Rättsväsendet

4

.

Förslag till statsbudget för år 1998

Rättsväsendet

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 7

2 Rättsväsendet 9

2.1 Omfattning och mål 9

2.2 Utgiftsutvecklingen 10

2.3 Resultatredovisning 10

2.3.1 Brottsutvecklingen 10

2.3.2 Rättsväsendets verksamhetsresultat 11

2.3.3 Rättsväsendets ekonomiska resultat 11

2.3.4 Effekter av statliga insatser 12

2.4 Regeringens slutsatser 12

2.4.1 Resursfrågor 12

2.4.2 Reformarbetet i korthet 13

2.4.3 Kriminalpolitiska prioriteringar 13

3 Polisväsendet 17

3.1 Omfattning 17

3.2 Utgiftsutvecklingen 17

3.3 Polisens verksamhet 18

3.3.1 Polisväsendets resultat 18

3.3.2 Närpolisverksamheten 18

3.3.3 Satsningen på kvalificerad brottsutrednings-

 verksamhet 19

3.3.4 Utredningsverksamhetens resultat 19

3.3.5 Våldsbrottslighet 19

3.3.6 Narkotikabrottslighet 20

3.3.7 Ekonomisk brottslighet 20

3.3.8 Övrigt 21

3.4 Förändringar inom polisväsendet 21

3.4.1 Kampen mot vardagsbrottsligheten 21

3.4.2 Kampen mot den grova och gränsöverskridande

 brottsligheten 22

3.4.3 Kampen mot rasism 24

3.4.4 Kampen mot våld mot kvinnor 24

3.4.5 Förutsättningar för en bättre och effektivare polis 24

3.4.6 Övriga frågor 26

3.5 Regeringens bedömningar med anledning av

 revisionens iakttagelser 27

3.6 Anslag 27

 A 1.

Polisorganisationen.........................................27

 A 2.

Säkerhetspolisen..............................................2

8

4 Åklagarorganisationen 29

4.1 Omfattning 29

4.2 Utgiftsutvecklingen 29

4.3 Åklagarväsendets verksamhet 29

4.3.1 Lagföringar 30

4.3.2 Personalresurser 30

4.3.3 Inkomna och avslutade ärenden 30

4.3.4 Arbetsproduktivitet 31

4.3.5 Balanser 31

4.3.6 Användningen av besluten anhållande och

 häktningsframställning 32

4.3.7 Regeringens bedömning 32

4.4 Förändringar inom åklagarväsendet 32

4.4.1 Åtgärder mot den ekonomiska brottsligheten 32

4.4.2 Omorganisationen m.m. 33

4.4.3 Utvecklad samverkan mellan åklagarväsendet

 och polisen 34

4.4.4 Åtgärder för att öka säkerheten och skyddet för

 anställda inom rättsväsendet 34

4.4.5 Åtgärder mot s.k. mc-relaterad brottslighet 34

4.5 Anslag 34

 B 1.

Åklagarorganisationen.....................................34

 B 2. Ekobrottsmyndigheten 35

5 Domstolsväsendet m.m. 37

5.1 Omfattning 37

5.2 Utgiftsutvecklingen 37

5.3 Domstolsväsendets resultat 38

5.3.1 De allmänna domstolarna 38

5.3.2 De allmänna förvaltningsdomstolarna 39

5.3.3 Överklagande- och ändringsfrekvens 40

5.3.4 Personalresurser 41

5.3.5 Rättshjälpsmyndigheten 41

5.3.6 Regeringens bedömning 41

5.4 Förändringar inom domstolsväsendet 42

5.4.1 En renodlad domstolsverksamhet med tyngd-

 punkten i första instans 42

5.4.2 1995 års domstolskommitté m.m. 43

5.4.3 Effektivare mål- och ärendehantering 43

5.4.4 Försöksverksamheter 44

5.4.5 Säkerheten för anställda inom rättsväsendet 44

5.5 Anslag 45

 C 1. Domstolsväsendet

m.m...................................45

6 Kriminalvården 47

6.1 Omfattning 47

6.2 Utgiftsutvecklingen 47

6.3 Kriminalvårdens verksamhet 48

6.3.1 Frivård 48

6.3.2 Anstalter 49

6.3.3 Häkten 51

6.3.4 Beläggningssituationen och kostnaderna för

 anstalts- och häktesplatserna 51

6.3.5 Personalsituationen 52

6.4 Förändringar inom kriminalvården 53

6.4.1 Fortsatt utveckling av verkställighetens innehåll 53

6.4.2 Fortsatt humanisering av häktesverksamheten 53

6.4.3 Säkerheten och de långtidsdömdas situation 54

6.4.4 Ny lokal organisation 54

6.4.5 Ny beslutsordning i organisationsfrågor 55

6.4.6 Unga lagöverträdare 55

6.5 Regeringens bedömningar med anledning av

 Riksrevisionsverkets iakttagelser 55

6.6 Anslag 55

 D 1.

Kriminalvården...............................................5

5

7 Kronofogdemyndigheterna 57

7.1 Inledning 57

7.2 Utgiftsutvecklingen 57

7.3 Resultatbedömning och slutsatser 57

7.3.1 Inledning 57

7.3.2 RSV:s resultatredovisning 58

7.4 Anslag 61

 E 1.

Kronofogdemyndigheterna..............................61

8 Övrig verksamhet inom rättsväsendet 63

8.1 Anslag 63

 F 1. Brottsförebyggande rådet 63

 F 2. Rättsmedicinalverket 67

 F 3. Gentekniknämnden 69

 F 4. Brottsoffermyndigheten 69

 F 5. Ersättning för skador på grund av brott 70

 F 6. Rättshjälpskostnader m.m. 71

 F 7. Diverse kostnader för rättsväsendet 72

 F 8. Avgifter till vissa internationella

 sammanslutningar 72

 F 9. Bidrag till brottsförebyggande arbete 72

9 Övrig statlig verksamhet 75

9.1 Allmänna advokatbyråer 75

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

1. godkänner målen inom utgiftsområdet i enlighet med vad regeringen förordar

under

 avsnitt 2 Rättsväsendet,

2. för budgetåret 1998 anvisar anslagen under utgiftsområde 4 Rättsväsendet

enligt

 följande uppställning:

ANSLAG

ANSLAGSTYP

ANSLAGSBELOPP

(TUSENTAL

KRONOR)

A 1.Polisorganisationen

ramanslag

10 956 709

A 2.Säkerhetspolisen

ramanslag

516 984

B 1.Åklagarorganisationen

ramanslag

634 605

B 2.Ekobrottsmyndigheten

ramanslag

180 100

C 1.Domstolsväsendet m.m.

ramanslag

2 979 279

D 1.Kriminalvården

ramanslag

3 376 390

E 1.Kronofogdemyndigheterna

ramanslag

1 283 651

F 1.Brottsförebyggande rådet

ramanslag

46 864

F 2.Rättsmedicinalverket

ramanslag

165 709

F 3.Gentekniknämnden

ramanslag

2 218

F 4.Brottsoffermyndigheten

ramanslag

9 356

F 5.Ersättning för skador på grund av brott

ramanslag

73 645

F 6.Rättshjälpskostnader m.m.

ramanslag

758 544

F 7.Diverse kostnader för rättsväsendet

ramanslag

19 560

F 8.Bidrag till vissa internationella sammanslutningar

ramanslag

8 356

F 9.Bidrag till brottsförebyggande arbete

ramanslag

22 200

Summa

21 034 170

2 Rättsväsendet

2.1 Omfattning och mål

Rättsväsendets utgiftsområde omfattar polisväsendet,

åklagarväsendet, domstolsväsendet, kriminalvården och

kronofogdemyndigheterna. Även Brottsförebyggande

rådet, Rättsmedicinalverket, Gentekniknämnden,

Brottsoffermyndigheten, rättshjälpen samt de allmänna

advokatbyråerna ingår i utgiftsområdet.

Det övergripande målet för rättsväsendet är den

enskildes rättssäkerhet och rättstrygghet. Målet för

kriminalpolitiken är att minska brottsligheten och öka

människors trygghet.

Rättssäkerheten är ett fundament i en demokratisk

rättsstat och förutsätter bl.a. likformighet och

förutsebarhet i rättskipning och myndighetsutövning.

Den ställer därmed också höga krav på lagstiftningen.

Lagarna skall värna demokratin, yttrandefriheten och

andra mänskliga rättigheter. De skall vara

lättbegripliga, konsekventa, svåra att kringgå eller

missbruka och kunna stå sig under en lång tid.

Rättstryggheten rör förhållandet mellan enskilda och

omfattar den enskildes självklara krav på trygghet för

liv, hälsa, integritet och egendom. Rättstryggheten

uppnås främst genom en effektiv brottsförebyggande

och brottsbeivrande verksamhet samt genom att

respekten för lag och rätt upprätthålls. Rättstrygghet

innefattar också att det finns en väl fungerande ordning

för tvistlösning såväl mellan enskilda som mellan

enskilda och det allmänna. En human och säker

kriminalvård samt ett väl fungerande exekutionsväsende

är vidare av stor betydelse för att upprätthålla

rättstryggheten och respekten för lag och rätt.

Rättssäkerheten och rättstryggheten kräver att

rättsväsendet i alla dess delar är effektivt och håller hög

kvalitet.

2.2 Utgiftsutvecklingen

MILJONER KRONOR (LÖPANDE PRISER)

1995/96

1996

1997

1998

1999

2000

30 669

19

950

20

843

21

034

21

647

22

304

Sammanfattande kommentarer till verksamhetsutfall

och ekonomiskt utfall

Verksamhetsutfall

 Antalet anmälda brott har ökat. Inom de prioriterade

områdena vålds- och narkotikabrott har antalet

anmälda brott varit i stort sett oförändrat eller

minskande.

 Andelen uppklarade brott och antalet ärenden som

redovisats till åklagare har minskat. Inom de

prioriterade områdena har dock antalet ärenden som

redovisats till åklagare ökat.

 Vid tingsrätterna fortsatte antalet inkomna brottmål

och tvistemål att minska under 1996. Under första

halvåret 1997 ökade dock antalet inkomna brottmål

kraftigt jämfört med andra halvåret 1996. Antalet

balanserade brottmål och tvistemål minskade såväl

under 1996 som första halvåret 1997.

 Vid länsrätterna ökade antalet inkomna mål under

1996 medan antalet avgjorda och balanserade mål

minskade. Utvecklingen bröts under det första

halvåret 1997 då antalet balanserade mål ökade.

 Antalet fängelsedömda har minskat. Andelen

skyddstillsynsdomar har ökat.

 Medelbeläggningen i anstalter och häkten har

minskat.

 Kronofogdemyndigheternas handläggningstider har

förkortats, men inom vissa delområden är

balanserna fortfarande betydande.

Ekonomiskt utfall och resurser

 Rättsväsendets utgifter var budgetåret 1995/96 ca

140 miljoner kronor högre än anslagsbeloppen.

Enligt prognosen för år 1997 kommer rättsväsendets

utgifter att överstiga anslagna medel med ca 860

miljoner kronor. Trots detta kommer myndigheterna

inom rättsväsendet vid ingången av år 1998 att ha ett

anslagssparande på ca 430 miljoner kronor.

 Rättsväsendets ram skall höjas med 200 miljoner

kronor vilket innebär att rättsväsendet kommer att

tillföras 600 miljoner kronor under perioden 1998-

2000. Därtill skall 444 miljoner kronor omfördelas

från kriminalvården till rättsväsendets övriga

myndigheter, i första hand polisen och

åklagarväsendet.

Större förändringar

 En ekobrottsmyndighet skall inrättas den 1 januari

1998.

 Fr.o.m. den 1 januari 1998 kommer häktes-,

anstalts- och frivårdsverksamhet att bedrivas

av lokala kriminalvårdsmyndigheter.

 Brottsförebyggande rådet och Rikspolisstyrelsens

forskningsenhet sammanförs.

 En ny grundutbildning av poliser påbörjas i

januari 1998.

 Anställningsstoppet av åklagare upphör. Nya

åklagare kommer att anställas vid årsskiftet.

Mål för utgiftsområdet

 Målet för rättsväsendet är att tillförsäkra den

enskilde rättssäkerhet och rättstrygghet.

 Målet för kriminalpolitiken är att minska

brottsligheten och öka tryggheten.

Prioriteringar för 1998

 Rättsväsendet skall vara modernt, väl fungerande

och kostnadseffektivt. Dess verksamhet skall bygga

på kunskap om samhället och om effekterna av olika

slags åtgärder.

 Kampen mot våldsbrott, narkotikabrott och

ekonomisk brottslighet skall prioriteras av de

brottsbekämpande myndigheterna. Särskild

uppmärksamhet skall ägnas den grova och

gränsöverskridande brottsligheten, den mc-

relaterade brottsligheten, brott med rasistiska inslag

och våld mot kvinnor.

 Samhällets insatser mot vardagsbrottsligheten skall

öka. Närpolisorganisationen skall förstärkas och

utvecklas. Den brottsförebyggande verksamheten

skall växa och bli effektivare.

 Reformarbetet inom rättsväsendet skall bygga på

bl.a. ett medborgarperspektiv.

2.3 Resultatredovisning

2.3.1 Brottsutvecklingen

Enligt statistiken över alla anmälda brott har antalet

brott som årligen kommer till polisens kännedom ökat

från ca 200 000 år 1950 till ca 1 175 000 år 1997, dvs.

med ca 600 procent. Denna utveckling bröts 1990

varefter antalet anmälda brott minskade med ca 9

procent fram till 1995. De senaste två åren har de

anmälda brotten ökat med ca 3 procent per år. Den

preliminära statistiken för första halvåret 1997 visar på

en mindre ökning med ca 1 procent.

Sextio procent av alla anmälda brott är stöldbrott.

Stöldbrotten har haft samma utveckling som det totala

antalet anmälda brott. Under det första halvåret 1997

ökade dock stöldbrotten med 7 procent jämfört med

samma period föregående år. När det gäller rånbrotten

har bank- och postrånen minskat medan antalet

personrån fortsätter att öka kraftigt.

Under 1990-talets tre första år ökade antalet

våldsbrott kraftigt, med 24 procent. Därefter har

ökningen dämpats. Enligt den preliminära statistiken för

år 1996 minskade de anmälda våldsbrotten med 1

procent jämfört med år 1995. Statistiken för första

halvåret 1997 tyder på att våldsbrotten, som framför allt

består av misshandelsbrott, fortsätter att minska. Antalet

anmälda våldsbrott (totalt cirka 27 000 brott) minskade

under första halvåret 1997 med 2 procent jämfört med

första halvåret 1996. Samtliga anmälda sexualbrott

minskade under första halvåret 1997 med 3 procent.

Dock ökade kategorin fullbordade våldtäkter utomhus.

Under första halvåret 1997 anmäldes 117 sådana

våldtäkter, vilket är en ökning med 25 brott jämfört

med första halvåret 1996. Antalet anmälda fullbordade

våldtäkter utomhus år 1996 var dock ett av de lägsta

under 1990-talet.

Antalet anmälda rattfylleribrott har minskat sedan år

1991. Statistiken för första halvåret 1997 tyder på att de

fortsätter att minska. Under första halvåret 1997

anmäldes 8 procent (ca 550) färre rattfylleribrott än

under samma period föregående år. Ett annat trafikbrott

som minskat de senaste åren är olovlig körning; under

första halvåret 1997 ökade de dock med 11 procent (ca

1 600 fler brott).

Antalet anmälda skadegörelsebrott har nästan

fördubblats sedan år 1980. Under det första halvåret

1997 ökade antalet anmälda skadegörelsebrott med 12

procent jämfört med det första halvåret 1996. Två stora

grupper bland skadegörelsebrotten är skadegörelse på

motorfordon och klotter som tillsammans står för nästan

hälften av alla skadegörelsebrott.

Antalet anmälda brott mot narkotikastrafflagen och

brott mot varusmugglingslagen avseende narkotika

minskade under första halvåret 1997 med sammanlagt

ca 4 procent.

Antalet uppklarade brott har blivit mindre.

Uppklaringsprocenten har minskat kraftigt allt sedan

1950-talet. 1990 klarades ca 30 procent av alla anmälda

brott upp medan motsvarande siffra 1995 var 25

procent.

2.3.2 Rättsväsendets verksamhetsresultat

Trots att polisväsendets resurser mätt i antal

producerade timmar minskade med 3,5 procent under

1996 ökade insatserna på de prioriterade områdena.

Också antalet ärenden som redovisades till åklagare

inom de prioriterade områdena ökade under 1996. Den

totala utredningsbalansen ökade vilket delvis kan

förklaras med ett ökat antal ärenden och en minskad

produktivitet. Balansläget vad gäller

ekobrottsutredningar har dock förbättrats sedan arbetet

med regeringens särskilda balansavarbetningsuppdrag

påbörjades.

Inom åklagarväsendet minskade såväl antalet

inkomna som avslutade ärenden under perioden juli

1995 - december 1996. Antalet balanserade ärenden

minskade under tiden den 30 juni 1995 - den 30 juni

1996 men ökade under sista halvåret 1996. Även om

officiell statistik saknas är Riksåklagarens bedömning att

antalet balanserade ärenden under första halvåret 1997

minskat till i huvudsak samma nivå som ett år tidigare.

Inom domstolsväsendet fortsatte antalet inkomna

brottmål och tvistemål till tingsrätterna att minska under

1996. Under första halvåret 1997 ökade dock antalet

inkomna brottmål med 11 procent jämfört med andra

halvåret 1996. Antalet balanserade brottmål och

tvistemål minskade under 1996 med 8 respektive 4

procent. Antalet balanserade mål minskade med

ytterligare 8 respektive 6 procent under första halvåret

1997.

Antalet inkomna mål till länsrätterna ökade med 4

procent under 1996, medan antalet avgjorda mål

minskade med 8 procent. Trots den minskande

avverkningstakten har länsrätterna under den senaste

femårsperioden avgjort fler mål än som har kommit in

vilket resulterat i ett minskat antal balanserade mål. Den

utvecklingen bröts första halvåret 1997 då antalet

balanserade mål ökade med 3 procent.

I hovrätterna och kammarrätterna ökade antalet

balanserade mål under såväl 1996 som första halvåret

1997.

Kriminalvården har ökat sina insatser när det gäller

utvecklingen av verkställighetens innehåll genom att

tillhandahålla program som syftar till att påverka de

dömda att inte återfalla i brott. Kriminalvården arbetar

även med att göra innehållet i skyddstillsynspåföljden

mer tydligt och konsekvent för att påföljden skall vara

ett trovärdigt alternativ till fängelse. Andelen

skyddstillsynsdomar har också ökat under 1996.

Medelbeläggningen i anstalter och häkten minskar. År

1996 var medelbeläggningen i anstalterna ca 85 procent

av i medeltal 4 786 tillgängliga platser. I häktena var

medelbeläggningen samma år 77 procent av i medeltal

1 466 tillgängliga platser. Nedgången i beläggningen

har fortsatt under 1997 och Kriminalvårdsstyrelsen gör

bedömningen att beläggningen kommer att fortsätta att

minska.

Hos kronofogdemyndigheterna ökade under några år

i början av 1990-talet tillströmningen av mål och

ärenden mycket snabbt och balanserna växte, främst

vad gäller exekutiv försäljning av fastigheter m.m. och

konkurstillsyn. De senaste åren har tillströmningen

minskat eller stagnerat inom de flesta

verksamhetsgrenar och handläggningstiderna har kunnat

pressas ned. Inom verksamhetsgrenen indrivning var

andelen mål där utredningen slutförts inom tre månader

72 procent för allmänna mål och 80 procent för enskilda

mål. I den summariska processen har andelen mål där

den totala handläggningstiden överstigit tolv månader

minskat under flera år och var 1996 nere i 0,2

procent.Tillströmningen av mål och ärenden ligger

fortfarande på en hög nivå jämfört med tiden före den

stora uppgången i början av 1990-talet.

2.3.3 Rättsväsendets ekonomiska resultat

Rättsväsendets ekonomi har varit god under en lång

period. Myndigheternas bokslut för budgetåren 1992/93

- 1994/95 har redovisat överskott. Huruvida detta beror

på att myndigheterna har tilldelats för stora anslag, om

den nya styrningen med ramanslag som infördes

budgetåret 1992/93 för samtliga myndigheter

inledningsvis gjorde myndigheterna försiktiga eller om

det finns någon annan förklaring är svårt att bedöma.

Det står dock klart att rättsväsendets anslag inte har

utnyttjats fullt ut. Vid ingången av budgetåret 1995/96

uppgick det sammanlagda anslagssparandet till ca 1,9

miljarder kronor. Under det senaste budgetåret 1995/96

översteg emellertid för första gången förbrukningen

anslagen med ca 140 miljoner kronor. Detta motsvarar

ca 0,6 procent av anvisade anslag. Detta kan ställas i

relation till att myndigheternas normala anslagskredit

uppgår till 3 procent. Resursförbrukningen varierar

dock stort inom utgiftsområdet. Vissa myndigheter,

t.ex. kriminalvården, redovisade under budgetåret

1995/96 stora överskott samtidigt som andra

myndigheter, framför allt polisen, förbrukade avsevärt

mer än anvisade medel. Denna skillnad i

resursförbrukning har fortsatt under det första halvåret

1997 och enligt regeringens bedömning bör

anslagssparandet omfördelas.

2.3.4 Effekter av statliga insatser

Det faktum att den polisanmälda brottsligheten har ökat

under hela efterkrigstiden innebär att rättsväsendet

utsatts för en allt hårdare press. Samtidigt har vår tids

snabba samhällsförändringar medfört ökade krav på

lagstiftningens och kontrollmyndigheternas förmåga att

anpassa sig till nya problem. Som exempel på nya och

allvarliga brottstyper som rättsväsendet konfronterats

med under de senaste årtiondena kan nämnas

narkotikabrottsligheten, den ekono-miska brottsligheten,

läktarvåld och mc-relaterad brottslighet. Även dessa

förändringar har medfört en hård press på

verksamheterna inom rättsväsendet, särskilt polisen.

Regeringen har under mandatperioden initierat ett

omfattande reformprogram i syfte att skapa ett förstärkt

rättsväsende, som är anpassat till dagens samhälle och

rustat att möta de krav som ställs på verksamheten.

Reformerna syftar bl.a. till att skapa effektivare

organisationer och förbättrade arbetsmetoder, öka

användningen av tekniska hjälpmedel samt höja

kompetensen. Det långsiktiga målet är att skapa

strukturer som är bättre rustade att bekämpa

brottsligheten och tillförsäkra den enskilde rätts-

säkerhet och rättstrygghet.

Redan nu kan vissa positiva effekter av

reformprogrammet konstateras. Inom polisväsendet är

närpolisorganisationen i stort sett på plats,

kriminalunderrättelseverksamhet har byggts upp över

hela landet och satsningen på kvalificerad

brottsutredningsverksamhet har lett till en bättre

organisation och högre kompetens. Åklagarväsendets

organisation har förändrats för att bli mer flexibel och

effektiv.

Genomförandet av Domstolsutredningens förslag

samt den s.k. instansordningsreformen och införandet

av tvåpartsprocessen i de allmänna

förvaltningsdomstolarna har lett till en mer renodlad

domstolsverksamhet och till att tyngdpunkten i

rättskipningen förskjutits till den första

domstolsinstansen inom de båda

domstolsorganisationerna. Inom kriminalvården har

försöksverksamheten med intensivövervakning med

elektronisk kontroll utvidgats och vårdarrollen

utvecklats.

2.4 Regeringens slutsatser

I detta avsnitt redovisas, mot bakgrund av resultat-

redovisningen i avsnitt 3.3, regeringens förslag till

fördelning av resurser, det fortsatta reformarbetet samt

de kriminalpolitiska prioriteringarna för budgetåret

1998.

2.4.1 Resursfrågor

Beloppen i tabellen nedan förklaras närmare i respektive

anslagsavsnitt. Det bör dock särskilt noteras att de

föreslagna beloppen inkluderar samtliga

resursförändringar inom verksamhetsområdet, alltså

såväl tidigare beslutade besparingar om 330 mkr som

förstärkningar och överföringar mellan verksamhets-

områdena. I det föreslagna beloppet för åklagarväsendet

ingår t.ex. ca 109 mkr som överförs från polisväsendet

och som avser Ekobrottsmyndigheten. Vidare bör

påpekas att myndigheternas anslagssparande inte

redovisas i tabellen. Att domstolsväsendet

föreslås få ett anslag som understiger utgiftsprognosen

1997 motiveras, som redovisas i anslagsavsnittet, av att

domstolsväsendet även 1998 beräknas ha ett relativt

stort anslagssparande.

I enlighet med regeringens förslag i 1997 års

ekonomiska vårproposition (prop. 1996/97:150) höjs

utgiftsområdets ram med 200 mkr för att stärka kampen

mot vardagsbrottsligheten samt kampen mot den grova

och gränsöverskridande brottsligheten.

Regeringen föreslår dessutom att delar av

kriminalvårdens anslagssparande (444 mkr) under

perioden 1998 - 2000 omfördelas till rättsväsendet i

övrigt, framför allt till polisen och åklagarväsendet.

Bland annat för att se till att det nödvändiga

reformarbetet inom åklagarväsendet fortsätter, föreslår

regeringen slutligen att utgiftsområdet engångsvis

tillförs 28 mkr år 1998.

UTGIFT

1995/96

DÄRAV

1996

ANVISAT

1997

UTGIFTSPROG

NOS

1997

FÖRSLAG

1998

BERÄKNAT

1999

BERÄKNAT

2000

Polisväsendet

16 615

11 209

10 997

11 674

11 474

11 688

11 942

Åklagarväsendet

953

660

645

665

815

802

824

Domstolsväsendet m.m.

4 247

2 889

2 916

2 994

2 979

3 080

3 183

Kriminalvården

5 414

3 752

3 837

3 858

3 376

3 661

3 892

Kronofogdemyndigheterna

1 779

1 289

1 298

1 318

1 284

1 320

1 357

Övrig verksamhet inom

rättsväsendt

1 661

1 151

1 149

1 191

1 106

1 096

1 106

Totalt för utgiftsområde 4

30 669

19 950

20 843

21 700

21 034

21 647

22 304

Hur ramhöjningen med 200 mkr och omfördelningen

av kriminalvårdens anslagssparande under perioden

1998-2000 påverkar de anslag som tillförs medel

framgår av följande tabell.

ANSLAG

TILLSKOT

T 1998

TILLSKO

TT 1999

TILLSKO

TT 2000

TILLSKOTT

1998-2000

A 1

Polisorganisa

tionen

430

mkr

275

mkr

157m

kr

862 mkr

B 1

Åklagarorgan

isationen

39 mkr

25 mkr

25

mkr

89 mkr

B 2

Ekobrotts-

myndigheten

15 mkr

15 mkr

15

mkr

45 mkr

F 1

Brottsföreby

ggande rådet

13 mkr

9 mkr

11

mkr

33 mkr

F 9 Bidrag

till

brottsföreby

ggande

arbete

15 mkr

-

-

15 mkr

Totalt

1 044 mkr

2.4.2 Reformarbetet i korthet

Samverkan mellan rättsväsendets myndigheter samt

med andra som berörs av och kan påverka

brottsligheten skall öka. Samverkan skall präglas av en

helhetssyn på rättsväsendet. Rättsväsendet skall fortsätta

att utveckla moderna organisations- och arbetsformer.

Satsningen på ny teknik skall fortsätta. Av särskild

betydelse är att polisen tillägnar sig ny och avancerad

teknik och effektiva arbetsmetoder för att kunna

bekämpa nya typer av kriminalitet som t.ex. den grova

och gränsöverskridande brottsligheten.

För att öka rättsväsendets möjligheter att nå de

uppsatta målen har en rad åtgärder vidtagits för att

effektivisera och rationalisera rättsväsendet.

Reformarbetet inriktas på såväl rättsreglerna som

verksamheten och organisationen.

Närpolisorganisationen har i snabb takt byggts ut under

budgetåret 1995/96. Åklagarväsendet har en ny

organisation och utvecklar nya arbetssätt. En ny

myndighet med uppgift att bekämpa ekonomisk

brottslighet kommer att inrättas den 1 januari 1998. En

bred översyn av tvångsmedelsreglerna pågår. En

särskild utredare utreder olika frågor om hemlig

avlyssning, bl.a. s.k. hemlig teknisk avlyssning -

buggning - och hemlig teleavlyssning. Den

organisatoriska strukturen inom domstolsväsendet ses

över i syfte att skapa en effektiv domstolsorganisation.

Som regeringen angav i 1997 års budgetproposition är

det omöjligt för domstols-väsendet att i sin nuvarande

organisation med ett stort antal mycket små domstolar

möta de ökande kraven. Domstolsväsendet måste därför

omorganiseras. Parallellt pågår en översyn av

processreglerna för domstolarna. Inom kriminalvården

genomförs en ny myndighetsstruktur. Utvecklingen av

alternativ till fängelsestraff fortsätter. En översyn av

straffsystemet pågår och nya påföljdsregler för bl.a.

ungdomar och ändrade regler för villkorlig frigivning

kommer att föreslås nästa år.

Samhället måste bli bättre på att reparera skadorna

av brott. Brottsofferutredningen, som har i uppdrag att

se över samhällets samlade stöd till brottsoffer, kommer

kort efter årsskiftet att lämna över sitt betänkande med

förslag till förbättringar. Reglerna om ersättning till

dem som lider skada genom brott skall förenklas och

förbättras. För att förhindra handel med stulna föremål

skall reglerna för godtrosförvärv effektiviseras.

Det är av grundläggande betydelse för medborgarnas

trygghet att de litar på och känner förtroende för

rättssystemet. Det kommande reformarbetet inom

såväl lagstiftningen som rättsväsendet måste därför

präglas av ett medborgarperspektiv.

Att säkerställa en hög kompetens är en viktig uppgift

i arbetet med att skapa ett modernt och effektivt

rättsväsende. Detta förutsätter en god

personalförsörjning. En ny grundutbildning av poliser

påbörjas under januari 1998 och inom åklagarväsendet

kommer nya åklagare att anställas vid årsskiftet

1997/98. I verksamhetsområdesavsnitten redovisas

ytterligare åtgärder som vidtagits eller som planeras för

att säkerställa kompetensen och personalförsörjningen.

Inom samtliga verksamhetsområden vidtas också

åtgärder för att öka jämställdheten. Så kommer

jämställdhetsaspekten att betonas i den nya

grundutbildningen för poliser. Under våren 1997 har en

grundläggande plan för jämställdhetsarbetet tagits fram

inom åklagarväsendet. Riksåklagaren kommer också att

genomföra en översyn av jämställdhetsinsatserna inom

åklagarväsendet. Inom domstolsväsendet inleds en ny

ledarskapsutbildning hösten 1997. I utbildningen ingår

ett särskilt avsnitt om jämställdhetsfrågor. Inom

kriminalvården genomförs kontinuerligt mentorprojekt

för kvinnor. Enligt regeringens uppfattning är det

angeläget att arbetet med att öka jämställdheten

fortsätter och intensifieras. I det arbetet är det av stor

vikt att också uppmärksamma behovet av utbildning och

kompetensutveckling för den administrativa personalen

I verksamhetsområdesavsnitten redovisas

genomförda, pågående och planerade reformer mer

utförligt.

2.4.3 Kriminalpolitiska prioriteringar

Brottsligheten skall förebyggas och bekämpas genom en

human och rationell kriminalpolitik grundad på kunskap

om brottsligheten och dess orsaker och med utnyttjande

av moderna och effektiva metoder.

Kriminalpolitiken skall grundas på en helhetssyn och

en inriktning av den allmänna politiken som leder till

social trygghet, en rättvis fördelning och ett samhälle

som vilar på solidaritet människor emellan. En

utgångspunkt för regeringens arbete är att brottsligheten

måste angripas från en bred kriminalpolitisk ansats även

om vissa delar av samhällspolitiken är särskilt

betydelsefulla. Det gäller bl.a. sådana åtgärder som rör

barn och ungdomar, arbetsmarknad, alkohol, droger

och utbildning. Åtgärder för att främja en god social

utveckling och att, särskilt bland barn och unga, genom

tidiga insatser förhindra eller motverka missbruk eller

utslagning är avgörande för att på sikt förhindra att

människor dras in i en kriminell livsstil.

Rättsväsendet har dock det grundläggande ansvaret

för kriminalpolitiken och rättsväsendets primära uppgift

är att förebygga och bekämpa brottsligheten och att öka

människors trygghet.

Rättsväsendet skall i ökad omfattning delta i det allt

viktigare internationella utvecklingssamarbetet på

rättsområdet. Detta gäller både insatser i närområdet,

särskilt vad avser de länder som ansöker om

medlemskap i Europeiska unionen, och insatser i andra

länder där utvecklingssamarbete på rättsområdet är en

viktig del av det totala biståndet.

Vardagsbrottsligheten och det

brottsförebyggande arbetet

Brottsligheten medför att enskilda kan drabbas hårt av

skador och förmögenhetsförluster. Det stora flertalet av

alla brott som begås i Sverige drabbar enskilda och

inträffar i deras närmiljö. Sett till antalet dominerar

stöldbrott av olika slag - stölder av och ur bilar,

butikstillgrepp, cykelstölder och bostadsinbrott. Från

trygghetssynpunkt är dock väl så viktigt att framhålla

våld och hot i gatumiljön och på allmänna platser. Som

framgår av redovisningen i avsnitt 3.3.1 har vissa s.k.

vardagsbrott ökat. Det är angeläget att rikta särskilda

insatser mot den brottslighet som drabbar enskilda på

detta sätt.

Det nationella brottsförebyggande program som

regeringen presenterade under år 1996 inriktas främst

mot denna typ av brottslighet. En grundtanke i

programmet är att stödja och främja det medborgerliga

engagemanget och samverkan mellan myndigheter,

företag, organisationer och enskilda i lokal

brottsförebyggande verksamhet.

Kommittén för brottsförebyggande arbete, som

tillsattes i samband med att programmet presenterades,

har som huvuduppgift att stödja och följa det

brottsförebyggande arbetet och att arbeta för att

förstärka insatserna i hela landet.

Det arbete som nu bedrivs har visat att det finns ett

stort behov av att utveckla de brottsförebyggande

insatserna. Arbetet för att utveckla dessa insatser leder

också till ett ökat behov av stöd till dem som arbetar

med konkret brottsförebyggande verksamhet. Det krävs

ökade resurser för att möta dessa behov. Inte minst

finns behov av ökade kunskaper om brottsligheten och

dess orsaker samt hur olika sätt att förebygga brott

fungerar. Målsättningen är att den brottsförebyggande

verksamheten skall växa och bli effektivare. Ytterligare

resurser - 15 miljoner kronor - skall därför tillföras

denna verksamhet.

För att få en effektivare användning av de samlade

resurserna för forskning, utveckling och därmed

sammanhängande verksamhet inom rättsväsendet anser

regeringen att forsknings- och utvecklingsverksamheten

vid BRÅ och Rikspolisstyrelsens forskningsenhet bör

slås ihop.

Närpolisreformen innebär att tyngdpunkten i

polisarbetet flyttas närmare dem som berörs av

brottsligheten och att polisen får större möjligheter att

arbeta i samverkan med andra t.ex. kommuner,

näringsliv, organisationer och enskilda. Närpolis-

verksamheten har stor betydelse för att förebygga och

bekämpa vardagsbrottslighet och närpolisen skall vara

en drivande kraft i det brottsförebyggande arbetet.

Närpolisens brottsbeivrande verksamhet skall

utvecklas och förstärkas, bl.a. genom åtgärder för

metodutveckling, förbättrat teknikstöd och

kompetenshöjning.

De nya resurser rättsväsendet tillförs skall bl.a.

användas för att säkerställa kampen mot

vardagsbrottsligheten.

I det här sammanhanget är det viktigt att betona att

all brottslighet givetvis inte kan förebyggas. Det är

därför viktigt att den brottsutredande och

brottsbeivrande verksamheten utvecklas. Inom dessa

områden pågår ett stort antal projekt som syftar till att

effektivisera verksamheten. Det är angeläget att

Riksåklagaren och Rikspolisstyrelsen påskyndar och

fullföljer sådana projekt.

Våldsbrottslighet

Antalet anmälda våldsbrott har ökat kraftigt under 1990-

talet. Även om ökningstakten dämpats och det nu finns

tecken på att antalet anmälda brott minskar i förhållande

till föregående år är situationen oroande. Särskild

uppmärksamhet måste även i fortsättningen ägnas

kampen mot våldsbrotten.

En viktig del i det våldsförebyggande arbetet är att

bekämpa våld mot kvinnor, inte minst när våldet

förövas av en nära anhörig till kvinnan. Det är också en

viktig del i arbetet med att förstärka brottsoffrens

ställning. Ett effektivt problemorienterat arbetssätt och

ett väl utvecklat och professionellt bemötande av

misshandlade kvinnor är viktiga förutsättningar för att

kunna bekämpa denna typ av brottslighet. Regeringen

kommer under hösten 1997 att lämna en proposition till

riksdagen med förslag till åtgärder för att bekämpa våld

mot kvinnor. I enlighet med regeringens förslag i 1997

års ekonomiska vårproposition (prop. 1996/97:150)

kommer utgiftsområdet dessutom årligen att tillföras

200 miljoner kronor för att stärka kampen mot

vardagsbrottsligheten samt kampen mot den grova och

gränsöverskridande brottsligheten.

Brottslighet med rasistiska inslag

Samhällsutvecklingen ger upphov till nya typer av

brottslighet, vilka ställer krav på rättsväsendets

flexibilitet och förmåga att klara av nya uppgifter. Nya

livsmönster och förändrade värderingar ställer

rättsväsendet inför stora utmaningar. Samhället måste

kraftfullt ta avstånd från rasistiska och invandrarfientliga

yttringar, annars kan på sikt grunderna för demokratin

äventyras. Brottslighet med rasistiska inslag måste

därför bekämpas med kraft.

Den grova och gränsöverskridande

brottsligheten

Den ekonomiska brottsligheten utgör ett allvarligt

samhällshot som måste bekämpas med kraft.

Regeringen presenterade under år 1995 en strategi för

samlade åtgärder mot denna brottslighet. I enlighet med

strategin kommer Ekobrottsmyndigheten, en ny

myndighet med uppgift att bekämpa ekonomisk

brottslighet, att inrättas den 1 januari 1998. Under våren

1997 lämnade regeringen en redogörelse över läget i

fråga om den ekonomiska brottsligheten (skr.

1996/97:49). I den årligen återkommande redogörelsen

tas även internationella förhållanden upp.

Narkotikabrottsligheten måste bekämpas med såväl

kontrollåtgärder som förebyggande arbete och

behandlingsinsatser för att få bästa möjliga effekt.

Samarbetet med andra länder, inte minst med dem som

i dag fungerar som producenter av och

distributionsleder för narkotika, behöver utvecklas.

Regeringen avser att under nästa år presentera en

strategi för kampen mot narkotikan, såväl nationellt som

internationellt.

Av särskilt värde är det narkotikarelaterade arbete

som bedrivs inom EU. Insatserna avser bl.a. åtgärder

mot syntetiska droger och drogturism, liksom praktiskt

samarbete, inte minst genom inrättande av Europol vars

verksamhet i stor utsträckning kommer att vara inriktad

på narkotikaområdet.

Sedan 1996 bedrivs ett samarbete för att bekämpa

organiserad brottslighet i Östersjöområdet. Inom ramen

för detta samarbete, som omfattar Östersjöländerna

samt Norge och Island, har en rad konkreta åtgärder

vidtagits som har betydelse för våra möjligheter att

ingripa mot bl.a. narkotikahandel riktad mot Sverige.

För det övergripande globala narkotikaarbetet är FN

det självklara samarbetsorganet. Sverige har under en

följd av år hört till de största bidragsgivarna till FN:s

narkotikaprogram, UNDCP. Sommaren 1998 skall

FN:s generalförsamling hålla ett särskilt möte helt ägnat

åt narkotikafrågan. Sverige deltar aktivt i det

omfattande förberedelsearbetet inför detta möte.

Den grova och organiserade brottslighet med

anknytning till vissa internationella motorcykelklubbar

som nu förekommer i Sverige, liksom i andra nordiska

länder, inger stark oro. Brottsligheten har tagit sig

uttryck i våldshandlingar och omfattar även

narkotikabrottslighet och ekonomisk brottslighet. För att

stoppa denna kriminalitet krävs särskilda insatser av

rättsväsendet. Regeringen har i juni 1997 i en skrivelse

till riksdagen sammanställt de viktigaste åtgärderna som

regeringen och ansvariga myndigheter företar för att

hindra denna, liksom annan grov och

gränsöverskridande brottslighet (skr. 1996/97:171).

Regeringen kommer att tillföra polisen ytterligare 30

miljoner kronor under 1998 för bekämpande av mc-

relaterad brottslighet.

Insatser mot gränsöverskridande brottslighet

förutsätter internationellt samarbete för att bli effektiva

och verkningsfulla. De nordiska ländernas

justitieministrar har under år 1997 gemensamt beslutat

om strategi och handlingsplan mot den brottslighet som

bedrivs genom vissa motorcykelklubbar. Av särskilt

värde för insatserna mot den internationella

brottsligheten i Europa är inrättande av den europeiska

polisbyrån Europol. Europolkonventionen kan

förväntas träda i kraft årsskiftet 1997/98. Inom EU

pågår ett omfattande arbete med att förbättra det

polisiära samarbetet och samarbetet på den

internationella straffprocessrättens område. Det gäller

bl.a. utlämningsförfarandet och förutsättningarna för att

bistå utländska åklagare och domstolar med

bevisupptagning och olika former av tvångsmedel.

Kampen mot avancerad och gränsöverskridande

brottslighet bedrivs också i FN:s narkotikaprogram,

UNDCP, och inom ramen för FN:s brottsförebyggande

division, CCPCJ där ett arbete pågår med att skapa en

global konvention mot organiserad brottslighet.

3 Polisväsendet

3.1 Omfattning

Polisens verksamhet syftar enligt polislagen till att

upprätthålla allmän ordning och säkerhet och i övrigt

tillförsäkra allmänheten skydd och annan hjälp.

Den lokala polisorganisationen består för närvarande

av 28 polismyndigheter. Målsättningen är att varje län

skall utgöra en polismyndighet. Den ordningen är nu

genomförd i 20 av 23 län. Länsstyrelsen är högsta

polisorgan i länet och bestämmer bl.a. verksamhetens

huvudsakliga inriktning. De flesta polisfrågor hos

länsstyrelsen handläggs av länspolismästaren, som är

regional polischef och tillika polischef inom den lokala

organisationen.

Rikspolisstyrelsen är central förvaltningsmyndighet

för polisväsendet. Till Rikspolisstyrelsen hör

Säkerhetspolisen, Rikskriminalpolisen och

Polishögskolan. Till polisväsendet hör dessutom Statens

kriminaltekniska laboratorium. Rikspolisstyrelsen är

chefsmyndighet för laboratoriet. Rikspolisstyrelsen är

ansvarig myndighet för totalförsvarsfunktionen Ordning

och säkerhet.

3.2 Utgiftsutvecklingen

UTGIFTSUTVECKLINGEN

MILJONER KRONOR (LÖPANDE PRISER)

1995/96

1996

1997

1998

1999

2000

16 615

11 20

9

10

997

11

474

11

688

11

942

Sammanfattande kommentar till verksamhetsutfall

och ekonomiskt utfall

 Den planerade närpolisorganisationen är i stort sett

utbyggd.

 Inom de prioriterade områdena - våldsbrott,

narkotikabrott och ekonomisk brottslighet - har

insatserna ökat.

 Det totala antalet ärenden som redovisats till

åklagare har minskat. Inom de prioriterade

områdena har dock antalet redovisade ärenden ökat.

 Produktiviteten för brottsutredningar har minskat.

 Utredningsbalanserna har ökat.

 Verksamhetsresultatet har uppnåtts genom att

polisen har förbrukat 868 miljoner kronor mer än

vad som anslagits för verksamheten.

Större förändringar

 Regeringen satsar ytterligare 862 miljoner kronor på

polisen under budgetperioden 1998 - 2000.

 Ny teknik införs och metodutvecklingen fortsätter.

 En ny grundutbildning för poliser inleds.

Vidareutbildningen och chefsrekryteringen

reformeras.

 Europolkonventionen träder i kraft år 1998.

Prioriteringar för 1998

 Kampen mot våldsbrott, narkotikabrott och

ekonomisk brottslighet skall prioriteras av polisen.

Särskild uppmärksamhet skall ägnas den grova och

gränsöverskridande brottsligheten, den mc-

relaterade brottsligheten, brott med rasistiska inslag

samt våld mot kvinnor.

 Samhällets insatser mot vardagsbrottsligheten skall

öka. Närpolisorganisationen, som skall vara den

drivande kraften i detta arbete, skall förstärkas och

utvecklas.

 Den brottsförebyggande verksamheten skall växa

och bli effektivare.

3.3 Polisens verksamhet

Reformeringen av polisen har fortsatt under budgetåret.

Det har inneburit bl.a. att närpolisverksamheten har

byggts ut och att det problemorienterade arbetssättet har

utvecklats. Den ökade satsningen på kvalificerad

kriminalpolisverksamhet liksom uppbyggnaden av

kriminalunderrättelsetjänsten skapar bättre

förutsättningar att kunna angripa den grova

kriminaliteten. Samtidigt med reformkraven har

regeringen ålagt polisen att rationalisera sin verksamhet.

Riksrevisionsverket (RRV) har under 1996 på uppdrag

av regeringen granskat polisväsendet och identifierat ett

antal hinder för ett effektivt resursutnyttjande samt

också redovisat hur hindren bör elimineras. Regeringen

kommer noga att följa hur förändringsarbetet inom

polisväsendet fortskrider. I regleringsbrevet för år 1997

har Rikspolisstyrelsen särskilt ålagts att redovisa de

åtgärder som har vidtagits med anledning av RRV:s

rapport. Den 1 september 1997 har polisväsendet

inkommit med en första redovisning av de åtgärder som

vidtagits. Polisens rationaliseringsarbete måste fortgå

med kraft för att modernisera och effektivisera

polisverksamheten.

För att polisens insatser skall bli framgångsrika

måste kompetensen inom närpolisen och den

kvalificerade kriminalpolisverksamheten höjas samtidigt

som omfattande IT-satsningar genomförs. Investeringar

i förbättrad teknik är också en förutsättning för en stor

del av de rationaliseringar som RRV föreslår.

Regeringen kommer därför att under budgetperioden

1998 - 2000 satsa 862 mkr på reformeringen av polisen.

Tyngdpunkten kommer att ligga på budgetåret 1998 då

430 mkr, varav 273 mkr är engångsvisa medel, tillförs

polisen.

De nya resurserna skall användas för reformer och

modernisering och det bör framhållas att beslutade

besparingar och planerade åtgärder för ett effektivare

resursutnyttjande måste genomföras. Regeringen

kommer genom återrapporteringskrav och på annat sätt

att följa upp hur de nu tillskjutna medlen används.

3.3.1 Polisväsendets resultat

Det övergripande målet för polisverksamheten för

budgetåret 1995/96 var att minska brottsligheten och

öka tryggheten i samhället. Målet skulle uppnås genom

problemorienterat polisarbete. Utvecklingen inom

polisen skulle drivas enligt två huvudlinjer,

närpolisverksamheten och den kvalificerade brottsut-

redningsverksamheten.

Utöver vad som redovisats i resultatbedömningen

under utgiftsområdesavsnittet är följande av intresse för

en bedömning av polisväsendets resultat.

 Utbyggnaden av närpolisverksamheten och den

kvalificerade brottsutredningsverksamheten

 Antal producerade timmar

 Antal inkomna ärenden

 Antal ärenden som har redovisats till åklagare

 Utredningsbalanser

Polisens verksamhet spänner över ett brett fält och det

är i vissa fall svårt att utifrån polisväsendets

årsredovisning för budgetåret 1995/96 bedöma hur väl

polisväsendet lyckats med sin verksamhet. Polisväsendet

måste i kommande redovisningar förbättra kvaliteten i

resultatredovisningen. Det är också viktigt att polisen

utvecklar sin förmåga att analysera uppnådda resultat så

att analysen på ett bättre sätt än i dag kan ligga till

grund för riksdagens och regeringens styrning av

verksamheten. Den nya modellen för redovisning av

resultat som införts inom polisväsendet fr.o.m.

budgetåret 1997 kommer efter hand att bidra till en

förbättrad resultatredovisning.

Polisväsendets resurser mätt i antal producerade

timmar har under kalenderåret 1996 minskat med 3,5

procent jämfört med 1995. Nedgången beror framför

allt på de personalneddragningar som har genomförts

för att anpassa polisväsendets medelsförbrukning till den

givna anslagsramen.

TABELL 3.1 PRODUCERADE TIMMAR

ÅR

1993

1994

1995

1996

Producer-

ade

timmar

34 489

526

35 323

038

35 102

562

33 865

453

3.3.2 Närpolisverksamheten

Den 1 juli 1995 var andelen närpoliser 10 procent.

Enligt polismyndigheternas redovisningar fanns cirka

4 900 närpoliser den 30 juni 1997. Det motsvarar 30

procent av landets poliser. Det innebär att

polismyndigheterna nu har uppnått eller närmat sig den

antalsmässiga nivå på närpolisverksamheten som man

förutsatt i sin verksamhetsplanering.

Rikspolisstyrelsen anser att det problemorienterade

arbetssättet har fått visst genomslag inom när-

polisverksamheten och lett till att de riktade

brottsförebyggande insatserna har ökat.

Regeringens bedömning är att närpolisverksamheten

är på god väg att nå den nivå där den kan utgöra basen i

polisverksamheten. Det är nu viktigt att utveckla

kompetensen och kvaliteten så att de anpassas till de

krav och behov som styr verksamheten. Innehållet i

närpolisverksamheten måste också i högre utsträckning

än i dag styras av lokala förutsättningar som

befolkningsunderlag, brottslighet och områdets struktur

i övrigt. För att så skall bli fallet krävs framför allt att

problemanalys och samarbetsmetoder förbättras.

3.3.3 Satsningen på kvalificerad brotts-

utredningsverksamhet

Utvecklingen av den kvalificerade

brottsutredningsverksamheten har under budgetåret gått

mot en ökad specialisering. De flesta län har samlat sina

resurser till en enda länskriminalavdelning.

Rikspolisstyrelsen bedömer att utredningarna av

komplicerade brott kommer att effektiviseras de

närmaste åren.

Kriminalunderrättelseverksamheten har genomgått en

snabb uppbyggnad. Särskilda

kriminalunderrättelseenheter finns nu vid landets

samtliga regionala polismyndigheter. Särskilda

sambandsmän för kriminalunderrättelsetjänst finns

sedan en tid vid polismyndigheterna och

förutsättningarna för ett ökat samarbete mellan länen

har därmed förbättrats.

Vid Rikskriminalpolisens kriminalunderrättelseenhet

har en särskild enhet inrättats för att få en bättre

nationell och internationell överblick över sexuella

övergrepp mot barn. Den mc-relaterade brottslighetens

utbredning har medfört att polisen under budgetåret

blivit tvungen att avsätta stora resurser för spaning,

bevakning, utredning och ingripanden. Kriminalitet

knuten till vissa mc-gäng är ett nationellt problem men

hittills har insatser framför allt krävts i de tre

storstadslänen.

3.3.4 Utredningsverksamhetens resultat

Utredningsverksamheten har fortsatt att uppvisa

minskad produktivitet. Trots att antalet timmar som har

lagts ned på brottsutredning ökat årligen sedan

budgetåret 1992/93 har antalet ärenden som har

redovisats till åklagare minskat varje år sedan 1993.

Också balanserna ökade under 1996 efter att i princip ha

legat konstant under åren 1993 - 1995. Någon närmare

analys till den sjunkande produktiviteten har inte

lämnats i polisväsendets årsredovisning, vilket är

otillfredställande. De ytterligare resurser som

Regeringen tillför polisen under budgetperioden skall till

stor del användas för IT-satsningar och för att höja

kompetensen hos personalen. Detta skapar

förutsättningar för en effektivare utredningsverksamhet.

TABELL 3.2 RESURSTIMMAR, INKOMNA,

REDOVISADE OCH BALANSERADE ÄRENDEN

ÅR

1993

1994

1995

1996

Antal

resurs-

timmar

9 391

036

9 776

553

9 860

290

10 148

237

Antal

inkomna

ärenden

1 216

204

1 198

763

1 224

157

1 279

185

Antal

ärenden

redovisade

till

åklagare

 388

366

 385

097

 357

925

 352

462

Balanser

 163

203

 167

370

 164

563

 183

997

Redovisade

ärenden till

åkl./1000 t

41

39

36

35

Diagram 3.1 Uppklaringsprocent för samtliga brott

I diagrammet ovan redovisas uppklaringsprocenten för

samtliga brott för perioden 1990 - 1995.

Av Brottsförebyggande rådets statistik framgår att

uppklaringsprocenten har minskat de senaste åren, från

32 procent år 1993 till 25 procent år 1995. Det är

uppklaringsprocenten för mindre allvarliga brott och för

svårutredda brott som minskat mest. För de allvarligare

brotten, som t.ex. mord, dråp, misshandel med dödlig

utgång och rån, var uppklaringsprocenten i stort sett

oförändrad jämfört med perioden 1991 - 1994.

3.3.5 Våldsbrottslighet

Den anmälda våldsbrottsligheten har under 1996

minskat med 1 procent jämfört med 1995. Statistiken

för första halvåret 1997 tyder på att våldsbrotten, som

framförallt består av misshandel, fortsätter att minska.

Polisen har prioriterat kampen mot våldsbrottsligheten

och har avsatt mer resurser för denna verksamhet än

tidigare år. Satsningar har gjorts på såväl det

brottsförebyggande arbetet som

utredningsverksamheten. Som exempel kan nämnas att

polisen har ökat sina insatser vid tider och platser där

risken för brott och ordningsstörningar är som störst,

t.ex. vid veckosluten och i stadskärnorna.

Arbetet med att förebygga och beivra våld mot

kvinnor har utvecklats. På flera håll i landet har polisen

t.ex. i samråd med åklagare, socialtjänst m.fl. tagit

fram handlingsplaner mot kvinnovåld. I stor

utsträckning lånar polisen också ut s.k. trygghetspaket. I

kombination med besöksförbud har trygghetspaketen

visat sig vara ett bra instrument för att förebygga våld

mot kvinnor, enligt Rikspolisstyrelsen.

Antalet resurstimmar för utredning av våldsbrott har

ökat med 23 procent sedan 1993 och med 5 procent

mellan 1995 och 1996. Antalet ärenden som redovisats

till åklagare har ökat mellan 1995 och 1996. Trots detta

har balanserna ökat med 18 procent från 1995 till 1996,

vilket delvis kan förklaras med ett ökat antal inkomna

ärenden och en lägre produktivitet.

Regeringen anser det otillfredställande att

produktiviteten i utredningar av våldsbrottsärenden -

som är en prioriterad verksamhet - sjunker.

Polisväsendet måste vidta kraftfulla åtgärder vad avser

såväl metodutveckling som andra insatser för att vända

den negativa trenden.

TABELL 3.3 ANTAL RESURSTIMMAR,

INKOMNA, REDOVISADE OCH BALANSERADE

VÅLDSBROTTSÄRENDEN

ÅR

1993

1994

1995

1996

Redovisade

resurstimm

ar

1 895

621

2 120

239

2 221

676

2 332

737

Antal

inkomna

ärenden

110 828

119 477

118 234

119 873

Antal

ärenden

redovisade

till

åklagare

65 424

71 689

65 238

66 186

Balanser

35 455

36 850

40 877

48 120

Redovisade

ärenden till

åkl./ 1000

t

35

34

29

28

3.3.6 Narkotikabrottslighet

Polisen har prioriterat bekämpningen av

narkotikabrottsligheten genom att avsätta fler

resurstimmar för verksamheten. Resurstimmarna har år

1996 ökat med 7 procent jämfört med år 1995. Det

totala antalet anmälda narkotikabrott har ökat under

1996. För första halvåret 1997 har antalet anmälda

narkotikabrott däremot minskat jämfört med

motsvarande period för år 1996. Antalet ärenden som

redovisats till åklagare ökade år 1996. Antalet s.k.

sållningsprov har ökat. Polisens beslag av narkotika

blev färre under år 1996 än år 1995. Under första

halvåret 1997 har dock polisens narkotikabeslag ökat

något i jämförelse med år 1996. Tullen har gjort fler

beslag under innevarande års sju första månader än

under hela 1995.

Antalet inkomna ärenden avseende grov

narkotikabrottslighet vilka normalt handläggs av

regionala narkotikaenheter har varit något lägre under

1996 än 1995. Detta tyder enligt Rikspolisstyrelsen på

att resurserna för spaning och utredning av den grova

narkotikabrottsligheten har minskat. Regeringen vill

starkt betona att all bekämpning av narkotikabrottslighet

såväl på gatuplanet som på regional och internationell

nivå måste ges hög prioritet. Polisväsendet måste vidta

särskilda åtgärder för att förstärka bekämpningen av den

grova narkotikabrottsligheten.

TABELL 3.4 ANTAL RESURSTIMMAR,

INKOMNA, REDOVISADE OCH BALANSERADE

NARKOTIKAÄRENDEN

1993

1994

1995

1996

Antal resurs-

timmar

951

822

1 008

413

1 019

044

1 086

371

Antal

inkomna

ärenden

15 135

18 410

20 539

21 775

Antal

ärenden

redovisade

till åklagare

12 112

14 982

16 573

16 831

Balanser

3 047

3 809

4 187

5 426

Redovisade

ärenden till

åkl./1 000 t

13

15

16

15

3.3.7 Ekonomisk brottslighet

Polisen har prioriterat kampen mot den ekonomiska

brottsligheten genom att avsätta fler resurstimmar för

utredningsverksamheten. Det utökade samarbetet mellan

berörda myndigheter som inletts under budgetåret samt

regeringens uppdrag till Riksåklagaren och

Rikspolisstyrelsen att avarbeta ekobalanserna har lett till

att antalet ärenden som redovisats till åklagare ökat

kraftigt under år 1996. Trots det var antalet redovisade

ärenden 1996 lägre än 1994. Enligt Rikspolisstyrelsen

har polisens brottsförebyggande arbete på detta område

minskat något eftersom uppdraget att arbeta ner

balanserna har prioriterats kraftigt. Trots att antalet

ärenden som redovisats till åklagare ökat fortsatte

antalet ärenden i balans att öka under 1996. Balanser av

outredda ekobrott är främst ett storstadsproblem.

Storstäderna svarar för över hälften av ärendemängden.

TABELL 3.5 ANTAL RESURSTIMMAR,

INKOMNA, REDOVISADE OCH BALANSERADE

EKOBROTT

ÅR

1993

1994

1995

1996

Antal resurs-

timmar

429

286

427

789

494

351

601

369

Antal

inkomna

ärenden

3 108

4 362

5 480

4 566

Antal

ärenden

redovisade

till åklagare

2 334

3 613

2 398

3 310

Balanser

4 235

4 337

5 422

6 063

Redovisade

ärenden till

åkl./1000 t

5

8

5

6

3.3.8 Övrigt

Av polisväsendets årsredovisning framgår att samarbetet

med brottsofferjourer bedöms fungera väl. De

brottsofferundersökningar som har genomförts visar att

brottsoffren är relativt nöjda med polisens insatser men

har sagt sig sakna information om hur det egna ärendet

handläggs och utvecklas. Polisens information till

brottsoffren i dessa delar måste utvecklas.

Under år 1996 minskade antalet dödsfall i trafiken

med 6 procent och antalet skadade med 3 procent

jämfört med år 1995. Rikspolisstyrelsen gör

bedömningen att polisens arbete med

alkoholutandningsprov har del i minskningen av

trafiknykterhetsbrotten. Antalet misstänkt

alkoholpåverkade personer i trafikolyckor har minskat

kraftigt under perioden 1992-1996. Polisens

resurstimmar för trafikövervakning har minskat med 4

procent mellan åren 1995 och 1996 och antalet

kontroller i polisens trafikövervakning har minskat så att

bl.a. målet på 120 000 flygande inspektioner inte

uppnåddes under 1996.

Det är svårt att bedöma hur stor effekt polisens

insatser har på utvecklingen av trafiksäkerheten.

Polisens samlade insatser på trafikområdet är dock av

strategisk betydelse för att nå trafiksäkerhetsmålet att

det totala antalet dödade och skadade i trafiken skall

minska. Polisen måste därför fortsätta sitt arbete med att

utveckla och effektivisera verksamheten inom

trafikområdet.

Den 30 juni 1997 fanns det 23 609 anställda inom

polisen. Av dem var 16 775 poliser. Jämfört med den

30 juni 1995 har antalet anställda inom polisen minskat

med 1 150 personer. Under budgetåret 1995/96 har 992

frivilliga pensionsavgångar medgivits, varav 737 för

poliser.

Följande diagram visar antalet anställda inom

polisväsendet uppdelat på poliser och civilanställda.

Diagram 3.2 Antal anställda

3.4 Förändringar inom

polisväsendet

3.4.1 Kampen mot vardagsbrottsligheten

En stor del av det vi kallar vardagsbrottslighet ligger

utanför de områden som statsmakterna prioriterat sedan

lång tid. Till vardagsbrotten hör framför allt

tillgreppsbrott som bostadsinbrott, butikstillgrepp,

stölder av och ur bilar liksom flertalet fall av

skadegörelse. Polisväsendet har kritiserats för att

hanteringen av dessa brott försummas; förebyggande

åtgärder saknas och anmälningar avskrivs omgående

eller blir liggande utan åtgärder. Till

vardagsbrottsligheten bör också hänföras andra brott

som skapar otrygghet i närmiljön, t.ex. gatulangning av

narkotika, försäljning av illegal sprit till ungdomar samt

våld och hot i gatumiljön och på allmänna platser.

De här brotten utgör en stor del av den anmälda

brottsligheten. De drabbar enskilda som många gånger

har svårt att förutse eller skydda sig mot dem. De

drabbar hårt genom sina ekonomiska konsekvenser och

genom att de skapar otrygghet. Den som själv utsätts

för ett brott värderar det på ett annat sätt än

myndigheten som har tusentals brott att utreda och

hantera. En cykelstöld kan vara en kännbar förlust för

ett barn eller en familj med knappa resurser. Ett

bostadsinbrott är alltid en allvarlig integritetskränkning.

Hotfulla eller våldsamma gäng på gator och torg eller

på tunnelbanan gör att många människor av räddsla inte

kan röra sig fritt utomhus på kvällstid.

Självfallet måste polisen bekämpa denna brottslighet.

Därför har polisen under de senaste åren utvecklat en

närpolisorganisation som har just vardagsbrottsligheten

som sin huvuduppgift. Närpolis-reformen innebär att

tyngdpunkten i polisarbetet flyttas närmare dem som

berörs av brottsligheten och att polisen får större

möjligheter att gripa in i ett tidigt skede. Inom sitt

område svarar närpolisen i princip för alla slag av

polisverksamhet, dvs. man förebygger, ingriper mot

och utreder brott samt kommer till rätta med

ordningsstörningar.

Det är viktigt att betona att polisverksamheten - och

inte minst närpolisverksamheten - inrymmer både

förebyggande arbete och repressivt arbete. Närpolisen

måste samverka med kommunerna, näringslivet,

föreningar och enskilda. Det är dock viktigt att polisen

inte tar på sig andra myndigheters arbetsuppgifter utan

koncentrerar sig på de uppgifter som de är utbildade för

att utföra. Det är vidare ofrånkomligt att de poliser som

arbetar i närpolisverksamheten i viss utsträckning tas i

anspråk för andra uppgifter, t.ex. för

utryckningsverksamhet. Detta bör inte ske i sådan

omfattning att närpolisverksamheten äventyras. I vissa

områden måste närpolisverksamheten utformas så att

den polisiära närvaron på gator och på torg prioriteras

före annan verksamhet.

Närpolisverksamheten måste - som tidigare nämnts -

i högre grad än som sker i dag styras av kunskap om

lokala förutsättningar såsom befolkningsunderlag,

brottslighet och områdets struktur i övrigt. Antalet brott

och brottslighetens struktur har stora lokala variationer.

Det brottspreventiva arbetet måste därför ta sin

utgångspunkt i en mycket god kartläggning och analys

av den lokala problembilden. Detta ger de olika

aktörerna en gemensam problembeskrivning att basera

samverkan och åtgärder på. Det är alltså viktigt att

förmå kommunerna att satsa på brottsförebyggande

arbete genom att t.ex. anta brottsförebyggande program

eller inrätta lokala brottsförebyggande råd.

För att närpolisen ska kunna genomföra de förstärkta

insatser mot vardagsbrotten som regeringen anser

nödvändiga krävs emellertid kraftfulla åtgärder för att

höja kompetensen, utveckla former och metoder för

lokalt samarbete samt ett förbättrat teknikstöd. De nya

resurser som enligt regeringens förslag ska tillföras

polisväsendet skall därför till betydande del förstärka

närpolisen i kampen mot vardagsbrottsligheten. Medlen

skall till en del användas till förstärkning av de

personella resurserna i närpolisorganisationen. Redan

hösten 1997 börjar också Polishögskolan utbilda

civilanställda för att i än större utsträckning än idag

delta i brottsutredningsverksam-heten och på så sätt

avlasta polispersonalen. Som framgår av avsnitt B 1

Åklagarorganisationen har också åklagarväsendet

tilldelats särskilda medel för att bidra till att höja

närpolisernas förundersökningskompetens.

Polisväsendet tillförs också engångsvisa medel för att

påskynda utvecklingen av IT-system som förenklar och

förbättrar rutinerna för anmälnings- och

registerhantering. Ett ADB-stöd för polispersonal i yttre

tjänst utvecklas också. Genom att utnyttja ny teknik kan

verksamheten bedrivas på ett mer rationellt sätt.

En aktiv ledning av förundersökningarna är av

central betydelse för att kunna styra verksamheten och

därigenom öka snabbheten och kvaliteten i

utredningsarbetet. Formerna för samverkan mellan polis

och åklagare skall därför utvecklas ytterligare både med

avseende på de enskilda brottsutredningarna och när det

gäller prioriteringar, planering och utbildning.

Riksåklagaren och Rikspolisstyrelsen har gemensamt

startat ett antal projekt som syftar till att utveckla och

effektivisera den samlade brottsutredningsverksamheten

samt till att förbättra och utveckla samverkansformerna

mellan polis och åklagare.

Kampen mot vardagsbrottsligheten kräver att

närpolisen utnyttjar hela sitt register av preventiva och

repressiva åtgärder. Det är viktigt att information om

lyckade - och misslyckade - projekt sprids, att

organisation och metoder diskuteras. Inte minst viktigt

är det att verksamheten på olika håll i landet följs upp

och analyseras. Regeringen avser att uppdra åt

Brottsförebyggande rådet att granska och utvärdera

polisens arbete med att bekämpa vardagsbrottsligheten.

Ny teknik och en förbättrad organisation möjliggör

att fler poliser kan frigöras för yttre tjänst. Trots detta

finns det anledning att aktualisera frågan om i dag

befintliga komplement till polisverksamheten bör

förstärkas. Frågan har tidigare tagits upp av

Trygghetsutredningen (1995:146), bl.a. mot bakgrund

av de diskussioner som förts om bristande polisiär

närvaro i glesbygden.

Regeringen avser att uppdra åt Rikspolisstyrelsen att

utreda frågan om en utvidgad möjlighet att ta icke

polisutbildade personer i anspråk bl.a. för att utföra

vissa uppgifter som normalt utförs av polisen.

Uppdraget kommer även att innefatta frågan om vilka

andra åtgärder som kan vidtas för att komplettera det

arbete som polisen utför för att övervaka allmän

ordning och säkerhet och för att förebygga brott.

3.4.2 Kampen mot den grova och

gränsöverskridande brottsligheten

Den fria rörligheten för personer, kapital, varor och

tjänster över nationsgränserna har inneburit nya

förutsättningar för kvalificerad brottslig verksamhet och

gjort den grova brottsligheten mer svårutredd.

Denna brottslighet ställer alltså höga krav på den

kvalificerade kriminalpolisverksamheten. Det är viktigt

att de enheter som utreder denna typ av brott har en

ändamålsenlig organisation och har den kompetens som

krävs. Regeringen konstaterar med tillfredsställelse att

antalet poliser som har genomgått den kvalificerade

kriminalpolisutbildningen ökar. Effektiva

arbetsmetoder, internationellt samarbete och en väl

fungerande kriminalunderrättelseverksamhet är viktiga

förutsättningar för att lyckas i kampen mot den grova

och gränsöverskridande brottsligheten. På

narkotikaområdet har tillkomsten av nya transitleder och

nya aktörer på marknaden försvårat polisens arbete.

Kampen mot den grova narkotikabrottsligheten måste

ges hög prioritet. Regeringen kommer som tidigare

nämnts att under 1998 presentera en nationell

narkotikastrategi till hjälp för rättsväsendets

myndigheter, kommuner, enskilda m.fl. i kampen mot

narkotika. En viktig del i arbetet kommer att vara att

vidareutveckla samarbetet mellan olika myndigheter, t

ex. mellan polis, socialtjänst och tull, i syfte att

förbättra kartläggningen av förkomsten av narkotika i

samhället.

De kriminella mc-gängen utgör en fara för samhället

både genom sin omfattande våldsanvändning och genom

de kriminella affärer som de bedriver. Erfarenheter från

andra länder visar att mc-gängen kan växa i antal och

att kriminaliteten kan förvärras och bli allt mer

avancerad. Det finns därför risk att vi kan få en

organiserad brottslighet av ett slag som vi inte tidigare

haft i Sverige om inte kraftfulla åtgärder vidtas nu.

Polisen måste intensifiera sitt arbete med att slå mot

organisationernas grundstrukturer. Regeringen kommer

att tillföra polisen ytterligare 30 miljoner kronor under

år 1998 för det arbetet. Vidare kommer regeringen

inom kort att tillsätta en parlamentarisk utredning med

uppgift att behandla frågor om lagstiftningen med

avseende på brottslighet som är knuten till

organisationer, t ex. vissa mc-klubbar. Utredningen

skall bl.a. överväga om aktivt deltagande i

organisationer som sysslar med brottslig verksamhet bör

kriminaliseras. Inom Justitiedepartementet övervägs

också nya regler om förbud mot tillträde till lokaler

samt utökade möjligheter till husrannsakan i vissa fall.

Kommittén för brottsförebyggande arbete har

engagerats för att stödja Helsingborgs kommun i dess

arbete med att utforma en lokal handlingsplan mot mc-

brottsligheten.

Kriminalunderrättelseverksamhet

Regeringen konstaterar att uppbyggnaden av

kriminalunderrättelseverksamheten fortsätter och att

särskilda enheter numera finns i samtliga län.

Kriminalunderrättelseverksamheten, som innefattar att

samla in och analysera uppgifter om personer som kan

misstänkas för allvarlig brottslighet, skall vara ett stöd

för beslutsfattare på såväl central som regional och lokal

nivå. För att tillgodose de behoven fordras en nära

samverkan mellan Rikskriminalpolisen och

polismyndigheterna. Rikskriminalpolisen har, i sin

stödjande och utvecklande roll, ett ansvar för att

verksamheten organiseras så att den blir så rationell och

effektiv som möjligt.

Av särskild betydelse är att polisen har goda

kunskaper om den internationella kriminaliteten och

dess utvecklingstendenser. Här har Rikskriminalpolisens

kriminalunderrättelseverksamhet en särskilt viktig

uppgift.

Registerutredningen har i delbetänkandet

Kriminalunderrättelseregister, DNA-register föreslagit

att RPS och de polismyndigheter som leds av en

länspolismästare skall få föra

kriminalunderrättelseregister. Registerutredningens

förslag är nu föremål för remissbehandling och avsikten

är att en proposition med anledning av förslagen skall

kunna lämnas i början av nästa år.

Effektiva arbetsmetoder i övrigt

För att kunna bekämpa den grova och

gränsöverskridande brottsligheten måste polisen tillägna

sig ny och avancerad teknik och effektiva

arbetsmetoder. Regeringen har tillsatt en särskild

utredare med uppdrag att se över ett antal frågor om

polisiära arbetsmetoder inom ramen för

straffprocessuella tvångsmedel. Utredaren skall bl.a.

analysera behovet av och undersöka möjligheterna till

att införa regler om hemlig teknisk avlyssning, s.k.

buggning. Vidare ingår i uppdraget att undersöka om

tillämpningsområdet för hemlig kameraövervakning,

hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning bör

utvidgas. Uppdraget skall vara slutfört före den 1 mars

1998. Inom Justitiedepartementet utreds också andra

frågor som rör straffprocessuella tvångsmedel, t.ex. om

användning av husrannsakan och beslag i IT-miljö.

Internationellt polissamarbete

En grundläggande förutsättning för framgångsrikt

nationellt polisarbete mot den organiserade och

gränsöverskridande brottsligheten är en effektiv

samverkan med andra länders polisorganisationer.

Samarbetet kan ge såväl direkt underlag för ingripanden

som ökad allmän kunskap till gagn för både

brottsbekämpning och brottsförebyggande åtgärder.

Polisen har sedan länge ett utvecklat samar-

bete med internationella kriminalpolisorganisationen

(Interpol).

Sveriges medlemskap i EU har inneburit nya

möjligheter att utveckla samarbetet med polis- och

tullmyndigheter i andra länder. Ett viktigt

samarbetsinstrument som nu byggs upp inom EU:s ram

är Europol. Europol är ett gemensamt

kriminalunderrättelseorgan för EU:s medlemsländer.

Dess verksamhet regleras i den s.k.

Europolkonventionen. Europols förstahandsuppgift är

att inhämta, samman-ställa och bearbeta information

från medlemsländerna som sedan ger de nationella

polismyndigheterna ökade kunskaper och bättre

underlag för ingripanden i konkreta fall. Europols

arbetsområde är grov internationell brottslighet, främst

narkotikahandel.

Europolkonventionen beräknas träda i kraft under

1998. I avvaktan på detta bedriver Europols

narkotikaenhet (ENE) verksamhet med stöd av ett beslut

i EU:s ministerråd i mars 1995. ENE:s verksamhet är

mindre omfattande än det blivande Europols. ENE får

bl.a. inte lagra personuppgifter.

Ett annat viktigt samarbetsinstrument på det

europeiska planet är det s.k. Schengensamarbetet i

vilket Sverige och de övriga nordiska länderna deltar.

Sveriges anslutningavtal undertecknades i december

1996 och vi är sedan dess fullt ut delaktiga i

beslutsprocessen. Polissamarbetet inom Schengen är

främst inriktat mot praktiskt vardagligt samarbete. Det

innefattar informationsutbyte mellan

polismyndigheterna, möjligheter till gränsöverskridande

operativ samverkan mellan olika länder och, genom det

s.k. SIS-systemet, ett gemensamt efterlysningsregister

för personer och vissa föremål. Sveriges målsättning är

att kunna delta i det praktiska samarbetet år 2000.

Redan i dag deltar vi i ett antal operativa projekt med

övriga Schengenstater.

De nordiska ländernas polis- och tullmyndigheter

samarbetar sedan många år på ett effektivt sätt i fråga

om brottsbekämpningen, bl.a. genom att stationera

gemensamma nordiska polis- eller tullsambandsmän i

olika länder.

Inom Östersjöområdet bedrivs polisiärt samarbete

inom ramen för aktionsgruppen mot organiserad

brottslighet i Östersjöområdet. Aktionsgruppen har

initierat konkreta samverkansprojekt med praktiskt

samarbete mellan ländernas polis- och tullmyndigheter,

t.ex. för att gemensamt spåra stulna fordon. En

redovisning av gruppernas arbete hittills finns bl.a. i

regeringens skrivelse till riksdagen 1996/97:171

Åtgärder mot organiserad och gränsöverskridande

brottslighet. Sverige är ordförandeland i aktionsgruppen

och har därför ett särskilt ansvar för att säkerställa att

arbetet kan fortsätta med samma intensitet. Sannolikt

kommer arbetet i framtiden att bedrivas i en annan

struktur.

3.4.3 Kampen mot rasism

Rasism och främlingsfientlighet måste motverkas med

kraft i ett demokratiskt samhälle. En rad åtgärder har

redan vidtagits i syfte att stävja brottslighet med

rasistiska eller främlingsfientliga förtecken. Som nämnts

avser regeringen att inom kort tillsätta en utredning för

att behandla lagstiftningsfrågor som rör kriminellt

verksamma organisationer, däribland kriminella mc-

klubbar och rasistiska organisationer, och bl.a.

överväga om aktivt deltagande i sådana organisationer

bör kriminaliseras. Det är viktigt att polisen fortsätter

att särskilt uppmärksamma brott med rasistiska inslag.

3.4.4 Kampen mot våld mot kvinnor

En viktig del i det brottsförebyggande arbetet gäller

våldet mot kvinnor. En kvinna som misshandlats av sin

man eller någon annan nära anhörig befinner sig i en

särskilt utsatt situation. Polisen och andra berörda

myndigheter måste öka sina ansträngningar att

förebygga och beivra sådana brott. Ett professionellt

bemötande och omhändertagande av kvinnor som har

utsatts för våld är nödvändigt liksom en ökad kunskap

och förståelse hos alla som möter våldsutsatta kvinnor.

Regeringen kommer under hösten 1997 att lämna en

proposition till riksdagen med förslag till åtgärder för att

bekämpa våldet mot kvinnor. Polisen driver redan i dag

flera projekt som rör våld mot kvinnor i syfte att

förebygga vidare brottslighet samt att förbättra de

polisiära förstahandsåtgärderna och därmed

åstadkomma en snabbare lagföring av gärningsmännen.

3.4.5 Förutsättningar för en bättre och

effektivare polis

Förutsättningar för att polisen skall bli bättre och

effektivare är en tydlig och enkel ledningsstruktur, ett

problemorienterat arbetssätt, hög kompetens och

modern teknik.

Styrning och uppföljning

En grundläggande förutsättning för en effektivare

polisverksamhet är ett väl fungerande styrsystem med

tydlig och välavvägd ansvarsfördelning. Det styrsystem

som används är på flera sätt otydligt.

Regeringen kommer under hösten 1997 att tillsätta en

utredning för att se över polisväsendets styrsystem och

skapa en enkel, entydig och därmed effektivare och mer

ändamålsenlig beslutsstruktur. Utred-ningen skall i sitt

organisationsförslag ange vilken roll och vilket ansvar

de förtroendevalda skall ha på olika nivåer samt lämna

förslag på hur ledamöterna i dessa organ bör utses.

Resultatstyrningen inom polisväsendet måste

utvecklas på alla nivåer. Verksamhetens resultat utgör

en viktig grund för planering och genomförande av

verksamheten. Den modell för resultatredovisning som

fr.o.m. 1997 tillämpas och utvecklas inom polisen

kommer att ge avsevärt bättre förutsättningar för

uppföljning och analys av verksamhetens resultat.

Analysen är en angelägenhet för såväl den lokala

polisorganisationen som riksdagen, regeringen och

Rikspolisstyrelsen.

Ett viktigt verktyg i resultatstyrningen är de dialoger

om verksamhetens resultat som genomförts mellan

Rikspolisstyrelsen och den lokala polisorganisationen.

Rikspolisstyrelsen har till uppgift att utveckla denna

metod så att den kan tillämpas även inom

polismyndigheterna.

Problemorienterat arbetssätt

Det problemorienterade arbetssättet skall ligga till grund

för all polisverksamhet. Att arbeta problemorienterat

innebär bl.a. att systematiskt definiera vilka

förhållanden som orsakar och underlättar brott och

ordningsstörningar. Utifrån en sådan analys vidtas sedan

de åtgärder som är bäst ägnade att minska riskerna för

brott och ordningsstörningar. Såsom anförts när det

gäller närpolisen är en förutsättning för att lyckas med

detta på det lokala planet att arbetet tar sin utgångspunkt

i en lokal problembeskrivning. En sådan kartläggning

gör det möjligt för de olika lokala aktörerna -

kommuner m.fl. - att bygga upp samverkan och besluta

om åtgärder utifrån en gemensam problembild. Det

gäller också samverkan med åklagarväsendet där

mycket kan göras för att de samlade resurserna skall

utnyttjas så effektivt som möjligt.

Att verksamhetsanpassa arbetstiderna är en annan

faktor av avgörande betydelse för att åstadkomma en

effektivare polisverksamhet. Polisen skall alltså se till

att det finns tillräckligt med personal i tjänst på de tider

och på de platser där de bäst behövs, vilket är ett

grundläggande element i det problemorienterade

arbetssättet och ett sätt att sätta medborgarperspektivet i

fokus.

Kvalitets- och kompetensutveckling

En av polisväsendets viktigaste uppgifter just nu är att

höja kvaliteten på polisarbetet och åstadkomma en högre

effektivitet i verksamheten. Det är nödvändigt att bättre

än hittills vidmakthålla och utveckla såväl

polispersonalens som den civilanställda personalens

kompetens. Förändringar i omvärlden förutsätter såväl

organisatoriska som verksamhetsmässiga förändringar i

polisverksamheten. Polisen måste utveckla effektiva

arbetsmetoder för att förebygga brott och

ordningsstörningar och för att förstärka

utredningsverksamheten. Det innebär att polisen måste

anpassa sina arbetsmetoder för att tillgodogöra sig ny

teknik, ändrade krav och ett breddat arbetsinnehåll. För

att detta skall kunna ske måste personalen känna ansvar

för verksamheten och ha insikt om förändringsbehoven.

Polisutbildningen

I ett samhälle i snabb och ständig förändring ställs höga

krav på polisväsendets samlade kompetens, effektivitet

och flexibilitet. Regeringen kommer under hösten 1997

att fatta beslut om en ny grundutbildning för poliser och

om vidareutbildning inom polisväsendet . Regeringen

kommer också att fatta beslut om regler för rekrytering

av chefer.

I juli 1995 fick en arbetsgrupp inom

Justitiedepartementet i uppdrag att se över rekryteringen

och utbildningen av poliser. I mars 1996 presenterades

promemorian Rekrytering och grundutbildning av

poliser (Ds 1996:11). Den 3 februari 1997 avlämnade

arbetsgruppen sitt slutbetänkande Vidareutbildning av

poliser (Ds 1997:5), som innehåller förslag om polisiär

vidareutbildning och chefsutbildning. Bl.a. föreslås att

rekryteringen av chefer öppnas, så att internt utbildad

personal i ökad utsträckning kan avancera även till de

högsta chefstjänsterna. Samtidigt skall det fortfarande

finnas möjlighet att direktrekrytera andra för

verksamheten viktiga personer, t. ex. experter inom

skiftande områden. Regeringen uppdrog därefter i

december 1996 åt Rikspolisstyrelsen att detaljplanera en

ny grundutbildning för poliser. Uppdraget redovisades i

maj 1997.

Regeringen har därefter gett Rikspolisstyrelsen i

uppdrag att vidta de åtgärder som krävs för att göra det

möjligt att påbörja grundutbildning av poliser vid

polishögskolan så snart som möjligt efter den 1 januari

1998. I uppdraget har regeringen särskilt pekat på

möjligheten att i enlighet med Rikspolisstyrelsens

förslag rekrytera personer som redan har sådan

högskoleutbildning som de kan få tillgodoräkna sig i

polisutbildningen. På så sätt kan utbildningstiden för

dessa förkortas med en termin, så de snabbare kan

användas i verksamheten. Under år 1998 kommer 200

aspiranter att påbörja den nya polisutbildningen. De

följande åren måste antalet aspiranter öka.

Rikspolisstyrelsen skall vidta de åtgärder som är

nödvändiga för att säkerställa personalförsörjningen.

Antagningen till en ny grundutbildning har inletts 1997

och utbildningen startar i januari 1998.

Modern informationsteknologi

För att verksamheten skall bli mer kostnadseffektiv

måste rättsväsendets myndigheter tillgodogöra sig de

möjligheter som ny teknik ger. Det gäller särskilt för

polisen som är beroende av att ett stort antal IT-system

fungerar väl. Polisväsendet måste påskynda

utvecklingen av de nya IT-system som möjliggör

rationaliseringar och därmed frigör resurser till

kärnverksamheten. Regeringen anser därför att en stor

del av de engångsvisa medel som tillförs polisen under

budgetperioden skall användas till satsningar på

informationsteknikens område.

Ett av dagens angelägna IT-projekt gör det möjligt

att minska antalet ledningscentraler. Det innebär att fler

poliser kan arbeta i yttre tjänst och därmed komma

närmare dem som berörs av brottsligheten. Vidare

innebär den planerade moderniseringen av systemet för

registrering av brott, polisens mobila arbetsplatser samt

utvecklandet av datoriserade brottsutredningsrutiner att

anmälningsförfarandet och ärendehanteringen blir

snabbare och att servicen till allmänheten blir bättre. De

nya IT-systemen kommer också att underlätta

uppföljningen och analysen av verksamheten.

3.4.6 Övriga frågor

Ökad insyn i Säkerhetspolisens

verksamhet m.m.

SÄPO har på senare tid i ökad utsträckning öppet

redovisat sin verksamhet. Bl.a. ger man sedan några år

tillbaka ut en öppen verksamhetsberättelse. I anslutning

till denna brukar massmedierna ges tillfälle att få del av

uppgifter om verksamheten. SÄPO har också inom

särskilda områden, till exempel när det gäller

främlingsfientlighet, presenterat resultat i offentliga

rapporter eller vid öppna seminarier.

Det pågår således inom SÄPO ett medvetet arbete

med att i ökad utsträckning ge insyn i den egna

verksamheten. Det ligger emellertid i sakens natur att

en stor del av verksamheten är av sådant slag som

allmänheten inte kan ges insyn i. I sådana fall är det

viktigt att det finns kontrollerande organ som har insyn i

den verksamheten.

Redan i dag är SÄPO:s verksamhet föremål för

sådan insyn från flera håll. Bl.a. har

Justitieombudsmannen och Justitiekanslern möjlighet att

granska verksamheten. Så sker också från tid till annan.

Rikspolisstyrelsens styrelse har ett särskilt uppdrag från

regeringen att nära följa verksamheten vid SÄPO. På

senare tid har en väsentlig förstärkning av den

demokratiska kontrollen över SÄPO ägt rum genom

inrättandet av Registernämnden den 1 juli 1996.

Nämnden prövar frågor om utlämnande av uppgifter

från polisregister i ärenden om registerkontroll enligt

säkerhetsskyddslagen samt följer SÄPO:s registrering

av uppgifter. Registernämnden har inkommit med en

verksamhetsberättelse för andra halvåret 1996.

Granskningen har inte visat på några avvikelser från

gällande föreskrifter. Genom denna ökade demokratiska

insyn skapas bättre förutsättningar för att SÄPO:s

verksamhet skall kunna omfattas av allmänt förtroende.

Frågan om ytterligare insyn genom en utvidgning av

Registernämndens uppgifter övervägs för närvarande

inom Regeringskansliet.

Även andra åtgärder för en ökad insyn har

uppmärksammats. Registerutredningen har i sitt

slutbetänkande Polisens register (SOU 1997:65) lämnat

förslag till hur SÄPO:s register skall bli mer tillgängligt

för allmänheten. Utredningen föreslår bl.a. att den

absoluta sekretessen skall avskaffas och att ett

skaderekvisit istället skall införas. Det innebär att

uppgifter kan lämnas ut om det står klart att

utlämnandet kan ske utan risk för skada. Vidare föreslår

utredningen att sekretessen skall tidsbegränsas, vilket

skulle innebära att stora delar av SÄPO:s historiska

arkiv öppnas. Utredningens förslag är för närvarande

under remissbehandling.

SÄPO har i vissa fall anledning att samarbeta med

den öppna polisen, särskilt med Rikskriminalpolisen.

Det gäller bl.a. utredning av terroristverksamhet och

brott med anknytning till våldsbenägna

extremistorganisationer. Denna del av verksamheten har

givetvis blivit förhållandevis mera framträdande efter

det kalla krigets slut. Rikskriminalpolisen å sin sida har

fått anledning att utveckla arbetsmetoder som har viss

beröring med säkerhetspolisiära arbetssätt, särskilt

kriminalunderrättelseverksamhet. Detta beror på att den

internationella brottsligheten under senare år har blivit

alltmera kvalificerad och i många fall bedrivs av

välorganiserade kriminella strukturer som kräver ett

mycket kvalificerat polisarbete för att kunna bekämpas

med framgång. Regeringen har för avsikt att undersöka

om ett behov av en ökad samordning mellan SÄPO och

den öppna polisen föreligger och vilka åtgärder som i så

fall är motiverade.

Beredskapsstyrkan för att bekämpa

terroraktioner

I 1997 års budgetproposition angavs att regeringen

skulle besluta om de föreslagna förändringarna under

våren 1997 och att frågan om vilken beslutsordning som

skulle tillämpas bereddes inom Justitiedepartementet.

Rikspolisstyrelsen och Polismyndigheten i

Stockholms län har anfört att beslut att ta

beredskapsstyrkan i anspråk bör ligga på en högre nivå

än den som normalt gäller för polisinsatser. Regeringen

delar den bedömningen, men anser inte att dessa beslut,

som måste utgå från operativa överväganden, bör fattas

på regeringsnivå. Enligt regeringens mening är det

lämpligt att Rikspolisstyrelsen på framställning av

vederbörande regionala chef beslutar att styrkan får tas i

anspråk. Information till regeringen om sådana beslut

bör lämnas i enlighet med vad som gäller i övrigt. Det

kan anmärkas att regeringsformen 11 kap. 6 § ger

regeringen rätt att i ett visst fall beordra polisen att sätta

in specifika insatser, t.ex. beredskapsstyrkan, men

också att förbjuda sådan användning.

Rent operativa beslut om hur insatsen ska

genomföras skall, i likhet med vad som gäller idag,

fattas på regional nivå.

För att säkerställa att beredskapsstyrkan organiseras

och arbetar i enlighet med statsmakternas intentioner

skall Rikspolisstyrelsen ha rätt att meddela de

föreskrifter som behövs.

Regeringen kommer att ändra polisförordningen

(1984:730) och förordningen (1989:773) med

instruktion för Rikspolisstyrelsen så att förändringarna

kan genomföras.

Utlänningsverksamhet

Den 1 januari 1997 överfördes ansvaret för

grundutredningar i asylärenden till Statens

invandrarverk. Riksdagen har också beslutat att ansvaret

för övriga tillståndsärenden och för förvarstagna skall

övergå till Invandrarverket den 1 oktober 1997.

Regeringen har tillsatt en utredare för att pröva frågan

om ansvaret för verkställighet av avvisnings- och

verkställighetsbeslut också bör flyttas över till

Invandrarverket. I uppdraget ligger också att belysa

frågor om metoder för den inre utlänningskontrollen

och hur ansvaret för den skall fördelas samt att

undersöka förutsättningarna att flytta över verksamheten

med utrikestransporter från Kriminalvårdens transport-

tjänst till Invandrarverket. Utredaren skall redovisa sitt

uppdrag senast den 30 september 1997.

Fredsbevarande insatser

Fredsbevarande insatser sker i allt större omfattning

genom rent civila polisiära missioner. Det kan förutses

att svensk polis kommer att bli ianspråktagen för sådana

uppdrag i allt större omfattning. Rikspolisstyrelsen

måste öka beredskapen för sådana insatser. Fler

polismän måste förberedas genom utbildningsinsatser

för att kunna sättas in med kort varsel. I december 1996

tillkallade regeringen en utredare som fick i uppdrag att

föreslå riktlinjer för insatser med civilpoliser i

internationell verksamhet. I uppdraget ingick främst att

göra en analys av vad som hittills gjorts på detta område

i internationell verksamhet samt bedöma den framtida

efterfrågan på civilpoliser och hur verksamheten kan

organiseras och administreras. Betänkandet

överlämnades i juni 1997 och bereds nu i

regeringskansliet.

3.5 Regeringens bedömningar med

anledning av revisionens

iakttagelser

Riksrevisionsverket har i revisionsberättelse för

polisväsendet gjort bedömnigen att årsredovisningen i

allt väsentligt är rättsvisande. Kvaliteten på

polisväsendets årsredovisning har förbättrats ytterligare

vad gäller de finansiella delarna. I dessa delar är

polisväsendets årsredovisning för såväl kocernen som

resultatenheterna av hög kvalitet. RRV har dock

redovisat väsentliga brister vad gäller RPS rutiner för

kvalitetssäkring och att den interna revisionen vid RPS

inte uppfyller kraven i internrevisionsförordningen. RPS

tillämpningar beträffande pensioner överensstämmer

inte heller med arbetsgivarverkets beslut.

RPS kommer under hösten 1997 att förstärka

internrevisionen. Vad avser frivillig pensionering har

RPS haft ett tidsbegränsat medgivande från

Arbetsgivarverket att t.o.m. den 30 juni 1996 fatta

beslut om förmånligare pensionsvillkor än vad som

gäller enligt pensionsavtalet. Något nytt sådant

medgivande har inte lämnats från Arbetsgivarverket.

RRV föreslår också att kommande regleringsbrev

tydligare bör ange hur kvaliteten i och effekterna av

verksamhetens olika delar skall redovisas. I

regleringsbrevet för år 1997 har polisväsendet fått i

uppdrag att fortsätta utveckla och förbättra

målstyrningen och resultatuppföljningen. I detta ligger

även att utveckla kvalitetssäkringen av

polismyndigheternas redovisade resultat. I

regleringsbrevet för 1998 kommer regeringen att

ytterligare utveckla detta uppdrag.

3.6 Anslag

A 1. Polisorganisationen

1995/96

Utgift

15 922

925

1

Anslags

-

sparand

e

167 487

Därav

1996

Utgift

10 732

501

1997

Anslag

10 488

194

Utgifts-

prognos

11 165

400

1998

Förslag

10 956

709

1999

Beräkna

t

11 154

590

2000

Beräkna

t

11 391

745

1. Beloppen anges i tusental kronor

Polisväsendets anslagssparande uppgick till 167 mkr vid

utgången av budgetåret 1995/96. Tar man därtill hänsyn

till att retroaktiva löner motsvarande 171 mkr inte hade

utbetalats vid utgången av året innebär det att polisen

har uppnått sitt resultat under budgetåret 1995/96 med

en förbrukning som med 868 mkr överstiger vad som

anslagits för verksamheten.

Den höga utgiftsnivån beror på att polisen inte har

utnyttjat de möjligheter att rationalisera verksamheten

som har funnits och fortfarande finns och inte heller i

tid har vidtagit de åtgärder som varit nödvändiga för att

anpassa sina kostnader till anslagsnivån. RPS har i

halvårsredovisningen som lämnades den 1 september

1997 redovisat en rad åtgärder som hittills vidtagits med

anledning av RRV:s rapport. Bl.a. har en ny strategi för

polisväsendets IT-verksamhet tagits fram. Vidare har

arbetsgivarrollen gjorts tydligare främst genom

utbildningsinsatser. En koncentration av de intern-

administrativa funktionerna, har i enlighet med RRV:s

påpekande genomförts vid de flesta polismyndigheter.

Vidare har samordning av utryckningsverksamheten till

en organisa-torisk enhet per län genomförts vid de flesta

myndigheterna.

Regeringen kommer under hösten att närmare

granska de åtgärder som RPS har redovisat för att i

polisväsendets regleringsbrev för 1998 återkomma med

vad redovisningen fortsättningsvis skall belysa.

Regeringen har vidare för avsikt att under 1998 låta

utvärdera de rationaliseringsåtgärder som polisen

vidtagit med anledning av RRV:s granskning av

polisen.

Regeringens överväganden

Avgiftsbelagd verksamhet

Polisens avgiftsbelagda verksamhet omfattar framför

allt stämningsmannadelgivning, passhantering och

tillståndsgivning. Avgifterna för passhanteringen och

tillståndsgivningen skall levereras in till staten på

inkomsttitel i statsbudgeten, avgifterna år 1998

prognostiseras uppgå till ca 198 mkr. Polisen disponerar

inkomsterna från stämningsmannadelgivningen. Vidare

får polisen disponera avgiftsinkomster vid Statens

kriminaltekniska laboratorium och Polishögskolan samt

för kontorsservice och andra liknande tjänster till andra

myndigheter i och kring kvarteret Kronoberg. Polisen

disponerar också inkomster från vägverket för

kvalitetskontroll av trafiken och liknande uppgifter.

Sammanlagt beräknas polisen disponera

avgiftsinkomster motsvarande ca 223 mkr utöver

avgiftsinkomster enligt 4 och 15 §§ avgiftsförordningen

(1992:191).

Slutsatser

Polisens förutsättningar att bekämpa brottsligheten

måste förstärkas. Det förutsätter att

rationaliseringsarbetet inom polisen fortsätter med

oförminskad kraft. Därutöver måste ytterligare resurser

tillföras polisväsendet under budgetperioden. Dessa

medel skall användas för att modernisera och

effektivisera polisverksamheten och inte till någon

allmän sanering av polisens ekonomi.

Regeringen anser att polisens anslag skall höjas med

157 mkr och att polisen engångsvis tilldelas 391 mkr

fördelat på 273 mkr år 1998 och 118 mkr år 1999.

Sammantaget innebär detta att regeringen under

budgetperioden 1998 - 2000 satsar 862 mkr på polisen.

Höjningen av anslaget skall användas för att säkerställa

anställningen av de cirka 400 polisaspiranter som blir

klara med sin utbildning under 1997 och som utgör ett

betydande resurstillskott som i första hand skall

användas för att förstärka när-polisverksamheten.

Vidare gör anslagshöjningen det möjligt att påbörja den

nya polisutbildningen och ge viss civilanställd personal

inom polisen kompletterande utbildning i bl.a.

brottsutredning. De engångsvisa medlen skall användas

för att vidta särskilda insatser mot den mc-relaterade

brottsligheten och påskynda de IT-projekt som är

avgörande för det internationella samarbetet samt för att

åstadkomma en effektivare och bättre polis.

Polisens anslagsram för 1998 har utöver satsningarna

justerats upp 50 mkr till följd av att det nya pass som

skall införas den 1 januari 1998 medför merkostnader

för polisen. Vidare har från polisens anslag 109,5 mkr

kronor överförts till det nya anslaget B 2

Ekobrottsmyndigheten och 8,1 mkr avseende medel för

forskningen vid Polishögskolan överförts till anslaget F

1 Brottsförebyggande rådet. I anslaget för 1998 ingår

också den i budgetpropositionen för 1997 aviserade

minskningen av anslaget med 55 mkr. Som framgick av

budgetpropositionen för 1997 innebär denna minskning

ingen besparing.

Vidare har vissa justeringar gjorts av anslaget som

motsvaras av ändrade utgifter. Som kompensation för

beräknade utgiftsökningar för löner, lokaler m.m.

räknas anslaget upp med ca 286 mkr. Vidare minskas

anslaget med ca 126 mkr med anledning av att

lönekostnadspålägget 1998 ersätts med

försäkringsmässigt beräknade premier fr.o.m. år 1998.

Anslaget minskas också med ca 24 mkr med anledning

av Statens lokalförsörjningsverks bedömning av hur

mycket lokalhyrorna kan sänkas vid omförhandlingar av

hyresavtal. Sammantaget föreslås därmed 1998 års

anslag uppgå till 10 956 709 kronor. För åren 1999 och

2000 beräknas anslaget till 11 154 590 000 kronor

respektive 11 391 745 000 kronor.

A 2. Säkerhetspolisen

1997

Anslag

509 022

1

1998

Förslag

516 984

1999

Beräkna

t

533 372

2000

Beräkna

t

550 290

1. Beloppen anges i tusental kronor

Regeringens överväganden

Regeringen föreslår att Säkerhetspolisen tilldelas ett

anslag för år 1998 på 516 984 000 kronor.

4 Åklagarorganisationen

4.1 Omfattning

Central förvaltningsmyndighet för åklagarväsendet är

Riksåklagaren. Hos myndigheten finns enheter för bl.a.

åklagarverksamhet, tillsyn och metodutveckling. Chef

för myndigheten är riksåklagaren, som också är högste

åklagare under regeringen.

Åklagarväsendets organisation i övrigt består av

åklagarmyndigheterna i Stockholm, Västerås,

Linköping, Malmö, Göteborg, Sundsvall och Umeå

samt Statsåklagarmyndigheten för speciella mål, var och

en under ledning av en överåklagare. Vid dessa

myndigheter finns för närvarande sammanlagt 41

åklagarkammare. Den 1 januari 1998 inrättas

Ekobrottsmyndigheten som en åklagarmyndighet inom

åklagarväsendet med särskilda uppgifter för att

samordna och utveckla bekämpningen av ekonomisk

brottslighet (se avsnitt 4.4.1 angående den närmare

utformningen). I samband därmed upphör

Statsåklagarmyndigheten för speciella mål.

4.2 Utgiftsutvecklingen

UTGIFTSUTVECKLINGEN

MILJONER KRONOR (LÖPANDE PRISER)

1995/96

1996

1997

1998

1999

2000

953

660

665

815

802

824

Sammanfattande kommentarer till verksamhetsutfall

och ekonomiskt utfall

 Under perioden 1992/93-1995/96 minskade antalet

inkommande ärenden med ca 12 procent.

 Den omorganisation som genomfördes andra

halvåret 1996 innebar påfrestningar för

verksamheten. Det är därför viktigt att de

långsiktiga åtgärder som genomförs i syfte att

förbättra produktiviteten får avsedd effekt.

 Under första halvåret 1997 har det skett en ökning

av antalet inkomna brottmål till tingsrätterna och av

antalet utfärdade strafförelägganden.

- Verksamhetsresultatet har uppnåtts genom att

åklagarväsendet förbrukat 48 miljoner kronor mer

än vad som anslagits för verksamheten. Under 1997

beräknas åklagarväsendet förbruka ca 20 miljoner

kronor mer än vad som anslagits.

Större förändringar

 En ny myndighet, Ekobrottsmyndigheten, inrättas

den 1 januari 1998.

Prioriteringar för 1998

 Beivrande av våldsbrott, narkotikabrott och

ekonomisk brottslighet skall prioriteras. Särskild

uppmärksamhet skall ägnas grov och

gränsöverskridande brottslighet, s.k. mc-relaterad

brottslighet, brott med rasistiska inslag samt våld

mot kvinnor.

 Ökad satsning skall ske på utbildning av och

samverkan med närpolisen.

4.3 Åklagarväsendets verksamhet

Det övergripande målet för budgetåret 1995/96 var att

åklagarväsendet skulle verka för en minskning av

brottsligheten. Vidare angavs att de uppgifter som

åligger de allmänna åklagarna, såsom att leda

förundersökningar, fatta beslut i åtalsfrågor och föra

talan i domstol, skulle fullgöras på ett rättssäkert sätt,

inom rimlig tid och med ett effektivt resursutnyttjande.

Det finns ett antal mätbara indikatorer som

sammanvägt kan ge en bild av åklagarväsendets

resultat, dvs. om målen uppnåtts. Några av dessa

redovisas nedan, nämligen

 andelen ärenden som lett till lagföring,

 personalresurser,

 inkomna och avgjorda ärenden,

 arbetsproduktivitet,

 balanser,

 användningen av besluten anhållande och

häktningsframställning.

På grund av att statistikuppgifterna förändrats saknas

aktuella uppgifter för vissa av dessa resultatmått.

Förändringen bör dock leda till att resultatinformationen

på sikt blir mer användbar än tidigare.

4.3.1 Lagföringar

Åklagarväsendets mål är från och med år 1997 att se till

att den som begår brott lagförs. Utvecklingen pekar

dock mot en minskande andel lagföringar vilket framgår

av diagrammet nedan.

Diadram 4.1 Andelen lagföringsbeslut av totalt antal i

procent

Som nämnts finns inga säkra uppgifter om utvecklingen

första halvåret 1997. Diagrammet visar dock att det

finns anledning att noga följa utvecklingen.

Riksåklagaren bör analysera och identifiera vilka

faktorer som ligger till grund för den sjunkande andelen

lagföringsbeslut.

4.3.2 Personalresurser

Diagrammet visar antalet anställda inom

åklagarväsendet under perioden 1993/94 - juli 1996/juni

1997.

Diagram 4.2 Genomsnittligt antal anställda

Andelen administrativ personal per åklagare har minskat

successivt. Den 1 juli i år uppgick andelen till ca 0,6.

Denna andel kommer att minska till ca 0,5 andra

halvåret 1997 när den administrativa personal som blev

uppsagd hösten 1996 lämnar organisationen.

4.3.3 Inkomna och avslutade ärenden

Av diagrammet nedan framgår att såväl antalet inkomna

som antalet avslutade ärenden minskat under senare år.

Första halvåret 1997 har dock antalet ärenden som

överlämnats till domstol ökat med ca 10 procent.

Diagram 4.3 Antal inkomna och avslutade ärenden

(1000-tal)

Antalet inkomna ärenden minskade med 12 procent

under perioden. Arbetsbelastningen har emellertid inte

minskat i samma utsträckning som

ärendetillströmningen eftersom:

 Ärendena har blivit alltmer resurskrävande genom

att det skett en förskjutning mot en större andel

ärenden med fängelse i straffskalan (67 procent år

1992/93 och 71 procent år 1995/96).

 Den genomsnittliga förhandlingstiden per brottmål i

tingsrätt har ökat med 18 procent under perioden

1992/93-1996 till 1 timme och 32 minuter.

4.3.4 Arbetsproduktivitet

Genom att ställa antalet avslutade ärenden i relation till

det totala antalet årsarbetskrafter fås ett mått på

arbetsproduktiviteten.

Eftersom uppgifter saknas över antalet avslutade

ärenden efter första halvåret 1996 är det osäkert hur

arbetsproduktiviteten utvecklats efter denna period.

Enligt Riksåklagaren fortsatte den troligen att sjunka

bl.a. till följd av omorganisationen som genomförts och

som under en övergångsperiod tagit tid från

kärnverksamheteten. Under första halvåret 1997 har

dock utvecklingen enligt Riksåklagarens bedömning

vänt, vilket bl. a. avspeglas i en ökning av antalet

inkomna brottmål till tingsrätterna och ett ökat antal

utfärdade strafförelägganden.

Förutom att arbetsbelastningen av olika skäl som

beskrivs ovan inte har minskat i samma utsträckning

som antalet inkomna ärenden, kan utvecklingen i

diagrammet förklaras med att en större andel av

resurserna tagits i anspråk för bl.a.

kompetensutveckling av poliser och deltagande i externa

samverkans-organ. En annan trolig förklaring enligt

Riksåklagaren är att IT-stödet inom åklagarväsendet

fortfarande befinner sig i ett uppbyggnadsskede.

Diagram 4.4 Antal avslutade ärenden per årsarbetskraft

(samtlig personal)

4.3.5 Balanser

Skillnaden mellan inkomna och avslutade ärenden syns

som en förändring av antalet oavslutade ärenden,

den s.k. balansen. Balansen brukar delas upp i tre

grupper, polisbalans, åklagarbalans och tingsrättsbalans.

Grupperna speglar de tre processtegen i

åklagarverksamheten, nämligen

förundersökningsledning, beslut i åtalsfrågan och

processföring i domstol. Med polisbalans avses ärenden

i vilka åklagare är förundersökningsledare och

förundersökningen ännu inte är avslutad. Med

åklagarbalans avses ärenden i vilka förundersökningen

är avslutad men åklagaren ännu inte fattat beslut i

åtalsfrågan. Med tingsrättsbalans avses ärenden som

finns hos tingsrätten i avvaktan på huvudförhandling.

Åklagarna påverkar i hög grad åklagarbalanserna och i

viss utsträckning polisbalanserna. Åklagarnas

möjligheter att påverka tingsrättsbalansen är dock mer

begränsad.

Utvecklingen av polis- och åklagarbalansen framgår

av följande diagram.

Diagram 4.5 Polis- ock åklagarbalans

I balansen årsskiftet 1996/97 syns den kraftiga ökningen

av den s.k. administrativa balansen, dvs. ärenden som

inte förts bort ur diariet trots att handläggningen var

avslutad. Ökningen av den admini- strativa balansen är

en följd av omställningsproblem i samband med

omorganisationen. Det finns visserligen inte några

färska uppgifter men Riksåklagarens bedömning är att

polis- och åklagarbalansen den 30 juni innevarande år i

huvudsak ligger på samma nivå som ett år tidigare och

att den administrativa balansen därmed är nere på en

mer normal nivå.

4.3.6 Användningen av besluten

anhållande och häktnings-

framställning

Under perioden 1992/93-1995/96 har i stort sett inga

förändringar skett vad gäller i vilken omfattning

åklagarkamrarna (tidigare de lokala

åklagarmyndigheterna) använt sig av besluten

anhållande och häktningsframställning. Anhållanden har

skett i 17 procent av antalet ärenden med fängelse i

straffskalan och häktningsframställning har gjorts i

ca 8 procent av ärendena.

Skillnaden mellan åklagarkamrarna i användningen

av anhållandeinstitutet har dock ökat något.

4.3.7 Regeringens bedömning

Det är positivt att antalet oavslutade ärenden efter en

försämring nu verkar vara nere på samma nivå som

halvårsskiftet 1996. Denna minskning av balansen har

dock skett under en period då antalet inkomna ärenden

minskat. Datoriseringen och det metodutvecklingsarbete

som bedrivs inom åklagarväsendet bör i högre

utsträckning än hittills kunna ge resultat i form av högre

produktivitet. Eftersom detta arbete i likhet med de

ökade insatserna för att samarbeta med och utbilda

poliser i hög grad kan förväntas ge resultat först på lång

sikt, kan det på kort sikt bli svårt att prestera tillräckligt

många avslutade ärenden med befintliga resurser.

Resursfrågan diskuteras närmare under anslagsavsnittet.

Den sjunkande andelen lagföringar är oroande. Hur

detta bör åtgärdas beror naturligtvis på vilka orsakerna

till försämringen är. En viktig faktor i detta

sammanhang är med stor sannolikhet

förundersökningarnas kvalitet. Regeringen har ålagt

Riks- åklagaren att i årsredovisningen för år 1997

redovisa vilka åtgärder som vidtagits för att förbättra

samarbetet med polisen och vilka åtgärder som har

vidtagits för att på annat sätt förbättra

förundersökningarnas kvalitet.

Skillnaden mellan åklagarmyndigheterna har ökat

något vad gäller användningen av besluten anhållande

och häktningsframställning. Om detta beror på

förändringar i brottsmönstret eller om förklaringen är

någon annan är inte möjligt att säga med den

information som för närvarande finns tillgänglig.

Utvecklingen måste följas noga och kunskapen om

orsakerna till de skillnader som finns måste förbättras.

4.4 Förändringar inom

åklagarväsendet

4.4.1 Åtgärder mot den ekonomiska

brottsligheten

Ekobrottsmyndigheten

Som nämnts inledningsvis inrättas

Ekobrottsmyndigheten den 1 januari 1998 som en

åklagarmyndighet inom åklagarväsendet med särskilda

uppgifter för att samordna och utveckla bekämpningen

av ekonomisk brottslighet (nationella stabsfunktioner).

Målet för Ekobrottsmyndigheten skall vara att inom den

ekonomiska brottslighetens område se till att den som

har begått brott lagförs. Genom Ekobrottsmyndigheten

kommer samhället att på ett påtagligt sätt flytta fram

sina positioner i fråga om bekämpning av ekonomisk

brottslighet.

Ekobrottsmyndigheten tar över ansvaret för den

operativa åklagarverksamheten mot ekobrott i de tre

storstadslänen. För övriga län skall

Ekobrottsmyndigheten, under Riksåklagaren, samordna

åklagarväsendets verksamhet rörande ekobrottslighet

och även kunna ta över särskilt kvalificerade mål.

En organisationskommitté kommer under hösten

1997 att inrättas för att förbereda och verkställa

bildandet av Ekobrottsmyndigheten. Inom ramen för sitt

uppdrag kan kommittén också komma att överväga om

Gotlands län, Hallands län och Blekinge län skall ingå i

Ekobrottsmyndighetens operativa verksamhetområde.

En sådan indelning i verksamhetsområden skulle

motsvara den indelning som gäller inom

åklagarväsendet i övrigt.

Verksamheten skall bygga på en nära samverkan

mellan åklagare, poliser och olika slag av specialister.

Dessa kommer att vara samlokaliserade och

förundersökningarna kommer att bedrivas i

åklagarledda grupper. Poliserna kommer dock att vara

anställda inom polisväsendet. Det förändrade

arbetssättet och det samlade ansvaret för resurserna

skall leda till att förundersökningarnas kvalitet höjs och

antalet lagföringar ökar.

Genom de nationella stabsfunktionerna skall

statsmakterna kunna få en bättre helhetsbild av

ekobrottsligheten och en bättre möjlighet att förutse

utvecklingen på området. Också myndigheterna,

näringslivet och allmänheten kommer att få information

om exempelvis nya ekobrottsformer för att kunna

skydda sig mot denna kriminalitet. Nya former av

ekobrott skall upptäckas och beivras på ett tidigt

stadium.

Avarbetning av balanserade

ekobrottsärenden

Regeringen gav i mars 1996 Riksåklagaren,

Rikspolisstyrelsen och samtliga länsstyrelser i uppdrag

att genomföra ett projekt i syfte att väsentligt minska

antalet balanserade ekobrottsärenden. Avarbetningen av

balanserna i de tre storstadslänen övertas av

Ekobrottsmyndigheten fr.o.m. den första januari 1998.

Uppdraget skall slutredovisas senast halvårsskiftet 1998.

Ekobrottskompetens

Riksåklagaren, Domstolsverket, Rikspolisstyrelsen,

Generaltullstyrelsen, Riksskatteverket och Patent- och

registreringsverket har i februari 1997 redovisat ett

regeringsuppdrag om utveckling av

myndighetskompetensen i fråga om

ekobrottsbekämpning. Uppdraget har bl.a. resulterat i

att det har tillsatts ett utbildningsråd som består av

företrädare för de berörda myndigheterna.

Regeringen kommer att återkomma med en utförlig

lägesrapport om regeringens åtgärder mot den

ekonomiska brottsligheten i en skrivelse till riksdagen

under hösten 1997 .

4.4.2 Omorganisationen m.m.

Den närmare utformningen av den nya

åklagarorganisation som infördes den 1 juli 1996

redovisas i korthet under avsnitt 4.1. Det bör påpekas

att även om antalet myndigheter har minskat kraftigt

genom omorganisationen bedrivs åklagarverksamhet

alltjämt på samtliga orter som tidigare hade en

åklagarmyndighet. Omfattningen av verksamheten

varierar beroende på behovet. Verksamheten bedrivs

antingen av fast stationerade åklagare eller genom att

åklagare kontinuerligt besöker orten i samband med

förhandlingar i tingsrätten eller för kontakter med

polisen.

En så omfattande omorganisation som den som har

ägt rum kan inte genomföras utan övergångsproblem.

För åklagarväsendets del har övergångsproblemen

förvärrats av åklagarväsendets ansträngda ekonomi som

framförallt är en följd av de senaste årens kostsamma

löneavtal. Åklagarväsendet har hittills inte behövt bära

någon del av de besparingar som ålagts rättsväsendet.

Den besvärande ekonomiska situationen har lett till

att åklagarväsendet i viss mån tvingats ta ut

rationaliseringseffekterna av omorganisationen i

förskott. Det kan t.ex. antas att minskningen av den

administrativa personalen skulle ha skett i något

långsammare takt om ekonomin hade varit bättre. Det

förhållandet att minskningen av den administrativa

personalen skett parallellt med införandet av ADB-stöd

har medfört att många åklagare upplever sig utföra en

ökad andel administrativt arbete, trots att det i hög grad

är fråga om nya arbetssätt. Ett begränsat antal personer

(administrativ personal) kommer att återanställas under

andra halvåret 1997. Denna åtgärd bör underlätta

utvecklingen av det nya arbetssättet.

Under den närmaste tiden kommer det att vara en

prioriterad uppgift för Riksåklagaren att komma tillrätta

med övergångspproblemen. Den nya organisationen

som syftar till att bli flexiblare, mindre sårbar än den

gamla och kostnadseffektivare har således alla

förutsättningar att så snart övergångsproblemen har

övervunnits bli mer effektiv. Riksåklagaren har i juni

1997 beslutat att en mer systematisk utvärdering av

åklagarreformen skall ske. Syftet är att med

utgångspunkt i utvärderingen ytterligare utveckla

åklagarväsendet samt kartlägga i vilken utsträckning

målen för reformen har uppnåtts. Utvärderingen skall

ske av en konsult och i samverkan med

åklagarmyndigheterna och de fackliga organisationerna.

Arbetet skall slutredovisas vid ingången av år 1998.

För att inte det pågående reformarbetet skall

avstanna bör, som framgår av regeringens

överväganden i anslagsavsnittet, ett resurstillskott

engångsvis tillföras åklagarväsendet.

Nedan redovisas en del av de åtgärder som

Riksåklagaren redan nu vidtagit eller planerar att vidta

för att förbättra situationen.

Chefsutbildning

Under hösten 1996 genomförde Riksåklagaren ett

omfattande kompetensutvecklingsprogram för de nya

regionala cheferna, dvs. överåklagarna och de

biträdande överåklagarna. Motsvarande

kompetensutvecklingsprogram har också genomförts för

de nya kammarcheferna.

Datorisering

Riksåklagaren har vidtagit ett antal åtgärder vad gäller

användningen av informationsteknologi. Så har t.ex.

under budgetåret 1995/96 det datorstödda

ärenderegistret Brådis ersatt ett manuellt

diarieföringssystem. Under hösten 1996 installerades

ord- och textbehandlingsprogrammet Wåns som ger

handläggarstöd. Genom koppling till Brådis återanvänds

där redan registrerade uppgifter i de beslut och

stämningsansökningar som skrivs ut i Wåns. Under

sommaren 1997 togs åklagarväsendets interna nätverk,

Rå-Net, i drift. Vid årsskiftet beräknas

strafföreläggandesystemet EnVis kunna tas i drift.

Härtill kommer nya administrativa system och system

för uppföljning av verksamheten. I sammanhanget kan

också nämnas DurTvå som är ett samprojekt mellan

Riksåklagaren och Rikspolisstyrelsen. Inom projektet

pågår ett arbete med att ta fram datoriserade rutiner för

bl.a. dokumentation av utredningsmaterialet, ett s.k.

elektroniskt förundersökningsprotokoll, och

tvångsmedelsbeslut. En första etapp av arbetet beräknas

vara klar hösten 1998.

Projektet Oanade möjligheter

Under 1996 har projektet Oanade möjligheter

genomförts med målsättningen att skapa ett modernt,

effektivt arbetssätt med användande av ny teknik så att

nedlagda resurser avseende brott av enklare karaktär

kan minskas. Projektet har utmynnat i att Riksåklagaren

utfärdat ett antal riktlinjer för hur arbetet vid kamrarna

bör kunna organiseras i syfte att uppnå ökad effektivitet.

Varje åklagarmyndighet har till sin verksamhetsplan för

1997 fogat en särskild reformplan som tar sikte på att

varje åklagarkammare skall uppnå en minskad

genomströmningstid och en omfördelning av resurser

från enklare ärenden till mer aktiv

förundersökningsledning och handläggning av mer

kvalificerade ärenden främst inom de prioriterade

områdena. Planens genomslag på kammarnivå följs upp

och kontrolleras av överåklagaren. Varje

åklagarmyndighet redovisar kvartalsvis till

Riksåklagaren hur arbetet bedrivs inom myndigheten.

4.4.3 Utvecklad samverkan mellan

åklagarväsendet och polisen

Samarbetet med polisen ökade under budgetåret

1995/96. Så hölls bl.a. en landsomfattande semina-

rieserie för 230 åklagare och poliser om arbetsmetodik

för utredning av våldsbrottslighet. Vidare tillsattes en

för Riksåklagaren och Rikspolisstyrelsen gemensam

styrgrupp med uppgift att samordna och styra projekt

som syftar till att utveckla och effektivisera den samlade

brottsutredningsverksamheten samt till att förbättra och

utveckla samverkansformer mellan polis och åklagare.

Inom ramen för styrgruppens verksamhetsområde har

flera projekt genomförts, t.ex. införandet av

åklagarmentorer, dvs. en åklagare vid varje kammare

har utsetts att vara mentor för övriga åklagare och

närpolis. Mentorernas uppgift är att svara för

samordning av frågor rörande den brottsutredande

verksamheten vid närpolisen. De skall även inom

kammaren vara ansvariga för att samarbetet mellan

övriga åklagare och närpolisen utvecklas och

effektiviseras.

4.4.4 Åtgärder för att öka säkerheten

och skyddet för anställda inom

rättsväsendet

Riksåklagaren har i samverkan med Domstolsverket och

Rikspolisstyrelsen på regeringens uppdrag utrett skyddet

för anställda inom domstolarna och åklagarväsendet.

Uppdraget redovisades i en rapport i december 1995.

Regeringen uppdrog därefter åt Riksåklagaren att efter

remissbehandling av rapporten i samverkan med

Domstolsverket och Rikspolisstyrelsen ange vilka

åtgärder som bör vidtas av berörda myndigheter

respektive regeringen. Redovisningen som lämnades i

slutet av oktober 1996 innehåller dels en åtgärdsplan för

myndigheterna, dels ett antal förslag till insatser som

kräver författningsändringar. I enlighet med

åtgärdsplanen har Riksåklagaren utfärdat föreskrifter

som innebär att varje åklagarmyndighet skall upprätta

en säkerhetsplan och varje åklagarmyndighet/kammare

utse en säkerhetsansvarig. Riksåklagaren kommer

vidare att anordna utbildning och information till

personalen vid myndigheterna/kamrarna om

säkerhetsfrågor. De åtgärder som kräver

författningsändringar bereds för närvarande inom

regeringskansliet. Frågan om säkerheten för anställda

inom rättsväsendet behandlas även i avsnitt 5.4.5.

4.4.5 Åtgärder mot s.k. mc-relaterad

brottslighet

Med anledning av den oroande utvecklingen i fråga om

s.k. mc-relaterad brottslighet har olika åtgärder

initierats inom åklagarväsendet. Åklagarmyndigheten i

Malmö har tillsatt en särskild kommission för att

samordna och utveckla arbetet med utredningar av

sådan brottslighet. På nationell nivå följer Riksåklagaren

utvecklingen noggrant och deltar i det

samordningsarbete som sker inom ramen för

Rikspolisstyrelsens och länspolismästarnas

handlingsplan avseende åtgärder rörande grov mc-

relaterad brottslighet. Kontakter har också tagits med

andra nordiska länder för att stärka det rättsliga

samarbetet på detta område.

4.5 Anslag

B 1. Åklagarorganisationen1

1995/96

Utgift

952 917

2

Anslag

s-

kredit

25 930

Därav

1996

Utgift

659 870

1997

Anslag

627 237

3

Utgifts

-

progno

s

664 597

1998

Förslag

634 605

1999

Beräkna

t

621 698

2000

Beräkna

t

642 581

1. Anslagets namn var tidigare Åklagarväsendet

2. Beloppen anges i tusental kronor

3. Anslaget tillfördes dessutom 18 miljoner kronor efter förslag till

 tilläggsbudget till statsbudgeten för budgetåret 1997 (prop.

1996/97:150)

Det anslagssparande på 22 mkr som åklagarväsendet

hade vid ingången av budgetåret 1995/96 förvandlades

till ett underskott på knappt 26 mkr vid utgången av

året. Detta innebär att åklagarväsendet uppnått sitt

verksamhetsresultat genom att förbruka 48 mkr mer än

vad som anslagits för verksamheten för budgetåret

1995/96.

Den i förhållande till anslaget höga utgiftsnivån

under budgetåret 1995/96 beror i första hand på senare

års löneavtal som till stor del varit ofinansierade.

Avtalen har tillsammans inneburit avsevärda

utgiftsökningar med i storleksordningen 50-60 mkr

utöver vad som tillförts anslaget för att kompensera

löneökningar. Åklagarväsendet har inte haft några

möjligheter att klara detta utan personalminskningar.

Även om de uppsägningar av administrativ personal

som skett till stor del motiveras av datoriseringen och

omorganisationen har åklagarväsendets besvärliga

ekonomiska läge sannolikt inneburit att åklagarväsendet

tvingats minska personalen i snabbare takt än vad som

annars varit önskvärt. Åklagarväsendet måste nu med

kraft vidta åtgärder för att verkligen anpassa sina

utgifter till anslagsnivån. Regeringen förutsätter att

Riksåklagaren i framtiden inte sluter lönavtal som är

ofinansierade. När kostnaderna för uppsägningslöner

upphör under innevarande år kommer ekonomin enligt

Riksåklagaren successivt att förbättras. Regeringens

prognos visar att underskottet vid utgången av år 1997

kommer att uppgå till 45 mkr och vid utgången av år

1998 till 32 mkr.

Regeringens överväganden

Regeringens bedömning med anledning av

revisionens iakttagelser

Riksrevisionsverket har inte haft några invändningar i

revisionsberättelsen avseende åklagarväsendet för år

1995/96.

Uppdrag till Riksrevisionsverket

Regeringen avser att ge Riksrevisionsverket i uppdrag

att granska åklagarväsendets ekonomiska situation. I

detta bör bl.a. ingå att se hur resurserna kan utnyttjas på

ett effektivare sätt. Den närmare utformningen av

uppdraget bereds för närvarande och beslut kommer att

fattas under hösten 1997.

Slutsatser

Av de 200 mkr som i 1997 års vårproposition föreslogs

tillföras utgiftsområdet bör 25 mkr tillföras anslaget.

Detta gör det möjligt för åklagarväsendet att öka

samverkan med och utbildning av närpolisen. Samtidigt

skall den i förra budgetpropositionen aviserade

besparingen med 25 mkr, som baserades på det

rationaliserinsutrymme som omorganisationen skulle

föranleda, genomföras.

Enligt regeringens bedömning bör anslaget

engångsvis för år 1998 tillföras 33 mkr . Den

ansträngda ekonomin skulle annars riskera det fortsatta

reformarbetet. Resurstillskottet kommer att skapa

förutsättningar för att reformarbetet fortsätter med

oförminskad kraft, något som är nödvändigt för att

garantera ett effektivare åklagarväsende också i

framtiden. Enligt Riksåklagaren möjliggör

resurstillskottet i första hand anställningar av ett

trettiotal åklagaraspiranter under år 1998, varav hälften

redan vid årsskiftet 1997/98. Resurstillskottet gör det

också möjligt att öka utbildningsinsatserna.

Anslaget minskas vidare med 55,6 mkr som förs

över till anslaget B 2 Ekobrottsmyndigheten. Beloppet

motsvarar de befintliga resurserna för bekämpning av

ekonomisk brottslighet.

Vidare har följande tekniska justeringar gjorts av

anslaget som motsvaras av ändrade utgifter. Som

kompensation för beräknade utgiftsökningar för löner,

lokaler m.m. räknas anslaget upp med knappt 20 mkr.

Vidare räknas anslaget upp med knappt 12 mkr med

anledning av att lönekostnadspålägget 1998 ersätts med

försäkringsmässigt beräknade premier fr.o.m. år 1998.

Sammantaget föreslås därmed 1998 års anslag uppgå

till 634 605 000 kronor. För åren 1999 och 2000

beräknas anslaget till 621 698 000 respektive

642 581 000 kronor.

B 2. Ekobrottsmyndigheten2

1998

Förslag

180 100

3

1999

Beräkna

t

180 575

2000

Beräkna

t

181 066

2. Nytt anslag

3. Beloppen anges i tusental kronor

Regeringens överväganden

Det är viktigt att Ekobrottsmyndigheten ges de resurser

som behövs för att uppfylla de förväntningar som ligger

bakom dess bildande. Regeringen kommer att noggrant

följa Ekobrottsmyndighetens verksamhet under detta

viktiga första år och om det är motiverat återkomma till

riksdagen vad gäller resursfrågan.

Ekobrottsmyndighetens anslag kommer till större

delen att bestå av en överföring från anslagen A 1

Polisorganisationen (109,5 mkr) och B 1

Åklagarväsendet (55,6 mkr). Detta motsvarar resurser

för polis- och åklagarväsendenas ekobrottsbekämpning.

Vidare kommer anslaget att tillföras en del av den

höjning av utgiftsområdet med 200 mkr som föreslogs i

1997 års ekonomiska vårproposition (15 mkr). Slutligen

kommer högst 30 mkr av andra huvudtitelns anslag

A 20 Kontrollfunktionen i staten att disponeras av

Ekobrottsmyndigheten åren 1998 och 1999.

Sammantaget föreslås därmed 1998 års anslag uppgå

till 180 100 000 kronor. För åren 1999 och 2000

beräknas anslaget uppgå till 180 575 000 respektive

181 066 000 kronor.

5 Domstolsväsendet m.m.

5.1 Omfattning

Domstolsverket är central förvaltningsmyndighet för de

allmänna domstolarna, de allmänna

förvaltningsdomstolarna, arrendenämnderna,

hyresnämnderna, Rättshjälpsmyndigheten och de

allmänna advokatbyråerna.

Allmänna domstolar är de 96 tingsrätterna, de 6

hovrätterna och Högsta domstolen. Allmänna

förvaltningsdomstolar är de 23 länsrätterna, de 4

kammarrätterna och Regeringsrätten. I prop.

1997/98:17 lämnar regeringen förslag till vissa

lagändringar i anledning av bildandet av Västra

Götalands län den 1 januari 1998. Enligt förslagen bör

1995 års domstolskommittés betänkande avvaktas innan

ställning tas till om några mer genomgripande

förändringar bör göras av domstolsorganisationen i

Västra Götalands län. Detta innebär att det tills vidare

kommer att finnas tre länsrätter i det nya länet.

År 1996 var medelantalet tillsvidareanställda

inom domstolsväsendet 5 800 varav närmare 5 500

tjänstgjorde vid domstolarna. Av de domstolsanställda

var 970 ordinarie domare och drygt 3 000 administrativ

personal. I avsnitt 5.3.4 redovisas närmare hur antalet

anställda och personalsammansättningen förändrats

under perioden 1993/94 - juni 1997.

5.2 Utgiftsutvecklingen

UTGIFTSUTVECKLINGEN

MILJONER KRONOR (LÖPANDE PRISER)

1995/96

1996

1997

1998

1999

2000

4 247

2 889

2 916

2 979

3 080

3 183

Sammanfattande kommentarer till verksamhetsutfall

och ekonomiskt utfall

 Den minskande måltillströmningen har inte lett till

en motsvarande minskning av arbetsbelastningen

eftersom det såväl vid de allmänna domstolarna som

de allmänna förvaltningsdomstolarna i huvudsak är

de enkla målen som försvunnit. Sammanfattningsvis

kan konstateras att arbetsläget är under kontroll i

tingsrätterna och Högsta domstolen medan

situationen är besvärlig i länsrätterna, hovrätterna,

kammarrätterna och Regeringsrätten. Vad gäller

länsrätterna, hovrätterna och kammarrätterna har

Domstolsverket, som utvecklas i avsnitt 5.4.3,

avsatt särskilda medel för förstärkningsinsatser

under 1997.

 Verksamhetsresultatet har uppnåtts genom att

domstolarna budgetåret 1995/96 förbrukade 57 mkr

mer än vad som anslagits för verksamheten. Vid

ingången av budgetåret 1997 återstod 192 mkr av

anslagssparandet. Under 1997 beräknas domstolarna

förbruka närmare 80 mkr av anslagssparandet.

Större förändringar

 Domstolskommittén har fått tilläggsdirektiv som

innebär

 att kommittén får lämna kompletterande förslag som

tillgodoser de ursprungliga kraven på kvalitet,

effektivitet och kompetens även om de inte leder till

så omfattande kostnadssänkningar som 200 mkr,

 att kommittén får överväga en integration mellan

tingsrätter och länsrätter samt

 att uppdraget skall redovisas i sin helhet senast den 3

april 1998.

 Riksrevisionsverket har fått i uppdrag att granska

fördelningen av resurser inom domstolsväsendet

samt, med utgångspunkt i nuvarande organisation

och arbetsformer, identifiera väsentliga hinder för

ett effektivt resursutnyttjande inom

domstolsväsendet.

 En försöksverksamhet har inletts med olika former

av beredningsorganisation i tingsrätterna.

 Domstolsverket, hovrätterna och kammarrätterna

förbereder gemensamt en försöksverksamhet med

ny beredningsorganisation i överrätterna.

Prioriteringar för 1998

 Ett mer flexibelt och effektivt domstolsväsende skall

skapas genom reformer och rationaliseringsåtgärder.

5.3 Domstolsväsendets resultat

Målet för domstolsväsendet är att avgöra mål och

ärenden på ett rättssäkert och effektivt sätt.

Rättssäkerheten och effektiviteten påverkas av ett

stort antal faktorer som inte är mätbara. Det finns

emellertid några mätbara indikatorer som sammanvägt

kan ge en bild av hur rättssäkerheten och effektiviteten

inom domstolsväsendet utvecklats. Dessa är

 antalet inkomna, avgjorda och balanserade mål samt

balansernas åldersstruktur och omloppstider (avsnitt

5.3.1 och 5.3.2 ),

 överklagandefrekvenser och ändringsfrekvenser

(avsnitt 5.3.3).

5.3.1 De allmänna domstolarna

Diagram 5.1 Tingsrätternas målutveckling 1987-1996

Den minskning av antalet inkomna mål som påbörjades

1994 fortsatte således under 1996 då såväl tvistemålen

som brottmålen minskade (med 4 resp. 15 procent).

Minskningen av antalet inkomna brottmål kan enligt

Domstolsverket dels hänföras till regeländringar och

dels i viss utsträckning till övergångsproblem i samband

med åklagarväsendets omorganisation. Under 1995

genomfördes t.ex. lagändringar som innebar

avkriminalisering av vissa brott, särskilda restriktioner

för åtalsprövning och utvidgade möjligheter till

strafföreläggande (se prop. 1994/95:23, bet.

1994/95:JuU2, rskr. 1994/95:40). Minskningen av

antalet inkomna tvistemål beror till största delen på att

antalet mål som börjat som betalningsföreläggande

minskat kraftigt. Under första halvåret 1997 fortsatte

antalet inkomna mål till tingsrätterna att minska jämfört

med motsvarande period 1996 (9 procent). Det bör

dock noteras att antalet inkomna brottmål ökade kraftigt

jämfört med andra halvåret 1996 (11 procent).

Minskningen består i första hand av enklare mål. Att

så är fallet bekräftas av att tingsrätternas genomsnittliga

förhandlingstid för såväl tvistemål som brottmål ökade

under perioden 1992/93-1996. Förhandlingstiden i

tvistemål ökade ca 23 procent till 1 timme och 47

minuter per mål som avgjorts efter muntlig förhandling.

I brottmål ökade förhandlingstiden med ca 18 procent

till 1 timme och 32 minuter. Ett ytterligare tecken på att

brottmålen genomsnittligt ökat i svårighetsgrad är det

förhållandet att andelen ärenden hos åklagarväsendet

med fängelse i straffskalan ökade från 67 procent år

1992/93 till 71 procent år 1995/96. Tingsrätternas

egentliga arbetsbörda har således inte minskat i den

utsträckning som siffrorna antyder.

Minskningen av antalet avgjorda mål fortsatte under

1996 då tvistemålen minskade med 5 procent och

brottmålen med 12 procent. I likhet med de båda

närmast föregående åren avgjordes dock fler mål än

som kom in varför såväl antalet balanserade tvistemål

som brottmål minskade (med 4 resp. 8 procent). Under

första halvåret 1997 fortsatte antalet avgjorda mål att

minska jämfört med samma period 1996 (6 resp.

12 procent). Antalet balanserade mål minskade med

ytterligare 6 resp. 13 procent.

Under 1996 var omloppstiden för brottmål drygt 2

månader och för tvistemål drygt 4 månader.

Omloppstiderna anges genomgående som medianvärden

eftersom medianvärden har den fördelen att de inte i

samma utsträckning som genomsnittsvärden påverkas

av balansavarbetning. Antalet brottmål äldre än 6

månader ökade under perioden 1993/94-1996 från 6 000

till knappt 8 000. Ökningen har skett under det sista året

i perioden och enligt Domstolsverket kan det inte

uteslutas att försämringen har ett samband med

övergångsproblem i anslutning till åklagarväsendets

omorganisation. Antalet balanserade tvistemål äldre än

6 månader minskade under samma period med 500 till

knappt 11 000 mål.

I tingsrätternas övriga verksamhet minskade antalet

inkomna konkursansökningar med 3 procent. Uppgift

om antalet inkomna konkursansökningar saknas för

tiden före 1990 men antalet är nu nästan nere på 1990

års nivå och jämfört med 1992 då antalet ansökningar

var som högst har antalet inkomna ärenden minskat

med 40 procent. Antalet inkomna ärenden till

inskrivningsmyndigheterna ökade med 12 procent

jämfört med 1995. Sett över hela tioårsperioden har

antalet ärenden minskat med 38 procent. Antalet

inkomna domstolsärenden ökade med 41 procent under

1996. Drygt hälften av ökningen kan hänföras till att

vissa registreringsärenden som tidigare behandlades i

bouppteckningsprotokollet fr.o.m. den 1 juli 1996 i

stället handläggs som domstolsärenden. I övrigt beror

ökningen till stor del på att tingsrätterna tillförts fler

skuldsanerings- och utsökningsärenden.

Diagram 5.2 Hovrätternas målutveckling 1987-1996

Att hovrätternas måltillströmning inte minskat i samma

omfattning som tingsrätternas beror på att tingsrätterna

utnyttjat den minskande måltillströmningen till

balansavarbetning, dvs. de har avgjort fler mål än som

kommit in. Det förhållandet att det i stor utsträckning är

enkla mål som försvunnit från tingsrätterna kan också

antas ha bidragit till att den minskade

måltillströmningen inte fått fullt genomslag i

hovrätterna. De svårare målen överklagas sannolikt i

högre utsträckning än de enklare (jfr avsnitt 5.3.3).

Antalet avgjorda mål har minskat under de senaste

åren. Under 1996 avgjorde hovrätterna färre mål än vad

som kom in vilket ledde till att antalet balanserade mål

ökade med knappt 900 mål. Under första halvåret 1997

ökade balansen ytterligare med drygt 100 mål.

Utvecklingen är besvärande och måste följas.

Domstolsverket har avsatt särskilda medel för

förstärkningsinsatser i hovrätterna.

Under 1996 var omloppstiden för brottmål 3

månader och för tvistemål 6 månader (medianvärden).

Antalet balanserade brottmål äldre än 6 månader ökade

under perioden 1993/94-1996 från 700 till 1 000 och

antalet balanserade tvistemål äldre än 6 månader från

1 300 till 1 700.

Diagram 5.3 Högsta domstolens målutveckling 1987-

1996

Hos Högsta domstolen har såväl antalet inkomna som

antalet avgjorda mål minskat något under den senaste

tvåårsperioden. Antalet balanserade mål som varit i

stort sett oförändrat sedan 1992 minskade med 150

under första halvåret 1997. Uppgift saknas om

omloppstider och balansens ålder.

5.3.2 De allmänna förvaltningsdomstolarna

Diagram 5.4 Länsrätternas målutveckling 1987-1996

Länsrätternas målsammansättning har, framför allt till

följd av instansordningsreformen men även beroende på

Sveriges medlemskap i EU, genomgått stora

förändringar under senare år. Under 1996 ökade

måltillströmningen totalt sett med 4 procent medan

antalet avgjorda mål minskade med 8 procent. Den

minskande avverkningstakten är en naturlig följd av den

förändrade taxeringsprocessen och

instansordningsreformen vilka innefattat en övergång

från massärendehantering till handläggning av ett stort

antal måltyper av varierande slag. Under den senaste

femårsperioden har länsrätterna avgjort fler mål än vad

som kommit in vilket lett till en kraftig minskning av

antalet balanserade mål. Den positiva utvecklingen

bröts under det första halvåret 1997 då

måltillströmningen fortsatte att öka (med 6 procent

jämfört med första halvåret 1996) samtidigt som

målbalansen växte något (med knappt 2 000 mål eller

3 procent).

Under 1996 var omloppstiden för skattemål knappt

13 månader, för socialförsäkringsmål drygt 7 månader

och för mål enligt socialtjänstlagen knappt 2 månader

(medianvärden). Omloppstiderna varierade kraftigt

mellan länsrätterna och det fanns t.ex. 11 länsrätter som

hade en omloppstid för skattemål som översteg 24

månader och 4 länsrätter som hade en omloppstid som

översteg 40 månader. Under perioden 1993/94-1996

minskade antalet skattemål äldre än 12 månader från

drygt 27 000 till knappt 15 000 mål men det finns

alltjämt närmare 6 500 balanserade skattemål som är

äldre än 36 månader. Under samma period ökade

antalet socialförsäkringsmål äldre än 12 månader från

drygt 3 000 till nästan 6 000. Utvecklingen är

besvärande och måste följas. Domstolsverket har avsatt

särskilda medel för bl.a. balansavarbetning i

länsrätterna. Verket har vidare gett en arbetsgrupp med

representanter för verket och länsrätterna till uppgift att

snabbt ta fram förslag till åtgärder för att komma

tillrätta med balanserna av gamla skatte- och

socialförsäkringsmål.

Diagram 5.5 Kammarrätternas målutveckling 1987-

1996

Den stora minskningen av måltillströmningen till

kammarrätterna under den senaste treårsperioden beror

givetvis på instansordningsreformen. Även antalet

avgjorda mål har dock, framför allt till följd av brist på

föredragande, minskat kraftigt under perioden och

under 1996 avgjorde kammarrätterna färre mål än vad

som kom in vilket ledde till att antalet balanserade mål

ökade med knappt 1 000 mål. Den negativa

utvecklingen fortsatte under första halvåret 1997 då

antalet balanserade mål ökade ytterligare med drygt

500. Domstolsverket har avsatt särskilda medel för

förstärkningsinsatser i kammarrätterna.

Medianvärdet för kammarrätternas omloppstider

kommer att kunna redovisas först i årsredovisningen för

budgetåret 1997. Av årsredovisningen för budgetåret

1995/96 framgår dock att under perioden 1993/94-1996

minskade antalet balanserade skattemål äldre än 12

månader med 100 till drygt 4 000 samt ökade antalet

balanserade socialförsäkringsmål äldre än 12 månader

från drygt 1 300 till nästan 2 800.

Diagram 5.6 Regeringsrättens målutvekling 1987-

1996

Såvitt avser Regeringsrätten förklaras mål- och

balansökningen bl.a. av att domstolen den 1 juli 1995

övertog Försäkringsöverdomstolens roll som sista

instans i socialförsäkringsmål. Antalet avgjorda mål

ökade kraftigt under 1996 då Regeringsrätten vidtog

särskilda insatser i syfte att arbeta av en del av

balansen. Detta ledde också till att antalet balanserade

mål minskade med drygt 1 000 under 1996. Den

positiva utvecklingen bröts under första halvåret 1997

då antalet balanserade mål åter ökade med knappt 400.

Antalet balanserade mål äldre än 12 månader ökade

under perioden 1993/94-1996 med drygt 1 300 till nära

2 500 mål.

5.3.3 Överklagande- och ändringsfrekvens

Överklagandefrekvensen i ledet tingsrätt-hovrätt ökade

något under perioden 1992/93-1996. Samtidigt

minskade ändringsfrekvensen för brottmål medan

ändringsfrekvensen för tvistemål ligger kvar på

oförändrad nivå. Samma utveckling kan noteras

beträffande överklagande- och ändringsfrekvensen

avseende skattemål i ledet länsrätt-kammarrätt. Som

tidigare nämnts kan det förhållandet att det i huvudsak

är de enklare målen som försvunnit från underrätterna

antas ha bidragit till en ökad överklagandefrekvens.

Svårare mål överklagas sannolikt i högre utsträckning

än enkla. Förändringarna är dock så marginella att det

inte går att dra några bestämda slutsatser av dem utan

en fördjupad undersökning.

5.3.4 Personalresurser

Av stor betydelse för effektiviteten är givetvis tillgången

på personal och framför allt att

personalsammansättningen är sådan att personalen kan

användas på effektivast möjliga sätt. Av diagrammen

framgår hur antalet anställda och

personalsammansättningen inom domstolsväsendet har

förändrats under perioden 1993/94 - juni 1997 (exkl.

Domstolsverket, Rättshjälpsmyndigheten och de

allmänna advokatbyråerna).

Diagram 5.7 Antalet anställda inom

domstolsväsendet

Det totala antalet anställda har minskat med drygt 450

under perioden. Den största minskningen har skett inom

kategorin administrativ personal. Minskningen kan till

viss del tillskrivas den pågående datoriseringen. Det kan

noteras att antalet notarier ökat sett över hela perioden

från 712 till 734. Den tillfälliga uppgången av antalet

domare och notarier budgetåret 1994/95 beror på att

domstolsväsendet det året fick en engångsförstärkning

om 10 miljoner kronor (jfr bet. 1993/94:JuU21). Som

framgår av diagrammet nedan har relationen mellan

olika personalkategorier inte förändrats i någon större

utsträckning. Andelen administrativ personal har

minskat något medan övriga personalkategorier är i

stort sett oförändrade. Med tanke på att datoriseringen

innebär en rationalisering främst bland den

administrativa personalen kan, enligt Domstolsverket,

andelen sådana anställda förväntas minska ytterligare.

Diagram 5.8 Andelen anställda inom domstolsväsendet

5.3.5 Rättshjälpsmyndigheten

Rättshjälpsmyndighetens mål är att hantera

rättshjälpsfrågor snabbt och korrekt. Målet har enligt

regeringens bedömning uppnåtts budgetåret 1995/96,

bl.a. ökade antalet avslutade ärenden med ca 4 procent.

De ADB-problem som i stort sett sedan myndighetens

tillkomst stört verksamheten håller nu på att avhjälpas

med hjälp av medel som tillfördes år 1997.

5.3.6 Regeringens bedömning

Genomgående kan noteras att den minskande

måltillströmningen inte lett till en motsvarande

minskning av arbetsbelastningen eftersom det såväl vid

de allmänna domstolarna som de allmänna

förvaltningsdomstolarna i huvudsak är de enkla målen

som försvunnit. Sammanfattningsvis kan konstateras att

arbetsläget tycks vara under kontroll i tingsrätterna och

Högsta domstolen medan situationen är besvärlig i

länsrätterna, hovrätterna, kammarrätterna och

Regeringsrätten. Regeringsrättens arbetsläge

förbättrades avsevärt genom den balansavarbetning som

genomfördes under 1996. Vad gäller länsrätterna,

hovrätterna och kammarrätterna har Domstolsverket

avsatt särskilda medel för förstärkningsinsatser under

1997. Omloppstiderna får anses tillfredsställande i

tingsrätterna och hovrätterna medan de är alldeles för

långa i länsrätterna och kammarrätterna. Eftersom

omloppstiden avgörs av åldern på de under året

avgjorda målen, kan de långa omloppstiderna i

länsrätterna delvis tillskrivas avarbetningen av äldre

skattemål. Såväl länsrätterna som kammarrätterna har

alltjämt en otillfredsställande stor andel äldre skatte- och

socialförsäkringsmål.

Vad avser de allmänna domstolarna går det att dra

slutsatsen att målen avgörs inom rimlig tid medan

motsatt slutsats kan dras beträffande skattemålen och

socialförsäkringsmålen i de allmänna

förvaltningsdomstolarna. De uppgifter som i övrigt

redovisas talar inte emot att domstolarna klarat av att på

ett rättssäkert sätt avgöra de mål och ärenden de har att

handlägga.

Underlaget för att bedöma domstolarnas resultat har

förbättrats jämfört med budgetåret 1994/95. De

verksamhetsmål som regeringen i regleringsbrevet för

budgetåret 1995/96 ålade domstolarna att fastställa har

underlättat analysen av domstolarnas resultat.

Justitiedepartementet arbetar tillsammans med

Domstolsverket aktivt på att ytterligare utveckla mål-

och resultatstyrningen. Domstolsverket har beslutat att

ändra sin interna organisation i syfte att genomföra de

förändringar som behövs för att uppnå en förbättrad

verksamhetsuppföljning och verksamhetsanalys.

Domstolsverkets redovisning kan i dessa avseenden

alltså förväntas bli än bättre kommande år.

Det är svårt att bedöma hur domstolarnas

arbetsbelastning kommer att förändras under de

närmaste åren. Vad avser tingsrätterna kan en viss

ökning av antalet inkommande brottmål förväntas, dels

när effekterna av omorganisationerna inom polisen och

åklagarväsendet slår igenom, dels till följd av satsningen

på bekämpning av den ekonomiska brottsligheten.

Samtidigt kan den möjlighet att utfärda

straffföreläggande avseende villkorlig dom som infördes

den 1 juli 1997 antas leda till en viss minskning av

antalet brottmål och de nya reglerna om underhållsstöd

som trädde i kraft den 1 februari 1997 till en minskning

av antalet tvistemål (prop. 1996/97:8, bet.

1996/97:JuU4, rskr. 1996/97:39 samt prop.

1995/96:208, bet. 1996/97:SfU3, rskr. 1996/97:21). De

nya reglerna om underhållsstöd kan dock samtidigt

komma att innebära en ökad måltillströmning till

länsrätterna. Vid länsrätterna förväntas vidare under de

närmaste åren en ökning av antalet inkommande

fastighetstaxeringsmål som en konsekvens av de kraftigt

höjda taxeringsvärdena på villor och fritidshus vid den

allmänna fastighetstaxeringen 1996. Vidare kan

måltillströmningen alltjämt antas öka något till följd av

instansordningsreformen. De nya reglerna om

socialbidrag som träder i kraft den 1 januari 1998 kan å

andra sidan på sikt antas leda till en kraftig reducering

av antalet biståndsmål (prop. 1996/97:124, bet.

1996/97:SoU18, rskr.1996/ 97:264).

Sammanfattningsvis finns det således faktorer som talar

för förändringar både i sänkande och höjande riktning.

5.4 Förändringar inom domstols-

väsendet

De senaste årens internationalisering, allt mer

komplicerade brottslighet, allt mer avancerade

affärstransaktioner och snabba tekniska utveckling är

exempel på företeelser som inneburit ökade krav på

våra domstolar. För att möta de ökande kraven och

säkerställa en hög kvalitet samt göra

domstolsverksamheten mer kostnadseffektiv pågår

sedan flera år ett omfattande reformarbete.

5.4.1 En renodlad domstolsverksamhet med

tyngdpunkten i första instans

Som angavs i 1997 års budgetproposition är

Domstolsutredningens förslag i stora delar genomförda

(SOU 1991:106). Reformerna syftar till att

domstolsverksamheten skall renodlas och koncentreras

på de dömande uppgifterna. Tyngdpunkten i

rättskipningen skall ligga i första instans.

Arbetet med att renodla domarrollen fortgår och det

pågår fortlöpande en översyn av processreglerna för

såväl de allmänna domstolarna som de allmänna

förvaltningsdomstolarna. Så har en särskild utredare

haft i uppdrag att överväga ett stort antal förslag som

gäller ändringar i processreglerna för de allmänna

domstolarna. Förslagen har redovisats i

departementspromemorian Domstolsförfarandet -

Förslag till förbättringar (Ds 1997:7). Vidare har en

annan särskild utredare lämnat förslag som gäller

ändringar i processreglerna för de allmänna

förvaltningsdomstolarna. Förslagen har redovisats i

departementspromemoriorna Översyn av

förvaltningsprocessen och Fortsatt översyn av

förvaltningsprocessen (Ds 1996:40 och Ds 1997:29).

Därutöver lämnades i Hovrättsprocessutredningens

betänkande Ett reformerat hovrättsförfarande ett antal

förslag avseende ändringar i hovrättsprocessen vilka inte

behandlades i den numera återkallade propositionen om

prövningstillstånd i hovrätt (SOU 1995:124). Samtliga

utredningsförslag bereds nu vidare inom

regeringskansliet i syfte att ytterligare effektivisera

domstolsförfarandet.

Vad avser Domstolsutredningens förslag återstår ett

par större frågor som rör domstolarnas organisation.

Det gäller den organisatoriska hemvisten för

bouppteckningsverksamheten och inskrivningsväsendet.

I det delbetänkande som Ärvdabalksutredningen

lämnade hösten 1996 föreslås att tingsrätternas hantering

av bouppteckningar den 1 januari 2000 skall föras över

till skattemyndigheterna (SOU 1996:160). Betänkandet

har remissbehandlats och förslagen bereds nu vidare

inom regeringskansliet.

Som angavs i 1997 års budgetproposition har

Domstolsverket fått i uppdrag att i samråd med

Lantmäteriverket lämna förslag till inskrivnings-

myndigheternas framtida organisation. Tiden för

redovisning av uppdraget har förlängts och redovisning

kommer nu att ske senast den 1 oktober 1997.

Domstolsverket har vidare den 26 juni 1997 fått i

uppdrag att i samråd med Patent- och

registreringsverket utreda frågan om

Inskrivningsmyndighetens för företagsinteckning

framtida organisation. Det uppdraget skall redovisas

senast den 14 november 1997.

5.4.2 1995 års domstolskommitté m.m.

Frågorna om bouppteckningsverksamheten och

inskrivningsväsendet har nära samband med 1995 års

domstolskommittés arbete (Ju1995:05). Enligt

direktiven skall kommittén nämligen utgå från att de

funktionerna i framtiden inte skall ligga kvar hos

tingsrätterna (dir. 1995:102). Kommittén skall också

utgå från att hyres- och arrendenämndernas verksamhet

kommer att integreras med tingsrätterna. Regeringen

beslutade den 21 augusti 1997 direktiv för en särskild

utredare med uppdrag att göra en översyn av

hyreslagstiftningen och systemet för prövning av hyres-

och arrendemål (dir. 1997:97). Enligt direktiven skall

utredaren bl.a. ta ställning till om hyres- och

arrendenämnderna kan avskaffas och om samtliga

måltyper i stället kan handläggas vid allmän domstol.

Den delen av uppdraget skall redovisas i ett

delbetänkande under hösten 1998.

I 1997 års budgetproposition lämnades en översiktlig

redogörelse för innehållet i de ursprungliga direktiven

till 1995 års domstolskommitté. Enligt dessa skall

kommittén lämna förslag till en ny organisation för

domstolsväsendet som helhet. Den nya organisationen

skall på sikt medföra sänkta kostnader med minst 200

mkr årligen.

Den 20 mars 1997 beslutade regeringen efter

hemställan från kommittén tilläggsdirektiv till

utredningen (dir. 1997:50). I tilläggsdirektiven betonas

att kommittén skall redovisa förslag i enlighet med det

ursprungliga uppdraget vilket innebär förslag till en i

grunden ny domstolsorganisation med moderna

arbetsformer och modern teknik. Tilläggsdirektiven ger

emellertid kommittén möjlighet att därutöver lämna

kompletterande förslag som tillgodoser de ökande

kraven på kvalitet, effektivitet och kompetens i

rättskipningen, även om förslagen inte leder till så

omfattande kostnadssänkningar som angavs i de

ursprungliga direktiven. Utöver vad som sägs i de

ursprungliga direktiven om utveckling av samverkan

mellan domstolar på samma nivå får kommittén i

enlighet med sin framställning också överväga lösningar

som innebär en sammanläggning av tingsrätter och

länsrätter.

Regeringen gav den 13 februari 1997

Riksrevisionsverket (RRV) i uppdrag att granska

fördelningen av resurser inom domstolsväsendet. RRV

skall vidare med utgångspunkt i nuvarande organisation

och arbetsformer identifiera väsentliga hinder för ett

effektivt resursutnyttjande inom domstolsväsendet.

Uppdraget skall redovisas senast den 15 oktober 1997.

Resultatet av RRV:s uppdrag skall beaktas av 1995 års

domstolskommitté vid utformningen av en ny

domstolsorganisation.

I de ursprungliga direktiven anges att

domstolskommittén i en första etapp skall lämna förslag

om var i landet domstolarna skall vara belägna och om

samordning av domstolsslagen. Vidare anges att

utredningen också får, för att möjliggöra förändringar

av organisationen, lämna förslag om

beredningsorganisation, notarie- och domarutbildning,

befordrade domaranställningar utan chefsansvar m.m.

Under utredningens arbete har det visat sig att dessa

frågor har ett så nära samband med hur man väljer att

organisera domstolsväsendet att det är nödvändigt att

redovisa samtliga frågor i ett sammanhang. Med hänsyn

till detta och RRV:s uppdrag har utredningstiden

förlängts. Utredningsarbetet skall redovisas i sin helhet

senast den 3 april 1998.

5.4.3 Effektivare mål- och ärendehantering

Under Domstolsverkets ledning bedrivs det ett arbete

som syftar till att rationalisera, förenkla och göra

domstolarnas mål- och ärendehantering effektivare.

Ett exempel på detta är införandet av modern teknik.

Vid utgången av 1996 hade det databaserade

målhanteringssystemet (MÅHS) införts vid ett femtiotal

domstolar. Arbetet med MÅHS fortsätter med

inriktning dels på att utveckla och förbättra

underrättsversionen, dels på att skapa en version för

överrätterna. IT-stödet har även i övrigt utvecklats.

Samtliga domstolar har numera via Domnät möjlighet

att få tillgång till Internet. Genom Domnät kan

domstolarna få information av olika slag och ändringar i

handböcker, dokument och föreskrifter m.m. kan göras

tillgängliga i samma ögonblick som de beslutas.

Införande av ett system för elektronisk post inom

domstolsväsendet pågår.

Som nämns nedan i anslagsavsnittet hade

domstolarna vid ingången av budgetåret 1997 ett relativt

stort anslagssparande. Anslagssparandet är ojämnt

fördelat mellan domstolarna vilket innebär att vissa

domstolar som är i behov av extra resurser för att t.ex.

arbeta av balanser inte kan göra detta medan andra

domstolar har överskott som de för tillfället inte

behöver. Domstolsverket har därför dragit in en del av

överskottet. De indragna medlen används för

förstärkningsinsatser vid överrätterna och balans-

avarbetning vid länsrätterna.

Under budgetåret 1995/96 genomförde

Domstolsverket, på uppdrag av regeringen, ett antal

idéseminarier om möjligheterna att effektivisera

domstolarnas administration och målhantering inom

ramen för gällande regelverk. Syftet med seminarierna

var att ta till vara domarnas kunskaper och erfarenheter

för att genom informationsutbyte utveckla rutiner och

arbetsformer. Företrädare för andra berörda

myndigheter och organisationer medverkade i viss

utsträckning vid seminarierna, t.ex. Riksåklagaren,

Riksskatteverket, Riksförsäkringsverket och Sveriges

advokatsamfund. Resultatet av seminarierna har

sammanställts och spritts till ledning för andra (DV

rapport 1997:2). Vid seminarierna kom det fram ett

stort antal intressanta förslag av varierande karaktär.

Många förslag kan direkt tillämpas medan andra kräver

författningsändringar. Beredningen av Domstolsverkets

rapport pågår för närvarande inom regeringskansliet.

Under våren 1997 har Domstolsverket, på

regeringens uppdrag, anordnat diskussioner mellan

domare vid de allmänna domstolarna och de allmänna

förvaltningsdomstolarna, åklagare samt advokater om

vad som är kvalitet i domstolsverksamhet. I enlighet

med uppdraget har verket dokumenterat diskussionerna

och redovisat vad som kan anses känneteckna en hög

kvalitet i domstolsverksamhet (DV:s dnr 184-1997).

Domstolsverket har för avsikt att följa upp seminarierna

genom att låta Utvecklingsrådet för domstolsväsendet

utarbeta en kvalitetsstandard för domstolsarbete.

Regeringen noterar med tillfredsställelse det intresse

som frågorna om kvalitet, att döma av redovisningen,

väckt bland mötesdeltagarna.

Den pågående samhällsutvecklingen med teknik-

utveckling, decentralisering och ökad delegering ställer

nya krav på domstolscheferna. Domstolsverket har

under 1997 i samarbete med representanter för

domstolarna och Justitiedepartementet tagit fram ett nytt

chefsutvecklingsprogram. Programmet planeras omfatta

fyra steg om vardera tre dagar utsträckt över ett halvår.

En pilotomgång kommer att genomföras med början i

oktober 1997.

5.4.4 Försöksverksamheter

Under 1997 har inletts eller planeras att inledas ett par

försöksverksamheter inom domstolsväsendet.

Genom en särskild från den 1 maj 1997 gällande

förordning får försöksverksamhet bedrivas vid ett antal

tingsrätter för att pröva olika former av

beredningsorganisation. Förordningen gör det bl.a.

möjligt för tingsrätterna att tidsbegränsat anställa bered-

ningsjurister samt att delegera arbetsuppgifter till

tingsnotarier och andra anställda i större omfattning än

som annars varit möjligt. Försöksverksamheten har

kommit till på begäran av 1995 års domstolskommitté

och syftet är att kommittén skall få bättre underlag för

sin bedömning av hur tingsrätternas

beredningsorganisation bäst utformas i framtiden.

Domstolsverket, hovrätterna och kammarrätterna

förbereder gemensamt en liknande försöksverksamhet i

överrätterna. Syftet är att snabbt komma tillrätta med

överrätternas brist på föredragandepersonal. Det stora

överskottet av assessorer har gjort att överrätterna under

några år endast i begränsad utsträckning kunnat

nyrekrytera föredragande. Överrätternas behov av

föredragande måste lösas utan att antalet assessorer ökar

i större omfattning än som motiveras av behovet av

ordinarie domare. Att tillföra ytterligare ekonomiska

resurser löser inte problemet på längre sikt utan det

krävs andra åtgärder. Den tänkta försöksverksamheten

innebär att aspiranttjänstgöringen ersätts av en

tidsbegränsad anställning som överrättsnotarie. Efter

fullgjord överrättstjänstgöring är överrättsnotarien

behörig att ansöka om anställning som fiskal. Till

skillnad från aspiranten är överrättsnotarien således inte

utlovad fortsatt anställning. Försöksverksamheten

innebär att ett större antal notarier än i dag kan erbjudas

möjlighet att under en begränsad tid meritera sig genom

tjänstgöring i överrätt samtidigt som överrätternas

behov av föredragande tillgodoses utan att det byggs

upp ett nytt överskott av icke ordinarie domare.

5.4.5 Säkerheten för anställda inom

rättsväsendet

Som anges i avsnitt 4.4.4 har Riksåklagaren numera

redovisat regeringsuppdraget att, i samverkan med

Domstolsverket och Rikspolisstyrelsen, ange vilka

åtgärder som bör vidtas för att stärka säkerheten och

skyddet för anställda inom rättsväsendet. I enlighet med

förslagen har DV rekommenderat domstolarna att

upprätta säkerhetsplaner och utse säkerhetsansvariga.

Domstolsverket kommer vidare att anordna utbildning

och information till domstolspersonal om

säkerhetsfrågor.

Domstolsverket har utrett frågan om

säkerhetskontroll i domstol. Utredningen redovisades i

rapporten Förbättrat tillträdesskydd till domstolslokaler i

juni 1997 (DV rapport 1997:3). Domstolsverkets

förslag till författningsändringar bereds för närvarande

inom regeringskansliet.

5.5 Anslag

C 1. Domstolsväsendet m.m.

1995/96

Utgift

4 246

871

1

Anslags

-

sparand

e

195 489

Därav

1996

Utgift

2 888

688

1997

Anslag

2 916

184

Utgifts-

prognos

2 994

000

1998

Förslag

2 979

279

1999

Beräkna

t

3 080

250

2000

Beräkna

t

3 182

559

1. Beloppen anges i tusental kronor

Överskottet beräknas minska med ca 78 mkr under år

1997. Regeringens bedömning är att resterande

överskott (ca 118 mkr) kommer att vara förbrukat vid

ingången av år 2001.

Regeringens överväganden

Avgiftsbelagd verksamhet

Under innevarande år kommer domstolsväsendet enligt

prognos att leverera in avgiftsinkomster motsvarande ca

65 mkr på inkomsttitel. Avgifterna består av

ansökningsavgifter (ca 30 mkr), kungörande-avgifter (ca

22 mkr) och expeditionsavgifter (ca 13 mkr). Dessa

avgiftsinkomster bedöms bli oförändrade under

perioden 1999-2000.

Regeringens bedömning med anledning av

revisionens iakttagelser

Riksrevisionsverket har inte haft några invändningar i

revisionsberättelsen avseende domstolsväsendet för år

1995/96.

Slutsatser

Regeringens bedömning av domstolsväsendets

verksamhetsresultat m.m. redovisas i avsnitt 5.3.

I budgetpropositionen för år 1997 angavs att

domstolsväsendets möjligheter att klara de

kostnadssänkningar som besparingen budgetåret

1995/96 (89 mkr på 12 mån.) och andra beslut som

bottenbudgeteringen av lokalhyror, produktivitetskrav

och fastighetsskatt (totalt 130 mkr) innebar var beroende

av att planerade reformer genomfördes.

Justitieutskottet menade i sitt betänkande angående

anslag till rättsväsendet budgetåret 1997 att det var svårt

att se att det skulle vara möjligt att inom ramen för en i

allt väsentligt oförändrad struktur genomföra

besparingar av den storleksordning som var aktuell för

de närmaste åren. Utskottet anförde vidare att det

krävdes att redan beslutade organisationsförändringar

fick en kostnadsbesparande effekt, att andra sådana

förändringar som diskuterades genomfördes och att

resultatet blev det önskade. Utskottet betonade slutligen

att det också krävdes att de lag-ändringar som

regeringen förelagt eller avsåg att förelägga riksdagen

antogs (bet. 1996/97:JuU1 s. 14).

Den prognos över domstolsväsendets och rätts-

väsendets medelsbehov för perioden 1998-2000 som

gjordes inför 1997 års ekonomiska vårproposition utgick

också från att planerade reformer skulle komma att

genomföras. Som bekant har två ekonomiskt

betydelsefulla reformer fallit under

riksdagsbehandlingen, dels införandet av ett generellt

krav på prövningstillstånd i hovrätt, dels minskningen

av antalet nämndemän som skall medverka i mål i

tingsrätt och länsrätt. Reformerna beräknades

sammantaget leda till att resurser motsvarande 80 mkr

skulle frigöras. Detta innebär att domstolsväsendets

ekonomiska situation väsentligt försämrats.

Som nämnts ovan beräknas domstolsväsendet under

1997 förbruka närmare 80 mkr mer än vad som

anslagits för verksamheten. Trots det kommer

domstolsväsendet att ha ett relativt stort anslagssparande

i behåll vid utgången av budgetåret. Detta innebär att

domstolsväsendet inte kommer att vara i behov av något

resurstillskott för att klara verksamheten under 1998.

Förbrukningen förväntas dock även under 1998

överstiga anslagsbeloppet varför domstolsväsendet

behöver kompenseras för de båda uteblivna reformerna

genom ett resurstillskott budgetåret 1999. Möjlighet

saknas för närvarande att finansiera detta inom

utgiftsområdesramen. Regeringen avser att återkomma

till utgiftsområdets och domstolsväsendets resursbehov i

anledning av de uteblivna reformerna i 1998 års

ekonomiska vårproposition.

Följande tekniska justeringar som motsvaras av

ändrade utgifter har gjorts av anslaget. Som

kompensation för beräknade utgiftsökningar för löner,

lokaler m.m. räknas anslaget upp med knappt 76 mkr.

Vidare minskas anslaget med knappt 11 mkr med

anledning av att lönekostnadspålägget fr.o.m. 1998

ersätts med försäkringsmässigt beräknade premier.

Sammantaget beräknas därmed 1998 års anslag till

2 979 279 000 kronor. För åren 1999 och 2000

beräknas anslaget till 3 080 250 000 respektive

3 182 559 000 kronor.

6 Kriminalvården

Kriminalvårdens huvuduppgifter är att verkställa

påföljderna fängelse och skyddstillsyn, att ansvara för

övervakningen av villkorligt frigivna och för

verksamheten vid häktena samt att utföra

personutredningar. Kriminalvården ombesörjer vidare

transporter av personer som skall avvisas eller utvisas

från Sverige.

6.1 Omfattning

Kriminalvårdsstyrelsen är central förvaltningsmyndighet

för all kriminalvårdsverksamhet. Styrelsen är

chefsmyndighet för 6 regionmyndigheter, 27 häkten, 59

anstalter, 48 frivårdsmyndigheter samt

Transporttjänsten. I administrativt hänseende är

styrelsen chefsmyndighet även för

Kriminalvårdsnämnden och de 30

övervakningsnämnderna.

6.2 Utgiftsutvecklingen

UTGIFTSUTVECKLINGEN

MILJONER KRONOR (LÖPANDE PRISER)

1995/96

1996

1997

1998

1999

2000

5 414

3 752

3 837

3 376

3 661

3 892

Sammanfattande kommentarer till verksamhetsutfall

och ekonomiskt utfall

 Verkställighetens innehåll har fortsatt att utvecklas.

Det innebär bl.a. att andelen timmar i program som

syftar till att påverka den dömde att inte återfalla i

brott har ökat.

 Möjligheten till gemensamhet under häktestiden har

ökat väsentligt.

 Antalet fängelsedömda har minskat. Andelen

skyddstillsynsdomar har ökat

 Medelbeläggningen i anstalter och häkten har

minskat.

 Kriminalvårdens överskott för budgetåret 1995/96

var 498 mkr. Vid budgetårets slut uppgick det

ackumulerade anslagssparande till 772 mkr.

Orsakerna till anslagssparandet är främst en lägre

beläggning vid häkten och anstalter än beräknat samt

att planerade lokalmässiga förändringar av häkten

och anstalter har senarelagts eller uteblivit.

Försöksverksamheten med intensivövervakning med

elektronisk kontroll har också medfört en lägre

anslagsförbrukning. Dessutom har en ränteintäkt

uppkommit.

Större förändringar

 Försöksverksamheten med intensivövervakning med

elektronisk kontroll har fr.o.m. den 1 januari 1997

utvidgats till att omfatta dömda i hela landet och

verkställighet av fängelsestraff i högst tre månader.

 Regeringen har beslutat att sammanlagt 13

kriminalvårdsanstalter skall stängas senast den 31

december 1997. Det innebär en minskning med

sammanlagt 625 platser, varav 505 är öppna platser.

 Regeringen har fattat beslut om en omorganisation

av kriminalvårdens lokala organisation, som innebär

att häktes-, anstalts- och frivårdsverksamhet fr.o.m.

den 1 januari 1998 skall kunna bedrivas inom

samma lokala myndighet. Antalet lokala

myndigheter kommer att vara 37 stycken.

 Regeringen föreslår att 444 mkr av Kriminalvårdens

anslagssparande omfördelas inom rättsväsendet

under budgetperioden 1998 - 2000.

Prioriteringar för 1998

 Utvecklingen av innehållet i anstaltsverksamheten

och frivården skall fortsätta i syfte att påverka de

dömda att inte återfalla i brott.

 Frigivningsförberedelserna skall förbättras i syfte att

motverka återfall i brott.

 Ytterligare åtgärder skall vidtas för att humanisera

häktesverksamheten.

 Ytterligare insatser skall göras för att intagna med

psykiska störningar skall få adekvat vård och

behandling. De långtidsdömdas svårigheter skall

särskilt uppmärksammas.

- Arbetet med att bekämpa narkotikamissbruket skall

bedrivas med fortsatt intensitet. Målet skall vara att

hålla anstalter och häkten fria från narkotika samt att

medverka till att de dömda som har behov av det får

tillgång till missbruksvård.

 Resultatstyrningen inom kriminalvården skall

utvecklas. Uppnådda resultat och effekterna av

verksamheten skall bli föremål för bättre analyser.

6.3 Kriminalvårdens verksamhet

Det övergripande målet för rättsväsendet och därmed

också för kriminalvården för budgetåret 1995/96 var att

verka för en minskning av brottsligheten och därmed

öka människors trygghet i samhället. Samtidigt skall

kriminalvårdens verksamhet kännetecknas av en human

människosyn, god omvårdnad och ett aktivt

påverkansarbete med iakttagande av hög grad av

säkerhet samt respekt för den enskildes integritet och

rättssäkerhet. Verksamheten skall inriktas på åtgärder

som påverkar den dömde att inte återfalla i brott.

Vid bedömningen av kriminalvårdens resultat är

bl.a. följande av intresse.

 Antalet dömda som varit föremål för åtgärder inom

frivården

 Utvecklingen av beläggningen i anstalter och häkten

 Utvecklingen av verkställighetens innehåll

 Humaniseringen av häktesverksamheten

 Bekämpningen av narkotikamissbruk

 Säkerheten i anstalterna

6.3.1 Frivård

Under 1995 var antalet frivårdsklienter i medeltal

12 583. År 1996 minskade antalet till i medeltal 12 183.

Diagrammet nedan visar fördelningen av

frivårdsklienter i medeltal under tiden 1994 1996.

Diagram 6.1 Frivårdsklienter

Under det första halvåret 1997 har antalet övervakade

skyddstillsynsdömda och villkorligt frigivna minskat till

i medeltal 11 744. Det är en minskning med 564

jämfört med samma period föregående år.

Antalet dömda som hade samhällstjänst under det

första halvåret 1997 var i medeltal 665. Enligt

Kriminalvårdsstyrelsens beräkningar är dygnskostnaden

för samhällstjänst nu omkring 180 kronor, vilket är

samma nivå som under 1996.

Under det första halvåret 1997 avtjänade i medeltal

370 personer per dag sitt fängelsestraff genom

intensivövervakning med elektronisk kontroll. Det

motsvarar kriminalvårdens prognoser. Kostnaderna för

försöksverksamheten under det första halvåret uppgick

till ca 24 miljoner kronor. Den totala dygnskostnaden

var ca 400 kronor. Kriminalvårdsstyrelsen bedömer

emellertid att den faktiska kostnaden har varit högre,

eftersom personalen inom frivården har ägnat mer tid åt

arbetet med de övervakade än vad som beräknades när

försöksverksamheten inleddes. Vissa problem med den

tekniska utrustningen har också medfört att kostnaden

varit något högre inledningsvis.

För att skapa förutsättningar för en ökad användning

av frivårdspåföljderna krävs det att innehållet i

påföljderna blir mer tydligt och konsekvent och att

påföljderna framstår som ett trovärdigt alternativ till

fängelse. Inom ramen för det s.k. frivårdsuppdraget

arbetar kriminalvården med att förändra frivårdens

verksamhet i den riktningen. Målet är bl.a. att utveckla

och tydliggöra innehållet i skyddstillsynen samt att

verka för en ökad användning av påföljden. I arbetet

ingår bl.a. att utarbeta föreskrifter för

personutredningar, utveckla och pröva nya former för

sysselsättning för sam-hällstjänstdömda, ta fram

riktlinjer för uppföljning av frivårdens verksamhet och

att utarbeta riktlinjer för frivårdens samverkan med

myndigheter utanför kriminalvården.

Som ett led i arbetet att öka förtroendet för frivården

har regeringen uppdragit åt Domstolsverket och

Kriminalvårdsstyrelsen att utveckla former för

regelbundna överläggningar mellan domstolar och

frivårdsmyndigheter. Flera regionala konferenser har

genomförts under 1996. Samarbetet kommer att

fortsätta bl.a. genom konferenser på lokal

nivå.Frivården har ökat antalet personutredningar med

förslag till innehåll i verkställigheten.

Även om det totala antalet skyddstillsynsdomar har

minskat något mellan åren 1995 och 1996 har andelen

skyddstillsynsdomar i förhållande till antalet

brottmålsdomar ökat. Under 1994 utgjorde andelen

skyddstillsynsdomar ca 9 procent av brottmålsdomarna,

motsvarande andel var drygt 10 procent 1995 och ca 11

procent 1996. Det kan tyda på att ansträngningarna att

tydliggöra innehållet i frivårdspåföljderna och att öka

trovärdigheten har gett ett visst resultat.

Av avsnitt 6.4.1 framgår att frivårdens arbete med

de övervakade skall inriktats på att motverka återfall i

brott. Sådant arbete bedrivs genom samtalskontakter

med den dömde. Även den programverksamhet som

bedrivs inom frivården i syfte att motverka återfall i

brott är viktig och skall utvecklas ytterligare.

6.3.2 Anstalter

Verkställighetens innehåll

Verkställighetens innehåll vid anstalterna utvecklas

fortlöpande, bl.a. genom de olika brottsförebyggande

programmentas fram och. Av Kriminalvårdsstyrelsens

årsredovisning framgår att den Den totala

sysselsättningsgraden under budgetåret för de intagna

var 82 procent, vilket är en oförändrat hög nivå jämfört

med föregående budgetår. De brotts- och

missbruksrelaterade programmen har ökat från 7,7

procent av sysselsättningstimmarna under budgetåret

1994/95 till 13 procent under år 1996. För att

säkerställa en hög kvalitet på de olika programmen har

Kriminalvårdsstyrelsen utvecklat krav och råd för

kvalitetssäkring av programmen.

TABELL 6.1 SYSSELSÄTTNINGSTIMMAR I

ANSTALT (1 000 TIMMAR).

SYSSEL-

SÄTTNING

1993/94

1995

1996

Arbetsdri

ft

3

270

46%

2

700

40%

2492

38%

Utbildnin

g

1

141

16%

1

017

15%

878

13%

Intern

service

1

746

25%

1

741

26%

1421

22%

Brotts-

och

missbruk

s-

relaterad

e

program

340

5%

559

8%

851

13%

Övr

sysselsät

tning

med

ersättnin

g

355

5%

596

9%

750

11%

Frigång

193

3%

166

2%

165

3%

Summa

7 045

100%

6 779

100%

6 557

100%

Som framgår av avsnitt 6.4.1 anser regeringen att det är

viktigt att tiden i anstalt tas till vara på ett sätt som

motverkar återfall i brott och att satsningarna på

verkställighetens innehåll fortsätter. Kriminalvården

skall i det syftet erbjuda de intagna såväl brotts- och

missbruksrelaterade program som arbete och utbildning.

För att uppnå ett bra resultat i verksamheten är det

också viktigt att förändringen av vårdarnas roll mot ett

väl utvecklat kontaktmannaskap fortsätter. I avsnitt

6.4.1 betonar regeringen vidare att det är angeläget att

utveckla samarbetet med andra myndigheter beträffande

insatser som syftar till att öka förutsättningarna för den

dömde att leva ett laglydigt liv.

I syfte att förbättra frigivningsförberedelserna har

Kriminalvårdsstyrelsen inlett ett arbete med att utarbeta

föreskrifter och allmänna råd för

verkställighetsplaneringen, innefattande bl.a. planering

av frigivningen. Kontakter mellan kriminalvården och

andra myndigheter har tagits för att förbättra samarbetet

med frigivningsförberedelserna. Som framgår av avsnitt

6.4.1 anser regeringen att kriminalvårdens arbete med

frigivningsförberedelser måste förbättras ytterligare.

Intagna med särskilda behov på grund av

psykiska störningar

Intagna med psykiska störningar ställer särskilda krav

på verksamheten i anstalterna. Kriminalvårdsstyrelsen

har därför fått i uppdrag av regeringen att under

budgetåret 1995/96 inrätta stödavdelningar för intagna

som har särskilda problem på grund av

personlighetsstörning eller psykisk särart och för vilka

psykiatrin inte anser sig kunna ge någon behandling.

Under budgetåret 1995/96 påbörjade

Kriminalvårdsstyrelsen ett planeringsarbete för att

inrätta sådana stödavdelningar med sammanlagt 90

platser. Enligt Kriminalvårdsstyrelsen krävs det ett

omfattande arbete med att ställa i ordning Det är enligt

styrelsen nödvändigt att ställa i ordning nya lokaler,

som är anpassade för stödavdelningarna. På grund av

ett omfattande planeringsarbete har inrättandet

Inrättandet av avdelningarna har därför kraftigt

försenats. En avdelning med sju platser öppnades vid

den rättspsykiatriska kliniken vid Huddinge sjukhus i

januari 1997. Kriminalvårdsstyrelsen planerar att öppna

en avdelning med 24 platser vid Kriminalvårdsanstalten

Storboda under hösten 1997. Planerna omfattar

ytterligare två stödavdelningar med vardera 30 platser

vid Kriminalvårdsanstalten Fosie och

Kriminalvårdsanstalten Norrtälje. Avdelningen i Fosie

beräknas öppna i april 1998 och avdelningen i Norrtälje

i november 1998.

För att de intagnas behov av psykiatrisk vård i den

allmänna sjukvården skall tillgodoses krävs bl.a. ett väl

fungerande samarbete mellan kriminalvården och

sjukvårdshuvudmännen. Av Kriminalvårdsstyrelsens

årsredovisning för budgetåret 1995/96 framgår att

samarbetet har förbättrats. Enligt

Kriminalvårdsstyrelsens bedömning får de intagna som

har behov av sluten psykiatrisk vård generellt sett sina

behov tillgodosedda men brister förekommer

fortfarande. Kriminalvårdsstyrelsen anser att antalet

platser vid enheter som är godkända för rättspsykiatrisk

vård för intagna i anstalt inte är tillräckligt och att det

medför att psykiatrin tvingas till alltför restriktiva

bedömningar vad gäller de intagnas vårdbehov. Det

innebär enligt Kriminalvårdsstyrelsens bedömning att

vårdtiden i vissa fall blir alltför kort.

Genom olika insatser, bl.a. genom att utbilda berörd

personal i psykiatri, höjer kriminalvården kompetensen

inom den egna organisationen för att bättre kunna ta

hand om de intagna med psykiska störningar som inte

kommer ifråga för vare sig stödavdelning eller

sjukhusvård.

Kriminalvårdsstyrelsen genomför tillsammans med

Rättsmedicinalverket en studie för belysning av frågor

om omfattningen av de psykiskt störda inom

anstaltspopulationen och karaktären av deras psykiska

störningar i syfte att bereda dem adekvat behandling. En

slutrapport kommer att presenteras under våren 1998.

Stödavdelningarna kommer att öppnas under

innevarande år och nästa år. Erfarenheterna från

avdelningarna kommer att utvärderas. Intagna som är i

behov av sjukhusvård måste beredas sådan vård. När

den studie som Kriminalvårdsstyrelsen och

Rättsmedicinalverket utför tillsammans är avslutad,

kommer regeringen att ta ställning till om det krävs

några ytterligare åtgärder för att sjukhusvården av dessa

intagna skall förbättras. Kriminalvården måste göra

ytterligare insatser också för de intagna som inte

kommer i fråga vare sig för stödavdelning eller

sjukhusvård. Regeringen följer kriminalvårdens arbete

på det området och överväger fortlöpande om det krävs

några åtgärder från regeringens sida.

Bekämpningen av narkotikamissbruk

vid häkten och anstalter

Kriminalvården skall verka för att häkten och anstalter

hålls fria från narkotika. Intagna narkotikamissbrukare

som vill placeras på en anstaltsavdelning som är fri från

narkotika skall beredas sådan placering.

Kriminalvården fortsätter att bekämpa

narkotikamissbruket i häkten och anstalter.

Kriminalvården bedriver arbetet med att bekämpa

narkotikamissbruket i häkten och anstalter genom att

differentiera de intagna, motivera de intagna att delta i

behandlingsprogram, tillhandahålla

behandlingsprogram, genomföra kontroller, dvs.

urinprovstagningar och visitationer, och driva särskilda

projekt.

Antalet särskilda platser avsedda för motivations- och

behandlingsarbete med narkotikamissbrukare var 538

stycken i oktober 1995 och 556 stycken i oktober 1996.

Andelen intagna som får ta del av särskilda motivations-

och behandlingsprogram och andra åtgärder mot

narkotikamissbruk har under de senaste åren legat runt

40 procent. Den 1 april 1997 hade andelen ökat till

drygt 46 procent.emellertid inte ökat Det är därför

angeläget att kriminalvården ökar sina insatser på

området.

Under budgetåret har kriminalvården påbörjat ett

projekt, KARTNARK, för att utreda frågor som i vid

mening berör narkotikaproblemet i anstalter och häkten.

Syftet är att utveckla statistik och andra

informationskällor för att regelbundet kunna bedöma

narkotikasituationen och vilka insatser som görs för att

bekämpa narkotikan. Arbetet skall också resultera i

förslag till åtgärder och strategier för en effektivare

narkotikabekämpning. En rapport kommer att

färdigställas under hösten 1997. Av den redovisning

som hittills har lämnats framgår att antalet beslag av

narkotika i häkten och anstalter är mycket lågt.

Samtidigt har antalet kontroller genom visitationer av

bostadsrum och andra lokaler ökat. trots att antalet

visitationer av bostadsrum och andra utrymmen är högt.

En klar majoritet av anstalter som tillfrågats om

förekomsten av missbruk i anstalten har rapporterat att

det sällan eller aldrig förekommer missbruk.

Regeringen följer arbetet.

Arbetet med att bekämpa narkotikamissbruket skall

bedrivas med fortsatt intensitet. Det projekt som

kriminalvården har inlett för att bättre kunna bedöma

narkotikaproblemens omfattning och följa upp de

åtgärder som vidtas är angeläget. Sådan kunskap är en

förutsättning för att kriminalvården skall kunna förbättra

metoderna för att komma till rätta med

narkotikaproblemen och bereda missbrukare adekvat

vård.

Säkerheten

Det totala antalet rymningar direkt från anstalt fortsätter

att minska.

Diagram 6.2 Antalet rymmningar per säkerhetsklass

År 1996 genomfördes 99,3 procent av samtliga

påbörjade permissioner så att den intagne återkom i tid.

Under den senaste femårsperioden har andelen

permissioner som misskötts genom att den intagne inte

återkommer i rätt tid minskat från 0,8 procent 1992 till

0,3 procent 1996.

6.3.3 Häkten

En strävan inom kriminalvården är att bedriva

verksamheten vid häktena under humanare former och

att intagna skall ges ökad möjlighet till gemensamhet.

Kriminalvårdsstyrelsen har i det s.k. häktesuppdragets

slutrapport redovisat vilka åtgärder som vidtagits och

lämnat förslag till förändringar som bör vidtas för att

verksamheten vid häktena skall få en humanare

utformning. Av slutrapporten framgår bl.a. att antalet

platser för gemensamhet ökar kontinuerligt. Under

vardagarna är emellertid 30 procent av de intagna inte

aktuella för gemensamma aktiviteter av olika skäl t.ex.

rättegångar, förhör och läkarbesök.

Kriminalvårdsstyrelsen framhåller att ett av hindren

för en ökad gemensamhet är begränsade lokal- och

personalresurser. Styrelsen bedömer att de åtgärder som

kan vidtas framöver för att öka omfattningen av

gemensamhet är förändringar av lokaler,

omdisponerade personalresurser och införande av

häktesavdelningar i anstalt. Kriminalvårdsstyrelsen har

också utarbetat ett förslag till policydokument för ökad

gemensamhet vid häktena. Innehållet och omfattningen

av olika aktiviteter för häktade med eller utan

restriktioner kommer att mätas från och med budgetåret

1997. För att bevaka att humaniseringen av

häktesverksamheten fortsätter och för att bättre följa

utvecklingen kommer Kriminalvårdsstyrelsen att öka sin

tillsyn. Av häktesuppdragets slutrapport framgår vidare

att kriminalvården ser över besöksmöjligheterna och

särskilt uppmärksammar möjligheterna till

gemensamhet för häktade kvinnor. I slutrapporten

konstaterar Kriminalvårdsstyrelsen också att

möjligheterna att utforma en humanare

häktesverksamhet för häktade med åklagarrestriktioner

är begränsade. S.k. samsittning med annan häktad med

åklagarrestriktioner förekommer dock.

Regeringen anser, liksom Kriminalvårdsstyrelsen, att

väsentliga åtgärder vidtagits men att det krävs fortsatta

insatser när det gäller såväl lokaler som verksamhet vid

häktena för att förbättra förhållandena.

6.3.4 Beläggningssituationen och

kostnaderna för anstalts- och

häktesplatserna

Det kan konstateras att antalet lagakraftvunna

fängelsedomar har minskat från drygt 15 200 år 1994

till omkring 14 700 år 1995 och till drygt 13 500 år

1996. Minskningen har fortsatt under det första halvåret

1997.

Beläggningen vid kriminalvårdsanstalterna minskar.

År 1995 var medelbeläggningen beläggningsnivån vid

kriminalvårdsanstalterna i medeltal ca 87 procent av

tillgängliga platser. Under år 1996 minskade nivån till

85 procent. Det första halvåret 1997 var i medeltal 78

procent av 4 683 platser belagda.

Diagrammet nedan visar medelbeläggning i procent

av antalet tillgängliga platser och medelantalet platser i

anstalt under tiden 1992 1996.

Diagram 6.3 Medeltal tillgängliga platser och

beläggning (i procent), anstalt

Under tiden den 1 januari 30 juni 1997 erbjöds 4 269

dömda att avtjäna sitt fängelsestraff genom

intenisvövervakning med elektronisk kontroll. Den 30

juni hade 60 procent ansökt. Av ansökningarna

beviljades 87 procent. Den 30 juni hade 78 procent

fullföljt verkställigheten och 4 procent hade avbrutit

den. Under det första halvåret 1997 avtjänade i medeltal

370 dömda per dag sitt fängelsestraff genom

intensivövervakning. Den 1 juni pågick

intensivövervakning för 436 personer. (Jfr. också

avsnitt 6.3.1).

Dygnskostnaden för en anstaltsplats varierar mellan

de olika säkerhetsklasserna. Totalt har kostnaden per

producerat vårddygn för anstalterna ökat med 101

kronor, 6 procent, mellan budgetåret 1994/95 och år

1996. Vid anstalterna i den lägsta säkerhetsklassen var

ökningen 252 kronor, 23 procent, och vid de övriga

säkerhetsklasserna 88 114 kronor, 5 7 procent. Under

budgetåret 1994/95 var kostnaden för ett producerat

vårddygn i den lägsta säkerhetsklassen 1 290 kronor och

i den högsta säkerhetsklassen 1 956 kronor. Den ökade

kostnaden beror enligt Kriminalvårdsstyrelsen bl.a. på

att antalet intagna minskat relativt kraftigt utan att

kostnaderna har kunnat reducerats i samma takt.

Den utvidgade försöksverksamheten med

intensivövervakning med elektronisk kontroll och

minskningen av antalet lagakraftvunna domar har

medfört att regeringen på framställan av

Kriminalvårdsstyrelsen beslutat att 13 anstalter skall

läggas ner under år 1997. Antalet platser vid anstalterna

kommer därmed att minska med omkring 625. Vissa

avvecklingskostnader för anstalterna kommer dock att

belasta kriminalvården under framför allt åren 1998-

2000.

För år 1998 prognostiserar Kriminalvårdsstyrelsen

med en medelbeläggning på omkring 3 500 intagna.

Enligt Kriminalvårdsstyrelsens planer kommer antalet

nominella platser 1998 att vara i medeltal 4 414. Det

skall jämföras med att antalet nominella platser det

första halvåret 1997 var 4 726. Att skillnaden inte är

större, trots beslut om nedläggningar, beror på att ett

antal nya platser öppnas under 1998, bl.a.

stödavdelningar.

Regeringen avser att föreslå att halvtidsfrigivningen

avskaffas och att villkorlig frigivning skall kunna

beviljas först sedan två tredjedelar av strafftiden har

avtjänats. Enligt preliminära beräkningar kommer det

att innebära att medelbeläggningen kommer att öka med

100 intagna per år, vilket motsvarar en kostnad på ca 46

miljoner kronor.

Medelbeläggningen vid häktena har sedan mitten av

1980-talet ökat årligen fram till budgetåret 1993/94.

Därefter har beläggningen successivt minskat. År 1995

var medelbeläggningen 82 procent. Under år 1996

minskade beläggningen till 77 procent. De första sex

månaderna 1997 var 77 procent av de 1 453 tillgängliga

platserna belagda.

Diagrammet nedan visar medelbeläggningen i

procent av antalet tillgängliga platser och medelantalet

platser i häkten under tiden 1992 - 1996.

Diagram 6.4 Medeltal tillgängliga platser och

beläggning (i procent), häkte

Den 1 oktober 1995 hade 27 intagna i häkte med

verkställbar dom väntat i mer än sju dagar på en

placering i anstalt. Motsvarande siffra den 1 oktober

1996 var 10 stycken.

Genomsnittssiffran för antalet förvarstagna enligt

utlänningslagen som har placerats i häkte har under

tiden 1995-1996 gått ned från 37 till 26. Från den 1

oktober 1997 kommer Statens Invandrarverk att ta över

ansvaret från polismyndigheterna för personer som tas i

förvar. Invandrarverket tar då också över ansvaret för

att hålla förvarslokaler. Placeringar i häkte och arrester

av förvarstagna skall därefter förekomma endast i rena

undantagsfall.

Totalt har kostnaderna per vårddygn för häktena ökat

med 407 kronor, 22 procent, mellan budgetåret 1994/95

och år 1996. Av ökningen utgör 237 kronor, 25

procent, personalkostnader och 139 kronor, 52 procent,

hyreskostnader. De ökade personalkostnaderna per

vårddygn hänger enligt Kriminalvårdsstyrelsen främst

samman med att beläggningen har minskat kraftigt

samtidigt som antalet platser har ökat. De höjda

hyreskostnaderna beror till stor del på att

häktesorganisationen tillförts nya lokaler med

förhållandevis dyra hyresavtal.

Kriminalvårdsstyrelsen har fått i uppdrag att utveckla

metoderna när det gäller att göra prognoser avseende

beläggningsutvecklingen. Arbetet med att utveckla

prognosmetoder skall intensifieras för att

kriminalvården skall kunna beräkna resursåtgången

bättre.

6.3.5 Personalsituationen

Antalet årsarbetskrafter inom kriminalvården var 7 937

år 1996, varav 4 671 vid anstalter. I häktena var antalet

årsarbetskrafter 1 588 och i frivården 1 043. Antalet

anställda inom kriminalvården var år 1996 i genomsnitt

8 580. Skillnaden mellan antalet årsarbetskrafter och

antalet anställda beror på

Diagram 6.5 Antal årsarbetskrafter

att det inom kriminalvården finns ett relativt stort antal

vikarier som arbetar endast en viss del av året eller

enstaka dagar under en månad. Av diagrammet ovan

framgår hur antalet årsarbetskrafter har förändrats

under perioden 1993/94 1996.

I samband med att kontaktmannaskap infördes i

anstalterna genomfördes också en ändring av

vårdpersonalens arbetstidsscheman, som innebär att

huvuddelen av personalen nu arbetar antingen dagtid

eller nattetid. Det har medfört en effektivitetsvinst. När

det gäller vårdpersonal var antalet anställda i

förhållande till antalet intagna lika stort på dagtid år

1996 som under budgetåret 1993/94.

6.4 Förändringar inom kriminal-

vården

6.4.1 Fortsatt utveckling av verkställig-

hetens innehåll

Kriminalvården har en viktig uppgift i det

brottsförebyggande arbetet. Verksamheten skall inriktas

på åtgärder som påverkar den dömde att inte återfalla i

brott. Kriminalvården skall därför erbjuda brotts- och

missbruksrelaterade program, utbildning, social träning

och meningsfulla fritidsaktiviteter. Intagna i anstalt och

häkte skall ha möjlighet att arbeta. Kriminalvården skall

medverka till att de intagna får sådan behandling och

sådant stöd att de efter frigivningen kan leva ett

laglydigt liv.

Program som syftar till att påverka den dömde att

inte återfalla i brott och missbruk finns nu såväl vid

häkten och anstalter som inom frivården. Det rör sig

bl.a. om brottsrelaterade och missbruksrelaterade

program. Dessa program riktar sig främst till alkohol-

och narkotikamissbrukare, till sexualbrottsdömda och

andra dömda för våldsbrott. All programverksamhet

skall utvecklas ytterligare i syfte att minska risken för

återfall i brott. De dömda som bedöms vara i behov av

deltagande i sådan verksamhet skall erbjudas möjlighet

att delta.

Många av dem som är föremål för kriminalvård har

brister i sin grundläggande utbildning. En viktig uppgift

för kriminalvården måste därför vara att se till att de

dömda får möjlighet att komplettera sin utbildning för

att förbättra deras möjlighet att få ett arbete och leva ett

laglydigt liv. En annan angelägen uppgift är att

medverka till att dömda med psykiska störningar får

adekvat behandling.

I det brottsförebyggande arbetet är det väsentligt att

kriminalvården skapar förutsättningar för en bra

frigivningssituation för de intagna i anstalt. Insatser som

bidrar till att behandling och andra åtgärder som inletts

under verkställigheten kan fullföljas efter

verkställighetens slut skall prioriteras. De insatser som

görs för att den intagne skall få bostad, sysselsättning

och försörjning vid frigivningen skall öka. Det krävs

också att andra myndigheter deltar aktivt i detta arbete.

Samhället som helhet måste ge stöd åt de intagna inte

bara inför deras frigivning utan också under den tid som

följer närmast därefter. Regeringen överväger att ge ett

uppdrag till berörda myndigheter att inkomma med

förslag till åtgärder för att förbättra de intagnas

frigivningssituation och därigenom minska risken för

återfall i brott.

6.4.2 Fortsatt humanisering av

häktesverksamheten

I en human och modern rättsstat är det en angelägen

uppgift att se till att frihetsberövanden utformas på ett

sådant sätt att de inte är mer ingripande än vad som är

nödvändigt med hänsyn till de skäl som föranleder

åtgärderna. När det gäller häktade blir frihetsberövandet

många gånger ingripande och det är angeläget att

motverka onödiga restriktioner och ingrepp. Under

senare år har några nya häkten tagits i bruk med bättre

förutsättningar för en human häktesverksamhet. Vid

andra häkten har det genom ombyggnad skapats utökade

gemensamhetsutrymmen. Som framgår av avsnitt 6.3.3

vidtas även andra åtgärder från kriminalvårdens sida i

syfte att skapa en humanare häktesverksamhet, bl.a.

genom att erbjuda de intagna sysselsättning. Program

som syftar till att motivera intagna som har

missbruksproblem till behandling skall utökas och

förbättras. Ytterligare åtgärder bör också vidtas i syfte

att utveckla kontaktmannaskapet. När det gäller intagna

med restriktioner är det bl.a. viktigt att förbättra

samarbetet mellan häktena och åklagarna så att de besök

och andra aktiviteter som kan genomföras utan att

utredningen äventyras kommer till stånd.

I häktesuppdragets slutrapport har

Kriminalvårdsstyrelsen lämnat förslag till lagändringar

som kan skapa förutsättningar för en bättre

häktesverksamhet. Dessa förslag har remissbehandlats

tillsammans med förslag om ändrade regler för beslut

om restriktioner för häktade som tagits fram inom

Justitiedepartementet (Ds 1996:46). En proposition bör

kunna avlämnas till riksdagen under året.

6.4.3 Säkerheten och de långtidsdömdas

situation

En hög grad av säkerhet vid anstalterna och häktena

skall vidmakthållas. Säkerheten skall hållas på en sådan

nivå att avvikelser direkt från anstalt och häkte eller i

samband med permissioner och andra utevistelser

minimeras. Vidare skall säkerheten för alla intagna och

anställda inom kriminalvården vara hög.

Kriminalvården skall också uppmärksamma säkerheten

för de kvinnor som är intagna i anstalter där både män

och kvinnor placeras.

Hot och våld mellan de intagna skall förebyggas. Ett

viktigt led i detta är att personalen har en kunskap om

de intagna som de arbetar med och har en daglig

kontakt med dem. Personalen skall därför arbeta nära

de intagna. Kontaktmannaskapet har alltså stor betydelse

för säkerheten. En väl avvägd differentiering av de

intagna är ett annat viktigt inslag. Visitationer av

bostadsrum och andra utrymmen måste göras

regelbundet för att möjliggöra upptäckt av föremål som

kan användas som tillhyggen.

Med anledning av upploppet vid

Kriminalvårdsanstalten Tidaholm i juli 1994 tillsatte

Kriminalvårdsstyrelsen en arbetsgrupp för att analysera

det som hade inträffat och lämna förslag till åtgärder för

att förhindra liknande händelser i framtiden. Den s.k.

Analysgruppen presenterade år 1995 rapporten, Oro

och upplopp på fängelser - ett förslag till motverkan .

Ett av förslagen i rapporten var att minska storleken på

den grupp intagna som vistas tillsammans. I det syftet är

nu kriminalvårdsanstalterna i de högsta

säkerhetsklasserna föremål för ombyggnad.

Kriminalvårdsstyrelsen ser också över dessa anstalters

organisation och utvecklar verkställighetens innehåll

ytterligare i syfte att öka säkerheten.

Analysgruppens rapport behandlar också de

långtidsdömdas situation. Andelen långtidsdömda har

ökat under senare år. De intagna som avtjänar långa

straff har särskilda behov. Verkställigheten måste

planeras så att innehållet i de intagnas sysselsättningen

varieras. Även fritiden måste vara innehållsrik. För de

långtidsdömda är det vidare särskilt viktigt att det finns

goda besöksmöjligheter i anstalterna. Med

Analysgruppens rapport som utgångspunkt har

kriminalvården vidtagit åtgärder som syftar till att skapa

bättre förhållanden för den gruppen. Den s.k.

mottagningsavdelningen vid Kriminalvårdsanstalten

Kumla, som öppnades den 1 april 1997, möjliggör en

bättre planering av verkställigheten. Besökslägenheter

för förbättrade besöksmöjligheter finns på flera

anstalter.

Det är viktigt att det långtidsdömdas särskilda behov

fortsätter att uppmärksammas, liksom säkerheten i

anstalterna. Kriminalvårdsstyrelsen skall för regeringen

redovisa vilka åtgärder som har vidtagits och kommer

att vidtas med anledning av Analysgruppens rapport .

Sedan Kriminalvårdsstyrelsen har lämnat sin

redovisning, kommer regeringen att ta ställning till om

det krävs några åtgärder från regeringens sida.

I 7 § tredje stycket lagen (1974:203) om

kriminalvård i anstalt finns bestämmelser om

särbehandling av långtidsdömda. Särbehandlingen

innebär bl.a. att sådan intagen inte får beviljas annan

permission än särskild permission. Regeringen

överväger att föreslå ändringar i bestämmelserna som

möjliggör en mer individuell bedömning i varje enskilt

fall.

6.4.4 Ny lokal organisation

Under 1996 hemställde Kriminalvårdsstyrelsen att

regeringen skulle ändra principerna för den lokala

organisationen så att det skulle bli möjligt att inom

samma myndighet bedriva verksamhet inom häkte,

anstalt och frivård. Bakgrunden till

Kriminalvårdsstyrelsens framställning var de nya krav

som ställs på organisationen genom

försöksverksamheten med intensivövervakning med

elektronisk kontroll, den ökade programverksamheten

samt behovet av samverkan med andra myndigheter och

högre administrativ kompetens. I budgetpropositionen

för år 1997 (prop. 1996/97:1) delade regeringen

Kriminalvårdsstyrelsens bedömning att det bör bli

möjligt att bedriva häktes-, anstalts- och

frivårdsverksamhet inom samma myndighet. Sedan

Kriminalvårdsstyrelsen inkommit med förslag om vilka

lokala kriminalvårdsmyndigheter som skall finnas och

vilka verksamhetsgrenar som skall ingå i dem har

regeringen beslutat om ny lokal organisation i enlighet

med förslaget. Beslutet innebär att de nuvarande drygt

140 lokala myndigheterna den 1 januari 1998 ersätts

med 37 kriminalvårdsmyndigheter. Av dessa innehåller

22 samtliga tre verksamhetsgrenar häkte, anstalt och

frivård och nio innehåller två verksamhetsgrenar.

Fem anstalter (Hall, Kumla, Norrtälje, Malmö och

Tidaholm) och ett häkte (Stockholm) utgör egna

myndigheter.

Den nya lokala organisationen syftar bl.a. till att

skapa verksamhetsmässiga fördelar både i

kriminalvårdens inre organisation och i samarbetet med

andra myndigheter och organ. Ett effektivt samordnat

resursutnyttjande har betydande fördelar inte minst vid

en utbyggnad av alternativen till fängelsestraff, men

också för utvecklingen och genomförande av

gemensamma motivations- och påverkansprogram och

bättre frigivningsförberedelser. Denna utveckling

kommer att kräva väsentligt utbyggd samverkan med

andra myndigheter och organisationer. Resurserna kan

dessutom utnyttjas effektivt genom att de administrativa

funktionerna samordnas och förutsättningarna för en

rationell och heltäckande planering ökar. Möjligheterna

för personalen att arbeta med olika uppgifter förbättras

också.

6.4.5 Ny beslutsordning i organisations-

frågor

Ett av syftena med den nya lokala organisationen är,

som framgått, att skapa förutsättningar för en större

flexibilitet och effektivitet vad gäller utnyttjandet av

kriminalvårdens resurser. I samma syfte avser

regeringen att överlämna till Kriminalvårdsstyrelsen att

fatta beslut om häktes- och anstaltsorganisationen.

Beslut om häktenas och anstalternas antal och

lokalisering fattas av regeringen enligt förordningen

(1990:1018) med instruktion för Kriminalvårdsverket.

Det är också regeringen som beslutar om anstalternas

indelning i öppna och slutna. Regeringen avser att ändra

instruktionen på sådant sätt att Kriminalvårdsstyrelsen i

fortsättningen skall fatta beslut i dessa frågor.

Kriminalvårdsstyrelsen skall samråda med

Riksåklagaren, Domstolsverket och Rikspolisstyrelsen

samt berörda tingsrätter innan beslut om ändringar i

organisationen fattas. Regeringen kommer att i

regleringsbrevet för kriminalvården närmare ange de

krav och riktlinjer som skall ligga till grund för häktes-

och anstaltsorganisationen.

Regeringen skall alltjämt fatta beslut om landets

indelning i regionmyndigheter och lokala myndigheter.

6.4.6 Unga lagöverträdare

Inom Justitiedepartementet har en

departementspromemoria utarbetats som behandlar

frågor om påföljdssystemet för unga lagöverträdare,

Påföljder för unga lagöverträdare (Ds 1997:32).

Förslagen som redovisas i promemorian bygger

vidare på principen att barn och ungdomar som begått

brott i första hand skall bli föremål för åtgärder inom

socialtjänsten. I promemorian föreslås att påföljden

överlämnande till vård inom socialtjänsten ges ett

tydligare innehåll. Det föreslås också att en ny

frihetsberövande påföljd införs vilken skall kunna

dömas ut för brott som någon begått innan han fyllt 18

år. Departementspromemorian har remissbehandlats

och bereds nu i departementet. Regeringen avser att

lämna en proposition till riksdagen i början av 1998.

6.5 Regeringens bedömningar med

anledning av Riksrevisions-

verkets iakttagelser

Riksrevisionsverket har i revisionsberättelsen för

kriminalvården gjort bedömningen att årsredovisningen

i allt väsentligt är rättvisande.

Riksrevisionsverket har framhållit att det i

resultatredovisningen är svårt att på ett entydigt sätt

definiera vad som utgör kriminalvårdens slutprestationer

samt att redovisa kvaliteten och effekterna av

verksamhetens olika delar. Därför föreslår

Riksrevisionsverket att ett förtydligande bör ske i

kommande regleringsbrev om hur kvaliteten i och

effekterna av verksamhetens olika delar skall redovisas.

I årets regleringsbrev har kriminalvården ålagts att

utveckla formerna för sin uppföljning, utvärdering och

redovisning av verksamheten. Målsättningen för

utvecklingsarbetet skall bl.a. vara att skapa

förutsättningar för uppföljning och utvärdering av olika

åtgärders effekter inom kriminalvårdens

verksamhetsområden. Resultatmodellen skall kunna

ligga till grund för redovisningen av kriminalvårdens

verksamhet under budgetåret 1998. Regeringen följer

detta arbete och kommer att överväga om ytterligare

åtgärder behöver vidtas.

6.6 Anslag

D 1. Kriminalvården

1995/96

Utgift

5 414

385

1

Anslags

-

sparand

e

772 256

Därav

1996

Utgift

3 752

053

1997

Anslag

3 837

161

Utgifts-

prognos

3 858

161

1998

Förslag

3 376

390

1999

Beräkna

t

3 660

530

2000

Beräkna

t

3 892

203

1. Beloppen anges i tusentals kronor

Regeringens överväganden

Avgiftsbelagd verksamhet

Kriminalvårdsstyrelsen disponerar inkomster från

arbetsdriften inom kriminalvården. Inkomsterna

beräknas för budgetåret 1998 till ca 155 mkr. För

budgetåren 1999 och 2000 beräknas inkomsterna från

arbetsdriften till ca 153 mkr respektive ca 150 mkr. För

arbetsdriften gäller inte kravet på full kostnadstäckning.

Inkomsterna täcker ungefär hälften av kostnaderna för

arbetsdriften.

Slutsatser

Kriminalvårdens anslagsförbrukning har under de

senaste åren varit lägre än anvisade anslag vilket

inneburit att kriminalvården har byggt upp ett stort

anslagssparande på sammanlagt 772 mkr.

Kriminalvårdens överskott för budgetåret 1995/96 var

498 mkr. Anslagssparandet har uppkommit främst till

följd av en lägre beläggning vid häkten och anstalter än

beräknat och på grund av att till- och ombyggnader av

häkten och anstalter senarelagts eller uteblivit. Vidare

har försöksverksamheten med intensivövervakning med

elektronisk kontroll medfört en lägre

anslagsförbrukning. Dessutom har en ränteintäkt

uppkommit.

I budgetpropostionen för 1997 gjorde regeringen

bedömningen att kriminalvårdens anslag kan minskas

med sammanlagt 423 mkr under budgetåren 1997 och

1998, varav 136 mkr under 1998. Bakgrunden till

besparingskravet är framför allt att beläggningen vid

såväl häkten som anstalter har minskat och att

försöksverksamheten med elektronisk övervakning

medför lägre kostnader för verkställighet av

fängelsestraff. Besparingskravet grundas också på att

det finns förutsättningar att utnyttja anstaltsplatserna

effektivare och att omorganisationen av kriminalvårdens

myndigheter skall leda till effektivare verksamhet.

Vidare har anslaget för 1998 dragits ned med 64 mkr

med anledning av överkompensation för

hyreskostnader. Regeringen beslutade den 9 april 1997

om motsvarande indragning för 1997.

Beläggningen vid häkten och anstalter fortsätter att

minska. Det beror bl.a. på att försöksverksamheten med

elektronisk övervakning har utvidgats till hela landet

från den 1 januari 1997 och på att antalet fängelsedomar

minskar. Kriminalvårdsstyrelsen gör bedömningen att

beläggningen kommer att fortsätta att minska under

1998. Mot denna bakgrund anser regeringen att utöver

minskningen av anslaget med 136 mkr budgetåret 1998

kan 444 mkr av kriminalvårdens outnyttjade medel

omfördelas under budgetperioden 1998 - 2000 inom

rättsväsendet.

Omfördelningen innebär att kriminalvårdens anslag dras

ner engångsvis med 312 mkr budgetåret 1998, 124

mkr budgetåret 1999 och 8 mkr budgetåret 2000. Den

lägre anslagsramen under budgetperioden skall inte

utgöra en planeringsram för kriminalvårdens

verksamhet. Kriminalvårdsstyrelsen skall i planeringen

och budgeteringen av verksamheten utnyttja

anslagssparandet för att täcka de engångsvisa

neddragningarna av anslaget. Återstoden av

anslagssparandet behövs bl.a. för att klara sparkravet

och för att underlätta övergången till den nya lokala

organisationen.

Vidare har visa tekniska justeringar gjorts av anslaget

som motsvaras av ändrade utgifter. Som kompensation

för beräknade utgiftsökningar för löner, lokaler m.m.

räknas anslaget upp med ca 83 mkr. Vidare minskas

anslaget med ca 32 mkr med anledning av att

lönekostnadspålägget 1998 ersätts med

försäkringsmässigt beräknade premier fr.o.m. år 1998.

Vidare tillförs anslaget engångsvis 9 mkr som

kompensation för att kriminalvården finansierar

uppräkningen av anslaget F1 Brottsförebyggande rådet i

tilläggsbudgeten för år 1997.

Sammantaget föreslås därmed 1998 års anslag uppgå

till 3 376 390 000 kronor. För åren 1999 och 2000

beräknas anslaget till 3 660 530 000 respektive

3 892 203 000 kronor.

På regeringens uppdrag har resursutnyttjandet inom

bl.a. polisväsendet och domstolsväsendet tidigare

granskats. Regeringen avser nu att utreda hur

kriminalvårdens resurser utnyttjas och om resurserna

kan utnyttjas effektivare.

7 Kronofogdemyndigheterna

7.1 Inledning

Riksskatteverket (RSV) svarar för den centrala

ledningen av exekutionsväsendet (jfr utgiftsområde 3

Skatteförvaltning och uppbörd, avsnitt

Skatteförvaltningen). På regional nivå finns det fr.o.m.

den 1 januari 1997 inom exekutionsväsendet tio

kronofogdemyndigheter med sammanlagt 92 lokala

kontor. Indrivning och andra former av verkställighet

bedrivs från de lokala kontoren medan vissa

arbetsuppgifter, främst vad gäller exekutiv försäljning

av fastigheter m.m. och tillsyn i konkurs, är

koncentrerade till ett mindre antal orter.

7.2 Utgiftsutvecklingen

UTGIFTSUTVECKLINGEN

MILJONER KRONOR (LÖPANDE PRISER)

1995/96

1996

1997

1998

1999

2000

1 779

1 289

1 298

1 284

1 320

1 357

Sammanfattande kommentar till verksamhetsutfall

och ekonomiskt utfall

Handläggningstiderna för olika typer av mål och

ärenden har genomgående förkortats, men inom vissa

delområden är mängden oavslutade mål och ärenden

fortfarande betydande. Det beloppsmässiga utfallet av

indrivningsverksamheten har förbättrats något.

Anslagssparandet har ökat.

Större förändringar

Under år 1997 slutförs arbetet med att anpassa

myndigheternas inre organisation m.m. till den nya

indelningen i tio regionala myndigheter.

Mål för exekutionsväsendet

Målet för exekutionsväsendet är att upprätthålla

rättstrygghet och rättssäkerhet vad gäller

betalningsförpliktelser och andra förpliktelser som kan

bli föremål för verkställighet.

Prioriteringar för 1998

Ambitionsnivåerna i indrivningsarbetet skall höjas. De

genomsnittliga handläggningstiderna i arbetet med

fastighetsförsäljning skall förkortas. Åtgärder skall

vidtas för att störningarna i verksamheten skall bli så

små som möjligt vid en ökning av mål- och

ärendemängden.

7.3 Resultatbedömning och

slutsatser

7.3.1 Inledning

Av målet för exekutionsväsendet följer att

kronofogdemyndigheterna skall verka för en god

betalningsmoral i samhället och för att alla även i övrigt

gör rätt för sig. Det betyder bl.a. att

kronofogdemyndigheterna skall verka för att

betalningsförpliktelser och andra förpliktelser som kan

verkställas med tvång i stället i största möjliga

utsträckning bör fullgörs frivilligt i rätt tid och ordning.

Målet för exekutionsväsendet är ett effektmål.

Kronofogdemyndigheternas verksamhet får antas vara

av största betydelse för att målet skall uppnås, men

möjligheterna att klara detta påverkas av en rad faktorer

utanför verksamheten såsom konjunkturläge och

sysselsättning. Av betydelse är också andra

myndigheters liksom även företags agerande, attityder

till skuldsättning m.m. Detta är dock saker som i viss

utsträckning kan påverkas av hur

kronofogdemyndigheterna arbetar.

Myndigheterna kan medverka till att målet uppnås

genom åtgärder av flera slag.

Kronofogdemyndigheternas huvuduppgift är att på

uppdrag av borgenärer och andra sökande verkställa

rättsanspråk som inte har reglerats frivilligt. För att

målet skall uppnås måste kronofogdemyndigheternas

utredningar i indrivningsarbetet vara så tillförlitliga att

verkställigheten kan antas leda till att gäldenärernas

betalningsförmåga tas i anspråk fullt ut för att reglera

fordringarna, med beaktande av de bestämmelser som

finns till skydd för gäldenärernas rätt. Detta har

naturligtvis betydelse först och främst för den borgenär

som har begärt verkställighet och som vill få så stor del

som möjligt av sin fordran betald, men det har också en

preventiv effekt att det inte uppfattas som alltför enkelt

att undanhålla tillgångar från verkställighet.

För att målet för verksamheten skall uppnås skall

kronofogdemyndigheterna också

 genom information och liknande förebyggande

åtgärder bidra till att stärka viljan hos allmänheten

att frivilligt fullgöra de förpliktelser man har tagit på

sig,

 snabbt och enkelt fastställa otvistiga anspråk genom

utslag i den summariska processen och

 när fråga om skuldsanering väcks utreda

förutsättningarna och, om dessa är uppfyllda,

besluta om frivillig skuldsanering.

Vidare hör det till kronofogdemyndigheternas uppgifter

att se till att avvecklingen av konkurser sker på ett

lagenligt och ändamålsenligt sätt och utan att dra ut på

tiden.

Av avgörande betydelse för att målet för

verksamheten skall uppnås är att handläggningen sker

snabbt och med hög kvalitet. De verksamhetsmål och

återrapporteringskrav som ställs upp i regleringsbrevet

för år 1997 är i hög grad inriktade på just

handläggningstider för olika typer av mål och ärenden.

Det skall ses mot bakgrund av den extremt stora

arbetsbelastningen på kronofogdemyndigheterna under

första hälften av 1990-talet och de betydande balanser

som arbetsbelastningen resulterade i.

Krav vad gäller handläggningstiderna kommer även i

fortsättningen att vara ett viktigt inslag i styrningen av

kronofogdemyndigheternas verksamhet, men det finns

anledning att nu i ökad utsträckning även ställa krav

som är hänförliga till ambitionsnivåer, särskilt vad

gäller den tillgångsundersökning som

kronofogdemyndigheten i egenskap av verkställande

myndighet skall göra i mål om utmätning och den

gäldenärsutredning som kronofogdemyndigheten

dessutom skall göra i egenskap av borgenärsföreträdare

i allmänna mål. När regeringen i budgetpropositionen

för år 1997 angav som en prioriterad uppgift att

kvaliteten i indrivningsarbetet skulle förbättras var det

bl.a. detta som åsyftades.

Det ligger nära till hands att ställa sig frågan vilken

betydelse utvecklingen av det totala indrivna beloppet i

allmänna respektive enskilda mål har som mått på

resultatet av verksamheten. Enligt regeringens mening

kan man aldrig bortse från det beloppsmässiga utfallet

av verksamheten. Detta är emellertid ett mycket

trubbigt mått på resultatet. Dels påverkas det indrivna

beloppets storlek i hög grad av faktorer utanför

myndigheternas kontroll, dels saknas det i vart fall ännu

så länge statistik som på ett tillförlitligt sätt visar i vilken

utsträckning det i enskilda mål görs betalningar direkt

till sökanden under målets handläggning hos

kronofogdemyndigheten.

7.3.2 RSV:s resultatredovisning

I resultatredovisningen i RSV:s årsredovisning lämnas

information om resultatet i fråga om var och en av

följande arbetsuppgifter: den förebyggande uppgiften,

den fastställande uppgiften (summarisk process), den

verkställande uppgiften och uppgiften som

borgenärsföreträdare i allmänna mål (indrivning),

tillsynsuppgiften i konkurs och den skuldsanerande

uppgiften.

Under år 1996 användes mer än 70 procent av

kronofogdemyndigheternas resurser för indrivning, med

vilket här avses allt arbete med verkställighet i allmänna

och enskilda mål jämte borgenärsuppgiften i allmänna

mål, men däremot inte exekutiv försäljning av

fastigheter m.m., som redovisas separat. Grovt räknat

var resursåtgången jämnt fördelad mellan allmänna och

enskilda mål. Hur resursåtgången för olika

verksamhetsgrenar har utvecklats framgår av

nedanstående tabell.

TABELL 7.1 EXEKUTIONSVÄSENDETS

ANSLAGSBELASTNING FÖRDELAD PÅ

ARBETSUPPGIFTER 1993 - 1996

(MILJONER KRONOR)

ÅR

VERKSAMHETSGREN

1993

1994

1995

1996

FÖRÄND

R.

95-96 I

%

Indrivning

808

834

852

947

+11%

A-mål

323

382

411

487

+19%

E-mål

485

453

441

460

+ 4%

Summarisk

process

183

153

127

119

 - 7%

Delgivning

genom1

stämningsman

 66

Fastighets-

försäljning

106

142

121

116

 - 4%

Konkurstillsyn

 46

 50

 43

 47

 + 8%

Förebyggande

verksamhet

 7

 5

 5

 7

 +

30%

Skuldsanering

 152

 27

 33

 +

20%

Totalt

1153

1200

1176

1333

 + 13%

1. Fr.o.m. budgetåret 1995/96 beräknas medel för

stämningsmannadelgivning under anslaget till kronofogdemyndigheterna

2. Fr.o.m. 1994-07-01

En betydande del av verksamheten täcks av de

avgiftsinkomster som levereras in till inkomsttitel på

statsbudgeten. Hur dessa har utvecklats framgår av

nedanstående tabell.

TABELL 7.2 AVGIFTSINKOMSTER 1993 - 1996

(MILJONER KRONOR)

ÅR

1993

1994

1995

1996

Grundavgifte

r

 A-mål

 E-mål

131

301

296

375

279

311

302

211

Avgifter i

fastighetsför

s.

 25

100

 93

 52

Ansöknings-

avgift i BF

185

162

130

175

Totalt

642

933

813

804

Ett av RSV uppställt mål för den förebyggande

verksamheten har varit att nå minst 90 procent av

eleverna i gymnasieskolans avgångsklasser med

information om risker med att ta på sig mer än man

orkar bära . Målet har inte kunnat uppnås. Andelen

elever som nåtts med informationen har varit ungefär

desamma budgetåret 1995/96 jämfört med 1994/95,

strax över 60 procent.

Antalet inkomna mål i den summariska processen

har minskat något 1996, jämfört med 1995. Andelen

mål där föreläggande eller begäran om komplettering

har utfärdats inom fem arbetsdagar har ökat något,

liksom andelen av de avslutade målen där den totala

handläggningstiden har understigit tre månader.

Andelen mål för vilka den totala handläggningstiden

överstigit tolv månader har fortsatt att minska kraftigt

och var under 1996 bara 0,2 procent vilket skall

jämföras med 1,3 procent 1995 och 4,3 procent 1994.

Inom verksamhetsgrenen indrivning har det totala

indrivna beloppet ökat marginellt i allmänna mål, från 4

509 miljoner kronor 1995 till 4 594 miljoner kronor

1996, medan det i enskilda mål har varit oförändrat, 1

016 miljoner kronor. Även det belopp som i enskilda

mål har återkallats av sökanden, och som därför kan

antas ha blivit betalt direkt till denna, har varit i stort

sett oförändrat (3 404 miljoner kronor 1996). Andelen

mål där utredningen slutförts inom tre månader har ökat

för såväl allmänna som enskilda mål och var 1996 72

procent i allmänna mål och 80 procent i enskilda mål.

Utvecklingen av antalet inkomna mål och antalet mål

i balans framgår av nedanstående tabell.

TABELL 7.3 UTVECKLINGEN AV ANTALET

INKOMNA MÅL OCH MÅL I BALANS 1993 - 1996 (I

TUSENTAL)

MÅL

1993

1994

1995

1996

A-mål

Tillkomn

a

Utgåend

e balans

1 221

2 526

1 424

2 972

1 361

3 168

1 444

3 514

E-mål

Tillkomn

a

Utgåend

e balans

664

262

543

199

476

192

561

454

Det bör påpekas att den kraftiga ökningen av antalet

enskilda mål i balans beror på de nya

handläggningsrutiner med bevakning av enskilda mål

under ett eller flera år som infördes under år 1996.

Bland de allmänna målen dominerar

felparkeringsavgifter och TV-avgifter antalsmässigt,

medan det är fordonsskatt, mervärdesskatt och F-skatt

som uppvisar den största procentuella ökningen av

antalet mål jämfört med 1995.

Ett i vissa avseenden bättre mått på

arbetsbelastningen än antalet mål är antalet gäldenärer,

och då särskilt antalet under en period tillkomna

gäldenärer som är nya i den meningen att de inte helt

nyligen har varit föremål för utredning hos

kronofogdemyndigheten. Utvecklingen de senaste åren

framgår av nedanstående tabell.

TABELL 7.4 GÄLDENÄRSUTVECKLINGEN 1993 -

1996 (I TUSENTAL)

GÄLDENÄR

ER

1993

1994

1995

1996

Tillkomn

a

348

290

298

312

varav

nya

174

136

136

153

varav

näringsid

kare

 51

 53

 55

 70

Avslutad

e

326

282

301

252

varav

nya

 96

 79

 77

 81

varav

näringsid

kare

 34

 44

 55

 65

varav

gallrade

 17

 -

 28

 18

Utgåend

e balans

571

580

578

637

varav

nya

 69

 37

 37

 46

varav

näringsidk

are

129

138

138

143

Inom verksamhetsgrenen exekutiv fastighetsfösäljning

har såväl antalet inkomna som antalet avslutade ärenden

minskat kraftigt, liksom antalet sålda objekt och antalet

ärenden i balans. Både antalet inkomna ärenden och

antalet ärenden i balans är nu, efter successiva

minskningar, mindre än hälften av vad det var år 1993.

Sedan det året har andelen fastigheter som säljs under

hand i stället för på exekutiv auktion ökat stadigt och

var år 1996 uppe i 33 procent.

Antalet inkomna konkurstillsynsärenden har minskat

något jämfört med 1995. År 1996 var antalet nya

konkurser 12 229. Antalet oavslutade ärenden vid årets

utgång har minskat kraftigt jämfört med 1995 och var

vid utgången av 1996 nere i 23 663. Enligt RSV kan

man av tillgänglig information sluta sig till att

myndigheterna under 1996 har varit mera aktiva än

tidigare i fråga om förordnande av förvaltare och

granskning av arvodesräkningar. Även granskningen av

förvaltarnas slutredovisning i övrigt har blivit

effektivare på flera av myndigheterna, vilket har lett till

högre kvalitet på redovisningen.

Antalet skuldsaneringsärenden har ökat ganska

mycket jämfört med 1995, som var det första hela

kalenderåret som denna arbetsuppgift fanns. År 1996

var antalet 5 206 ärenden. Även antalet ärenden i balans

har ökat, med nära 27 procent under 1996. Ungefär

hälften av de inkomna ansökningarna avvisas, avslås

eller avskrivs. I flertalet av de fall där

kronofogdemyndigheten lägger fram förslag till frivillig

skuldsanering lyckas man inte få förslaget godtaget av

samtliga borgenärer. I flertalet fall som handlagts av

tingsrätterna har dessa dock beslutat om tvingande

skuldsanering i enlighet med kronofogdemyndighetens

förslag, och RSV räknar med att

kronofogdemyndigheterna kommer att få gehör för sina

förslag i större utsträckning längre fram, när en mera

tydlig praxis hunnit utvecklas. Handläggningstiden fram

till ett beslut om frivillig skuldsanering var under 1996 i

genomsnitt nio månader.

I resultatredovisningen konstateras vidare att

produktiviteten 1996 har försämrats jämfört med 1995

utom vad gäller verksamhetsgrenarna summarisk

process, skuldsanering och, delvis, förebyggande

verksamhet. Bakom detta ligger att antalet avslutade

mål och ärenden har minskat utan att motsvarande

minskning av resursinsatsen.

RSV redovisar bedömningen att kvaliteten i

verksamheten generellt är god. Detta grundar verket på

att antalet överklaganden är litet i förhållande till det

totala antalet beslut och att kronofogdemyndigheternas

beslut i stor utsträckning står sig vid en överprövning

(produktkvalitet). Vidare konstateras att

handläggningstiderna har kunnat förkortas för samtliga

verksamhetsgrenar. Enligt RSV är handläggningstiderna

det viktigaste måttet på process-kvaliteten.

RSV har i början av 1997 redovisat en modell för

resultatstyrning inom exekutionsväsendet (RSV Rapport

1996:6). Redovisningen gäller främst den process för

målformulering, uppföljning och analys m.m. som

verket avser att tillämpa.

Regeringens bedömning

För landet som helhet gäller att handläggningstiderna

för de flesta typer av mål och ärenden nu förkortas och

balanserna minskar avsevärt. Regeringen bedömer bl.a.

mot den bakgrunden resultatet av

kronofogdemyndigheternas verksamhet under år 1996

som fullt tillfredsställande. Det finns dock inte

obetydliga regionala skillnader i fråga om t.ex.

handläggningstider. Detta är något som RSV enligt

regeringens mening bör uppmärksamma särskilt i sin

styrning av verksamheten och närmare utreda orsakerna

till.

Inom verksamhetsgrenen exekutiv

fastighetsförsäljning är situationen även för landet som

helhet fortfarande besvärlig, trots de förbättringar som

skett de senaste åren. Med nuvarande mindre

ärendetillströmning och med ökad användning av

underhandsförsäljning är emellertid utsikterna till

ytterligare förbättringar enligt regeringens mening goda.

Det bör nämnas att en utvärdering av exekutiv

försäljning under hand nyligen har gjorts av RSV.

Utvärderingen har bl.a. visat att det finns behov av

vissa rationaliseringsåtgärder i förfarandet.

Det finns anledning att uppehålla sig särskilt vid

uppgifterna i resultatredovisningen om hur

produktiviteten utvecklats. När den redovisade

produktiviteten i indrivningsarbetet för några år sedan

steg kraftigt i samband med ökande mål- och ärende-

volymer, i kombination med att resurser tillfälligt fördes

över från indrivningsverksamheten till främst den

summariska processen, påpekade regeringen i flera

sammanhang (jfr bl.a. prop. 1993/94:100 bil. 8 s. 40)

att den bedömde det som ofrånkomligt att detta varit

förenat med sänkt ambitionsnivå inom vissa områden.

När tillströmningen av mål om betalningsföreläggande

och handräckning därefter minskade underströk

regeringen vikten av att återföra resurser till

indrivningsverksamheten för att återställa och förbättra

kvaliteten i indrivningsarbetet (jfr prop. 1994/95:100

bil. 8 s. 40 f).

Eftersom en höjd ambitionsnivå vad gäller

utredningarna i indrivningsarbetet inte med automatik

påverkar viktningen av prestationerna i

produktivitetsmätningen är det naturligt att den kan leda

till att den redovisade produktiviteten sjunker. Därför

kan en sådan utveckling inte utan vidare ses som något

negativt utan det fordras en närmare analys av hur

prestationernas innehåll har förändrats. Som redan

nämnts finns det ett behov av att förbättra uppföljningen

av ambitionsnivåerna för utredningen i olika typer av

mål och beträffande olika kategorier av gäldenärer. I

regleringsbrevet för år 1998 avser regeringen att

precisera vad som skall gälla i fråga om utvecklingen av

ambitionsnivåerna i olika kategorier av mål och

beträffande olika kategorier av gäldenärer.

I det här sammanhanget bör också påpekas att

minskningen av antalet avslutade enskilda mål

åtminstone till en betydande del är ett resultat av de

ändrade rutinerna fr.o.m. den 1 april 1996. Detta måste

givietvis beaktas när man gör jämförelser med tiden

före 1996.

Som redan antytts finns det en stor osäkerhet om hur

mål- och ärendemängden kommer att utvecklas i

fortsättningen. Utvecklingen vad gäller enskilda mål

under 1970- och 1980-talen kan grovt beskrivas så att

perioder av ganska stark ökning avlöstes av perioder av

stagnation men inte nämnvärd minskning av

målmängden. Detta har lett till en avsevärd ökning av

antalet mål under perioden som helhet. För de allmänna

målen gäller att tillströmningen har påverkats av flera

förändringar i rutiner m.m., främst det successiva

införandet av påminnelserutiner hos

skattemyndigheterna, som medförde att antalet mål

under en period sjönk kraftigt. Samtidigt bör framhållas

att det på senare tid är andra medelsslag än skatt som

antalsmässigt kommit att dominera bland de allmänna

målen och att ökningen vad gäller dessa medelsslag lett

till att man i dag är tillbaka på det tidiga 1980-talets

stora antal mål.

Med det som nu har sagts vill regeringen understryka

vikten av att alla möjligheter nu tas tillvara att genom

utveckling av teknikstöd, arbetsformer och organisation

m.m. förbereda myndigheterna så att de kan klara

verksamheten utan allvarliga störningar om mål- och

ärendemängderna i en relativt nära framtid på nytt

skulle börja öka påtagligt.

Regionindelningen

Riksdagen beslutade i december 1996 om en ny

regionindelning för kronofogdemyndigheterna. I stället

för de 24 myndigheter som fanns till utgången av år

1996 bildades den 1 januari 1997 tio regionala

myndigheter. RSV har i juni 1997 till regeringen

redovisat läget i arbetet med att forma den nya inre

organisationen för myndigheterna, ett arbete som

bedrivs i flera etapper under 1997. RSV har utfärdat

riktlinjer för detaljutformning av organisationen och

bemanning.

Regeringen har under utgiftsområde 3,

Skatteförvaltning och uppbörd föreslagit att även

skatteförvaltningen på regional nivå skall bestå av tio

myndigheter, med samma geografiska verksamhets-

områden som kronofogdemyndigheterna, fr.o.m. den 1

januari 1999. Förhållandena i Hallands län är emellertid

särpräglade och regeringen har i fråga om

skatteförvaltningen föreslagit att regionerna utformas på

det sättet att Kungsbacka, Varbergs och Falkenbergs

kommuner förs samman med Västra Götaland och

övriga kommuner i länet med Skåne. Motsvarande

justering bör vid samma tidpunkt göras i fråga om

kronofogdemyndigheterna. Det innebär att Laholms,

Halmstads och Hylte kommuner fr.o.m. den 1 januari

1999 förs över från Kronofogdemyndigheten i Göteborg

till Kronofogdemyndigheten i Malmö.

Regeringens bedömningar med anledning av

revisionens iakttagelser

RRV:s revisionsberättelse avseende skatteförvaltningen

och exekutionsväsendet innehåller inte någon

invändning.

I övrigt gäller att RRV i sin årliga rapport föreslår att

systemet för konkurstillsyn ses över med utgångspunkt i

konkurshanteringen som helhet. Översynen bör enligt

RRV bl.a. fokusera inriktningen av och ansvaret för

tillsynen. Vidare vill RRV uppmärksamma regeringen

på möjligheterna att effektivisera nuvarande tillsyn

genom förändringar i förvaltar- och arvodessystemen.

Regeringen beslutade den 7 maj 1997 direktiv för en

utredning om konkurstillsynen i framtiden m.m. (dir.

1997:74). I utredarens uppdrag ingår att utreda bl.a.

vilken inriktning och vilket närmare innehåll tillsynen

skall ha, vad som bör gälla för utseende och arvodering

av konkursförvaltare och om konkurskostnaderna totalt

sett kan minskas och i så fall hur det kan ske.

Utgångspunkten skall enligt direktiven vara att

tillsynsfunktionen även fortsättningsvis skall vara

offentlig och knuten till kronofogdemyndigheterna, att

RSV:s centrala funktion skall behållas och att

konkursförvaltningen skall vara privat. Uppdraget skall

redovisas senast den 30 december 1998.

7.4 Anslag

E 1. Kronofogdemyndigheterna

1995/96

Utgift

1 779

315

1

Anslags

-

sparand

e

214 717

Därav

1996

Utgift

1 289

137

1997

Anslag

1 298

135

Utgifts-

prognos

1 318

000

1998

Förslag

1 283

651

1999

Beräkna

t

1 320

147

2000

Beräkna

t

1 356

899

1. Beloppen anges i tusental kronor

Medel för RSV:s arbetsuppgifter som central myndighet

inom exekutionsväsendet anvisas under utgiftsområde 3

Skatteförvaltning och uppbörd, ram- anslaget A 1.

Riksskatteverket.

Hos kronofogdemyndigheterna har det under

budgetåren 1993/94, 1994/95 och 1995/96 byggts upp

ett avsevärt anslagssparande. Regeringen har vid tre

tillfällen, nu senast våren 1997, beslutat om bortföring

av vissa medel från anslaget som en besparing.

Sammanlagt har i enlighet med regeringens beslut

62 760 000 kr förts bort från anslaget.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

För kronofogdemyndigheterna gäller för perioden

1995/96 - 1998 ett besparingskrav på 11 procent.

Därutöver har ett tillfälligt resurstillskott på 25 miljoner

kronor som gavs budgetåret 1994/95 därefter dragits

bort i två omgångar.

Det både i absoluta tal och i förhållande till

anslagsbeloppet avsevärda överskottet har flera

förklaringar. En viktig del av förklaringen är att det

allmänt sett är svårt att på förhand med någon större

precision ange i vilken takt medel som har avsatts för

investeringar i utrustning och systemutveckling m.m. på

IT-området kommer att förbrukas. För

kronofogdemyndigheterna tillkommer den

omständigheten att arbetet i ett omfattande projekt som

avser nytt teknikstöd för indrivningsverksamheten har

varit avbrutet under en stor del av 1996 och 1997 men

numera har återupptagits. En annan del av förklaringen

är minskat antal mål av vissa slag, vilket har lett till

lägre kostnader än beräknat för exekutiva förrättningar

m.m., och återhållsamhet hos myndigheterna med att

rekrytera nya medarbetare. Ett inte obetydligt belopp är

också avsatt för pensionsersättningar i samband med

avveckling av personal.

Den av RSV senast redovisade prognosen över

medelsförbrukningen tyder på att anslagssparandet hos

kronofogdemyndigheterna kommer att avvecklas helt

och ha vänts till ett mindre underskott vid utgången av

år 2000. Det bör understrykas att medelsförbrukningens

utveckling är starkt beroende av hur mängden

inkommande mål och ärenden utvecklas. De senaste

årens kraftiga minskning inom vissa verksamhetsgrenar

visar vissa tecken på att nu ha brutits. Det är dock

alltför tidigt att dra några säkra slutsatser om den saken.

Slutsatser

Regeringen finner mot bakgrund av det som sagts inte

anledning att nu göra någon ändrad bedömning vad

gäller resursbehovet under perioden t.o.m. år 2000.

8 Övrig verksamhet inom rättsväsendet

8.1 Anslag

F 1. Brottsförebyggande rådet

1995/96

Utgift

44 931

1

Anslags

-

sparand

e

3 354

Därav

1996

Utgift

33 385

1997

Anslag2

25 355

Utgifts-

prognos

37 886

1998

Förslag

46 864

1999

Beräkna

t

43 826

2000

Beräkna

t

46 757

1. Beloppen anges i tusental kronor

2. Regeringen föreslår i tilläggsbudgeten att BRÅ skall tillföras 9

miljoner kronor under 1997.

Brottsförebyggande rådet (BRÅ) är ett kvalificerat

expertorgan under regeringen. Rådets övergripande mål

är att främja brottsförebyggande insatser genom

utveckling, utvärdering, tillämpad forskning och

information inom det kriminalpolitiska området och

därigenom bidra till att minska brottsligheten och öka

människors trygghet. Viktiga inslag i verksamheten är

att ta fram underlag till regeringen och rättsväsendets

myndigheter för åtgärder och prioriteringar i det

kriminalpolitiska arbetet, utvärdering av vidtagna

åtgärder samt stöd till lokalt brottsförebyggande arbete.

Antalet anställda vid BRÅ räknat i årsarbetskrafter

var under budgetåret 1995/96 32, varav 25 var

tillsvidareanställda och 7 tillfälligt anställda. Dessutom

har BRÅ använt sig av konsulter och arvodesanställda

motsvarande tio årsarbetskrafter.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

BRÅ:s verksamhet kan delas upp på

verksamhetsområdena forsknings- och

utvecklingsverksamhet, stöd till lokalt

brottsförebyggande arbete, officiell statistik för

rättsväsendet samt informations- och förlagsverksamhet.

Inom forsknings- och utvecklingsverksamheten har

BRÅ haft 48 pågående projekt och bedrivit extern

verksamhet i form av bl.a. föreläsningar, undervisning

och expertmedverkan i utredningar. Ett flertal

nystartade projekt avser brottsförebyggande arbete på

lokal nivå. BRÅ har medverkat i det arbete som

bedrivits av Kommittén för brottsförebyggande arbete

och har bl.a. genomfört en opinionsundersökning bland

allmänheten om brott och brottsförebyggande arbete.

Under budgetåret har BRÅ vidare inlett ett omfattande

projekt för att belysa effekter av tidiga åtgärder, bl.a.

sådana som syftar till att förhindra eller motverka att

barn och ungdomar dras in i en kriminell livsstil. BRÅ

har också deltagit i arbetet i Inrikesdepartementets

arbetsgrupp med uppgift att motverka och förebygga

rasistiskt våld. På uppdrag av regeringens barn- och

ungdomsdelegation och i samarbete med Centrum för

invandringsforskning har en enkätstudie genomförts

bland ungdomar om deras utsatthet för etniskt och

politiskt relaterat hot, spridning av rasistisk och

antirasistisk propaganda samt ungdomarnas attityder till

demokrati m.m.

Från och med den 1 januari 1996 övertog BRÅ hela

produktionen av den officiella rättsstatistiken från

Statistiska centralbyrån. Övertagandet har lett till att

rådet har utvecklat ett nytt system för

statistikproduktionen. Arbetet med att bygga upp en ny

databas och att revidera befintlig statistik har inneburit

att utgivningen av statistiken har försenats. Vid

årsskiftet 1997/98 räknar BRÅ med att ha kommit i

kapp med utgivningen av statistiken. Parallellt med

uppbyggnaden av databasen sker ett mer långsiktigt

arbete för att utveckla rättsstatistiken. Kostnaderna för

att ta över och utveckla rättsstatistiken har blivit

betydligt högre än beräknat och rådet behöver därför ett

tillskott på 9 miljoner kronor under innevarande

budgetår. Huvudorsaken är att kostnaderna för

uppbyggnaden av den nya databasen har blivit högre än

vad som kunde förutses.

BRÅ räknar också med att resursbehovet ökar med

7,3 miljoner kronor för vart och ett av budgetåren 1998-

2000. Det främsta skälet till detta är de

strukturförändringar som pågår inom rättsväsendets

informationsförsörjning.

BRÅ bedriver en omfattande

informationsverksamhet om brottsprevention och andra

kriminalpolitiska frågor via bl.a. massmedier,

konferenser, seminarier och kurser. Rådet har två egna

tidskrifter, varav en engelskspråkig, som tillsammans

har en upplaga på ca 17 000 exemplar. BRÅ har också

ett brett internationellt kontaktnät för erfarenhets- och

forskningsutbyte. I syfte att göra statistiken mer

informativ och lättillgänglig har BRÅ utformat

statistikpaket och gjort det möjligt att teckna

abonnemang för dessa.

Regeringens bedömning av BRÅ:s resultat

BRÅ visar allmänt en hög ambitionsnivå med högt

ställda krav på kvalitet. Rådet har lagt ner ett stort

arbete på den officiella rättsstatistiken och har i princip

kommit i kapp med utgivningen av statistiken. De

områden som BRÅ har prioriterat överensstämmer med

den förstärkning av rådets inriktning mot stöd till lokalt

brottsförebyggande arbete som krävs för att på sikt ta

hand om de uppgifter som följer av det nationella

brottsförebyggande programmet (Ds 1996:59). BRÅ

har i stor omfattning medverkat i det arbete som utförs

av Kommittén för brottsförebyggande arbete.

Utredningsförslag om förändringar av BRÅ:s

verksamhet

Regeringen uppdrog i juni 1996 åt en särskild utredare

att göra en översyn av forskningen inom rättsväsendet.

Utredaren överlämnade betänkandet Forskning för

rättsväsendet (Ds 1997:28) i mars 1997.

Utredningsförslaget syftar till en effektivare användning

av de samlade resurserna för forsknings- och

utvecklingsverksamheten inom rättsväsendet och till att

skapa förutsättningar för en bättre forskningsmiljö.

Utredaren föreslår bl.a. att forsknings- och

utvecklingsverksamheten vid BRÅ och

Rikspolisstyrelsens forskningsenhet läggs samman till en

enhet vid BRÅ och att denna lokaliseras till

forskningsenhetens nuvarande lokaler vid

Polishögskolan i Sörentorp, Solna.

BRÅ skall enligt förslaget ha två huvuduppgifter,

dels stöd till lokalt brottsförebyggande arbete, dels

forsknings- och utvecklingsverksamhet för rätts-

väsendet. Stödet till lokalt brottsförebyggande arbete är

ett led i genomförandet av det nationella

brottsförebyggande programmet, för vilket Kommittén

för brottsförebyggande arbete har ansvaret t.o.m.

utgången av 1998. Vidare skall BRÅ ges det

huvudsakliga ansvaret för att det bedrivs forskning om

ekonomisk brottslighet. Den forskning om ekobrott som

i dag finns vid olika institutioner över hela landet, bör

enligt utredaren tas tillvara genom att BRÅ utlyser

projektmedel för sådan forskning. Forskare från

universitet och högskolor kan då ansöka om dessa

medel. Rådets anställda bör enligt förslaget i ökad

utsträckning kunna delta i kompetensutveckling för

personal inom rättsväsendet. Liksom tidigare skall

rådet, enligt utredningen, ansvara för den officiella

rättsstatistiken, utföra analyser och prognoser av

brottsutvecklingen samt lämna information om

forsknings- och utvecklingsverksamhet liksom om

brottsförebyggande verksamhet. Ren metodutveckling

skall enligt förslaget även i framtiden främst vara en

fråga för myndigheterna själva. BRÅ bör dock kunna

lämna vetenskapligt stöd i arbetet och hjälpa till med att

utveckla metoder som kan underlätta för myndigheterna

att bättre följa upp sin verksamhet. Till det som BRÅ

särskilt bör uppmärksamma hör frågor som har

samband med rättsväsendets totala effektivitet.

Verksamheten skall enligt förslaget bedrivas i nära

samarbete med universitet och högskolor och med de

andra myndigheterna inom rättsväsendet. Rörlighet

mellan de olika miljöerna skall uppmuntras. Den

professur i polisforskning som i dag finns vid

Rikspolisstyrelsens forskningsenhet skall enligt förslaget

föras över till BRÅ och på sikt bör BRÅ kunna inrätta

professurer med ett universitets eller en högskolas

medverkan. Rådet bör enligt förslaget också utnyttja

möjligheten med adjungerade professorer vid universitet

och högskolor.

Utredaren föreslår att det inrättas ett rådgivande

organ i form av en referensgrupp med företrädare för

Justitiedepartementet och rättsväsendets myndigheter

och med statssekreteraren i Justitiedepartementet som

ordförande. Referensgruppen skall främst lämna förslag

till prioriteringar inom rådets forsknings- och

utvecklingsverksamhet och verka för ökade kontakter

mellan praktiskt och vetenskapligt verksamma inom

rättsväsendet. Referensgruppen bör även kunna ta upp

andra frågor som är av gemensamt intresse för

rättsväsendets myndigheter, t.ex. utveckling av

rättsstatistiken och informationsinsatser som kan beröra

flera myndigheter. Referensgruppen övertar därmed

också den nuvarande informationsdelegationens

uppgifter. Den vetenskapliga nämnden skall enligt

förslaget även fortsättningsvis bidra till hög vetenskaplig

kvalitet i verksamheten.

Förändringarna bör enligt utredaren kunna träda i

kraft den 1 januari 1998. Eftersom förslagen innebär

nya och väsentligt utökade arbetsuppgifter för BRÅ,

föreslår utredaren att rådet årligen bör kunna disponera

medel i storleksordningen 50-60 mkr. I beloppet ingår

BRÅ:s nuvarande budget, budgeten för

Rikspolisstyrelsens forskningsenhet på drygt 8 mkr, ca

10 mkr för ekobrottsforskning och ca 8 mkr för att

kunna ta över de uppgifter som Kommittén för

brottsförebyggande arbete har. Enligt utredaren bör

rättsväsendets myndigheter i viss utsträckning bidra med

medel till uppbyggnaden av den utvidgade forsknings-

och utvecklingsenheten vid BRÅ samt betala för

uppdrag som rådet utför direkt för deras räkning.

Remissinstansernas synpunkter

Betänkandet har remissbehandlats. En övervägande

majoritet av remissinstanserna är positiva till

utredningens förslag om en sammanslagning. BRÅ och

Kommittén för brottsförebyggande arbete anser att

förslaget är av sådan principiell karaktär att det bör

utredas ytterligare. BRÅ, Juridiska fakultetsnämnden

vid Uppsala universitet m.fl. ifrågasätter om förslaget

innebär en tillräcklig utökning av BRÅ:s resurser.

En del remissinstanser påpekar att god forskning mer

är ett resultat av bl.a. personliga kvaliteter hos

personalen och en väl fungerande forskningsmiljö än av

den yttre organisationen. Några, bl.a. BRÅ, betonar

värdet av att det finns flera konkurrerande

verksamheter.

Många remissinstanser, däribland Riksåklagaren,

Rikspolisstyrelsen och Kriminalvårdsstyrelsen anser att

det är väsentligt med en referensgrupp, för att

regeringen och övriga myndigheter skall få inflytande

över bl.a. vilka områden som skall prioriteras och för

ökad samverkan inom rättsväsendet. Andra, bl.a. BRÅ,

Kriminologiska institutionen vid Stockholms universitet

och Jusek, pekar på risken för en alltför stark styrning.

BRÅ menar att förslaget medför risk för

kompetenskonflikter mellan t.ex. referensgruppen, den

vetenskapliga nämnden och ansvariga forskare och

hävdar dessutom att forskningens självständighet och

därmed trovärdighet skulle urholkas. BRÅ har även

framfört stark kritik mot förslaget att statssekreteraren i

Justitiedepartementet skulle vara ordförande i

referensgruppen. Humanistisk- samhällsvetenskapliga

forskningsrådet pekar på risken för att det vetenskapliga

inslaget i forskningen och vetenskapligt baserade

initiativ till forskning får stå tillbaka till förmån för mer

kortsiktiga intressen. Kriminologiska institutionen vid

Stockholms universitet menar att en rimligare styrning

skulle kunna ske genom inrättandet av programstöd för

olika områden, där t.ex. BRÅ:s vetenskapliga nämnd

ges uppdraget att fördela medlen bland ansökningar från

forskare inom och utom BRÅ.

De flesta remissinstanser är ense om den allmänna

inriktningen av myndighetens arbete men flera lämnar

synpunkter på enskilda angelägna forskningsområden.

Några anser att forskningen om ekonomisk brottslighet,

bl.a. på grund av sin karaktär av grundforskning och

tvärvetenskap, bör vara en uppgift för universitet och

högskolor. Att rådet skulle ha ansvar för projektmedel

till ekobrottsforskning välkomnas av några och

ifrågasätts av andra. Linköpings universitet anser att

sådan medelsfördelning bör skötas av ett från BRÅ

fristående organ.

BRÅ och Jusek menar att den föreslagna

lokaliseringen skulle försvåra rådets täta kontakter med

företrädare för myndigheter, organisationer och skolor

samt med journalister och allmänhet. Juridiska

fakultetsnämnden vid Uppsala universitet anser också att

den föreslagna lokaliseringen kan bidra till en isolering.

Rådet menar vidare att hyreskostnaderna i Sörentorp

inte är väsentligt lägre än andra alternativ. BRÅ anför

också bl.a. att det finns risk för att dess trovärdighet kan

ifrågasättas om verksamheten sammankopplas med

polisverksamhet.

Regeringens bedömning av utrednings-

förslaget

Sammanslagning av BRÅ och Rikspolisstyrelsens

forskningsenhet

Kraven på kriminalpolitiken och myndigheterna inom

rättsväsendet ökar. Rättsväsendet måste bli effektivare

och insatserna på det kriminalpolitiska området måste,

för att fungera väl, bygga på kunskap. Rättsväsendets

nuvarande resurser är begränsade och det ekonomiska

läget gör att de inte kan öka nämnvärt. Resurserna för

tillämpad forskning och utvecklingsverksamhet inom

rättsväsendet är i huvudsak delade mellan de två relativt

små institutionerna BRÅ och Rikspolisstyrelsens

forskningsenhet.

För att få en effektivare användning av de samlade

resurserna för forskning, utveckling och därmed

sammanhängande verksamhet inom rättsväsendet anser

regeringen därför att verksamheten vid BRÅ och

Rikspolisstyrelsens forskningsenhet bör slås ihop. En

sammanslagning skulle bl.a. ge en bredare verksamhet,

större flexibilitet samt bättre förutsättningar för att göra

helhetsbedömningar av utredningsbehovet och för större

projekt. Regeringen anser inte att det finns behov av

ytterligare utredning för att kunna ta ställning till

förslaget om en sammanslagning.

Sammanslagningen bör inledas den 1 januari 1998.

Rikspolisstyrelsens forskningsenhets nuvarande budget

på 8,1 miljoner kronor bör därför överföras till BRÅ i

enlighet med utredarens förslag.

BRÅ:s arbetsuppgifter

BRÅ är och skall fortsätta att fungera som expertorgan

åt regeringen och rättsväsendets myndigheter, vilket gör

att BRÅ:s verksamhet skiljer sig från den vid

exempelvis universitet och högskolor. Rådets

huvuduppgifter är att ta fram underlag till regeringen

och rättsväsendets myndigheter för åtgärder och

prioriteringar i det kriminalpolitiska arbetet, utvärdera

vidtagna åtgärder och stödja lokalt brottsförebyggande

arbete. Rådet skall också främja brottsförebyggande

insatser genom utveckling, tillämpad forskning och

information. BRÅ bör även fortsättningsvis ha ett nära

samarbete med de universitet och högskolor som redan

bedriver forskning inom området eller som planerar

sådan forskningsverksamhet.

BRÅ skall mer än tidigare fungera som ett centrum

för forsknings- och utvecklingsverksamheten inom hela

rättsväsendet. Rådet skall prioritera samma områden

som prioriteras inom kriminalpolitiken i stort. BRÅ

skall delta i undervisningen vid Polishögskolan och i

kompetensutveckling för anställda inom hela

rättsväsendet. Det är viktigt att BRÅ med kort varsel

kan ta hand om uppdrag som regeringen eller

rättsväsendets myndigheter har behov av att få utförda.

Stöd till lokalt brottsförebyggande arbete

En av BRÅ:s viktigaste uppgifter är, som nämnts, att

stödja lokalt brottsförebyggande arbete. BRÅ bör

förbereda sig för att vid årsskiftet 1998/1999 helt ta

över de uppgifter Kommittén för brottsförebyggande

arbete ansvarar för. Rådet bör för detta ändamål få 3

miljoner kronor för 1998. Utredningens förslag att på

sikt tillföra omkring 8 miljoner kronor kommer att vara

utgångspunkt för regeringens fortsatta bedömning av

hur mycket pengar BRÅ bör erhålla för det lokala

brottsförebyggande arbetet.

Många lokala organ som bedriver

brottsförebyggande verksamhet kallar sig

brottsförebyggande råd vilket innebär en risk för

förväxling. Därför bör BRÅ, i samband med

sammanslagningen, byta namn till Nationella

brottsförebyggande rådet.

BRÅ skall stimulera det lokala brottsförebyggande

arbetet, genom att bl.a. aktivt verka för att lokalt

brottsförebyggande arbete organiseras på ett lämpligt

sätt, samla och sprida kunskap om framgångsrika

projekt, hjälpa till med uppföljning och utveckling av

projekt samt verka för att behovet av kvalificerad

utbildning tillgodoses. Samverkan mellan BRÅ, övriga

myndigheter, privata näringsidkare, organisationer,

föreningar och enskilda medborgare är av avgörande

betydelse för att det brottsförebyggande arbetet skall

lyckas. BRÅ skall också, efter övertagandet av

kommitténs uppgifter, fortsätta kommitténs arbete med

att fördela medel till lokala brottsförebyggande projekt.

Forskning om ekonomisk brottslighet

Ansvaret för att det bedrivs ekobrottsforskning bör, som

utredaren föreslår, i ett inledningsskede ligga hos BRÅ.

Eftersom det rör sig om ett nytt forskningsområde anser

regeringen att goda skäl talar för en stegvis

resursökning och föreslår därför att BRÅ för forskning

om den ekonomiska brottsligheten engångsvis tillförs 3,

6 respektive 8 miljoner kronor under budgetåren 1998-

2000. Genom att ansvaret läggs på BRÅ kan

verksamheten i större utsträckning styras till särskilt

angelägna frågor och resultaten kan lättare användas

som underlag för åtgärder. Regeringen anser att det är

viktigt i ett skede när omfattningen av forskningen är

begränsad och behovet av att snabbt få fram forskning

är mycket stort. Att en stor del av verksamheten

kommer att bestå av utvecklingsarbete, utvärdering och

kunskapsförmedling talar också för att lägga ansvaret på

BRÅ. Den delen av verksamheten bör även i framtiden

ligga hos rådet. För att säkerställa att det bedrivs

forskning på området, bör huvuddelen av de medel som

BRÅ tilldelas för ekobrottsforskning utlysas som

projektmedel för forskning om ekonomisk brottslighet,

vilka forskare från universitet och högskolor kan ansöka

om. Härigenom stimuleras forskning vid olika

institutioner i landet. Detta bör säkerställa en långsiktig

kunskapsutveckling på området.

Styrningen av BRÅ

För att regeringen och rättsväsendets myndigheter skall

kunna påverka inriktningen av BRÅ:s verksamhet, så

att de områden prioriteras där behovet av kunskap och

beslutsunderlag är störst, bör en referensgrupp bildas.

Ett syfte med ett sådant organ är också att stimulera

kontakter mellan BRÅ och övriga myndigheter inom

rättsväsendet. BRÅ:s chef bör vara ordförande i

referensgruppen. Att avgöra vilka slutsatser som skall

dras av forsknings- utvecklings- och

utredningsverksamheten samt av rättsstatistiken

ankommer naturligtvis inte på referensgruppen.

Bildandet av en referensgrupp gör att det inte längre

finns behov av en särskild informationsdelegation. Den

vetenskapliga nämnden bör finnas kvar för att garantera

en hög vetenskaplig kvalitet. Styrelsen, referensgruppen

och den vetenskapliga nämnden skall ha i huvudsak

olika uppgifter och någon risk för kompetenskonflikter

bör därför inte föreligga.

BRÅ:s lokalisering

Faktorer som tillgänglighet och rekryteringsmöjligheter

talar för att BRÅ även fortsättningsvis skall vara

lokaliserat i Stockholm. Det bör vara en fråga för

myndigheten att med detta som utgångspunkt och med

beaktande av kostnaderna för olika alternativ besluta i

lokaliseringsfrågan.

Regeringens bedömning med anledning av

revisionens iakttagelser

Riksrevisionsverket har inte haft några invändningar i

revisionsberättelsen avseende BRÅ.

Slutsatser

Regeringen föreslår att BRÅ tilldelas ett anslag på

46 864 000 kronor för år 1998. I detta belopp ingår

bl.a. en överföring av Rikspolisstyrelsens

forskningsenhets nuvarande budget på 8,1 mkr, 3 mkr

för stöd till lokalt brottsförebyggande arbete samt

engångsvis dels 3 mkr för forskning om ekonomisk

brottslighet, dels 7 mkr för rättsstatistiken.

Regeringen föreslår i tilläggsbudgeten att BRÅ

engångsvis skall tillföras ytterligare 9 miljoner kronor

under innevarande budgetår, för att täcka de ökade

kostnaderna för rättsstatistiken. För att bl.a. kunna

fortsätta utvecklingsarbetet med rättsstatistiken bör BRÅ

också erhålla ett engångsvis tillskott på 7 miljoner

kronor för 1998.

BRÅ:s resursbehov för rättsstatistiken avser stora

belopp i förhållande till den nuvarande budgeten.

Justitiedepartementet har gett Statskontoret i uppdrag att

göra en översyn av BRÅ:s arbete med produktion och

utveckling av rättsstatistiken och att lämna förslag på

handlingsalternativ för det fortsatta arbetet med denna.

Statskontoret skall redovisa resultatet av översynen

senast den 1 november 1997.

Kraven på rättsstatistiken på längre sikt och den

framtida organisationen av arbetet med rättsstatistiken

faller utanför Statskontorets uppdrag. Regeringen

överväger vilka åtgärder som behöver vidtas för att det

långsiktiga behovet av utveckling på rättsstatistikens

område skall kunna tillgodoses på bästa sätt.

Utredarens förslag om att rättsväsendets myndigheter

bör betala för olika uppdrag som BRÅ utför direkt för

deras räkning och att myndigheterna på sikt i viss

utsträckning bör bidra med medel till forsknings- och

utvecklingsverksamheten vid BRÅ bereds vidare inom

Justitiedepartementet.

Sammanslagningen förutsätter att BRÅ inledningsvis

koncentrerar sina resurser på att snabbt få den nya

organisationen att fungera på ett så effektivt sätt som

möjligt. BRÅ:s expansion under de senaste åren, de

höga kostnaderna för rättsstatistiken och regeringens

förslag om att verksamheten skall utökas ytterligare, gör

sammantaget att det finns anledning för BRÅ att

ytterligare utveckla metoder för styrning, uppföljning

och analys av verksamheten. Generellt måste

exempelvis en avvägning göras mellan kvaliteten i

resultatet och gjorda resursinsatser. BRÅ bör vidare

noga överväga vilka rationaliseringar som kan göras

inom såväl rättsstatistiken som övriga

verksamhetsområden för att minska kostnaderna.

Regeringen kommer att noga följa verksamheten och

medelsanvändningen och särskilt granska effekterna av

den relativt omfattande utökningen av rådets

verksamhet.

F 2. Rättsmedicinalverket

1995/96

Utgift

249 896

1

Anslags

-

sparand

e

23 286

Därav

1996

Utgift

170 342

1997

Anslag

165 728

Utgifts-

prognos

182 027

1998

Förslag

165 709

1999

Beräkna

t

170 887

2000

Beräkna

t

176 231

1. Beloppen anges i tusental kronor

Rättsmedicinalverket (RMV) skall ansvara för

genomförandet av rättspsykiatrisk, rättsmedicinsk,

rättskemisk och rättsgenetisk verksamhet i den

utsträckning sådana frågor inte handläggs av någon

annan statlig myndighet. RMV skall genom sin

verksamhet medverka till att skapa goda förutsättningar

för rättssäkerhet och effektivitet inom rättsväsendet.

En jämförelse mellan budget och utfall för budgetåret

1995/96 visar att RMV:s utgifter inom den

anslagsfinansierade verksamheten överstigit anslaget

med 1,7 miljoner kronor som tagits från det tidigare

anslagssparandet. Överskridandet beror bl.a. på

avvecklingskostnader inom rättspsykiatrin. Prognosen

för anslagsbelastningen under innevarande budgetår

visar att RMV:s utgifter kommer att överstiga anslaget

med närmare tio procent, vilket kommer att ytterligare

belasta anslagssparandet.

Det ackumulerade anslagssparandet uppgick till 23,3

miljoner kronor men beräknas i sin helhet vara

förbrukat efter utgången av 1998, främst för

avvecklingskostnader inom rättspsykiatrin.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

En genomgång av RMV:s årsredovisning för budgetåret

1995/96 visar att de mål som statsmakterna uppställt för

RMV:s verksamheter i allt väsentligt har kunnat infrias.

 RMV uppfyller i så gott som samtliga ärenden de

krav som ställts på undersöknings- och

handläggningstider.

 Mycket arbete har satsats på kvalitetssäkringsarbete

samt på kompetens- och metodutveckling.

 Den tidigare mycket svaga rekryteringen av

rättsläkare har under budgetåret radikalt förbättrats.

 Forsknings- och utvecklingsarbetet samt

informationsinsatserna har intensifierats.

 RMV har utvecklat sin ADB-verksamhet.

 Regleringsbrevets krav på verksamhetsuppföljning

och resultatanalys har tillgodosetts genom

utvecklade system för ärendehantering,

kvalitetsövervakning och erfarenhetsåterföring. För

att bl.a. förfina och förenkla systemen för

styckekostnadsanalyser planerades en utveckling av

ekonomihanteringsrutinerna under budgetåret

1995/96. Emellertid har beslut om upphandling av

nytt ekonomihanteringssystem fattats först i februari

1997.

 Under 1996 har den rättskemiska avdelningen blivit

ackrediterad av SWEDAC som

provningslaboratorium omfattande 23 olika metoder

och 68 olika analyter.

Regeringen gav den 21 december 1995 RMV i uppdrag

att göra en översyn och analys av den rättspsykiatriska

undersökningsverksamhetens dimensionering och

struktur. Resultatet av utredningen och en särskild

skrivelse med RMV:s ställningstagande redovisades till

regeringen den 25 februari 1997.

Den bedömning av den framtida ekonomiska

situationen som gjorts i budgetunderlaget gäller under

förutsättning att den rättspsykiatriska enheten i Uppsala

läggs ned under försommaren 1998 och att

entreprenadverksamheten i Vadstena avvecklas fr.o.m.

1999. Enligt RMV:s bedömning är ramarna mycket

knappa och för att undvika underskott kommer det att

bli nödvändigt att bl.a. successivt minska insatserna för

personal- och kompetensutveckling samt stödet till

forsknings- och utvecklingsarbete.

Budget för avgiftsfinansierad verksamhet

TABELL 8.1 OFFENTLIGRÄTTSLIG

VERKSAMHET DÄR MYNDIGHETEN

DISPONERAR AVGIFTSINTÄKTERNA

UPPDRAGS-

VERKSAMHET

(TUSENTAL

KRONOR)

INTÄKTER

(SOM FÅR

DISPO-

NERAS) 1

KOSTNADE

R

RESULT

AT

(INTÄKT

-

KOSTNA

D)

KOSTNAD

S -

TÄCKNIN

G

%

Utfall

1995/96

22 903

25 977

-3 074

88

varav 1996

14 691

17 429

-2 738

84

Prognos

1997

14 000

14 800

- 800

95

Budget 1998

14 400

14 600

-200

99

Beräknat

1999

15 000

Beräknat

2000

15 500

1. Av intäkterna under perioden härrör 12-13 % från uppdrag från staten.

Resten (87-88 %) härrör från övriga uppdragsgivare.

RMV bedriver avgiftsfinansierad offentligrättslig

verksamhet inom den rättsgenetiska avdelningen

(Rättsgenetiska institutet). Verksamheten har under

nittiotalet genomgått ett metodologiskt förnyelsearbete

vilket har medfört att resursinsatsen per ärende minskat

avsevärt. RMV har därför under våren 1996 fattat

beslut om dels en personalreduktion på ca 20 %, dels en

minskning av lokalytan med en tredjedel. Beslutade

åtgärder är huvudsakligen genomförda. Intäkterna

beräknas minska med ca 10% under 1997 till följd av

sjunkande ärendemängd vilket i sin tur beror på

sjunkande nativitet. RMV har beslutat om en

avgiftshöjning under hösten 1997 vilken tillsammans

med nyssnämnda åtgärder bedöms leda till att

uppdragsintäkterna täcker driftskostnaderna.

TABELL 8.2 UPPDRAGSVERKSAMHET

UPPDRAGS-

VERKSAMHET

(TUSENTAL

KRONOR)

INTÄKTER

(SOM FÅR

DISPO-

NERAS)1

KOSTNADE

R

RESULT

AT

(INTÄKT

-

KOSTNA

D)

KOSTNAD

S -

TÄCKNIN

G

%

Utfall

1995/96

43 315

45 077

-1 762

96

varav 1996

25 077

26 145

-1 068

96

Prognos

1997

22 100

22 100

0

100

Budget 1998

22 000

22 000

0

100

Beräknat

1999

19 200

Beräknat

2000

17 500

1. Av intäkterna under perioden härrör 50- 51% från uppdrag från staten.

Resten (49-50 %) härrör från övriga uppdragsgivare.

Den uppdragsverksamhet som inte är offentligrättslig

bedrivs inom rättspsykiatri- och rättskemiområdena.

Uppdragen inom rättskemiområdet har fortlöpande ökat

i antal och intäkterna från avgifter täcker kostnaderna.

Inom det rättspsykiatriska området har, efter beslut i

riksdag och regering, RMV givits i uppdrag att

avveckla den psykiatriska uppdragsvården vilket

medfört kraftigt minskade intäkter och efter hand

minskade kostnader. Under 1996 har RMV:s

uppdragsintäkter jämfört med 1994/95 sammantaget

minskat med 28 % till 39,7 miljoner kronor.

Avvecklingen av vårduppdragen är verkställd under

1996 men vissa avvecklingskostnader kvarstår under

1997.

Regeringens bedömning med anledning av

revisionens iakttagelser

Riksrevisionsverket (RRV) bedömer att

årsredovisningen i allt väsentligt är rättvisande.

Den ekonomiadministrativa värdering som RRV

utfört av samtliga statliga myndigheter har beträffande

RMV givit EA-värdet fullt tillfredsställande.

Slutsatser

Regeringen delar i allt väsentligt de bedömningar som

RMV har gjort i årsredovisning m.m. och menar att

arbetet även fortsättningsvis bör bedrivas med samma

inriktning.

Mot bakgrund av ovanstående föreslår regeringen att

165 709 000 kronor anvisas under anslaget F2

Rättsmedicinalverket. För åren 1999 och 2000 beräknas

anslaget till 170 887 000 respektive 176 231 000

kronor.

F 3. Gentekniknämnden

1995/96

Utgift

2 140

1

Anslags-

sparande

1 546

Därav

1996

Utgift

1 594

1997

Anslag

2 127

Utgifts-

prognos

2 127

1998

Förslag

2 218

1999

Beräkna

t

2 283

2000

Beräkna

t

2 351

1. Beloppen anges i tusental kronor

Gentekniknämnden inrättades den 1 juli 1994. Nämnden

övertog bl.a. de arbetsuppgifter som Delegationen för

hybrid-DNA-frågor hade.

Gentekniknämnden skall bl.a. yttra sig över

ansökningar om tillstånd enligt lagen (1994:900) om

genetiskt modifierade organismer och samråda med

andra myndigheter när dessa meddelar föreskrifter.

Nämnden skall vidare bedriva rådgivande verksamhet

samt följa utvecklingen på genteknikområdet och

bevaka de etiska frågorna.

Det anslagssparande som byggts upp under

budgetåret 1995/96 beräknas inte öka under innevarande

år vilket tyder på att myndighetens verksamhet nu, efter

en uppstartningsperiod, är fullt utbyggd.

Regeringens överväganden

Resultatbedömning

Det övergripande målet för Gentekniknämnden är att

nämnden skall främja en etiskt försvarbar och säker

användning av gentekniken så att oönskade effekter på

människors och djurs hälsa och miljön undviks.

Flera decenniers forskningsinsatser på genteknikens

område har lett till praktiska tillämpningar och

kommersiella produkter inom sjukvårds- och

jordbrukssektorerna. Tekniken har börjat tillämpas även

inom livsmedelssektorn. Forskningen inom gentekniken

har vidare öppnat möjligheter inom miljövården genom

att skräddarsy organismer för nedbrytning av

miljögifter.

Utvecklingen på genteknikområdet går snabbt. En

missbedömning av teknikens användning kan medföra

skador på miljön som inte kan repareras.

Gentekniknämndens verksamhet är därför mycket

betydelsefull. Samhällets åtgärder syftar till att

minimera riskerna för skador på miljön samt andra

oönskade effekter.

Av verksamhetsredogörelsen för budgetåret 1995/96

framgår att nämnden genom att bl.a. avge yttranden,

utarbeta rapporter och anordna konferenser har verkat

för att det övergripande målet skall uppnås.

Regeringens bedömning med anledning

av revisionens iakttagelser

Riksrevisionsverket har inte haft några invändningar i

revisionsberättelsen avseende Gentekniknämnden för år

1995/96.

Slutsatser

Omfattningen av Gentekniknämndens verksamhet är väl

avvägd. Nämnden bör därför för nästa budgetår få ett

anslag som är oförändrat i förhållande till anslaget för

innevarande budgetår. För åren 1999 och 2000 beräknas

anslaget till 2 283 000 respektive 2 351 000 kronor.

F 4. Brottsoffermyndigheten

1995/96

Utgift

12 372

1

Anslags

-

sparand

e

3 500

Därav

1996

Utgift

8 944

1997

Anslag

9 500

Utgifts-

prognos

11 500

1998

Förslag

9 356

1999

Beräkna

t

9 631

2000

Beräkna

t

9 915

1. Beloppen anges i tusental kronor

Brottsoffermyndighetens övergripande mål och

uppgifter är att främja brottsoffers rättigheter samt

bevaka deras behov och intressen. Myndigheten skall

särskilt pröva ärenden om brottsskadeersättning och

ärenden om bidrag från brottsofferfonden. Vid

myndigheten finns en särskild nämnd för prövning av

vissa ärenden om brottsskadeersättning samt ett råd för

prövning om bidrag från brottsofferfonden. Vid årets

slut fanns 16 anställda vid myndigheten.

En jämförelse mellan budget och utfall budgetåret

1995/96 visar att myndigheten sparade 1,4 miljoner

kronor under förra budgetåret. Myndighetens prognos

för innevarande år visar att anslagsbelastningen kommer

överstiga tilldelat anslag med 2 miljoner kronor.

Myndighetens ackumulerade sparande kommer enligt

denna prognos vara 1,5 miljoner kronor vid årets slut.

Regeringens överväganden

Resultatbedömning

Under kalenderåret 1996 inkom drygt 4 700

brottsskadeärenden, vilket är en ökning med sex procent

jämfört med kalenderåret 1995. Av de inkomna

brottsskadeärendena härrör knappt 4 100 st eller 85

procent ifrån personskador, medan resterande drygt

600 st eller 15 procent härrör ifrån sak- och

förmögenhetsskador. Under kalenderåret har antalet

inkomna personskadeärenden ökat medan antalet

inkomna sak- och förmögenhetsärenden i det närmaste

varit oförändrat. Brottsoffermyndigheten bedömer att

antalet brottsskadeärenden kommer fortsätta öka med

mellan fem och tio procent årligen de närmaste åren.

I regleringsbrevet för det gångna budgetåret angavs

att 70 procent av brottsskadeärendena skall handläggas

inom tre månader, att ärendebalansen i fråga om

brottsskadeersättning skall minska samt att

Brottsoffermyndigheten skall ägna särskild

uppmärksamhet åt informationsinsatser avseende

möjligheterna till bidrag från brottsofferfonden.

Myndigheten har inte uppnått målet med att

handlägga 70 procent av brottsskadeärendena inom tre

månader. Detta förklaras med att en stor del av ärenden

kräver komplettering. Ärendebalansen i fråga om

brottsskadeersättning har minskat, med fem procent till

ca 1 700 vid budgetårets slut. Antalet avgjorda

brottsskadeärenden var under kalenderåret närmare 5

100, vilket är en ökning med 18 procent jämfört

kalenderåret 1995. Brottsoffermyndig-hetens

handläggningskostnad per ärende uppgick under

kalenderåret 1996 till 1 718 kronor, vilket är 50 kronor

lägre än för budgetåret 1994/95.

Från brottsofferfonden har under budgetåret 13,3

miljoner kronor delats ut till 79 olika brottsofferprojekt.

Av dessa medel har Brottsofferjourernas riksförbund

tilldelats ca 2,7 miljoner kronor, kvinnojourerna 1,8

miljoner kronor och olika forskningsprojekt på området

4,5 miljoner kronor. Resterande medel har utbetalats

dels till privat och offentlig brottsofferinriktad

verksamhet, dels till informationsinsatser. Till

brottsofferfonden inkom under budgetåret 15,7 miljoner

kronor. Brottsofferfonden tillförs medel främst genom

avgifter från dem som dömts för brott där fängelse

ingår i straffskalan. Fonden tillförs även medel från de

personer som avtjänar straff i form av

intensivövervakning med elektronisk kontroll i sådana

fall där de åläggs att till fonden betala en avgift på 50

kronor per dag som verkställigheten skall pågå, dock

högst 3 000 kronor.

Regeringens bedömning med anledning av

revisionens iakttagelser

Riksrevisionsverket har inte haft några invändningar i

revisionsberättelsen avseende Brottsoffermyndigheten

för år 1995/96

Slutsatser

För första gången sedan 1992/93 har ärendebalansen

minskat i fråga om brottsskadeärenden. Detta har skett

samtidigt som antalet inkomna ärenden har ökat med

sex procent. En delförklaring finns säkert i att

personalen vid den tämligen nybildade myndigheten (1

januari 1994) nu blivit mer erfaren och utvecklat

effektivare handläggningsrutiner. Den effektivare

handläggningen avspeglar sig även i lägre

styckkostnader. Regeringen anser att kostnaderna för

handläggning av den beräknade mängden

brottsskadeärenden ryms inom den befintliga

ekonomiska ramen.

Anslaget för 1998 minskar jämfört med 1997 på

grund av vissa tekniska justeringar som motiveras av

ändrade utgifter. Som kompensation för beräknade

utgiftsökningar för löner m.m. räknas anslaget upp med

215 000 kronor. Vidare minskas anslaget med 155 000

kronor med anledning av att lönekostnadspålägget 1998

ersätts med försäkringsmässigt beräknade premier

fr.o.m. år 1998. Anslaget minskas också med 204 000

kronor med anledning av statens lokalförsörjningsverks

bedömning av hur mycket lokalhyrorna kan sänkas vid

omförhandlingar av hyresavtal.

Sammantaget föreslås därmed 1998 års anslag uppgå

till 9 356 000 kronor. För åren 1999 och 2000 beräknas

anslaget till 9 631 000 respektive 9 915 000 kronor.

F 5. Ersättning för skador på grund

av brott

1995/96

Utgift

81 119

1

Anslags

-

sparand

e

Därav

1996

Utgift

58 218

1997

Anslag

71 500

Utgifts-

prognos

68 000

1998

Förslag

73 645

1999

Beräkna

t

75 074

2000

Beräkna

t

76 533

1. Beloppen anges i tusental kronor

Från anslaget betalas ersättning av statsmedel enligt

brottsskadelagen (1978:413) för skador på grund av

brott. De huvudsakliga faktorerna som styr utgifterna på

anslaget är antalet beviljade ansökningar och

brottsskadeersättningens storlek. Anslaget disponeras av

Brottsoffermyndigheten.

Regeringens överväganden

Under budgetåret 1995/96 utbetalades drygt 81 miljoner

kronor i brottsskadeersättning. Merparten utgick som

ersättning för personskador medan knappa 0,7 miljoner

utgick som ersättning för sak- och förmögenhetsskada.

Som framgår av redovisningen under anslaget F 4

Brottsoffermyndigheten, har antalet ansökningar om

brottsskadeersättning ökat under budgetåret, en ökning

som förväntas hålla i sig även de närmaste åren. Med

hänsyn till detta har regeringen beräknat anslaget till

73 645 000 kronor.

I departementspromemorian Några frågor om

brottsskadeersättning, Ds 1997:45, föreslås vissa

ändringar i brottsskadelagen. Förslagen avser bl.a.

ansökningstidens längd och jämkning av

brottsskadeersättning. Om promemorians samtliga

förslag genomförs bedöms genomförandet kunna ske

utan kostnadsökningar. Regeringen planerar att avlämna

en proposition under budgetåret.

För budgetåren 1999 och 2000 har anslaget beräknats

till 75 074 000 kronor respektive 76 533 000 kronor.

F 6. Rättshjälpskostnader m.m.1

1995/96

Utgift

1 216

597

2

Anslags

-

sparand

e

Därav

1996

Utgift

842 682

1997

Anslag

853 972

Utgifts-

prognos

840 000

1998

Förslag

758 544

1999

Beräkna

t

758 544

2000

Beräkna

t

758 544

1. Anslaget hette tidigare Rättshjälpskostnader

2. Beloppen anges i tusental kronor

Från anslaget betalas de kostnader som enligt 21 kap.

10 § rättegångsbalken, rättshjälpslagen (1972:429;

omtryckt 1993:9) och lagen (1988:609) om

målsägandebiträde skall betalas av allmänna medel.

Rättshjälp omfattar allmän rättshjälp, rättshjälp åt

misstänkt i brottmål (bl.a. offentlig försvarare),

rättshjälp genom offentligt biträde samt rådgivning. De

faktorer som styr kostnaderna är framförallt antalet

ärenden, ärendenas omfattning och svårighetsgrad,

ersättningsnivån till biträden och offentliga försvarare

samt den andel av rättshjälpskostnaderna som betalas av

den rättssökande.

Enligt 22 § rättshjälpslagen och 21 kap. 10 §

rättegångsbalken bestämmer regeringen den

timkostnadsnorm som ligger till grund för ersättning för

arbete på rättshjälpsområdet. Ersättningen till biträden

och offentliga försvarare regleras också i viss

utsträckning med hjälp av taxor. För närvarande finns

två taxor; en taxa för ersättning till offentliga försvarare

i vissa brottmål i tingsrätt och hovrätt och en taxa för

ersättning till biträde i mål om äktenskapsskillnad efter

gemensam ansökan (DVFS 1996:13, B32 resp.

1996:14, B33). Taxorna beslutas av Domstolsverket på

grundval av timkostnadsnormen. Regeringen har

bestämt timkostnadsnormen för perioden den 1 juli 1996

- den 31 december 1997 till 803 kronor exklusive

mervärdesskatt (1004 kr inklusive mervärdesskatt).

Regeringens överväganden

Ny rättshjälpslag

Den nya rättshjälpslag (prop. 1996/97:9, bet.

1996/97:JuU3, rskr. 1996/97:55). som träder i kraft

den 1 december i år innebär en mängd förändringar.

En viktig nyhet är att rättshjälpen blir generellt

subsidiär till rättsskyddet. Den som har en

rättsskyddsförsäkring som täcker den aktuella

angelägenheten skall inte få rättshjälp. Inte heller

skall den som med hänsyn till sitt försäkringsskydd i

övrigt eller sina ekonomiska och personliga

förhållanden borde ha haft en rättsskyddsförsäkring

kunna få rättshjälp. Om det finns särskilda skäl skall

dock rättshjälp kunna beviljas också den som borde

ha haft en rättsskyddsförsäkring.

Samtidigt som rättshjälpens grundläggande syfte att

utgöra ett yttersta skyddsnät för dem som inte kan få

rättsligt bistånd på annat sätt behålls, innebär det nya

systemet också kostnadssänkningar. Den nya

rättshjälpslagen med följdändringar beräknas på sikt

leda till besparingar på knappt 200 miljoner kronor per

år.

Slutsatser

Anslaget beräknas till 758 544 000 kronor för åren

1998-2000. Minskningen av utgifterna jämfört med år

1997 beror på den nya rättshjälpslag som beskrivits

ovan.

F 7. Diverse kostnader för

rättsväsendet

1995/96

Utgift

46 937

1

Anslags

-

sparand

e

Därav

1996

Utgift

34 010

1997

Anslag

10 222

Utgifts-

prognos

24 222

1998

Förslag

19 560

1999

Beräkna

t

19 974

2000

Beräkna

t

20 398

1. Beloppen anges i tusental kronor

Från anslaget betalas en rad kostnader för rättsväsendet,

bl.a. ersättningar till vittnen, parter och

rättegångsbiträden samt kostnader för statens

rättegångar.

Regeringen bedömer att utgifterna kommer att uppgå

till ca 24 222 000 kronor vilket innebär att anslaget

behöver höjas med 14 000 000 kronor. Orsakerna till

detta är att anslaget felbudgeterats inför år 1997.

Regeringens överväganden

Den ökning av anslagsutgifterna som inträffat

innevarande år motiverar en översyn av hur väl den

nuvarande anslagskonstruktionen befrämjar att

resurserna används effektivt. Även om belastningen på

anslaget till stor del styrs av regler kan det finnas brister

. Regeringen kommer därför att se över anslaget och i

budgetproposition för år 1999 återkomma till vilka

åtgärder som eventuellt bör vidtas. Eftersom det inte

kan uteslutas att utgiftsökningen år 1997 till viss del är

tillfällig bedömer regeringen att anslaget bör beräknas

till 19 560 000 kronor år 1998. För åren 1999 och 2000

beräknas anslaget till 19 974 000 respektive 20 398 000

kronor.

F 8. Avgifter till vissa internationella

sammanslutningar1

1995/96

Utgift

3 587

2

Anslags

-

sparand

e

Därav

1996

Utgift

1 983

1997

Anslag

3 000

Utgifts-

prognos

3 000

1998

Förslag

8 356

1999

Beräkna

t

8 356

2000

Beräkna

t

8 356

1. Anslaget hette tidigare Bidrag till vissa internationella

sammanslutningar

2. Beloppen anges i tusental kronor

Från anslaget betalas årsavgifter till Haagkonferensen

för internationell privaträtt, Internationella institutet i

Rom för unifiering av privaträtten (UNIDROIT),

Association Internationale des Hautes Jurisdiction

Administratives samt Bernunionen (WIPO= World

Intellectual Property Organization)

Från anslaget betalas också bidrag till Helsingfors

Kriminalpolitiska Institut och till Nordiska

samarbetsrådet för Kriminologi. Även bidrag till den

administrativa budgeten för Schengensamarbetet skall

betalas från anslaget. Vidare betalas bidrag till vissa

andra internationella sammanslutningar med anknytning

till Justitiedepartementets ansvarsområde.

Regeringen överväganden

Anslaget bör uppgå till 8 356 000 kronor för budgetåret

1998. Motsvarande belopp beräknas för åren 1999 och

2000.

F 9. Bidrag till brottsförebyggande

arbete

1995/96

Utgift

0

1

Reserv

a-

tion

10 800

Därav

1996

Utgift

0

1997

Anslag

7 200

Utgifts

-

progno

s

15 000

1998

Förslag

22 200

1999

Beräkna

t

7 200

2000

Beräkna

t

7 200

1. Beloppen anges i tusental kronor

Regeringen presenterade i juni 1996 ett nationellt

brottsförebyggande program. Syftet med programmet är

att förstärka och utveckla de brottsförebyggande

insatserna i hela landet. För detta ändamål har tidigare

anvisats 10 800 000 kronor för budgetåret 1995/96 och

7 200 000 kronor för budgetåret 1997.

I samband med att det nationella programmet

presenterades tillsattes en kommitté som bl.a. fick till

uppgift att stödja lokalt brottsförebyggande arbete och

fördela stöd till uppbyggnaden av sådan verksamhet.

För utförandet av denna uppgift har kommittén genom

regeringsbeslut den 10 oktober 1996 anförtrotts de

medel som avsatts för budgetåret 1995/96. De

ansökningar om ekonomiskt stöd som kommit in till

kommittén visar att det finns ett stort behov av att

utveckla de brottsförebyggande insatserna. Kommittén

har bl.a. startat en högskoleutbildning i lokalt

brottsförebyggande arbete och driver projekt som syftar

till att stärka skolans brottsförebyggande insatser.

Riksdagen har nyligen gjort ett tillkännagivande, med

anledning av justitieutskottets betänkande

1996/97:JuU12, med innebörd att regeringen snarast

bör inleda en försöksverksamhet med medling.

Regeringen avser att inom kort initiera en sådan

försöksverksamhet.

För att åstadkomma ett fungerande och effektivt

brottsförebyggande arbete krävs också på andra

områden systematiska och åtgärdsinriktade projekt som

utvärderas och följs. Vidare är det angeläget att den

samlade kunskapen sprids till dem som praktiskt arbetar

med frågorna. Det finns behov av att på olika sätt

nationellt stödja denna kunskapsuppbyggnad och

förmedling av information.

Utvecklingen av de brottsförebyggande insatserna

medför således ett ökat medelsbehov för att främja nya

initiativ i det brottsförebyggande arbetet.

Regeringens överväganden

För att förstärka de brottsförebyggande insatserna och

för att främja nya initiativ i det brottsförebyggande

arbetet föreslår regeringen att anslaget engångsvis år

1998 tillförs 15 000 000 kronor utöver tidigare

beräknade 7 200 000 kronor. För åren 1999 och 2000

beräknas anslaget till 7 200 000 kronor.

9 Övrig statlig verksamhet

9.1 Allmänna advokatbyråer

De allmänna advokatbyråernas främsta uppgift är att

lämna biträde och rådgivning enligt rättshjälpslagen.

Om det kan ske utan hinder för den verksamhet som

bedrivs enligt rättshjälpslagen, skall byråerna även

lämna annat biträde i rättsliga angelägenheter.

Det finns 26 allmänna advokatbyråer varav sju

byråer bedriver social mottagning på 15

mottagningsplatser.

Ekonomiskt mål

Det ekonomiska målet är fr.o.m. år 1997 att varje byrå

skall generera intäkter exklusive finansiella intäkter som

motsvarar minst verksamhetens kostnader exklusive

finansiella kostnader, dvs. full kost-nadstäckning i

enlighet med avgiftsförordningen (1992:191). Om det

ekonomiska målet även hade gällt under budgetåret

1995/96 så hade endast sju av de allmänna

advokatbyråerna uppfyllt målet.

Resultatutveckling

Resultatet för de allmänna advokatbyråerna har

försämrats och huvudförklaringen är att antalet

ärenden har fortsatt att minska. Under kalenderåret

1996 hade byråerna sammantaget ett resultat som

uppfyllde det nya ekonomiska målet,

faktureringsvolymen ökade något och kostnaderna

minskade, främst beroende på en minskning av

antalet anställda.

Med utgångspunkt i resultatet för de första sex

månaderna 1997 bedömer regeringen att det

ekonomiska målet inte kommer att uppnås åren 1997

och 1998 trots att kostnaderna beräknas fortsätta att

minska. En bidragande orsak till resultatförsämringen är

de ändrade reglerna om underhållsbidrag. De nya

reglerna har medfört en väsentlig minskning av de

allmänna advokatbyråernas målvolym. År 1998

kommer den nya rättshjälpslag som träder i kraft i slutet

av innevarande år att minska de allmänna

advokatbyråernas intäkter, hur mycket är dock mycket

svårt att bedöma i nuläget.

Regeringens bedömning

Det ekonomiska utfallet för budgetåret 1995/96 är

för flertalet byråer inte tillfredsställande. De

åtgärder som Domstolsverket tillsammans med

byråerna har vidtagit för att förbättra resultatet har

förbättrat situationen men inte i så hög grad att det

ekonomiska målet förväntas uppnås. Det är viktigt

att Domstolsverket tillsammans med byråerna

fortsätter sitt arbete med att vidta åtgärder i syfte att

förbättra det ekonomiska resultatet. De byråer, som

även efter vidtagna åtgärder, inte klarar det

ekonomiska målet kan komma att läggas ned.

Domstolsverket har i början av september 1997 i

skrivelser till regeringen föreslagit att Allmänna

advokatbyrån i Karlstad samt Allmänna

advokatbyrån i Halmstads filialkontor i Varberg

avvecklas. Regeringen kommer att noga följa den

fortsatta utvecklingen.

1992/93

1993/94

1994/95

1995/96

1997

1998

Intäkter exkl.finansiella

intäkter1

115,9

114,1

101,5

139,8

 90,4

90,4

Kostnader exkl. finansiella

kostnader1

110,1

112,6

102,1

143,6

 92,8

92,8

Resultat

+ 5,8

+ 1,5

- 0,6

-3,8

-2,4

- 2,4

1. Löpande priser i miljoner kronor

 . 14 mkr som omfördelas från kriminalvården och 19 mkr som

finansieras från det engångsvisa resurstillskott till utgiftsområdet

som nämns i avsnitt 3.4.1 Resursfrågor.

 . I samband med försäkringsrätternas upphörande den 1 juli 1992

överflyttades 6 735 balanserade socialförsäkringsmål till

kammarrätterna.

PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 4

 PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 4

 4

 3

PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 4

 PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 4

 10

 9

PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 4

 PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 4

 14

 13

PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 4

 PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 4

 18

 17

PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 4

 PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 4

 30

 29

PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 4

 PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 4

 38

 37

PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 4

 PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 4

 48

 47

PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 4

 PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 4

 58

 57

PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 4

 PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 4

 64

 63

PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 4

 PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 4

 76

 75