Regeringens proposition

1991/92: 43

om vissa ändringar i bestämmelserna om skattetillägg, preliminär

B-skatt m. m.

Regeringen föreslår riksdagen att anta de förslag som har tagits

upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokollet den 31 oktober 1991.

På regeringens vägnar

Carl[REDACTED_EFTERNAMN]

Bo[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

De i propositionen lämnade förslagen berör främst de administrativa

sanktionsbestämmelserna och innebär bl. a. vissa uppmjukningar

och anpassningar av sanktionssystemet till skattereformen.

 Skattetillägg föreslås kunna påföras på undandragen statlig

fastighetsskatt, avkastningsskatt på pensionsmedel och särskild

löneskatt på pensionskostnader.

 Skatte- och avgiftstillägg föreslås utgå efter en lägre procentsats

när den oriktiga uppgiften är att anse som ett periodiseringsfel.

En viss utvidgning av vad som skall förstås med normalt tillgängligt

kontrollmaterial vid taxering och följaktligen medföra en lägre

uttagsprocent föreslås också.

 Den s. k. nettokvittningen, dvs. kvittningsmöjligheten mellan olika

poster inom en förvärvskälla vid beräkning av underlaget för

skattetillägg, föreslås slopad. Vidare föreslås att skattetillägg

skall kunna påföras vid oriktig uppgift om underskott i förvärvskälla

i inkomstslaget näringsverksamhet eller i inkomstslaget tjänst.

 Förseningsavgift skall kunna påföras när den skattskyldige

visserligen lämnat en självdeklaration i rätt tid men den är

så ofullständig att den uppenbart inte kan ligga till grund för

taxering. Förseningsavgift skall också kunna påföras om inte

en s. k. särskild uppgift kommit in i rätt tid.

 En ny eftergiftsgrund införs. Skattetillägg skall efterges om

det framstår som uppenbart oskäligt att ta ut skattetillägget.

Detsamma föreslås gälla för avgiftstillägg, tulltillägg

och förseningsavgift.

 Eftertaxering och efterprövning föreslås inte få ske om ett

beslut skulle framstå som uppenbart oskäligt.

 I propositionen föreslås att en strikt kontantprincip skall tillämpas

vid beskattning av inkomst av tjänst.

 Vidare tas i propositionen upp en del förslag på uppbördsområdet.

Beslutsbehörigheten föreslås få överföras mellan skattemyndigheter.

Skattemyndigheten får möjlighet att efter ansökan besluta att

en arbetsgivare vid beräkning av preliminär A-skatt inte skall

ta hänsyn till förmån av fri hemresa eller ersättning för

kostnader för hemresa med allmänna kommunikationer till den del

förmånen eller ersättningen inte överstiger vid taxeringen

avdragsgillt belopp.

 I propositionen föreslås också att uttaget av preliminär B-skatt

under uppbördsåret 1992/93 normalt skall vara 110 %

 av den slutliga skatten året före inkomståret när det gäller

såväl juridiska som fysiska personer samt att fyllnadsinbetalning

av preliminär skatt skall kunna göras t. o. m. den 18 februari

året efter inkomståret utan att kvarskatteavgift tas ut.

 Slutligen föreslås vissa mindre justeringar av uppgiftsplikten

och ändringar av skatteregisterlagen bl. a. i anledning av ändrade

materiella beskattningsregler.

 De nya reglerna avses träda i kraft den 1 januari 1992 och i huvudsak

tillämpas fr. o. m. 1992 års taxering.

/1/

1 Senaste lydelse 1991: 695.

 /2/

2 Senaste lydelse 1990: 1138.

 /1/

1 Senaste lydelse 1990: 1136.

 /2/

2 Senaste lydelse 1990: 1136.

 /3/

3 Senaste lydelse 1990: 1136.

 /4/

4 Senaste lydelse 1990: 1424.

 /5/

5 Senaste lydelse 1990: 1136.

 /11/

1 Lagen omtryckt 1990: 576.

 /11/

1 Senaste lydelse 1990: 331.

 /21/

2 Senaste lydelse 1990: 331.

 /31/

3 Senaste lydelse 1990: 331.

 /12/

1 Lagen omtryckt 1991: 98.

 /12/

1 Lagen omtryckt 1991: 97.

Senaste lydelse av lagens rubrik 1974: 771.

 /13/

1 Senaste lydelse 1990: 1421.

 /21/

2 Senaste lydelse 1990: 650.

 /14/

1 Senaste lydelse 1990: 651.

 /13/

1 Senaste lydelse 1990: 394.

 /15/

1 Lagen omtryckt 1989: 713.

 /14/

1 Senaste lydelse 1990: 1326.

 /16/

1 Lagen omtryckt 1983: 143.

 /22/

2 Senaste lydelse 1985: 155.

 /3/

3 Senaste lydelse 1984: 860.

 /4/

4 Senaste lydelse 1991: 525.

 /5/

5 Senaste lydelse 1990: 1139.

 /6/

6 Senaste lydelse 1990: 1139.

Propositionens lagförslag

1 Förslag till

Lag om ändring i taxeringslagen (1990: 324)

 Härigenom föreskrivs i fråga om taxeringslagen (1990: 324)

 dels att i 7 kap. 6 § ordet "kyrkobokförd" skall bytas ut mot

"folkbokförd",

 dels att 1 kap. 3 §, 4 kap. 16--18 §§ samt 5 kap. 1, 2, 4--6,

11 och 13 §§ skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 5 kap. 2 a §,

av följande lydelse.

1 kap.

3 §

 Begrepp som används i denna lag har samma innebörd som i

kommunalskattelagen

(1928: 370) och lagen (1947: 576) om statlig inkomstskatt.

 Med kommun likställs i denna lag landsting och annan menighet som

har beskattningsrätt.

4 kap.

16 §

 Eftertaxering får ske om den skattskyldige

/kolumn1/ 1. i självdeklaration eller på an-

/kolumn2/ 1. i självdeklaration eller på an-

nat sätt lämnat oriktig uppgift till

/kolumn2/nat sätt under förfarandet lämnat

ledning för taxeringen,

/kolumn2/oriktig uppgift till ledning för taxe-

/kolumn2/ringen,

 2. lämnat oriktig uppgift i mål om taxering eller

/kolumn1/ 3. underlåtit att lämna självde-

/kolumn2/ 3. underlåtit att lämna självde-

klaration, uppgift eller infordrad

/kolumn2/klaration, uppgift eller infordrad

upplysning trots att han är upp-

/kolumn2/upplysning trots att han är upp-

giftspliktig enligt lagen (1990: 325)

/kolumn2/giftspliktig

om självdeklaration och kontroll-

uppgifter

 och den oriktiga uppgiften eller underlåtenheten medfört att ett

taxeringsbeslut avseende den skattskyldige eller hans make, eller,

i fråga om förmögenhetsskatt, någon annan person som samtaxeras

med honom blivit felaktigt eller inte fattats.

17 §

 Eftertaxering får också ske

 1. vid rättelse av felräkning, misskrivning eller annat uppenbart

förbiseende,

 2. när kontrolluppgift som skall lämnas utan föreläggande

enligt lagen (1990: 325) om självdeklaration och kontrolluppgifter

saknats eller varit felaktig,

 3. när en ändring i ett taxeringsbeslut föranleds av beslut

som anges i 13 § andra stycket 1--5.

 Eftertaxering enligt första stycket 3 med anledning av beslut

som anges i 13 § andra stycket 1 avseende annan skattskyldig får

inte ske om beslutet skulle framstå som uppenbart oskäligt.

18 §

 Eftertaxering enligt 16 § samt 17 § första stycket 1 och 2 får

ske endast om den avser belopp av någon betydelse.

/kolumn1/ Eftertaxering får inte ske om

/kolumn2/ Eftertaxering får inte ske om be-

skattemyndigheten tidigare fattat

/kolumn2/slutet med hänsyn till omständighe-

beslut om eftertaxering avseende

/kolumn2/terna skulle framstå som uppenbart

samma fråga.

/kolumn2/oskäligt eller om skattemyndighe-

/kolumn2/ten tidigare fattat beslut om efter- taxering avseende samma

fråga.

5 kap.

1 §1

/kolumn1/ Har en skattskyldig i självdekla-

/kolumn2/ Har en skattskyldig i självdekla-

ration eller annat skriftligt medde-

/kolumn2/ration eller annat skriftligt medde-

lande, som han avgett till ledning

/kolumn2/lande, som han under förfarandet

för taxeringen, lämnat uppgift som

/kolumn2/avgett till ledning för taxeringen,

befinns oriktig, skall en särskild av-

/kolumn2/lämnat uppgift som befinns oriktig,

gift (skattetillägg) påföras ho-

/kolumn2/skall en särskild avgift (skatte-

nom. Detsamma gäller om den

/kolumn2/tillägg) påföras honom. Detsam-

skattskyldige har lämnat en sådan

/kolumn2/ma gäller om den skattskyldige har

uppgift i mål om taxering och upp-

/kolumn2/lämnat en sådan uppgift i mål om

giften inte har godtagits efter pröv-

/kolumn2/taxering och uppgiften inte har god-

ning i sak eller inte har prövats.

/kolumn2/tagits efter prövning i sak.

/kolumn1//kolumn1/ Skattetillägg enligt första stycket

/kolumn2/ Skattetillägg enligt första stycket

tas ut med tjugo procent av den

/kolumn2/tas ut med tjugo procent av den

mervärdeskatt och med fyrtio pro-

/kolumn2/mervärdeskatt och med fyrtio pro-

cent av den inkomstskatt eller för-

/kolumn2/cent av sådan skatt som avses i 1

mögenhetsskatt som, om den orik-

/kolumn2/kap. 1 § första stycket 1--4, 6 och 7

tiga uppgiften hade godtagits, inte

/kolumn2/som, om den oriktiga uppgiften

skulle ha påförts den skattskyldige

/kolumn2/hade godtagits, inte skulle ha på-

eller hans make eller, i fråga om

/kolumn2/förts den skattskyldige eller hans

förmögenhetsskatt, någon annan

/kolumn2/make eller, i fråga om förmögen-

person som samtaxeras med ho-

/kolumn2/hetsskatt, någon annan person som

nom.

/kolumn2/samtaxeras med honom, eller, vad

/kolumn2/gäller mervärdeskatt, felaktigt skul- le ha tillgodoräknats

honom. Skulle den oriktiga uppgiften, om den hade godtagits, ha

medfört

sådant under- skott i förvärvskälla i inkomstslaget näringsverksamhet

eller tjänst som inte utnyttjas taxeringsåret, skall skattetillägg

i stället beräknas på ett underlag som utgör en fjärdedel

av den minskning av underskottet som

rättelsen av den oriktiga uppgiften medfört.

/kolumn1/ Avgiftsberäkning enligt andra

/kolumn2/ Avgiftsberäkning enligt andra

stycket sker efter tjugo procent i fall /kolumn2/stycket sker efter

tjugo procent el-

då den oriktiga uppgiften har rät-

/kolumn2/ler, vad gäller mervärdeskatt, tio

tats eller hade kunnat rättas med

/kolumn2/procent av underlaget när

ledning av kontrollmaterial som

/kolumn2/ 1. den oriktiga uppgiften har rät-

normalt är tillgängligt vid taxering.

/kolumn2/tats eller hade kunnat rättas med

Sådant kontrollmaterial kan vara

/kolumn2/ledning av kontrollmaterial som

taxeringsavi, den skattskyldiges

/kolumn2/normalt är tillgängligt för skatte-

självdeklaration för det nästföregå-

/kolumn2/myndigheten och som varit tillgäng-

ende beskattningsåret eller uppgifter /kolumn2/ligt för myndigheten

före utgången

som det enligt lagen (1990: 325) om

/kolumn2/av november taxeringsåret,

självdeklaration och kontrolluppgif-

/kolumn2/ 2. den oriktiga uppgiften avser pe-

ter åligger arbetsgivare eller andra

/kolumn2/riodisering eller därmed jämställd

att utan föreläggande lämna till led-

/kolumn2/fråga.

ning för taxering avseende någon

annan. För annat kontrollmaterial

än taxeringsavi och självdeklaration för det nästföregående

beskattnings-

året gäller vad som sagts nu endast

om materialet varit tillgängligt för

skattemyndigheten före utgången

av november taxeringsåret. Som

normalt tillgängligt kontrollmateri-

al anses inte meddelande från en

annan skattemyndighet.

2 §

/kolumn1/ Om avvikelse har skett från en

/kolumn2/ Om avvikelse har skett från en

självdeklaration genom skönstax-

/kolumn2/självdeklaration genom skönstax-

ering, påförs den skattskyldige skat-

/kolumn2/ering, påförs den skattskyldige skat-

tetillägg. Tillägget beräknas på den

/kolumn2/tetillägg. Tillägget beräknas på den

skatt som till följd av skönstax-

/kolumn2/skatt som till följd av skönstax-

eringen påförs den skattskyldige ut-

/kolumn2/eringen påförs den skattskyldige ut-

över den skatt som annars skulle ha /kolumn2/över den skatt som

annars skulle ha påförts honom. Vid beräkningen

/kolumn2/påförts honom. Medför skönstax-

skall dessutom bestämmelserna i

/kolumn2/eringen att sådant underskott i

1 § andra stycket tillämpas. Till den /kolumn2/förvärvskälla

i inkomstslaget nä-

del skönstaxeringen innefattar rät-

/kolumn2/ringsverksamhet eller tjänst som

telse av oriktig uppgift från den

/kolumn2/inte utnyttjas taxeringsåret mins-

skattskyldige skall skattetillägg tas

/kolumn2/kar, skall skattetillägget i stället be-

ut enligt bestämmelserna i 1 §.

/kolumn2/räknas på ett underlag som utgör en /kolumn2/fjärdedel

av den minskning av un- derskottet som skönstaxeringen medfört.

Vid beräkningen skall dessutom bestämmelserna i 1 § andra stycket

tillämpas. Till den del skönstaxeringen innefattar rät- telse

av oriktig uppgift från den skattskyldige skall skattetillägg

tas ut enligt bestämmelserna i 1 §.

/kolumn1/ Första stycket tillämpas också

/kolumn2/ Första stycket tillämpas också

om skönstaxering har skett på

/kolumn2/om skönstaxering har skett på

grund av utebliven självdeklaration /kolumn2/grund av utebliven

självdeklaration och självdeklaration inte kommit

/kolumn2/och självdeklaration inte kommit

in trots att föreläggande sänts ut till /kolumn2/in trots att

föreläggande sänts ut till den skattskyldige. Tillägget beräk-

/kolumn2/den skattskyldige. Tillägget beräk-

nas på den skatt som till följd av

/kolumn2/nas på den skatt som till följd av

skönstaxeringen påförs den skatt-

/kolumn2/skönstaxeringen påförs den skatt-

skyldige utöver den skatt som skul-

/kolumn2/skyldige utöver den skatt som skul-

le ha påförts enligt de skriftliga

/kolumn2/le ha påförts enligt de skriftliga

uppgifter som den skattskyldige

/kolumn2/uppgifter som den skattskyldige

kan ha lämnat till ledning för taxe-

/kolumn2/kan ha lämnat till ledning för taxe-

ringen.

/kolumn2/ringen. Innefattar skönstaxeringen

/kolumn2/att ett vid tidigare taxering fastställt underskott i

förvärvskälla i in- komstslaget näringsverksamhet el- ler

tjänst utnyttjas helt eller delvis, skall skattetillägg beräknas

på ett underlag som utgör en fjärdedel av den minskning av

underskottet

som skönstaxeringen medfört. Har den skattskyldige i en skriftlig

uppgift ledning för taxeringen redovisat underskott i förvärvskälla

i inkomstslaget näringsverksamhet eller tjänst som inte utnyttjas

taxeringsåret och medför sköntaxeringen att sådant underskott

minskar, skall skattetilllägget beräknas på ett underlag som

utgör en fjärdedel av den minskning av underskottet som

skönstaxeringen

medfört. 2 a §

 Underlag för skattetillägg skall bestämmas utan hänsyn till

invändningar rörande annan fråga än den som föranlett tillägget.

4 §

/kolumn1/ Skattetillägg tas inte ut i sam-

/kolumn2/ Skattetillägg tas inte ut

band med rättelse av en felräkning

/kolumn2/ 1. vid rättelse av en felräkning

eller misskrivning som uppenbart

/kolumn2/eller misskrivning som uppenbart

framgår av självdeklarationen eller

/kolumn2/framgår av självdeklarationen eller

av ett annat skriftligt meddelande

/kolumn2/av ett annat skriftligt meddelande

från den skattskyldige. Detsamma

/kolumn2/från den skattskyldige,

gäller vid rättelse av en oriktig upp-

/kolumn2/ 2. vid rättelse av en oriktig upp-

gift i fråga om inkomst av tjänst

/kolumn2/gift i fråga om inkomst av tjänst

eller kapital, om rättelsen har gjorts /kolumn2/eller kapital,

om rättelsen har gjorts eller hade kunnat göras med led-

/kolumn2/eller hade kunnat göras med led-

ning av kontrolluppgift som skall

/kolumn2/ning av kontrolluppgift som skall

lämnas utan föreläggande enligt

/kolumn2/lämnas utan föreläggande enligt

lagen (1990: 325) om självdeklara-

/kolumn2/lagen (1990: 325) om självdeklara-

tion och kontrolluppgifter och som

/kolumn2/tion och kontrolluppgifter och som

varit tillgänglig för skattemyndig-

/kolumn2/varit tillgänglig för skattemyndig-

heten före november månads ut-

/kolumn2/heten före november månads ut-

gång taxeringsåret.

/kolumn2/gång taxeringsåret,

/kolumn1//kolumn1/ Skattetillägg tas inte heller ut i

/kolumn2/ 3. i den mån avvikelsen avser be-

den mån avvikelsen avser bedöm-

/kolumn2/dömning av ett skriftligt yrkande,

ning av ett skriftligt yrkande, såsom /kolumn2/såsom fråga om

yrkat avdrag eller

fråga om yrkat avdrag eller värde

/kolumn2/värde av naturaförmån eller till-

av naturaförmån eller tillgång, och

/kolumn2/gång, och avvikelsen inte gäller

avvikelsen inte gäller uppgift i sak.

/kolumn2/uppgift i sak,

Om den skattskyldige frivilligt har

/kolumn2/ 4. om den skattskyldige frivilligt

rättat en oriktig uppgift, skall skat-

/kolumn2/har rättat en oriktig uppgift.

tetillägg inte tas ut.

/kolumn2/ Första stycket 2 gäller inte i fråga

/kolumn2/om kontrolluppgift enligt 3 kap. 44 eller 45 § lagen om

självdeklaration och kontrolluppgifter.

5 §2

/kolumn1/ Om deklarationsskyldig inte har

/kolumn2/ Om deklarationsskyldig inte har

kommit in med självdeklaration

/kolumn2/kommit in med självdeklaration

inom föreskriven tid, skall en sär-

/kolumn2/inom föreskriven tid eller har han

skild avgift (förseningsavgift)

/kolumn2/endast lämnat en självdeklaration

påföras honom. Sådan avgift påförs /kolumn2/med så bristfälligt

innehåll att den

aktiebolag med 1 000 kronor och

/kolumn2/uppenbarligen inte är ägnad att lig-

andra skattskyldiga med 500 kro-

/kolumn2/ga till grund för taxering, skall en

nor.

/kolumn2/särskild avgift (förseningsav-

/kolumn2/gift) påföras honom. Sådan avgift påförs aktiebolag

med 1 000 kronor och andra skattskyldiga med 500 kronor. /kolumn1/

Har skattskyldig, som utan före-

/kolumn2/ Har skattskyldig, som utan före-

läggande skall lämna självdeklara-

/kolumn2/läggande skall lämna självdeklara-

tion, inte kommit in med deklara-

/kolumn2/tion, inte kommit in med deklara-

tion senast den 1 augusti under tax-

/kolumn2/tion senast den 1 augusti under tax-

eringsåret, bestäms förseningsav-

/kolumn2/eringsåret eller har han dessförin-

giften till fyra gånger det belopp

/kolumn2/nan endast kommit in med en själv-

som anges i första stycket.

/kolumn2/deklaration med så bristfälligt inne-

/kolumn2/håll att den uppenbarligen inte är ägnad att ligga till

grund för taxe- ring, bestäms förseningsavgiften till fyra

gånger det belopp som anges i första stycket.

 Förseningsavgift enligt första stycket påförs också skattskyldig

som har avgett en förenklad självdeklaration inom föreskriven

tid men som inte följt ett föreläggande att avge en allmän

självdeklaration inom den tid som föreskrivs i föreläggandet.

 Har den skattskyldige inom föreskriven tid lämnat en

deklarationshandling,

som inte är behörigen undertecknad, tas förseningsavgift ut

endast om handlingen inte undertecknas inom den tid som föreskrivs

i ett föreläggande. I sådant fall beräknas avgiften enligt

första stycket.

/kolumn1/ Vad som sägs om deklarations-

/kolumn2/ Vad som sägs om deklarations-

skyldig och skattskyldig i första och /kolumn2/skyldig och

skattskyldig

i första och andra styckena gäller också för han-

/kolumn2/andra styckena gäller också för den

delsbolag, rederi för registrerings-

/kolumn2/som utan att vara deklarationsskyl-

pliktigt fartyg och sådant dödsbo

/kolumn2/dig är skyldig att lämna uppgift en-

som vid inkomst- och förmögen-

/kolumn2/ligt 2 kap. 25 § lagen (1990: 325)

hetstaxering skall anses som han-

/kolumn2/om självdeklaration och kontroll-

delsbolag, om bolaget, rederiet eller

/kolumn2/uppgifter eller särskild uppgift en-

dödsboet inte har lämnat uppgifter

/kolumn2/ligt 2 kap. 26 § samma lag. Vad

som avses i 2 kap. 19 § lagen

/kolumn2/som sägs om deklaration gäller då

(1990: 325) om självdeklaration

/kolumn2/sådan uppgift eller särskild uppgift.

och kontrolluppgifter inom före-

skriven tid.

6 §

/kolumn1/ Särskild avgift skall efterges helt,

/kolumn2/ Särskild avgift skall efterges helt,

om felaktigheten eller underlåten-

/kolumn2/om felaktigheten eller underlåten-

heten kan antas ha ett sådant sam-

/kolumn2/heten kan antas ha ett sådant sam-

band med den skattskyldiges ålder,

/kolumn2/band med den skattskyldiges ålder,

sjukdom, bristande erfarenhet eller

/kolumn2/sjukdom, bristande erfarenhet eller

liknande förhållande att den fram-

/kolumn2/liknande förhållande att den fram-

står som ursäktlig. Detsamma gäl-

/kolumn2/står som ursäktlig. Detsamma gäl-

ler om felaktigheten eller underlå-

/kolumn2/ler om felaktigheten eller underlå-

tenheten framstår som ursäktlig

/kolumn2/tenheten framstår som ursäktlig

med hänsyn till uppgiftens beskaf-

/kolumn2/med hänsyn till uppgiftens beskaf-

fenhet eller annan särskild omstän-

/kolumn2/fenhet eller annan särskild omstän-

dighet.

/kolumn2/dighet eller om det framstår som

/kolumn2/uppenbart oskäligt att ta ut den sär- skilda avgiften.

 Skattetillägg får efterges helt när det belopp som kunde ha

undandragits genom felaktigheten eller underlåtenheten är ringa.

11 §

/kolumn1/ Ändras ett taxeringsbeslut skall

/kolumn2/ Ändras ett taxeringsbeslut i en

skattemyndigheten vidta den änd-

/kolumn2/fråga som föranlett skattetillägg

ring av beslut om skattetillägg som

/kolumn2/skall skattemyndigheten vidta den

föranleds av taxeringsbeslutet.

/kolumn2/ändring av beslutet om skattetillägg

/kolumn2/som föranleds av taxeringsbeslutet.

13 §

 Särskild avgift påförs som slutlig eller tillkommande skatt

enligt uppbördslagen (1953: 272). Skattetillägg som inte uppgår

till 100 kronor, påförs inte. Särskild avgift tillfaller staten.

/kolumn1/ Skall någon vid taxering till stat-

/kolumn2/ Skall någon vid taxering till stat-

lig inkomstskatt påföras skattetill-

/kolumn2/lig inkomstskatt på förvärvsinkomst

lägg, som skall beräknas efter såväl

/kolumn2/påföras skattetillägg på undandra-

fyrtio som tjugo procent uträknas

/kolumn2/gen skatt efter skilda procentsatser

först skatten på summan av de un-

/kolumn2/uträknas först skatten på summan

danhållna beloppen. Skatten förde-

/kolumn2/av de undanhållna beloppen. Skat-

las sedan vid tillämpningen av de

/kolumn2/ten fördelas sedan vid tillämpning-

skilda procentsatserna efter den

/kolumn2/en av de skilda procentsatserna ef-

kvotdel som vart och ett av de un-

/kolumn2/ter den kvotdel som vart och ett av

danhållna beloppen utgör av de

/kolumn2/de undanhållna beloppen utgör av

sammanlagda undanhållna belop-

/kolumn2/de sammanlagda undanhållna be-

pen.

/kolumn2/loppen.

/kolumn1//kolumn1/ Bestämmelserna i andra stycket

/kolumn2/ Bestämmelserna i andra stycket

tillämpas också när någon i annat

/kolumn2/tillämpas också när någon skall på-

fall än som avses där skall påföras

/kolumn2/föras skattetillägg efter skilda pro-

skattetillägg efter skilda procentsat-

/kolumn2/centsatser på undandragen skatt i

ser.

/kolumn2/annat fall än som avses i andra styc-

/kolumn2/ket. Vid beräkning av skattetillägg på minskning av

underskott i förvärvskälla skall underlaget vid tillämpning

av de skilda procent- satserna fördelas efter den kvotdel som vart

och ett av de undanhållna beloppen utgör av de sammanlagda undanhållna

beloppen. Skall skattetillägg påföras efter skilda procentsatser

och beräknas på såväl undandragen skatt som minskning av underskott

i förvärvs- källa görs beräkningen med till- lämpning

av andra och tredje styckena på de båda underlagen var för sig.

--

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992. Såvitt avser andra

bestämmelser än 4 kap. 18 § andra stycket och 5 kap. 6 § första

stycket tillämpas lagen första gången vid 1992 års taxering.

2 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1990: 325) om självdeklaration och

kontrolluppgifter

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1990: 325) om självdeklaration

och kontrolluppgifter

 dels att i 2 kap. 28 § ordet "landstingskommun" skall bytas ut mot

"landsting",

 dels att 2 kap. 20, 23, 25 och 26 §§, 3 kap. 60 § samt 4 kap.

8 § skall ha följande lydelse.

2 kap.

20 §1

 Utländskt skadeförsäkringsföretag som drivit försäkringsrörelse

i Sverige, skall i stället för vad som anges i 19 § i

självdeklarationen

lämna uppgift om premieinkomsten i Sverige.

 Den som enligt 2 § 7 mom. lagen (1947: 576) om statlig inkomstskatt

skall schablonbeskattas för intäkt av fastighet skall, såvitt

gäller fastighetsinnehavet, i stället för vad som anges i 19

 § i självdeklarationen lämna uppgift om de intäkter och omkostnader

som anges i förstnämnda lagrum.

23 §2

 Den som har inkomst av näringsverksamhet och som för beskattningsåret

enligt lagen (1967: 531) om tryggande av pensionsutfästelse m. m.

i sin balansräkning redovisar pensionsskuld under rubriken Avsatt

till pensioner, skall i självdeklarationen redovisa vad som avser

sådana pensionsåtaganden för vilkas tryggande avdragsrätt föreligger

enligt punkt 20 d jämfört med punkt 20 e av anvisningarna till

23 § kommunalskattelagen (1928: 370). Sådan redovisning skall avse

förhållandena vid såväl beskattningsårets ingång som dess utgång.

 Den som enligt punkt 20 a eller punkt 20 b av anvisningarna till

23 § kommunalskattelagen gjort avdrag för medel som avsatts till

pensionsstiftelse eller personalstiftelse skall lämna uppgift om

namn och organisationsnummer på stiftelsen.

25 §3

/kolumn1/ Handelsbolag och rederi för re-

/kolumn2/ Handelsbolag och rederi för re-

gistreringspliktigt fartyg skall varje

/kolumn2/gistreringspliktigt fartyg skall varje

år till ledning för delägares taxering /kolumn2/år till ledning

för delägares taxering lämna uppgifter som avses i 19 §

/kolumn2/lämna uppgifter som avses i 19 §

samt för varje delägare uppgifter

/kolumn2/samt för varje delägare uppgifter

om hans andel av bolagets eller re-

/kolumn2/om hans andel av bolagets eller re-

deriets inkomst och värdet av hans

/kolumn2/deriets inkomst av varje förvärvs-

andel eller lott i bolaget eller rederi-

/kolumn2/källa och värdet av hans andel eller

et.

/kolumn2/lott i bolaget eller rederiet. Uppgift

/kolumn2/skall också lämnas om delägares andel av skatteunderlag

enligt 3 § lagen (1990: 661) om avkastnings- skatt på pensionsmedel

och 2 § lagen (1991: 687) om särskild löne- skatt på

pensionskostnader.

 Uppgifterna skall lämnas enligt bestämmelserna för allmän

självdeklaration och på det sätt som anges i 28 och 29 §§.

 Bestämmelserna i första och andra styckena gäller i tillämpliga

delar även sådant dödsbo som vid inkomst- och förmögenhetstaxering

skall anses som handelsbolag.

 Bestämmelserna i 32 § om anstånd gäller i tillämpliga delar

för uppgiftsskyldighet enligt denna paragraf.

26 §

/kolumn1/ Stiftelser eller föreningar, som är

/kolumn2/ Stiftelse eller förening, som är

helt eller delvis frikallade från

/kolumn2/helt eller delvis frikallad från skatt-

skattskyldighet, skall i fall som an-

/kolumn2/skyldighet, skall i fall som anges ne-

ges nedan lämna särskild uppgift

/kolumn2/dan lämna särskild uppgift om in-

om inkomst och förmögenhet, som

/kolumn2/komst och förmögenhet, som inte

inte uppgetts till beskattning i själv-

/kolumn2/skall tas upp till beskattning.

deklarationen.

/kolumn1/ Uppgiftsskyldighet har

/kolumn2/ Uppgiftsskyldighet har

/kolumn1//kolumn1/ 1. pensionsstiftelser som avses i

/kolumn2/ lagen (1967: 531) om tryggande av

/kolumn2/

pensionsutfästelse m. m.,

/kolumn1/ 2. personalstiftelser som avses i

/kolumn2/ 1. personalstiftelse som avses i

lagen om tryggande av pensionsut-

/kolumn2/lagen (1967: 531) om tryggande av

fästelse m. m. med ändamål uteslu-

/kolumn2/pensionsutfästelse m. m. med ända-

tande att lämna understöd vid ar-

/kolumn2/mål uteslutande att lämna under-

betslöshet, sjukdom eller olycksfall,

/kolumn2/stöd vid arbetslöshet, sjukdom eller /kolumn2/olycksfall

samt stiftelse som bildats enligt avtal mellan organisationer av

arbetsgivare och arbetstagare med ändamål som anges i 7 § 4 mom.

lagen (1947: 576) om statlig inkomstskatt, /kolumn1/ 3. stiftelser

som har till huvud-

/kolumn2/ 2. stiftelse som har till huvudsak-

sakligt ändamål att under samver-

/kolumn2/ligt ändamål att under samverkan

kan med militär eller annan myn-

/kolumn2/med militär eller annan myndighet

dighet stärka rikets försvar,

/kolumn2/stärka rikets försvar,

/kolumn1//kolumn1/ 4. stiftelse som har till huvudsak-

/kolumn2/ 3. stiftelse som har till huvudsak-

ligt ändamål att, utan begränsning

/kolumn2/ligt ändamål att, utan begränsning

till en viss familj, vissa familjer el-

/kolumn2/till en viss familj, vissa familjer el-

ler bestämda personer, främja vård

/kolumn2/ler bestämda personer, främja vård

och uppfostran av barn eller lämna

/kolumn2/och uppfostran av barn eller lämna

understöd till undervisning eller ut-

/kolumn2/understöd till undervisning eller ut-

bildning eller utöva hjälpverksam-

/kolumn2/bildning eller utöva hjälpverksam-

het bland behövande eller främja

/kolumn2/het bland behövande eller främja

vetenskaplig forskning,

/kolumn2/vetenskaplig forskning eller nor-

/kolumn2/diskt samarbete, /kolumn1/ 5. föreningar som avses i 7 § 5

/kolumn2/ 4. förening som avses i 7 § 5

mom. lagen (1947: 576) om statlig

/kolumn2/mom. lagen om statlig inkomst-

inkomstskatt, samt

/kolumn2/skatt.

 6. föreningar och stiftelser, som avses i 7 § 5 mom. nionde stycket

och 6 mom. sjätte stycket lagen om statlig inkomstskatt.

 Särskild uppgift lämnas på blankett enligt fastställt formulär.

Blanketten eller bilaga till denna skall ta upp inkomster och utgifter

under räkenskapsår som gått till ända närmast före taxeringsåret,

samt tillgångar och skulder vid räkenskapsårets början och

slut. Vidare skall upplysning lämnas om de omständigheter som

anses motivera frikallelse från skattskyldighet.

 Särskild uppgift lämnas varje år senast den 31 mars i den ordning

som anges i 29 § i fråga om självdeklaration, om inte

skattemyndigheten

efter framställning medger befrielse för viss tid från nämnda

skyldighet. Sådant medgivande får återkallas.

 Stiftelse eller förening som är skyldig att lämna självdeklaration

skall foga den särskilda uppgiften till deklarationen.

 Stiftelsen eller föreningen skall efter föreläggande av

skattemyndigheten

meddela de ytterligare upplysningar som kan behövas för att bedöma

stiftelsens eller föreningens skattskyldighet.

3 kap.

60 §4

/kolumn1/ Vid en kontrolluppgift som läm-

/kolumn2/ Vid en kontrolluppgift som läm-

nas enligt 4, 13, 14, 22 eller 27 §

/kolumn2/nas enligt 4, 13, 14, 22 eller 27 §

skall fogas särskild uppgift

/kolumn2/skall fogas särskild uppgift

(sammandrag av kontrolluppgif-

/kolumn2/(sammandrag av kontrolluppgif-

ter). I sådant sammandrag skall an-

/kolumn2/ter). I sådant sammandrag skall an-

ges namn, postadress och person-

/kolumn2/ges namn, postadress och person-

nummer eller organisationsnum-

/kolumn2/nummer eller organisationsnum-

mer för den uppgiftsskyldige, anta-

/kolumn2/mer för den uppgiftsskyldige, anta-

let lämnade kontrolluppgifter samt

/kolumn2/let lämnade kontrolluppgifter samt

det sammanlagda beloppet av de

/kolumn2/det sammanlagda beloppet av de

skatteavdrag som har verkställts för /kolumn2/skatteavdrag som

har verkställts för preliminär A-skatt under året före

/kolumn2/preliminär A-skatt under året före

taxeringsåret. Om den uppgiftsskyl-

/kolumn2/taxeringsåret. Om den uppgiftsskyl-

dige har tilldelats särskilt redovis-

/kolumn2/dige har tilldelats särskilt redovis-

ningsnummer enligt 53 § 1 mom.

/kolumn2/ningsnummer enligt 53 § 1 mom.

uppbördslagen (1953: 272), skall

/kolumn2/uppbördslagen (1953: 272), skall

detta anges i stället för personnum-

/kolumn2/detta, i annat sammandrag än så-

mer eller organisationsnummer.

/kolumn2/dant som avser kontrolluppgift om

Om den uppgiftsskyldige har gjort

/kolumn2/ränta, utdelning eller betalning till

avdrag för en arbetstagares kostna-

/kolumn2/eller från utlandet, anges i stället för der enligt

2 kap. 4 § första stycket 6

/kolumn2/personnummer eller organisations-

lagen (1981: 691) om socialavgifter,

/kolumn2/nummer. Om den uppgiftsskyldige

skall denna kostnad också anges i

/kolumn2/har gjort avdrag för en arbetstaga-

sammandraget. I sammandraget

/kolumn2/res kostnader enligt 2 kap. 4 § för-

skall också anges det sammanlagda

/kolumn2/sta stycket 6 lagen (1981: 691) om

beloppet av semestermedel som har /kolumn2/socialavgifter, skall denna

kostnad

betalts in till en semesterkassa och

/kolumn2/också anges i sammandraget. I

som den uppgiftsskyldige inte skall

/kolumn2/sammandraget skall också anges

redovisa i någon kontrolluppgift

/kolumn2/det sammanlagda beloppet av se-

samt det sammanlagda skatteun-

/kolumn2/mestermedel som har betalts in till

derlag för särskild löneskatt som

/kolumn2/en semesterkassa och som den upp-

har redovisats enligt lagen

/kolumn2/giftsskyldige inte skall redovisa i

(1984: 668) om uppbörd av social-

/kolumn2/någon kontrolluppgift samt det

avgifter från arbetsgivare.

/kolumn2/sammanlagda skatteunderlag för

/kolumn2/särskild löneskatt som har redovi- sats enligt lagen

(1984: 668) om uppbörd av socialavgifter från ar- betsgivare.

 Redovisning av konto som avses i 57 § andra stycket tredje meningen

skall lämnas i särskild uppgiftshandling för varje konto.

4 kap.

8 §5

/kolumn1/ Till böter eller fängelse i högst

/kolumn2/ Till böter eller fängelse i högst

sex månader skall den dömas som

/kolumn2/sex månader skall den dömas som

uppsåtligen eller av grov oaktsam-

/kolumn2/uppsåtligen eller av grov oaktsam-

het underlåter att fullgöra skyldig-

/kolumn2/het underlåter att fullgöra skyldig-

het beträffande

/kolumn2/het beträffande kontrolluppgift

 1. uppgifter enligt 2 kap. 25 § eller

/kolumn2/som skall lämnas utan föreläggande 2. kontrolluppgift

som skall läm-

/kolumn2/av skattemyndighet.

nas utan föreläggande av skatte-

myndighet.

 I ringa fall skall inte dömas till ansvar enligt första stycket.

 Ansvar enligt första stycket inträder inte, om gärningen är

belagd med straff enligt skattebrottslagen (1971: 69).

--

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992.

3 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1991: 315) om ändring i lagen (1990:

325) om självdeklaration och kontrolluppgifter

 Härigenom föreskrivs att 4 kap. 9 § lagen (1990: 325) om

självdeklaration

och kontrolluppgifter i paragrafens lydelse enligt lagen (1991: 315)

om ändring i nämnda lag skall ha följande lydelse.

4 kap.

9 §

 Till penningböter skall den dömas som inte fullgör skyldighet

 1. att lämna handlingar och uppgifter enligt 2 kap. 22 eller 30 §,

 2. att utan föreläggande lämna särskild uppgift som avses

i 2 kap. 26 § rörande inkomst och förmögenhet och som inte

uppgetts till beskattning i självdeklarationen,

/kolumn1/ 3. att enligt 3 kap. 28 och 29 §§,

/kolumn2/ 2. att enligt 3 kap. 28 och 29 §§,

30 § andra stycket samt 31 § lämna

/kolumn2/30 § andra stycket samt 31 § lämna

särskilda uppgifter eller kontroll-

/kolumn2/särskilda uppgifter eller kontroll-

uppgifter om utdelningar och rän-

/kolumn2/uppgifter om utdelningar och rän-

tor,

/kolumn2/tor,

/kolumn1//kolumn1/ 4. att utan föreläggande enligt 3

/kolumn2/ 3. att utan föreläggande enligt 3

kap. 44--46 eller 48 § lämna kon-

/kolumn2/kap. 44--46 eller 48 § lämna kon-

trolluppgifter från bostadsförening

/kolumn2/trolluppgifter från bostadsförening

eller bostadsaktiebolag eller sådan

/kolumn2/eller bostadsaktiebolag eller sådan

juridisk person som förvaltar sam-

/kolumn2/juridisk person som förvaltar sam-

fällighet,

/kolumn2/fällighet,

/kolumn1//kolumn1/ 5. att enligt 3 kap. 63 § lämna

/kolumn2/ 4. att enligt 3 kap. 63 § lämna

kontrolluppgift till ledning vid be-

/kolumn2/kontrolluppgift till ledning vid be-

skattning utomlands.

/kolumn2/skattning utomlands.

 I ringa fall skall inte dömas till ansvar enligt första stycket.

 Ansvar enligt första stycket inträder inte, om gärningen är

belagd med straff enligt skattebrottslagen (1971: 69).

--

4 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1968: 430) om mervärdeskatt

 Härigenom föreskrivs att 38, 64 a, 64 f och 64 h §§ lagen (1968:

430) om mervärdeskatt1 skall ha följande lydelse.

38 §

 Efterbeskattning får ske om den skattskyldige

/kolumn1/ 1. i deklaration eller på annat sätt /kolumn2/ 1. i

deklaration eller på annat sätt lämnat oriktig uppgift till ledning

/kolumn2/under förfarandet lämnat oriktig

för beskattningen,

/kolumn2/uppgift till ledning för beskattning-

/kolumn2/en,

 2. lämnat oriktig uppgift i mål om skatt eller

 3. underlåtit att lämna deklaration eller infordrad uppgift

 och den oriktiga uppgiften eller underlåtenheten medfört att ett

beskattningsbeslut blivit felaktigt eller inte fattats.

 Efterbeskattning får också ske

 1. vid rättelse av felräkning, misskrivning eller annat uppenbart

förbiseende,

 2. när en ändring föranleds av beslut som anges i 35 § andra

stycket.

 Efterbeskattning som avser annat än omprövning enligt andra stycket

2 får ske endast om den avser belopp av någon betydelse.

Efterbeskattning

får inte ske om beslutet med hänsyn till omständigheterna skulle

framstå som uppenbart oskäligt eller om skattemyndigheten tidigare

fattat beslut om efterbeskattning avseende samma fråga.

64 a §

/kolumn1/ Har en skattskyldig i deklaration

/kolumn2/ Har en skattskyldig i deklaration

eller annat skriftligt meddelande,

/kolumn2/eller annat skriftligt meddelande,

som han avgett till ledning för be-

/kolumn2/som han under förfarandet avgett

skattningen, lämnat uppgift som

/kolumn2/till ledning för beskattningen, läm-

befinns oriktig, skall en särskild av-

/kolumn2/nat uppgift som befinns oriktig,

gift (skattetillägg) påföras ho-

/kolumn2/skall en särskild avgift (skatte-

nom med tjugo procent av det skat-

/kolumn2/tillägg) påföras honom med tjugo tebelopp, som ej skulle

ha påförts

/kolumn2/procent av det skattebelopp, som ej

eller som felaktigt skulle ha tillgo-

/kolumn2/skulle ha påförts eller som felaktigt

doräknats honom om den oriktiga

/kolumn2/skulle ha tillgodoräknats honom

uppgiften godtagits. Detsamma gäl-

/kolumn2/om den oriktiga uppgiften godta-

ler om den skattskyldige har lämnat /kolumn2/gits. Detsamma gäller om

den

en sådan uppgift i mål om skatt och /kolumn2/skattskyldige har

lämnat en sådan

uppgiften inte har godtagits efter

/kolumn2/uppgift i mål om skatt och uppgif-

prövning i sak eller inte har prövats.

/kolumn2/ten inte har godtagits efter pröv-

/kolumn2/ning i sak. Avgiftsberäkning enligt första stycket

sker efter tio procent när den oriktiga uppgiften avser periodise-

ring eller därmed jämställd fråga. /kolumn1/ Har deklaration

lämnats men av-

/kolumn2/ Har deklaration lämnats men av-

vikelse skett från denna med stöd

/kolumn2/vikelse skett från denna med stöd

av 30 § andra stycket, påförs den

/kolumn2/av 30 § andra stycket, påförs den

skattskyldige skattetillägg med tju-

/kolumn2/skattskyldige skattetillägg med tju-

go procent av den skatt som till

/kolumn2/go procent av den skatt som till

följd av uppskattning påförs den

/kolumn2/följd av uppskattning påförs den

skattskyldige utöver vad som an-

/kolumn2/skattskyldige utöver vad som an-

nars skulle ha påförts eller ej tillgo-

/kolumn2/nars skulle ha påförts eller ej tillgo-

doräknats honom. Till den del upp-

/kolumn2/doräknats honom. Till den del upp-

skattningen innefattar rättelse av

/kolumn2/skattningen innefattar rättelse av

oriktig uppgift från den skattskyldi-

/kolumn2/oriktig uppgift från den skattskyldi-

ge skall dock skattetillägg utgå en-

/kolumn2/ge skall dock skattetillägg utgå en-

ligt första stycket.

/kolumn2/ligt första eller andra stycket.

/kolumn1//kolumn1/ Har uppskattning skett med stöd

/kolumn2/ Har uppskattning skett med stöd

av 30 § andra stycket på grund av

/kolumn2/av 30 § andra stycket på grund av

utebliven deklaration, påförs den

/kolumn2/utebliven deklaration, påförs den

skattskyldige skattetillägg med tju-

/kolumn2/skattskyldige skattetillägg med tju-

go procent av den skatt som påförs

/kolumn2/go procent av den skatt som påförs

honom till följd av uppskattningen

/kolumn2/honom till följd av uppskattningen

utöver den skatt som skulle ha på-

/kolumn2/utöver den skatt som skulle ha på-

förts enligt de skriftliga uppgifter

/kolumn2/förts enligt de skriftliga uppgifter

han kan ha lämnat till ledning för

/kolumn2/han kan ha lämnat till ledning för

beskattningen. Till den del upp-

/kolumn2/beskattningen. Till den del upp-

skattningen innefattar rättelse av

/kolumn2/skattningen innefattar rättelse av

oriktig uppgift från den skattskyldi-

/kolumn2/oriktig uppgift från den skattskyldi-

ge skall dock skattetillägg utgå en-

/kolumn2/ge skall dock skattetillägg utgå en-

ligt första stycket.

/kolumn2/ligt första eller andra stycket.

/kolumn2/ Underlag för skattetillägg skall bestämmas utan hänsyn

till invänd- ningar rörande annan fråga än den som föranlett

tillägget.

64 f §

/kolumn1/ Särskild avgift får helt eftergivas,

/kolumn2/ Särskild avgift får helt eftergivas,

om felaktigheten eller underlåten-

/kolumn2/om felaktigheten eller underlåten-

heten kan antagas ha sådant sam-

/kolumn2/heten kan antagas ha sådant sam-

band med den skattskyldiges ålder,

/kolumn2/band med den skattskyldiges ålder,

sjukdom, bristande erfarenhet eller

/kolumn2/sjukdom, bristande erfarenhet eller

därmed jämförligt förhållande att

/kolumn2/därmed jämförligt förhållande att

den kan anses ursäktlig. Detsamma

/kolumn2/den kan anses ursäktlig. Detsamma

gäller om felaktigheten eller under-

/kolumn2/gäller om felaktigheten eller under-

låtenheten framstår som ursäktlig

/kolumn2/låtenheten framstår som ursäktlig

med hänsyn till den oriktiga uppgif-

/kolumn2/med hänsyn till den oriktiga uppgif-

tens beskaffenhet eller annan sär-

/kolumn2/tens beskaffenhet eller annan sär-

skild omständighet, som rör annat

/kolumn2/skild omständighet eller om det

än vad som sägs i första meningen.

/kolumn2/framstår som uppenbart oskäligt att

/kolumn2/ta ut den särskilda avgiften.

 Avser skattetillägg oriktig uppgift som beror på felräkning,

misskrivning eller annat uppenbart förbiseende i ej avslutad

bokföring,

får tillägget helt eftergivas, om det framstår som uppenbart obilligt

att påföra tillägget.

 Skattetillägget får helt eftergivas även i det fall då det

belopp som kunde ha undandragits genom felaktigheten eller

underlåtenheten

är att anse som ringa.

 Särskild avgift får icke påföras sedan skattskyldig har avlidit.

64 h §

 Bestämmelserna om eftergift skall beaktas även om yrkande härom

ej har framställts, i den mån det föranleds av vad som förekommit

i ärendet eller målet om särskild avgift.

/kolumn1/ Ändras ett beskattningsbeslut

/kolumn2/ Ändras ett beskattningsbeslut i

skall skattemyndigheten vidta den

/kolumn2/en fråga som föranlett skattetillägg

ändring av beslut om skattetillägg

/kolumn2/skall skattemyndigheten vidta den

som föranleds av beskattningsbe-

/kolumn2/ändring av beslutet om skattetillägg

slutet.

/kolumn2/som föranleds av beskattningsbe-

/kolumn2/slutet.

--

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992. Utom såvitt avser

64 f § skall dock äldre bestämmelser fortfarande gälla i fråga

om mervärdeskatt som skolat redovisas före ikraftträdandet.

5 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1984: 151) om punktskatter och

prisregleringsavgifter

 Härigenom föreskrivs att 4 kap. 7 § och 7 kap. 1, 6 och 8 §§

lagen (1984: 151) om punktskatter och prisregleringsavgifter skall

ha följande lydelse.

4 kap.

7 §1

 Efterbeskattning får ske om den skattskyldige

/kolumn1/ 1. i deklaration eller på annat sätt /kolumn2/ 1. i

deklaration eller på annat sätt lämnat oriktig uppgift till ledning

/kolumn2/under förfarandet lämnat oriktig

för beskattningen,

/kolumn2/uppgift till ledning för beslut röran-

/kolumn2/de beskattningen,

 2. lämnat oriktig uppgift i mål om skatt,

 3. underlåtit att lämna deklaration eller infordrad uppgift, eller,

 4. underlåtit att tillhandahålla begärt varuprov,

 och den oriktiga uppgiften eller underlåtenheten medfört att ett

beskattningsbeslut blivit felaktigt eller inte fattats.

 Efterbeskattning får också ske

 1. vid rättelse av felräkning, misskrivning eller annat uppenbart

förbiseende,

 2. när en ändring föranleds av beslut som anges i 5 § andra

stycket.

7 kap.

1 §2

/kolumn1/ Har den skattskyldige i deklara-

/kolumn2/ Har den skattskyldige i deklara-

tion eller annat skriftligt meddelan-

/kolumn2/tion eller annat skriftligt meddelan-

de som han avgett till ledning för

/kolumn2/de som han under förfarandet av-

beskattningen, lämnat uppgift som

/kolumn2/gett till ledning för beslut rörande

befinns oriktig, skall en särskild av-

/kolumn2/beskattningen, lämnat uppgift som

gift (skattetillägg) påföras ho-

/kolumn2/befinns oriktig, skall en särskild av-

nom. Skattetillägget är tjugo pro-

/kolumn2/gift (skattetillägg) påföras ho-

cent av det skattebelopp som inte

/kolumn2/nom. Skattetillägget är tjugo pro-

skulle ha påförts om den oriktiga

/kolumn2/cent av det skattebelopp som inte

uppgiften hade godtagits. Detsam-

/kolumn2/skulle ha påförts om den oriktiga

ma gäller om den skattskyldige har

/kolumn2/uppgiften hade godtagits. Detsam-

lämnat en sådan uppgift i mål om

/kolumn2/ma gäller om den skattskyldige har

skatt och uppgiften inte har godta-

/kolumn2/lämnat en sådan uppgift i mål om

gits efter prövning i sak eller inte

/kolumn2/skatt och uppgiften inte har godta-

har prövats.

/kolumn2/gits efter prövning i sak.

/kolumn2/ Avgiftsberäkning enligt första stycket sker efter tio

procent när den oriktiga uppgiften avser periodise- ring eller

därmed jämställd fråga. /kolumn1/ Har avvikelse från deklaration

/kolumn2/ Har avvikelse från deklaration

skett med stöd av 4 kap. 13 §, på-

/kolumn2/skett med stöd av 4 kap. 13 §, på-

förs den skattskyldige skattetillägg.

/kolumn2/förs den skattskyldige skattetillägg.

Skattetillägget är tjugo procent av

/kolumn2/ Skattetillägget är tjugo procent

den skatt som till följd av uppskatt-

/kolumn2/av den skatt som till följd av upp-

ningen påförs den skattskyldige ut-

/kolumn2/skattningen påförs den skattskyldi-

över vad som annars skulle ha på-

/kolumn2/ge utöver vad som annars skulle ha

förts honom. Till den del uppskatt-

/kolumn2/påförts honom. Till den del upp-

ningen innefattar rättelse av en

/kolumn2/skattningen innefattar rättelse av

oriktig uppgift från den skattskyldi-

/kolumn2/en oriktig uppgift från den skatt-

ge påförs dock skattetillägg enligt

/kolumn2/skyldige påförs dock skattetillägg

första stycket.

/kolumn2/enligt första eller andra stycket.

/kolumn1//kolumn1/ Har den skattskyldige inte läm-

/kolumn2/ Har den skattskyldige inte läm-

nat deklaration och har skatt beslu-

/kolumn2/nat deklaration och har skatt beslu-

tats genom uppskattning enligt 4

/kolumn2/tats genom uppskattning enligt 4

kap. 13 §, påförs den skattskyldige

/kolumn2/kap. 13 §, påförs den skattskyldige

skattetillägg. Skattetillägget är tjugo /kolumn2/skattetillägg.

Skattetillägget är tjugo procent av den skatt som till följd

/kolumn2/procent av den skatt som till följd

av uppskattningen påförs den skatt-

/kolumn2/av uppskattningen påförs den skatt-

skyldige utöver den skatt som skul-

/kolumn2/skyldige utöver den skatt som skul-

le ha påförts enligt de skriftliga

/kolumn2/le ha påförts enligt de skriftliga

uppgifter han kan ha lämnat till

/kolumn2/uppgifter han kan ha lämnat till

ledning för beskattningen. Till den

/kolumn2/ledning för beskattningen. Till den

del uppskattningen innefattar rät-

/kolumn2/del uppskattningen innefattar rät-

telse av en oriktig uppgift från den

/kolumn2/telse av en oriktig uppgift från den

skattskyldige påförs dock skattetill-

/kolumn2/skattskyldige påförs dock skattetill-

lägget enligt första stycket.

/kolumn2/lägget enligt första eller andra styc-

/kolumn2/ket. Underlag för skattetillägg skall bestämmas

utan hänsyn till invänd- ningar rörande annan fråga än den

som föranlett tillägget.

6 §

/kolumn1/ Skattetillägg och förseningsavgift

/kolumn2/ Skattetillägg och förseningsavgift

får helt efterges om felaktigheten el-

/kolumn2/får helt efterges om felaktigheten el-

ler underlåtenheten kan antas ha ett /kolumn2/ler underlåtenheten

kan antas ha ett sådant samband med den skattskyl-

/kolumn2/sådant samband med den skattskyl-

diges ålder, sjukdom, bristande er-

/kolumn2/diges ålder, sjukdom, bristande er-

farenhet eller därmed jämförligt

/kolumn2/farenhet eller därmed jämförligt

förhållande att den kan anses ur-

/kolumn2/förhållande att den kan anses ur-

säktlig. Detsamma gäller om felak-

/kolumn2/säktlig. Detsamma gäller om felak-

tigheten eller underlåtenheten

/kolumn2/tigheten eller underlåtenheten

framstår som ursäktlig med hänsyn

/kolumn2/framstår som ursäktlig med hänsyn

till den oriktiga uppgiftens beskaf-

/kolumn2/till den oriktiga uppgiftens beskaf-

fenhet eller annan särskild omstän-

/kolumn2/fenhet eller annan särskild omstän-

dighet som rör annat än vad som

/kolumn2/dighet eller om det framstår som

sägs i första meningen.

/kolumn2/uppenbart oskäligt att ta ut tillägget

/kolumn2/eller avgiften.

 Skattetillägg får helt efterges även när det belopp som kunde

ha undandragits genom felaktigheten eller underlåtenheten är att

anse som ringa.

 Särskild avgift får inte påföras sedan den skattskyldige avlidit.

8 §3

 Bestämmelserna om eftergift skall beaktas även om yrkande om

detta inte har framställts, i den mån det föranleds av vad som

har förekommit i ärendet eller målet om särskild avgift.

/kolumn1/ Ändras ett beskattningsbeslut

/kolumn2/ Ändras ett beskattningsbeslut i

skall beskattningsmyndigheten vid-

/kolumn2/en fråga som föranlett skattetillägg

ta den ändring av beslut om skatte-

/kolumn2/skall beskattningsmyndigheten vid-

tillägg som föranleds av beskatt-

/kolumn2/ta den ändring av beslutet om skat-

ningsbeslutet.

/kolumn2/tetillägg som föranleds av beskatt-

/kolumn2/ningsbeslutet.

--

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992. Utom såvitt avser

7 kap. 6 § skall dock äldre bestämmelser fortfarande gälla

i fråga om skatt som skolat redovisas före ikraftträdandet.

6 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1984: 668) om uppbörd av socialavgifter

från arbetsgivare

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1984: 668) om uppbörd

av socialavgifter från arbetsgivare1

 dels att i 9 § ordet "landstingskommun" skall bytas ut mot

"landsting",

 dels att 3, 38, 43, 47 och 60--62 §§ skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 40 a §, av

följande lydelse.

3 §

 Beslut enligt denna lag meddelas av den skattemyndighet hos vilken

arbetsgivaren är registrerad för inbetalning och redovisning av

arbetstagares skatt, om inte annat följer av 32 §. Är arbetsgivaren

inte registrerad meddelas beslut av skattemyndigheten i det län

där arbetsgivaren är bosatt. Saknar en arbetsgivare, som är

bosatt utomlands eller är juridisk person, fast driftställe här

i riket, meddelas beslutet av skattemyndigheten i Stockholms län.

 Vad som i första stycket sägs om arbetsgivare skall i fråga

om beslut enligt 22 a § gälla uppdragsgivaren.

 En skattemyndighet får uppdra åt en annan skattemyndighet att

fatta beslut i dess ställe i ett visst ärende eller en viss grupp

av ärenden. Sådant uppdrag får ges endast om den andra myndigheten

medger det och om det kan ske utan avsevärd olägenhet för

arbetsgivaren.

38 §

/kolumn1/ En arbetsgivare, som i uppbörds-

/kolumn2/ En arbetsgivare, som i uppbörds-

deklaration eller annat skriftligt

/kolumn2/deklaration eller annat skriftligt

meddelande om sin skyldighet att

/kolumn2/meddelande som han under förfa-

betala arbetsgivaravgifter har läm-

/kolumn2/randet avgett till ledning för beslut

nat en uppgift som befinns vara

/kolumn2/rörande arbetsgivaravgifter har

oriktig, påförs avgiftstillägg med 20

/kolumn2/lämnat en uppgift som befinns vara

procent av det avgiftsbelopp som

/kolumn2/oriktig, påförs avgiftstillägg med 20

ytterligare rätteligen skall utgå.

/kolumn2/procent av det avgiftsbelopp som

/kolumn2/ytterligare rätteligen skall utgå. Det- samma gäller

om arbetsgivaren har lämnat en sådan uppgift i mål om avgift och

uppgiften inte har godta- gits efter prövning i sak. Beräkning

av avgiftstillägg enligt första stycket sker efter 10 procent

när 1. den oriktiga uppgiften har rät- tats eller hade kunnat

rättas med ledning av kontrollmaterial som normalt är tillgängligt

för skatte- myndigheten och som varit tillgäng- ligt för myndigheten

före utgången av året efter utgiftsåret, 2. den oriktiga uppgiften

avser pe- riodisering eller därmed jämställd fråga. 40 a

 § Underlag för avgiftstillägg skall bestämmas utan hänsyn

till invänd- ningar rörande annan fråga än den som föranlett

tillägget.

43 §

/kolumn1/ Avgiftstillägg får helt efterges,

/kolumn2/ Avgiftstillägg får helt efterges,

om felaktigheten eller underlåten-

/kolumn2/om felaktigheten eller underlåten-

heten kan antas ha sådant samband /kolumn2/heten kan antas ha sådant

samband med arbetsgivarens ålder, sjukdom, /kolumn2/med arbetsgivarens

ålder, sjukdom, bristande erfarenhet eller därmed

/kolumn2/bristande erfarenhet eller därmed

jämförligt förhållande att den kan

/kolumn2/jämförligt förhållande att den kan

anses ursäktlig. Detsamma gäller,

/kolumn2/anses ursäktlig. Detsamma gäller,

om felaktigheten eller underlåten-

/kolumn2/om felaktigheten eller underlåten-

heten framstår som ursäktlig med

/kolumn2/heten framstår som ursäktlig med

hänsyn till den oriktiga uppgiftens

/kolumn2/hänsyn till den oriktiga uppgiftens

beskaffenhet eller annan särskild

/kolumn2/beskaffenhet eller annan särskild

omständighet, som rör annat än

/kolumn2/omständighet eller det framstår

vad som sägs i första meningen.

/kolumn2/som uppenbart oskäligt att ta ut av-

/kolumn2/giftstillägget.

 Avgiftstillägg får helt efterges också om det belopp som kunde

ha undandragits genom felaktigheten eller underlåtenheten är att

anse som ringa.

47 §

 Bestämmelserna i 43 § om eftergift av avgiftstillägg skall beaktas

även om yrkande om detta inte har framställts, i den mån det

föranleds av vad som förekommit i ärendet.

/kolumn1/ Om arbetsgivaravgifterna sätts

/kolumn2/ Ändras ett beslut om arbetsgivar-

ned, skall också vidtas den ändring i /kolumn2/avgift i en fråga

som föranlett av-

beslutet om avgiftstillägg som ned-

/kolumn2/giftstillägg skall skattemyndigheten

sättningen kan föranleda.

/kolumn2/vidta den ändring i beslutet om av-

/kolumn2/giftstillägg som föranleds av beslutet rörande

arbetsgivaravgift.

60 §

 Efterprövning får ske om arbetsgivaren

/kolumn1/ 1. i uppbördsdeklaration eller på

/kolumn2/ 1. i uppbördsdeklaration eller på

annat sätt lämnat oriktig uppgift,

/kolumn2/annat sätt under förfarandet lämnat

/kolumn2/oriktig uppgift till ledning för beslut rörande

arbetsgivaravgifter,

 2. lämnat oriktig uppgift i mål om arbetsgivaravgifter,

 3. underlåtit att lämna uppbördsdeklaration eller infordrad

upplysning

 och den oriktiga uppgiften eller underlåtenheten medfört att ett

avgiftsbeslut blivit felaktigt eller inte fattats.

61 §

 Efterprövning får också ske

 1. vid rättelse av felräkning, misskrivning eller annat uppenbart

förbiseende,

 2. om ett belopp som inte har inräknats i avgiftsunderlaget har

ansetts utgöra inkomst av anställning vid beräkningen av

pensionsgrundande

inkomst.

 Efterprövning enligt första stycket 2 får inte ske om beslutet

skulle framstå som uppenbart oskäligt.

62 §

 Efterprövning enligt 60 § och 61 § första stycket 1 får ske

endast om den avser belopp av någon betydelse.

 Om arbetsgivaren saknat skälig anledning anta att uppgift som han

har lämnat om värde av naturaförmån har varit oriktig får

skattemyndigheten inte på grund av det felaktiga värdet besluta

om höjd avgift.

/kolumn1/ Efterprövning får inte ske om

/kolumn2/ Efterprövning får inte ske om be-

skattemyndigheten tidigare fattat

/kolumn2/slutet med hänsyn till omständighe-

beslut om efterprövning avseende

/kolumn2/terna skulle framstå som uppenbart

samma fråga.

/kolumn2/oskäligt eller om skattemyndighe-

/kolumn2/ten tidigare fattat beslut om efter- prövning avseende

samma fråga.

--

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992. Utom såvitt avser

43 och 62 §§ skall dock äldre bestämmelser fortfarande gälla

i fråga om arbetsgivaravgifter som belöper på tid före

ikraftträdandet.

7 Förslag till

Lag om ändring i uppbördslagen (1953: 272)

 Härigenom föreskrivs i fråga om uppbördslagen (1953: 272)1

 dels att i 5 § ordet " landstingsmedel" skall bytas ut mot

"landstingsskatt",

 dels att 11 och 22 §§, 27 § 3 mom, 27 a §, 43 § 1 mom., 44

§,

46 § 1 mom. 49 § 4 mom., 50 och 52 §§, 53 § 1 mom., 54 § 1

mom., 68 § 2 och 3 mom., 69 § 1 mom. samt 75, 77, 77 b, 86, 93

och 98 §§ skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 2 a §, av

följande lydelse.

2 a §

 Beslut enligt denna lag rörande skattskyldig fattas, om inte annat

föreskrivs, av skattemyndigheten i det län där den skattskyldiges

hemortskommun för inkomståret är belägen. Om den skattskyldige

saknar hemortskommun i landet fattas beslutet av skattemyndigheten

i Stockholms län.

 Beslut enligt denna lag rörande arbetsgivare fattas, om inte annat

föreskrivs, av skattemyndigheten i det län där arbetsgivaren

för uppbördsmånaden är registrerad för inbetalning och redovisning

av arbetstagares skatt. Är arbetsgivaren inte registrerad fattas

beslutet av skattemyndigheten i det län där arbetsgivaren är

bosatt. Saknar en arbetsgivare, som är bosatt utomlands eller är

juridisk person, fast driftställe här i landet, fattas beslutet

av skattemyndigheten i Stockholms län. En skattemyndighet får

uppdra åt en annan skattemyndighet att fatta beslut i dess ställe

i ett visst ärende eller en viss grupp av ärenden. Sådant uppdrag

får ges endast om den andra myndigheten medger det och om det kan

ske utan avsevärd olägenhet för den skattskyldige eller arbetsgivaren.

11 §

 Preliminär A-skatt skall beräknas å det belopp, som återstår

sedan från inkomsten avräknats dels avgifter, som den skattskyldige

erlägger för sådan pensionsförsäkring eller sjuk- eller

olycksfallsförsäkring

som tagits i samband med tjänst, dels ock avgifter, som den

skattskyldige

i samband med tjänsten erlägger för egen eller efterlevandes

pensionering annorledes än genom försäkring.

/kolumn1/ Till andra vid taxering medgivna

/kolumn2/ Till andra vid taxering medgivna

avdrag för kostnader för fullgöran-

/kolumn2/avdrag för kostnader för fullgöran-

de av tjänst än ovan sagts må hän-

/kolumn2/de av tjänst än ovan sagts får hän-

syn tagas vid beräkning av prelimi-

/kolumn2/syn inte tas vid beräkning av preli-

när A-skatt endast om riksskattever-

/kolumn2/minär A-skatt.

ket förklarat att så må ske.

 Utan hinder av andra stycket får skattemyndigheten på ansökan

av arbetsgivaren besluta att vid beräkningen av preliminär A-skatt

hänsyn inte skall tas till förmån av fri hemresa eller ersättning

för kostnad för hemresa med allmänna kommunikationer till den

del förmånen eller ersättningen inte överstiger avdragsgillt

belopp enligt punkt 3 b av anvisningarna till 33 §

kommunalskattelagen

(1928: 370).

22 §

 Skattemyndighet beslutar i fråga om beräkning av preliminär

A-skatt samt debitering av preliminär B-skatt och slutlig, kvarstående

och tillkommande skatt. Skattemyndighet fastställer också

avgiftsunderlag

för egenavgifter. Skatt, avgift och ränta enligt denna lag utgår

i helt krontal, varvid öretal bortfaller.

 Beslut som avses i första stycket meddelas av skattemyndigheten

i det län där den skattskyldiges hemortskommun är belägen.

Om den skattskyldige saknar hemortskommun beslutar skattemyndigheten

i Stockholms län.

27 §

/kolumn1/ 3 mom. Överstiger skattskyldigs /kolumn2/ 3 mom. Överstiger

skattskyldigs slutliga skatt, efter avdrag för

/kolumn2/slutliga skatt, efter avdrag för

överskjutande ingående mervärde-

/kolumn2/överskjutande ingående mervärde-

skatt, den preliminära skatt som

/kolumn2/skatt, den preliminära skatt som

han har betalat senast den 18 janu-

/kolumn2/han har betalat senast den 18 febru-

ari året efter inkomståret och den

/kolumn2/ari året efter inkomståret och den

preliminära skatt som skall gott-

/kolumn2/preliminära skatt som skall gott-

skrivas honom enligt 2 mom. 1 eller /kolumn2/skrivas honom enligt

2 mom. 1 eller 2, skall den skattskyldige betala en

/kolumn2/2, skall den skattskyldige betala en

avgift (kvarskatteavgift) på

/kolumn2/avgift (kvarskatteavgift) på

det överskjutande beloppet. Kvar-

/kolumn2/det överskjutande beloppet. Kvar-

skatteavgift utgår med två procent

/kolumn2/skatteavgift utgår med två procent

på det överskjutande beloppet till

/kolumn2/på det överskjutande beloppet till

den del det har täckts av preliminär /kolumn2/den del det har

täckts av preliminär

 skatt som har betalats senast den 30 /kolumn2/skatt som har betalats

senast den 30 april året efter inkomståret och

/kolumn2/april året efter inkomståret och

med tio procent på resterande del.

/kolumn2/med tio procent på resterande del.

Om särskild beräkning i vissa fall

/kolumn2/Om särskild beräkning i vissa fall

föreskrivs i 4 mom.

/kolumn2/föreskrivs i 4 mom.

 Avgift, i förekommande fall efter avdrag för ö-skatteränta,

påförs inte om beloppet understiger femtio kronor. Vid beräkningen

av avgiften gäller

 att i den slutliga skatten inte inräknas skattetillägg eller

förseningsavgift enligt taxeringslagen (1990: 324);

 att avgift inte skall beräknas på överskjutande belopp till

den del det uppgår till högst den mervärdeskatt som avses i 1

 § första stycket jämte 20 000 kronor och har betalats senast

den 30 april året efter inkomståret;

 att belopp, som avgiften skall beräknas på, avrundas till närmast

lägre hundratal kronor.

 Ändras debitering eller tillgodoräkning av preliminär skatt

eller överskjutande ingående mervärdeskatt eller debiteras

tillkommande

skatt, görs

ny beräkning av kvarskatteavgift. Avgiften bestäms därvid till

belopp som skulle ha utgått, om beräkningen gjorts vid den årliga

debiteringen av motsvarande slutliga skatt.

 Bestämmelserna i denna lag om kvarstående skatt och tillkommande

skatt skall tillämpas på kvarskatteavgift om inte annat anges.

27 a §

/kolumn1/ Har skattskyldig påförts kvar-

/kolumn2/ Har skattskyldig påförts kvar-

skatteavgift och beror skillnaden

/kolumn2/skatteavgift och beror skillnaden

mellan den slutliga och den preli-

/kolumn2/mellan den slutliga och den preli-

minära skatten på förhållande, som /kolumn2/minära skatten

på förhållande, som den skattskyldige inte har kunnat

/kolumn2/den skattskyldige inte har kunnat

råda över, får skattemyndigheten i

/kolumn2/råda över, får skattemyndigheten

det län, där avgiften har påförts, ef-

/kolumn2/efter ansökan av den skattskyldige

ter ansökan av den skattskyldige

/kolumn2/besluta att avgiften skall utgå med

besluta att avgiften skall utgå med

/kolumn2/endast fem procent.

endast fem procent.

 Vid beslut om nedsättning enligt första stycket skall bortses

från den del av avgiften som har beräknats efter två eller fyra

procent enligt 27 § 3 eller 4 mom.

 Ansökan skall ha kommit in till skattemyndigheten före utgången

av året efter det då avgiften påfördes.

43 §

/kolumn1/ 1 m o m. Arbetsgivare skall vid

/kolumn2/ 1 m o m. Arbetsgivare skall vid

varje avlöningstillfälle genom sär-

/kolumn2/varje avlöningstillfälle genom sär-

skilt kvitto eller på annat lämpligt

/kolumn2/skilt kvitto eller på annat lämpligt

sätt lämna arbetstagare uppgift om

/kolumn2/sätt lämna arbetstagare uppgift om

det belopp, som genom skatteav-

/kolumn2/det belopp, som genom skatteav-

drag har innehållits på lönen. Skyl-

/kolumn2/drag har innehållits på lönen. Skyl-

dighet att lämna sådan uppgift före-

/kolumn2/dighet att lämna sådan uppgift före-

ligger dock inte, om lönen kvitteras

/kolumn2/ligger dock inte, om lönen kvitteras

på avlöningslista, där skatteavdra-

/kolumn2/på avlöningslista, där skatteavdra-

get har angivits.

/kolumn2/get har angivits. I fråga om folkpen-

/kolumn2/sion och tilläggspension enligt lagen (1962: 381) om allmän

försäkring, delpension enligt lagen (1979: 84)

om delpensionsförsäkring, livränta enligt lagen (1954: 243)

om yrkes- skadeförsäkring, lagen (1976: 380) om arbetsskadeförsäkring,

lagen (1977: 265) om statligt personskade- skydd eller lagen (1977:

267) om krigsskadeersättning till sjömän el- ler annan jämförbar

ersättning en- ligt äldre lagstiftning behöver upp- gift om

skatteavdragets belopp dock inte lämnas om avdraget är lika stort

som vid det närmast föregåen- de utbetalningstillfället.

 Har skatteavdrag för kvarstående skatt inte kunnat göras med

så stort belopp, som motsvarar den kvarstående skatten, skall

arbetsgivaren

vid det avlöningstillfälle, som närmast föregår uppbördsmånaden

april, underrätta arbetstagaren om storleken av felande belopp.

 Efter den 18 i den sista uppbördsmånad, under vilken skatt enligt

skattsedel skall erläggas, eller, om arbetstagare tidigare har slutat

sin anställning, vid dennas slut skall arbetsgivaren återlämna

skattsedeln till arbetstagaren. Har arbetstagaren slutat sin

anställning

under tid då avdrag för kvarstående skatt skall göras, skall

arbetsgivaren lämna arbetstagaren skriftlig uppgift om summan av

gjorda skatteavdrag för sådan skatt och den tid som avdragen avser.

Sådan uppgift, som skall vara undertecknad eller signerad av

arbetsgivaren

eller någon hos honom anställd, skall också omfatta arbetsgivarens

namn och adress.

 Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer fastställer

formulär till blanketter för uppgifter enligt detta moment.

Blanketterna

skall kostnadsfritt tillhandahållas arbetsgivare.

44 §

 Skattemyndigheten skall övervaka, att arbetsgivare behörigen

fullgör sina skyldigheter enligt bestämmelserna i 39--43 §§.

/kolumn1/ På begäran av arbetsgivare eller

/kolumn2/ På begäran av arbetsgivare eller

arbetstagare skall skattemyndighe-

/kolumn2/arbetstagare skall skattemyndighe-

ten lämna besked i frågor, som an-

/kolumn2/ten lämna besked i frågor, som an-

går skyldigheten att verkställa skat-

/kolumn2/går skyldigheten att verkställa skat-

teavdrag, beräknandet av sådant

/kolumn2/teavdrag, beräknandet av sådant

avdrag eller tillämpningen i övrigt

/kolumn2/avdrag eller tillämpningen i övrigt

av bestämmelserna i 39--43 §§. Så-

/kolumn2/av bestämmelserna i 39--43 §§. Så-

dana besked skall meddelas av den

/kolumn2/dana besked skall meddelas av den

skattemyndighet hos vilken arbets-

/kolumn2/skattemyndighet som enligt 2 a §

givaren är registrerad för inbetal-

/kolumn2/andra stycket har att fatta beslut rö-

ning och redovisning av arbetstaga-

/kolumn2/rande arbetsgivare.

res skatt. Är arbetsgivaren inte re-

gistrerad, meddelas besked av skat-

temyndigheten i det län där arbets-

givaren är bosatt. Saknar en arbets-

givare, som är bosatt utomlands el-

ler är utländsk juridisk person, fast

driftställe här i riket, meddelas be-

skedet av skattemyndigheten i

Stockholms län.

 Skattemyndigheten får på begäran av arbetsgivare lämna besked

beträffande arbetstagares skatteavdrag.

 46 §

 1 m o m. Beslut om jämkning av preliminär skatt meddelas av

den skattemyndighet, som för inkomståret skall utfärda skattsedel

avseende sådan skatt för den skattskyldige.

/kolumn1/ Skattskyldig får ge in ansökan om /kolumn2/ 1 m o m.

Skattskyldig får ge in

jämkning av preliminär skatt till

/kolumn2/ansökan om jämkning av prelimi-

skattemyndigheten på den ort där

/kolumn2/när skatt till skattemyndigheten på

han är bosatt, även om myndighe-

/kolumn2/den ort där han är bosatt, även om

ten inte är behörig att meddela be-

/kolumn2/myndigheten inte är behörig att

slut enligt första stycket. Myndighe-

/kolumn2/meddela beslut om jämkningen.

ten skall göra den utredning som

/kolumn2/Myndigheten skall göra den utred-

behövs i ärendet och därefter sända /kolumn2/ning som behövs

i ärendet och där-

ansökningen till den myndighet

/kolumn2/efter sända ansökningen till den

som skall meddela beslutet.

/kolumn2/myndighet som skall meddela be-

/kolumn2/slutet.

 49 §

 4 mom. Den som har fått anstånd enligt 1 eller 2 a mom. skall betala

ränta (anståndsränta) för den del av anståndsbeloppet som

skall betalas senast vid anståndstidens utgång. Vid ränteberäkningen

gäller i tillämpliga delar bestämmelserna i 32 § första stycket.

 Anståndsränta utgår från utgången av den månad, då beloppet

skulle ha betalats om anstånd inte medgetts, till och med den månad,

då anståndstiden gått ut eller, om beloppet betalats dessförinnan,

till och med den månad betalning skett.

/kolumn1/ Bifalls den skattskyldiges yrkan-

/kolumn2/ Bifalls den skattskyldiges yrkan-

de i omprövningsärendet av skatte-

/kolumn2/de i omprövningsärendet av skatte-

myndigheten skall erlagd ränta

/kolumn2/myndigheten eller bifaller domstol

återbetalas. Bifaller domstol ett

/kolumn2/ett överklagande skall betald ränta

överklagande skall erlagd ränta

/kolumn2/återbetalas. På återbetalat belopp

återbetalas sedan domen vunnit

/kolumn2/beräknas restitutionsränta. I fråga

laga kraft. På återbetalat belopp be-

/kolumn2/om ränteberäkningen gäller i

räknas restitutionsränta. I fråga om

/kolumn2/tillämpliga delar bestämmelserna i

ränteberäkningen gäller i tillämpli-

/kolumn2/69 § 2 mom.

ga delar bestämmelserna i 69 § 2

mom.

 Bestämmelserna i 58 § gäller i fråga om anståndsränta.

50 §

 Beslut om anstånd meddelas av den skattemyndighet, som har utfärdat

skattsedel på den skatt som anståndet avser.

/kolumn1/ Ansökan om anstånd enligt 48 §

/kolumn2/ Ansökan om anstånd enligt 48 §

2 mom. skall ställas till den skatte-

/kolumn2/2 mom. skall ges in till skattemyn-

myndighet, som avses i första styc-

/kolumn2/digheten eller den myndighet som

ket, samt inges eller insändas till

/kolumn2/regeringen bestämmer. Sådan ansö-

familjebidragsnämnden i den kom-

/kolumn2/kan bör av den värnpliktige göras

mun, som har att utge familjebidrag /kolumn2/snarast möjligt och

senast inom en

enligt familjebidragslagen (1978:

/kolumn2/månad efter utgången av först infal-

520). Sådan ansökan bör av den

/kolumn2/lande uppbördsmånad, som an-

värnpliktige göras snarast möjligt

/kolumn2/ståndet skall avse. Har ansökan

och senast inom en månad efter ut-

/kolumn2/inte inkommit inom tre månader

gången av först infallande upp-

/kolumn2/efter militärtjänstgöringens slut, får bördsmånad,

som anståndet skall

/kolumn2/ansökningen inte prövas.

avse. Har ansökan inte inkommit

till familjebidragsnämnden inom

tre månader efter militärtjänstgö-

ringens slut, får ansökningen inte

upptagas till prövning.

 Beslut om anstånd skall skyndsamt meddelas den skattskyldige utan

kostnad för denne.

 I fråga om anstånd avseende kvarstående skatt skall bestämmelserna

i 46 § 3 mom. andra och tredje styckena samt 47 § tillämpas.

52 §

/kolumn1/ Skatt, som har innehållits genom

/kolumn2/ Skatt, som har innehållits genom

skatteavdrag, skall betalas genom

/kolumn2/skatteavdrag, skall betalas genom

insättning på skattepostgirokonto

/kolumn2/insättning på skattepostgirokonto

hos skattemyndigheten i det län där

/kolumn2/hos den skattemyndighet som avses

den som har innehållit skatten är

/kolumn2/i 2 a § andra stycket. Inbetalning

registrerad för inbetalning och redo-

/kolumn2/från landsting och kommun skall

visning av sådan skatt. Är han inte

/kolumn2/dock, såvitt gäller preliminär A-

registrerad, skall skatten betalas till

/kolumn2/skatt, ske genom avräkning mot

skattemyndigheten i det län där han /kolumn2/fordran enligt 4

 § lagen (1965: 269)

är bosatt. Inbetalning från lands-

/kolumn2/med särskilda bestämmelser om

tingskommun och kommun skall

/kolumn2/kommuns och annan menighets ut-

dock, såvitt gäller preliminär A-

/kolumn2/debitering av skatt, m. m.

skatt, ske genom avräkning mot

fordran enligt 4 § lagen (1965: 269)

med särskilda bestämmelser om

kommuns och annan menighets ut-

debitering av skatt, m. m.

 Sådan preliminär A-skatt eller kvarstående skatt, som ej har

innehållits genom skatteavdrag, preliminär B-skatt samt tillkommande

skatt skall betalas genom insättning på skattepostgirokonto hos

den skattemyndighet till vilken skatten skall betalas enligt

skattsedel.

 Insättning enligt första eller andra stycket kan göras också

genom inbetalning hos de banker, med vilka regeringen har träffat

avtal därom.

 Om den som har innehållit skatt eller skattskyldig inte vet till

vilken skattemyndighet inbetalning skall göras, skall skatten sättas

in på skattepostgirokonto hos skattemyndigheten i det län där

den som har innehållit skatten respektive den skattskyldige är bosatt.

 Betalas skatt genom girering från postgirokonto, skall skatten anses

vara inbetald den dag då gireringshandlingarna kom in till

postanstalt.

Statlig myndighet, som använder det centrala redovisningssystemet

(system S) för betalning av skatt, skall anses ha betalt den dag

då uppdrag att betala skatten sändes till redovisningscentral i

systemet.

 Inbetalning av skatt sker kostnadsfritt.

53 §

 1 mom. Vid inbetalning av skatt, som har innehållits genom

skatteavdrag,

skall namn på och postadress till den som har innehållit skatten

anges på inbetalningshandlingen.

/kolumn1/ Skattemyndigheten får på ansö-

/kolumn2/ Skattemyndigheten får på ansö-

kan av arbetsgivare eller när sär-

/kolumn2/kan av arbetsgivare eller när sär-

skilda skäl föreligger besluta att

/kolumn2/skilda skäl föreligger besluta att

skatt, som innehålls genom skatte-

/kolumn2/skatt, som innehålls genom skatte-

avdrag, och arbetsgivaravgifter

/kolumn2/avdrag, och arbetsgivaravgifter

som uppbärs enligt lagen

/kolumn2/som uppbärs enligt lagen

(1984: 668) om uppbörd av social-

/kolumn2/(1984: 668) om uppbörd av social-

avgifter från arbetsgivare skall re-

/kolumn2/avgifter från arbetsgivare skall re-

dovisas till skattemyndigheten un-

/kolumn2/dovisas till skattemyndigheten un-

der särskilt redovisningsnummer.

/kolumn2/der särskilt redovisningsnummer.

Beslutet meddelas av den skatte-

myndighet till vilken redovisning

skall lämnas under det särskilda re-

dovisningsnumret.

 Vid inbetalning av skatt som avses i 52 § andra stycket, skall på

inbetalningshandlingen anges den skattskyldiges namn och postadress,

person- eller organisationsnummer, skattens beteckning samt det år

som skatten avser.

 54 §

/kolumn1/ 1 m o m. En arbetsgivare, som

/kolumn2/ 1 m o m. En arbetsgivare, som

har gjort skatteavdrag för prelimi-

/kolumn2/har gjort skatteavdrag för prelimi-

när A-skatt eller utgett lön för vil-

/kolumn2/när A-skatt eller utgett lön för vil-

ken månadsavgift skall redovisas

/kolumn2/ken månadsavgift skall redovisas

enligt lagen (1984: 668) om upp-

/kolumn2/enligt lagen (1984: 668) om upp-

börd av socialavgifter från arbetsgi-

/kolumn2/börd av socialavgifter från arbetsgi-

vare skall utan anmaning lämna

/kolumn2/vare skall utan anmaning lämna

uppgift (u p p b ö r d s d e k l a r a-

/kolumn2/uppgift (u p p b ö r d s d e k l a r a-

t i o n) om detta till den skattemyn-

/kolumn2/t i o n) om detta till den skattemyn-

dighet som avses i 52 § första styc-

/kolumn2/dighet som avses i 2 a § andra styc-

ket. Arbetsgivare som avses i 3 §

/kolumn2/ket. Deklaration skall lämnas av

andra stycket sista meningen lagen

/kolumn2/landsting och kommun senast den

om uppbörd av socialavgifter från

/kolumn2/12 och av annan arbetsgivare senast arbetsgivare skall dock

lämna de-

/kolumn2/den 18 i uppbördsmånaden efter

klarationen till skattemyndigheten i

/kolumn2/den månad då skatteavdraget gjor-

Stockholms län. Deklaration skall

/kolumn2/des eller lönen utgavs.

lämnas av landstingskommun och

kommun senast den 12 och av an-

nan arbetsgivare senast den 18 i

uppbördsmånaden efter den må-

nad då skatteavdraget gjordes eller

lönen utgavs.

 Efter anmaning av skattemyndigheten är också den, som inte är

deklarationsskyldig enligt första stycket, skyldig att avge

uppbördsdeklaration.

 Uppbördsdeklaration skall avges på heder och samvete samt avfattas

på blankett enligt fastställt formulär.

 Uppbördsdeklaration skall upptaga

 1) arbetsgivarens personnummer, organisationsnummer eller särskilda

redovisningsnummer;

 2) uppgift om den tid för vilken redovisning lämnas;

 3) det belopp som har dragits av för preliminär A-skatt från lön;

 4) sådan utgiven avgiftspliktig lön eller ersättning som avses

i 2 kap. 3 § första och andra styckena lagen (1981: 691) om

socialavgifter,

dock inräknat det belopp som avses i punkt 5;

 5) det belopp med vilket avdrag görs enligt 6 § lagen om uppbörd

av socialavgifter från arbetsgivare;

 6) den lön eller ersättning på vilken månadsavgiften beräknas;

 7) månadsavgiftens belopp;

 8) summan av skatt enligt punkt 3 och avgift enligt punkt 7.

 En arbetsgivare, som har gjort skatteavdrag för kvarstående skatt,

skall lämna uppgift (uppbördsdeklaration för kvarstående skatt)

om detta. Sådan deklaration skall lämnas senast den 18 i

uppbördsmånaden

april och upptaga, förutom uppgift som avses i fjärde stycket

1, det belopp som dragits av för kvarstående skatt. I övrigt

gäller i tillämpliga delar vad som sägs i första -- tredje styckena.

 Den som har gjort skatteavdrag för preliminär A-skatt på ränta

eller utdelning skall lämna uppgift (uppbördsdeklaration för

ränta och utdelning) om detta. Sådan deklaration skall lämnas

senast den 18 i uppbördsmånaden efter den månad då skatteavdraget

gjordes och ta upp

 1) den deklarationsskyldiges namn och person- eller

organisationsnummer;

 2) uppgift om den tid för vilken redovisning lämnas;

 3) det belopp som har dragits av för preliminär A-skatt.

 I övrigt gäller i tillämpliga delar vad som sägs i första

-- tredje styckena.

68 §

/kolumn1/ 2 m o m. Den som vinner ned-

/kolumn2/ 2 m o m. Den som vinner ned-

sättning i eller befrielse från honom /kolumn2/sättning i eller

befrielse från honom påförd slutlig, kvarstående eller till-

/kolumn2/påförd slutlig, kvarstående eller till-

kommande skatt eller berättigas

/kolumn2/kommande skatt eller berättigas

återfå ytterligare överskjutande

/kolumn2/återfå ytterligare överskjutande

skatt äger att genom skattemyndig-

/kolumn2/skatt äger att genom skattemyndig-

heten i det län, där debiteringen

/kolumn2/heten återfå vad han betalat för

skett, återfå vad han betalat för

/kolumn2/mycket.

mycket.

 Återbetalning enligt första stycket sker, såvitt avser överskjutande

skatt och ö-skatteränta, endast om beloppet skulle ha återbetalats

vid motsvarande tillämpning av 1 mom. första stycket. Belopp under

25 kronor återbetalas inte.

/kolumn1/ 3 m o m. Skall den, som jämlikt

/kolumn2/ 3 m o m. Skall den, som enligt 2

stadgandet i 2 mom. är berättigad

/kolumn2/mom. är berättigad att återfå skatt,

återbekomma skatt, som debiteras

/kolumn2/som debiterats av en skattemyndig-

å en ort för visst år, i stället utgöra

/kolumn2/het, i stället betala skatt, som debi-

skatt, som debiterats eller bör debi-

/kolumn2/terats eller bör debiteras av samma

teras å samma ort men i annan ord-

/kolumn2/skattemyndighet men i annan ord-

ning eller å annan ort eller för annat /kolumn2/ning eller av

annan skattemyndig-

år, och är sistnämnda skatt vid

/kolumn2/het, och är sistnämnda skatt vid

meddelandet av beslut i restitu-

/kolumn2/meddelandet av beslut i restitu-

tionsärendet ej gulden, äger den

/kolumn2/tionsärendet inte betald, har den

skattskyldige utfå allenast den del

/kolumn2/skattskyldige rätt att få ut endast

av det för mycket erlagda beloppet,

/kolumn2/den del av det för mycket betalda

som överstiger det belopp vilket

/kolumn2/beloppet, som överstiger det belopp han sålunda rätteligen

har att utgö-

/kolumn2/vilket han sålunda rätteligen har att ra. Återstoden

av det erlagda be-

/kolumn2/betala. Återstoden av det betalda

loppet skall gottskrivas den skatt-

/kolumn2/beloppet skall gottskrivas den skatt-

skyldige till gäldande av sistnämn-

/kolumn2/skyldige för betalning av sistnämn-

da skatt och i förekommande fall

/kolumn2/da skatt och i förekommande fall

skyndsamt tillställas skattemyndig-

/kolumn2/skyndsamt föras över till den skatte-

heten i det län, inom vilken den ort

/kolumn2/myndighet som debiterat skatten el-

är belägen, där skatten debiterats

/kolumn2/ler skall debitera den.

eller bör debiteras.

69 §

 1 m o m. Om preliminär skatt, som har inbetalats eller som, utan

att så har skett, skall gottskrivas skattskyldig på grund av att

arbetsgivaren gjort skatteavdrag, och överskjutande ingående

mervärdeskatt

överstiger den slutliga skatten skall ränta (ö-skatteränta)

beräknas på det överskjutande beloppet.

 Vid ränteberäkningen gäller

 att i den slutliga skatten inte inräknas skattetillägg eller

förseningsavgift enligt taxeringslagen (1990: 324);

 att i den preliminära skatten inte inräknas sådan preliminär

skatt som avses i 27 § 2 mom. 3 och som har betalats efter den 30

april året efter inkomståret;

 att det belopp som räntan skall beräknas på, avrundas till närmast

lägre hundratal kronor.

/kolumn1/ Ränta utgår för en beräknad tid

/kolumn2/ Ränta utgår för en beräknad tid

av tolv månader. Har preliminär

/kolumn2/av tolv månader. Har preliminär

skatt, som avses i 27 § 2 mom. 3,

/kolumn2/skatt, som avses i 27 § 2 mom. 3,

betalats efter den 18 januari året

/kolumn2/betalats efter den 18 februari året

efter inkomståret men senast den

/kolumn2/efter inkomståret men senast den

30 april samma år, skall dock ränta

/kolumn2/30 april samma år, skall dock ränta

på sådan skatt utgå för en tid av sex /kolumn2/på sådan skatt

utgå för en tid av sex månader.

/kolumn2/månader.

 Ränta beräknas på den del av överskjutande belopp som inte

överstiger 20 000 kronor enligt den räntesats som motsvarar halva

det av riksbanken fastställda diskonto som gällde vid utgången

av året före taxeringsåret och på övrig del enligt en räntesats

som motsvarar fjärdedelen av diskontot.

 Räntesatserna bestäms till procenttal med högst en decimal,

som i förekommande fall avrundas uppåt.

 Ränta, i förekommande fall efter avdrag för kvarskatteavgift,

betalas inte ut om beloppet understiger 50 kronor.

 Ändras debitering eller tillgodoräkning av preliminär skatt

eller överskjutande ingående mervärdeskatt eller debiteras

tillkommande

skatt, görs ny beräkning av ränta. Räntan bestäms därvid

till belopp som skulle ha utgått, om beräkningen gjorts vid den

årliga debiteringen av motsvarande slutliga skatt.

 Bestämmelserna i denna lag om tillkommande skatt skall tillämpas

på öskatteränta.

75 §

 Om arbetsgivare utan skälig anledning underlåter att göra avdrag

för preliminär eller kvarstående skatt, är han ansvarig för

skatt, som skatteavdraget skulle ha avsett, till belopp som svarar

mot vad han har underlåtit att avdraga. Gäller arbetsgivarens

ansvarighet på grund av underlåtenhet att göra avdrag för preliminär

skatt arbetstagare, som ej är känd, skall vad arbetsgivaren har

underlåtit att avdraga anses utgöra 40 procent av den lön på

vilken skatteavdrag skulle ha gjorts.

/kolumn1/ Fråga om arbetsgivares betal-

/kolumn2/ Beslut enligt första stycket skall

ningsskyldighet enligt första stycket

/kolumn2/fattas av skattemyndigheten.

skall prövas av den skattemyndighet som avses i 44 § andra stycket.

 Åläggs betalningsskyldighet arbetsgivare på grund av underlåtenhet

att göra avdrag för preliminär skatt, innan slutlig skatt har

debiterats för det inkomstår under vilket skatteavdraget skulle

ha gjorts, skall betalningsskyldighet för skattebeloppet åläggas

också arbetstagaren, om han är känd. Beloppet får indrivas

hos arbetstagaren i samma ordning som gäller för restförd skatt.

 Om arbetstagare blir känd först sedan betalningsskyldighet har

ålagts arbetsgivaren, men före debiteringen av slutlig skatt som

avses i tredje stycket, skall betalningsskyldighet för skattebeloppet

åläggas arbetstagaren. Blir arbetstagaren känd senare än som

har sagts nu skall beslut meddelas om hur stor del av arbetstagarens

kvarstående eller tillkommande skatt som omfattas av arbetsgivarens

betalningsskyldighet.

 Betalningsskyldighet får i fall som avses i tredje eller fjärde

stycket åläggas arbetstagaren också efter det att slutlig skatt

har debiterats, om det med fog kan antagas att tillkommande skatt

kommer att påföras honom.

77 §

 En arbetsgivare som har gjort skatteavdrag men inte betalat in det

innehållna beloppet i den tid och ordning, som föreskrivs i 24

 § 2 mom., 52 och 53 §§, är ansvarig för beloppet. Sedan beslut

om beloppets storlek har fattats får beloppet drivas in hos

arbetsgivaren

i den ordning som gäller för indrivning av skatt.

 Har arbetsgivaren lämnat uppbördsdeklaration inom den tid som

anges i 54 § 1 mom. första stycket eller inom den tid som anges

i ett beslut om anstånd med att lämna deklaration, anses beslut

om skattens storlek ha fattats i enlighet med deklarationen.

 Kommer deklarationen in till skattemyndigheten vid en senare tidpunkt

 anses beslut om skattens storlek också ha fattats i enlighet med

deklarationen, om inte ett omprövningsbeslut har meddelats

dessförinnan.

/kolumn1/ Beslut enligt första stycket skall

/kolumn2/ Beslut enligt första stycket skall

meddelas av den skattemyndighet

/kolumn2/fattas av skattemyndigheten.

som avses i 44 § andra stycket.

 Arbetstagaren är fri från betalningsansvar för skattebelopp

som enligt denna paragraf får drivas in hos arbetsgivaren.

77 b §

 Har gift skattskyldig icke i föreskriven tid och ordning inbetalat

skatt som påförts på grund av sådan inkomst som avses i tredje stycket

av

anvisningarna till 52 § kommunalskattelagen (1928: 370), är maken

jämte den skattskyldige betalningsskyldig för skattebeloppet jämte

restavgift. Beloppet får uttagas hos maken i den ordning som gäller

för indrivning av skatt som påförts honom.

 Makes ansvarighet enligt första stycket avser det belopp som utgör

skillnaden mellan den skattskyldige debiterad skatt på grund av

inkomst

och den skatt på grund av inkomst som skulle ha påförts den

skattskyldige

om denne icke haft att erlägga skatt för inkomst som avses i första

stycket. Skatt, som har erlagts på annat sätt än genom indrivning

hos den skattskyldiges make, anses i första hand avse annat än

inkomst enligt första stycket. I fråga om betalning av skatt enligt

detta stycke äger bestämmelserna i 29 § första stycket motsvarande

tillämpning.

 Beslut om makes betalningsskyldighet enligt första och andra styckena

skall fattas av skattemyndigheten.

86 §

 Vill den skattskyldige eller arbetsgivaren begära omprövning

av ett beslut, skall han göra detta skriftligt. Begäran skall,

om inte annat föreskrivs i tredje stycket, ha kommit in till

skattemyndigheten

före utgången av det femte året efter det kalenderår under vilket

uppbördsåret har gått ut.

 Om den skattskyldige eller arbetsgivaren gör sannolikt att han

inte inom två månader före utgången av den tid som anges i första

stycket fått kännedom om ett beslut enligt denna lag som är till

hans nackdel eller skattsedel eller annan handling med uppgift om

vad han ålagts att betala, får han ändå begära omprövning.

Begäran skall ha kommit in inom två månader från den dag han

fick sådan kännedom.

/kolumn1/ En begäran om omprövning av

/kolumn2/ En begäran om omprövning av

beslut om preliminär taxering, sät-

/kolumn2/beslut om preliminär taxering, sät-

tet för uttagande av preliminär

/kolumn2/tet för uttagande av preliminär

skatt, debitering eller jämkning av

/kolumn2/skatt, debitering eller jämkning av

sådan skatt, verkställande av skat-

/kolumn2/sådan skatt, verkställande av skat-

teavdrag och anstånd enligt 48 §

/kolumn2/teavdrag, anstånd enligt 48 § med

med inbetalning av skatt skall ha

/kolumn2/inbetalning av skatt och betalning

kommit in till skattemyndigheten

/kolumn2/och redovisning av skatt som inne-

inom två månader från den dag då

/kolumn2/hållits genom skatteavdrag skall ha

sökanden fick del av beslutet.

/kolumn2/kommit in till skattemyndigheten

/kolumn2/inom två månader från den dag då sökanden fick del av

beslutet.

 Har den skattskyldige eller arbetsgivaren inom den tid som anges

i första eller andra stycket gett in skrivelsen med begäran om

omprövning till en annan skattemyndighet än den som fattat beslutet

eller till en allmän förvaltningsdomstol, får ärendet ändå

prövas. Skrivelsen skall då omedelbart översändas till den

skattemyndighet som fattat beslutet med uppgift om den dag då

handlingen

kom in till myndigheten eller domstolen.

93 §

/kolumn1/ Efterprövning enligt 92 § 1 och 3

/kolumn2/ Efterprövning enligt 92 § 1 och 3

får ske endast om den avser belopp

/kolumn2/får ske endast om den avser belopp

av någon betydelse. Efterprövning

/kolumn2/av någon betydelse.

får inte ske om skattemyndigheten

/kolumn2/ Efterprövning får inte ske om be-

tidigare fattat beslut om efterpröv-

/kolumn2/slutet med hänsyn till omständighe-

ning avseende samma fråga.

/kolumn2/terna skulle framstå som uppenbart

/kolumn2/oskäligt eller om skattemyndighe- ten tidigare fattat beslut

om efter- prövning avseende samma fråga.

98 §

 Den skattskyldiges och arbetsgivarens överklagande skall ha kommit

in före utgången av det femte året efter det kalenderår under

vilket uppbördsåret har gått ut. Om det överklagade beslutet

har meddelats efter den 30

juni femte året efter det kalenderår under vilket uppbördsåret

har gått ut och klaganden har fått del av beslutet efter utgången

av oktober samma år, får överklagandet dock komma in inom två

månader från den dag då klaganden fick del av beslutet.

/kolumn1/ Överklagande av beslut om preli-

/kolumn2/ Överklagande av beslut om preli-

minär taxering, sättet för uttagande /kolumn2/minär taxering,

sättet för uttagande av preliminär skatt, debitering eller

/kolumn2/av preliminär skatt, debitering eller

jämkning av sådan skatt, verkstäl-

/kolumn2/jämkning av sådan skatt, verkstäl-

lande av skatteavdrag och anstånd

/kolumn2/lande av skatteavdrag, anstånd en-

enligt 48 § med inbetalning av skatt /kolumn2/ligt 48 § med

inbetalning

av skatt

skall ha kommit in inom två måna-

/kolumn2/och betalning och redovisning av

der från den dag då klaganden fick

/kolumn2/skatt som innehållits genom skatte-

del av beslutet.

/kolumn2/avdrag skall ha kommit in inom två /kolumn2/månader från

den dag då klaganden fick del av beslutet.

 Vid överklagande av beslut om debitering till följd av

taxeringsbeslut

gäller bestämmelserna i 6 kap. 3 § taxeringslagen (1990: 324).

 Den skattskyldige och arbetsgivaren får överklaga ett beslut enligt

denna lag även om det inte gått honom emot.

--

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992.

8 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1991: 157) om ändring i tullagen (1987: 1065)

 Härigenom föreskrivs att 20 § tullagen (1987: 1065) i paragrafens

lydelse enligt lagen (1991: 157) om ändring i nämnda lag skall

ha följande lydelse.

20 §

 Har den som är tullskyldig enligt 10 § första stycket

/kolumn1/ 1. i tulldeklaration eller på annat

/kolumn2/ 1. i tulldeklaration eller på annat

sätt lämnat oriktig uppgift till led-

/kolumn2/sätt under förfarandet lämnat orik-

ning för tulltaxeringen, eller

/kolumn2/tig uppgift till ledning för tulltax-

/kolumn2/eringen, eller

 2. underlåtit att lämna uppgift som det ålegat honom att lämna,

 skall en tullmyndighet besluta om eftertulltaxering, om den oriktiga

uppgiften eller underlåtenheten har medfört att tull eller annan

skatt inte fastställts eller fastställts till för lågt belopp.

Eftertulltaxering får inte ske, om det belopp som avses är ringa

eller det med hänsyn till omständigheterna är uppenbart oskäligt

att sådan taxering sker.

--

9 Förslag till

Lag om ändring i tullagen (1987: 1065)

 Härigenom föreskrivs i fråga om tullagen (1987: 1065)

 dels att 83 och 87 §§ skall ha följande lydelse,

 dels att rubriken närmast före 13 § skall flyttas till närmast

före 12 §.

83 §

/kolumn1/ Har den som är tullskyldig och

/kolumn2/ Har den som är tullskyldig och

skyldig att lämna tulldeklaration, i

/kolumn2/skyldig att lämna tulldeklaration, i

en tulldeklaration eller ett annat

/kolumn2/en tulldeklaration eller ett annat

dokument som avgetts till ledning

/kolumn2/dokument som under förfarandet

för fastställande av tull eller annan

/kolumn2/avgetts till ledning för fastställande

skatt, lämnat en uppgift som be-

/kolumn2/av tull eller annan skatt, lämnat en

finns vara oriktig, skall han påföras

/kolumn2/uppgift som befinns vara oriktig,

en särskild avgift (tulltillägg). Tull-

/kolumn2/skall han påföras en särskild avgift

tillägget är tjugo procent av den tull /kolumn2/(tulltillägg).

Tulltillägget är tjugo

och annan skatt som inte skulle ha

/kolumn2/procent av den tull och annan skatt

påförts, om den oriktiga uppgiften

/kolumn2/som inte skulle ha påförts, om den

godtagits. Detsamma gäller, om

/kolumn2/oriktiga uppgiften godtagits. Det-

den tullskyldige skriftligen har läm-

/kolumn2/samma gäller, om den tullskyldige

nat en sådan uppgift i ett omtulltax-

/kolumn2/skriftligen har lämnat en sådan

eringsärende eller ett överklagat

/kolumn2/uppgift i ett omtulltaxeringsärende

ärende som avser fastställande av

/kolumn2/eller ett överklagat ärende som av-

tull eller annan skatt.

/kolumn2/ser fastställande av tull eller annan

/kolumn2/skatt.

 Om avvikelse från tulldeklaration har skett vid skönstulltaxering

skall den tullskyldige påföras tulltillägg. Tulltillägget är

tjugo procent av den tull och annan skatt som vid taxeringen påförs

den tullskyldige utöver vad som annars skulle ha påförts honom.

Till den del taxeringen innefattar rättelse av en oriktig uppgift

från den tullskyldige påförs dock tulltillägg enligt första stycket.

 Om den som är tullskyldig enligt 82 § rätteligen skulle ha lämnat

tulldeklaration till ledning för fastställande av tull eller annan

skatt, skall han påföras tulltillägg. Tulltillägget är tjugo

procent av den tull och annan skatt som påförs eller, vid förfogande

enligt 82 § andra stycket andra meningen, tjugo procent av den

tullförmån

som den tullskyldige går miste om.

87 §

/kolumn1/ Tulltillägg och förseningsavgift

/kolumn2/ Tulltillägg och förseningsavgift

får helt eller delvis efterges, om fel-

/kolumn2/får helt eller delvis efterges, om fel-

aktigheten eller underlåtenheten

/kolumn2/aktigheten eller underlåtenheten

kan antas ha ett sådant samband

/kolumn2/kan antas ha ett sådant samband

med den tullskyldiges ålder, sjuk-

/kolumn2/med den tullskyldiges ålder, sjuk-

dom, bristande erfarenhet eller där-

/kolumn2/dom, bristande erfarenhet eller där-

med jämförligt förhållande att den

/kolumn2/med jämförligt förhållande att den

kan anses ursäktlig. Detsamma gäl-

/kolumn2/kan anses ursäktlig. Detsamma gäl-

ler, om felaktigheten eller underlå-

/kolumn2/ler, om felaktigheten eller underlå-

tenheten framstår som ursäktlig

/kolumn2/tenheten framstår som ursäktlig

med hänsyn till den oriktiga uppgif-

/kolumn2/med hänsyn till den oriktiga uppgif-

tens beskaffenhet eller annan sär-

/kolumn2/tens beskaffenhet eller annan sär-

skild omständighet som rör annat

/kolumn2/skild omständighet eller om det

än vad som sägs i första meningen.

/kolumn2/framstår som uppenbart oskäligt att

/kolumn2/ta ut tillägget eller avgiften.

 Tulltillägg får helt efterges även när det belopp som kunde

ha undandragits genom felaktigheten eller underlåtenheten är att

anse som ringa.

 Förseningsavgift får helt eller delvis efterges också när

underlåtenheten

är att anse som ringa.

 Tulltillägg eller förseningsavgift får inte påföras sedan

den tullskyldige har avlidit.

--

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992.

10 Förslag till

Lag om ändring i vägtrafikskattelagen (1988: 327)

 Härigenom föreskrivs att 42 § vägtrafikskattelagen (1988:

327) skall ha följande lydelse.

42 §

 Beskattningsmyndigheten skall genom beslut om efterbeskattning

fastställa

den ytterligare vägtrafikskatt som skall betalas i de fall skatt

har undandragits genom att

 1. ett fordon har brukats i strid mot vad som är föreskrivet

om registrering och avställning av fordon,

 2. föreskriven anmälan till registreringsmyndigheten inte har gjorts,

/kolumn1/ 3. oriktig uppgift har lämnats i

/kolumn2/ 3. oriktig uppgift har lämnats i

anmälan eller ansökan till registre-

/kolumn2/anmälan eller ansökan till registre-

rings- eller beskattningsmyndighe-

/kolumn2/rings- eller beskattningsmyndighe-

ten eller annars till ledning för be-

/kolumn2/ten eller annars under förfarandet

skattningen,

/kolumn2/till ledning för beskattningen,

 4. fordonet inte har undergått föreskriven registreringsbesiktning

efter ändring som avses i 15 § eller 32 §,

 5. uppgift om körsträcka för kilometerskattepliktigt fordon

inte har lämnats i vederbörlig ordning eller oriktig uppgift har

lämnats om körsträckan,

 6. ett kilometerskattepliktigt fordon har brukats i strid mot 26

 § andra stycket, eller

 7. oriktig uppgift har lämnats i mål om skatt.

 Vid efterbeskattning får 41 § tillämpas.

--

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992.

11 Förslag till

Lag om ändring i kommunalskattelagen (1928: 370)

 Härigenom föreskrivs i fråga om kommunalskattelagen (1928: 370)

 dels att punkt 1 av anvisningarna till 24 § och punkt 4 av

anvisningarna

till 41 § skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en bestämmelse, punkt 7 av

anvisningarna till 46 §, av följande lydelse.

Anvisningar

till 24 §

 1.1 För skattskyldig som har haft ordnad bokföring skall beräkningen

av inkomst ske på grundval av hans bokföring med iakttagande av

bestämmelserna i denna anvisningspunkt. Vid inkomstberäkningen

tas hänsyn till in- och utgående lager av varor, däri inbegripet

djur, råmaterial, hel- och halvfabrikat m. m., till pågående arbeten

samt till fordrings- och skuldposter. Värdet av utgående lager,

pågående arbeten samt fordrings- och skuldposter bestäms med hänsyn

till förhållandena vid beskattningsårets utgång. Som värde

av ingående lager, pågående arbeten samt fordrings- och skuldposter

tas upp värdet av närmast föregående beskattningsårs utgående

lager, pågående arbeten samt fordrings- och skuldposter.

/kolumn1/ Har det bokförda resultatet på-

/kolumn2/ Har det bokförda resultatet på-

verkats av att bland intäkterna har

/kolumn2/verkats av att bland intäkterna har

tagits upp belopp, som inte skall

/kolumn2/tagits upp belopp, som inte skall

beskattas som inkomst, eller uteslu-

/kolumn2/beskattas som inkomst, eller uteslu-

tits belopp, som borde ha medräk-

/kolumn2/tits belopp, som borde ha medräk-

nats, eller bland kostnaderna har

/kolumn2/nats, eller bland kostnaderna har

tagits upp belopp, som inte är av-

/kolumn2/tagits upp belopp, som inte är av-

dragsgilla vid inkomstberäkningen,

/kolumn2/dragsgilla vid inkomstberäkningen,

skall resultatet justeras så att det

/kolumn2/skall resultatet justeras så att det

kan läggas till grund för inkomstbe-

/kolumn2/kan läggas till grund för inkomstbe-

räkningen enligt denna lag. I de fall

/kolumn2/räkningen enligt denna lag. I de fall

resultatet har påverkats av att lager, /kolumn2/resultatet har

påverkats

av att lager, pågående arbeten eller fordrings-

/kolumn2/pågående arbeten eller fordrings-

post har tagits upp med för lågt be-

/kolumn2/post har tagits upp med för lågt be-

lopp eller skuldpost med för högt

/kolumn2/lopp eller skuldpost med för högt

belopp skall dock på yrkande av

/kolumn2/belopp skall dock på yrkande av

den skattskyldige justering av det

/kolumn2/den skattskyldige justering av det

bokförda resultatet underlåtas i den /kolumn2/bokförda resultatet

underlåtas i den mån det är uppenbart att denne -- i /kolumn2/mån

det är uppenbart att denne -- i överensstämmelse med reglerna för

/kolumn2/överensstämmelse med reglerna för

inkomstberäkning i denna lag --

/kolumn2/inkomstberäkning i denna lag --

genom större avskrivningar på an-

/kolumn2/genom större avskrivningar på an-

läggningstillgångar än som skett el-

/kolumn2/läggningstillgångar än som skett el-

ler större avsättning enligt lagen

/kolumn2/ler större avsättning enligt lagen

(1990: 654) om skatteutjämningsre-

/kolumn2/(1990: 654) om skatteutjämningsre-

serv än som gjorts skulle ha kunnat

/kolumn2/serv än som gjorts skulle ha kunnat

redovisa ett lägre resultat än det

/kolumn2/redovisa ett lägre resultat än det

som skulle framkomma efter juste-

/kolumn2/som skulle framkomma efter juste-

ringen. Om särskilda omständighe-

/kolumn2/ringen.

ter föranleder det skall dock resulta-

tet justeras även i sådant fall.

 Vid beräkning av inkomst enligt bokföringsmässiga grunder skall

iakttas, att en inkomst skall anses ha åtnjutits under det år, då

den enligt god redovisningssed eller enligt vad som beträffande

jordbruk är allmänt brukligt bör tas upp som intäkt i räkenskaperna,

även om inkomsten ännu inte har uppburits kontant eller eljest

kommit den skattskyldige tillhanda t. ex. i form av levererade varor,

fullgjorda prestationer eller på annat härmed jämförligt sätt.

Vad som gäller i fråga om inkomstposterna tillämpas också i

fråga om utgiftsposterna. I fråga om tiden för inkomst- och

utgiftsposters

 upptagande enligt bokföringsmässiga grunder tillämpas i allmänhet

det förfaringssättet, att fordringar tas upp som inkomst under

det år, då de uppkommer, och att räntor hänförs till inkomsten

för det år, på vilket de belöper i bägge fallen oberoende

av om de verkligen har influtit under nämnda år eller inte. Å

andra sidan bör förskottsvis influtna räntor, som till större

eller mindre del belöper på ett kommande år, till denna del

bokföringsmässigt

hänföras till det sistnämnda årets inkomst. Avdrag för ränta

på lån ur statens lånefond för lån med uppskjuten ränta åtnjuts

för det år då räntan har betalats.

 Vid tillämpning av föregående stycke skall iakttas bl. a. att

värdet av avyttrade varor skall -- även om fakturering inte skett

-- redovisas som fordran, såvida varorna levererats till den nye

ägaren före årets utgång.

 Har avverkningsrätt till skog upplåtits mot betalning, som skall

erläggas under loppet av flera år, får som intäkt för varje

år tas upp den del av köpeskillingen som influtit under samma år.

 I fråga om avdrag för kostnader för reparation och underhåll

av fastighet gäller även punkt 4 tredje och fjärde styckena

av anvisningarna till 23 §.

 Om beskattningsmyndighet, med frångående av den skattskyldiges

på hans räkenskaper grundade inkomstberäkning, som inkomst för

ett år beskattat vinst, som i bokföringen framkommer som vinst

först ett senare år, skall vid inkomstberäkningen för det följande

år, då vinsten redovisas i bokföringen, det sistnämnda årets

bokförda resultat justeras på sådant sätt att den redan beskattade

vinsten inte beskattas en gång till.

 Motsvarande gäller för det fall, att beskattningsmyndighet ansett

att en förlust, som är i och för sig avdragsgill, inte får

beaktas vid inkomstberäkningen för det år då den redovisats

i räkenskaperna eller beskattningsmyndighet i annat fall visst år

frångått den skattskyldiges bokföring på sådant sätt att det

påverkar följande års inkomstberäkning.

 Har intäkter eller utgifter avseende viss egendom vid den närmast

föregående taxeringen till statlig inkomstskatt hänförts till

inkomstslaget kapital och sker beskattning vid den aktuella taxeringen

i inkomstslaget näringsverksamhet skall den skattskyldige ta upp

sådana ingående tillgångs- och skuldposter som erfordras för

att någon intäkt eller utgift inte skall beskattas två gånger

eller lämnas obeskattad på grund av skiftet av tillämpligt

inkomstslag.

 3 § 7 -- 11 mom. lagen (1947: 576) om statlig inkomstskatt har

motsvarande

tillämpning vid beräkning av inkomst av näringsverksamhet. Vid

beräkning av realisationsvinst eller realisationsförlust som är

hänförlig till näringsverksamhet tillämpas 24 § 1 -- 5 mom.,

27 § 1 -- 4 mom., 28 §, 29 § 1 mom., 30 § 1 mom. och 31 §

nämnda lag.

till 41 §

/kolumn1/ 4.2 I fråga om inkomst av tjänst

/kolumn2/ 4. I fråga om inkomst av tjänst

gäller såsom allmän regel, att in-

/kolumn2/gäller såsom allmän regel, att in-

komst skall anses hava åtnjutits un-

/kolumn2/komst skall anses hava åtnjutits un-

der det år, då densamma från den

/kolumn2/der det år, då densamma från den

skattskyldiges synpunkt är att anse

/kolumn2/skattskyldiges synpunkt är att anse

såsom verkligen förvärvad och till

/kolumn2/såsom verkligen förvärvad och till

sitt belopp känd. Detta är framför

/kolumn2/sitt belopp känd. Detta är framför

allt förhållandet, då inkomsten av

/kolumn2/allt förhållandet, då inkomsten av

den skattskyldige uppburits eller

/kolumn2/den skattskyldige uppburits eller

blivit för honom tillgänglig för lyft-

/kolumn2/blivit för honom tillgänglig för lyft-

ning eller, såsom i fråga om bo-

/kolumn2/ning eller, såsom i fråga om bo-

stadsförmån och andra förmåner in /kolumn2/stadsförmån och

andra förmåner in natura, då den på annat sätt kom-

/kolumn2/natura, då den på annat sätt kom-

mit den skattskyldige till godo, det-

/kolumn2/mit den skattskyldige till godo, det-

ta oberoende av huruvida inkoms-

/kolumn2/ta oberoende av huruvida inkoms-

ten intjänats under året eller tidiga-

/kolumn2/ten intjänats under året eller tidiga-

re. Har den skattskyldige på grund

/kolumn2/re. Har den skattskyldige på grund

av sin tjänst fått förvärva värde-

/kolumn2/av sin tjänst fått förvärva värde-

papper på förmånliga villkor, tas

/kolumn2/papper på förmånliga villkor, tas

förmånen upp till beskattning det

/kolumn2/förmånen upp till beskattning det

år förvärvet skedde. Vissa intäkter

/kolumn2/år förvärvet skedde. Vad gäller rätt

skall dock hänföras till beskatt-

/kolumn2/beskattningsår för inkomster som

ningsåret, ehuru de icke uppburits

/kolumn2/tas upp som intäkt av tjänst enligt

eller varit tillgängliga för lyftning

/kolumn2/bestämmelserna i 32 § 1 mom. för-

förrän efter nämnda års utgång.

/kolumn2/sta stycket h gäller dock bestämmel-

Förutsättningen härför är emeller-

/kolumn2/serna i 3 § 5 mom. lagen (1947:

tid, att de intjänats senast under be-

/kolumn2/576) om statlig inkomstskatt.

skattningsåret och uppburits eller

blivit tillgängliga för lyftning före

den 15 januari påföljande år. Lika-

så skall intäkter som uppburits eller

blivit tillgängliga för lyftning efter

den 15 december året före beskatt-

ningsåret hänföras till beskattnings-

året om de i sin helhet belöper tidi-

gast på beskattningsåret.

/kolumn1/ Å andra sidan skall utgifterna

/kolumn2/ Å andra sidan skall utgifterna

och omkostnaderna för inkomst-

/kolumn2/och omkostnaderna för inkomst-

förvärvet avdragas från intäkten

/kolumn2/förvärvet avdragas från intäkten

under det år, då de verkligen blivit

/kolumn2/under det år, då de verkligen blivit

av den skattskyldige bestridda,

/kolumn2/av den skattskyldige bestridda,

även om de avser inkomst, som ti-

/kolumn2/även om de avser inkomst, som ti-

digare förvärvats eller först under

/kolumn2/digare förvärvats eller först under

ett senare år beräknas inflyta. På

/kolumn2/ett senare år beräknas inflyta.

motsvarande sätt som i fråga om

intäkter gäller dock även här, att en

utgift, som betalats efter den 15 de-

cember året före beskattningsåret el-

ler före den 15 januari året efter be-

skattningsåret, kan vara att hänfö-

ra till utgift under beskattningsåret.

till 46 §

 7. I fråga om rätt beskattningsår för allmänna avdrag gäller

bestämmelserna i 3 § 5 mom. lagen (1947: 576) om statlig

inkomstskatt.

--

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992 och tillämpas från

och med 1992 års taxering. I fråga om intäkter som uppburits och

utgifter som erlagts i anslutning till årsskiftet 1990--1991 gäller

punkt 4 av anvisningarna till 41 § i dess lydelse den 30 juni 1990.

12 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1947: 576) om statlig inkomstskatt

 Härigenom föreskrivs att 3 § 5 mom. lagen (1947: 576) om statlig

inkomstskatt skall ha följande lydelse.

3 §

/kolumn1/ 5 m o m.1 I fråga om till vilket

/kolumn2/ 5 m o m. I fråga om till vilket

beskattningsår en inkomst eller ut-

/kolumn2/beskattningsår en inkomst eller ut-

gift skall hänföras tillämpas be-

/kolumn2/gift skall hänföras tillämpas be-

stämmelserna i 41 § andra stycket

/kolumn2/stämmelserna i 41 § andra stycket

och punkt 4 av anvisningarna till

/kolumn2/och punkt 4 av anvisningarna till

41 § kommunalskattelagen

/kolumn2/41 § kommunalskattelagen

(1928: 370), om inte annat före-

/kolumn2/(1928: 370), om inte annat före-

skrivs i denna lag. Ränta på sådan

/kolumn2/skrivs i denna lag. Ränta på sådan

bankräkning där räntan gottskrivs

/kolumn2/bankräkning där räntan gottskrivs

insättaren den 31 december anses

/kolumn2/insättaren den 31 december anses

som tillgänglig för lyftning denna

/kolumn2/som tillgänglig för lyftning denna

dag.

/kolumn2/dag. Intäkter skall hänföras till be-

/kolumn2/skattningsåret, trots att de inte upp- burits eller varit

tillgängliga för lyft- ning förrän efter beskattningsårets

utgång under förutsättning att de in- tjänats senast under

beskattnings- året och uppburits eller blivit till- gängliga för

lyftning före den 15 ja- nuari påföljande år. Likaså skall

in- täkter som uppburits eller blivit till- gängliga för lyftning

efter den 15 december året före beskattningsåret hänföras

till beskattningsåret om de i sin helhet belöper tidigast på be-

 skattningsåret. På motsvarande sätt som i fråga om intäkter

skall en ut- gift, som betalats efter den 15 de- cember året före

beskattningsåret el- ler före den 15 januari året efter be-

skattningsåret,

hänföras till beskatt- ningsåret.

 Bestämmelserna i 9 mom. andra och tredje styckena tillämpas också

i fråga om förvärv av rätt till ränta.

--

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992 och tillämpas från

och med 1992 års taxering. I fråga om intäkter som uppburits och

utgifter som erlagts i anslutning till årsskiftet 1990--1991 gäller

punkt 4 av anvisningarna till 41 § kommunalskattelagen (1928: 370)

i dess lydelse den 30 juni 1990.

13 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1984: 1052) om statlig fastighetsskatt

 Härigenom föreskrivs att 6 § lagen (1984: 1052) om statlig

fastighetsskatt

skall ha följande lydelse.

6 §1

/kolumn1/ I fråga om förfarandet för att be-

/kolumn2/ I fråga om förfarandet vid taxe-

stämma underlaget för fastighets-

/kolumn2/ring till fastighetsskatt gäller be-

skatt gäller taxeringslagens

/kolumn2/stämmelserna i taxeringslagen

(1990: 324) bestämmelser.

/kolumn2/(1990: 324).

--

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992 och tillämpas från

och med 1992 års taxering.

14 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1990: 661) om avkastningsskatt på

pensionsmedel

 Härigenom föreskrivs att 2 och 8 §§ lagen (1990: 661) om

avkastningsskatt

på pensionsmedel skall ha följande lydelse.

2 §

 Skattskyldiga till avkastningsskatt är

 1. svenska livförsäkringsföretag,

 2. utländska livförsäkringsföretag som bedriver försäkringsrörelse

här i riket,

 3. understödsföreningar som bedriver till livförsäkring hänförlig

verksamhet,

 4. pensionsstiftelse enligt lagen (1967: 531) om tryggande av

pensionsutfästelse

m. m.,

 5. arbetsgivare som i sin balansräkning redovisar skuld under

rubriken

Avsatt till pensioner enligt 5 § lagen om tryggande av

pensionsutfästelse

m. m.

 I fråga om handelsbolag och dödsbon som vid inkomsttaxeringen

behandlas som handelsbolag är dock delägarna skattskyldiga.

8 §

/kolumn1/ Bestämmelserna i taxeringslagen

/kolumn2/ Bestämmelserna i taxeringslagen

(1990: 324) om taxering för inkomst /kolumn2/(1990: 324) gäller

vid taxering till

skall tillämpas när skatteunderlaget

/kolumn2/avkastningsskatt. I fråga om debite-

bestäms. I fråga om debitering och

/kolumn2/ring och uppbörd av avkastnings-

uppbörd av avkastningsskatt gäller

/kolumn2/skatt gäller bestämmelserna i upp-

bestämmelserna i uppbördslagen

/kolumn2/bördslagen (1953: 272).

(1953: 272).

--

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992 och tillämpas från

och med 1992 års taxering.

15 Förslag till

Lag om ändring i sekretesslagen (1980: 100)

 Härigenom föreskrivs att 9 kap. 1 § sekretesslagen (1980: 100)1

skall ha följande lydelse.

9 kap.

1 §

 Sekretess gäller i myndighets verksamhet, som avser bestämmande

av skatt eller som avser taxering eller i övrigt fastställande

av underlag för bestämmande av skatt, för uppgift om enskilds

personliga eller ekonomiska förhållanden. Motsvarande sekretess

gäller i myndighets verksamhet som avser förande av eller uttag

ur register som avses i skatteregisterlagen (1980: 343) för uppgift

som har tillförts sådant register. Uppgift hos tullverket får

dock lämnas ut, om det står klart att uppgiften kan röjas utan

att den enskilde lider skada eller men. För uppgift i mål hos

domstol gäller sekretessen endast om det kan antas att den enskilde

lider skada eller men om uppgiften röjs. Detsamma gäller uppgift

som med anledning av överklagande hos domstol registreras hos annan

myndighet enligt 15 kap. 2 § första stycket 3 eller 4. Har uppgift

i mål hos domstol erhållits från annan myndighet och är den

sekretessbelagd

där, gäller dock denna sekretess hos domstolen, om uppgiften saknar

betydelse i målet.

/kolumn1/ Med skatt avses i detta kapitel

/kolumn2/ Med skatt avses i detta kapitel

skatt på inkomst eller förmögenhet

/kolumn2/skatt på inkomst och, med undan-

samt omsättningsskatt, tull och an-

/kolumn2/tag för arvsskatt och gåvoskatt, an-

nan indirekt skatt. Med skatt jäm-

/kolumn2/nan direkt skatt samt omsättnings-

ställs arbetsgivaravgift, prisregle-

/kolumn2/skatt, tull och annan indirekt skatt.

ringsavgift och liknande avgift

/kolumn2/Med skatt jämställs arbetsgivarav-

samt skatte- och avgiftstillägg och

/kolumn2/gift, prisregleringsavgift och liknan-

förseningsavgift. Med verksamhet

/kolumn2/de avgift samt skatte- och avgiftstill-

som avser bestämmande av skatt

/kolumn2/lägg och förseningsavgift. Med

jämställs verksamhet som avser be-

/kolumn2/verksamhet som avser bestämman-

stämmande av pensionsgrundande

/kolumn2/de av skatt jämställs verksamhet

inkomst.

/kolumn2/som avser bestämmande av pen-

/kolumn2/sionsgrundande inkomst.

 Sekretessen gäller inte beslut, varigenom skatt eller

pensionsgrundande

inkomst bestäms eller underlag för bestämmande av skatt fastställs,

såvida inte beslutet meddelas i ärende om

 1. förhandsbesked i taxerings- eller skattefråga,

/kolumn1/ 2. befrielse från tillämpning av

/kolumn2/ 2. medgivande att skattepliktig

bestämmelserna om beräkning av

/kolumn2/intäkt enligt reglerna om statlig in-

skattepliktig realisationsvinst vid

/kolumn2/komstskatt inte skall anses uppkom-

avyttring av aktier och liknande

/kolumn2/ma vid avyttring av aktier i få-

egendom i samband med struktur-

/kolumn2/mansföretag,

rationalisering,

 3. rätt att erhålla avdrag vid taxe-

ringen för avsättning till särskild ny-

anskaffningsfond,

 4. rätt att erhålla avdrag vid taxe-

ringen för kostnad för exportkredit,

/kolumn1//kolumn1/ 5. beskattning av utländska fors-

/kolumn2/ 3. beskattning av utländska fors-

kare vid tillfälligt arbete i Sverige

/kolumn2/kare vid tillfälligt arbete i Sverige

när beslutet har fattats av forskar-

/kolumn2/när beslutet har fattats av forskar-

skattenämnden.

/kolumn2/skattenämnden.

 Utan hinder av sekretessen får uppgift lämnas till enskild enligt

vad som föreskrivs i lag om förfarandet vid beskattning eller

om skatteregister.

 I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst

tjugo år.

--

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992. Äldre bestämmelser

gäller dock fortfarande i fråga om beslut i ärende som avses

i 9 kap. 1 § tredje stycket punkterna 2--4 i den äldre lydelsen.

16 Förslag till Lag om ändring i lagen (1983: 850) om undantag

från vissa bestämmelser i uppbördslagen (1953: 272) m. m.

 Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (1983: 850) om undantag från

vissa bestämmelser i uppbördslagen (1953: 272) m. m. skall ha

följande lydelse.

2 §1

/kolumn1/ En sådan småhusägare eller lä-

/kolumn2/ En sådan småhusägare eller lä-

genhetsinnehavare som avses i 1 §

/kolumn2/genhetsinnehavare som avses i 1 §

skall inte betala arbetsgivaravgifter

/kolumn2/skall inte betala arbetsgivaravgifter

eller allmän löneavgift på ersätt-

/kolumn2/på ersättningen och är inte skyldig

ningen och är inte skyldig att göra

/kolumn2/att göra skatteavdrag enligt upp-

skatteavdrag enligt uppbördslagen

/kolumn2/bördslagen (1953: 272) på ersätt-

(1953: 272) på ersättningen, om

/kolumn2/ningen, om denna betalats mot en

denna betalats mot en faktura som

/kolumn2/faktura som innehåller uppgift om

innehåller uppgift om uppdragsta-

/kolumn2/uppdragstagarens namn och post-

garens namn och postadress, ersätt-

/kolumn2/adress, ersättningens storlek samt

ningens storlek samt

/kolumn1//kolumn1/ 1. mervärdeskattens belopp och

/kolumn2/ 1. mervärdeskattens belopp och

uppdragstagarens registrerings-

/kolumn2/uppdragstagarens registrerings-

nummer till mervärdeskatt eller or-

/kolumn2/nummer till mervärdeskatt eller,

ganisationsnummer eller

/kolumn2/om han inte skall vara registrerad,

/kolumn2/uppdragstagarens personnummer eller organisationsnummer eller

 2. uppgift om att uppdragstagaren är skyldig att betala B-skatt.

/kolumn1/ I fall som avses i första stycket är

/kolumn2/ I fall som avses i första stycket är

uppdragstagaren skyldig att betala

/kolumn2/uppdragstagaren skyldig att betala

egenavgifter på ersättningen enligt

/kolumn2/egenavgifter på ersättningen enligt

lagen (1981: 691) om socialavgifter

/kolumn2/lagen (1981: 691) om socialavgifter.

samt avgift enligt 2 § lagen

/kolumn2/Vid tillämpningen av bestämmel-

(1982: 423) om allmän löneavgift.

/kolumn2/serna om sjukpenninggrundande

Vid tillämpningen av bestämmel-

/kolumn2/inkomst och pensionsgrundande

serna om sjukpenninggrundande

/kolumn2/inkomst i lagen (1962: 381) om all-

inkomst och pensionsgrundande

/kolumn2/män försäkring skall ersättningen

inkomst i lagen (1962: 381) om all-

/kolumn2/anses som inkomst av annat för-

män försäkring skall ersättningen

/kolumn2/värvsarbete.

anses som inkomst av annat för-

värvsarbete.

 Vad som har sagts i första och andra styckena om arbetsgivaravgifter

och andra avgifter gäller inte om parterna har träffat avtal om

att ersättningen skall anses som inkomst av anställning och

ersättningen

uppgår till minst 1 000 kronor. I ett sådant fall skall

uppdragstagaren

anses som arbetstagare och småhusägaren eller lägenhetsinnehavaren

som arbetsgivare.

-- Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992 och tillämpas i fråga

om ersättning som betalats mot faktura som utställts efter

ikraftträdandet.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om allmän löneavgift

som avser tid före utgången av år 1991.

17 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1991: 586) om särskild inkomstskatt för

utomlands bosatta

 Härigenom föreskrivs att 12 och 21 §§ lagen (1991: 586) om

särskild

inkomstskatt för utomlands bosatta skall ha följande lydelse.

12 §

/kolumn1/ I fråga om skyldighet att lämna

/kolumn2/ I fråga om skyldighet att lämna

uppgift till den skattskyldige om

/kolumn2/uppgift till den skattskyldige om

det belopp som innehållits genom

/kolumn2/det belopp som innehållits genom

skatteavdrag gäller vad som i fråga

/kolumn2/skatteavdrag gäller vad som i fråga

om arbetsgivare sägs i 43 § 1 mom.

/kolumn2/om arbetsgivare sägs i 43 § 1 mom.

första stycket första meningen upp-

/kolumn2/första stycket första och tredje me-

bördslagen (1953: 272).

/kolumn2/ningarna uppbördslagen (1953:

/kolumn2/272).

21 §

/kolumn1/ I fråga om särskild inkomstskatt

/kolumn2/ I fråga om särskild inkomstskatt

gäller i tillämpliga delar vad som

/kolumn2/gäller i tillämpliga delar vad som

sägs om anstånd med inbetalning

/kolumn2/sägs om överflyttning av beslutsbe-

av skatt i 49 och 51 §§, om indriv-

/kolumn2/hörighet i 2 a §, om anstånd med

ning m. m. i 57 a--59 och 61--

/kolumn2/inbetalning av skatt i 49 och 51 §§,

64 §§, om avkortning och avskriv-

/kolumn2/om indrivning m. m. i 57 a--59 och ning av skatt i 65--67

 §§, om cen-

/kolumn2/61--64 §§, om avkortning och av-

tral tillsyn m. m. i 72 §, om rätt att

/kolumn2/skrivning av skatt i 65--67 §§, om

taga del av preliminär självdeklara-

/kolumn2/central tillsyn m. m. i 72 §, om rätt

tion m. m. i 73 §, om arbetsgivares

/kolumn2/att taga del av preliminär självde-

ansvarighet för arbetstagares skatt,

/kolumn2/klaration m. m. i 73 §, om arbetsgi-

m. m. i 77, 77 a och 78 §§, om

/kolumn2/vares ansvarighet för arbetstagares

straffbestämmelser m. m. i 79--81

/kolumn2/skatt, m. m. i 77, 77 a och 78 §§, om och 83 §§, om

omprövning m. m. i

/kolumn2/straffbestämmelser m. m. i 79--81

84--94 §§, om beslut om särskilda

/kolumn2/och 83 §§, om omprövning m. m. i

debiteringsåtgärder i 95 § samt om

/kolumn2/84--94 §§, om beslut om särskilda

överklagande m. m. i 96--103 §§

/kolumn2/debiteringsåtgärder i 95 § samt om

uppbördslagen (1953: 272). Beslut

/kolumn2/överklagande m. m. i 96--103 §§

om anstånd som avses i 49 § nämn-

/kolumn2/uppbördslagen (1953: 272). Beslut

da lag meddelas av beskattnings-

/kolumn2/om anstånd som avses i 49 § nämn-

myndigheten enligt denna lag. Be-

/kolumn2/da lag meddelas av beskattnings-

slut om anstånd skall skyndsamt

/kolumn2/myndigheten enligt denna lag. Be-

meddelas den skattskyldige utan

/kolumn2/slut om anstånd skall skyndsamt

kostnad för denne.

/kolumn2/meddelas den skattskyldige utan

/kolumn2/kostnad för denne.

--

18 Förslag till

Lag om uttag av preliminär B-skatt under uppbördsåret 1992/93

 Härigenom föreskrivs följande.

 Under uppbördsåret den 1 februari 1992 -- den 31 januari 1993

skall, i stället för vad som sägs i 13 § 1 mom. första stycket

uppbördslagen (1953: 272), preliminär B-skatt tas ut med belopp

motsvarande 110 procent av den slutliga skatt som har påförts den

skatteskyldige året före inkomståret.

--

19 Förslag till

Lag om ändring i skatteregisterlagen (1980: 343)

 Härigenom föreskrivs i fråga om skatteregisterlagen (1980: 343)1

att 1, 3, 5--7 och 10 §§ skall ha följande lydelse.

1 §2

 För de ändamål som anges i denna paragraf skall med hjälp

av automatisk databehandling föras ett centralt skatteregister för

hela riket och ett regionalt skatteregister för varje län.

 Registren skall användas vid beskattning för

 1. samordnad registerföring av identifieringsuppgifter beträffande

fysiska och juridiska personer,

 2. planering, samordning och uppföljning av revisions- och annan

kontrollverksamhet,

/kolumn1/ 3. inkomst- och förmögenhetstax-

/kolumn2/ 3. taxering enligt taxeringslagen

ering samt bestämmande av pen-

/kolumn2/(1990: 324) samt bestämmande av

sionsgrundande inkomst,

/kolumn2/pensionsgrundande inkomst,

/kolumn1//kolumn1/ 4. bestämmande och uppbörd av

/kolumn2/ 4. bestämmande och uppbörd av

skatt enligt uppbördslagen

/kolumn2/skatt enligt uppbördslagen (1953:

(1953: 272) och lagen (1968: 430)

/kolumn2/272), lagen (1968: 430) om mervär-

om mervärdeskatt samt avgift en-

/kolumn2/deskatt, lagen (1984: 668) om upp-

ligt lagen (1982: 423) om allmän lö-

/kolumn2/börd av socialavgifter från arbetsgi-

neavgift och lagen (1984: 668) om

/kolumn2/vare, lagen (1990: 659) om särskild

uppbörd av socialavgifter från ar-

/kolumn2/löneskatt på vissa förvärvsinkoms-

betsgivare.

/kolumn2/ter, lagen (1991: 556) om särskild

/kolumn2/inkomstskatt för utomlands bosatta, lagen (1990: 912)

om nedsättning av socialavgifter samt lagen (1951: 763) om beräkning

av statlig in- komstskatt för ackumulerad in- komst.

 Registren skall dessutom användas för avräkning enligt lagen

(1985: 146) om avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter.

 Det centrala skatteregistret skall också användas för utredningar

i kronofogdemyndigheternas exekutiva verksamhet och för

riksskatteverkets

tillsyn enligt lagen (1974: 174) om identitetsbeteckning för juridiska

personer m. fl.

3 §3

 Med skatt avses i denna lag, om inte annat anges

 1. skatt enligt uppbördslagen (1953: 272) och sjömansskatt,

 2. mervärdeskatt, annan indirekt skatt eller avgift för vilken

riksskatteverket är beskattningsmyndighet och vägtrafikskatt,

/kolumn1/ 3. arbetsgivaravgift och allmän

/kolumn2/ 3. arbetsgivaravgift, särskild lö-

löneavgift,

/kolumn2/neskatt på vissa förvärvsinkomster

/kolumn2/och särskild inkomstskatt för utom- lands bosatta,

 4. skatte- och avgiftstillägg samt förseningsavgift,

 5. ränta och avgift som utgår i samband med uppbörd eller indrivning

av skatt eller avgift enligt 1--4.

 Med skatt enligt uppbördslagen avses, förutom skatt och avgift

enligt 1 § nämnda lag, även annan avgift och ränta som utgår

enligt bestämmelserna i lagen.

5 §4

 För fysisk person som är folkbokförd i riket skall i det centrala

skatteregistret anges

 1. personnummer, namn, adress, civilstånd, datum för

civilståndsändring

och folkbokföringsförhållanden,

 2. registrering enligt lagen (1968: 430) om mervärdeskatt, särskilt

registrerings- och redovisningsnummer, organisationsnummer och firma,

 3. förhållanden som enligt lag eller förordning skall antecknas

i skattelängd,

 4. registrering i sjömansregistret, tillhörighet till icke

territoriell

församling, tillhörighet till svenska kyrkan,

 5. nationalitet, personnummer för hos personen folkbokförda barn

under 18 år, antal hemmavarande barn som inte har uppnått 16 eller

18 års ålder, personnummer för make och, om samtaxering sker med

annan person, personnummer för denne,

 6. slag av pensionsförmån som personen är berättigad till

enligt lagen (1962: 381) om allmän försäkring, i den mån det

behövs för att debitera socialförsäkringsavgift,

 7. slag av preliminär skatt som personen skall betala.

 För person som inte har uppnått 18 års ålder skall också anges

personnummer för den hos vilken personen är folkbokförd.

 För person som inte har uppnått 15 års ålder skall införas

endast uppgift om personnummer, namn och adress samt personnummer

för den hos vilken personen är folkbokförd, om inte ytterligare

uppgift som avses i

första stycket behövs för beskattning.

 För person som ej är folkbokförd här i riket skall uppgifter

enligt första, andra eller tredje stycket införas i den mån det

behövs för beskattning här i riket.

6 §

 För juridisk person och för enkelt bolag, partrederi och utländskt

företags filial i Sverige skall i det centrala skatteregistret anges

 1. organisationsnummer med tidpunkt för registrering och

avregistrering

i registret, namn, firma, adress, hemortskommun, säte och juridisk

form,

/kolumn1/ 2. registrering enligt lagen (1968:

/kolumn2/ 2. registrering enligt lagen (1968:

430) om mervärdeskatt, särskilt re-

/kolumn2/430) om mervärdeskatt, särskilt re-

gistrerings- och redovisningsnum-

/kolumn2/gistrerings- och redovisningsnum-

mer,

/kolumn2/mer.

 3. förhållanden som enligt lag eller förordning skall antecknas

i skattelängd.

 För dödsbo skall även den avlidnes personnummer och dagen för

dödsfallet anges.

7 §5

 För fysisk och juridisk person får, utöver de uppgifter som

anges i 5 och 6 §§, det centrala skatteregistret innehålla följande

uppgifter.

 1. Sådana uppgifter om ägarförhållandena i fåmansföretag,

företag som enligt 3 § 12 mom. nionde stycket lagen (1947: 576)

om statlig inkomstskatt skall behandlas som fåmansföretag, fåmansägt

handelsbolag och dotterföretag som avses i 2 kap. 16 § lagen (1990:

325) om självdeklaration och kontrolluppgifter.

 2. Uppgifter angående avslutad revision, verkställt taxerings-

eller mervärdeskattebesök eller annat sammanträffande enligt

3 kap. 7 § taxeringslagen (1990: 324) eller 26 a § lagen (1968:

430) om mervärdeskatt. För varje sådan åtgärd får anges tid,

art, beskattningsperiod, skatteslag, myndighets beslut om

beloppsmässiga

ändringar av skatt eller underlag för skatt med anledning av

åtgärden samt uppgift huruvida bokföringsskyldighet har fullgjorts.

/kolumn1/ 3. Uppgift om registrering av

/kolumn2/ 3. Uppgift om registrering av

skyldighet att betala skatt, uppgif-

/kolumn2/skyldighet att betala skatt, uppgif-

ter som behövs för att bestämma

/kolumn2/ter som behövs för att bestämma

skatt enligt uppbördslagen

/kolumn2/skatt enligt uppbördslagen

(1953: 272) och lagen om mervärde-

/kolumn2/(1953: 272), lagen om mervärde-

skatt eller avgift enligt lagen

/kolumn2/skatt, lagen (1984: 668) om upp-

(1982: 423) om allmän löneavgift

/kolumn2/börd av socialavgifter från arbetsgi-

och lagen (1984: 668) om uppbörd

/kolumn2/vare, lagen (1991: 659) om särskild

av socialavgifter från arbetsgivare

/kolumn2/löneskatt på vissa förvärvs-

samt uppgifter om redovisning, in-

/kolumn2/inkomster, lagen (1991: 556) om

betalning och återbetalning av så-

/kolumn2/särskild löneskatt för utomlands bo-

dana skatter eller avgifter.

/kolumn2/satta, lagen (1990: 912) om nedsätt-

/kolumn2/ning av socialavgifter och lagen (1951: 763) om beräkning

av statlig inkomstskatt för ackumulerad inkomst samt upp gifter

om redovisning, inbetalning och återbetalning av sådana skatter

eller avgifter. /kolumn1/ 4. Uppgift om maskinellt fram-

/kolumn2/ 4. Uppgift om maskinellt fram-

ställt förslag till sådant beslut som

/kolumn2/ställt förslag till beslut om beskatt-

enligt lag eller förordning skall an-

/kolumn2/ning.

tecknas i skattelängd.

 5. Uppgift om beslut om anstånd med avgivande av deklaration och

med betalning av skatt, dock ej skälen för besluten, samt uppgift

om att laga förfall föreligger för underlåtenhet att fullgöra

deklarationsskyldighet.

 6. Administrativa och tekniska uppgifter som behövs för

beskattningen.

/kolumn1/ 7. Uppgifter som skall lämnas i

/kolumn2/ 7. Uppgifter som skall lämnas i

allmän självdeklaration i samman-

/kolumn2/allmän självdeklaration enligt 2

ställningarna för statlig och kom-

/kolumn2/kap. 13 § första stycket punkterna

munal inkomstskatt, i förmögen-

/kolumn2/2--4 och andra stycket lagen om

hetsredovisningen om skattepliktig

/kolumn2/självdeklaration och kontrolluppgif-

förmögenhet samt uppgifter som

/kolumn2/ter samt uppgifter som skall lämnas skall lämnas i förenklad

självdekla-

/kolumn2/i förenklad självdeklaration.

ration.

/kolumn1//kolumn1/ 8. Uppgift om beslut om beskatt-

/kolumn2/ 8. Uppgift om beslut om beskatt-

ning, dock ej skälen för beslutet,

/kolumn2/ning, dock ej skälen för beslutet,

samt uppgift om utmätning enligt

/kolumn2/uppgift om utmätning enligt 68 § 6

68 § 6 mom. uppbördslagen.

/kolumn2/mom. uppbördslagen samt uppgift

/kolumn2/om anledning till att överskjutande skatt inte helt betalas

ut med återbe- talningskort.

 9. Uppgift om att fordran mot personen registrerats hos

kronofogdemyndighet,

uppgift om indrivningsresultat, uppgift om beslut om ackord,

likvidation

eller konkurs samt uppgift om betalningsinställelse.

 10. Uppgift om antal anställda och de anställdas personnummer.

 11. Uppgift om telefonnummer, särskild adress för

skattsedelsförsändelse

samt namn, adress och telefonnummer för ombud.

 12. Uppgift från kontrolluppgift som enligt 3 kap. lagen om

självdeklaration

och kontrolluppgifter skall lämnas utan föreläggande samt från

sådan särskild uppgift som avses i 3 § lagen (1959: 551) om

beräkning

av pensionsgrundande inkomst enligt lagen (1962: 381) om allmän

försäkring.

 13. Uppgift om beteckning, köpeskilling, taxeringsvärde, delvärde,

beskattningsnatur, typ av fång och tidpunkt för fånget för fastighet

som ägs eller innehas av personen, andelens storlek om fastigheten

har flera ägare och övriga uppgifter som behövs för beräkning

av statlig fastighetsskatt samt uppgifter som behövs för värdering

av bostad på fastighet.

 14. Uppgift om tid och art för planerad eller pågående revision

samt beskattningsperiod och skatteslag som denna avser samt uppgift

om tid för planerat taxerings- eller mervärdeskattebesök eller

annat sammanträffande enligt 3 kap. 7 § taxeringslagen eller 26

a § lagen om mervärdeskatt.

 15. Uppgift om postgiro- och bankgironummer, om personen är

näringsidkare.

/kolumn1/ 16. Uppgift om bruttointäkt av

/kolumn2/ 16. Uppgift om antal perioder om tjänst och dennas

fördelning

på oli-

/kolumn2/trettio dagar för vilka den skattskyl-

ka kategorier av tjänst samt sum-

/kolumn2/dige uppburit inkomst som beskat-

man av avdrag från intäkten och

/kolumn2/tas enligt lagen (1958: 295) om sjö-

dennas fördelning på kostnader för

/kolumn2/mansskatt.

resor mellan bostad och arbetsplats

å ena sidan och övriga kostnader å

andra sidan.

 17. Uppgift om omsättning i näringsverksamhet.

/kolumn1/ 18. Uppgifter som skall lämnas

/kolumn2/ 18. Uppgifter angående resultat

enligt 2 kap. 19 § lagen om självde-

/kolumn2/av bruttovinstberäkning, annan be-

klaration och kontrolluppgifter,

/kolumn2/räkning av relationstal eller liknan-

samt uppgifter angående resultat av

/kolumn2/de, skönsmässig beräkning och be-

bruttovinstberäkning, annan beräk-

/kolumn2/lopp som under beskattningsåret

ning av relationstal eller liknande,

/kolumn2/stått till förfogande för levnads-

skönsmässig beräkning och belopp

/kolumn2/kostnader.

som under beskattningsåret stått

till förfogande för levnadskostna-

der.

 19. Uppgift från centrala bilregistret om innehav av fordon samt

om fordonets registreringsnummer, märke, typ och årsmodell.

 20. Uppgift för beräkning av skattereduktion för fackföreningsavgift.

 21. Uppgift om bosättningsland och tidpunkt för byte av

bosättningsland.

 22. Uppgifter om antal årsanställda i en koncern i fall som avses

i 2 kap. 16 § sista stycket lagen om självdeklaration och

kontrolluppgifter,

totalt respektive i Sverige, koncernomsättning och

koncernbalansomslutning

för koncernmoderföretag.

10 §6

 Terminalåtkomst till uppgifter i register enligt denna lag får

finnas endast för de ändamål som anges i 1 § och i den utsträckning

i övrigt som anges i andra--femte styckena.

/kolumn1/ Skattemyndigheten i länet får ha

/kolumn2/ Skattemyndigheten i länet får ha

terminalåtkomst till uppgifter som

/kolumn2/terminalåtkomst till uppgifter som

avses i 5 och 6 §§, 7 § 1--6, 9,

/kolumn2/avses i 5 och 6 §§, 7 § 1--6, 8,

13, 15, 17 och 22 samt de uppgifter

/kolumn2/9, 13, 15, 17 och 22 samt de uppgif-

därutöver som behövs för utfärdan-

/kolumn2/ter därutöver som behövs för utfär-

de av skattsedel och dubblettskatt-

/kolumn2/dande av skattsedel och dubblett-

sedel.

/kolumn2/skattsedel.

/kolumn1//kolumn1/ Skattemyndigheten får vidare ha

/kolumn2/ Skattemyndigheten får vidare ha

terminalåtkomst till uppgifter som

/kolumn2/terminalåtkomst till uppgifter som

avses i 7 § 7, 8, 10--12, 14, 18, 20

/kolumn2/avses i 7 § 7, 10--12, 14, 16, 18,

och 21 och som hänför sig till länet

/kolumn2/20 och 21 och som hänför sig till

eller gäller skattskyldig som taxeras

/kolumn2/länet eller gäller skattskyldig som

i länet.

/kolumn2/taxeras i länet.

 Riksskatteverket får ha terminal-

/kolumn2/ Riksskatteverket får ha terminal-

åtkomst till uppgifter som avses i 5

/kolumn2/åtkomst till uppgifter som avses i 5

och 6 §§ samt 7 § 1--15, 17, 18 och

/kolumn2/och 6 §§ samt 7 § 1--18 och 20--22.

20--22.

 Kronofogdemyndighet får ha terminalåtkomst till det centrala

skatteregistret

i fråga om uppgifter enligt 5 och 6 §§ samt 7 § 1, 3 och 4.

Kronofogdemyndighet

i det län där ett mål är registrerat för exekutiva åtgärder

får vidare ha sådan terminalåtkomst i fråga om uppgifter enligt

7 § 7, 8, 12 och 13. Terminalåtkomsten får avse den som är

registrerad

som gäldenär hos kronofogdemyndighet eller make till gäldenären

eller annan som sambeskattas med gäldenären. I fråga om uppgifter

enligt 7 § 1 får terminalåtkomsten avse också den som är delägare

i fåmansföretag där någon som avses i tredje meningen är delägare.

--

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992 och tillämpas första

gången vid 1992 års taxering. Vid 1992 och 1993 års taxeringar

gäller förutom vad som föreskrivs i 7 § 7 att skatteregistret

får innehålla uppgifter som skall lämnas enligt punkt 2 i

övergångsbestämmelserna

till lagen (1990: 1136) om ändring i lagen (1990: 325) om

självdeklaration

och kontrolluppgifter. Äldre föreskrifter gäller fortfarande

i fråga om allmän löneavgift som avser tid före utgången av år 1991.

Finansdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 31 oktober 1991

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden

B.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN], af[REDACTED_EFTERNAMN], Dinkelspiel,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], P.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

--

Proposition om vissa ändringar i bestämmelserna om skattetillägg,

preliminär B-skatt m. m.

1 Inledning

Skattetilläggsutredningen lade år 1982 fram sitt slutbetänkande

(SOU 1982: 54) Översyn av det skatteadministrativa sanktionssystemet

2 Nyansering av skattetillägg m. m. (ledamöter var regeringsrådet

Sverker Widmark, ordförande, samt riksdagsledamöterna Tage[REDACTED_EFTERNAMN]

och HansOlov Westberg). Med betänkandet slutfördes utredningens

uppdrag att göra en allmän översyn av det skatteadministrativa

sanktionssystemet.

 I betänkandet har utredningen lagt fram omfattande och genomgripande

 förslag med tonvikt på en långt driven nyansering av

sanktionsavgifterna.

Målsättningen har därvid varit att systemet skall uppfattas som

rättvist, men samtidigt har utredningen strävat efter att tillgodose

önskemålet att sanktionssystemet skall vara enkelt, schabloniserat

och likformigt i tilllämpningen.

 Betänkandet har remissbehandlats. Remissinstanserna har ställt

sig negativa till utredningens förslag. Utgångspunkten i kritiken

har varit att förslaget är präglat av en alltför långtgående

detaljreglering som får till följd att reglerna skulle bli mycket

svåra och resurskrävande att tillämpa. Krav på förenklingar

har förts fram av i stort sett alla remissinstanser. Många har

emellertid ansett att enstaka punkter i utredningens förslag bör

 kunna genomföras inom ramen för det nuvarande sanktionssystemet.

 Skatteförenklingskommittén föreslog i sitt slutbetänkande

(SOU 1988: 21--22) Ny taxeringslag -- reformerad skatteprocess vissa

ändringar i skattetilläggsreglerna. I prop. 1989/90: 74 om ny

taxeringslag m. m., där skatteförenklingskommitténs förslag

togs upp till behandling, lämnades emellertid förslagen vad gäller

materiella ändringar av skattetilläggsreglerna åt sidan för

att tas upp i ett senare sammanhang.

 Den reformering av inkomst- och förmögenhetsbeskattningen som

skett och som tillämpas fr. o. m. 1992 års taxering har föranlett

en mängd anpassningar på andra områden. Riksdagen beslutade redan

hösten 1990 om åtskilliga följdändringar på taxerings- och

uppbördsområdena. Skattereformen aktualiserar förändringar

också på sanktionsområdet, bl. a. genom den ändrade behandlingen

av underskott och den nya förvärvskälleindelningen.

 I en promemoria som utarbetats inom finansdepartementet (Ds 1991:

16) Några frågor om skattetillägg m. m. har några av de förslag

som skattetilläggsutredningen och skatteförenklingskommittén

lagt fram vidarebehandlats. I promemorian lämnas också förslag

om bl. a. skattetillägg när en förvärvskälla visar underskott.

Jag avser att i det följande behandla promemorians förslag.

Sammanfattningen

av promemorian bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga

1. Efter remiss har yttranden avgetts av hovrätten över Skåne

och Blekinge, kammarrätten i Sundsvall, länsrätten i Södermanlands

län, länsrätten i Kalmar län, domstolsverket, riksförsäkringsverket,

riksskatteverket, Föreningen Auktoriserade revisorer FAR, Företagarnas

riksorganisation, Svenska revisorsamfundet SRS, Sveriges

advokatsamfund

och Sveriges industriförbund. En sammanställning av remissyttrandena

har upprättats inom finansdepartementet och finns tillgänglig

i lagstiftningsärendet (Dnr 1355/91).

 I det här sammanhanget avser jag även att ta upp en framställning

från riksskatteverket (RSV) som gäller vissa andra frågor bl.

a. på uppbördsområdet som delvis också har anknytning till

skattereformen.

Framställningen har remissbehandlats. Yttranden har avgetts av

kammarrätten

i Jönköping, länsrätten i Västernorrlands län, Centralorganisationen

SACO/SR, Föreningen Auktoriserade revisorer FAR, Företagarnas

riksorganisation, Företagens uppgiftslämnardelegation, Svenska

revisorsamfundet SRS och Sveriges industriförbund. En sammanställning

av remissyttrandena har upprättats inom finansdepartementet och

finns tillgänglig i lagstiftningsärendet (Dnr 2732/91).

 Regeringen beslutade den 24 oktober 1991 att inhämta lagrådets

yttrande över de lagförslag som upprättats inom finansdepartementet

med anledning av vad jag nu redogjort för. Förslagen -- i de delar

som avviker från propositionens lagförslag -- bör fogas till

protokollet i detta ärende som bilaga 2. Lagrådet har lämnat

förslagen utan erinran. Lagrådets yttrande bör bifogas till

protokollet

i detta ärende som bilaga 3.

 Jag kommer nu också att redovisa ett förslag till lag om uttag

av preliminär B-skatt under uppbördsåret 1992/93 och ett förslag

om ändring i uppbördslagen (1953: 272) som rör bestämmelserna

om kvarskatteavgift. Förslagen gäller ett ämne som tillhör

lagrådets granskningsområde. De är dock av sådan beskaffenhet

att lagrådets hörande skulle sakna betydelse. Lagrådets yttrande

över förslagen har därför inte inhämtats.

 RSV har i en framställning till regeringen den 3 oktober 1991 lagt

fram förslag om ändringar i skatteregisterlagen (1980: 343) med

anledning av skattereformen m. m. Jag avser att nu även ta upp denna

framställning till behandling. Datainspektionen har avgett yttrande

enligt 2 a § datalagen (1973: 289) över RSVs förslag.

2 Särskilda avgifter m. m.

2.1 Allmänna utgångspunkter

Uppgiftsskyldigheten är en väsentlig beståndsdel i skattesystemet.

Att uppgiftsskyldigheten fullgörs är en nödvändig förutsättning

för att skattesystemet skall kunna verka på avsett sätt.

Skattemyndigheterna

är beroende av att effektiva sanktioner finns mot uppgiftspliktiga

som inte medverkar genom att lämna självdeklaration,

kontrolluppgifter,

m. m. Syftet med sanktionssystemet är att det skall verka för

att korrekta uppgifter lämnas i rätt tid. De sanktioner som kan

komma i fråga vid ett bristfälligt fullgörande av uppgiftsskyldigheten

är skatte- och avgiftstillägg och förseningsavgift, vite samt

böter enligt lagen (1990: 325) om självdeklaration och

kontrolluppgifter

(LSK). Härtill kommer i vissa fall påföljder enligt skattebrottslagen

(1971: 69).

 Administrativa sanktioner finns förutom på taxeringsområdet och

den indirekta beskattningens område även i lagen (1984: 668) om

uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare (USAL),

vägtrafikskattelagen

(1988: 327) och tullagen (1987: 1065). Erfarenheterna av det

administrativa

sanktionssystemet har i allt väsentligt varit positiva. Justeringar

av lagstiftningen har skett för att komma tillrätta med problem

som uppmärksammats vid tillämpningen och för att anpassa

sanktionssystemet

till förändringar i annan lagstiftning. Den ursprungliga

konstruktionen

av sanktionerna kvarstår emellertid oförändrad.

 Den grundläggande utgångspunkten vid utformningen av

sanktionssystemet

bör enligt min mening vara att det skall vara uppbyggt så att det

uppfattas som rättvist av de skattskyldiga. En påförd sanktion

måste stå i rimlig proportion till den försummelse som den

skattskyldige

gjort sig skyldig till. Systemet måste därför tillåta att hänsyn

kan tas till omständigheterna i det enskilda fallet. Vidare bör

likartade försummelser medföra likartade påföljder. Samtidigt

måste emellertid beaktas att sanktionssystemet skall vara enkelt

att tillämpa.

 De förslag jag lägger fram i det följande skall ses mot denna

bakgrund. Den nya eftergiftsgrund som föreslås gör att det blir

möjligt att väga in samtliga omständigheter och därmed få

en mer flexibel ordning. Utvidgningen av vad som skall anses vara

normalt tillgängligt kontrollmaterial vid taxeringen och slopandet

av nettokvittningen är förslag som medför att sanktionsavgifter

tas ut likformigt vid likartade försummelser.

 Mina förslag innebär således vissa uppmjukningar och

tillrättalägganden

i sanktionssystemet och är ett steg på vägen mot ökad rättssäkerhet

vid beskattningen. Mer återstår emellertid att göra för att

stärka den enskildes ställning och få en bättre balans mellan

myndigheter och enskilda. De förändringar som jag har i åtanke

kräver emellertid ytterligare utredning. Jag avser därför att

tillsätta en utredning som skall föreslå åtgärder som leder

till att den enskildes rättssäkerhet vid beskattningen förbättras.

Denna utredning bör bl. a. ta upp bevissäkringslagen (1975: 1027)

som länge har kritiserats från rättssäkerhetssynpunkt.

2.2 Tillämpligheten av skattetilläggsbestämmelserna i taxeringslagen

Mitt förslag: Skattetilläggsbestämmelserna i taxeringslagen

skall vara tillämpliga på -- förutom inkomst- och förmögenhetsskatt

och mervärdeskatt som tas ut enligt taxeringslagen -- fastighetsskatt,

avkastningsskatt på pensionsmedel och särskild löneskatt på

pensionskostnader.

 Promemorieförslaget: Överensstämmer i huvudsak med mitt.

 Remissinstanserna: De remissinstanser som har uttalat sig i frågan

tillstyrker förslaget. En remissinstans har dock synpunkter på

den föreslagna lagregleringen.

 Skälen för mitt förslag: Taxeringslagens (1990: 324), TL,

bestämmelser

om skattetillägg är för närvarande tillämpliga enbart på

inkomst- och förmögenhetsskatt samt den mervärdeskatt som tas

ut enligt TL. Skattetilllägg kan inte komma i fråga beträffande

fastighetsskatt, skogsvårdsavgift, avkastningsskatt på pensionsmedel

eller särskild löneskatt på pensionskostnader.

 Oriktiga uppgifter som föranleder för lågt skatteuttag bör

behandlas på ett likartat sätt. Det kan inte anses motiverat att

undanta vissa skatteslag från sanktionssystemet. Jag ställer mig

därför bakom det förslag som förs fram i promemorian att

bestämmelserna

i 5 kap. TL om skattetillägg skall vara tillämpliga på i princip

alla de skatter som anges i 1 kap. 1 § TL. Vad gäller

skogsvårdsavgift

är avsikten att den skall slopas inom en nära framtid. Något

skäl att låta bestämmelserna om särskild avgift nu avse även

skogsvårdsavgift föreligger därför inte.

 Mitt förslag föranleder ändringar i lagen (1984: 1052) om statlig

fastighetsskatt, lagen (1990: 661) om avkastningsskatt på

pensionsmedel

och lagen (1991: 687) om särskild löneskatt på pensionskostnader.

Genom en generell hänvisning till förfarandereglerna i TL i var

och en av dessa lagar framgår enligt min mening tillräckligt tydligt

att sanktionsreglerna är tillämpliga.

2.3 Lägre skatte- och avgiftstillägg i vissa fall

2.3.1 Normalt tillgängligt kontrollmaterial

Mitt förslag: En viss uppmjukning sker i regleringen av vad som

är normalt tillgängligt kontrollmaterial vid taxering. Den

exemplifierande

uppräkningen i taxeringslagen av vad som utgör normalt tillgängligt

kontrollmaterial och undantaget för meddelande från annan

skattemyndighet

slopas.

 En bestämmelse om att oriktig uppgift som rättats eller hade

 kunnat rättas med ledning av normalt tillgängligt kontrollmaterial

skall medföra lägre avgiftstillägg -- 10 %

 i stället för 20 %

 -- förs in i lagen om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare.

 Promemorieförslaget: Överensstämmer i huvudsak med mitt. I

promemorian föreslås dock inte någon bestämmelse om lägre

avgiftstillägg enligt USAL när rättelse kunnat ske med ledning

av normalt tillgängligt kontrollmaterial.

 Remissinstanserna: Länsrätterna i Södermanlands län och Kalmar

län anser att det är olämpligt att ytterligare tumma på huvudsyftet

med skattetillägget, nämligen att inskärpa betydelsen av att

det lämnas korrekta uppgifter till ledning vid taxeringen, och

avstyrker

förslaget. Ett flertal remissinstanser föreslår att kravet på

att kontrollmaterialet skall vara tillgängligt före november månads

utgång skall slopas. RSV anser att en bestämmelse om lägre

avgiftstillägg

när en oriktig uppgift kunnat rättas med ledning av normalt

tillgängligt

kontrollmaterial bör föras in i USAL. I övrigt lämnas förslaget

utan erinran av remissinstanserna.

 Skälen för mitt förslag: Enligt 5 kap. 1 § tredje stycket

TL skall skattetilllägg påföras med 20 i stället för 40 %

 om den oriktiga uppgiften kunnat rättas med ledning av

kontrollmaterial,

som normalt är tillgängligt vid taxeringen. Som exempel på sådant

material nämns taxeringsavi, den skattskyldiges självdeklaration

för det nästföregående beskattningsåret eller uppgift som

det åligger arbetsgivare eller annan att lämna utan föreläggande

till ledning för annans taxering. Annat kontrollmaterial än

taxeringsavi

och självdeklaration måste ha varit tillgängligt för skattemyndigheten

under taxeringsperioden för att den lägre procentsatsen skall

tillämpas. Meddelanden från en annan skattemyndighet anses inte

som normalt tillgängligt kontrollmaterial.

 I fråga om sådant kontrollmaterial som inte tillhör det i lagtexten

särskilt angivna blir tillämpningen av bestämmelsen beroende

av om materialet kan anses vara normalt tillgängligt vid taxering.

Enligt uttalanden i förarbetena (prop. 1977/78: 136 s. 151) bör

rätt höga krav ställas upp för att kontrollmaterial skall

anses normalt tillgängligt. I princip bör man kräva att materialet

tas fram årligen för deklarationskontrollen. Vidare bör materialet

vara generellt i den meningen att det omfattar alla eller så gott

som alla skattskyldiga i landet eller i visst län som haft intäkt,

kostnad etc. av det slag som kontrollmaterialet avser att ge

upplysning

om. Slutligen bör man kräva att det genom administrativa rutiner

är sörjt för att de som granskar deklarationerna regelmässigt

får tillgång till materialet. Något krav på att materialet skall

ha varit direkt tillgängligt finns dock inte. Även sådant

kontrollmaterial

i form av t. ex. ADB-register som finns hos skattemyndigheterna bör

beaktas under förutsättning att det vid taxeringen rutinmässigt

sker en kontroll av deklarationsuppgifterna mot detta. Däremot

omfattas

inte material som hämtats in genom särskilda förfrågningar,

utredningar eller kontrollaktioner av bestämmelsen.

 Frågan om vad som skall anses vara sådant kontrollmaterial som

avses i bestämmelsen har varit uppe i några regeringsrättsavgöranden.

Det har därvid klargjorts att skogsliggare, upplysningar om danskt

banktillgodohavande som lämnats enligt 1972 års nordiska avtal

om handräckning och anteckningar av taxeringsnämndens ordförande

på föregående års deklaration inte utgör normalt tillgängligt

kontrollmaterial (RÅ 1987 ref 95, RÅ 1988 ref 36 och RÅ 1989 ref 30).

 Rutinerna vid granskning av olika typer av deklarationer skiljer

sig åt. Vid granskning av självdeklarationer avseende enskilda

näringsidkare och fåmansbolag finns t. ex. regelmässigt utdrag

ur bilregistret tillgängligt. Sådant utdrag finns däremot normalt

inte vid kontrollen av löntagardeklarationer. Någon rutinmässig

avstämning av de deklarerade uppgifterna mot bilregistret sker inte

heller. De nuvarande reglerna innebär således att en löntagare

som lämnat en oriktig uppgift som kunnat rättas med ledning av

ett utdrag ur bilregistret får ett högre skattetillägg än t.

ex. en enskild näringsidkare som lämnat en liknande oriktig uppgift.

Den strikta anknytningen till de faktiska kontrollrutinerna innebär

således att den sanktion en viss typ av oriktig uppgift kan medföra

varierar de skattskyldiga emellan. Jag anser detta

otillfredsställande.

En utgångspunkt bör enligt min mening vara att likartade försummelser

föranleder likartade sanktioner. Jag föreslår därför att

en oriktig uppgift som upptäckts eller kunnat upptäckas vid en

avstämning mot ett register som skattemyndigheten har tillgång

till skall medföra att en lägre procentsats tillämpas oavsett

om någon rutinmässig kontroll mot uppgifterna i registret görs.

 Det kontrollmaterial som för närvarande föranleder en lägre

uttagsnivå avser material som har anknytning till den skattskyldige.

Kontrollmaterial av mer allmän karaktär som t. ex.

aktievärderingslistor,

beaktas inte. Vid deklarationsgranskningen sker ingen rutinmässig

avstämning av uppgifterna i deklarationen mot aktievärderingslista.

Granskaren har dock tillgång till materialet vid

deklarationsgranskningen

och kan lätt kontrollera lämnade uppgifter i detta avseende. Risken

för upptäckt av den oriktiga uppgiften är således betydligt

större än annars. Även kontrollmaterial som inte tar sikte

på den enskilde deklaranten utan är av mer allmän karaktär

bör därför enligt min mening omfattas av bestämmelsen. För

att det skall vara fråga om sådant kontrollmaterial som medför

en lägre uttagsnivå bör dels materialet innehålla uppgifter

som kan användas vid kontroll av ett större antal skattskyldiga

som haft viss tillgång, intäkt etc., dels granskarna generellt

sett ha tillgång till materialet.

 Enligt nuvarande regler krävs att annat kontrollmaterial än

självdeklaration

och taxeringsavi faktiskt har varit tillgängligt före utgången

av november taxeringsåret för att den lägre procentsatsen skall

tillämpas. Flera remissinstanser framför i sina yttranden över

promemorian att kravet på tillgänglighet före utgången av november

bör slopas. Kammarrätten i Sundsvall anför att det erfarenhetsmässigt

ofta föreligger svårigheter att avgöra huruvida visst material

varit tillgängligt eller inte. Sveriges industriförbund och

Företagarnas

riksorganisation pekar på de bevissvårigheter som uppstår genom

att inkommande kontrollmaterial normalt inte diarieförs eller

datumstämplas.

 Ett slopande av kravet att materialet skall vara tillgängligt före

utgången av november taxeringsåret skulle enligt min mening ge

alltför stort utrymme för missbruk. För att minska de bevissvårigheter

som remissinstanserna pekar på anser jag att det i förordningen

(1990: 1237) om självdeklaration och kontrolluppgifter bör föras

in en bestämmelse om att kontrollmaterial som inkommer efter utgången

av november året efter taxeringsåret skall inkomststämplas. Jag

avser att senare förelägga regeringen ett sådant förslag.

 Den exemplifierande uppräkning som finns i 5 kap. 1 § tredje

stycket

TL bör slopas i enlighet med vad som föreslås i promemorian.

Vad som är normalt tillgängligt kontrollmaterial är föränderligt

över tiden och en exemplifiering blir lätt föråldrad. Som exempel

kan nämnas att taxeringsavin fr. o. m. 1992 års taxering kommer

att ersättas av andra handlingar som stöd i kontrollarbetet.

 Jag ställer mig också bakom förslaget att undantag inte bör

göras för meddelanden från annan skattemyndighet. När undantaget

för meddelanden mellan taxeringsnämnder infördes var förhållandena

-- inte minst i organisatoriskt avseende -- väsentligt annorlunda

än i dag. Något skäl att behålla undantaget kan knappast anses

föreligga längre.

 RSV anför i sitt remissyttrande att en bestämmelse om lägre

avgiftstilllägg då en oriktig uppgift kan rättas med hjälp

av kontrollmaterial som normalt är tillgängligt bör föras

in i USAL efter förebild från TL.

 Vid den månadsvisa granskningen av uppbördsdeklarationer som sker

under uppbördsåret finns det knappast något material hos

skattemyndigheterna

som motsvarar det som åsyftas i 5 kap. 1 § TL. En betydande del

av kontrollen av uppbördsredovisningen sker dock på årsbasis efter

uppbördsårets utgång, bl. a. genom en maskinell avstämning mellan

kontrolluppgifter och uppbördsdeklarationer. Jag delar RSVs

uppfattning

att en lägre uttagsprocent är motiverad i dessa fall. Jag föreslår

därför att i 38 § USAL förs in en bestämmelse om att avgiftstillägg

skall utgå med 10 %

 när den oriktiga uppgiften har rättats eller hade kunnat rättas

med ledning av kontrollmaterial som normalt är tillgängligt vid

kontroll av uppbördsdeklarationer. I likhet med vad som föreskrivs

i TL bör även i USAL gälla som förutsättning att materialet

faktiskt varit tillgängligt för skattemyndigheten före utgången

av året efter utgiftsåret.

2.3.2 Periodiseringsfel

Mitt förslag: Skattetillägg enligt taxeringslagen skall utgå med 20 %

 när den oriktiga uppgiften avser periodisering eller därmed jämställd

fråga. Skattetillägg enligt lagen om mervärdeskatt och lagen

om punktskatter och prisregleringsavgifter samt avgiftstillägg enligt

lagen om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare skall i sådana

fall utgå med 10 %

.

 Promemorieförslaget: Överensstämmer i huvudsak med mitt.

 Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser som uttalat sig i frågan

är positiva till att skatte- och avgiftstillägg vid periodiseringsfel

tas ut efter en lägre uttagsnivå. Sveriges advokatsamfund,

Företagarnas

riksorganisation och Sveriges industriförbund anser dock att de

föreslagna procentsatserna bör halveras och bestämmas till 10

resp. 5. Föreningen Auktoriserade revisorer (FAR) påpekar att

fördelningen av inkomster och utgifter på rätt redovisningsperiod

så att ett rättvisande resultat kan bestämmas för varje period

i betydande grad måste ske genom uppskattningar och approximationer.

Häri ligger att man kan tala om "fel" endast om en avvikelse är

väsentlig. Inte heller är det berättigat att tala om "fel" t.

ex. när det verkliga kostnadsutfallet avviker från tidigare skuldförda

upplupna kostnader, om tillgängligt underlag vid bokföringstillfället

inte gav anledning att förvänta en sådan avvikelse. Eftersom

bedömningen av dessa frågor kan variera starkt föreslår föreningen

att bestämmelsen kompletteras med en uttrycklig referens till god

redovisningssed. Svenska Revisorsamfundet

(SRS) anser att det finns skäl att såvitt avser indirekta skatter

och socialavgifter särbehandla räkenskapsfel av den karaktären

att de bör upptäckas senast i samband med årsbokslut.

 Skälen för mitt förslag: Skattetillägg enligt TL utgår enligt

huvudregeln med 40 %

 av den skatt som, om den oriktiga uppgiften hade följts, inte skulle

ha tagits ut. Har uppgiften rättats eller hade kunnat rättas med

ledning av visst kontrollmaterial utgår skattetillägg med 20 %

. Tillägg enligt lagen (1968: 430) om mervärdeskatt (ML), lagen

(1984: 151) om punktskatter och prisregleringsavgifter (LPP) och USAL

uppgår till 20 %

 av det undandragna skatte- eller avgiftsbeloppet, eller vad gäller

ML, det skattebelopp som felaktigt skulle ha tillgodoräknats den

skattskyldige.

 Den skattemässiga och bokföringsmässiga inkomstberäkningen

sker för varje år för sig. De konsekvenser denna tidsavgränsning

får vid beskattningen brukar kallas principen om beskattningsårets

slutenhet. Av principen följer att intäkter som utelämnats ett

beskattningsår inte utan vidare kan beskattas ett annat år och att

kostnader måste dras av rätt år. Principen gäller för alla

skattskyldiga, inte bara näringsidkare. Vilket år som är rätt

beskattningsår är beroende av om redovisningen skall ske enligt

kontantmässiga eller enligt bokföringsmässiga grunder.

 Inkomst av näringsverksamhet skall enligt 24 § kommunalskattelagen

(1928: 370), KL, redovisas enligt bokföringsmässiga grunder i

den mån dessa inte strider mot bestämmelserna i lagen. Inkomster

och utgifter skall fördelas på redovisningsperioder så att ett

rättvisande resultat kan bestämmas för varje period (periodisering).

 Av 41 § KL framgår att i andra fall än vid beräkning av inkomst

av näringsverksamhet intäkt skall anses ha åtnjutits det

beskattningsår,

under vilket den blivit tillgänglig för lyftning och utgift belöpa

på det beskattningsår under vilket den betalats. Genom skattereformen

har reglerna om årsskiftesbetalningar gjorts tvingande. De innebär

att intäkter och kostnader skall redovisas för det år de belöper

på även om betalningen skett ett annat år, under förutsättning

att betalningen skett i nära anslutning till årsskiftet, närmare

bestämt under tiden den 15 december -- den 15 januari. Jag återkommer

senare till frågan om årsskiftesbetalningar (avsnitt 5).

 Frågan om lägre skattetillägg vid periodiseringsfel har diskuterats

under lång tid. Uppfattningen att det kan vara motiverat med en lägre

sanktionsnivå vid periodiseringsfel har sin grund i att det ofta

i dessa fall inte är fråga om ett egentligt skatteundandragande

utan om en förskjutning av beskattningen mellan beskattningsperioder.

 Samtliga remissinstanser har ställt sig bakom det förslag som

läggs fram i promemorian även om delade meningar råder om

uttagsprocenten.

Också jag ansluter mig till uppfattningen att skattetillägg bör

utgå efter en lägre uttagsnivå vid periodiseringsfel. Det är

emellertid inte helt problemfritt att avgränsa de situationer som

bör omfattas av en lägre sanktion.

 Till periodiseringsfel i skattetilläggshänseende bör man först

och främst räkna de fall då den oriktiga uppgiften avser ett

belopp som hänförts till fel beskattningsår och som i

redovisningsteknisk

mening utgör ett periodiseringsfel. Periodiseringsfel innefattar

inte bara fel i fråga om rätt beskattningsår vid redovisning av

inkomst eller avdrag utan också t. ex. fel som uppstår vid värdering

av pågående arbeten, kundfordringar m. fl. tillgångs- eller

skuldposter.

 Fel som avser utgående balansposter är regelmässigt

periodiseringsfel.

Om ingående balans tas upp till ett värde som avviker från föregående

års utgående balans är det inte fråga om något periodiseringsfel.

Skattetillägg tas ofta ändå ut efter endast 20 %

 i sådana situationer eftersom den oriktiga uppgiften kunnat rättas

med hjälp av föregående års deklaration.

 Den lägre uttagsnivån bör enligt min mening vara tillämplig

också i fall som visserligen i bokföringssammanhang inte skulle

anses vara ett periodiseringsfel men som i sanktionshänseende bör

jämställas med periodiseringsfel, eftersom den oriktiga uppgiften

inte skulle ha lett till ett skatteundandragande utan till en

förskjutning

av skatteuttaget mellan beskattningsperioderna. Har skattemyndigheten

upptäckt den oriktiga uppgiften så sent att det kan konstateras

att felet har rättats, t. ex. en utelämnad intäkt har tagits

upp till beskattning i senare års deklaration, bör man enligt min

mening i avgiftssammanhang anse att det är fråga om ett

periodiseringsfel

och ett lägre skattetillägg -- om inte eftergift kan komma i fråga

-- påföras. Att särskilja de fall där felet är oavsiktligt

från sådana där avsikten varit att åstadkomma en temporär

skattelättnad

torde inte vara möjligt. Samtliga fall där det kan konstateras

att rättelse företagits bör därför omfattas av den lägre

procentsatsen.

 När felaktigheten upptäcks på ett så tidigt stadium att den

skattskyldige ännu inte lämnat självdeklaration för det följande

beskattningsåret kan det bli problematiskt att avgöra om en oriktig

uppgift avseende en kostnads- eller intäktspost utgör ett sådant

fel som motiverar en lägre uttagsnivå. Det kan naturligtvis inte

komma i fråga att låta samtliga de fall när en intäkt utelämnats

eller en kostnad dragits av för tidigt omfattas av en lägre

procentsats.

Att helt undanta sådana situationer från regelns tillämpning enbart

för att man inte vet hur den skattskyldige kommer att behandla

intäkts-

eller avdragsposten följande beskattningsår är emellertid inte

heller någon bra lösning. Vid vilken tidpunkt den oriktiga uppgiften

upptäcks bör inte vara avgörande för uttagsnivån.

 En första förutsättning för att anse att det är fråga

om ett periodiseringsfel i skattetilläggshänseende bör -- när

man inte vet hur felet skulle komma att behandlas nästa år -- vara

att det är fråga om en intäkts- eller kostnadspost i anslutning

till beskattningsårets utgång eller den oriktiga uppgiften av annan

anledning är av sådant slag att en felaktig bedömning av vilket

som är rätt beskattningsår kan ha gjorts. Är det fråga om

en sådan post får en bedömning göras av sannolikheten för

att en utelämnad intäkt skulle ha tagits upp till beskattning

följande år eller för att en kostnad inte skulle ha blivit föremål

för dubbelavdrag. En omständighet som i sig bör vara tillräcklig

för antagandet att t. ex. en utelämnad intäktspost kommer att

redovisas ett kommande beskattningsår är att beloppet redan innan

skattemyndigheten aktualiserat frågan är bokfört i räkenskaperna.

Generellt sett torde det vara en skillnad mellan intäkts- och

kostnadsposter

på så sätt att risken för att en utelämnad intäkt över

huvud taget inte tas upp är större än risken för att dubbelavdrag

sker.

 Bedömningen bör i möjligaste mån grunda sig på yttre objektivt

konstaterbara fakta. Det skick den skattskyldiges bokföring befinner

sig i och tillförlitligheten av hans bokföringsrutiner är därvid

betydelsefulla faktorer. Det är emellertid oundvikligt att bedömningen

får ett subjektivt inslag som innebär att de tillämpande myndigheterna

måste värdera sannolikheten för att den skattskyldige, om

felaktigheten

inte hade upptäckts, ändå hade rättat felet kommande år. Detta

kan i någon mån sägas bryta strukturen i sanktionsbestämmelserna

där för närvarande förutsättningarna för att påföra

skattetillägg och uttagsnivån för detta bestäms av objektiva

kriterier. Det är dock enligt min mening inte någon avgörande

invändning mot den utformning av reglerna som föreslås i promemorian.

 På den indirekta beskattningens område är periodiseringsfel tämligen

frekventa, bl. a. beroende på de korta redovisningsperioderna som

innebär att deklaration ofta lämnas på grundval av löpande

bokföring. Även vad gäller indirekt beskattning bör en lägre

uttagsnivå vid uttag av skattetillägg tillämpas vid periodiseringsfel.

Införandet av en lägre uttagsnivå vid periodiseringsfel påverkar

inte möjligheterna till hel eftergift av skattetillägget i dessa

fall. Som jag återkommer till senare (avsnitt 2.9) kan

periodiseringsfel

som grundar sig på löpande bokföring i vissa fall vara sådant

att hel eftergift bör medges.

 Vid bedömningen av om det är fråga om ett periodiseringsfel

som bör föranleda en lägre uttagsnivå bör samma omständigheter

beaktas som vid motsvarande bedömning på taxeringsområdet. Det

faktum att ett periodiseringsfel kvarstår efter bokslut bör inte

tillmätas avgörande betydelse för om den lägre uttagsnivån

skall tillämpas. Vid bedömningen får hänsyn tas till om räkenskaperna

är i sådant skick och kontrollrutinerna så effektiva att det får

anses sannolikt att beloppet skulle komma att redovisas.

 Periodiseringsfel kan även uppkomma vid uppbörd av sociala avgifter.

Detta gäller inte minst sedan det nya uppbördsförfarandet införts

som innebär att uppbördsdeklaration skall lämnas varje månad.

Bedömningen om ett periodiseringsfel föreligger eller inte får

göras på samma sätt som vid beskattningen.

 Jag föreslår därför att i TL, ML, LPP och USAL införs bestämmelser

om lägre skatte- och avgiftstillägg när den oriktiga uppgiften

avser periodisering eller därmed jämställd fråga.

 I promemorian föreslås att uttagsnivån skall halveras vid

periodiseringsfel

och således vid taxeringen uppgå till 20 %

 och till 10 %

 i övriga fall. Några remissinstanser anser att dessa nivåer är

för höga. Jag kan ha viss förståelse för denna uppfattning.

Det är i dessa fall ofta inte fråga om något egentligt

skatteundandragande

utan om en förskjutning av beskattningen framåt i tiden. Det allmännas

förlust kan i stort jämställas med en ränteförlust. Mot

detta kan anföras att den uppgiftspliktige inte fullgjort sina

skyldigheter

på ett riktigt sätt och att därför en sanktion skall förekomma.

Sammantaget anser jag därför att en halvering av uttagsprocenten

får anses rimlig i dessa fall.

 Det ligger i sakens natur att det i många fall måste vara den

skattskyldige

 som gör skattemyndigheten uppmärksam på att det finns förutsättningar

att tillämpa den lägre procentsatsen. En skyldighet för

skattemyndigheten

att utreda om det är fråga om ett periodiseringsfel bör inträda

först när det av handlingarna eller andra omständigheter kan

förmodas att så kan vara fallet.

 FAR anser i sitt remissyttrande att en uttrycklig referens till god

redovisningssed bör införas i lagtexten. Med hänsyn till att

mitt förslag inte innebär någon fullständig överensstämmelse

mellan vad som i bokföringssammanhang kan anses utgöra

periodiseringsfel

och vad som skall anses vara periodiseringsfel i

skattetilläggshänseende

anser jag inte att en hänvisning till god redovisningssed är lämplig.

 I promemorian föreslås att den särskilda regeln om eftergift

vid s. k. räkenskapsfel enligt 64 f § ML skall slopas. Jag

återkommer

längre fram till detta förslag (avsnitt 2.9).

2.4 Nettokvittning

Mitt förslag: Nettokvittningen slopas.

 Undantagen från kvittningsrätten vid fel i bokslut i punkt 1 av

 anvisningarna till 24 § kommunalskattelagen slopas.

 Promemorieförslaget: Överensstämmer i huvudsak med mitt. I

promemorian föreslås dock inte att undantaget från rätten till

kvittning mellan balansposter skall slopas.

 Remissinstanserna: Förslaget är föremål för delade meningar.

Kammarrätten i Sundsvall, länsrätterna i Södermanlands län

och Kalmar län, RSV, Företagarnas riksorganisation och Sveriges

industriförbund tillstyrker förslaget eller lämnar det utan

erinran. Kammarrätten i Sundsvall anser dock vad gäller lagregleringen

att en bestämmelse som syftar till att avskaffa nettokvittningen

varken har sin rätta plats i 5 kap. 11 § TL eller att den föreslagna

bestämmelsen har den innebörd som åsyftas. Hovrätten över

Skåne och Blekinge, domstolsverket, FAR, SRS och Sveriges

advokatsamfund

avstyrker förslaget. Flera remissinstanser anser att det finns skäl

att tillåta kvittning mellan balansposter enligt bestämmelserna

i KL vid taxeringen även om skattetillägg skall utgå.

 Skälen för mitt förslag: När de särskilda avgifterna infördes

gällde att en invändning, som en skattskyldig kvittningsvis framförde

mot en ifrågasatt höjning av nettointäkten av en förvärvskälla,

reducerade det sanktionsgrundande beloppet endast om

kvittningsbeloppet

var direkt hänförligt till den oriktiga uppgiften. S. k. oäkta

kvittningar godtogs alltså i skattetillläggshänseende. Var det

fråga om en s. k. äkta kvittningsinvändning, dvs. en invändning

som hänförde sig till en annan fråga än den oriktiga uppgiften,

kunde den om den godtogs inverka på taxeringen men inte på det

sanktionsgrundande

beloppet. Numera -- efter uttalanden av skatteutskottet 1978 (jfr

prop. 1977/78: 136 s. 165, SkU 1977/78: 50 s. 52) -- gäller att

såväl äkta som oäkta kvittningar inom en förvärvskälla

godtas i skattetilläggshänseende, s. k. nettokvittning. Däremot

finns inte någon kvittningsrätt mellan olika förvärvskällor

eller mellan t. ex. olika belopp som redovisas vid beräkning av

summan av allmänna avdrag eller den skattepliktiga förmögenheten.

När jag fortsättningsvis talar om kvittning avser jag, om inte

annat uttryckligen sägs, äkta kvittning.

 Kvittningsrätten har inte kommit till uttryck i lagtext.

Skattetilläggsutredningen

föreslog dock i sitt slutbetänkande (SOU 1982: 54) att möjligheten

till kvittning inom en förvärvskälla skulle lagfästas. Vidare

föreslogs en regel om att underlaget för skattetillägg skulle

bestämmas utan hänsyn till ett medgivet avdragsyrkande, som den

skattskyldige framställt sedan han fått kännedom om att höjningen

av taxeringen beslutats eller ifrågasatts, om avdraget var sådant

som den skattskyldige hade kunnat förfoga över. Utredningen föreslog

motsvarande kvittningsregler vid beräkningen av undandragen skatt

enligt skattebrottslagen.

 Kvittningsrätten har också tagits upp av skatteförenklingskommittén

i dess slutbetänkande (SOU 1988: 21). Kommittén föreslog

att kvittningsrätten skulle slopas främst mot bakgrund av att

den inte kunde inordnas i domstolsprocessen. Den nya processformen,

sakprocessen, innebär nämligen att endast s. k. oäkta

kvittningsinvändningar,

dvs. invändningar som är direkt hänförliga till den fråga

som är föremål för prövning, blir tillåtna.

 Nettokvittningen innebär en kvittningsrätt inom förvärvskällan.

Skälet till denna avgränsning var att man ansåg att transaktioner

inom en förvärvskälla hade någon form av anknytning till varandra.

Genom att ha kvittningsrätt inom förvärvskällan slapp man

reda ut om en kvittning var äkta eller oäkta. Det räckte att

konstatera om den fanns i samma förvärvskälla. Vid sidan av

detta praktiska motiv för kvittningsrätten fanns också ett

rättvisemotiv.

Sanktionens storlek ansågs böra bestämmas utifrån den skatt

som det allmänna faktiskt hade riskerat att förlora i det enskilda

fallet.

 Genom skattereformen har förvärvskälleindelningen ändrats

väsentligt. Aktiebolag har endast en förvärvskälla även

om bolaget driver olika verksamheter som inte har något inbördes

samband. Om en enskild näringsidkare har flera aktiva

näringsverksamheter

så utgör de, oavsett om de har någon anknytning till varandra

eller inte, en förvärvskälla. Har en verksamhet tidigare utgjort

passiv näringsverksamhet och finns i verksamheten ackumulerade

underskott

från den passiva tiden utgör den verksamheten dock alltid en särskild

förvärvskälla. Aktiv litterär, konstnärlig eller därmed

jämförlig verksamhet bildar en särskild förvärvskälla

om den skattskyldige begär det. Är det fråga om verksamheter

som drivs i handelsbolagsform utgör varje aktiv näringsverksamhet

en förvärvskälla för sig, om inte verksamheterna har en naturlig

anknytning till varandra. Bedrivs däremot bara den ena av två

verksamheter

i handelsbolagsform utgör varje aktiv näringsverksamhet en

förvärvskälla

för sig, även om verksamheterna skulle ha en naturlig anknytning

till varandra. Varje passiv näringsverksamhet utgör en förvärvskälla

för sig. Självständig näringsverksamhet i utlandet utgör

alltid passiv näringsverksamhet. För löntagare innebär skattereformen

på den här punkten däremot inte någon större skillnad. Varje

hobbyverksamhet behandlas för sig vid inkomstberäkningen inom

inkomstslaget tjänst.

 Man kan mot bakgrund av det anförda inte längre påstå att just

transaktioner inom en förvärvskälla generellt sett skulle ha

särskild anknytning till varandra. Enligt min mening utgör därför

inte längre förvärvskällebegreppet en naturlig ram inom vilken

kvittning bör få ske. Begreppet är ju en lagteknisk konstruktion

som kan ändras från tid till annan och som fått sin utformning

för att tjäna helt andra syften än utgöra en avgränsning

vid beräkning av underlaget för skattetillägg. En fortsatt anknytning

av kvittningsrätten till förvärvskälleindelningen skulle medföra

att den för olika skattskyldiga får olika omfattning. För t.

ex. aktiebolag utökas kvittningsrätten genom skattereformen till

i princip hela inkomsttaxeringen. Det är enligt min mening inte

rimligt att bestämningen av begreppet förvärvskälla på detta

sätt skall styra vad som kan bli föremål för kvittning och

därigenom sanktionens belopp. En utgångspunkt måste vara att likartade

förseelser också medför likartade påföljder. En annan lösning

måste därför enligt min mening sökas som från fall till fall

ger en mer likartad påföljd.

 Förutom den ändrade förvärvskälleindelningen talar även

andra skäl för att en förändring måste komma till stånd.

Rätten till nettokvittning kan som skatteförenklingskommittén

påpekade i sitt slutbetänkande inte inordnas i den nya

domstolsprocessen.

I det nya förfarandet med en femårig omprövningsperiod skulle

en bibehållen kvittningsrätt innebära en betydande missbruksrisk.

Den långa omprövningsperioden aktualiserar vidare frågan om en

kvittningsinvändning måste prövas samtidigt med den

skattetilläggsgrundande

höjningen för att påverka skattetillägget. Det finns knappast

några rationella skäl för att låta tidpunkten för nedsättningsyrkandet

vara avgörande för om skattetillägget skall påverkas av en

sänkt taxering. I princip borde även en nedsättning av taxeringarna

som skett tidigare påverka ett senare påfört skattetillägg.

 De alternativ som i olika situationer ger en likartad påföljd

är antingen en slopad kvittningsrätt eller en kvittningsrätt

inom hela taxeringen.

 Starka argument talar emellertid mot en vid kvittningsrätt.

Missbruksrisken,

som enligt min mening är beaktansvärd redan i en ordning med

nettokvittning

kombinerad med en femårig omprövningsperiod, blir ännu större

med en kvittningsrätt inom hela taxeringen. Vidare innebär ett

taxeringsbeslut ofta att underlag fastställs för olika skatter.

Underlaget för att ta ut kommunal inkomstskatt, statlig inkomstskatt

på förvärvsinkomst resp. på kapitalinkomst, fastighetsskatt,

förmögenhetsskatt m. fl. skatter fastställs genom taxeringen.

Skatt tas ut efter olika procentsatser. Vidare räknas 30 %

 av underskott i inkomstslaget kapital av från statlig och kommunal

inkomstskatt, skogsvårdsavgift och fastighetsskatt. En kvittning

mellan olika underlag, t. ex. mellan en utelämnad kapitalinkomst

och ett avdrag under inkomst av tjänst, skulle förutsätta att

hänsyn vid kvittningen togs till att skatteuttaget är olika.

Kvittningsrätten

skulle följaktligen behöva ske inte mellan taxerade belopp utan

mellan skattebelopp resp. mellan skattebelopp och skattereduktion.

Till detta kommer att för att få en principiellt invändningsfri

kvittningsrätt inom taxeringen borde samtliga nedsättningar av

taxeringen som genomförs efter deklarationsinlämnandet -- oavsett

när de kommer i tiden -- medföra kvittningsrätt. Detta skulle

påfordra en mycket komplicerad lagstiftning och kräva omfattande

administrativa rutiner. En kvittningsrätt överensstämmer inte

heller med de principer kring vilka den nya processformen på

skatteområdet

är uppbyggd.

 Det finns också synpunkter av mer grundläggande slag på det

administrativa

sanktionssystemet som bör beaktas. Syftet med skatte- och

avgiftstilläggen

är att ge eftertryck åt den skattskyldiges uppgiftsskyldighet.

Praktiskt taget varje enskild uppgift som skall lämnas måste vara

riktig. Lämnas en oriktig uppgift är det därför enligt min

mening naturligt att det är den förseelsen och dess effekt på

skatteuttaget som skall vara styrande i fråga om en ekonomisk sanktion

skall tas ut eller inte. Att den skattskyldige även gjort andra

fel -- men då till sin nackdel -- vad gäller frågor som inte har

något direkt samband med den oriktiga uppgiften, bör med ett sådant

synsätt inte påverka det sanktionsgrundande beloppet. En sådan

ordning stämmer vidare väl överens med de nya förfarandereglerna

på skatteområdet och innebär också att inte andra faktorer som

i sig är ovidkommande, t. ex. förvärvskälleindelningen, påverkar

underlaget.

 Hovrätten över Skåne och Blekinge anför i sitt remissyttrande

att den avgörande invändningen mot att avskaffa kvittningsrätten

hänger samman med hur det skatteadministrativa sanktionssystemet

förhåller sig till det judiciella påföljdssystemet. Tillämpas

olika kvittningsregler i fråga om skatte- och avgiftstillägg,

å ena sidan, och skattebrott, å den andra, får enligt hovrätten

gärningsmannen dubbla budskap om hur samhället ser på hans förfarande.

Den administrativa lagföringen skulle grunda sig på ett större

beloppsunderlag än den judiciella och därför framstå som strängare.

 Hovrätten anser därför att kvittningsrätten vid beräkning

av underlaget för skatte- och avgiftstillägg bör avse hela

taxeringen/beskattningen,

men med vissa inskränkningar i fråga om vissa typer av avdrag och

att samma kvittningsregler bör gälla vid beräkning av undandraget

skattebelopp enligt skattebrottslagen.

 Jag har i och för sig förståelse för hovrättens uppfattning

och vill inte utesluta att det kan finnas anledning att se över

kvittningsreglerna även vid skattebrott. Jag vill emellertid framhålla

att kvittningsreglerna redan i dag är olika på sanktionsavgifts-

och skattebrottsområdena. I brottmål är kvittningsrätten mera

långtgående. Enligt uttalanden i förarbetena (prop. 1971: 10)

bör sålunda i princip en invändning i brottmålet beaktas om

den kan godtas i beskattningsprocessen under förutsättning att

gärningsmannen inte kan misstänkas för att ha haft ett

skattebedrägligt

syfte genom att först efter brottsupptäckten göra invändning

av det slaget. Den bakomliggande tanken är att kvittning i

skattebrottmål

bör behandlas efter i stort sett samma principer som gäller för

de allmänstraffrättsliga förmögenhetsbrotten. I rättspraxis

har denna kvittningsrätt getts en vid tolkning (jfr NJA 1980 s. 359

II).

 Att nu avskaffa kvittningsrätten på skattetilläggsområdet medför

således inte att det skapas en skillnad av något nytt slag mellan

det skatteadministrativa sanktionssystemet och det judiciella

systemet.

Men skillnaderna mellan de olika systemen blir något större. De

blir desamma som de var när det administrativa sanktionssystemet

infördes.

 Förekomsten av olika kvittningsregler är en följd av att de

båda systemen för närvarande är utformade på olika sätt

och har delvis olika syften. Det centrala skattebrottet,

skattebedrägeri,

är ett s. k. effektbrott, i princip uppbyggt efter mönster från

de allmänna förmögenhetsbrotten. Straffbestämmelserna tar

i första hand sikte på den förmögenhetsskada som kan uppstå

om skatt eller avgift blivit för lågt beräknad i ett beslut genom

att oriktig uppgift lämnats till ledning för beslutet. Det

skatteadministrativa

sanktionssystemets huvudsyfte är däremot att understryka vikten

av att korrekta uppgifter lämnas till ledning för beslut och riktar

sig mot förseelser mot uppgiftsplikten. Mitt förslag i avsnitt

2.5 om att skattetillägg skall kunna påföras vid oriktig uppgift

om underskott utan att den oriktiga uppgiften haft någon effekt på

skatteuttaget, understryker ytterligare denna funktion.

 Med hänsyn till vad jag nu sagt föreslår jag att nettokvittningen

slopas på taxeringsområdet. Enbart invändningar direkt hänförliga

till den oriktiga uppgiften bör beaktas vid bestämmandet av underlag

för skattetillägg. Sedan 1978 tillämpas en utökad kvittningsrätt

även på mervärdeskatte-, punktskatte- och socialavgiftsområdena.

Även på dessa områden bör enbart s. k. oäkta kvittningar påverka

beräkningen av det undandragna skattebeloppet.

 Rätten till nettokvittning har inte kommit till uttryck i lagtext.

Hur underlaget för skattetillägg skall beräknas är dock enligt

min mening så grundläggande och har en så direkt betydelse för

sanktionens storlek att det bör kunna utläsas av lagstiftningen.

Jag föreslår därför att det i TL, ML, LPP och USAL införs

regler varav framgår att vid beräkning av underlaget för skatte-

och avgiftstillägg hänsyn endast skall tas till invändningar

rörande den fråga som föranlett tillägget.

 Flera remissinstanser berör frågan om sambandet mellan slopandet

av nettokvittningen och kvittningen mellan balansposter enligt punkt

1 andra stycket av anvisningarna till 24 § KL. En tillgång eller

skuld som har blivit upptagen till för lågt resp. för högt

belopp får under vissa omständigheter kvittas mot annan balanspost

eller genom större avskrivningar på anläggningstillgångar utan

att nytt bokslut behöver upprättas. Om särskilda omständigheter

föranleder det skall dock resultatet justeras även i dessa fall.

En sådan särskild omständighet kan enligt uttalande i förarbetena

(prop. 1980/81: 68 s. 188) vara att felet har sådan karaktär att

det utgör skattebrott eller medför skattetillägg. Det bör

vidare inte godtas att samma typ av fel kommer igen sedan

uppmärksammande

skett. För tillämpning av bestämmelsen fordras det också enligt

förarbetena att anledning saknas till antagande att den skattskyldige

med avsikt söker skaffa sig skattekredit genom undervärdering

av en tillgångspost eller övervärdering av en skuldpost.

 Jag delar åsikten att det är mindre lämpligt att -- såsom nu

är fallet -- sanktionsregler styr tillämpningen av de materiella

reglerna. Den nuvarande regleringen har också den nackdelen att det

föreligger en skillnad mellan en skattskyldig som avslutar sina

räkenskaper med årsbokslut och den som inte gör det. Regleringen

i punkt 1 av anvisningarna till 24 § KL riktar sig nämligen endast

till den som avslutar sina räkenskaper med årsbokslut. Avslutas

inte räkenskaperna med årsbokslut utgör inte det förhållandet

att skattetillägg skall utgå hinder mot kvittning. Mitt förslag

att nettokvittningen vid beräkningen av underlaget för skattetillägg

slopas innebär att det inte längre finns skäl att behålla den

nuvarande begränsningen av möjligheten till kvittning mellan

balansposter.

Balanspostkvittningar, som regelmässigt är äkta kvittningar,

påverkar ju i en sådan ordning inte underlaget för beräkning

av skattetillägg utan enbart taxeringen. Visserligen sker vid en

balanspostkvittning inte någon kvittning i verklig mening. De olika

balansposterna ändras ju inte. Till grund för balanspostkvittningen

ligger dock ett beslut där det konstateras att ett fel föreligger

och att förutsättningar finns för kvittning utan ändring av

bokslutet. Jag anser därför att den omständigheten att skattetillägg

skall utgå inte längre bör utgöra en begränsning i rätten

att tillämpa reglerna om balanspostkvittning vid taxeringen. Ett

eventuellt skattetillägg skall beräknas på den skatt som skulle

ha påförts om kvittningen inte ägt rum. Därigenom uppnås också

en likabehandling av de skattskyldiga som avslutar sina räkenskaper

 med årsbokslut och de som inte gör det.

 Vad gäller inskränkningen i kvittningsrätten i det fall felet

har sådan karaktär att det utgör skattebrott är en sådan bedömning

av felet som förutsätts vansklig att göra för skattemyndigheterna.

En felbedömning kan få stötande resultat. Dessutom är det

tveksamt med hänsyn till den vida tolkning som kvittningsrätten

getts på skattebrottsområdet om inskränkningen skulle få någon

effekt på det straffrättsliga ansvaret. Jag föreslår därför

att den nuvarande inskränkningen i kvittningsrätten i punkt 1

av anvisningarna till 24 § KL slopas.

2.5 Skattetillägg vid underskott

Mitt förslag: Vid oriktig uppgift om underskott i förvärvskälla

i inkomstslaget näringsverksamhet eller i inkomstslaget tjänst

skall skattetillägg påföras. Underlaget för beräkningen av

skattetillägg skall i dessa fall utgöras av en fjärdedel av

den minskning av underskottet som rättelsen av den oriktiga uppgiften

medfört. Motsvarande skall gälla när underskott minskats genom

skönstaxering.

 Promemorieförslaget: Överensstämmer i allt väsentligt med mitt.

 Remissinstanserna: Förslaget har lämnats utan erinran av flertalet

remissinstanser. Domstolsverket och SRS menar dock att skattetillägg

liksom tidigare bör bestämmas det beskattningsår underskottet

utnyttjas. Sambandet med den undandragna skatten skulle därmed inte

brytas. Företagarnas riksorganisation och Sveriges industriförbund

föreslår att i de fall skattetillägg kan beräknas till högre

eller lägre belopp beroende på i vilken ordning man hanterar de

oriktiga uppgifterna så skall beräkningen göras så förmånlig

som möjligt för den skattskyldige.

 Skälen till mitt förslag: Lagen (1960: 63) om förlustavdrag

har upphört att gälla vid utgången av juni 1990. Den skall dock

fortfarande gälla vid 1991 och tidigare års taxeringar. En förlust

som var hänförlig till ett tidigare beskattningsår fick enligt

denna lag dras av i form av förlustavdrag senast det sjätte eller,

vad gäller aktiebolag och ekonomiska föreningar, det tionde året

efter det år då taxering för förluståret ägt rum. Avdraget

bestämdes som ett led i inkomsttaxeringen det taxeringsår det

utnyttjades.

 Genom att avdraget bestämdes först det år det utnyttjades ansågs

en oriktig uppgift i en förlustdeklaration vara lämnad vid

utnyttjandeårets

taxering, inte förlustårets. Skattetillägg kunde därför påföras

det taxeringsår förlusten utnyttjades.

 Skattereformen innebär att underskott i en förvärvskälla

i inkomstslaget näringsverksamhet får dras av vid beräkningen

av inkomst av förvärvskällan närmast följande beskattningsår.

Kvittning av överskott och underskott mellan olika förvärvskällor

är inte tillåten. Visar förvärvskällan underskott under flera

beskattningsår i följd ackumuleras underskotten. I enskild

näringsverksamhet

behandlas underskott vid en förvärvskällas upphörande som

reaförlust, vilket innebär att 70 %

 av underskottet får dras av från intäkt av kapital. Underskott

i en förvärvskälla i näringsverksamhet får dras av mot vinst

som uppkommit vid avyttring av en näringsfastighet eller en

bostadsrätt

som inte är privatbostad och som under det löpande innehavet

redovisats

i förvärvskällan. Är underskottet större än vinsten skall

återstoden vara kvar som ett underskott i inkomstslaget

näringsverksamhet.

I fråga om underskott av aktiv litterär eller konstnärlig verksamhet

gäller att underskott under vissa förutsättningar får dras

av vid beräkningen av inkomst av tjänst.

 Underskott i en förvärvskälla i inkomstslaget näringsverksamhet

kommer normalt att ingå som en post vid beräkningen av inkomsten

i förvärvskällan närmast följande beskattningsår. Underskottets

storlek beslutas som en del av inkomsttaxeringen för det

beskattningsår

förvärvskällan resulterade i ett underskott. Har underskott

fastställts till ett felaktigt belopp får rättelse ske genom

de vanliga reglerna om omprövning av taxeringsbeslut. De nya reglerna

kommer att innebära att nuvarande sanktionsmöjligheter försvinner

om inte några ändringar av skattetilläggsbestämmelserna görs.

 I en del situationer kommer dock de nuvarande sanktionsbestämmelserna

att kunna tillämpas även i fråga om underskott i inkomstslaget

näringsverksamhet. Detta gäller när underskott dras av direkt

samma taxeringsår enligt reglerna i 33 § 3 mom. KL och när ett

underskott dras av mot vinst som uppkommit vid avyttring av

näringsfastighet

eller bostadsrätt enligt reglerna i 25 § 11 mom. och 26 § 9 mom.

lagen (1947: 576) om statlig inkomstskatt (SIL). I dessa fall påverkas

ju skatten samma år som en eventuell oriktig uppgift lämnas och

de bör naturligtvis omfattas av de hittillsvarande

skattetilläggsreglerna.

 Hobbyverksamhet beskattas enligt skattereformens regler i

inkomstslaget

tjänst. Från sådan verksamhet får avdrag göras för utgifter

som betalats under beskattningsåret och, om överskott därefter

föreligger, även för underskott som hänför sig till året

före beskattningsåret. Avdraget får inte överstiga beskattningsårets

intäkt av verksamheten och får inte heller kvittas mot andra

tjänsteinkomster.

I fråga om hobbyverksamhet fastställs aldrig ett underskott. Avdraget

bestäms först det beskattningsår det utnyttjas. Några problem

i sanktionshänseende uppkommer därför inte.

 Beträffande inkomst av tjänst i övrigt gäller däremot att

i de, förmodligen mycket sällsynta, fall då underskott uppkommer,

avdrag för underskott får medges från intäkt av tjänst följande

år (34 § andra stycket KL). Ett sådant underskott skall bestämmas

underskottsåret. I dessa fall uppkommer således samma problem som

vid underskott i näringsverksamhet.

 Inkomst av kapital beskattas efter skattereformen separat. Ett

underskott

i inkomstslaget kapital får dras av i form av skattereduktion på 30 %

 av underskottsbeloppet men får inte sparas. En oriktig uppgift som

föranleder ett för högt underskott får således antingen omedelbar

effekt på skatteuttaget eller ingen effekt alls.

 Enligt min mening är det inte acceptabelt att de ändrade materiella

reglerna medför att nuvarande sanktionsmöjligheter försvinner

vid oriktiga uppgifter om underskott i näringsverksamhet och i tjänst

med undantag för hobbyverksamhet.

 Redan mot de hittillsvarande sanktionsmöjligheterna vid underskott

har kritik riktats eftersom de innehåller betydande svagheter. Så

är t. ex. en oriktig uppgift som uppmärksammats det år underskottet

uppkom osanktionerad med undantag för de fall den oriktiga uppgiften

avser ett så stort belopp att skatt påförs. Endast en del av den

oriktiga uppgiften har i sådana fall träffats av sanktion.

 I promemorian föreslås att i TL införs en ny grund för beräkning

av skattetillägg när den oriktiga uppgiften avser underskott i

förvärvskälla i inkomstslaget näringsverksamhet eller tjänst.

Skattetillägget skall i sådana fall beräknas på 25 %

 av den minskning av underskottet som rättelsen av den oriktiga

uppgiften medför.

 Ett par remissinstanser uttalar sig för en lösning som innebär

att den oriktiga uppgiften, trots att den har lämnats till ledning

för ett taxeringsbeslut ett tidigare taxeringsår, anses vara lämnad

det år förlusten utnyttjas. Därigenom skulle -- enligt dessa

remissinstanser -- den nuvarande anknytningen till undandragen skatt

finnas kvar. Med en sådan ordning skulle emellertid även svagheterna

i nuvarande system bibehållas. En sådan ordning skulle också innebära

att det måste införas ett bevakningssystem inom skattemyndigheterna

för att påföljden skulle komma att påföras det eller de år

underskottet utnyttjas. Förmodligen skulle det även krävas regler

för att närmare bestämma när ett underskott skulle anses vara

utnyttjat. Redan det förhållandet att sanktionen inte träffar

de fall när oriktig uppgift lämnats anser jag emellertid oacceptabelt

och bör utesluta en lösning med diskuterat innehåll.

 Det förslag som läggs fram i promemorian har godtagits av det

stora flertalet remissinstanser. Även jag ställer mig bakom förslaget.

Skattetilllägg bör således påföras det år den oriktiga uppgiften

lämnas och underlaget för påföljden bör vara en viss del

av den minskning av underskottet som rättelsen av den oriktiga

uppgiften

medfört. Därigenom påförs påföljden det år den oriktiga

uppgiften lämnas, vilket enligt min mening är betydelsefullt inte

bara från administrativ synpunkt, utan också från den synpunkten

att påföljden bör komma i så nära anslutning som möjligt

till att den skattskyldige gjort sig skyldig till en försummelse.

 Den valda konstruktionen innebär att skattetillägget i dessa

fall inte får någon direkt anknytning till undandragen skatt utan

mer till den risk för kommande skatteundandragande som den oriktiga

uppgiften inneburit. Det finns enligt min mening skäl att -- i likhet

med vad som föreslås i promemorian -- vid bestämmandet av

uttagsprocenten

ta hänsyn till detta. Om underlaget för skattetillägget bestäms

till 30 %

 av den oriktiga uppgiftens belopp motsvarar detta -- i fråga om

skattskyldiga som omfattas av en trettioprocentig skatt -- ett

"vanligt"

skattetillägg. För enskilda näringsidkare, som påförs även

statlig inkomstskatt, skulle det innebära en betydligt lindrigare

sanktion än ett vanligt skattetillägg, däremot inte för juridiska

personer eller för enskilda näringsidkare som enbart påförs

kommunal inkomstskatt understigande 30 %

. Jag anser att det underlag som föreslås i promemorian, 25 %

, som generellt sett ger en lägre sanktion, är väl avvägt.

Beroende på om den oriktiga uppgiften träffas av ett skattetilllägg

på 40 eller 20 %

 innebär förslaget ett skattetillägg på 10 resp. 5 %

 av den oriktiga uppgiftens effekt på taxeringen.

 Jag föreslår därför att i 5 kap. 1 § TL införs en ny grund

för beräkning av skattetillägg i det fall den oriktiga uppgiften

avser underskott i förvärvskälla i inkomstslaget näringsverksamhet

eller i inkomstslaget tjänst. Skattetilllägget skall i sådana

fall beräknas på en fjärdedel av den minskning av underskottet

som rättelsen av den oriktiga uppgiften medför. Om rättelsen

 av den oriktiga uppgiften medför att förvärvskällan visar

överskott skall skattetillägg på den delen beräknas med den

undandragna skatten som underlag. Detta innebär att för enskilda

näringsidkare och löntagare kommer sådant skattetillägg i fråga

först om intäkten överstiger grundavdraget.

 I de fall skattetillägg skall tas ut efter skilda procentsatser

gäller redan i dag att en proportionering skall ske. Det totala

skattetilläggets storlek skulle i annat fall, t. ex. när skatt

i olika inkomstskikt tas ut efter olika procentsatser, påverkas av

vilket skattetillägg som vid beräkningen lades "i botten". Jag

anser att detta förfaringssätt skall tillämpas även när

skattetillägg skall utgå efter skilda procentsatser såväl på

ett underlag som utgörs av minskning av underskott som på undandragen

skatt. En regel med sådant innehåll bör föras in i 5 kap. 13 § TL.

 Skattetillägg bör också kunna utgå när skattemyndigheten

med tillämpning av bestämmelserna i 4 kap. 3 § TL genom ett

skönstaxeringsbeslut

minskar ett i självdeklarationen redovisat underskott och när

ett skönstaxeringsbeslut i avsaknad av självdeklaration medför

att ett tidigare fastställt underskott minskar. Jag föreslår

att 5 kap. 2 § TL ändras i enlighet härmed.

 Slutligen vill jag nämna något om övergången från den tidigare

ordningen till ett system med rullande underskottsavdrag. Lagen om

förlustavdrag tillämpas t. o. m. 1991 års taxering. Juridiska

personer utom dödsbon får dra av outnyttjade förluster vid beräkning

av inkomst av näringsverksamhet vid den första taxeringen i det

nya systemet. Uppkommer underskott får detta föras vidare enligt

de nya reglerna. Oriktig uppgift avseende en sådan outnyttjad förlust,

som ju inte omfattats av något taxeringsbeslut tidigare, bör anses

lämnad vid den första taxeringen efter övergången. Skattetillägg

bör således kunna komma ifråga vid oriktig uppgift beträffande

tidigare outnyttjade förluster som dras av vid 1992 års taxering.

 Fysiska personer får göra motsvarande avdrag för tidigare förluster

inom tid som anges i lagen om förlustavdrag, antingen från sin

taxerade förvärvsinkomst eller från inkomst av kapital. I sådana

fall bör en eventuell oriktig uppgift anses lämnad det år förlusten

utnyttjas i enlighet med vad som hittills gällt. För underskott

som uppkommer vid 1992 och senare års taxering skall de nya reglerna

tillämpas.

2.6 Oriktig uppgift vid revision m. m.

Mitt förslag: Eftertaxering, efterbeskattning, efterprövning och

eftertulltaxering samt skatte-, avgifts- och tulltillägg kan komma

i fråga även i de fall oriktig uppgift lämnas i samband med utredning

rörande skatt, avgift eller tull.

 Promemorieförslaget: Överensstämmer i huvudsak med mitt.

 Remissinstanserna: Den helt övervägande delen av remissinstanserna

är positiva till förslaget. SRS anser att det fortfarande finns

skäl att särbehandla uppgifter som lämnas till skattemyndigheten

i dess utrednings- eller motpartsfunktion, då den skattskyldige ofta

företräds av ombud. Samfundet ifrågasätter om en oriktig uppgift

som lämnas av ombud eller biträde skall kunna leda till skattetillägg,

särskilt om denne inte varit medveten om den oriktiga uppgiften.

Företagarnas riksorganisation och Sveriges industriförbund menar

att det bör klarläggas att avsikten med den föreslagna regleringen

inte är att utvidga uppgiftsskyldigheten utöver att tillhandahålla

räkenskapsmaterial och besvara de frågor som ställs vid revision.

Hovrätten över Skåne och Blekinge samt kammarrätten i Sundsvall

anser att de föreslagna författningsändringarna inte tillräckligt

tydligt klargör vilka situationer som avses.

 Skälen för mitt förslag: Skattetilläggsutredningen ifrågasatte

i sitt slutbetänkande (SOU 1982: 54) Översyn av det

skatteadministrativa

sanktionssystemet 2 om skattetillägg kan påföras när en oriktig

uppgift lämnats endast till den som företräder det allmänna

i en skatteprocess. Utredningen ansåg det också tveksamt om

skattetillägg

kan påföras när oriktig uppgift lämnas i samband med taxeringsrevision

eller annan kontroll- eller granskningsåtgärd.

 I promemorian föreslås att de nuvarande bestämmelserna förtydligas

så att det klart framgår att oriktiga uppgifter som lämnats till

en skattemyndighet och där legat till grund för beslut rörande

uppgiftslämnarens taxering, beskattning eller avgift kan föranleda

eftertaxering, efterbeskattning eller efterprövning samt skatte-

eller avgiftstillägg.

 Fr. o. m. 1991 års taxering fattas taxeringsbeslut inte längre

av taxeringsnämnd utan av skattemyndighet. Beslut om eftertaxering

fattas av skattemyndigheten som första instans i stället för

länsrätt. Det är normalt samma myndighet -- och ofta samma person

-- som utreder, fattar beslut och för talan i domstol. Det är

i en sådan ordning svårt att upprätthålla en gräns mellan

sådana uppgifter som lämnas till skattemyndigheten i egenskap av

beslutsfattare och sådana som lämnas till skattemyndigheten i dess

 utrednings- eller motpartsfunktion.

 De flesta remissinstanser har ställt sig bakom förslaget. Även

jag är positiv till det. Skyldigheten att lämna sanningsenliga

uppgifter till beskattningsmyndigheten rörande omständigheter

som har betydelse för taxering, skatt eller avgift bör gälla

oavsett när under förfarandets gång uppgifterna lämnats. Någon

utvidgning av uppgiftsplikten i sig innebär inte detta.

 I promemorian föreslås inte några förändringar av reglerna

i tullagen och vägtrafikskattelagen. Jag anser att det föreligger

ett intresse av att ha likartade regler på hela skatteområdet och

föreslår därför motsvarande justeringar även i dessa lagar.

 Mitt förslag föranleder ändringar i 4 kap. 16 § och 5 kap.

1 § TL, 38 och 64 a §§ ML, 4 kap. 7 § och 7 kap. 1 § LPP, 38

och 60 §§ USAL, 20 och 83 §§ tullagen samt 42 §

vägtrafikskattelagen.

2.7 Oriktig uppgift vid domstol

Mitt förslag: Skattetillägg vid oriktig uppgift i domstol skall

komma i fråga endast när den oriktiga uppgiften prövats i sak.

 Avgiftstillägg enligt lagen om uppbörd av socialavgifter från

arbetsgivare skall kunna tas ut när en oriktig uppgift lämnats

i ett mål om särskild avgift och uppgiften inte godtagits efter

prövning i sak.

 Skälen för mitt förslag: Bestämmelserna om skattetillägg

vid oriktig uppgift i domstol gäller enligt TL, ML och LPP även

i det fall den oriktiga uppgiften inte prövats i målet. Det finns

givetvis ett intresse av att skattskyldiga lämnar riktiga uppgifter

oavsett om uppgiftslämnandet sker till skattemyndighet eller till

domstol i mål om skatt.

 Förfarandena på taxerings-, mervärdeskatte- och punktskatteområdena

har numera ändrats. Det är beskattningsmyndigheten som bedömer

om ett överklagande kommit in i rätt tid. Den extraordinära

besvärsrätten har slopats. En övergång från s. k. beloppsprocess

till sakprocess har skett.

 Bestämmelsen om skattetillägg vid oriktig uppgift i domstol är

tillämplig inte bara i de fall den oriktiga uppgiften inte prövas

på grund av att den skattskyldige återkallar sin talan utan också

t. ex. när domstolen avvisat ett överklagande på grund av res

judicata eller inte tagit upp en ny fråga till prövning för

att den skattskyldige på ett otillåtet sätt ändrat sin talan.

Det finns enligt min mening inte något intresse av att kunna påföra

skattetilllägg i sådana mycket speciella situationer. Jag föreslår

därför att den nuvarande möjligheten att ta ut skattetillägg

vid oriktig uppgift i domstol när uppgiften inte prövats i sak slopas.

 Oriktiga uppgifter i domstol i mål om taxering eller skatt är

sanktionerade på hela skatteområdet. Någon bestämmelse om

avgiftstillägg

vid oriktig uppgift i mål om avgift finns dock inte i USAL. Vid

införandet av påföljd vid oriktig uppgift i taxerings- och

skatteprocess

övervägdes även att införa en påföljd vid oriktig uppgift

i avgiftsprocess. Med hänsyn till de organisations- och

förfarandeförändringar

som då förestod ansågs emellertid att frågan borde övervägas

i ett senare sammanhang (prop. 1977/78: 136 s. 190).

 Jag anser det vara en fördel om likartade bestämmelser gäller

på hela skatte- och avgiftsområdet. Något skäl att undanta oriktig

uppgift som lämnas i mål om avgift från avgiftstillägg finns

knappast. Jag föreslår därför en justering av 38 § USAL i

detta avseende.

2.8 Förseningsavgift vid ofullständig deklaration m. m.

Mitt förslag: Förseningsavgift skall kunna tas ut när den

skattskyldige

visserligen lämnat en självdeklaration men den har så bristfälligt

innehåll att den inte kan läggas till grund för taxering.

 Förseningsavgift skall vidare kunna påföras när stiftelse

eller förening inte i rätt tid lämnat särskild uppgift om

inkomst och förmögenhet enligt 2 kap. 26 § lagen om självdeklaration

och kontrolluppgifter.

 Den som är skyldig att lämna såväl allmän självdeklaration

som särskild uppgift skall till självdeklarationen foga den särskilda

uppgiften.

 De judiciella påföljderna vid försummelser av stiftelser och

föreningar mot uppgiftsplikten i 2 kap. 26 § lagen om

självdeklaration

och kontrolluppgifter slopas. Samma sak gäller när handelsbolag

m. fl. inte fullgjort sin skyldighet enligt 2 kap. 25 § lagen om

självdeklaration och kontrolluppgifter.

 Promemorieförslaget: Överensstämmer med mitt vad gäller

förseningsavgift

vid bristfälliga självdeklarationer. Promemorian innehåller inte

något förslag om förseningsavgift när stiftelse eller förening

inte lämnat särskild uppgift i rätt tid.

 Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser, med undantag för SRS,

är positiva till promemorieförslaget eller lämnar det utan

erinran. SRS anser att förslaget är alltför långtgående och

att det leder till tillämpningsproblem. RSV ifrågasätter om det

inte bör införas möjlighet att påföra förseningsavgift

när uppgiftsskyldighet enligt 2 kap. 26 § lagen (1990: 325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter (LSK) föreligger. Behovet

av uppgifter i dessa fall är lika stort som beträffande deklarationer

och försening av den särskilda uppgiften medför därför samma

administrativa problem som försening av självdeklaration.

 Skälen för mitt förslag: Självdeklaration skall enligt 2

kap. 28 § LSK normalt lämnas senast den 15 februari taxeringsåret.

Vissa skattskyldiga, bl. a. de som är bokföringsskyldiga eller

skyldiga att föra räkenskaper enligt jordbruksbokföringslagen

(1979: 141) och har ett räkenskapsår som slutar senare än den

31 augusti året före taxeringsåret, får dock lämna självdeklaration

senast den 31 mars taxeringsåret.

 Den som av särskilda omständigheter är förhindrad att lämna

självdeklaration inom föreskriven tid kan få anstånd av

skattemyndigheten.

Anstånd får inte utan att det finns synnerliga skäl medges längre

än till utgången av maj månad under taxeringsåret (2 kap. 32

 § LSK). Bokföringsbyråer och andra som yrkesmässigt biträder

skattskyldiga med att upprätta självdeklarationer, kan efter

ansökan få anstånd med att enligt tidsplan lämna självdeklarationer

under tiden den 1 april -- den 15 juni taxeringsåret (2 kap. 33 §

LSK).

 Kommer den deklarationsskyldige inte in med självdeklaration inom

föreskriven tid skall enligt 5 kap. 1 § TL en särskild avgift,

förseningsavgift, påföras honom. Förseningsavgiften uppgår

till 1 000 kr. för aktiebolag och till 500 kr. för andra

skattskyldiga.

Har skattskyldig, som skall lämna självdeklaration utan föreläggande,

inte kommit in med självdeklaration senast den 1 augusti taxeringsåret

bestäms förseninsgavgiften till ett fyra gånger så stort belopp;

alltså 4 000 kr. för aktiebolag och 2 000 kr. för övriga

skattskyldiga.

 Förseningsavgift på 500 kr. påförs en skattskyldig som lämnat

en förenklad självdeklaration inom föreskriven tid men som inte

följt ett föreläggande att lämna en allmän självdeklaration

inom den tid som anges i föreläggandet. Lämnar den skattskyldige

en deklarationshandling som inte är behörigen undertecknad, tas

förseningsavgift ut endast om handlingen inte undertecknas inom

den tid som anges i föreläggandet. Förseningsavgiften uppgår

då till 500 resp. 1 000 kr.

 Genom lagstiftning som med vissa övergångsbestämmelser börjar

tillämpas fr. o. m. 1992 års taxering (SFS 1990: 1136) har företagens

uppgiftslämnande reformerats. Företag skall i sin självdeklaration

lämna standardiserade utdrag ur räkenskaperna. Har makar tillsammans

deltagit i näringsverksamhet behöver räkenskapsutdrag endast

lämnas av en av makarna.

 Handelsbolag, rederi för registreringspliktigt fartyg och dödsbo

som vid inkomst- och förmögenhetstaxering skall anses som

handelsbolag,

skall lämna räkenskapsutdrag till ledning för delägares taxering.

Sådana räkenskapsutdrag skall lämnas enligt bestämmelserna

för allmän självdeklaration (2 kap. 25 § LSK).

 Resultat- och balansräkning m. fl. handlingar, som tidigare skulle

bifogas deklarationen i bestyrkt kopia, behöver i den nya ordningen

inte längre bifogas. Kopia av revisionsberättelse behöver bifogas

endast i vissa fall. De handlingar som skall bifogas skall enligt

2 kap. 30 § LSK lämnas samtidigt med och fogas vid den deklaration

som den skattskyldige lämnar. Om detta möter något hinder skall

handlingarna lämnas inom två veckor efter det de upprättats.

 Om inte handelsbolag, rederi eller dödsbo lämnar räkenskapsutdrag

inom föreskriven tid kan förseningsavgift tas ut. Även dagsböter

eller fängelse i högst sex månader kan komma ifråga (4 kap.

8 § LSK). Den som inte fullgör sin skyldighet att bifoga

revisionsberättelse

till självdeklarationen kan dömas till penningböter (4 kap. 9 §

LSK).

 Det är vid skattemyndigheterna ett stort och växande problem

att skattskyldiga -- främst näringsidkare -- lämnar in ofullständiga

deklarationer. Ofullständigheterna kan bestå i att vissa smärre

uppgifter saknas. Ofta är det emellertid så att t. ex. balansräkning

och vinst- och förlusträkning saknas eller att deklarationen

inte består i annat än en undertecknad blankett med någon enstaka

beloppsuppgift och en upplysning om att deklarationen kommer att

kompletteras

med övriga uppgifter och årsräkenskapshandlingar senare. Enligt

praxis är kraven för att en självdeklaration skall anses föreligga

låga. Har den skattskyldige på en fastställd blankett lämnat

åtminstone någon beloppsmässig uppgift till ledning för taxeringen

och undertecknat blanketten torde en självdeklaration föreligga

 (jfr RÅ 1951 Fi 1436 och RÅ 1955 ref 32).

 De ofullständiga deklarationerna innebär ett betydande merarbete

för skattemyndigheterna och en försämrad kontrollverksamhet.

En meningsfull granskning av en självdeklaration kan inte påbörjas

innan den är komplett. Någon fullständig granskning kan därför

i dessa fall ofta inte hinnas med under taxeringsperioden.

 Skattemyndigheterna har naturligtvis möjligheter att förmå den

skattskyldige att lämna in de uppgifter som saknas. Om deklarationen

inte är upprättad så som föreskrivs i LSK får skattemyndigheten

enligt 2 kap. 34 § LSK förelägga den deklarationsskyldige att

komma in med de uppgifter som saknas eller, om deklarationen är

bristfällig i väsentliga avseenden, med en ny deklaration som

är upprättad på riktigt sätt. Ett sådant föreläggande

får förenas med vite (4 kap. 5 § LSK). Vitesförfarandet är

emellertid omständligt och utgör inte någon påtryckning på

de skattskyldiga att lämna kompletta handlingar i rätt tid. Ett

föreläggande kommer naturligtvis i fråga först när det konstaterats

att den skattskyldige inte kommit in med en fullständig deklaration.

Har förfarandet väl fortskridit så långt att den skattskyldige

föreläggs vid vite att komplettera deklarationen har skattemyndigheten

redan förorsakats merarbete och tid som skulle ha använts för

granskning har förflutit. Den skattskyldiges förfarande blir helt

 osanktionerat eftersom han lätt kan undgå att påföras något

vite genom att fullgöra föreläggandet inom den föreskrivna tiden.

 Innan förseningsavgiften infördes genom lagstiftning 1971, fanns

en sanktion i form av penningböter vid deklarationsförsummelse

i 120 § dåvarande taxeringsförordningen (1956: 623), TF. Böter

kunde utgå inte bara i de fall självdeklaration eller

årsräkenskapshandlingar

inte lämnats inom föreskriven tid, utan också när en självdeklaration

lämnats med så bristfälligt innehåll att den uppenbarligen

inte var ägnad att ligga till grund för taxering. När

förseningsavgiften

infördes lämnades bötesstraffet för försummelse att till

deklarationen foga årsräkenskapshandlingar oförändrat i 120

 § TF. Bestämmelsen överfördes sedermera till 4 kap. 9 § LSK.

Som tidigare nämnts innebär lagstiftningen om standardiserade

räkenskapsutdrag att balansräkning och resultaträkning inte

längre behöver bifogas deklarationen och att revisionsberättelse

skall bifogas endast i vissa fall.

 Den nya sanktionsformen förseningsavgift knöts inte an till annat

än den omständigheten att deklaration inte lämnats eller lämnats

för sent. Det fall där den deklarationsskyldige lämnat en gravt

ofullständig deklaration lämnades helt osanktionerat. I förarbetena

till lagstiftningen kommenterades inte denna skillnad i förhållande

till tidigare gällande rätt närmare.

 Har en självdeklaration kommit in i rätt tid till skattemyndigheten

kan förseningsavgift alltså inte påföras oavsett hur ofullständig

självdeklarationen är. Detta trots att den skattskyldige knappast

kan sägas ha fullgjort sin uppgiftsskyldighet.

 För skattemyndigheterna saknar det i praktiken betydelse om man

över huvud taget inte får in någon självdeklaration eller om

man får in en självdeklaration med så bristfälligt innehåll

att den inte kan läggas till grund för ett taxeringsbeslut. I

båda fallen förorsakas skattemyndigheterna väsentligt merarbete.

En förutsättning för ett effektivt granskningsarbete är att

behövligt material finns till hands i rätt tid. Varje skriftväxling

med en uppgiftsskyldig för att få in de uppgifter han enligt gällande

regler är skyldig att lämna utan föreläggande förorsakar

merarbete -- och därmed kostnader -- och fördröjningar i

granskningsarbetet.

 I LSK finns detaljerade bestämmelser om vilka uppgifter en

deklaration

skall innehålla, när deklarationen skall lämnas samt inom vilka

tidsramar anstånd med att lämna deklaration kan ges. Det är enligt

min mening inte acceptabelt att skattskyldiga på det sätt som sker

kan sätta gällande regler om uppgiftskyldighet ur spel utan påföljd.

Det är uppenbart att någon form av sanktion behövs för att

komma tillrätta med de beskrivna problemen.

 I promemorian föreslås att det införs en möjlighet att påföra

förseningsavgift när en självdeklaration visserligen lämnats

i tid men är så gravt ofullständig att den uppenbart inte kan

läggas till grund för taxering. Förslaget tillstyrks eller lämnas

utan erinran av så gott som samtliga remissinstanser. Även jag

ställer ställer mig bakom förslaget.

 Förseningsavgift bör komma i fråga när en avlämnad självdeklaration

är gravt ofullständig. Har en ofullständig deklaration inte

kompletterats före den 1 augusti taxeringsåret bör -- i likhet

med vad som gäller om en självdeklaration inte lämnats före

detta datum -- förhöjd förseningsavgift utgå. Bestämmelserna

i 5 kap. 5 § TL bör ändras i enlighet härmed.

 En remissinstans har uttalat farhågor för att den föreslagna

bestämmelsen kan komma att medföra tillämpningsproblem. För

att belysa vilka brister en självdeklaration måste vara behäftad

med för att vara så ofullständig att den inte kan ligga till

grund för ett taxeringsbeslut vill jag anföra följande.

 Det är uppenbart att bestämmelsen måste vara tillämplig i

de fall den skattskyldige lämnar en s. k. skaldeklaration. Någon

granskning kan inte heller ske om utdrag ur räkenskaperna saknas.

Även då bör förseningsavgift kunna komma ifråga. Däremot

utgör inte avsaknad av revisionsberättelse en sådan omständighet

som bör föranleda förseningsavgift. Inte heller utgör ett

sådant förhållande att den skattskyldige inte lämnat tillräckliga

uppgifter för bedömningen av ett yrkande skäl för förseningsavgift.

För att förseningavgift skall kunna påföras måste väsentliga

uppgifter saknas i deklarationen och den vara så bristfällig att

en meningsfull granskning inte kan påbörjas.

 RSV ifrågasätter i sitt remissyttrande om det inte bör införas

en möjlighet att påföra förseningsavgift när uppgiftsskyldighet

enligt 2 kap. 26 § LSK inte har fullgjorts inom föreskriven tid.

Enligt denna paragraf skall stiftelse eller förening, som är helt

eller delvis frikallad från skattskyldighet, lämna särskild uppgift

om inkomst och förmögenhet, som inte uppgetts till beskattning

i självdeklaration. Uppgiftsskyldighet åligger bl. a.

pensionsstiftelse

och vissa personalstiftelser enligt lagen (1967: 531) om tryggande

av pensionsutfästelse m. m. samt stiftelser och föreningar som

främjar vissa allmännyttiga ändamål. Bestämmelsen bör ses

mot bakgrund av bestämmelserna i 7 § SIL och 6 § lagen (1967:

577) om statlig förmögenhetsskatt där det föreskrivs att vissa

juridiska personer är skattskyldiga enbart för vissa slag av inkomster

eller helt frikallade från skattskyldighet. Någon

deklarationsskyldighet

föreligger inte för föreningar och stiftelser till den del de

är frikallade från skattskyldighet. För att möjliggöra för

skattemyndigheterna att pröva om skattefrihet föreligger är

det emellertid nödvändigt att myndigheterna får tillgång till

vissa uppgifter om karaktären och omfattningen av den verksamhet

som bedrivits. Uppgiftsskyldighet enligt 2 kap. 26 § tredje stycket

LSK föreligger därför i fråga om inkomster och utgifter under

räkenskapsåret samt tillgångar och skulder vid räkenskapsårets

början och slut. Vidare skall upplysning lämnas om de omständigheter

som anses motivera frikallelse från skattskyldighet.

 Särskild uppgift skall lämnas senast den 31 mars på blankett

enligt fastställt formulär. Fullgörs inte uppgiftsskyldigheten

kan penningböter ådömas (4 kap. 9 § LSK).

 Stiftelsen eller föreningen kan också föreläggas av skattemyndigheten

att meddela de ytterligare upplysningar som kan behövas för att

bedöma skattskyldigheten. Ett sådant föreläggande kan förenas med

vite.

 RSV påpekar i sitt remissyttrande att behovet av uppgifter i dessa

fall är lika stort som beträffande deklarationsskyldiga och att

försening av den särskilda uppgiften medför samma administrativa

problem som försening av självdeklaration.

 Det finns enligt min mening ett intresse av att utforma sanktioner

vid brister i uppgiftslämnadet på ett enhetligt sätt. Försening

av en särskild uppgift medför problem motsvarande dem vid försening

av en självdeklaration. Jag föreslår därför att förseningsavgift

skall utgå även när särskild uppgift inte lämnas i rätt

tid eller en sådan uppgift är gravt ofullständig.

 Något motiv till att ha kvar det nuvarande bötesstraffet vid

bristande

fullgörelse av uppgiftsskyldigheten enligt 2 kap. 26 § LSK finns

inte om förseningsavgift kan tas ut i dessa fall. Även intresset

av avkriminalisering av mindre förseelser talar för att

bötessanktionen

slopas i dessa fall och ersätts av förseningsavgift.

 Som jag tidigare nämnt träffas handelsbolag, rederi och dödsbo,

som vid inkomsttaxeringen är jämställt med handelsbolag, av

dubbla sanktioner, dels förseningsavgift enligt 5 kap. 5 § TL,

dels böter eller fängelse enligt 4 kap. 8 § första stycket

LSK. Jag anser detta dubbla påföljdssystem omotiverat för denna

typ av förseelser och föreslår därför att de judiciella påföljderna

i LSK slopas.

 Mina förslag i den här delen föranleder ändringar i 5 kap.

5 § TL och 4 kap. 8 och 9 §§ LSK.

 Jag vill i det här sammanhanget också ta upp en annan fråga som

rör den särskilda uppgiften. Enligt nuvarande regler skall särskild

uppgift lämnas senast den 31 mars taxeringsåret (2 kap. 26 § tredje

stycket LSK). Som framgått av min tidigare redogörelse är juridiska

personer som lämnar särskild uppgift ibland också

deklarationsskyldiga.

Självdeklaration skall enligt 2 kap. 28 § LSK lämnas senast den

15 februari eller, vad gäller bl. a. den som varit bokföringsskyldig

och för vilken räkenskapsåret slutar senare än den 31 augusti

året före taxeringsåret, senast den 31 mars taxeringsåret. Samtliga

de uppgifter det är fråga om lämnas till ledning för taxeringen.

Det är knappast ändamålsenligt att dela upp den enskildes

uppgiftsskyldighet

på det sätt som sker. Jag föreslår därför att i de fall

enligt nuvarande regler såväl självdeklaration som särskild

uppgift skall lämnas den särskilda uppgiften skall fogas till

självdeklaration och således lämnas vid samma tillfälle som

deklarationen.

2.9 Eftergift av skattetillägg m. m.

Mitt förslag: Skatte-, avgifts- och tulltillägg samt förseningsavgift

kan efterges om det framstår som uppenbart oskäligt att ta ut

tillägget

eller avgiften.

 Den särskilda eftergiftsgrunden i lagen om mervärdeskatt vid

s. k. räkenskapsfel slopas.

 Skälen för mitt förslag: Eftergiftsreglerna har utformats för

att förhindra att ursäktliga fel vid fullgörandet av

uppgiftsskyldigheten

skall medföra att en administrativ sanktion påförs. Bestämmelser

om eftergift med likartat innehåll finns i samtliga de författningar

som reglerar sanktionsavgifter på skatteområdet. En vidgning av

eftergiftsmöjligheterna skedde genom lagstiftning år 1978 sedan

det konstaterats att befrielsegrunderna hade tillämpats med större

återhållsamhet än vad som hade avsetts i förarbetena.

 Eftergiftsgrunderna regleras på taxeringsområdet i 5 kap. 6 §

TL. Där sägs att särskild avgift skall efterges helt om felaktigheten

eller underlåtenheten kan antas ha ett sådant samband med den

skattskyldiges

ålder, sjukdom, bristande erfarenhet eller liknande förhållande

att den framstår som ursäktlig. Dessa eftergiftsgrunder tar således

sikte på den skattskyldiges person. Eftergift är också möjlig

om felaktigheten framstår som ursäktlig med hänsyn till uppgiftens

beskaffenhet eller annan särskild omständighet. Eftergiftsgrunden

"den oriktiga uppgiftens beskaffenhet" är främst avsedd att möjliggöra

eftergift i de fall den skattskyldige haft att bedöma en svår

skatterättslig

fråga. Vad gäller befrielsegrunden "annan särskild omständighet"

bör denna enligt förarbetena bl. a. kunna tillämpas när det

visserligen föreligger en oriktig uppgift men denna särskilt markerats

av den skattskyldige (prop. 1977/78: 136 s. 157).

 Det finns således tämligen vida möjligheter att medge befrielse

från sanktionsavgift om den felaktighet eller underlåtenhet som

den skattskyldige gjort sig skyldig till framstår som ursäktlig.

Det kan emellertid uppkomma situationer när den oriktiga uppgiften

visserligen inte kan anses vara ursäktlig, men där avgiften ändå

på grund av omständigheterna i det enskilda fallet framstår som

orimlig. De situationer jag har i åtanke är ingalunda vanliga men

måste, med hänsyn till att de administrativa avgifterna är en

sanktion, ändå kunna beaktas inom ramen för sanktionssystemet.

De nuvarande befrielsegrunderna medger enligt min mening inte i

tillräckligt

hög grad en bedömning på grundval av omständigheterna i det

enskilda ärendet. Jag anser därför att det i 5 kap. 6 § TL

bör införas en ny eftergiftsgrund som medger befrielse från särskild

avgift om det framstår som uppenbart oskäligt att ta ut avgiften.

 Det är inte möjligt att med konkreta exempel belysa vad som i

en given situation bör medföra att skattetillägget efterges.

Jag vill emellertid poängtera att den nu föreslagna eftergiftsgrunden

skall ses som en "ventil" för fall när eftergift inte kunnat medges

enligt de hittillsvarande eftergiftsgrunderna. Påföljden skall

inte stå i rimlig proportion till den försummelse som den

uppgiftsskyldige

gjort sig skyldig till eller det skall av annan anledning framstå

som stötande att ta ut tillägget. Oskäligheten kan ha sin grund

i den föreliggande situationen vid uppgiftslämnandet men också

i omständigheter som inträffat efter det att den oriktiga uppgiften

lämnades.

 Jag kommer här in på delvis samma bedömningar som de som ligger

till grund för ett annat förslag som jag strax skall ta upp, nämligen

att eftertaxering inte skall få ske om ett beslut skulle framstå

som uppenbart oskäligt. En väsentlig skillnad föreligger emellertid.

Ett eftertaxeringsbeslut är en rättelse av ett tidigare felaktigt

beslut som medför att den skattskyldige i efterhand påförs den

skatt han skulle ha påförts tidigare. Sanktionsavgifterna är

däremot påföljder efter bristande fullgörelse av uppgiftsplikten.

En bedömning av omständigheterna i ärendet kan därför mycket

väl innebära att den skattskyldige eftertaxeras men att

skattetillägget

efterges för att det skulle framstå som uppenbart oskäligt att

ta ut tillägget.

 En motsvarande eftergiftsgrund bör föras in även i ML, LPP,

USAL och tullagen. Genom hänvisningar i lagen om vägtrafikskatt

till LPP blir den nya eftergiftsgrunden tillämplig även på

vägtrafikskatt.

 I 64 f § andra stycket ML finns en särskild eftergiftsgrund vid

s. k. räkenskapsfel. Skattetillägg på grund av oriktig uppgift

som beror på uppenbart förbiseende i ej avslutad bokföring får

helt efterges om det framstår som uppenbart obilligt att påföra

skattetillägget. Av förarbetena till bestämmelsen framgår (prop.

1977/78: 136 s. 122) att den avser oriktiga uppgifter som beror på

felaktigheter i den skattskyldiges löpande bokföring. Det skall

vara fråga om fel av sådant slag att de kan uppstå även i en

välordnad bokföring. Felen bör också karakteriseras av att

de med stor sannolikhet skulle ha upptäckts av den skattskyldige

senast i samband med bokslut. Räkenskapsfelen kan bestå av

konteringsfel,

felaktig avläsning av datalistor, fel vid omräkning eller överföring

av poster o. d. Har felaktigheten inte upptäckts och rättats senast

i samband med bokslutet är bestämmelsen inte tillämplig. En

ytterligare förutsättning för att eftergift skall kunna medges

enligt bestämmelsen är att tillägget skulle framstå som uppenbart

obilligt.

 De situationer som avses med bestämmelsen om eftergift vid

räkenskapsfel

omfattas av den generella befrielsegrunden, att det skulle framstå

som uppenbart oskäligt att ta ut tillägget, som jag nu föreslår.

Bestämmelsen i 64 f § ML bör därför slopas.

 Jag vill i det här sammanhanget något beröra eftergift av

avgiftstillägg

enligt USAL. Vid tillämpningen av USAL kan det uppkomma situationer

som i någon mån kan sägas motsvara de s. k. räkenskapsfelen.

Vid uppbörd av socialavgifter skall arbetsgivarna göra relativt

kvalificerade bedömningar om avgiftsplikt och värdering av olika

förmåner. Den korta tid inom vilken uppbördsdeklaration skall

lämnas och frågornas komplexitet kan medföra att olika problem

inte hinner uppmärksammas och åtgärdas under inkomståret. I

sådana fall kan med hänsyn till omständigheterna i det enskilda

fallet ett uttag av avgiftstillägg framstå som uppenbart oskäligt.

2.10 Eftertaxering m. m.

Mitt förslag: Eftertaxering, efterbeskattning och efterprövning

får inte ske om ett sådant beslut skulle framstå som uppenbart

oskäligt.

 Promemorieförslaget: Överensstämmer med mitt.

 Remissinstanserna: Förslaget tillstyrks eller lämnas utan erinran

av alla remissinstanser, med undantag för länsrätterna i Södermanlands

län och Kalmar län. Länsrätten i Kalmar län anser att frågan

om att införa ett subjektivt rekvisit på eftertaxeringens område

bör övervägas ytterligare. Det kan redan från synpunkten att

skatt skall fastställas så likformigt och riktigt som möjligt

diskuteras om införandet av ett skälighetsrekvisit är lämpligt.

På sikt kan den föreslagna regeln ge fel signaler till de

skattskyldiga

och minska den preventiva betydelsen av risken att råka ut för

eftertaxering. En uppmjukning av reglerna om eftertaxering kräver

en förlängning av ettårsfristen för omprövning till nackdel

för skattskyldig. Skulle lagstiftningen ändå genomföras bör

man enligt länsrätten undvika skälighetsbegreppet och i stället

använda ett ursäktsrekvisit av den typ som redan finns i

bestämmelserna

om skattetillägg och förseningsavgift.

 Skälen för mitt förslag: Genom taxeringsreformen fick

skattemyndigheterna

behörighet att fatta beslut om eftertaxering. Eftertaxeringsbegreppet

fick också ett vidare innehåll genom att i princip samtliga ändringar

till den skattskyldiges nackdel efter utgången av året efter

taxeringsåret

skall ske genom eftertaxeringsbeslut. Den centrala bestämmelsen

om eftertaxering står dock kvar i princip oförändrad. Eftertaxering

får ske om den skattskyldige i självdeklaration eller på annat

sätt lämnat oriktig uppgift till ledning för sin taxering, lämnat

oriktig uppgift i mål om taxering eller underlåtit att lämna

självdeklaration,

uppgift eller infordrad upplysning trots att han är uppgiftspliktig

och den oriktiga uppgiften eller underlåtenheten medfört att

taxeringsbeslutet

blivit felaktigt eller inte fattats (4 kap. 16 § TL).

 Möjlighet att eftertaxeringsvis rätta felaktiga taxeringsbeslut

finns också i tre andra situationer där rättelse till den

skattskyldige

nackdel kan ske utan att den skattskyldige lämnat någon oriktig

uppgift. Enligt 4 kap. 17 § får rättelse ske av felräkning,

misskrivning eller annat uppenbart förbiseende (punkt 1), när

kontrolluppgift som skall lämnas utan föreläggande saknats eller

varit felaktig (punkt 2) samt vid följdändring i taxeringsbeslut

 som föranleds av beslut som anges i 13 § andra stycket 1--5 TL

(punkt 3).

 Eftertaxering får inte ske om skattemyndigheten tidigare fattat

eftertaxeringsbeslut avseende samma fråga. Eftertaxering enligt 4

kap. 16 § och 17 § 1 och 2 TL får ske endast om den avser belopp

av någon betydelse. Som förutsättning för följdändring

genom eftertaxering i taxeringsbeslut avseende annan skattskyldig

i anledning av taxeringsbeslut eller domstolsbeslut i mål om taxering

gäller dessutom att beslutet inte får framstå som

uppenbart oskäligt (4 kap. 17 § andra stycket TL).

 Motsvarigheter till eftertaxeringsinstitutet finns även i annan

förfarandelagstiftning på skatteområdet. Enligt ML och LPP gäller

som generell förutsättning för efterbeskattning att beslutet

inte skulle framstå som uppenbart oskäligt (38 § tredje stycket

ML, 4 kap. 8 § LPP). Även i 44 § vägtrafikskattelagen och i

20 § tullagen finns motsvarande regler.

 På uppbördsområdet motsvaras eftertaxeringsinstitutet av reglerna

om efterprövning i 61 § USAL och 93 § UBL. Något generellt krav

att beslutet inte skulle framstå som oskäligt finns inte där.

 För att eftertaxering enligt 4 kap. 16 § TL skall kunna ske krävs

att den skattskyldige inte fullgjort sin uppgiftsskyldighet på ett

riktigt sätt. Uppgiftsplikten regleras av bestämmelserna i 2 kap.

LSK. Förutom de detaljerade reglerna om vilka uppgifter en

självdeklaration

skall innehålla finns i 2 kap. 3 § LSK en regel om att var och en

bör, utöver vad som framgår av deklarationsformulären, meddela

de ytterligare upplysningar som kan vara av betydelse för egen

taxering.

 De fall där den skattskyldige inte lämnat någon uppgift alls

i sin självdeklaration, t. ex. helt utelämnat en intäkt han

erhållit, eller lämnat direkt osanna uppgifter genom att t. ex.

yrka avdrag för en högre kostnad än vad han haft, föranleder

inte några större svårigheter vid tillämpningen av

eftertaxeringsbestämmelserna.

I dessa fall framstår det ofta som klart att förutsättningar

för eftertaxering föreligger och den skattskyldige är normalt

också medveten om att han lämnat oriktiga uppgifter.

 När de lämnade uppgifterna i och för sig inte är osanna utan

är ofullständiga kan bedömningen om förutsättningar för

eftertaxering föreligger bli mer komplicerad. Det kan t. ex. vara

så att den skattskyldige lämnat riktiga beloppsmässiga uppgifter

om ett yrkat avdrag men inte lämnat ett tillräckligt underlag

för en rättslig bedömning av avdraget. I princip torde förutsättningar

för eftertaxering alltid föreligga om det felaktiga avdragets

rubricering direkt hänför sig till ett skatterättsligt begrepp

och den skattskyldige inte upplyser om att han inte uppfyller de

rättsliga

villkoren för avdraget.

 Det ställs således tämligen stora krav på den skattskyldige

vid uppgiftslämnandet. Den skattskyldige måste för att kunna

fullgöra sin uppgiftsskyldighet ha vissa kunskaper om

skattelagstiftningen,

t. ex. vilka faktiska omständigheter som är relevanta för ett

visst avdrag. Den omfattande uppgiftsskyldigheten är nödvändig

med hänsyn till skattelagstiftningens komplexitet och det faktum

att det är den skattskyldige själv som har kännedom om de faktiska

omständigheterna. Att minska kraven på de skattskyldiga och lägga

ett större utredningsansvar på skattemyndigheterna skulle säkerligen

resultera i ett ökat antal oriktiga taxeringsbeslut.

 Jag anser därför inte att för höga krav ställs på de skattskyldiga

i fråga om uppgiftslämnande eller att de nuvarande möjligheterna

till eftertaxering generellt sett bör minska. Det vore enligt min

mening stötande om rättelse genom eftertaxering inte kunde ske

i de fall som enligt nuvarande regler omfattas av

eftertaxeringsbestämmelserna.

Det är viktigt att understryka att eftertaxering inte är en sanktion

utan en rättelse av ett felaktigt beslut som innebär att den

skattskyldige

i efterhand påförs den skatt han borde ha påförts vid ett tidigare

tillfälle. Det kan regelmässigt inte anses på något sätt

anmärkningsvärt eller oskäligt -- utan tvärtom som ett rättvisekrav

de skattskyldiga emellan -- att ett riktigt taxeringsbeslut fattas

beträffande den skattskyldige.

 Med nuvarande regler är skattemyndigheten normalt skyldig att fatta

beslut om eftertaxering om förutsättningar föreligger. Det kan

förekomma situationer då ett i och för sig riktigt

eftertaxeringsbeslut

kan förefalla stötande för den allmänna rättskänslan.

I promemorian föreslås en "ventil" för sådana mycket speciella

fall som i väsentlig mån avviker från den vanliga

eftertaxeringssituationen.

Eftertaxering skall enligt förslaget inte få ske om beslutet med

hänsyn till omständigheterna skulle framstå som uppenbart oskäligt.

Förslaget har tillstyrkts eller lämnats utan erinran av det stora

flertalet remissinstanser. Även jag ställer mig bakom det. En

regel med det föreslagna innehållet bör därför införas.

Regeln bör i enlighet med vad som föreslås i promemorian avse

samtliga eftertaxeringssituationer och föras in i 4 kap. 18 § TL.

 En remissinstans anför att i stället för ett skälighetsrekvisit

bör man använda ett ursäktsrekvisit av den typ som finns i

bestämmelserna

om sanktionsavgifter. Jag delar inte den uppfattningen. Som jag kommer

att senare beröra tar den nu diskuterade bestämmelsen sikte på

i vart fall delvis andra situationer än bestämmelserna om eftergift

av sanktionsavgifter. En väsentlig skillnad är enligt min mening

att eftergiftsbestämmelserna enbart avser förhållandena när

den oriktiga uppgiften lämnades. Den bestämmelse jag föreslår

innefattar också en bedömning av den föreliggande situationen

när eftertaxeringsbeslutet skall fattas. Givetvis skall

omständigheterna

vid uppgiftslämnandet också vägas in i sammanhanget.

 Det är en självklarhet att det för att det i ett enskilt fall

skall kunna anses vara uppenbart oskäligt att fatta ett riktigt

taxeringsbeslut måste föreligga exceptionella omständigheter.

Regeln bör förstås som en "ventil" för mycket speciella fall.

En annan tillämpning skulle innebära ett avsteg från principen

att taxeringsbesluten skall bli så likformiga och riktiga som möjligt.

Den restriktiva tillämpning som är avsedd kommer till uttryck

genom att oskäligheten skall vara "uppenbar" för att eftertaxering

skall kunna underlåtas.

 Det är inte möjligt att entydigt bestämma de omständigheter

som kan medföra att ett eftertaxeringsbeslut skulle te sig uppenbart

oskäligt. Till ledning för bedömningen vill jag emellertid anföra

följande.

 Vid bedömandet av om ett eftertaxeringsbeslut skulle framstå som

oskäligt spelar tidsaspekten en väsentlig roll. En eftertaxering

är naturligtvis inte oskälig enbart därför att beslut meddelas

sent under det femte året efter taxeringsåret. Har den skattskyldige

på goda grunder trott sig ha lämnat tillräckliga uppgifter, haft

anledning att tro att skattemyndighetens beslut varit riktigt och

kanske företagit andra dispositioner i anledning av beslutet kan

ett eftertaxeringsbeslut sent under eftertaxeringsperioden emellertid

te sig oskäligt i vissa situationer. I de fall den skattskyldige

lämnat direkt osanna uppgifter får en tillämpning av bestämmelsen

dock anses vara utesluten.

 De omständigheter som gör att ett eftertaxeringsbeslut skulle

framstå som oskäligt kan exempelvis vara hänförliga till den

oriktiga uppgiften i sig genom att den rör en komplicerad eller

ovanlig frågeställning. Skattemyndigheten har kanske fått och

bedömt uppgifterna på ett visst sätt föregående år och den

skattskyldige har haft anledning att tro att han lämnat tillräckliga

uppgifter. Ett exempel på när ett beslut om eftertaxering kan framstå

som uppenbart oskäligt är när en intäkt som tidigare allmänt

ansetts vara ej skattepliktig efter avgörande av regeringsrätten

bedömts vara skattepliktig. Har den skattskyldige vid

deklarationstillfället

inte brustit i sin uppgiftsplikt bör i sådana fall en tillämpning

av bestämmelsen kunna komma i fråga.

 Någon gång kan också omständigheter som hänför sig till

den skattskyldige själv, t. ex. sjukdom, utgöra en omständighet

som bidrar till att eftertaxeringen kan anses oskälig. På samma

sätt kan omständigheter som hänförs till t. ex. en oredovisad

intäkt eller tillgång undantagsvis bidra till att ett beslut skulle

framstå som oskäligt, t. ex. i de fall intäkten inte kommit den

skattskyldige till godo eller tillgången har gått förlorad.

 I UBL och USAL finns numera bestämmelser om efterprövning i stort

sett efter mönster från TLs eftertaxeringsbestämmelser. Jag anser

att det även på upppbörds- och socialavgiftsområdena bör som

ytterligare förutsättning för efterprövning gälla att ett

beslut inte skulle framstå som uppenbart oskäligt. Reglerna i 93

 § USAL och 62 § UBL bör ändras i enlighet härmed. Även på

dessa områden bör samma restriktiva tillämpning som på

taxeringsområdet

gälla.

3 Årsskiftesbetalningar

Mitt förslag: Kontantprincipen tillämpas fullt ut vad gäller

inkomst av tjänst så att en inkomst eller utgift anses belöpa

på det beskattningsår under vilken den blivit tillgänglig för

lyftning resp. betalats.

 RSVs förslag: RSV föreslår att punkt 4 av anvisningarna till

41 § KL ändras så att inkomster som uppburits före den 10 januari

och hänför sig till föregående beskattningsår skall beskattas

detta år. Vidare föreslås att årsskiftesinkomster undantas från

den i UBL och USAL stadgade kontantprincipen.

 Remissinstanserna: Den helt övervägande delen av de remissinstanser

som yttrat sig i frågan är negativa till RSVs förslag. Flera

påpekar att förslaget inte löser avstämningsproblemen. Sveriges

industriförbund anser att förslaget innebär fördyringar och

merarbete för arbetsgivaren men pekar på att det finns andra metoder

för att komma tillrätta med skatteförvaltningens

avstämningssvårigheter.

Det mest självklara tillvägagångssättet är enligt industriförbundet

att tillämpa kontantmetoden fullt ut när det gäller

årsskiftesbetalningar

av arbetsinkomster.

 Skälen för mitt förslag: För inkomst av tjänst och kapital

gäller i kontantprincipen, dvs. inkomster och utgifter skall redovisas

för det beskattningsår under vilket de uppburits resp. betalats.

Principen är emellertid inte undantagslös. För betalningar som

sker kring årsskiftet har sedan gammalt tillämpats en

belöpandeprincip.

Före skattereformen gällde beträffande årsskiftesbetalningar

att inkomster och utgifter kunde deklareras för det år de belöpte

på även om betalningen skett ett annat år. Som förutsättning

gällde att betalningen skett i nära anslutning till årsskiftet.

Genom skattereformen gjordes reglerna om årsskiftesbetalningar

tvingande.

Enligt punkt 4 av anvisningarna till 41 § KL skall intäkter hänföras

till beskattningsåret under förutsättning att de intjänats

senast under beskattningsåret och blivit tillgängliga för lyftning

före den 15 januari påföljande år. Intäkter som uppburits

eller blivit tillgängliga för lyftning efter den 15 december året

före beskattningsåret skall hänföras till beskattningsåret

om de i sin helhet belöper tidigast på beskattningsåret. Motsvarande

gäller för utgifter som betalats kring årsskiftet.

 Kontrolluppgiftsskyldigheten överensstämmer med de materiella

beskattningsreglerna. Belopp som betalas ut mellan den 15 december

och den 15 januari skall redovisas på kontrolluppgift för det

år på vilket de belöper. På uppbörds- och avgiftsområdena

gäller emellertid en strikt kontantprincip. Arbetsgivare skall

redovisa

och betala källskatt och arbetsgivaravgifter senast den 18 i månaden

efter den då ersättningen betalades ut och skatteavdrag verkställdes.

Källskatt och arbetsgivaravgifter på belopp som betalats ut i

januari skall således redovisas på den uppbördsdeklaration som

skall lämnas senast den 18 februari även när beloppet enligt

reglerna i KL skall beskattas ett år tidigare. Detta innebär att

inkomsten och preliminärskatten i taxerings- och debiteringshänseende

hänförs till visst år, medan den avdragna skatten och de på

inkomsten belöpande avgifterna i uppbördshänseende hänförs

till det därefter följande uppbördsåret. Härigenom försvåras

den årliga avstämningen mellan kontrolluppgifts- och

uppbördsredovisningen.

Skattemyndigheterna får kontrollsignaler avseende ett stort antal

differenser som hänför sig till dessa årsskiftesinkomster eftersom

antalet arbetsgivare som regelmässigt betalar ut en del av

decemberlönen

i början av januari påföljande år är betydande. På motsvarande

sätt kan misstämningar uppstå om den skattskyldige i slutet av

december får förskottslön.

 Även tidigare innebar årsskiftesinkomsterna problem. Dessa problem

har man i någon mån försökt att avhjälpa genom att ålägga

arbetsgivaren att redovisa på ett sådant sätt att överensstämmelse

mellan kontrolluppgifter och uppbördsdeklarationer uppnås. Genom

de nuvarande tvingande reglerna är detta inte längre möjligt.

 Den samordnade uppbörden av källskatt och arbetsgivaravgifter

som infördes 1985 innebar att det skapades förutsättningar för

en avstämning mellan uppbörds- och kontrolluppgiftsredovisning.

Ett maskinellt avstämningssystem som ligger till grund för

årsavstämningen

av arbetsgivarredovisningen har byggts upp av RSV. Systemet har visat

sig vara i huvudsak väl fungerande och resursbesparande. Den bristande

överensstämmelsen mellan beskattnings- och uppbördsbestämmelserna

har emellertid minskat effektiviteten i avstämningssystemet.

Differenssignalerna

innebär att en betydande del av kontrollresurserna måste användas

för utredning av skenbara differensposter utan motsvarande

kontrollresultat.

Arbetsgivare som har redovisat helt korrekt tillställs förfrågningar

med anledning av den uppkomna differensen.

 Jag delar RSVs uppfattning att det är angeläget att bestämmelserna

om till vilket beskattningsår viss inkomst skall hänföras

överensstämmer

med bestämmelserna om till vilken redovisningsperiod och vilket

uppbördsår de på inkomsterna belöpande preliminärskatterna

och arbetsgivaravgifterna skall hänföras.

 De problem RSV tar upp hänför sig till inkomstslaget tjänst.

Även om en gemensam reglering av rätt beskattningsår för såväl

inkomst av tjänst som inkomst av kapital är att föredra är

en särlösning för inkomst av tjänst enligt min mening en framkomlig

väg. Den lösning RSV föreslår -- en ändring av tidpunkten

vad gäller efterskottsbetalningar avseende inkomst av tjänst till

den 10 januari kombinerad med en ändring av den i UBL och USAL

stadgade kontantprincipen -- har fått stark kritik av

remissinstanserna.

Jag anser att en strikt kontantprincip för inkomstslaget tjänst

är att föredra framför den av RSV förordade ordningen. Därigenom

får man en fullständig överenstämmelse mellan de materiella

beskattningsreglerna och bestämmelserna på uppbördsområdet.

För de skattskyldiga bör en strikt kontantprincip vara enkel och

inte innebära några problem. Det vanliga är att tjänsteintäkter

uppbärs i efterskott. Beskattningen förskjuts därmed ett år

framåt vad gäller intäkter som uppbärs efter årsskiftet men

före den 15 januari i den mån intäkterna belöper på det föregående

året. Preliminärskatteuppbörden påverkas dock inte av förslaget.

 Mitt förslag medför att den nuvarande lagstiftningen om

årsskiftesbetalningar

inte längre har sin rätta plats i KL eftersom den tar sikte på

inkomstslaget kapital. Jag föreslår därför att reglerna i stället

tas in i 3 § 5 mom. SIL. Reglerna om årsskiftesbetalningar gäller

i dag och bör fortsätta

att gälla även allmänna avdrag.

 Dessutom bör de nu gällande reglerna om årsskiftesbetalningar

tillämpas på sådan utdelning och reavinst som skall beskattas

som inkomst av tjänst hos fåmansföretagare. Annars skulle den

del av avkastningen som beskattas som inkomst av kapital ibland

behövas

tas upp vid en annan taxering än den del som beskattas som inkomst

av tjänst.

4 Skattskyldighet till avkastningsskatt

Mitt förslag: I lagen om avkastningsskatt på pensionsmedel införs

ett förtydligande om att i fråga om handelsbolag och dödsbon

som vid inkomsttaxeringen behandlas som handelsbolag är det delägarna

som är skattskyldiga.

 RSVs förslag: Överensstämmer med mitt.

 Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte något att erinra mot

förslaget.

 Skälen för mitt förslag: I fråga om bl. a. statlig fastighetsskatt

och särskild löneskatt på pensionskostnader gäller i fråga

om handelsbolag och dödsbon som i beskattningshänseende behandlas

som handelsbolag att skattskyldigheten åvilar delägarna. Någon

motsvarande regel finns inte i lagen (1990: 661) om avkastningsskatt

på pensionsmedel. Avsikten har emellertid inte varit att handelsbolag

och dödsbon som skall behandlas som handelsbolag skall vara

skattskyldiga

för sådan skatt utan att, i enlighet med vad som gäller för

övriga direkta skatter, delägarna skall vara skattskyldiga.

 Jag föreslår därför att i 2 § lagen om avkastningsskatt på

pensionsmedel förs in en bestämmelse om att i fråga om handelsbolag

och dödsbon som vid inkomsttaxeringen behandlas som handelsbolag

delägarna är skattskyldiga.

5 Uppbördsfrågor

5.1 Skatteavdrag på ersättning för hemresor m. m.

Mitt förslag: Skattemyndigheten får efter ansökan besluta att

en arbetsgivare vid beräkningen av preliminär A-skatt inte skall

ta hänsyn till förmån av fri hemresa eller ersättning för

kostnader för hemresa med allmänna kommunikationer till den del

förmånen eller ersättningen inte överstiger vid taxeringen

avdragsgillt belopp enligt bestämmelserna i punkt 3 b av anvisningarna

till 33 § kommunalskattelagen.

 RSVs förslag: RSV föreslår att i en ny 10 a § i UBL skall

föreskrivas

att avdrag för preliminär skatt inte skall göras på ersättning

för hemresa eller på förmån av fri hemresa med allmänna

kommunikationer

till den del ersättningen eller förmånen inte överstiger avdragsgillt

belopp enligt punkt 3 b av anvisningarna till 33 § KL.

 Remissinstanserna: Den helt övervägande delen av remissinstanserna

är negativa till förslaget.

 Skälen för mitt förslag: Preliminär A-skatt skall förutom

på lön och ersättningar beräknas även på de andra förmåner

den skattskyldige fått (8 § UBL). Vad gäller ersättning för

ökade levnadskostnader vid tjänsteresa finns i 10 § UBL särskilda

regler. Preliminär A-skatt skall inte beräknas på belopp som

enligt bestämmelserna i KL är avdragsgilla vid taxeringen. För

ersättning för hemresekostnader finns däremot inte någon särreglering

 i UBL.

 Skattskyldig, som på grund av sitt arbete vistas på annan ort än

sin eller sin familjs hemort, har enligt punkt 3 b av anvisningarna

till 33 § KL rätt till skäligt avdrag för kostnad för en

hemresa varje vecka om avståndet mellan hemorten och arbetsorten

är längre än 50 kilometer. Avdraget, som endast gäller kostnad

för resa inom riket, skall i regel beräknas efter kostnad för

billigaste färdsätt. Om avståndet mellan hemorten och arbetsorten

överstiger sjuhundra kilometer eller resan företagits till eller

från Gotland medges dock avdrag för kostnad för flygresa. Om

godtagbara allmänna kommunikationer saknas får avdrag medges för

kostnader för resa med egen bil enligt den schablon som anges i

punkt 4 av anvisningarna till 33 § KL.

 Skattemyndigheterna belastas för närvarande med en mängd ansökningar

om jämkning av preliminär skatt på ersättning för kostnader

för hemresor eller förmån av fria hemresor. Den skattskyldige

har ofta mycket svårt att beräkna hur stort belopp han skall söka

jämkning för eftersom beloppets storlek är beroende av en mängd

faktorer som kan vara svåra att på förhand överblicka.

 RSV anför i sin framställning att de uppgifter som behövs för

en bedömning av hur stort skatteavdraget bör vara oftast finns

hos arbetsgivaren. Det torde, menar verket, inte innebära några

större svårigheter för arbetsgivaren att bedöma om den anställde

är berättigad till avdrag för hemresor och med vilket belopp

avdrag kommer att medges. När det gäller statliga myndigheter

åtnjuter de anställda ofta förmån av fria hemresor vars värde

 motsvarar det avdrag som förväntas medges vid taxeringen.

Uppbördsresultatet

kan förmodas bli bättre om arbetsgivaren gör bedömningen om

preliminärskatteavdrag.

 Den kritik som från remissinstansernas sida riktats mot RSVs förslag

går ut på att förslaget innebär att myndighetsuppgifter förs

över från skattemyndigheterna till arbetsgivarna genom att

arbetsgivaren

skall bedöma om avdragsrätt vid inkomsttaxeringen föreligger

för arbetstagaren. Bedömningen avser en fråga som inte har direkt

med arbetsgivaren att göra.

 Mot bakgrund av den kritik som framförts anser jag inte RSVs förslag

bör ligga till grund för lagstiftning. Med hänsyn till intresset

av att preliminär skatt i möjligaste mån skall överensstämma

med den slutliga skatten och till att nuvarande ordning bereder ett

stort antal skattskyldiga bekymmer, anser jag emellertid att det för

arbetsgivare som vill medverka bör tillskapas möjligheter att

justera preliminärskatteavdraget. Efter ansökan av arbetsgivaren

bör skattemyndigheten få besluta att han vid beräkningen av

preliminär A-skatt inte skall ta hänsyn till förmån av fri

hemresa eller ersättning för hemresekostnad med allmänna

kommunikationer

till den del ersättningen eller förmånen inte överstiger avdragsgillt

belopp enligt punkt 3 b av anvisningarna till 33 § KL.

 Mitt förslag omfattar, i likhet med RSVs, inte andra färdmedel

än allmänna kommunikationer och inte heller avdrag enligt punkt

3 a av anvisningarna till 33 § KL vid tillfällig anställning

eller dubbel bosättning.

 För att undvika missförstånd vill jag påpeka att den omständigheten

att preliminär skatt inte skall dras på förmånen eller ersättningen

inte påverkar uttaget av socialavgifter.

 Mitt förslag föranleder ett nytt tredje stycke i 11 § UBL.

5.2 Överflyttning av beslutsbehörighet m. m.

Mitt förslag: Möjlighet att överföra beslutsbehörigheten

mellan olika skattemyndigheter motsvarande den som gäller på

taxeringsområdet

införs även i uppbördslagen och lagen om uppbörd av socialavgifter

från arbetsgivare.

 En fråga om betalningsskyldighet enligt bestämmelserna i

uppbördslagen

om makes ansvar för den andre makens skatt och restavgift skall

prövas av skattemyndigheten.

 RSVs förslag: Motsvarar mitt vad gäller överflyttning av

beslutsbehörigheten

mellan skattemyndigheter. RSV föreslår dock en annan lagteknisk

lösning. Verket har inte tagit upp frågan om vilken myndighet som

skall vara behörig att besluta om en makes ansvar för den andre

makens skatt.

 Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte något att erinra mot

förslaget om överföring av beslutsbehörigheten.

 Skälen för mitt förslag: Enligt 2 kap. 2 § tredje stycket

TL får en skattemyndighet uppdra åt en annan skattemyndighet att

fatta beslut i dess ställe i ett visst ärende eller en viss grupp

av ärenden. Sådant uppdrag får ges endast om den andra myndigheten

medger det och om det kan ske utan avsevärd olägenhet för den

skattskyldige. Även enligt ML finns en möjlighet att överföra

beslutskompetensen mellan olika skattemyndigheter (41 § ML). På

uppbördsområdet finns däremot inte någon motsvarande möjlighet.

 RSV tar i sin framställning upp olika situationer där det föreligger

behov av att kunna överflytta beslutsbehörigheten. Har t. ex.

behörigheten att fatta taxeringsbeslut beträffande en grupp företag

för ett visst års taxering överförts till en skattemyndighet

som utför taxeringsrevision och fattar taxeringsbeslut är denna

skattemyndighet inte behörig att fatta de debiteringsbeslut som

följer av taxeringen och inte heller de beslut om arbetsgivaransvar

som revisionen eventuellt kan föranleda.

 En möjlighet att överflytta beslutsbehörigheten även på

uppbördsområdet innebär att beslutsbehörigheten kan hållas

samman. Detta underlättar för såväl skattemyndigheterna som

de skattskyldiga och minskar risken för att taxeringsbeslut inte

blir verkställda. Jag ställer mig därför bakom RSVs förslag.

 I UBL finns stadganden om behörig skattemyndighet i ett flertal

paragrafer. RSV föreslår därför att en generell bestämmelse

om överflyttning av beslutsbehörigheten till annan skattemyndighet

tas in i slutet av UBL. Jag anser emellertid att en bättre lösning

är att i början av lagen i en ny paragraf, 2 a §, ta in bestämmelser

om beslutsbehörighet. Därigenom kan bestämmelser om behörig

skattemyndighet slopas i ett flertal paragrafer. Mitt förslag

föranleder

också ändringar i 3 § USAL. Dessutom aktualiseras en justering

av bestämmelserna om makeansvar i 77 b § UBL.

 I paragrafen i dess nuvarande lydelse finns -- i motsats till vad

som annars gäller när en annan person än den skattskyldige görs

ansvarig för skatten -- inga bestämmelser vare sig om att

betalningsskyldigheten

måste fastställas innan indrivning får ske eller om vilken myndighet

som har att fatta beslut om detta. I den aktuella paragrafen sägs

endast att skattebeloppet får tas ut hos maken i den ordning som

gäller för indrivning av skatt som påförts honom.

 Skattemyndigheterna har tolkat bestämmelserna om makeansvar på

 skilda sätt. Frågan har prövats av olika domstolar och har nu

lösts i rättspraxis. Högsta domstolen har i dom den 24 november

1988 (målnr Ö 530/88) anfört bl. a. att det inte förutsätts

beslut i särskild ordning angående betalningsskyldigheten för

att indrivning skall få ske. Domstolen anser att kronofogdemyndigheten

själv har att pröva frågan om betalningsskyldighet enligt 77

b § UBL såsom ett led i den indrivning av skatten som det åligger

myndigheten att göra.

 I det nyss nämnda målet fastslog högsta domstolen att för

att verkställighet skulle få ske hos en make med hänvisning till

betalningsskyldighet enligt 77 b § UBL måste utredningen i

utsökningsmålet

ge vid handen att skatten har påförts den skattskyldige på grund

av sådan inkomst som avses i tredje stycket av anvisningarna till 52

§ KL.

 Den utredning som fordras för att indrivning skall få ske kräver

alltså skattemyndighetens medverkan. Med hänsyn härtill anser

jag att man får ett mer ändamålsenligt förfarande om man redan

från början låter skattemyndigheten tillämpa bestämmelserna

om makeansvar. Jag föreslår därför att det i den aktuella paragrafen

tas in en bestämmelse om att beslut enligt paragrafen fattas av

skattemyndigheten. Ett sådant beslut skall kunna överklagas hos

länsrätt, kammarrätt och, efter prövningstillstånd, hos

regeringsrätten.

5.3 Överklagande av beslut angående redovisningsanstånd

Mitt förslag: Tiden för att begära omprövning av eller överklaga

beslut enligt 53 § 2 mom. uppbördslagen angående s. k.

redovisningsanstånd

inskränks till två månader från det att arbetsgivaren fick del av

beslutet.

 RSVs förslag: Överensstämmer med mitt.

 Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte något att erinra mot

förslaget.

 Skälen för mitt förslag: I 53 och 70 §§ USAL stadgas att

begäran om omprövning av beslut angående redovisningsanstånd

enligt 7 § USAL skall ha kommit in inom två månader från den

dag arbetsgivaren fick del av beslutet. Samma frist gäller för

överklagande. I UBL finns emellertid inte någon motsvarande

inskänkning

av den femåriga omprövningsperioden vad gäller beslut enligt

53 § 2 mom. UBL om redovisningsanstånd.

 Jag föreslår att omprövnings- och överklagandefristen i UBL

samordnas med vad som gäller enligt USAL. Förslaget föranleder

ändringar i 86 och 98 §§ UBL.

5.4 Undantagslagen

Mitt förslag: Lagen om undantag från vissa bestämmelser i

uppbördslagen

(1953: 272) m. m. justeras med anledning av att fysiska personer som

bedriver verksamhet med en skattepliktig omsättning på högst

200 000 kr. i regel inte skall vara registrerade till mervärdeskatt.

 Skälen för mitt förslag: Fr. o. m. 1991 gäller nya regler

för betalning av och registrering till mervärdeskatt. Den som

är skattskyldig skall betala mervärdeskatt oberoende av den

skattepliktiga

omsättningens storlek. Däremot är endast den som bedriver verksamhet

med en skattepliktig omsättning överstigande 200 000 kr. skyldig

att registrera sig till mervärdeskatt. Skattemyndigheten kan

emellertid,

om det föreligger särskilda skäl, besluta om registrering även

om den skattepliktiga omsättningen inte överstiger 200 000 kr.

 Bestämmelserna i 2 § lagen (1983: 850) om undantag från vissa

bestämmelser i uppbördslagen (1953: 272) m. m., den s. k.

undantagslagen,

har redan justerats med hänsyn till att juridiska personer i vissa

fall inte skall vara registrerade till mervärdeskatt trots att de

är skattskyldiga (prop. 1990/91: 46, SkU7, rskr. 81, SFS 1990:

1326). När det gäller uppdragstagare som är fysiska personer

är bestämmelserna i undantagslagen tillämpliga om uppdragstagaren

är registrerad till mervärdeskatt eller är skyldig att betala

preliminär B-skatt. Det förekommer dock att en uppdragstagare

som har att betala mervärdeskatt varken är skyldig att registrera

sig till mervärdeskatt eller att betala B-skatt. Jag föreslår

därför nu, att en justering motsvarande den som redan har gjorts

när det gäller juridiska personer skall göras i fråga om fysiska

personer som bedriver skattepliktig verksamhet.

 I detta sammanhang vill jag nämna att det inom regeringskansliet

pågående arbetet med s. k. F-skattebevis avses leda fram till att

bl. a. undantagslagen skall kunna slopas. Jag räknar med att förslag

i detta avseende skall kunna föreläggas riksdagen under detta

riksmöte.

5.5 Uppgift om skatteavdrag från vissa pensioner och livräntor

Mitt förslag: När sådan pension eller livränta som avses i

1 § lagen (1990: 326) om skatteavdrag i vissa fall från folkpension

m. m. betalas ut av riksförsäkringsverket behöver uppgift om

skatteavdragets storlek lämnas till den skattskyldige endast när

det har förändrats.

 Skälen för mitt förslag: I uppbördslagen (1953: 272), UBL,

föreskrivs att en arbetsgivare vid varje avlöningstillfälle

skall genom särskilt kvitto eller på annat lämpligt sätt lämna

arbetstagare uppgift om det belopp som genom skatteavdrag har

innehållits

på lönen. Bestämmelsen gäller även vid utbetalning av pensioner

och livräntor (3 § 2 mom. 1 andra stycket UBL).

 Riksförsäkringsverket betalar i dag ut ca 1,6 milj. pensioner.

På ca 1,1 milj. av dessa verkställer verket skatteavdrag för

betalning av preliminär skatt.

 I årets budgetproposition och i kompletteringspropositionen har

regeringen lämnat förslag till riktlinjer för omställning

och minskning av administrationen inom socialförsäkringsområdet.

Det har bl. a. föreslagits att pensionsmottagare som har utbetalning

till ett konto skall få underrättelse om utbetald pension endast

vid första utbetalningen och vid ändring av beloppets storlek

samt vid årsskifte och inte som i dag varje månad. Förändringen

avses genomföras den 1 januari 1992 och beräknas medföra en

kostnadsminskning på 24 milj. kr. per år (prop. 1990/91: 150 Bilaga

II:4, s 42). Motsvarande system har genomförts för

barnbidragsutbetalningar.

Detta har dock inte krävt några lagändringar eftersom skatteavdrag

inte kommer i fråga på barnbidrag. Riksdagen har godkänt de av

regeringen föreslagna riktlinjerna (1990/91:FiU37, rskr. 390).

 Jag lägger nu fram förslag till de ändringar i UBL och lagen

(1991: 586) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta som

behövs för att den nyss angivna ordningen skall kunna tillämpas.

Förslaget innebär att när sådan pension eller livränta som

avses i 1 § lagen (1990: 326) om skatteavdrag i vissa fall från

folkpension m. m. betalas ut av riksförsäkringsverket behöver

uppgift lämnas om skatteavdraget endast när avdragsbeloppet har

ändrats. Med hänsyn till att de nu aktuella ersättningarna är

knutna till basbeloppet enligt lagen (1962: 381) om allmän försäkring

kommer storleken av en utbetalning i januari i regel att ändras

i förhållande till motsvarande utbetalning i december. Detta medför

att uppgift om skatteavdragets storlek kommer att lämnas minst en

gång varje år. Pensionsmottagarna är dessutom tillförsäkrade

årlig information om utbetalda pensioner och gjorda skatteavdrag

genom att utbetalarna är skyldiga att före utgången av januari

lämna upplysningar om det gångna årets förhållanden.

5.6 Kvarskatteavgift

Mitt förslag: Fyllnadsinbetalning av preliminär skatt skall kunna

göras t. o. m. den 18 februari året efter inkomståret utan att

kvarskatteavgift tas ut.

 Skälen för mitt förslag: Enligt nuvarande bestämmelser i

UBL (27 § 3 mom.) skall normalt kvarskatteavgift tas ut om den

skattskyldiges

slutliga skatt, efter avdrag för överskjutande ingående mervärdeskatt,

överstiger den preliminära skatt som han har betalat senast den

18 januari året efter inkomståret och den preliminära skatt som

skall gottskrivas honom enligt särskilda bestämmelser (27 § 2

mom. 1 och 2). Kvarskatteavgiften tas ut med två procent på det

överskjutande beloppet till den del det har täckts av preliminär

skatt som har betalats senast den 30 april året efter inkomståret

och med tio procent på resterande del. Kvarskatteavgift skall dock

inte betalas på överskjutande belopp till den del det avser sådan

mervärdeskatt som skall redovisas i allmän självdeklaration

jämte 20 000 kr. om det överskjutande beloppet har betalats senast

den 30 april året efter inkomståret.

 En fysisk person skall normalt lämna sin självdeklaration senast

den 15 februari året efter inkomståret. I särskilda fall, bl.

a. om den skattskyldige har bedrivit näringsverksamhet och

räkenskapsåret

slutat senare än den 31 augusti året före taxeringsåret, får

deklarationen dock avlämnas senast den 31 mars.

 En riktig beräkning av den slutliga skatten kräver i allmänhet

att självdeklaration först har upprättats.

 De för deklarerandet nödvändiga blanketterna och det sammanhängande

informationsmaterialet från skattemyndigheterna finns i många fall

att tillgå först efter den 18 januari. Nuvarande regler innebär

då att man måste göra en överslagsberäkning av sin slutliga

skatt och jämföra den med den preliminära skatten för att

veta om man skall göra en fyllnadsinbetalning senast den 18 januari

för att undgå kvarskatteavgift.

 Från RSV har jag inhämtat att det inte är möjligt att sända

ut informationsmaterial om självdeklarationen till de skattskyldiga

i sådan tid att det är tillgängligt för alla före den 18

januari taxeringsåret. Enligt min mening bör man inte ha en ordning

där en stor del av de skattskyldiga måste beräkna sin slutliga

skatt för att få veta om en fyllnadsinbetalning behövs innan

de fått tillgång till skatteförvaltningens informationsmaterial.

Jag tänker då närmast på broschyren Dags att deklarera. Jag

föreslår därför att den tidpunkt från vilken den tvåprocentiga

kvarskatteavgiften skall tas ut flyttas fram från den 18 januari

till den 18 februari året efter inkomståret.

 Om den skattskyldige gör ett fel vid beräkningen av sin slutliga

skatt och på grund av detta gör en för stor fyllnadsinbetalning

kommer det för mycket inbetalda beloppet att återbetalas i form

av överskjutande skatt, s. k. ö-skatt, jämte ö-skatteränta.

I dessa fall bör ö-skatteräntan beräknas på samma sätt

som om den preliminära skatten hade betalats i föreskriven ordning

under uppbördsåret, dvs. för en tid av tolv månader.

 Mina förslag föranleder ändringar i 27 § 3 mom. och 69 § 1 mom.

UBL.

5.7 Preliminär B-skatt för uppbördsåret 1992/93

Mitt förslag: Uttaget av preliminär B-skatt under uppbördsåret

1992/93 skall normalt vara 110 %

 av den slutliga skatten året före inkomståret när det gäller

såväl juridiska som fysiska personer.

 Bakgrunden till mitt förslag: Bestämmelserna om hur den preliminära

Bskatten skall beräknas finns i 13 § UBL. Enligt huvudregeln skall

den preliminära skatten tas ut med ett belopp motsvarande 120 %

 av den

slutliga skatt som har påförts den skattskyldige året före

inkomståret.

Understiger den slutliga skatten den ursprungligen debiterade

B-skatten

skall dock B-skatt tas ut med 110 %

 av den slutliga skatten. Vid beräkningen av den preliminära skatten

skall vissa skatter räknas bort från den slutliga skatten. Detta

gäller t. ex. sådan mervärdeskatt som den skattskyldige skall

redovisa i sin allmänna självdeklaration och som debiteras som

slutlig skatt. Reglerna gäller för såväl juridiska som fysiska

personer.

 I samband med skattereformen justerades reglerna om beräkning av

den preliminära B-skatten för fysiska personer. Det berodde bl.

a. på lagen (1990: 655) om återföring av obeskattade reserver

enligt vilken ett uppskovsbelopp skall beslutas vid 1992 års taxering.

Fysiska personer som bedriver näringsverksamhet har dock en

ovillkorlig

rätt att skjuta upp första årets återföring till 1993 års

taxering. Det kunde förväntas att det stora flertalet skulle välja

att utnyttja denna möjlighet. Detta innebar att det skulle bli fråga

om ett extra skatteuttag först för inkomståret 1992. Med hänsyn

härtill och till att skattereformen i övrigt medförde en inte

obetydlig sänkning av skatteuttaget för den genomsnittlige enskilde

näringsidkaren bedömdes det att den preliminära skatten under

uppbördsåret 1991/92 bättre skulle komma att ansluta till den

slutliga skatten om uttaget av den preliminära skatten begränsades

till 110 %

 av den slutliga skatten. Därvid vägdes också in att preliminär

skatt normalt skulle komma att betalas genom skatteavdrag på räntor

och utdelningar. Eftersom den bedömning som gjordes under

lagstiftningsarbetet

var förenad med ett visst mått av osäkerhet begränsades de

nya reglerna till ett uppbördsår. De nya reglerna togs in i en

särskild lag, lagen om uttag av preliminär B-skatt från en fysisk

person under uppbördsåret 1991/92 (prop. 1990/91: 5, SkU3, rskr.

57, SFS 1990: 1141).

 Skälen för mitt förslag: Bestämmelserna om beräkning av

preliminär Bskatt i UBL innebär att den preliminära skatten

för uppbördsåret 1992/93, dvs. för inkomståret 1992, kommmer

att beräknas med utgångspunkt i den slutliga skatten för inkomståret

1990.

 Med hänsyn till senare tids svaga inkomstutveckling inom näringslivet

och de antaganden som kan göras i fråga om 1992 är en uppräkning

av den preliminära skatten för inkomståret 1992 till 120 %

 av den slutliga skatten för 1990 för stor för såväl juridiska

som fysiska personer. En sänkning bör alltså ske. Eftersom

inkomstutvecklingen

på sikt kan förväntas bli mer positiv bör sänkningen nu gälla

endast i fråga om den preliminära skatten för inkomståret 1992.

För efterföljande inkomstår kan det finnas skäl att återkomma

när det finns bättre förutsättningar för att bedöma den

framtida inkomstutvecklingen.

 Om man beaktar den avskattning av gamla reserver som kan förväntas

ske under inkomståret 1992 och att lagen (1991: 687) om särskild

löneskatt på pensionskostnader skall tillämpas första gången

vid 1992 års taxering torde man, för att den preliminära skatten

så nära som möjligt skall motsvara den slutliga skatten, behöva

sänka uttaget av den preliminära Bskatten för juridiska personer

till 110 %

 av den slutliga skatt som debiterats för inkomståret 1990.

 Även när det gäller fysiska personer leder en helhetsbedömning till

att

den preliminära skatten för inkomståret 1992 bör tas ut med 110 %

 av den slutliga skatten för inkomståret 1990. Jag väger då

också in att den preliminära skatten på räntor och utdelningar

som uppbärs av fysiska personer i regel skall betalas genom

skatteavdrag.

6 Vissa justeringar av uppgiftsskyldigheten

6.1 Uppgift om avsättning till pensions- eller personalstiftelse

Mitt förslag: Den som gör avdrag för medel som avsatts till

pensionsstiftelse eller personalstiftelse skall i självdeklarationen

ange namn och organisationsnummer på stiftelsen.

 RSVs förslag: RSV föreslår att pensionsstiftelser och

personalstiftelser

skall lämna uppgift om den arbetsgivare som gjort avdrag för medel

som avsatts till stiftelsen. Med hänsyn till bestämmelserna i

lagen (1991: 687) om särskild löneskatt på pensionskostnader

föreligger det ett behov av att samordna granskningen av arbetsgivare

och till denne knuten pensions- och personalstiftelse.

 Remissinstanserna: Företagens uppgiftslämnardelegation anser

att lagtexten skall ändras så att endast identiteten på den

arbetsgivare

som avsatt medel till stiftelsen behöver anges, inte om arbetsgivaren

gjort avdrag för beloppet. Sveriges industriförbund avstyrker

förslaget vad gäller uppgiftsskyldighet för personalstiftelse

eftersom bestämmelserna i lagen om särskild löneskatt på

pensionskostnader

inte motiverar samordnad granskning av arbetsgivare och stiftelse.

Övriga remissinstanser har inte något att erinra mot förslaget.

 Skälen för mitt förslag: Pensionsstiftelser är skattskyldiga

till bl. a. avkastningsskatt på pensionsmedel och skall lämna

självdeklaration.

Personalstiftelser -- med undantag för dem med ändamål uteslutande

att lämna understöd vid arbetslöshet, sjukdom eller olycksfall

-- är i princip skattskyldiga även till inkomstskatt och lämnar

således självdeklaration. Stiftelser som är helt eller delvis

frikallade från skattskyldighet skall lämna särskild uppgift

enligt 2 kap. 26 § LSK om inkomst och förmögenhet som inte uppgetts

till beskattning i självdeklaration.

 Det föreligger ett behov av att samordna granskningen av

stiftelsernas

deklarationer och särskilda uppgifter med arbetsgivarnas

deklarationer.

Främst vad gäller särskild löneskatt på pensionskostnader,

men även i de fall avsättning gjorts till personalstiftelse. Jag

delar därför RSVs uppfattning att skattemyndigheterna bör få

uppgift om samhörigheten. RSV föreslår att det är stiftelsen

som skall lämna uppgift om namn och personnummer eller

organisationsnummer

på den arbetsgivare som gjort avdrag för avsättning till stiftelsen.

Jag anser emellertid att en mer ändamålsenlig lösning är att

de arbetsgivare som i sin självdeklaration yrkar avdrag för

avsättning till stiftelsen också lämnar uppgift om till vilken

stiftelse avsättning gjorts. Mitt förslag föranleder en ändring

i 2 kap. 23 § LSK.

6.2 Undantag från skyldigheten att lämna standardiserade

räkenskapsutdrag

Mitt förslag: Bostadsföreningar m. fl. som enligt 2 § 7 mom.

lagen om statlig inkomstskatt schablonbeskattas för intäkt av

fastighet skall inte vara skyldiga att lämna standardiserade

räkenskapsutdrag.

 RSVs förslag: Överensstämmer med mitt.

 Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte något att erinra mot

förslaget.

 Skälen för mitt förslag: Bostadsföreningar och bostadsaktiebolag

vars verksamhet består i att åt föreningens medlemmar eller bolagets

delägare bereda bostäder i hus, som ägs av föreningen eller

bolaget, schablonbeskattas enligt 2 § 7 mom. SIL för intäkt av

fastighet med 3 %

 av fastighetens taxeringsvärde. Avdrag får inte göras för

andra omkostnader än för ränta på lånat i fastigheten nedlagt

kapital samt tomträttsavgäld eller liknande avgäld. Det är

därför inte nödvändigt att de lämnar sådana uppgifter som

avses i 2 kap. 19 § LSK (standardiserade räkenskapsutdrag) vad

gäller fastighetsinnehavet. Jag föreslår ett tillägg i 2 kap.

20 § LSK varav framgår att den som enligt 2 § 7 mom. SIL skall

schablonbeskattas av intäkt av fastighet inte skall, såvitt gäller

fastighetsinnehavet, lämna uppgifter enligt 2 kap. 19 § LSK utan

i stället uppgift om de intäkter och omkostnader som anges i

2 § 7 mom. SIL.

6.3 Uppgiftsskyldighet för handelsbolag m. fl.

Mitt förslag: Handelsbolag skall till ledning för delägares

taxering lämna uppgift om delägarens andel av bolagets inkomst

från varje förvärvskälla. Bolaget skall vidare lämna uppgift

om delägarens andel av skatteunderlag enligt lagen om avkastningsskatt

på pensionsmedel och lagen om särskild löneskatt på pensionskostnader.

Uppgifter skall även lämnas av rederi för registreringspliktigt

fartyg och sådant dödsbo som vid inkomsttaxeringen skall anses

som handelsbolag.

 RSVs förslag: Överensstämmer med mitt.

 Remissinstanserna: Förslaget tillstyrks av remissinstanserna.

Sveriges

industriförbund anser dock att den föreslagna uppgiftsskyldigheten

vad gäller uppdelning på förvärvskällor går långt utöver

vad som är motiverat av KLs bestämmelser. Det är enligt förbundet

angeläget att den begränsas till att täcka endast de fall som

kan vara av intresse.

 Skälen för mitt förslag: Enligt 2 kap. 19 § LSK skall den

som har inkomst av näringsverksamhet i sin självdeklaration lämna

uppgifter hämtade från bokföringen om bl. a. intäkter och kostnader

i verksamheten. RSV har i verkställighetsföreskrifter (RSFS 1990:

27) specificerat de uppgifter som skall lämnas. Uppgifterna skall

lämnas för varje förvärvskälla. Den som skall redovisa mer

än en förvärvskälla måste således lämna separata uppgifter

för var och en av dem. För den som driver en verksamhet som

handelsbolag

gäller att uppgifterna skall lämnas av bolaget i stället för

av delägarna (2 kap. 25 § LSK). Handelsbolaget skall för varje

delägare lämna uppgifter om hans andel av bolagets inkomst och

värdet av hans andel i bolaget. Uppdelningen mellan olika

förvärvskällor

är betydelsefull bl. a. på grund av att kvittning inte får ske

mellan olika förvärvskällor.

 Det kan enligt min mening ifrågasättas om det inte redan av nuvarande

regler framgår att handelsbolag är skyldigt att lämna uppgift

om delägares andel av inkomsten av varje förvärvskälla. För

att inte någon oklarhet skall råda i detta avseende föreslår

jag emellertid en justering av 2 kap. 25 § LSK så att det klart

framgår att handelsbolag inte bara skall redovisa de totala

inkomsterna

i skilda förvärvskällor utan också att en uppdelning på olika

förvärvskällor skall göras av varje delägares andel av bolagets

inkomster. Vad jag nu sagt om handelsbolag gäller också rederi

för registreringspliktigt fartyg och dödsbo som vid inkomst- och

förmögenhetstaxeringen skall anses som handelsbolag.

 Skyldigheten att, om fler än en förvärvskälla föreligger,

lämna uppgifter separat för var och en av dem innebär enligt

min mening inte att uppgiftsskyldigheten görs mera omfattande än

vad som behövs för tillämpningen av de materiella

beskattningsreglerna.

 Delägare i handelsbolag är skattskyldig för avkastningsskatt

på pensionsmedel och särskild löneskatt på pensionskostnader.

Bolaget måste därför lämna delägare uppgift om hans andel

av underlaget för sådan skatt. Jag föreslår att 2 kap. 25 §

LSK ändras i enlighet härmed.

7 Skatteregisterlagen

Mitt förslag: De nya uppgifter som skall lämnas i självdeklaration

och kontrolluppgifter i anledning av ändrade materiella

beskattningsregler

samt de uppgifter som behövs för omprövningsförfarandet skall

få registreras i skatteregistret.

 RSVs förslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt.

 Datainspektionen har i yttrande över RSVs framställning anfört

att de delar som innehåller förslag om ändringar i registreringen

av personuppgifter i skatteregistren är betingande av motsvarande

förändringar av de materiella skattereglerna. Inspektionen har

mot denna bakgrund ingen erinran mot RSVs förslag.

 Bakgrunden till mitt förslag: Genomgripande reformer har genomförts

på skatteområdet under senare tid. Förutom att de materiella reglerna

ändrats i betydande omfattning har genom TL nya arbetsuppgifter

lagts på skattemyndigheterna. Taxeringsförfarandet har förskjutits

mot första instans. Skattemyndigheterna har fått behörighet att

fatta beslut i nya typer av ärenden och ett utökat

omprövningsförfarande

har införts. De nya förfarandereglerna innebär vidare att

förvaltningsdomstolarna

i sina domar endast skall uttala sig i den fråga som är föremål

för prövning. Domstolsbeslutens konsekvenser för taxerad och

beskattningsbar inkomst m. m. skall räknas ut av skattemyndigheterna

genom beslut om taxeringsåtgärder. Detta utfördes tidigare av

domstolarna.

 De redovisade förändringarna väntas medföra en betydligt

ökad ärendemängd hos skattemyndigheterna. Samtidigt som ärendemängden

ökar ställs krav på att varje ärende behandlas snabbt. I prop.

1989/90: 74 om ny taxeringslag förutsattes att taxeringsbeslut

i form av omprövningsbeslut,

beslut om taxeringsåtgärder och omdebiteringsbeslut, skall redovisas

i en och samma handling. För att möjliggöra en sådan samordning

av taxerings- och debiteringsbeslut krävs tillgång till alla de

uppgifter som ligger till grund för skatte- och avgiftsberäkningen

samt debiteringsuppgifter.

 Även de organisationsförändringar som skett inom skatteförvaltningen

innebär nya krav på skattemyndigheternas arbetssätt. Utgångspunkten

i den nya organisationen har varit att beskattningsverksamheten skall

integreras och att varje skattskyldig i princip bara skall ha en

kontaktpunkt

inom skatteförvaltningen.

 De nya förfarandereglerna och organisationsförändringarna innebär

således stora förändringar av sättet att arbeta inom

skattemyndigheterna.

Den satsning som görs på utökad kontroll inom

företagsbeskattningsområdet

kräver att resurser frigörs genom att den manuella hanteringen

vid granskning av deklarationer reduceras betydligt. Detta mål uppnås

enligt RSV endast med utökat ADB-stöd i verksamheten.

 Det nya arbetssättet innebär i princip att information från

huvudformulären för allmän och förenklad självdeklaration

liksom bilagorna med

standardiserade utdrag ur räkenskaperna (SRU) tas in i ADB-systemen.

Omvänt gäller att information som inte kan tas in i ADB-systemen

i princip inte skall finnas i deklarationerna. Manuell hantering av

deklarationerna ersätts således med ADB-stöd. Härigenom kan

ärendehanteringen snabbas upp. Vad gäller SRU har riksdagen redan

under hösten 1990 fattat beslut om att uppgifter om näringsverksamhet

skall registreras i skatteregistret.

 Maskinellt stöd vid granskningen av deklarationer skall i högre

grad än vad hittills skett användas t. ex. vid summeringskontroller

och beräkning av pensionsgrundande inkomst.

 Skatteregisterlagen är för närvarande i vissa hänseenden

uppbyggd efter hur deklarationsformulären är utformade. Enligt

7 § 7 skatteregisterlagen får uppgifter som skall lämnas i allmän

självdeklaration i sammanställningarna för statlig och kommunal

inkomstskatt, i förmögenhetsredovisningen om skattepliktig förmögenhet

samt uppgifter som skall lämnas i förenklad självdeklaration

registreras i skatteregistret. Fr. o. m. 1992 års taxering är

deklarationsformulären

till följd av den ändrade materiella lagstiftningen helt omarbetade.

Den sammanställning som fanns på första sidan i den tidigare

allmänna självdeklarationen har slopats. Den allmänna deklarationen

har anpassats till den förenklade såtillvida att uppgifter som

skall lämnas och registreras i den förenklade självdeklarationen

även skall lämnas och registreras i den allmänna. Detta skapar

förutsättningar för en likformig behandling vid registrering

och beslut samt vid omprövning efter taxeringsperioden.

 Skälen för mitt förslag: Stora krav ställs på skattemyndigheterna.

De nya förfarandereglerna innebär att skattemyndigheten får

en betydligt större ärendemängd än hittills. Ett motiv till

förskjutningen mot första instans var att felaktiga taxeringsbeslut

därigenom skulle kunna rättas snabbare. Omtaxering och omdebitering

måste kunna ske snabbt. Den servicefilosofi som genomsyrar

skatteförvaltningen

kräver att arbetet organiseras på annat sätt än tidigare. En

nödvändig förutsättning i detta arbete är ett väl fungerande

ADB-stöd. De begränsade resurser som står till skattemyndigheternas

förfogande måste utnyttjas maximalt. Att minimera den manuella

hanteringen av det stora antalet deklarationer som varje år skall

behandlas av skattemyndigheterna är en förutsättning för att

verksamheten skall kunna bedrivas på ett effektivt och rationellt

sätt. Jag ställer mig därför bakom de förslag som RSV lägger fram.

8 Budgeteffekter

Huvuddelen av de i detta sammanhang framlagda förslagen är av

sådan natur att de inte kan antas ge annat än obetydliga

budgeteffekter.

Förslaget om ändrade regler för uttag av kvarskatteavgift skiljer

sig dock i detta hänseende från de övriga förslagen.

 Förslaget att fyllnadsinbetalning av preliminär skatt skall få

ske en månad senare än nu utan att kvarskatteavgift tas ut kan

beräknas medföra en årlig ränteförlust för statsverket

på drygt 50 milj. kr.

 Förslaget om en särskild schablonregel för uttag av preliminär

B-skatt under uppbördsåret 1992/93 baseras på vad motsvarande

slutliga skatt vid 1993 års taxering kan förväntas komma att

uppgå till. Statsbudgeten för de olika budgetår som berörs,

1991/92--1993/94, påverkas av i vilken grad reglerna om debitering

av B-skatt leder till avvikelse mellan preliminär och slutlig skatt.

Den dominerande effekten för statsbudgeten av en ändrad reglering

är således att skatteintäkterna delvis kan komma att omperiodiseras.

Av betydande intresse är därvid att den B-skatt som skall betalas

i det enskilda fallet många gånger grundas på en preliminär

självdeklaration

eller ansökan om jämkning. I sådana fall är det utan betydelse

vilken procentsats som anges i schablonregeln om B-skatt. Man kan

utgå från att en schablonregel, av vilken skulle följa ett inte

oväsäntligt högre skatteuttag än den enskilde har anledning

att räkna med, i åtskilliga fall skulle leda till preliminära

självdeklarationer eller ansökningar om jämkning med lägre

skattedebiteringar som följd. Det kan på goda grunder hävdas

att ett bibehållande av en schablonregel om 120 %

 i själva verket inte skulle ha medfört ett högre sammanlagt

uttag av B-skatt än vad än sänkning till 110 %

 leder till. För min del är jag också närmast av uppfattningen

att den föreslagna schablonregeln om 110 %

 endast leder till obetydliga budgetkonsekvenser jämfört med de

generellt gällande reglerna.

9 Upprättade lagförslag

I enlighet med vad jag nu anfört har inom finansdepartementet

upprättats

förslag till

 1. lag om ändring i taxeringslagen (1990: 324),

 2. lag om ändring i lagen (1990: 325) om självdeklaration och

kontrolluppgifter,

 3. lag om ändring i lagen (1991: 315) om ändring i lagen (1990:

325) om självdeklaration och kontrolluppgifter,

 4. lag om ändring i lagen (1968: 430) om mervärdeskatt,

 5. lag om ändring i lagen (1984: 151) om punktskatter och

prisregleringsavgifter,

 6. lag om ändring i lagen (1984: 668) om uppbörd av socialavgifter

från arbetsgivare,

 7. lag om ändring i uppbördslagen (1953: 272),

 8. lag om ändring i lagen (1991: 157) om ändring i tullagen (1987:

1065),

 9. lag om ändring i tullagen (1987: 1065),

 10. lag om ändring i vägtrafikskattelagen (1988: 327),

 11. lag om ändring i kommunalskattelagen (1928: 370),

 12. lag om ändring i lagen (1947: 576) om statlig inkomstskatt,

 13. lag om ändring i lagen (1984: 1052) om statlig fastighetsskatt,

 14. lag om ändring i lagen (1990: 661) om avkastningsskatt på

pensionsmedel,

 15. lag om ändring i sekretesslagen (1980: 100),

 16. lag om ändring i lagen (1983: 850) om undantag från vissa

bestämmelser i uppbördslagen (1953: 272) m. m.,

 17. lag om ändring i lagen (1991: 586) om särskild inkomstskatt

för utomlands bosatta,

 18. lag om uttag av preliminär B-skatt under uppbördsåret 1992/93,

 19. lag om ändring i skatteregisterlagen (1980: 343).

 Förslaget under 6 har upprättats i samråd med statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

och förslaget under 15 i samråd med chefen för justitiedepartementet.

 De under 1--17 upptagna förslagen har, med undantag för förslaget

till ändring av 27 § 3 mom. och 69 § 1 mom. UBL, granskats av

lagrådet.

10 Författningskommentarer

I förhållande till de av lagrådet granskade förslagen har justeringar

av främst redaktionell art gjorts i vissa av förslagen.

10.1 Taxeringslagen

1 kap.

3 §

Genom den nya kommunallagen (1991: 900) mönstras begreppet

landstingskommun

ut och ersätts av ordet landsting. I TL talas enbart om kommun.

Avsikten har dock inte varit att göra någon ändring i t. ex.

landstings rätt att överklaga beslut. Genom det nya andra stycket

framgår att med kommun avses i TL även landsting och annan menighet

som har beskattningsrätt.

4 kap.

16 §

Motiven till ändringen i första stycket 1 har utvecklats i avsnitt

2.6. En

oriktig uppgift som medfört att ett taxeringsbeslut blivit felaktigt

skall

kunna föranleda eftertaxering även om uppgiften lämnats till

t. ex. en taxeringsrevisor och inte i direkt anslutning till ett

taxeringsbeslut.

 Första stycket 3 har justerats med hänsyn till att regler om

uppgiftsplikt inte enbart finns i LSK utan även i andra lagar, t.

ex. lagen (1990: 654) om skatteutjämningsreserv och lagen (1990:

663) om ersättningsfonder.

17 och 18 §§

I 18 § andra stycket har införts som ett generellt villkor för

eftertaxering

att beslutet med hänsyn till omständigheterna inte framstår som

uppenbart oskäligt. Bestämmelsen i 17 § andra stycket, som enbart

tog sikte på följdändring i taxeringsbeslut avseende annan

skattskyldig

genom eftertaxering, har därför slopats. Motiven till förslaget

framgår av avsnitt 2.10.

5 kap.

1 §

I första stycket har en ändring motsvarande den i 4 kap. 16 § första

stycket 1 gjorts. Skattetillägg kan således komma i fråga även

när en oriktig uppgift lämnats till t. ex. en taxeringsrevisor

i samband med taxeringsrevision. En förutsättning är att den

oriktiga uppgiften lämnats skriftligen och att den, om den följts,

medfört att skatt påförts med för lågt belopp eller att underskott

i förvärvskällan bestäms för högt. Vidare har det sista

ledet i andra meningen tagits bort. För att en oriktig uppgift i

mål om taxering skall medföra skattetillägg krävs att uppgiften

prövats i sak (se avsnitt 2.7).

 Skattetillägg skall kunna tas ut vid brister i uppgiftslämnadet,

inte bara vid inkomst- och förmögenhetstaxeringen, utan vid taxering

avseende de skatter som räknas upp i 1 kap. 1 § med undantag för

skogsvårdsavgift. Andra stycket har ändrats i enlighet härmed.

 Skattetillägg vad gäller mervärdeskatt enligt ML kan komma

ifråga om den oriktiga uppgiften, om den hade godtagits, skulle ha

medfört att skatt inte skulle ha påförts den skattskyldige eller

om uppgiften hade medfört att skatt felaktigt tillgodoräknats

honom (jfr 64 a § ML). Den senare situationen har inte kommit till

uttryck i TL, trots att samma förutsättningar för skattetillägg

bör gälla oavsett på vilket sätt den skattskyldige redovisar

sin mervärdeskatt. Stycket har därför justerats så att skattetillägg

kan komma i fråga när mervärdeskatt felaktigt tillgodoräknats

den skattskyldige.

 I andra stycket har också ett tillägg gjorts som reglerar på

vilket underlag skattetillägg skall utgå när oriktig uppgift

lämnats till ledning för beslut om underskott i förvärvskälla

i inkomstslaget näringsverksamhet eller i inkomstslaget tjänst

(se avsnitt 2.5). Vad gäller hobbyverksamhet, som i och för sig

beskattas i inkomstslaget tjänst, skall aldrig något underskott

fastställas eftersom avdrag för kostnader inte får göras med

högre belopp än intäkterna. Avdrag medges i sådan verksamhet

endast för kostnader under beskattningsåret och kostnader under

året före beskattningsåret i den mån de överstiger det årets

intäkter (33 § 1 mom. KL). Underlaget för skattetilllägg beräknas

i sådana fall enligt första meningen på den undandragna skatten.

 Utnyttjas ett underskott samma år det uppstått enligt reglerna

i 33 § 3 mom. KL, 25 § 11 mom. eller 26 § 9 mom. SIL beräknas

också underlaget för skattetillägg i anledning av oriktig uppgift

som lämnats angående underskottet enligt första meningen.

 Skulle den oriktiga uppgiften, om den hade godtagits, ha medfört

sådant underskott i förvärvskälla i inkomstslaget näringsverksamhet

eller tjänst som inte utnyttjas taxeringsåret, skall skattetillägget

beräknas på ett underlag som utgör en fjärdedel av den minskning

av underskottet som rättelsen av den oriktiga uppgiften medfört.

Till den del rättelsen av den oriktiga uppgiften medfört att skatt

påförts skall skattetillägg beräknas på ett underlag som utgörs

av undandragen skatt.

 Antag exempelvis att den skattskyldige i sin självdeklaration

redovisat

ett underskott i förvärvskällan på 100 000 kr. Den skattskyldige

har underlåtit att redovisa betydande intäkter. Skattemyndigheten

fastställer, efter rättelse av de oriktiga uppgifterna, inkomsten

av förvärvskällan till 30 000 kr. Skattetillägg skall då

utgå på två underlag; dels på grund av rättelsen av underskottet

på ett underlag om 25 %

 av 100 000, dvs. 25 000, dels på ett underlag som utgörs av den

skatt som påförs på 30 000 kr. efter avdrag för grundavdrag.

 Bestämmelsen reglerar således endast hur underlaget för skattetillägg

skall beräknas i underskottsfallen. I övrigt gäller de vanliga

reglerna. Så skall t. ex. avgiftsberäkning ske efter 20 %

 om de förutsättningar som anges i tredje stycket föreligger.

Självfallet är eftergiftsreglerna tillämpliga också när en

oriktig uppgift lämnats i en förvärvskälla som visar underskott.

 Tredje stycket reglerar de fall när skattetillägg utgår med

20 eller, vad gäller mervärdeskatt, 10 %

.

 En viss utvidgning av vad som skall anses utgöra normalt tillgängligt

kontrollmaterial har skett. Meddelanden från annan skattemyndighet

undantas inte längre från vad som kan anses vara normalt tillgängligt

kontrollmaterial. Ändringen innebär inte att ett meddelande från

annan skattemyndighet avseende t. ex. en kontrollaktion skall

innefattas

i vad som anses vara normalt tillgängligt kontrollmaterial (se avsnitt

2.3.1).

 Den lägre uttagsnivån skall också tillämpas när den oriktiga

uppgiften avser periodisering eller därmed jämställd fråga

(se avsnitt 2.3.2). Genom uttryckssättet "periodisering eller därmed

jämställd fråga" understryks att bestämmelsen är tillämplig

inte enbart när det är fråga om fel som i redovisningsteknisk

mening anses vara periodiseringsfel utan också i andra fall som i

avgiftshänseende bör jämställas med periodiseringsfel.

 Till periodiseringsfel hänförs först och främst fel som i

redovisningsteknisk mening är periodiseringsfel, t. ex. oriktiga

uppgifter avseende utgående balansposter. Till periodiseringsfel

i bestämmelsens mening hänförs också de fall där ett enstaka

intäkts- eller kostnadsbelopp hänförts till fel beskattningsår

men där rättelse skett ett senare beskattningsår. Den lägre

 uttagsnivån bör i princip tillämpas i alla de fall felaktigheten

upptäcks på så sent stadium att man kan kontrollera att en utelämnad

intäkt har deklarerats följande beskattningsår eller att dubbelavdrag

inte skett.

 En oriktig uppgift bör kunna anses vara ett periodiseringsfel också

i vissa fall när felaktigheten upptäcks så tidigt att man inte

vet hur den skulle ha behandlats av den skattskyldige nästa år.

En förutsättning måste då vara att en felbedömning av rätt

beskattningsår kan ha gjorts därför att det är fråga om en

utgifts- eller inkomstpost som ligger i anslutning till

beskattningsårets

utgång e. d. Vidare måste det med hänsyn till omständigheterna

i ärendet vara sannolikt att rättelse skulle ha skett följande

beskattningsår. En sådan bedömning kan många gånger grunda sig

på objektivt konstaterbara fakta, t. ex. tillförlitligheten av

den skattskyldiges bokföring. Särskild vikt bör därvid fästas

vid om de rutiner som tillämpas vid bokföringen utgör en rimlig

garanti för en korrekt redovisning. En omständighet som i sig

bör vara tillräcklig för antagandet att en utelämnad intäktspost

kommer att redovisas ett följande beskattningsår är att beloppet

redan innan skattemyndigheten aktualiserade frågan är bokfört

i räkenskaperna.

 I fråga om en skattskyldig som har att redovisa enligt

kontantprincipen

bör bedömningen av om den lägre uttagsprocenten är tillämplig

delvis kunna göras på motsvarande sätt. Kan man inte konstatera

att en utelämnad intäkt har tagits upp till beskattning nästkommande

år eller att en utgift inte blivit föremål för dubbelavdrag

måste en grundläggande förutsättning vara att det är fråga

om utgifter eller inkomster i anslutning till årssskiftet eller att

omständigheterna av annan anledning är sådana att den skattskyldige

kan ha misstagit sig angående rätt beskattningsår. En sådan bedömning

får främst baseras på vad som kommer fram vid skriftväxling

med den skattskyldige. Den skattskyldige måste kunna ge någon rimlig

 förklaring till sin försummelse, t. ex. att det beträffande

en utelämnad inkomst rör sig om förskottsbetalning för arbete

som skall utföras följande år och att han därför trodde

att beloppet skulle redovisas vid taxeringen för det senare året.

Det bör betonas att vad som sagts nu gäller endast den som redovisar

enligt kontantprincipen.

 Avsikten är inte att de nya bestämmelserna skall medföra någon

ändring av praxis i fråga om eftergift i ursäktliga fall av

periodiseringsfel.

 Huruvida det är fråga om ett periodiseringsfel eller inte framgår

inte alltid av handlingarna i ärendet. Skattemyndigheten bör inte

vara skyldig att undersöka om förutsättningar föreligger för

att tillämpa den lägre procentsatsen om inte något i ärendet

antyder att så kan vara fallet.

2 §

Avviker skattemyndigheten från en självdeklaration genom att

skönstaxera en förvärvskälla med ett deklarerat underskott

skall skattetilllägg enligt första stycket beräknas på ett

underlag som utgör en fjärdedel av den skönsmässiga minskningen

av underskottet. Innebär skönstaxeringen att den skattskyldige

påförs en positiv inkomst av förvärvskällan beräknas skattetillägg

på den delen på ett annat underlag, nämligen på den undandragna

skatten.

 I andra stycket regleras när den skattskyldige sköntaxeras i

avsaknad av självdeklaration. Underskott i förvärvskälla i

näringsverksamhet eller tjänst som inte utnyttjas taxeringsåret

"rullas" framåt. Har för föregående taxeringsår ett underskott

fastställts för den skattskyldige har skattemyndigheten att utgå

från detta vid sköntaxeringen när inkomsten av förvärvskällan

skall beräknas om den skattskyldige inte lämnat något ytterligare

skriftligt material till ledning för taxeringen. Sköntaxeringen

kommer då att innebära att det vid det tidigare taxeringsåret

fastställda underskottet "konsumeras" helt eller delvis.

Skattetillägget

skall då utgå på en fjärdedel av minskningen av underskottet

som sköntaxeringen medfört. Har den skattskyldige lämnat skriftliga

uppgifter till ledning för taxeringen av förvärvskällan --

t. ex. i form av en ej undertecknad självdeklaration -- och medför

sköntaxeringen att det redovisade underskottet minskar, skall

skattetillägget

beräknas på en fjärdedel av den minskning av det redovisade

underskottet

som sköntaxeringen medfört.

2 a §

Paragrafen reglerar hur underlaget för skattetillägg skall bestämmas i

kvittningssituationer. Den s. k. nettokvittningen föreslås slopad

(avsnitt 2.4). Vid bestämmandet av underlaget för skattetillägg

skall enbart s. k. oäkta kvittningar, dvs. invändningar som har

ett direkt samband med den fråga som föranlett skattetilllägget,

beaktas. Bedömningen av vad som är en oäkta kvittning i

skattetilläggshänseende

följer de allmänna principerna inom skatteprocessen.

4 §

Första och andra styckena har redigerats om och bildar ett nytt första

stycke. Enligt första stycket 2 skall skattetillägg inte tas ut

vid rättelse av en oriktig uppgift i fråga om inkomst av tjänst

eller kapital som rättats eller hade kunnat rättas med ledning

av kontrolluppgift som skall lämnas utan föreläggande och som

varit tillgänglig för skattemyndigheten före november månads

utgång taxeringsåret. Bestämmelsen infördes i samband med den

förenklade självdeklarationen. Motivet var att en taxering grundad

på en förenklad självdeklaration kunde bli felaktig utan att

den skattskyldige eller den som lämnat kontrolluppgift varit försumlig

till den del den skattskyldige enbart intygar att de kontrolluppgifter

han fått är riktiga. Bestämmelsen har genom den ändrade indelning

i inkomstslag som skett genom skattereformen fått ett vidare och

ej avsett innehåll. Avsikten med bestämmelsen är inte att från

sanktion undanta uppgifter som i och för sig framgår av

kontrolluppgifter

som lämnas utan föreläggande men där också den skattskyldige

själv har att redovisa uppgifterna. Oriktig uppgift som kan rättas

med ledning av kontrolluppgift enligt 3 kap. 44 eller 45 § LSK bör

inte helt undgå skattetillägg. Genom det nya andra stycket gäller

inte undantaget från påförande av skattetillägg när rättelse

gjorts eller kunnat göras med ledning av sådan kontrolluppgift.

Skattetillägg skall då enligt 1 § tredje stycket tas ut med 20 %

 när kontrolluppgiften varit tillgänglig för skattemyndigheten

före november månads utgång.

5 §

Enligt första stycket skall förseningsavgift påföras inte bara

i det fall den

deklarationsskyldige inte har kommit in med självdeklaration inom

föreskriven tid, utan också när han visserligen har lämnat

en självdeklaration men den har så bristfälligt innehåll att

den uppenbarligen inte är ägnad att ligga till grund för taxering.

Bristfälligheterna skall vara grava och uppenbara för att

förseningsavgift

skall komma i fråga. Så kan t. ex. vara fallet när en deklaration

avseende näringsverksamhet saknar utdrag ur räkenskaperna eller

när deklarationen bara innehåller någon enstaka beloppsmässig

uppgift och en upplysning om att deklarationen skall kompletteras

senare. Däremot kan inte den omständigheten att revisionsberättelse

saknas eller att den skattskyldige inte lämnat tillräckliga uppgifter

för att skattemyndigheten skall kunna bedöma det berättigade

i ett yrkat avdrag anses vara sådana brister som medför att

förseningsavgift

skall utgå. Motiven till förslaget har utvecklats i avsnitt 2.8.

 Andra stycket har justerats så att förhöjd förseningsavgift

kan tas ut om bristerna består den 1 augusti taxeringsåret.

 Ändringen i femte stycket motiveras av förslaget att förseningsavgift

skall kunna utgå när särskild uppgift enligt 2 kap. 26 § LSK

inte kommit in inom föreskriven tid (se avsnitt 2.8). Stycket har

också justerats i redaktionellt avseende.

6 §

En ny eftergiftsgrund har införts. Särskild avgift skall efterges om

det

framstår som uppenbart oskäligt att ta ut avgiften (se avsnitt 2.9).

11 §

Genom slopandet av nettokvittningen kan enbart en ändring i ett

taxeringsbeslut avseende en fråga som föranlett skattetillägg

påverka beslutet om skattetillägg (se avsnitt 2.4). Paragrafen

har justerats i anledning därav.

13 §

Paragrafen har ändrats bl. a. i anledning av förslaget att

skattetillägg

skall kunna utgå även i det fall en förvärvskälla visar underskott.

Andra stycket reglerar hur underlaget för skattetillägg på undandragen

skatt vid taxering till statlig inkomstskatt på förvärvsinkomst

skall räknas ut när tillägg skall påföras på mer än ett

sanktionsgrundande belopp och efter olika uttagsprocent.

 Av tredje stycket framgår att andra stycket skall tillämpas även

i andra fall när skattetillägg på undandragen skatt skall påföras

efter skilda procentsatser. En sådan beräkning har betydelse för

storleken av ett skattetilllägg på undandragen skatt t. ex. när

det är fråga om en skatt som i olika skikt utgår med skilda

procentsatser

och när reglerna om begränsning av skatt träder in. Vid beräkning

av skattetillägg på minskning av underskott i förvärvskälla

skall underlaget vid tillämpning av de skilda procentsatserna fördelas

efter den kvotdel som vart och ett av de undanhållna beloppen utgör

av de sammanlagda undanhållna beloppen.

 I det nya fjärde stycket regleras de fall där skattetillägg

skall tas ut såväl på ett underlag som utgörs av undandragen

skatt som på ett underlag som utgörs av minskning av underskott.

Beräkningen görs då på underlagen var för sig.

Övergångsbestämmelserna

Lagen tillämpas första gången vid 1992 års taxering. Bestämmelsen

i 4 kap. 18 § andra stycket, som innebär att eftertaxering inte

skall ske om ett beslut skulle framstå som uppenbart oskäligt,

och den nya eftergiftsgrunden i 5 kap. 6 § tillämpas dock redan

vid 1991 års taxering.

10.2 Lagen om självdeklaration och kontrolluppgifter

2 kap.

20 §

Den som har inkomst av näringsverksamhet skall enligt 19 § i sin

självdeklaration för varje förvärvskälla från bokföringen

lämna uppgifter om

bl. a. intäkter, kostnader, bokslutsdispositioner m. m.

Bostadsföreningar,

bostadsaktiebolag, allmännyttiga bostadsföretag m. fl. skall enligt

2 § 7 mom. SIL schablonbeskattas genom att som intäkt av fastigheten

tas upp 3 %

 av fastighetens taxeringsvärde året näst före taxeringsåret.

Avdrag får endast göras för ränta på lånat i fastigheten

nedlagt kapital, tomträttsavgäld och liknande. Det är därför

inte nödvändigt att alla de uppgifter som avses i 19 § lämnas

utan det räcker med de uppgifter som behövs för att beräkna

schabloninkomsten. Den som skall schablonbeskattas enligt 2 § 7 mom.

SIL skall därför inte vara skyldig att lämna standardiserade

räkenskapsutdrag vad gäller fastighetsinnehavet (se avsnitt 6.2).

23 §

En arbetsgivare som har avsatt medel till pensionsstiftelse eller

personalstiftelse blir enligt det nya andra stycket skyldig att lämna

uppgift om namn och organisationsnummer på stiftelsen (se avsnitt

6.1).

25 §

Handelsbolag och rederi för registreringspliktigt fartyg skall enligt

nuvarande regler till ledning för delägares taxering för varje

förvärvskälla lämna standardiserade räkenskapsutdrag enligt

19 § samt uppgift om delägares andel av bolagets eller rederiets

inkomst och värdet av hans andel eller lott i bolaget eller rederiet.

Delägare är dessutom skattskyldig för avkastningsskatt och särskild

löneskatt på pensionskostnader. Uppgift skall därför också

lämnas om delägares andel av skatteunderlag enligt lagen om

avkastningsskatt

på pensionsmedel och lagen om särskild löneskatt på pensionskostnader.

Dödsbo, som vid inkomst- och förmögenhetstaxeringen skall behandlas

som handelsbolag, skall lämna motsvarande uppgifter.

26 §

I första stycket har redaktionella ändringar gjorts.

 Andra stycket har fått en annorlunda utformning än förslaget

i lagrådsremissen. I punkt 1 har uppgiftsskyldigheten för

pensionsstiftelser

slopats. Pensionsstiftelser är skattskyldiga till avkastningsskatt

och skall lämna allmän självdeklaration. Förutom personalstiftelser

som avses i 7 § 4 mom. SIL bör även stiftelse som bildats enligt

avtal mellan organisationer av arbetsgivare och arbetstagare med

ändamål

som anges i 7 § 4 mom. SIL vara skyldig att lämna särskild uppgift.

Uppgifter enligt 26 § är nödvändiga för att kunna bedöma

om skattskyldighet föreligger.

 I nya punkt 3 har ett tillägg gjorts i anledning av en ändring

av 7 § 6 mom. SIL (SFS 1991: 181). Även stiftelse som främjar

nordiskt samarbete skall lämna särskild uppgift. Punkt 6 har slopats

på grund av den ändrade lagstiftningen i SIL.

 Av det nya femte stycket framgår att stiftelse eller förening

som är skyldig att lämna självdeklaration skall foga den särskilda

uppgiften till deklarationen (se avsnitt 2.8).

3 kap

60 §

Enligt 54 § 1 mom. sista stycket UBL skall avdragen preliminär skatt

på

räntor och utdelningar redovisas under utbetalarens person- eller

organisationsnummer. S. k. särskilt redovisningsnummer enligt 53

 § 1 mom. andra stycket UBL får inte användas i sådana fall.

Det är nödvändigt att kontrolluppgifter och sammandrag av

kontrolluppgifter

registreras under samma identitet. I förevarande paragraf har därför

tagits in ett undantag från skyldigheten att använda det särskilda

redovisningsnumret vad gäller sammandrag av kontrolluppgifter avseende

räntor, utdelningar och betalningar till och från utlandet. Därmed

uppnås samstämmighet mellan de olika reglerna.

4 kap.

8 §

Ändringen i första stycket innebär att bötessanktionen slopas

när handelsbolag, rederi eller dödsbo som taxeras som handelsbolag

underlåter att fullgöra sina skyldigheter enligt 2 kap. 25 § LSK.

10.3 Lagen om ändring i lagen om självdeklaration och

kontrolluppgifter

4 kap.

9 §

Första stycket punkt 2 slopas eftersom förseningsavgift skall

kunna tas ut om inte särskild uppgift kommer in i rätt tid (se

avsnitt 2.8). Skattetilllägg kan komma i fråga om oriktig uppgift

lämnas.

10.4 Lagen om mervärdeskatt

38 §

Se kommentaren till 4 kap. 16 § TL.

64 a §

I första stycket har en ändring gjorts motsvarande den i 38 §.

Skattetilllägg kan komma i fråga även i det fall en oriktig uppgift

inte lämnas i direkt anslutning till ett beskattningsbeslut utan

under utredningen (se avsnitt 2.6). Vidare har möjligheten att påföra

skattetillägg vid oriktig uppgift i domstol slopats i de fall den

oriktiga uppgiften inte prövats i sak (avsnitt 2.7).

 Enligt det nya andra stycket skall skattetillägg tas ut med 10 %

 när den oriktiga uppgiften avser periodisering eller därmed jämförlig

fråga. Vad som bör omfattas av bestämmelsen har vad gäller

taxering utvecklats i avsnitt 2.3.2 och i kommentaren till 5 kap.

1 § TL. Motsvarande synpunkter kan anläggas på oriktiga uppgifter

som rör periodisering eller motsvarande vid redovisning av

mervärdeskatt.

 Tredje och fjärde styckena har justerats i anledning av det nya

andra stycket. Sker skönsuppskattning skall, till den del

uppskattningen

innefattar rättelse av oriktig uppgift från den skattskyldige,

skattetillägg utgå enligt första eller andra stycket, dvs. den

lägre procentsatsen kan bli tillämplig i ett sådant fall.

 Det nya femte stycket reglerar hur underlaget för skattetillägg

skall bestämmas sedan nettokvittningen avskaffats (se avsnitt 2.4).

64 f §

I första stycket har en ny eftergiftsgrund införts. Eftergift

får medges om

det framstår som uppenbart oskäligt att ta ut den särskilda avgiften

(se avsnitt 2.9).

 Den särskilda eftergiftsregeln för s. k. räkenskapsfel i andra

stycket har slopats. Detta innebär inte någon förändring i

sak eftersom de allmänna eftergiftsreglerna i första stycket är

tillämpliga på de situationer som avses (se prop. 1977/78: 136 s.

222).

64 h §

Ändringen föranleds av att nettokvittningen föreslås slopad (se

avsnitt

2.4).

10.5 Lagen om punktskatter och prisregleringsavgifter

4 kap.

7 §

Se kommentaren till 4 kap. 16 § TL.

7 kap.

1 §

I första stycket har ändrats i två avseenden. Ändringen i första

meningen innebär att en oriktig uppgift som lämnas t. ex. vid

en skatterevision och som, om den godtagits, skulle ha medfört för

låg skatt kan föranleda skattetillägg (se avsnitt 2.6). Ändringen

i andra meningen innebär att en oriktig uppgift i domstol måste

ha tagits upp till prövning för att skattetilllägg skall utgå

(se avsnitt 2.7).

 I det nya andra stycket har införts en bestämmelse om en lägre

uttagsprocent i de fall den oriktiga uppgiften avser periodisering

eller därmed jämställd fråga. Vilka situationer som bör omfattas

av bestämmelsen har utvecklats i avsnitt 2.3.2 och i

författningskommentaren

till 5 kap. 1 § TL.

 Tredje och fjärde styckena har justerats i anledning av det nyinförda

andra stycket.

 Av det nya femte stycket framgår hur underlaget för beräkning

av skattetillägg skall bestämmas sedan nettokvittningen slopats

(se avsnitt 2.4). Hänsyn skall endast tas till invändningar rörande

den fråga som föranlett skattetilllägget.

6 §

I första stycket har en ny grund för eftergift av skattetillägg

och förseningsavgift införts. Skattetillägg och förseningsavgift

skall efterges om det framstår som uppenbart oskäligt att ta ut

tillägget eller avgiften (se avsnitt 2.9).

8 §

Ändringen föranleds av att nettokvittningen slopas (se avsnitt 2.4).

10.6 Lagen om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare

3 §

Av det nya tredje stycket framgår att beslutsbehörigheten kan flyttas

mellan skattemyndigheterna. En motsvarighet till bestämmelsen har

införts i 2 a § tredje stycket UBL. En förutsättning för

överflyttning är -- i likhet med vad som gäller överflyttning

av behörigheten att fatta beslut i taxeringsärende -- att den

myndighet dit beslutsbehörigheten flyttas medger det och att det

kan ske utan avsevärd olägenhet för arbetsgivaren. En överflyttning

som sker i syfte att samordna beslut avseende olika uppbördsperioder

kan normalt inte anses innebära avsevärd olägenhet för arbetsgivaren.

9 §

Ändringen har gjorts för att få överensstämmelse med terminologin i

den nya kommunallagen (1991: 900).

38 §

Ändringen i första stycket första meningen har kommenterats i avsnitt

2.6. I stycket har också ett tillägg gjorts för att göra det

möjligt att påföra avgiftstillägg vid oriktig uppgift i mål

om avgift (se avsnitt 2.7). För att en oriktig uppgift skall kunna

föranleda avgiftstillägg krävs att den lämnats skriftligen.

Detta gäller även oriktig uppgift som lämnas i ett mål om avgift.

 Av det nya andra stycket framgår de fall i vilka avgiftstillägg

skall tas ut efter en lägre uttagsprocent. I punkt 1 har efter mönster

från TL införts en regel om lägre tillägg när den oriktiga

uppgiften kunnat rättas med ledning av normalt tillgängligt

kontrollmaterial

(se avsnitt 2.3.1).

 Enligt punkt 2 skall skattetillägg tas ut efter en lägre uttagsnivå

när den oriktiga uppgiften avser periodisering eller därmed jämställd

fråga. Motiven till regeln har utvecklats i avsnitt 2.3.2.

40 a §

Paragrafen, som är ny, motiveras av att nettokvittningen slopas (se

avsnitt 2.4). Underlaget för avgiftstillägg skall beräknas med

hänsyn tagen endast till invändningar rörande den fråga som

föranlett tillägget.

43 §

I första stycket har en ny eftergiftsgrund införts. Eftergift

av avgiftstilllägg skall ske om det framstår som uppenbart oskäligt

att ta ut tillägget (se avsnitt 2.9).

47 §

Nettokvittningen har slopats även på avgiftsområdet (avsnitt 2.4). För

att ett ändrat beslut om arbetsgivaravgift skall påverka

avgiftstilläggsbeslut

 krävs att ändringen avser den fråga som föranlett tillägget.

Vidare har en ändring gjorts så att det framgår att det är

skattemyndigheten

som skall besluta om ändringen.

60 §

Ändringen har kommenterats i avsnitt 2.6.

61 och 62 §§

Bestämmelsen i 61 § andra stycket har slopats och ersatts av ett

generellt stadgande i 62 § tredje stycket att efterprövning inte

får ske om beslutet med hänsyn till omständigheterna skulle framstå

som uppenbart oskäligt (se avsnitt 2.10).

10.7 Uppbördslagen

2 a §

I paragrafens två första stycken har bestämmelserna om

beslutsbehörighet,

som varit spridda över ett stort antal stadganden, förts samman

för att ge en enklare och mer överskådlig reglering.

 I tredje stycket har införts en bestämmelse som möjliggör

överflyttning av beslutsbehörigheten mellan skattemyndigheter

(se avsnitt 5.2). Bestämmelsen har motsvarigheter i 2 kap. 2 §

tredje stycket TL och 41 § andra stycket ML. När behörigheten

att fatta taxeringsbeslut avseende en viss skattskyldig överförts

till en annan skattemyndighet finns det i regel skäl att också

överföra beslutsbehörigheten i de uppbördsärenden som har

samband med taxeringsärendet (jfr prop. 1989/90: 74 s. 282). En

överföring av beslutsbehörigheten kan ske endast om den mottagande

myndigheten medger det och det kan ske utan avsevärd olägenhet

för den skattskyldige. En överflyttning av beslutsbehörigheten

för att samordna beslut avseende flera år torde regelmässigt

underlätta för den skattskyldige som därigenom endast behöver

ha kontakter med en skattemyndighet i stället för flera. En avsevärd

olägenhet för den skattskyldige kan däremot tänkas uppkomma

om beslutsbehörigheten flyttas över till en skattemyndighet som

den skattskyldige inte har eller har haft någon anknytning till.

En regel om överflyttning av beslutsbehörighet föreslås också

i 3 § USAL.

5 §

Ändringen har gjorts för att få överensstämmelse med terminologin i

den nya kommunallagen (1991: 900).

11 §

Nuvarande bemyndigande i andra stycket för RSV att besluta om

kostnadsavdrag

vid beräkning av den preliminära skatten har slopats eftersom

det strider mot nu gällande grundlagsbestämmelser.

 Enligt tredje stycket, som är nytt, får skattemyndigheten efter

ansökan besluta att arbetsgivare vid beräkning av preliminär

A-skatt inte skall ta hänsyn till förmån av fri hemresa eller

ersättning för kostnad för hemresa med allmänna kommunikationer,

under förutsättning att beloppet inte överstiger avdragsgillt

belopp enligt bestämmelserna i KL (se avsnitt 5.1).

22 §

Andra stycket har slopats i anledning av att en generell bestämmelse

om

beslutsbehörighet införts i 2 a §.

27 § 3 mom.

Ändringen i första stycket innebär att fyllnadsinbetalning av

preliminär

skatt kan ske t. o. m. den 18 februari året efter inkomståret utan

att någon kvarskatteavgift tas ut.

27 a §

I nya 2 a § regleras generellt vilken skattemyndighet som är behörig

att

fatta beslut enligt UBL. Bestämmelserna gäller även beslut om

nedsättning av kvarskatteavgift. Regleringen av behörig

skattemyndighet

i första stycket är därför onödig och har slopats.

43 § 1 mom.

I första stycket har lagts till en bestämmelse som befriar den som

betalar

ut sådana pensioner och livräntor som avses i 1 § lagen (1990:

326) om skatteavdrag i vissa fall från folkpension m. m., dvs.

riksförsäkringsverket,

 att lämna uppgift om skatteavdragets storlek vid varje utbetalning.

Uppgift skall lämnas endast om skatteavdragets storlek har förändrats

i förhållande till det avdrag som gjordes vid närmast föregående

utbetalning.

44 §

Behörig myndighet att fatta beslut om förhandsbesked är den

som anges i 2 a § andra stycket oavsett vem som begär

förhandsbeskedet.

En bestämmelse om detta har tagits in i andra stycket av förevarande

paragraf.

46 § 1 mom.

Första stycket har slopats till följd av nya 2 a § som generellt

reglerar

beslutsbehörigheten. I andra stycket har enbart en redaktionell

ändring gjorts i anledning av att första stycket slopats.

49 § 4 mom.

Enligt tidigare regler skall erlagd ränta återbetalas först sedan

domen

vunnit laga kraft när domstol bifaller ett överklagande.

Skattebeloppet

restitueras däremot utan krav på lagakraftvunnen dom. Kravet att

domen först skall ha vunnit laga kraft innan anståndsräntan betalas

tillbaka medför att särskilda rutiner för bevakning av att detta

sker måste upprättas. Andra stycket har därför ändrats så

att anståndsräntan kan betalas tillbaka tillsammans med det

restituerade

skattebeloppet.

50 §

Första stycket har slopats till följd av att en generell regel

om beslutsbehörighet införts i 2 a §.

 Enligt andra stycket skall ansökan om anstånd enligt 48 § 2 mom.

ges in till skattemyndigheten eller den myndighet som regeringen

bestämmer.

Bakgrunden till förslaget är att fr. o. m. den 1 januari 1992

skall riksförsäkringsverket och de allmänna försäkringskassorna

handha administrationen av familjebidragen till värnpliktiga och

andra som tjänstgör inom totalförsvaret (se prop. 1991/92: 22).

I propositionen föreslås att handläggningen av dessa bidrag regleras

i en ny lag, lagen om handläggning av vissa ersättningar till

den som tjänstgör inom totalförsvaret. Frågan om i vilken utsträckning

kommunerna och civilförvaltningen övergångsvis skall handlägga

ansökningar om familjebidrag efter utgången av år 1991 avses bli

reglerad i en förordning om familjebidrag. Till vilken myndighet

en ansökan om anstånd skall ges in efter utgången av år 1991

bör regleras i uppbördsförordningen (1967: 626).

52 §

I första stycket har behörighetsreglerna ersatts med en hänvisning

till

2a §. Dessutom har ordet landstingskommun bytts ut mot landsting

i överensstämmelse med terminologin i den nya kommunallagen (1991:

900).

53 § 1 mom.

I andra stycket har stadgandet om behörig beslutsmyndighet tagits bort

till följd av införandet av den generella beslutsbehörighetsregeln

i 2 a §.

54 § 1 mom.

I första stycket har införts en hänvisning till 2 a §, i stället

för till 52 § och 3 § USAL. Ändringen innebär inte någon

ändring i sak. Dessutom har ordet landstingskommun ersatts med

landsting

i överensstämmelse med terminologin i den nya kommunallagen (1991:

900).

68 §

2 mom.

Bestämmelsen om vilken skattemyndighet som beslutar om restitution

blir med den nya regeln i 2 a § överflödig och har slopats.

3 mom.

Ändringarna är av redaktionell natur.

69 § 1 mom.

Ändringen i tredje stycket innebär att den ö-skatteränta som

avser sådan överskjutande skatt, som uppkommit på grund av en

för stor fyllnadsinbetalning som gjorts senast den 18 februari,

kommer att beräknas för samma tid som gäller för sådan preliminär

skatt som betalats i föreskriven ordning under uppbördsåret,

dvs. för en tid av tolv månader.

75 och 77 §§

Bestämmelserna om behörig myndighet har justerats till följd av att en

generell regel om beslutsbehörighet införts i 2 a §.

77 b §

I ett nytt tredje stycke har tagits in en behörighetsregel. Den

innebär att

beslut om en makes ansvar för den andre makens skatt och restavgift

enligt bestämmelserna i första och andra styckena skall fattas

av skattemyndigheten (se avsnitt 5.2). Vilken skattemyndighet det

blir fråga om framgår av bestämmelserna i 2 a §.

86 §

Ändringen innebär att tiden för begäran om omprövning av beslut om

s. k. redovisningsanstånd enligt 53 § 2 mom. är två månader

från den dag sökanden fick del av beslutet (se avsnitt 5.3). Jfr

98 § UBL samt 53 och 70 §§ USAL.

93 §

I paragrafen föreskrivs som förutsättning för efterprövning

att ett beslut

med hänsyn till omständigheterna inte får framstå som uppenbart

oskäligt (se avsnitt 2.10).

98 §

Överklagande av beslut om s. k. redovisningsanstånd enligt 53 §

2 mom. skall ha kommit in inom två månader från det klaganden

fick del av beslutet. Motsvarande begränsning av tidsfristen har

införts i 86 § vad gäller omprövning (se avsnitt 5.3).

10.8 Lagen om ändring i tullagen

20 §

Ändringen innebär en justering så att det skall framgå att

eftertulltaxering

kan komma i fråga om oriktig uppgift lämnats i samband med utredning

i tullärende (se avsnitt 2.6).

10.9 Tullagen

83 §

Ändringen innebär att tulltillägg kan komma i fråga när oriktig

uppgift

lämnats i samband med utredning i tullärende (se avsnitt 2.6).

87 §

I första stycket har en ny grund för eftergift införts. Eftergift

skall medges om det framstår som uppenbart oskäligt att ta ut

tillägget eller avgiften (se avsnitt 2.9).

10.10 Vägtrafikskattelagen

42 §

Ändringen har kommenterats i avsnitt 2.6.

10.11 Kommunalskattelagen

Anvisningarna till 24 §

punkt 1

Ändringen innebär att balanspostkvittning inte längre skall

vara utesluten om skattetillägg kan komma i fråga. Se avsnitt 2.4.

Anvisningarna till 41 §

punkt 4

En strikt kontantprincip föreslås gälla vid beräkning av inkomst

av tjänst (se avsnitt 3). I anledning därav har de tvingande reglerna

om s. k. årsskiftesbetalningar slopats i förevarande anvisningspunkt.

Reglerna skall däremot även fortsättningsvis gälla vid beräkning

av inkomst av kapital och har därför införts i 3 § 5 mom.

SIL. De skall dessutom gälla sådan del av utdelning från

förmansföretag

och reavinst vid försäljning av aktier i fåmansföretag som

skall beskattas som inkomst av tjänst.

Annvisningarna till 46 §

punkt 7

Vid beräkning av inkomst av tjänst har en strikt kontantprincip

införts (avsnitt 3). Tidigare regler om rätt beskattningsår skall

fortfarande gälla för inkomst av kapital och allmänna avdrag.

I anvisningspunkten har därför en hänvisning till bestämmelserna

om rätt beskattningsår i SIL införts.

10.12 Lagen om statlig inkomstskatt

3 § 5 mom.

Se kommentaren till förslaget om ändring i punkt 4 av anvisningarna

till 41 § KL.

10.13 Lagen om statlig fastighetsskatt

6 §

Ändringen föranleds av att även bestämmelserna om särskilda

avgifter i 5 kap. TL skall kunna tillämpas på fastighetsskatt (se

avsnitt 2.2).

10.14 Lagen om avkastningsskatt på pensionsmedel

2 §

Motiven till ändringen framgår av avsnitt 4.

8 §

Genom ändringen blir TLs regler generellt tillämpliga, även

bestämmelserna om särskilda avgifter i 5 kap. (se avsnitt 2.2).

10.15 Sekretesslagen

9 kap.

1 §

I andra stycket har en justering gjorts med anledning av att det finns

skatter, som avses täckas av bestämmelsen, men som knappast omfattas

av lydelsen "skatt på inkomst och förmögenhet", t. ex. särskild

löneskatt på pensionskostnader. Vidare har räckvidden när det

gäller skatter förtydligats genom att arvsskatt och gåvoskatt,

som inte omfattas av skattesekretessen enligt 9 kap., uttryckligen

undantagits.

 Den lagstiftning som avses i tredje stycket punkt 2, 35 § 3 mom.

tredje stycket KL, har genom skattereformen ersatts med en regel i

27 § 4 mom. SIL om att uppskov med beskattningen erhålls då aktier

avyttras mot vederlag som uteslutande utgår i form av nyemitterade

aktier i det köpande bolaget. För fåmansbolag finns särskilda

regler för att säkerställa att arbetsinkomster som sparas i

bolaget beskattas likformigt med andra arbetsinkomster. Delägare

i fåmansbolag som kan visa att förhållandena är sådana att

beskattning inte skall ske i inkomstslaget tjänst kan efter ansökan

och särskilt medgivande av skattemyndigheten få uppskov med

beskattningen.

Sådana beslut bör -- i likhet med vad som gällt beslut enligt

35 § 3 mom. KL -- omfattas av sekretess. Punkt 2 har därför

utformats

så att beslut i ärende om medgivande om tillämpning av 27 §

4 mom. SIL är sekretesskyddat. Beslut som meddelats enligt

bestämmelserna

i 35 § 3 mom. KL skall enligt övergångsbestämmelserna fortfarande

vara sekretessskyddade.

 Lagen (1967: 96) om särskild nyanskaffningsfond har upphävts

genom skattereformen (SFS 1990: 688). Nuvarande punkt 3 i tredje

stycket

har därför slopats. Den upphävda lagen skall dock alltjämt

tillämpas vid 1991 och tidigare års taxeringar och i fråga om

avsättningar som skett enligt den upphävda lagen även vid senare

års taxeringar. Av övergångsbestämmelserna framgår att beslut

som meddelats och kan komma att meddelas enligt den upphävda lagen

omfattas av sekretess.

 Enligt lagen (1978: 401) om exportkreditstöd medgavs under vissa

förutsättningar avdrag vid taxeringen för kostnad för exportkredit

beträffande exportkreditavtal som ingåtts under tiden den 13 april

1978 -- den 31 december 1981. Genom lagen upphävdes den tidigare

lagen (1973: 423) om avdrag vid inkomsttaxeringen avseende kostnad

för exportkredit. Den upphävda lagen skall dock alltjämt tillämpas

i fråga om tidigare ingångna exportkreditavtal. Beslut i ärende

som avses i nuvarande punkt 4 kommer numera ifråga endast

undantagsvis.

Punkten har därför slopats. Av övergångsbestämmelserna framgår

att beslut i ifrågavarande ärenden även fortsättningsvis är

sekretesskyddade.

10.16 Lagen om undantag från vissa bestämmelser i uppbördslagen

(1953: 272) m. m.

2 §

Första och andra styckena har justerats i anledning av förslaget

att den allmänna löneavgiften skall slopas (prop. 1991/92: 60).

 Bestämmmelserna i första stycket punkt 1 har ändrats på det

sättet att paragrafens bestämmelser blir tillämpliga även

om en uppdragstagare som är fysisk person bedriver skattepliktig

verksamhet med så låg omsättning att verksamheten inte skall föranleda

registrering till mervärdeskatt. På fakturan skall då i stället

för uppdragstagarens registreringsnummer till mervärdeskatt anges

hans personnummer.

10.17 Lagen om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta

12 §

De nya reglerna i 43 § 1 mom. UBL avses gälla även i fråga om

ersättningar som betalas ut till utomlands bosatta. Ändringen

i den nu aktuella paragrafen medför en sådan ordning.

21 §

Ändringen föranleds av att de nya reglerna om överflyttning

av beslutsbehörighet i 2 a § UBL bör gälla även i fråga

om beslut om särskild inkomstskatt.

10.18 Lagen om uttag av preliminär B-skatt under uppbördsåret 1992/93

I lagen, som avses gälla uppbördsåret 1992/93, görs undantag från

nuvarande bestämmelser i 13 § 1 mom. första stycket UBL. De där

angivna procentsatserna för uttag av preliminär B-skatt skall

ersättas med den

som anges i den nu föreslagna lagen. Däremot avses bestämmelserna

i momentets övriga stycken gälla även i fråga om den B-skatt

som skall tas ut under uppbördsåret 1992/93.

10.19 Skatteregisterlagen

1 §

Paragrafen har justerats främst i anledning av ändrad lagstiftning.

Den

allmänna löneavgiften föreslås slopad vid utgången av år

1991 (prop. 1991/92: 60).

3 §

Definitionen av vad som förstås med skatt utökas med särskild

löneskatt på vissa förvärvsinkomster och särskild inkomstskatt

för utomlands bosatta.

5 och 6 §§

Vad som skall tas in i skattelängd regleras i 12 §

taxeringsförordningen

(1990: 1236). Skattelängden kan sägas vara ett utdrag ur

skatteregistret.

Vilka uppgifter som skall tas in skatteregistret bör lämpligen

regleras i skatteregisterlagen. Den nuvarande bestämmelsen att i

skatteregistret skall anges förhållanden som enligt lag eller

förordning skall antecknas i skattelängd har därför slopats.

 De flesta av de uppgifter som antecknas i skattelängd ingår i

skatteregistret med stöd av andra bestämmelser i skatteregisterlagen.

Enligt 7 § 8 skatteregisterlagen får skatteregistret innehålla

beslut om beskattning. Däri inbegrips enligt den bestämning som

görs av begreppet skatt i 2 och 3 §§ skatteregisterlagen taxerings-

och debiteringsbeslut och beslut om särskild avgift. Med beslut

om beskattning måste också förstås beslut som innebär ändring

av tidigare beslut. Skatteregisterlagen bör kompletteras med de

uppgifter som skall antecknas i skattelängd och som inte registreras

 med stöd av andra bestämmelser.

7 §

Första stycket punkt 3 har ändrats i anledning av ny lagstiftning.

 Punkt 4 har justerats för att undvika hänvisningar till vad som

skall antecknas i skattelängd. Vad som i skatteregisterlagen förstås

med beskattning definieras i 2 §.

 Ändringen av punkt 7 föranleds av att den allmänna

deklarationsblanketten

har omarbetats fr. o. m. 1992 års taxering. Sammanställningarna

som tidigare funnits på blankettens första sida har slopats.

 Genom hänvisningarna till 2 kap. 13 § första stycket 2--4 och

andra stycket möjliggörs maskinella summeringskontroller. Under

inkomstsidan av inkomst av tjänst innebär inte den föreslagna

lagändringen någon utvidgning av möjligheterna att registrera

uppgifter i skatteregistret.

 Hänvisningen till 2 kap. 13 § andra stycket LSK innebär bl.

a. att pensionsgrundande inkomst i större utsträckning än tidigare

kan beräknas maskinellt utifrån deklarerade uppgifter. Avdrag under

inkomst av tjänst specificeras i högre grad i det nya

deklarationsformuläret

än vad som gjorts tidigare, vilket underlättar maskinell beräkning

av pensionsgrundande inkomst.

 Vidare ger hänvisningen till 2 kap. 13 § andra stycket LSK

möjlighet

att registrera justerat ingångsvärde för andel som delägare

i ett handelsbolag har. Uppgiften är nödvändig vid framtida

realisationsvinstberäkning vid försäljning av andelen. Hänvisningen

ger också möjlighet att registrera uppgift avseende kvarstående

utdelningsutrymme enligt 3 § 12 mom. SIL för delägare i

fåmansföretag.

Uppgiften är nödvändig eftersom kvarstående sparad utdelning

skall minska sådan utdelning eller realisationsvinst som annars skulle

ha tagits upp som intäkt av tjänst. Bestämmelserna om avräkning

av sparad utdelning mot utdelning eller realisationsvinst skall

tillämpas

ex officio av skattemyndigheten.

 Punkt 8 har kompletterats i anledning av att hänvisningen till

uppgift i skattelängd i punkt 4 har slopats. Uppgift om anledning

till att överskjutande skatt inte helt skall betalas ut med

återbetalningskort

skall enligt 46 § uppbördsförordningen antecknas i skattelängd.

 De uppgifter som enligt nuvarande punkt 16 skall registeras omfattas

av den nya lydelsen av punkt 7 och kan därför slopas. Uppgift

om antal perioder om trettio dagar för vilka den skattskyldige

uppburit

inkomst som beskattats enligt lagen (1958: 295) om sjömansskatt

registreras enligt nuvarande regler med stöd av regeln att uppgifter

som antecknas i skattelängd registreras. Eftersom hänvisningen

till skattelängd föreslås slopad krävs en uttrycklig bestämmelse.

 Punkt 18 har justerats i anledning av att det redan av punkt 7

framgår

att uppgifter som skall lämnas enligt 2 kap. 19 § LSK får

registreras.

10 §

Paragrafen har justerats med anledning av dels att uppgifter som för

närvarande omfattas av 5 § första stycket 3 och 6 § första

stycket 3 i stället skall framgå av 7 § 8, dels att 7 § 16 getts

en ny lydelse.

11 Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen att anta förslagen

till

 1. lag om ändring i taxeringslagen (1990: 324),

 2. lag om ändring i lagen (1990: 325) om självdeklaration och

kontrolluppgifter,

 3. lag om ändring i lagen (1991: 315) om ändring i lagen (1990:

325) om självdeklaration och kontrolluppgifter,

 4. lag om ändring i lagen (1968: 430) om mervärdeskatt,

 5. lag om ändring i lagen (1984: 151) om punktskatter och

prisregleringsavgifter,

 6. lag om ändring i lagen (1984: 668) om uppbörd av socialavgifter

från arbetsgivare,

 7. lag om ändring i uppbördslagen (1953: 272),

 8. lag om ändring i lagen (1991: 157) om ändring i tullagen (1987:

1065),

 9. lag om ändring i tullagen (1987: 1065),

 10. lag om ändring i vägtrafikskattelagen (1988: 327),

 11. lag om ändring i kommunalskattelagen (1928: 370),

 12. lag om ändring i lagen (1947: 576) om statlig inkomstskatt,

 13. lag om ändring i lagen (1984: 1052) om statlig fastighetsskatt,

 14. lag om ändring i lagen (1990: 661) om avkastningsskatt på

pensionsmedel,

 15. lag om ändring i sekretesslagen (1980: 100),

 16. lag om ändring i lagen (1983: 850) om undantag från vissa

bestämmelser i uppbördslagen (1953: 272) m. m.,

 17. lag om ändring i lagen (1991: 586) om särskild inkomstskatt

för utomlands bosatta,

 18. lag om uttag av preliminär B-skatt under uppbördsåret 1992/93,

 19. lag om ändring i skatteregisterlagen (1980: 343).

12 Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och

beslutar att genom proposition föreslå riksdagen att anta de förslag

som föredraganden lagt fram.

Bilaga 1

Ds 1991 :16 Några frågor om skattetillägg m. m.

Sammanfattning

Förslagen i promemorian berör de skatteadministrativa

sanktionsbestämmelserna

samt reglerna om eftertaxering, efterbeskattning och efterprövning.

 Bestämmelserna om skattetillägg i taxeringslagen föreslås

bli tillämpliga på alla de skatter för vilka underlaget fastställs

enligt taxeringslagen.

 Skatte- och avgiftstillägg föreslås utgå efter en lägre procentsats

om den oriktiga uppgiften är att anse som ett periodiseringsfel.

På taxeringsområdet föreslås uttagsnivån i sådana fall vara

20 i stället för 40 %

. På mervärdeskatte-, punktskatte- och socialavgiftsområdena föreslås

att tilläggsuttaget i dessa fall skall begränsas till 10 %

, vilket också innebär en halvering av den nuvarande procentsatsen.

 En viss uppmjukning föreslås av regeln om att skattetillägg

skall utgå efter en lägre procentsats när felaktigheten har rättats

eller hade kunnat rättas med hjälp av kontrollmaterial som normalt

är tillgängligt vid taxeringen.

 Den s. k. nettokvittningen, dvs. kvittningsmöjligheten mellan olika

poster inom en förvärvskälla vid beräkning av underlaget för

skattetillägg, föreslås slopad. Fortsättningsvis skall enbart

s. k. oäkta kvittning, dvs. kvittning mellan poster som har ett

direkt samband med varandra, tillåtas.

 Det råder för närvarande osäkerhet om oriktiga uppgifter som

t. ex. lämnats till revisor i samband med taxeringsrevision kan

medföra eftertaxering och skattetillägg. Denna osäkerhet undanröjs

genom att det föreslås att lagtexten skall kompletteras med en

uttrycklig regel om att eftertaxering skall kunna ske och

skattetillägg

påföras när en oriktig uppgift lämnats till ledning för beslut

rörande taxeringen. Motsvarande klargörande föreslås även

i fråga om mervärdeskatt, punktskatter och sociala avgifter.

 I promemorian föreslås också att skattetillägg skall kunna

påföras vid oriktiga uppgifter om underskott i förvärvskälla

i inkomstslaget näringsverksamhet och i inkomstslaget tjänst.

Underlaget för beräkning av skattetillägg föreslås i dessa

fall vara 25 %

 av den oriktiga uppgiftens belopp, vilket med ett skattetillägg på 40

%

 medför en sanktion på (40 %

 av 25 %

 =) 10 %

 av den oriktiga uppgiftens belopp. Om rättelsen av den oriktiga

 uppgiften medför att förvärvskällan visar överskott skall

"vanligt" skattetillägg påföras på den del av rättelsen som

medför att skatt utgår.

 Förseningsavgift skall kunna påföras när den skattskyldige

visserligen lämnat en självdeklaration i rätt tid men den är

så ofullständig att den uppenbart inte kan ligga till grund för

taxering. Kompletteras inte deklarationen före den 1 augusti

taxeringsåret

skall förhöjd förseningsavgift kunna tas ut.

 Slutligen föreslås att eftertaxering och efterprövning inte

får ske om detta skulle framstå som uppenbart oskäligt.

 De nya bestämmelserna föreslås träda i kraft den 1 januari

1992 och skall, såvitt gäller ändringarna i taxeringslagen, tillämpas

fr. o. m. 1992 års taxering.

/1/

* De här utlämnade delarna av lagrådsremissen är, frånsett

några redaktionella ändringar, likalydande med de till propositionen

fogade lagförslagen.

 Bilaga 2Lagrådsremissenslagförslag(delar av)*

Författningsförslag

1 Förslag till

Lag om ändring i taxeringslagen (1990: 324)

 Härigenom föreskrivs i fråga om taxeringslagen (1990: 324)

 dels att i 7 kap. 6 § ordet "kyrkobokförd" skall bytas ut mot

"folkbokförd",

 dels att 1 kap. 3 §, 4 kap. 16--18 §§ samt 5 kap. 1, 2, 4--6,

11 och 13 §§ skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 5 kap. 2 a §,

av följande lydelse.

-- -- --5 kap.

-- -- --2 §

/kolumn1/ Om avvikelse har skett från en

/kolumn2/ Om avvikelse har skett från en

självdeklaration genom skönstaxe-

/kolumn2/självdeklaration genom skönstaxe-

ring, påförs den skattskyldige skat-

/kolumn2/ring, påförs den skattskyldige skat-

tetillägg. Tillägget beräknas på den

/kolumn2/tetillägg. Tillägget beräknas på den

skatt som till följd av skönstaxe-

/kolumn2/skatt som till följd av skönstaxe-

ringen påförs den skattskyldige ut-

/kolumn2/ringen påförs den skattskyldige ut-

över den skatt som annars skulle ha /kolumn2/över den skatt som

annars skulle ha påförts honom. Vid beräkningen

/kolumn2/påförts honom. Medför skönstaxe-

skall dessutom bestämmelserna i

/kolumn2/ringen att sådant underskott i

1 § andra stycket tillämpas. Till den /kolumn2/förvärvskälla

i inkomstslaget nä-

del skönstaxeringen innefattar rät-

/kolumn2/ringsverksamhet eller tjänst som

telse av oriktig uppgift från den

/kolumn2/inte utnyttjas taxeringsåret mins-

skattskyldige skall skattetillägg tas

/kolumn2/kar, skall skattetillägget i stället be-

ut enligt bestämmelserna i 1 §.

/kolumn2/räknas på ett underlag som utgör en /kolumn2/fjärdedel

av den minskning av un- derskottet som skönstaxeringen medfört.

Vid beräkningen skall dessutom bestämmelserna i 1 § andra stycket

tillämpas. Till den del skönstaxeringen innefattar rät- telse

av oriktig uppgift från den skattskyldige skall skattetillägg

tas ut enligt bestämmelserna i 1 §. /kolumn1/ Första stycket

tillämpas också

/kolumn2/ Första stycket tillämpas också

om skönstaxering har skett på

/kolumn2/om skönstaxering har skett på

grund av utebliven självdeklaration /kolumn2/grund av utebliven

självdeklaration och självdeklaration inte kommit

/kolumn2/och självdeklaration inte kommit

in trots att föreläggande sänts ut till /kolumn2/in trots att

föreläggande sänts ut till den skattskyldige. Tillägget beräk-

/kolumn2/den skattskyldige. Tillägget beräk-

nas på den skatt som till följd av

/kolumn2/nas på den skatt som till följd av

skönstaxeringen påförs den skatt-

/kolumn2/skönstaxeringen påförs den skatt-

skyldige utöver den skatt som skul-

/kolumn2/skyldige utöver den skatt som skul-

le ha påförts enligt de skriftliga

/kolumn2/le ha påförts enligt de skriftliga

Bilaga 2uppgifter som den skattskyldige

/kolumn2/uppgifter som den skattskyldige

kan ha lämnat till ledning för taxe-

/kolumn2/kan ha lämnat till ledning för taxe-

ringen.

/kolumn2/ringen. Innefattar skönstaxeringen

/kolumn2/att ett vid tidigare taxering fastställt underskott i

förvärvskälla i in- komstslaget näringsverksamhet el- ler

tjänst utnyttjas helt eller delvis, skall skattetillägg i stället

beräknas på ett underlag som utgör en fjärde- del av den minskning

av underskot- tet som skönstaxeringen medfört ut- över den minskning

som skulle ha beslutats enligt de skriftliga uppgif- ter som den

skattskyldige

kan ha lämnat till ledning för taxeringen.

-- -- --2 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1990: 325) om självdeklaration och

kontrolluppgifter

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1990: 325) om självdeklaration

och kontrolluppgifter

 dels att i 2 kap. 28 § ordet "landstingskommun" skall bytas ut mot

"landsting",

 dels att 2 kap. 20, 23, 25 och 26 §§, 3 kap. 60 § samt 4 kap.

8 § skall ha följande lydelse.

2 kap.

-- -- --26 §

/kolumn1/ Stiftelser eller föreningar, som är

/kolumn2/ Stiftelse eller förening, som är

helt eller delvis frikallade från

/kolumn2/helt eller delvis frikallad från skatt-

skattskyldighet, skall i fall som an-

/kolumn2/skyldighet, skall i fall som anges ne-

ges nedan lämna särskild uppgift

/kolumn2/dan lämna särskild uppgift om in-

om inkomst och förmögenhet, som

/kolumn2/komst och förmögenhet, som inte

inte uppgetts till beskattning i själv-

/kolumn2/skall tas upp till beskattning.

deklarationen.

/kolumn1/ Uppgiftsskyldighet har

/kolumn2/ Uppgiftsskyldighet har

/kolumn1//kolumn1/ 1. pensionsstiftelser som avses i

/kolumn2/ 1. pensionsstiftelse som avses i

lagen (1967: 531) om tryggande av

/kolumn2/lagen (1967: 531) om tryggande av

pensionsutfästelse m.m.,

/kolumn2/pensionsutfästelse m.m.,

/kolumn1//kolumn1/ 2. personalstiftelser som avses i

/kolumn2/ 2. personalstiftelse som avses i

lagen om tryggande av pensionsut-

/kolumn2/lagen om tryggande av pensionsut-

fästelse m.m. med ändamål uteslu-

/kolumn2/fästelse m.m. med ändamål uteslu-

tande att lämna understöd vid ar-

/kolumn2/tande att lämna understöd vid ar-

betslöshet, sjukdom eller olycksfall,

/kolumn2/betslöshet, sjukdom eller olycksfall,

/kolumn1//kolumn1/ 3. stiftelser som har till huvud-

/kolumn2/ 3. stiftelse som har till huvudsak-

sakligt ändamål att under samver-

/kolumn2/ligt ändamål att under samverkan

kan med militär eller annan myn-

/kolumn2/med militär eller annan myndighet

dighet stärka rikets försvar,

/kolumn2/stärka rikets försvar,

 4. stiftelse som har till huvudsakligt ändamål att, utan begränsning

till en viss familj, vissa familjer eller bestämda personer, främja

vård och uppfostran av barn eller lämna understöd till undervisning

eller utbildning eller utöva hjälpverksamhet bland behövande

eller främja vetenskaplig forskning,

/kolumn1/ 5. föreningar som avses i 7 § 5

/kolumn2/ 5. förening som avses i 7 § 5

mom. lagen (1947: 576) om statlig

/kolumn2/mom. lagen (1947: 576) om statlig

inkomstskatt, samt

/kolumn2/inkomstskatt, samt

/kolumn1//kolumn1/ 6. föreningar och stiftelser, som

/kolumn2/ 6. förening och stiftelse, som av-

avses i 7 § 5 mom. nionde stycket

/kolumn2/ses i 7 § 5 mom. nionde stycket och

och 6 mom. sjätte stycket lagen om

/kolumn2/6 mom. sjätte stycket lagen om stat-

statlig inkomstskatt.

/kolumn2/lig inkomstskatt.

 Särskild uppgift lämnas på blankett enligt fastställt formulär.

Blanketten eller bilaga till denna skall ta upp inkomster och utgifter

under räkenskapsår som gått till ända närmast före taxeringsåret,

samt tillgångar och skulder vid räkenskapsårets början och

slut. Vidare skall upplysning lämnas om de omständigheter som

anses motivera frikallelse från skattskyldighet.

 Särskild uppgift lämnas varje år senast den 31 mars i den ordning

som anges i 29 § i fråga om självdeklaration, om inte

skattemyndigheten

efter framställning medger befrielse för viss tid från nämnda

skyldighet. Sådant medgivande får återkallas.

 Stiftelse eller förening som är skyldig att lämna självdeklaration

skall lämna den särskilda uppgiften i deklarationen.

 Stiftelsen eller föreningen skall efter föreläggande av

skattemyndigheten

meddela de ytterligare upplysningar som kan behövas för att bedöma

stiftelsens eller föreningens skattskyldighet.

-- -- --11 Förslag till

Lag om ändring i kommunalskattelagen (1928: 370)

 Härigenom föreskrivs i fråga om kommunalskattelagen (1928: 370)

 dels att punkt 1 av anvisningarna till 24 § och punkt 4 av

anvisningarna

till 41 § skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en bestämmelse, punkt 7 av

anvisningarna till 46 §, av följande lydelse.

Anvisningar

-- -- --

till 41 §

/kolumn1/ 4. I fråga om inkomst av tjänst

gäller såsom allmän regel, att in-

komst skall anses hava åtnjutits un-

der det år, då densamma från den

skattskyldiges synpunkt är att anse

såsom verkligen förvärvad och till

sitt belopp känd. Detta är framför

allt förhållandet, då inkomsten av

den skattskyldige uppburits eller

blivit för honom tillgänglig för lyft-

ning eller, såsom i fråga om bo-

stadsförmån och andra förmåner in natura, då den på annat

sätt kommit den skattskyldige till godo, detta oberoende av huruvida

inkomsten intjänats under året eller tidigare. Har den skattskyldige

på grund av sin tjänst fått förvärva värdepapper på förmånliga

villkor, tas förmånen upp till beskattning det år förvärvet

skedde. Vissa intäkter skall dock hänföras till beskattningsåret,

ehuru de icke uppburits eller varit tillgängliga för lyftning

förrän efter nämnda års utgång. Förutsättningen härför

är emellertid, att de intjänats senast under beskattningsåret

och uppburits eller blivit tillgängliga för lyftning före den

15 januari påföljandår. Likaså skall intäkter som uppburits

eller blivit tillgängliga för lyftning efter den 15 december året

före beskattningsåret hänföras till beskattningsåret om de

i sin helhet belöper tidigast på beskattningsåret.

/kolumn2/ 4. I fråga om inkomst av tjänst gäl-

ler såsom allmän regel, att inkomst

skall anses hava åtnjutits under det

år, då densamma från den skatt-

skyldiges synpunkt är att anse så-

som verkligen förvärvad och till sitt belopp känd. Detta är

framför allt

förhållandet, då inkomsten av den

skattskyldige uppburits eller blivit

för honom tillgänglig för lyftning

eller, såsom i fråga om bostadsför-

mån och andra förmåner in natura,

då den på annat sätt kommit den

skattskyldige till godo, detta obero-

ende av huruvida inkomsten intjä-

nats under året eller tidigare. Har

den skattskyldige på grund av sin

tjänst fått förvärva värdepapper på

förmånliga villkor, tas förmånen

upp till beskattning det år förvärvet skedde.

/kolumn1/ Å andra sidan skall utgifterna

/kolumn2/ Å andra sidan skall utgifterna

och omkostnaderna för inkomst-

/kolumn2/och omkostnaderna för inkomst-

förvärvet avdragas från intäkten

/kolumn2/förvärvet avdragas från intäkten

under det år, då de verkligen blivit

/kolumn2/under det år, då de verkligen blivit

av den skattskyldige bestridda,

/kolumn2/av den skattskyldige bestridda,

även om de avser inkomst, som ti-

/kolumn2/även om de avser inkomst, som ti-

digare förvärvats eller först under

/kolumn2/digare förvärvats eller först under

ett senare år beräknas inflyta. På

/kolumn2/ett senare år beräknas inflyta.

motsvarande sätt som i fråga om intäkter gäller dock även

här, att en utgift, som betalats efter den 15 december året före

beskattningsåret eller före den 15 januari året efter

beskattningsåret,

kan vara att hänföra till utgift under beskattningsåret.

/1/

19 Senaste lydelse 1990: 1326.

 Bilaga 2

16 Förslag till Lag om ändring i lagen (1983: 850) om undantag

från vissa bestämmelser i uppbördslagen (1953: 272) m.m.

 Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (1983: 850) om undantag från

vissa bestämmelser i uppbördslagen (1953: 272) m.m. skall ha följande

lydelse.

2 §

 En sådan småhusägare eller lägenhetsinnehavare som avses i

1 § skall inte betala arbetsgivaravgifter eller allmän löneavgift

på ersättningen och är inte skyldig att göra skatteavdrag enligt

uppbördslagen (1953: 272) på ersättningen, om denna betalats

mot en faktura som innehåller uppgift om uppdragstagarens namn och

postadress, ersättningens storlek samt

/kolumn1/ 1. mervärdeskattens belopp och

/kolumn2/ 1. mervärdeskattens belopp och

uppdragstagarens registrerings-

/kolumn2/uppdragstagarens registrerings-

nummer till mervärdeskatt eller or-

/kolumn2/nummer till mervärdeskatt eller,

ganisationsnummer eller

/kolumn2/om han inte skall vara registrerad,

/kolumn2/uppdragstagarens personnummer eller organisationsnummer eller

 2. uppgift om att uppdragstagaren är skyldig att betala B-skatt.

 I fall som avses i första stycket är uppdragstagaren skyldig

att betala egenavgifter på ersättningen enligt lagen (1981: 691)

om socialavgifter samt avgift enligt 2 § lagen (1982: 423) om allmän

löneavgift. Vid tillämpningen av bestämmelserna om

sjukpenninggrundande

inkomst och pensionsgrundande inkomst i lagen (1962: 381) om allmän

försäkring skall ersättningen anses som inkomst av annat

förvärvsarbete.

 Vad som har sagts i första och andra styckena om arbetsgivaravgifter

och andra avgifter gäller inte om parterna har träffat avtal om

att ersättningen skall anses som inkomst av anställning och

ersättningen

uppgår till minst 1 000 kronor. I ett sådant fall skall

uppdragstagaren

anses som arbetstagare och småhusägaren eller lägenhetsinnehavaren

som arbetsgivare.

--

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992 och tillämpas i fråga

om ersättning som betalats mot faktura som utställts efter

ikraftträdandet.

-- -- --