Försöksverksamhet med 24-timmarsmyndighet inom socialförsäk- ringsadministrationen får bedrivas enligt vad som anges i denna lag. Regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer, föreskriver vid vilka allmänna försäkringskassor och i vilken omfattning försöks- verksamheten får bedrivas samt vilka försäkrade som skall erbjudas att delta. I avsnitt 4 har redovisats vad som i allmänhet avses med begreppet 24- timmarsmyndighet. Den betydelse som begreppet har i den föreslagna lagen framgår av 1 § jämförd med 24 §§. Andra stycket i paragrafen klarlägger att förutsättningar föreligger att i förordning föreskriva såväl vid vilka försäkringskassor som verksamheten får bedrivas som vilka grupper av försäkrade inom aktuell försäkringskassa som kan erbjudas att delta.

2 § Med elektroniskt dokument avses i denna lag en upptagning som gjorts med hjälp av automatiserad behandling och vars innehåll och ut- ställare kan verifieras genom ett visst tekniskt förfarande, enligt vad som föreskrivs av regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer. Definitionen i paragrafen har utförligt kommenterats i avsnitt 4.2. Av de- finitionen följer i praktiken genom kravet på verifiering ett krav på att elektroniska signaturer skall användas i de fall som anges i 4 §.

3 § I försöksverksamheten får elektroniska dokument användas i den utsträckning som anges i 4 §. I paragrafen anges ramen för de självbetjäningstjänster som tillhanda- hålls inom försöksverksamheten. Genom definitionen av elektroniska dokument uppnås en avgränsning i förhållande till andra former för elektroniskt kommunikation såsom e-post, vilka således inte är möjliga att använda inom försöksverksamheten.

4 § En försäkrad som deltar i försöksverksamheten får göra anmälan en- ligt 4 kap. 15 § lagen (1962:381) om allmän försäkring och avstå rätt till föräldrapenning enligt 4 kap. 3 § sjätte stycket samma lag samt lämna försäkran för föräldrapenning och tillfällig föräldrapenning genom ett elektroniskt dokument. Med en sådan försäkran avses att en försäkrad i ett ärende om föräldrapenningförmåner fullgör sin skyldighet enligt 20 kap. 8 § nämnda lag att lämna de uppgifter som är av betydelse för tillämpningen av lagen. Genom paragrafen klargörs vilka rättshandlingar som trots formkraven i lagen (1962:381) om allmän försäkring får företas genom elektroniska dokument av en försäkrad som deltar i försöksverksamheten. 65

5 § Ett elektroniskt dokument anses ha kommit in till den försäkrings-

Prop. 2001/02:9

kassa som den försäkrades ärende hör till när det anlänt till den del av

Riksförsäkringsverkets system för automatiserad behandling som av

försäkringskassan anvisats som mottagningsställe för elektroniska doku-

ment.

Paragrafen ersätter 10 § förvaltningslagen när det gäller elektroniska

dokument som ges in av en deltagare i försöksverksamheten. Den anvis-

ning som avses i paragrafen sker i praktiken genom programmeringen av

det använda datasystemet, som automatiskt kommer att överföra ett sig-

nerat elektroniskt dokument till det aktuella mottagningsstället.

6 § När en försäkrad lämnar en försäkran för föräldrapenning eller till-

fällig föräldrapenning genom elektroniskt dokument gäller inte kravet i

20 kap. 8 § lagen (1962:381) om allmän försäkring om att uppgifter om

faktiska förhållanden skall lämnas på heder och samvete.

Paragrafen innebär att 15 kap. 10 § brottsbalken inte blir tillämplig vid

lämnande av felaktiga uppgifter i ett elektroniskt dokument. Vid uppsåt-

ligt lämnande av felaktiga uppgifter i vinningssyfte kan dock ansvar för

bedrägeri enligt 9 kap. brottsbalken komma i fråga.

7 § Regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer, föreskriver i

vilka fall certifikat eller elektroniska signaturer skall krävas inom

försöksverksamheten.

Krav på användning av elektroniska signaturer i elektroniska dokument

certifikat vid direktåtkomst till socialförsäkringsregister m.m. kan före-

skrivas av regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer.

13.2

Förslaget till lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring

3

kap.

4

b §

Enligt denna paragraf kan försäkringskassan, efter skriftlig ansökan av den försäkrade, besluta att sjukpenning skall utges även för den i 4 § för- sta stycket 1 och 10 a § första stycket 1 angivna karensdagen. I sin nu- varande lydelse kan sådant beslut fattas endast om den försäkrade lider av sjukdom som kan antas medföra ett större antal sjukperioder med rätt till sjukpenning under en tolvmånadersperiod. I ett nytt andra stycke an- ges att ett sådant beslut även skall kunna meddelas för en givare av organ och annat biologiskt material enligt lagen (1995:831) om transplantation m.m. som till följd av ingrepp för att ta tillvara det biologiska materialet eller förberedelser för sådant ingrepp har rätt till sjukpenning. Ändringen har behandlats i avsnitt 5. Som en konsekvens av att ett nytt andra stycke införs blir det nuvarande andra och tredje stycke paragrafens tredje re- spektive fjärde stycke. Dessa stycken kommer även fortsättningsvis en- dast tillämpas på förhållanden som anges i första stycket. 8 a § Enligt första stycket i paragrafens nuvarande lydelse skall försäkrings- kassan under en pågående sjukskrivning, senast efter det att det särskilda 66 läkarutlåtandet och den särskilda försäkran som anges i 8 § kommit in Prop. 2001/02:9 och efter hörande av en försäkringsläkare, göra en bedömning av i vilken mån arbetsförmågan fortfarande är nedsatt på grund av sjukdom samt om rehabilitering eller ytterligare utredningsåtgärder är erforderliga. Av skäl som anges i avsnitt 7 föreslås denna reglering upphävd. På grund av att paragrafens tidigare första stycke upphävs har de öv- riga styckena omarbetats. Detta innebär dock ingen ändring i sak.

13.3

Förslaget till lag om ändring i lagen (2000:774) om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring

Punkten 4 i övergångsbestämmelserna Ändringen i punkten 4 är en rättelse och innebär att efterlevandepension i form av omställningspension, barnpension och särskild efterlevandepen- sion även för åren 2001 och 2002 skall beräknas enligt de tidigare be- stämmelserna i 14 kap. lagen (1962:381) om allmän försäkring i kapitlets lydelse före 2001. Detta innebär att efterlevandepensionen skall, om den avlidne var berättigad till ålderspension, beräknas till viss procent av så- dan pension beräknad enligt 12 kap. 2 § första stycket och 12 kap. 2 § andra stycket i styckets lydelse före den 1 januari 1998. Någon följsam- hetsindexering av inkomstgrundade efterlevandepensioner skall således inte göras förrän vid årsskiftet 2003/2004.

13.4

Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:1047) om sjuklön

12 § Ändringen, som innebär att andra stycket upphävs, föranleds av att inga arbetsgivare längre skall lämna uppgift till Riksförsäkringsverket om sjukdomsfall som har gett arbetstagare hos denne rätt till sjuklön. För- ändringen har närmare beskrivits i avsnitt 6. 13 § Denna lagändring behandlas i avsnitt 5. Genom ett nytt andra stycke har möjliggjorts för försäkringskassan att besluta om särskilt högriskskydd även för en arbetstagare, som är försäkrad för sjukpenning enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring, om denne som givare av organ eller annat biologiskt material enligt lagen (1995:831) om transplantation m.m. till följd av ingrepp för att ta tillvara det biologiska materialet eller förberedelser för sådant ingrepp har rätt till sjuklön. Bedömningen av om en försäkrad har rätt till sjuklön i dessa situationer görs redan idag. Någon förändring därvidlag åsyftas inte. Det nya är endast att arbetsgiva- ren kan få ersättning för utbetald sjuklön genom högriskskyddet. Som framgår av paragrafens nya tredje stycke skall sjuklön till den tillkom- mande personkretsen även utges för karensdagen. Detta framgår genom hänvisningen till 15 §. 67

14 §

Prop. 2001/02:9

Paragrafen har endast ändrats i sin hänvisning till 13 § så att den endast

blir tillämplig på de situationer som anges i 13 § första stycket.

15 § Paragrafen har ändrats för att sjuklön även skall kunna utges för karens- dagen för den i 13 § andra stycket tillkommande personkretsen. 13.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:737) om bostadsbidrag 28 § Förslaget innebär att prövning av eftergift av bostadsbidrag kan komma till stånd trots att sökanden och dennes medsökande inte har anmält änd- ringar i fråga om inkomst och andra förhållanden som föreskrivs i 24 § lagen (1993:737) om bostadsbidrag. Om de skäligen inte borde ha insett att de var skyldiga att göra en sådan anmälan, kan eftergift ändå prövas.

13.6

Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1744) om allmän pensionsavgift

3 § I paragrafen har den högsta gräns som de allmänna pensionsavgifterna skall beräknas på ändrats från 8,07 förhöjda prisbasbelopp till 8,07 in- komstbasbelopp. Under åren 19992000 har inkomstbasbeloppet lik- ställts med det förhöjda prisbasbeloppet och under år 2001 har inkomst- basbeloppet motsvarat det förhöjda prisbasbeloppet. Från och med års- skiftet 2001/2002 och år därefter skall emellertid inkomstbasbeloppet räknas om med förändringen av inkomstindexet. Eftersom den pensions- grundande inkomsten beräknas utifrån inkomstbasbeloppet måste även den allmänna pensionsavgiften beräknas utifrån inkomstbasbeloppet. Den högsta pensionsgrundande inkomst som går att tjäna in uppgår till 7,5 inkomstbasbelopp vilket före avdrag för den allmänna pensionsav- giften motsvarar 8,07 inkomstbasbelopp (se 2 kap. 2 § andra stycket lagen [1998:674] om inkomstgrundad ålderspension). Ikraftträdande och övergångsbestämmelserna Lagen träder i kraft den 1 januari 2002 och tillämpas första gången vid 2003 års taxering. Någon särskild övergångsbestämmelse för avgifts- skyldiga som har annat beskattningsår än inkomstår behövs inte eftersom inkomstbasbeloppet för år 2001 är lika med det förhöjda prisbasbeloppet för detta år. 68

13.7

Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:676) om statlig ålderspensionsavgift

4 § Den högsta gräns som den statliga ålderspensionsavgiften skall beräknas på har i paragrafen ändrats från 8,07 förhöjda prisbasbelopp till 8,07 in- komstbasbelopp. Under åren 19992000 har inkomstbasbeloppet lik- ställts med det förhöjda prisbasbeloppet och under år 2001 har inkomst- basbeloppet motsvarat det förhöjda prisbasbeloppet. Från och med års- skiftet 2001/2002 och år därefter skall emellertid inkomstbasbeloppet räknas om med förändringen av inkomstindexet. Eftersom den pensions- grundande inkomsten beräknas utifrån inkomstbasbeloppet måste även den statliga ålderspensionsavgiften beräknas utifrån inkomstbasbeloppet. Den högsta pensionsgrundande inkomst som går att tjäna in uppgår till 7,5 inkomstbasbelopp vilket före avdrag för den allmänna pensionsav- giften motsvarar 8,07 inkomstbasbelopp (se 2 kap. 2 § andra stycket lagen [1998:674] om inkomstgrundad ålderspension). 8 § Vid fördelningen av den preliminära avgiften förs den andel som beräk- nas motsvara pensionsrätt för premiepension till Riksgäldskontoret för tillfällig förvaltning. Eftersom det vid avstämningen skall göras en slutlig reglering gentemot Riksgäldskontoret (se 9 §) har det i paragrafen in- tagits att den del som efter denna avstämning återstår skall föras till För- staFjärde AP-fonderna.

9 § Paragrafen har ändrats på så sätt att det i paragrafen införts att den fram- räknade skillnaden mellan preliminärt och slutligt beräknat belopp när det gäller regleringen gentemot Riksgäldskontoret skall göras i samband med en kommande preliminär överföring. Detta innebär att det slutligt framräknade beloppet avseende statliga ålderspensionsavgifter för pre- miepensionsrätt kommer att finnas hos Riksgäldskontoret vid samma tidpunkt som gäller för de ålderspensionsavgifter som betalas enligt so- cialavgiftslagen (2000:980), dvs. i april månad det år avstämningen görs. Den framräknade skillnaden mellan preliminärt och slutligt beräknat belopp, inklusive ränta, när det gäller regleringen gentemot Första Fjärde AP-fonderna kommer alltjämt att regleras i samband med att storleken på de preliminära avgifterna för året efter avstämningsåret bestäms. Regleringen sker då i sin helhet gentemot fonderna. Närmare bestämmelser om avstämningen och regleringen finns i 5 och 6 §§ för- ordningen (1998:1512) om statliga ålderspensionsavgifter m.m. I paragrafen har vidare en följdändring gjorts på grund av att en änd- ring har gjorts i 8 kap. 1 § första stycket lagen (1998:674) om inkomst- grundad ålderspension. När det gäller regleringen mot Riksgäldskontoret har ordet avkastning ändrats till ränta som anges i avtal. Ikraftträdande och övergångsbestämmelserna Lagändringen träder i kraft den 1 januari 2002. Lagen skall tillämpas första gången på avgifter som beräknas för år 2002 och vid avstämningen Prop. 2001/02:9 69 som görs år 2002. Avstämningsförfarandet kommer således att tillämpas Prop. 2001/02:9 redan för intjänandeåret 2000.

13.8

Förslaget till lag om ändring i lagen (2000:981) om fördelning av socialavgifter

6 § I paragrafen har gränsen för när de influtna ålderspensionsavgifterna skall föras till staten ändrats från 8,07 förhöjda prisbasbelopp till 8,07 inkomstbasbelopp. Under åren 19992000 har inkomstbasbeloppet lik- ställts med det förhöjda prisbasbeloppet och under år 2001 har inkomst- basbeloppet motsvarat det förhöjda prisbasbeloppet. Från och med års- skiftet 2001/2002 och år därefter skall emellertid inkomstbasbeloppet räknas om med förändringen av inkomstindexet. Eftersom den pensions- grundande inkomsten beräknas utifrån inkomstbasbeloppet måste även gränsen för när avgifterna skall föras till staten beräknas utifrån inkomst- basbeloppet. Den högsta pensionsgrundande inkomst som går att tjäna in uppgår till 7,5 inkomstbasbelopp vilket före avdrag för den allmänna pensionsavgiften motsvarar 8,07 inkomstbasbelopp (se 2 kap. 2 § andra stycket lagen [1998:674] om inkomstgrundad ålderspension). Avgift över denna gräns ger inte någon pensionsrätt och skall därför föras till staten. 7 § I paragrafen har gränsen vid avstämningen ändrats från 8,07 förhöjda prisbasbelopp till 8,07 inkomstbasbelopp, se kommentaren till 6 §. Vidare har en rättelse gjorts i första stycket som innebär att avstämningen av de andelar som anges 6 § andra stycket skall göras mot de slutliga avgifter som avser fastställda pensionsrätter för premiepension. Ikraftträdande och övergångsbestämmelserna Lagen träder i kraft den 1 januari 2002 och skall tillämpas första gången på ålderspensionsavgifter som beräknas för år 2002. 13.9 Förslaget till lag om ändring i socialförsäkringslagen (1999:799) 5 kap. 5 § Paragrafen innehåller forumbestämmelser vad avser försäkringskassornas handläggning av ärenden. Paragrafens andra stycke har ändrats för att möjliggöra för Gotlands läns allmänna försäkringskassa att avgöra så- dana ärenden som i dag avgörs av pensionsenheten vid Stockholms läns allmänna försäkringskassas utlandskontor.

6 §

I paragrafen anges att Stockholms läns allmänna försäkringskassa skall

avgöra ärenden som avser personer som omfattas eller väljer att omfattas

av svensk lagstiftning enligt artikel 16 i förordning (EEG) nr 1408/71

dvs. anställda vid beskickningar och konsulat samt Europeiska gemen-

70

skapernas personal. På samma sätt som anges under 5 § skall Gotlands Prop. 2001/02:9 läns allmänna försäkringskassa kunna handlägga dessa ärenden såvitt gäller sådana förmåner som i dag handläggs vid pensionsenheten vid Stockholms läns allmänna försäkringskassas utlandskontor.

13.10

Förslaget till lag om ändring i socialförsäkringslagen (1999:799)

5 § Ändringen innebär i förhållande till ändringen i denna paragraf som an- ges ovan att fr.o.m. den 1 januari 2003 kommer handläggningen avse sjukersättning och aktivitetsersättning i stället för förtidspension. 6 § Ändringen innebär i förhållande till ändringen i denna paragraf som an- ges ovan att fr.o.m. den 1 januari 2003 kommer handläggningen avse sjukersättning och aktivitetsersättning i stället för förtidspension. 71

Socialdepartementet

Prop. 2001/02:9

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 13 september 2001

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden

Hjelm-Wallén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Engqvist,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 2001/02:9 Vissa socialförsäkringsfrågor. 72