Prop.

1994/95:200

Regeringens proposition

1994/95:200

Lag om vissa personregister för

officiell statistik m.m.

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 23 mars 1995

Mona[REDACTED_EFTERNAMN]

 Jan[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Finansdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås en lag om vissa personregister för officiell statistik.

I lagen ges några grundläggande föreskrifter om inrättandet och förandet av

integritetskänsliga personregister som används inom den officiella statistiken.

Det anges också vad som skall ske med uppgifterna när de har använts för

statistikändamålet. Avsikten är att i en förordning i detalj reglera dessa

register.

 Vidare föreslås en ändring i sekretesslagen (1980:100).

 I propositionen föreslås slutligen några mindre lagändringar som konsekvenser

av det förändrade statistikansvaret m.m.

 De nya bestämmelserna föreslås träda i kraft den 1 juli 1995.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut................ 4

2 Lagtext.................................... 5

 2.1 Förslag till lag om vissa personregister

 för officiell statistik................. 5

 2.2 Förslag till lag om ändring i sekretess-

 lagen (1980:100)........................ 7

 2.3 Förslag till lag om ändring i social-

 tjänstlagen (1980:620).................. 8

 2.4 Förslag till lag om ändring i lagen

 (1984:533) om arbetsställenummer m.m.... 9

 2.5 Förslag till lag om ändring i lagen

 (1992:1068) om introduktionsersättning

 för flyktingar och vissa andra

 utlänningar............................. 10

3 Ärendet och dess beredning................. 11

4 Personregister för framställning av offi-

 ciell statistik............................ 12

 4.1 Officiell statistik..................... 12

 4.2 Personregister och datalagstiftning..... 12

 4.3 Internationell harmonisering............ 14

5 Överväganden............................... 16

 5.1 Författningsreglering av personregister. 16

 5.2 Författningsteknisk lösning............. 18

 5.3 Registerändamål m.m..................... 24

 5.4 Insamling av uppgifter och registerinne-

 håll.................................... 25

 5.5 Registeransvar.......................... 29

 5.6 Gallring................................ 31

6 Ikraftträdande m.m......................... 34

7 Författningkommentarer..................... 35

 7.1 Förslaget till lag om vissa person-

 register för officiell statistik........ 35

 7.2 Förslaget till lag om ändring i sekre-

 tesslagen (1980:100).................... 38

 7.3 Förslaget till lag om ändring i social-

 tjänstlagen (1980:620).................. 39

 7.4 Förslaget till lag om ändring i lagen

 (1984:533) om arbetsställenummer........ 39

 7.5 Förslaget till lag om ändring i lagen

 (1992:1068) om introduktionsersättning

 för flyktingar och vissa andra

 utlänningar............................. 39

Bilaga 1 Integritetsskyddsutredningens samman-

 fattning av betänkandet Statistik och

 integritet, Del 2 (SOU 1994:65), Lag

 om personregister för officiell

 statistik m.m........................ 40

Bilaga 2 Författningsförslagen i betänkandet.. 44

Bilaga 3 Särskilt yttrande av sakkunnige Claes

 Gränström............................ 47

Bilaga 4 Förteckning över remissinstanserna... 51

Bilaga 5 Lagrådsremissens lagförslag.......... 53

Bilaga 6 Lagrådets yttrande .................. 56

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde

den 23 mars 1995.............................. 60

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till

 1.lag om vissa personregister för officiell statistik,

 2.lag om ändring i sekretesslagen (1980:100),

 3.lag om ändring i socialtjänstlagen (1980:620),

 4.lag om ändring i lagen (1984:533) om arbetsställenummer m.m.,

 5.lag om ändring i lagen (1992:1068) om introduktionsersättning för

flyktingar och andra utlänningar.

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1Förslag till lag om vissa personregister för officiell

statistik

 Härigenom föreskrivs följande.

Lagens tillämpningsområde

1 § Denna lag gäller personregister enligt 1 § datalagen (1973:289) som inrättas

och förs för att framställa officiell statistik enligt lagen (1992:889) om den

officiella statistiken och innehåller uppgifter som

 1. avses i 4 § datalagen (1973:289),

 2. utgör omdöme eller annan värderande upplysning om enskilda personer, eller

 3. avser enskilda personers inkomst- eller förmögenhetsförhållanden, med

undantag av uppgifter som rör enskildas näringsverksamhet och uppgifter som

framgår av beskattningsbeslut som inte omfattas av sekretess enligt 9 kap. 1 §

sekretesslagen (1980:100).

 Personregistret får inrättas och föras endast enligt föreskrifter som

regeringen meddelar.

Registerändamål

2 § Personregistret får föras endast för framställning av statistik och endast

av den myndighet som ansvarar för den officiella statistik som uppgifterna i

registret är avsedda för.

Registerinnehåll

3 § Personregistret får innehålla endast de uppgifter som behövs för att

framställa sådan officiell statistik som den registeransvariga myndigheten

ansvarar för.

Registeransvar

4 § Den myndighet som enligt vad regeringen föreskriver ansvarar för den

officiella statistiken skall också vara registeransvarig enligt datalagen

(1973:289) för personregistret.

Information

5 § När uppgifter hämtas in direkt till personregistret från personer som är

eller avses bli registrerade i registret, skall de upplysas om registreringen.

Regeringen får meddela föreskrifter om hur upplysningsskyldigheten skall

fullgöras.

Gallring

6 § Uppgifter i personregistret skall gallras när de inte längre behövs för sitt

ändamål.

 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva om

undantag från denna skyldighet, om en gallring skulle äventyra arkivens roll som

en del av det nationella kulturarvet eller strida mot forskningens behov. Därvid

skall särskilt beaktas behovet av skydd för den enskildes personliga integritet.

 Material som inte gallras skall överlämnas till arkivmyndighet.

 1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995.

 2. Ett personregister som har inrättats före ikraftträdandet får trots lagen

föras t.o.m. den 31 december 1995.

 3. Regeringen får medge undantag från tillämpningen av de nya bestämmelserna

t.o.m. den 31 december 1998 beträffande personregister som förs vid

Socialstyrelsen eller som förs för att fullgöra föreskrifterna i 7 § lagen

(1992:888) om uppgiftsskyldighet på jordbrukets och fiskets område.

2.2 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100)

 Härigenom föreskrivs att 9 kap. 4 § sekretesslagen (1980:100)1 skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 9 kap.

 4 §

 Sekretess gäller Sekretess gäller i

i sådan särskild sådan särskild

verksamhet hos verksamhet hos

myndighet som avser myndighet som avser

framställning av framställning av

statistik samt, i statistik samt, i

den utsträckning den utsträckning

regeringen före- regeringen före-

skriver det, i skriver det, i

annan därmed annan därmed jämförbar

jämförbar under- undersökning, som

sökning, som utförs utförs av myndighet,

av myndighet, för för uppgift som

uppgift som avser avser enskilds

enskilds personliga personliga eller

eller ekonomiska ekonomiska

förhållanden och förhållanden och som

som kan hänföras kan hänföras till den

till den enskilde. enskilde. Uppgift i

Uppgift i företags- företagsregister,

register, uppgift uppgift som avser

som avser avliden, avliden, uppgift

uppgift som behövs som behövs för

för forskningsända- forsknings- eller

mål, uppgift som statistikändamål,

avser personal- och uppgift som avser

lönestatistik och personal- och

uppgift, som inte lönestatistik och

genom namn, annan uppgift, som inte

identitetsbeteck- genom namn, annan

ning eller därmed identitetsbeteck-

jämförbart för- ning eller därmed

hållande är direkt jämförbart förhållande

hänförlig till den är direkt hänförlig

enskilde, får dock till den enskilde,

lämnas ut, om det får dock lämnas ut,

står klart att upp- om det står klart

giften kan röjas att uppgiften kan

utan att den som röjas utan att den

uppgiften rör eller som uppgiften rör

honom närstående eller honom

lider skada eller närstående lider

men. skada eller men.

 I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst sjuttio år,

såvitt angår uppgift om enskilds personliga förhållanden, och annars i högst

tjugo år.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995.

1 Lagen omtryckt 1992:1474.

2.3Förslag till lag om ändring i socialtjänstlagen

(1980:620)

 Härigenom föreskrivs att 63 § socialtjänstlagen (1980:620)[1] skall ha följande

lydelse.

 63 §

Socialnämnden Socialnämnden

skall, enligt vad skall, enligt vad

regeringen närmare regeringen närmare

föreskriver, ur föreskriver, ur

personregister personregister lämna

lämna ut uppgifter ut uppgifter till

till statistiska Socialstyrelsen för

centralbyrån för angelägna

angelägna statistiska ändamål.

statistiska ändamål.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995.

 **Fotnot**

 [1]Lagen omtryckt 1988:871.

2.4Förslag till lag om ändring i lagen (1984:533) om

arbetsställenummer m.m.

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1984:533) om arbetsställenummer m.m.1

 dels att 1, 2 och 9 §§ skall upphöra att gälla,

 dels att rubrikerna närmast före 1 § och närmast före 9 § skall utgå.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995.

1 Senaste lydelse av 9 § 1991:530.

2.5 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:1068) om introduktionsersättning

för flyktingar och vissa andra

utlänningar

 Härigenom föreskrivs att 6 § lagen (1992:1068) om introduktionsersättning för

flyktingar och vissa andra utlänningar skall ha följande lydelse.

 6 §1

Kommunen skall, Kommunen skall,

enligt vad rege- enligt vad rege-

ringen närmare ringen närmare

föreskriver, ur föreskriver, ur

personregister personregister lämna

lämna uppgifter om uppgifter om

introduktionser- introduktionsersättning

sättning till till Socialstyrelsen.

Statistiska

centralbyrån.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995.

1 Senaste lydelse 1994:144.

3 Ärendet och dess beredning

1990 års statistikutredning föreslog i sitt betänkande Effektivare

statistikstyrning (SOU 1992:48) bl.a. att ansvaret för styrningen av den

statliga statistiken, som i huvudsak var centraliserad till Statistiska

centralbyrån (SCB), så långt det var lämpligt och möjligt skulle delegeras till

huvudanvändarna av statistiken.

 Regeringen fann emellertid starka skäl tala mot att delegera ansvaret för eller

avgiftsfinansiera all statistik, men ansåg att ansvaret för officiell statistik

för avgränsade s.k. sektorområden eller med en huvudanvändare så långt möjligt

borde fördelas till sektormyndigheterna. Statistiken skulle finansieras genom

anslag hos dessa. Riksdagen godkände de förordade principerna (prop.

1992/93:101, bet. 1992/93:FiU7, rskr. 1992/93:122).En kommitté, Genomförande-

kommittén (Fi 1993:05), tillsattes för genomförandet av den nya ordningen.

Kommittén avlämnade i januari 1994 sitt betänkande Ändrad ansvarsfördelning för

den statliga statistiken (SOU 1994:1). Ansvaret för en betydande del av den

officiella statistiken har därefter fördelats på ett antal centrala

förvaltningsmyndigheter enligt de godkända principerna med verkan från den 1

juli 1994 (prop. 1993/94:100 bil. 8, bet. 1993/94:FiU15, rskr. 1993/94:269).

 Genom beslut den 17 december 1992 bemyndigade regeringen chefen för Finans-

departementet att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att utreda frågan

om integritetsskyddet för uppgifter i den statliga statistiken (dir. 1992:110).

Utredningen, som antog namnet Integritetsskyddsutredningen (Fi 1993:03),

överlämnade i september 1993 ett delbetänkande Statistik och integritet, del 1,

Skydd för uppgifter till den statliga statistiken m.m. (SOU 1993:83) och i maj

1994 sitt slutbetänkande Statistik och integritet, Del 2, Lag om personregister

för officiell statistik m.m. (SOU 1994:65). En sammanfattning av slutbetänkandet

finns i bilaga 1.

 Integritetsskyddsutredningens båda betänkanden har remissbehandlats. En

förteckning över remissinstanserna för slutbetänkandet har upprättats och finns

i bilaga 4. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i

Finansdepartementet (dnr Fi94/1776).

Lagrådet

Regeringen beslutade den 2 mars 1995 att inhämta Lagrådets yttrande över de

lagförslag som finns i bilaga 5.

 Lagrådets yttrande finns i bilaga 6.

 Regeringen har i propositionens lagförslag i stor utsträckning beaktat

Lagrådets synpunkter. Vissa ändringar av främst redaktionell art har gjorts i

lagtexten. Regeringen återkommer till Lagrådets synpunkter i för-

fattningskommentarerna. Lagrådet har inte yttrat sig över lagförslagen 2.3-2.5.

Dessa förslag är av sådan enkel beskaffenhet att Lagrådets yttrande skulle sakna

betydelse.

4 Personregister för framställning av officiell

statistik

4.1 Officiell statistik

Den statliga statistiken består av officiell statistik och s.k. övrig statistik.

 Den officiella statistiken regleras sedan den 1 januari 1993 i lagen (1992:889)

om den officiella statistiken. Enligt 1 § lagen tillämpas den när statliga

myndigheter under regeringen framställer officiell statistik. Officiell

statistik är, enligt samma lagrum, sådan statistik för samhällsplanering,

forskning, allmän information och internationell rapportering som en myndighet

framställer enligt föreskrifter som regeringen meddelar.

 Lagen kompletteras av förordningen (1992:1668) om den officiella statistiken.

Officiell statistik är enligt 2 § förordningen sådan statistik som förtecknas i

bilagan till förordningen. I bilagan förtecknas också de myndigheter som

ansvarar för officiell statistik. Senare års åtgärder för en annan fördelning av

ansvaret för den officiella statistiken har innefattat en ökning av antalet

statistikansvariga myndigheter. Fr.o.m. den 1 juli 1994 har antalet utökats till

25.

 Den övriga statliga statistiken omfattar bl.a. en stor mängd s.k. drifts- eller

verksamhetsstatistik som inte är möjlig att i mer överskådliga former

specificera från tid till annan.

 Gränsen mellan officiell och övrig statistik dras sålunda genom att man i

förordningen räknar upp den statistik som är officiell. Delar av det regelverk

som gäller för den officiella statistiken tillämpas emellertid också - ut-

tryckligen eller av kutym - för annan statlig statistik. Den väsentliga

skillnaden är att det endast är uppgifter till den officiella statistiken som

kan samlas in med stöd av uppgiftsplikt, dvs. en lagstadgad och sanktionerad

skyldighet för enskilda m.fl. att lämna uppgifter till statistiken.

4.2Personregister och datalagstiftning

Datalagen (1973:289) reglerar användningen av personregister och syftar till att

skydda den enskilde mot otillbörligt intrång i den personliga integriteten till

följd av att personuppgifter registreras med hjälp av automatisk databehandling

(ADB). Med personregister i datalagen avses register, förteckning eller andra

anteckningar som förs med hjälp av ADB och som innehåller personuppgift som kan

hänföras till den som avses med uppgiften. För vissa slag av personregister

krävs tillstånd av Datainspektionen (DI). Tillstånd krävs i regel för att

inrätta och föra ett personregister som skall innehålla

 - känsliga personuppgifter,

 - omdömen eller andra värderande upplysningar om den registrerade,

 - uppgifter om personer som saknar s.k. naturlig anknytning till den

 registeransvarige eller

 - personuppgifter som inhämtas från något annat personregister (s.k.

 samkörning).

 Tillstånd enligt datalagen behövs inte för personregister vars inrättande

beslutats av riksdagen eller regeringen, s.k. statsmaktsregister. Ett sådant

register skall emellertid när det gäller frågorna om integritet bedömas efter

likartade grunder som ett register som inrättats efter tillstånd av DI.

 Officiell statistik framställs numera uteslutande med hjälp av ADB-teknik.

Personregistreringen på området är i stort sett alltid av sådan karaktär att det

krävs tillstånd enligt datalagen för att inrätta och föra registren. Registren

uppvisar stora variationer i omfång och innehåll och nyttjas förutom direkt vid

produktionen ofta som grund för vidare bearbetningar och analyser. SCB är

fortfarande registeransvarig för merparten av dessa personregister. Vissa andra

myndigheter med ansvar för officiell statistik, såsom Riksförsäkringsverket

(RFV) och Socialstyrelsen (SoS) för att nämna några, har dock också sedan lång

tid egna personregister.

Kartläggning

En kartläggning av förekomst och användning av ADB-register för framställning av

officiell statistik vid de statistikansvariga myndigheterna, med inriktning på

personregister, har gjorts inom Finansdepartementet. Det har därvid konstaterats

att det för närvarande finns ungefär 130 personregister som mer eller mindre

frekvent används för framställning av officiell statistik. Av dessa kan 110

register knytas till en statistikansvarig myndighet eller till ett visst

statistikområde. Resterande 20-talet register har inrättats för särskilda

statistiska ändamål och saknar betydelse i detta sammanhang.

 Det finns också register som används för att ta fram s.k. övrig statistik.

Denna statistik grundas dock i liten utsträckning på uppgifter hämtade utanför

myndighetens administrativa register och blir endast i begränsad omfattning

föremål för publicering. Uppgifterna tas ofta direkt ur de administrativa

datasystemen. De sistnämnda är regelmässigt personregister och ändamålen för dem

omfattar ofta också "framställning av statistik". Det bör emellertid noteras att

man i praxis ansett att register för administrativa ändamål får användas för

statistikframställning hos den registeransvarige även om detta inte uttryckligen

har angivits i ändamålet.

 Av de vid kartläggningen anträffade personregistren är närmare hälften knutna

till statistikområden som fortfarande ligger under SCB:s ansvar medan den

återstående delen används för produkter på statistikområden som hör till andra

statistikansvariga myndigheter. För en stor del av de senare registren är SCB

fortfarande registeransvarig.

 Utanför SCB används ett större antal personregister inom statistikområden

knutna till bl.a. RFV, SoS, Skolverket och Arbetarskyddsstyrelsen (ASS). Några

statistikansvariga myndigheter (Kemikalieinspektionen, Konjunkturinstitutet,

Kulturrådet, Naturvårdsverket, Riksgäldskontoret, Sveriges lantbruksuniversitet

och Överstyrelsen för civil beredskap) har inte personregister för framställning

av officiell statistik inom sina områden.

 Innehållet i de påträffade personregistren varierar stort och spännvidden

framgår av att det förekommer detaljrika beskrivningar av människors levnadsför-

hållanden, uppgifter om personer med kriminell belastning och uppgifter om

personer som fått socialbidrag eller varit föremål för tvångsomhändertagande för

samhällsvård. Personregister med sådana uppgifter måste betraktas som mycket

känsliga med hänsyn till den enskildes integritet. Å andra sidan förekommer

relativt harmlösa register över företag m.fl. som utgör personregister eftersom

de innehåller uppgifter om fysiska personer som bedriver näringsverksamhet i

eget namn.

 Ett betydande antal av de personregister som används för framställning av

officiell statistik har ansetts vara statsmaktsregister.

4.3Internationell harmonisering

I det internationella samarbetet har utarbetats vissa regler och riktlinjer i

fråga om skydd för den enskilde vid hantering av personuppgifter med stöd av

ADB. Aktuella i detta sammanhang är Europarådets dataskyddskonvention som trädde

i kraft år 1985 och OECD:s riktlinjer från år 1980 om dataskydd, med anslutande

rekommendation till medlemsländerna att beakta riktlinjerna i den nationella

lagstiftningen. Det finns också en rekommendation om skydd för personuppgifter

för vetenskap, forskning och statistik. Inom Europarådet pågår arbete med att ta

fram en ny rekommendation som skall gälla uteslutande för statistikområdet.

 Sverige har tillträtt dataskyddskonventionen och godtagit riktlinjerna och

därmed utfäst sig att följa dessa.

 Dataskyddskonventionen gäller för automatiserade personregister och automatisk

databehandling av personregister i allmän och enskild verksamhet. Den centrala

delen av konventionen innehåller bestämmelser om krav på beskaffenheten av

personuppgifter som är föremål för behandling med stöd av ADB. Kraven innebär

bl.a. att uppgifterna skall hämtas in och behandlas på ett korrekt sätt och vara

relevanta med hänsyn till ändamålet. Vissa typer av uppgifter får inte behandlas

med stöd av ADB, om inte den nationella lagstiftningen ger ett ändamålsenligt

skydd. Det gäller uppgifter om ras, politiska åsikter, religiös tro eller annan

övertygelse, hälsa, sexualliv samt brott. Lämpliga säkerhetsåtgärder skall

vidtas för att skydda personuppgifter gentemot oavsiktlig eller otillåten

förstörelse m.m. Vidare föreskrivs vissa ytterligare skyddsåtgärder för

registrerade personer, bl.a. att alla som är registrerade i ett personregister

skall ha möjlighet till insyn i registret och möjlighet att få felaktiga

uppgifter rättade. Vissa undantag får göras i fråga om kraven på uppgifternas

beskaffenhet. Rätten till insyn och rättelse m.m. får också i vissa fall

inskränkas i fråga om personregister för statistikändamål eller vetenskapliga

forskningsändamål.

 OECD-riktlinjerna innehåller i huvudsak samma grundläggande bestämmelser som

dataskyddskonventionen. Här kan särskilt nämnas den grundläggande principen att

personuppgifter inte får röjas, göras tillgängliga eller på annat sätt användas

för andra ändamål än de preciserade, om det inte sker med den registrerades

medgivande eller med stöd av en författning.

 För en närmare genomgång av den nu berörda internationella dataskydds-

regleringen hänvisas till de översikter som finns i Datalagsutredningens (Ju

1989:02) slutbetänkande En ny datalag (SOU 1993:10).

 Det förslag som regeringen nu lägger fram får anses väl tillgodose de krav på

garantier för ett ändamålsenligt skydd för registrerade uppgifter som ställs upp

i dataskyddskonventionen och OECD:s riktlinjer om dataskydd för uppgifter om

enskilda som nu berörts.

 Inom EG har sedan länge pågått ett arbete med att ta fram ett direktiv om skydd

för enskilda vid behandling av personuppgifter, det s.k. dataskyddsdirektivet.

Bakgrunden är bl.a. tillkomsten av den inre marknaden som förutsätter att

personuppgifter kan föras fritt från ett medlemsland till ett annat. Skillnader

i integritetsskyddet mellan de olika länderna kan innebära hinder mot sådana

flöden. Syftet med arbetet är därför att skapa en gemensam, hög nivå för skydd

mot integritetskränkning i samband med automatisk behandling av personuppgifter

och sådan manuell behandling av personuppgifter som innebär att uppgifterna är

eller blir ordnade i ett register så att sökning av personuppgifter underlättas.

 EG-kommissionen antog sålunda i september 1990 ett förslag till direktiv om

skydd för enskilda vid behandling av personuppgifter och om det fria flödet av

sådana uppgifter, det s.k. dataskyddsdirektivet. Förslaget utsattes för hård

kritik. Inte något direktivförslag från kommissionen har under EG:s historia

lett till så många ändringsförslag från parlamentet som detta. I oktober 1992

lade kommissionen fram ett nytt förslag. Det nya förslaget har beretts inom en

arbetsgrupp under Europeiska unionens råd. Den 20 februari 1995 antog rådet en

gemensam ståndpunkt beträffande förslaget. Ett slutligt ställningstagande i

frågan kan förväntas tidigast sommaren 1995.

 Det förslag till registerlag som regeringen lägger fram i detta ärende ligger i

linje med regleringen av integritetsskyddet i direktivförslaget.

5 Överväganden

5.1Författningsreglering av personregister

Regeringens bedömning: Författningsreglering bör ske på området för

framställning av officiell statistik med stöd av ADB.

 Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens.

 Remissinstanserna: Remissinstanserna i allmänhet har tillstyrkt en

författningsreglering av personregistren för officiell statistik eller lämnat

förslaget utan erinran. Några remissinstanser har dock framhållit den oklara

gränsen mellan officiell statistik och övrig statistik och befarar vissa

tillämpningssvårigheter.

 Bakgrunden till regeringens bedömning: Författningsreglering av personregister

har en lång tradition i Sverige. Redan vid datalagens tillkomst fanns ett antal

lagar med olika regler för register som delvis liknade datalagens, t.ex. om

registerinnehåll, gallring samt inhämtande och spridande av uppgifter. Den

särskilda registerlagstiftningen kompletteras för vissa register av för-

ordningar. Det förekommer också att personregister - även integritetskänsliga

sådana - regleras direkt i förordningsform.

 Inriktningen att ersätta datalagen med särskilda registerlagar - företrädesvis

när det gäller personregister med känsliga uppgifter - som också förutsatts vid

datalagens tillkomst, har fått förnyad aktualitet under de senaste åren. Detta

ligger i linje med de nyligen genomförda förändringar i datalagen som

föranleddes av Datalagsutredningens slutbetänkande En ny datalag (SOU 1993:10).

Förändringarna har främst skett i syfte att avlasta DI en del av tillståndshand-

läggningen och frigöra resurser till tillsynsverksamheten. DI har sålunda med

stöd av bestämmelser i 19 § datalagen fr.o.m. den 1 januari 1995 tillagts

befogenheter att meddela generella föreskrifter om personregister. Det framhålls

emellertid i motiven till lagändringen (prop. 1993/94:217) att den delegerade

normgivningskompetensen inte är avsedd att påverka den gällande inriktningen på

att ta fram särskilda registerförfattningar för integritetskänsliga person-

register. I sammanhanget erinras också om att regeringen i ett annat

lagstiftningsärende (prop. 1990/91:60 om offentlighet, integritet och ADB)

uttalat att en målsättning bör vara att register med ett stort antal

registrerade och ett särskilt känsligt innehåll skall regleras i lag.

Konstitutionsutskottet anförde därvid (bet. 1990/91:KU11) att det allmänt sett

är av stor betydelse att en författningsreglering av ADB-register kommer till

stånd i syfte att stärka skyddet för de registrerades integritet i samband med

nödvändig registrering av känsliga uppgifter i myndighetsregister. Utskottet

delade den uppfattning som framfördes i propositionen att register hos

kommunerna, landstingskommunerna, RFV och SoS borde regleras i särskilda

registerlagar. Likaså ansåg utskottet att det skulle krävas ingående

överväganden beträffande vilka register inom dessa områden som borde lagregle-

ras.

 En rad författningar med bestämmelser om ADB-register har sålunda tillkommit

under senare år, till övervägande del i lagform. Exempel på sådana lagar är

lagen (1990:1536) om folkbokföringsregister, tullregisterlagen (1990:137), lagen

(1991:876) om register för betalningsföreläggande och handräckning, lagen

(1993:747) om sjukförsäkringsregister hos de allmänna försäkringskassorna, lagen

(1994:1517) om socialförsäkringsregister och lagen (1994:459) om

arbetsförmedlingsregister.

 Socialtjänstkommittén (S 1991:07) har genom tilläggsdirektiv (dir. 1993:72)

fått i uppdrag att utreda och lägga fram förslag om författningsreglering av

personregister inom socialtjänstens verksamhetsområde.

 Hälsodatakommittén (S 1993:12) har i uppdrag (dir. 1993:111) att lämna förslag

till författningsreglering av personregister inom hälso- och sjukvårdens område.

I kommitténs uppdrag ingår bl.a. att identifiera vilket behov som finns på

central statlig nivå av personregister för forskning, statistik och utvärdering

av vården.

 Det bör också nämnas att Datalagsutredningen, som hade i uppdrag att göra en

översyn av datalagen från såväl saklig som lagteknisk synpunkt, i sitt

slutbetänkande En ny datalag (SOU 1993:10) föreslog en ny datalag som skulle

gälla vid behandling av personuppgifter med stöd av ADB. För känsliga

personuppgifter eller olika slags omdömen föreslogs särskilda regler. Enligt

dessa skulle de känsliga uppgifterna få hanteras med hjälp av ADB utan samtycke

från den registrerade endast med särskilt stöd i författning för behandlingen. I

prop. 1993/94:116 Normgivningsfrågor på dataskyddsområdet, m.m. har regeringen

anfört att utredningens förslag till en ny datalag bör anstå till dess EU tagit

ställning på integritetsskyddsområdet. Under mellantiden har vissa förändringar

genomförts av det rådande regelsystemet, bl.a. den tidigare nämnda delegerade

normgivningskompetensen (prop 1993/94:217, bet. 1994/95:KU10, rskr. 1994/95:35).

 Skälen för regeringens bedömning: Personregistreringen för officiell statistik

är omfattande och reglerad på ett svåröverskådligt sätt. Det är svårt för den

enskilde att skaffa sig en säker uppfattning om vilka uppgifter som ingår i de

olika registren och vad som gäller för dem. Bristerna kan förväntas öka

ytterligare, med hänsyn till att ett flertal myndigheter numera har ansvar för

officiell statistik.

 Starka skäl talar för att det skapas ett fast regelverk för personregistre-

ringen inom den officiella statistiken, anpassat till de särskilda behov och

intressen som finns på området. Det gäller därvid att finna en rimlig avvägning

mellan samhällets intresse av en effektiv framställning av statistik med hög

kvalitet och den enskildes rätt till skydd för sin personliga integritet.

Författningsregleringen bör åtminstone i viss utsträckning göras i lag. Den bör

ta sikte på centrala delar inom detta område beträffande främst registerändamål,

registerinnehåll och registeransvar. Härtill krävs beständiga regler för

bevarande och gallring.

 Den föreslagna regleringen avser att omfatta sådana register som används för

framställning av officiell statistik. Nästan samtliga de register som förekommer

på området har också detta renodlade ändamål. Registren kommer motsatsvis inte

heller att i någon större utsträckning kunna användas för andra ändamål. Det är

en gammal och internationellt vedertagen princip att uppgifter som samlats in

för statistiska ändamål inte skall kunna användas för administrativa eller andra

liknande ändamål mot den enskilde. Principen har i vårt land legat till grund

för statistiksekretessen, som numera regleras i 9 kap. 4 § sekretesslagen

(1980:100). Som framhålls längre fram i avsnittet 5.4 är det en förutsättning

för ett fullgott skydd för uppgifterna att dessa omfattas av statistiksekretess.

Det förutsätter i sin tur att den statistikansvariga myndigheten håller

statistikverksamheten avskild från övrig ärendehantering. Sekretess enligt 9

kap. 4 § sekretesslagen gäller nämligen endast när statistikverksamheten är

avskild från myndighetens verksamhet i övrigt. Att uppgifter inkomna till

statistikverksamheten är kringgärdade av restriktiva sekretessbestämmelser

hindrar också i praktiken att de används till annat ändamål än framställning av

statistik.

 Det kan i dag i något fall förekomma att ett personregister med annat

(huvud)ändamål än framställning av statistik också används för att ta fram

officiell statistik. Någon sådan blandad användning av uppgifterna blir alltså

med regeringens förslag inte möjlig utan i dessa fall får man inrätta ett rent

statistikregister till vilket man överför de uppgifter som behövs.

5.2Författningsteknisk lösning

Regeringens förslag: Lagreglering skall ske av sådana statistikregister för

officiell statistik som skall innehålla känslig personinformation enligt 4 §

datalagen eller uppgifter som avser omdöme eller annan värderande upplysning om

den registrerade eller uppgifter som avser den registrerades inkomst- eller

förmögenhetsförhållanden. Sådana register får inrättas och föras endast i

enlighet med föreskrifter som regeringen meddelar. Föreskrifter skall meddelas

genom förordning. Regleringen ersätter de tillstånd från Datainspektionen på

vilka den nuvarande registerföringen till stora delar vilar.

 Utredningens förslag: Regleringen skall avse alla personregister för

framställning av officiell statistik. Regeringen skall i förordning närmare ange

registren och där meddela ytterligare föreskrifter, jfr bilaga 2.

 Remissinstanserna: Många av remissinstanserna tar upp olika aspekter kring och

aktualiserar också vissa konsekvenser av utredarens förslag. DI framhåller att

det finns en risk för att den föreslagna ordningen medför en omfattande för-

fattningsverksamhet som ställer krav på återkommande förordningsändringar för

att verksamheten med den officiella statistiken skall kunna anpassas till

ändrade förhållanden. Inspektionen påpekar vidare att den föreslagna lagen inte

gör någon åtskillnad mellan de personregister som innehåller uppgifter av mer

känslig art och de som innehåller uppgifter av mindre känslig art. Förslaget

innebär vidare, enligt inspektionen, att register över betydande delar av

befolkningen med mycket känsliga uppgifter kommer att inrättas, inte av

riksdagen utan av regeringen. DI anser att de känsligaste registren bör regleras

direkt i lag. Liksom beträffande datalagens nuvarande tillståndssystem i

allmänhet bör, enligt DI beträffande statistik- och forskningsregister, en

strävan på sikt vara att finna generella lagregler som uttömmande anger förut-

sättningarna för att få föra register utan tillstånd eller förordningsreglering.

ASS och en rad andra myndigheter menar samtidigt att utformningen av

registerförordningen måste bli så övergripande att varken förändring eller

utveckling av statistiken försvåras.

 Skälen för regeringens förslag: Framställningen av officiell statistik är

omfattande, delvis mycket komplicerad och föremål för snabb utveckling med

ständiga förändringar. Statistikframställningen sker med hjälp av ADB-register,

som i flertalet fall innehåller personuppgifter.

 Det finns en stor spännvidd i känslighetsgrad hos personregistren för officiell

statistik. Ett register kan innehålla mycket känslig information, t.ex. rörande

sjukdom eller kriminalitet. En stor mängd av de uppgifter som i dag förekommer i

registren är dock mer eller mindre harmlös för den enskilde. Hit kan stora delar

av uppgifterna till ekonomi- och näringsstatistiken räknas. Det bör samtidigt

betonas att statistikverksamheten kringgärdas av ett omfattande regelverk, bl.a.

ett starkt sekretesskydd enligt 9 kap. 4 § sekretesslagen. Mot den bakgrunden

ställer det sig, enligt regeringens mening, inte behövligt eller ens lämpligt

att i en lag, vars huvudfunktioner är att skapa överblick över området och

bilda ett skydd för den enskildes personliga integritet, reglera samtliga

dessa register.

 En lagreglering som är förenad med mer detaljerade föreskrifter i förordning

bör begränsas till att avse personregister för vilka det finns ett påtagligt

behov av reglering. När det gäller personregister som saknar integritetskänsliga

uppgifter skulle det kunna föra för långt att generellt kräva föreskrifter i

form av författning. För dessa bör det vara tillräckligt att de blir föremål för

sedvanligt tillståndsförfarande enligt datalagen. Det synes lämpligt att dessa

register på sikt blir föremål för föreskrifter från DI i enlighet med den rätt

att utfärda generella föreskrifter som, enligt vad som tidigare sagts, nyligen

tillagts inspektionen.

 Regeringen anser sålunda att det i en särskild lag bör tas in bestämmelser om

den grupp register som innehåller integritetskänsliga uppgifter.

 För den författningstekniska lösningen finns en lämplig förebild i regleringen

av socialförsäkringsregistren. Den är uppbyggd så att man i lag anger de från

integritetssynpunkt viktiga gränserna, varefter regeringen i förordning närmare

kan bestämma om inrättande av register med detaljer såsom vilka uppgifter de får

innehålla etc. Denna modell - med ramarna för registeranvändningen i lag och

närmare föreskrifter i en förordning - bör enligt regeringens mening ge en både

smidig och flexibel reglering av de berörda registren. Ett register bör dock

inte kunna föras utan att regeringen har beslutat att inrätta det. Beslutet bör

fattas i förordningens form. Lagen bör innehålla en reglering av

registerändamål, registerinnehåll och registeransvar. Lagen bör vidare innehålla

bestämmelser om information i samband med inhämtande av uppgift direkt från

enskild och om gallring.

Avgränsningen av känsliga statistikregister

Datalagen har tillkommit för att skydda mot otillbörligt intrång i de

registrerades personliga integritet. Lagen innehåller inte någon definition av

detta begrepp. Innebörden framgår dock i viss mån indirekt genom att det i 3 §

andra stycket anges ett antal omständigheter som är av särskild betydelse för

integritetsbedömningen. I lagmotiven ges också en del allmänna synpunkter i

ämnet (jfr bl.a. prop. 1973:33 s 42, 89 och 93 ff, prop. 1978/79:109 s 11 och 15

f och prop. 1981/82:189 s 12).

 Av datalagen framgår att en rad olika uppgifter skall anses vara känsliga i

lagens mening och att bl.a. personregister med sådana uppgifter i regel kräver

särskilt tillstånd. Det gäller:

 1. Uppgifter om att någon misstänks för eller har dömts för brott eller har

avtjänat straff eller undergått annan påföljd för brott eller har varit föremål

för tvångsingripande enligt vissa uppräknade lagar (4 § första stycket).

 2. Uppgifter om någons sjukdom, hälsotillstånd eller sexualliv eller uppgift om

att någon fått ekonomisk hjälp eller vård inom socialtjänsten eller varit

föremål för åtgärd enligt utlänningslagen (4 § andra stycket).

 3. Uppgifter om ras, politisk uppfattning, religiös tro eller övertygelse i

övrigt (4 § tredje stycket).

 4. Uppgifter som utgör omdöme eller annan värderande upplysning om den

registrerade (6 § andra stycket).

 Det framstår med hänsyn till vad som nu sagts som uppenbart att det för

register som innehåller särskilt känslig personinformation enligt 4 § datalagen

eller s.k. mjukdata enligt 6 § andra stycket samma lag, föreligger särskilt

stora risker för otillbörligt intrång i den personliga integriteten. Men det

finns också uppgifter som - utan att vara av nyss nämnt slag - vid insamling och

bearbetning för statistikändamål kan anses jämförbara med de nyss nämnda i fråga

om risken för integritetsintrång. Detta blir särskilt tydligt om uppgifterna

samlas in löpande beträffande ett stort antal människor och efterhand ackumule-

ras för en lång följd av år. Framför allt två kategorier av uppgifter av detta

slag förekommer i statistikregistren, uppgifter dels om enskilda individers

inkomst- och förmögenhetsförhållanden, dels om deras utbildning.

 När det gäller att avgöra vilken information som skall anses särskilt ömtålig

för den enskilde kan ledning också hämtas ur sekretesslagstiftningen.

 Uppgifter om enskildas inkomster och förmögenhet härstammar i stor utsträckning

från Riksskatteverket (RSV) men kommer även från RFV. Beträffande näringsidkare

samlas inkomstuppgifter i viss omfattning också in direkt från enskilda.

 De uppgifter som inhämtas från RSV kommer från deklarationsmaterialet. Enligt 4

kap. 13 § lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter gäller att

självdeklarationer och andra handlingar skall förstöras sedan sex år har

förflutit efter taxeringsårets utgång. För handlingar som avser aktiebolag eller

ekonomisk förening gäller på motsvarande sätt en tioårsgräns. Enligt lagrummets

andra stycke får dock regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer

föreskriva att handlingarna skall bevaras under längre tid. I

skatteregisterlagen (1980:343), som bl.a. reglerar det centrala skatteregistret

och de regionala skatteregistren, föreskrivs i 19 § som huvudregel att sådana

uppgifter i det centrala skatteregistret som hänför sig till viss beskatt-

ningsperiod skall gallras när sju år har gått från utgången av det kalenderår

under vilket perioden gick ut. Enligt lagens 20 § skall upptagningar i regionala

register i fråga om deklarationer och andra handlingar som lämnats till ledning

för beskattning eller upprättats eller för granskning omhändertagits av en

myndighet för skattekontroll gallras sju år eller, i fråga om handlingar som

avser aktiebolag eller ekonomiska föreningar, tio år efter beskattningsårets

utgång. Andra handlingar skall gallras tolv år efter beskattningsårets utgång.

Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får dock meddela

föreskrifter om undantag från bestämmelserna om gallring i de regionala

registren.

 Dessa regler innebär att den enskilde har all anledning att räkna med att

uppgifter om hans inkomst- och förmögenhetsförhållanden för ett visst år efter

någon tid inte längre finns tillgängliga hos skattemyndigheten. Där skyddas

dessutom uppgifter om enskilds ekonomiska eller personliga förhållanden normalt

av s.k. absolut sekretess enligt 9 kap. 1 § sekretesslagen.

 Mot den här bakgrunden kan det med fog hävdas att det finns ett särskilt

skyddsvärde för uppgifter som avser enskildas inkomst- och förmögen-

hetsförhållanden - i den utsträckning uppgifterna är skyddade av sekretess. Den

tidigare nämnda sekretessen gäller nämligen enligt det angivna lagrummets tredje

stycke med några få och i sammanhanget ointressanta undantag inte beslut

varigenom skatt eller pensionsgrundande inkomst bestäms eller underlag för

bestämmande av skatt fastställs. Detta motsvarar de uppgifter som förekommer i

vad man av tradition benämner skattelängden.

 Ett något annorlunda synsätt bör dock kunna anläggas på enskilda näringsidkares

inkomster av näringsverksamhet. En stor mängd näringsuppgifter i de aktuella

registren är hänförlig till verksamheter som drivs i bolagsform. Uppgifter om

näring som saknar anknytning till fysiska personer omfattas inte av datalagens

regler och faller därför helt utanför bedömningen av vilka uppgifter som kan

anses särskilt känsliga. Detta talar mot att statistikregister som innehåller

uppgifter om enskilda näringsidkares inkomst av näringsverksamhet bör betraktas

som särskilt känsliga. Naturligtvis bör dock andra inkomster hos dessa

näringsidkare betraktas som mer känsliga uppgifter.

 Uppgifter om utbildning, närmare bestämt enskildas utbildningsnivå har av och

till påståtts vara känsliga för vissa av de registrerade. Påståendet vinner

visst stöd bl.a. i attitydundersökningar som SCB utfört i samband med att

uppgifter inhämtats direkt från enskilda. Det bör emellertid noteras att

uppgifter av detta slag inte är sekretesskyddade hos utbildningsväsendet (jfr 7

kap. 9 § sekretesslagen). Det saknas även i övrigt tillräckligt starka skäl för

att anse dessa uppgifter vara särskilt skyddsvärda.

 Om man riktar intresset på sådana personregister för framställning av officiell

statistik som innehåller

 - särskilt känslig personinformation

 - omdömen (mjukdata) eller

 - enskilda personers inkomst- och förmögenhetsuppgifter som varken avser

 näringsverksamhet eller framgår av beskattningsbeslut som inte omfattas av

 sekretess enligt 9 kap. 1 § sekretesslagen,

ringar man in de register som kan sägas vara särskilt känsliga från

integritetssynpunkt. En genomgång efter dessa kriterier av de register som för

närvarande förekommer utvisar att det handlar om drygt 40 register, varav knappt

hälften är s.k. statsmaktsregister.

 En reglering av registerföringen på den officiella statistikens område efter

dessa riktlinjer bör enligt regeringens mening väl tillgodose

integritetsskyddsintresset samtidigt som den skapar erforderlig flexibilitet vid

framställningen av officiell statistik.

Speciella register

Det finns också ett antal register som används för framställning av officiell

statistik men som också har andra ändamål av sådan art att de inte bör omfattas

av den föreslagna författningsregleringen.

 Hos Socialstyrelsen finns en rad register som är knutna till Epidemiologiskt

Centrum (EpC). Dessa register, som bl.a. används för att ta fram officiell

statistik, är för närvarande sju till antalet. Förutom att användas vid

framställning av officiell statistik, utnyttjas dessa register i mycket hög grad

i arbetet med övervakningen av hälsoutvecklingen i landet och som

uppgiftsunderlag vid olika forskningsprojekt. De används även vid framställning

av annan statistik. Många av registren har haft detta blandade användningsområde

uttalat redan vid sin tillkomst, vilket i viss mån påverkat registren på olika

sätt. Hälsodatakommittén utreder för närvarande frågan om en

författningsreglering av dessa register. Till kommitténs uppdrag hör att

identifiera behov av centrala register för forskning, framställning av statistik

och utvärdering av vården.

 Med hänsyn till att registren i betydande utsträckning används för

framställning av officiell statistik bör de, så länge utrednings- och

beredningsarbete om en lagreglering av dessa pågår, tydligt undantas från den nu

föreslagna lagens tillämpningsområde. Detta kan ske genom en särskild regel om

att regeringen intill en viss tidpunkt får medge undantag från lagens

tillämpningsområde beträffande dessa personregister.

 Lantbruksregistret (LBR) har en central roll för lantbruksstatistiken. Det

intar en särställning, eftersom uppgifterna i stor utsträckning samlas in för

administrativa ändamål. Insamling av uppgifter till registret regleras i lagen

(1992:888) om uppgiftsskyldighet på jordbrukets och fiskets områden. Lagen

åtföljs av förordningen (1992:1032) om uppgiftsskyldighet på jordbrukets och

fiskets områden i vilken registret i viss utsträckning regleras. I enlighet med

särskilda bestämmelser lämnas en kopia av registret till Jordbruksverket och

till länsstyrelserna för administrativa ändamål. Särställningen har markerats

också vid tillkomsten av lagen om den officiella statistiken med korsvisa

referenser till respektive lagstiftning. Registrets framtid är bl.a. med hänsyn

till ändrade förhållanden på grund av Sveriges medlemskap i EU föremål för

utredning och flera faktorer talar för att det i framtiden kommer att delas upp

i en administrativ del och ett statistikregister. Det senare skulle i så fall

direkt falla inom den föreslagna lagens tillämpningsområde. Lantbruksregistet

bör med hänsyn härtill, till vad som ovan sagts beträffande registren vid EpC

och i avvaktan på utredningens resultat inte omfattas av den föreslagna

författningsregleringen. Problemet bör lösas på samma sätt som beträffande de

nyss nämnda registren, vilket innebär en regel som ger regeringen möjlighet att

undanta register som förs för att fullgöra föreskrifter i nyssnämnda

lagstiftning från lagens tillämpningsområde.

 I Informationssystemet för arbetsskador (ISA) registreras samtliga anmälningar

om arbetsskador (arbetsolycksfall eller arbetssjukdomar) som kommer in till

försäkringskassorna och meddelas yrkesinspektionen. Vissa uppgifter i ISA

används för att ta fram officiell statistik. Uppgiften att ansvara för informa-

tionssystemet ISA framgår av 2 § förordningen (1988:730) med instruktion för

Arbetarskyddsverket. Från försäkringskassorna inhämtas uppgifter om sjukskriv-

ningstid, läkardiagnos samt resultat från den försäkringsmässiga utredningen. En

gång per år görs en samkörning mot RFV:s sjukfallsregister, varvid sjukskriv-

ningsuppgift hämtas för de fall som saknar sådan. Som tidigare angivits kommer

en sådan blandad användning inte att kunna tillåtas inom ramen för den

föreslagna regleringen. Detta måste lösas genom att man inrättar ett särskilt

statistikregister till vilket de uppgifter förs som erfordras för den officiella

statistiken.

 De register som kommer att föras med stöd av den föreslagna lagen är s.k.

statsmaktsregister, som inte kräver tillstånd av DI. Inspektionen har dock

enligt 6a och 18 §§ datalagen befogenhet att meddela föreskrifter till skydd för

den personliga integriteten för statsmaktsregister, om statsmakterna själva inte

har meddelat föreskrifter i samma hänseende eller inspektionens åtgärd inte står

i strid mot beslut av statsmakterna. Utan hinder av vad som sägs i den

föreslagna lagen om föreskrifter som regeringen meddelar har DI alltså kvar sin

nämnda befogenhet att meddela föreskrifter. Detta kan till exempel gälla

bestämmelser om ADB-säkerhet.

 Även i övrigt kommer datalagens allmänna regler om personregister att gälla för

de register som nu föreslås lagreglerade, i den mån inte särskilda regler ges i

den föreslagna lagen.

5.3Registerändamål m.m.

Regeringens förslag: Register för officiell statistik som innehåller känslig

information skall inte få användas för något annat ändamål än för framställning

av sådan statistik som myndigheten ansvarar för. Registren skall inrättas av

regeringen genom beslut i en förordning.

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: RFV föreslår att lagens tillämpningsområde utformas så att

lagen omfattar framställning av all statistik med undantag av den statistik som

kan framställas med stöd av någon annan registerlag. Detta för att inte behöva

ha dubbla register i vissa fall. SCB menar att en lagreglering av

personregistren som används för framställning av officiell statistik inte

nödvändigtvis måste innebära att användningen av sådana register också måste

begränsas till detta ändamål. Ur samhällsekonomisk synvinkel och med hänsyn till

behovet att undvika dubbelinsamlingar av uppgifter som belastar enskilda och

företag, är det rimligt att de register som finns också får användas till annan

statistik. Statskontoret m.fl. myndigheter har anfört liknande synpunkter. Även

ASS har aktualiserat frågor kring den övriga statistiken, som man påpekar lämnas

utan författningsreglering.

 Skälen för regeringens förslag: Datalagen innebär att den som för ett person-

register är skyldig att se till att inga andra uppgifter registreras än sådana

som står i överensstämmelse med ändamålet och att registret inte heller används

i strid med detta. I linje med detta bör ändamålet med ett personregister för

framställning av officiell statistik vara noga angivet i en författning. Därmed

bestäms i författning registrens användning och innehåll.

 Ett statistikregister bör inte få byggas upp i syfte att - utöver sina

egentliga ändamål - också utgöra en informationskälla för andra intressen.

Registren bör därför som utgångspunkt inte heller få användas för något annat

ändamål än för framställning av den officiella statistik som myndigheten

ansvarar för. En annan sak är att det angivna ändamålet inte kan begränsa

skyldigheten till ett sådant utlämnande som kan aktualiseras med stöd av

reglerna i tryckfrihetsförordningen. Som framgår av ett senare avsnitt är

emellertid möjligheterna till utlämnande kraftigt begränsade genom mycket

restriktiva regler om sekretess för statistikuppgifter.

 Ett integritetskänsligt register för officiell statistik bör alltså inte få

inrättas av någon förvaltningsmyndighet med stöd av tillstånd från DI utan av

regeringen genom beslut i en förordning. I förordningen bör närmare anges för

vilket ändamål registret skall användas inom de gränser för ändamålsbestämningen

som lagen anger.

 Den nu föreslagna regleringen bör inte skapa hinder för framställning av s.k.

övrig statistik vid de statistikansvariga myndigheterna. Sådan statistik tas i

varierande omfattning fram vid de flesta myndigheterna och ofta med hjälp av

uppgifter från de administrativa registren. Eftersom det i många fall är i stort

sett samma uppgifter som används och eftersom de skyddas av samma sekretess-

regler, är det inte rimligt att myndigheter som är ansvariga för officiell

statistik skall tvingas skapa särskilda personregister för den övriga

statistiken. Personregistren för övrig statistik skulle i så fall bygga på

tillstånd av DI och leva vid sidan av personregistren för officiell statistik.

Detta skulle ske på bekostnad av överskådligheten på området, liksom

uppgiftslämnandet m.m. och skapa inte obetydliga problem för ett antal myndig-

heter. En växande mängd personregister gynnar inte heller skyddet för den

personliga integriteten. Det bör noteras att det vid den av Finansdepartementet

gjorda kartläggningen inte anträffades något personregister som användes mer för

övrig statistik än för officiell statistik.

 Regeringen anser därför att för de fall ett integritetskänsligt register för

officiell statistik i viss utsträckning behöver användas även för den

registeransvariga myndighetens övriga statistik, det bör ges möjlighet att inom

ramen för statistikändamålet också ta fram sådan statistik. Endast om

användningen för övrig statistik behöver ytterligare uppgifter utöver de som får

förekomma i ett register för officiell statistik, bör det krävas att ett

särskilt register för övrig statistik inrättas.

5.4Insamling av uppgifter och registerinnehåll

Regeringens förslag: Ett personregister för officiell statistik får endast

innehålla de uppgifter som behövs för att den registeransvariga myndigheten

skall kunna framställa sådan officiell statistik som myndigheten svarar för.

 När uppgifter hämtas direkt från enskilda är myndigheten skyldig att ge dem

som skall registreras vissa upplysningar om registreringen.

 Genom en ändring i sekretesslagen skall uppgifter som skyddas av

statistiksekretess kunna lämnas ut, inte bara som tidigare för forskningsändamål

utan även för statistikändamål.

 Utredningens förslag: Utredningen kommer inte med något förslag som begränsar

registerinnehållet. Förslaget om informationsplikt överensstämmer med

regeringens bortsett från att utredningens förslag är mycket detaljrikt när det

gäller vilka upplysningar som bör lämnas den enskilde när uppgifter hämtas in

från honom eller henne.

 Förslaget om ändring i sekretesslagen överensstämmer med regeringens. Utredaren

har dessutom föreslagit att den nya registerlagen skall innehålla en bestämmelse

om att en statistikansvarig myndighet skall hålla statistikverksamheten avskild

från övrig ärendehantering, vilket är ett krav för att statistiksekretess skall

gälla.

 Remissinstanserna har inte haft något särskilt att erinra i vad avser

registerinnehållet.

 DI påpekar dock beträffande insamling av uppgifter att merparten av den

officiella statistiken bygger på personuppgifter som hämtas från myndigheter,

medan informationsskyldigheten enligt lagförslaget endast avser fall då uppgift

hämtas direkt från enskilda. DI menar att det bl.a. mot bakgrund av förslaget

till EU-direktiv för dataskydd kan ifrågasättas om inte informationsskyldighet

bör föreligga också i förstnämnda fall.

 Förslaget om ändring i sekretesslagen har tillstyrkts av en mycket stor del av

remissinstanserna. Några synpunkter i övrigt i den delen har inte anförts.

 Utredningens förslag om krav på en sekretessbetingad organisatorisk avgränsning

av statistikverksamheten vid statistikansvarig myndigheter har fått ett blandat

mottagande. DI tillstyrker förslaget och ser det som en grundläggande

förutsättning för att myndigheter som bedriver även annan verksamhet än

statistikframställning skall kunna anförtros känsliga personuppgifter för

statistik. Justitiekanslern hör till de tveksamma och pekar på att den

föreslagna bestämmelsen kan leda till problem på det praktiska planet.

Konjunkturinstitutet framhåller att bestämmelsen inte bör få hindra personer som

arbetar som experter med andra frågor inom det aktuella statistikområdet att

också aktivt delta i statistikverksamheten.

 Skälen för regeringens förslag: Till skydd för den personliga integriteten bör

innehållet i ett integritetskänsligt personregister för officiell statistik

inskränkas så långt detta är möjligt med hänsyn till ändamålet med

statistikframställningen. Ett register bör alltså endast få innehålla de

uppgifter som behövs för att den registeransvariga myndigheten skall kunna ta

fram den officiella statistik som myndigheten svarar för. Personuppgifter skall

med andra ord få tillföras ett statistikregister endast under förutsättning att

uppgifterna behövs för att framställa en viss produkt, för att fullgöra en

skyldighet beträffande databasservice eller motsvarande inom systemet Sveriges

officiella statistik.

 Med hänsyn till behovet av flexibilitet och förekomsten av ständiga

förändringar i den officiella statistiken, är det inte lämpligt att i lag mer

ingående reglera vilka uppgifter ett register skall få innehålla.

 Regeringen avser, som tidigare omtalats, att i en förordning närmare föreskriva

vilka uppgifter som får registreras. Vilka uppgifter som får förekomma kommer

självfallet att vara beroende av vad statistiken syftar till att visa och i

realiteten att styras av det regelverk för den officiella statistiken som

översiktligt beskrivits i avsnitt 4.1. Skyddet för den personliga integriteten

kräver enligt regeringens mening dock inte att föreskrifterna om innehållet ges

en sådan detaljrikedom att varje variabel anges. Med hänsyn till den mängd

uppgifter det blir fråga om och till det mått av flexibilitet systemet i sig

kräver, är det nödvändigt att reglerna om innehållet ges en mer allmän

utformning utan att översikten för den skull går förlorad. Det väsentliga är att

den enskilde kan bibringas en klar bild av vilka uppgifter om honom myndigheten

har tillgång till genom registret.

 För de fall uppgifter inhämtas direkt från den enskilde har utredningen i sitt

författningsförslag tagit in en detaljerad informationsplikt. Innehållet är

identiskt med de föreskrifter som DI i dag tillämpar för motsvarande register.

Det är också likt den upplysningsskyldighet som föreskrivs i förordningen om den

officiella statistiken.

 Enligt regeringens uppfattning är det inte lämpligt att detaljföreskriva på mer

än ett ställe. Lagen bör här liksom i angränsande frågor inte innehålla något

annat än den grundläggande skyldigheten för den uppgiftssamlande myndigheten att

lämna upplysningar om verksamheten. Vilka upplysningar som bör lämnas de

enskilda kan med fördel anges i en författning av lägre valör.

 Det har i olika sammanhang framförts krav på en form av informationsplikt

gentemot enskilda också när uppgifter inte inhämtas direkt från den registrerade

utan administrativa uppgifter används för att framställa statistik. Regeringen

anser att en regel om att man i varje enskilt fall skall informera den

registrerade skulle föra för långt och komplicera framställningen av statistik

på ett inte godtagbart sätt. En informationsskyldighet av detta slag förutsätts

inte heller i de internationella åtaganden som Sverige gjort beträffande

dataskydd, i de fall inhämtandet av uppgifter författningsregleras. Det kan

emellertid vara lämpligt att de registrerade i andra former, genom annonser,

broschyrer eller på något annat sätt, ges information om registreringen.

 Regeringen avser att i förordningen ange varifrån uppgifter får hämtas och för

vilket statistikändamål respektive register får föras.

 De uppgifter som behövs för att framställa officiell statistik måste, förutom i

de fall man tillämpar direkt uppgiftsinsamling från enskild, hämtas från olika

administrativa källor. I många fall inhämtas uppgifter utifrån till ett par

stora centrala register hos SCB, bl.a. registret över totalbefolkningen (RTB),

varefter de slussas vidare till de register där de behövs. Ett väsentligt skäl

för denna ordning är att undvika onödig belastning på uppgiftslämnarna.

 Många av de uppgifter som behövs till statistiken är sekretesskyddade enligt

olika bestämmelser i sekretesslagen. De uppgifter som kommer in till en

statistikansvarig myndighet omfattas av s.k. statistiksekretess enligt 9 kap. 4

§ sekretesslagen, förutsatt att myndigheten har en särskild verksamhet för fram-

ställning av statistik. Statistiksekretessen innebär att en uppgift som avser

enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden och som kan hänföras till den

enskilde inte får lämnas ut (absolut sekretess). Uppgift i företagsregister,

uppgift som avser avliden, uppgift som behövs för forskningsändamål, uppgift som

avser personal- och lönestatistik och uppgift som inte genom namn, annan

identitetsbeteckning eller därmed jämförbart förhållande är direkt hänförlig

till den enskilde, får dock lämnas ut, om det står klart att uppgiften kan röjas

utan att den som uppgiften rör eller någon honom näststående lider skada eller

men.

 Statistiksekretessen gäller även gentemot andra statistikansvariga myndigheter.

Den hindrar dock normalt inte att uppgifter förs över från ett register till ett

annat hos samma myndighet.

 Enligt 14 kap. 3 § första stycket sekretesslagen får en uppgift lämnas ut till

en myndighet om det är uppenbart att intresset av att uppgiften lämnas har

företräde framför det intresse som sekretessen skall skydda. Denna s.k.

generalklausul gäller dock enligt lagrummets andra stycke inte för

statistiksekretessen.

 Uppgifter kan dock lämnas ut till myndighet med stöd av uppgiftsskyldighet i

lag eller förordning (14 kap. 1 § sekretesslagen). För att säkra tillgången till

uppgifter - särskilt med hänsyn till förekommande sekretess - används därför

olika former av uppgiftsplikt i lag och förordning. Uppgiftsplikt för enskilda

och kommuner återfinns i lagen om den officiella statistiken och för kommunernas

del också i den författning som reglerar respektive verksamhet. Den

uppgiftsplikt som möjliggör inhämtande av uppgifter från den övriga offentliga

verksamheten, främst av administrativ karaktär, finns till stor del i de

författningar som styr den verksamhet som genererar uppgiften i fråga, t.ex.

förordningen (1970:517) om rättsväsendets informationssystem. Det finns således

inom den officiella statistiken i många fall en uppgiftsplikt i författning som

genombryter sekretess och möjliggör ett utlämnande. Enligt regeringens mening

bör för de känsliga registrens del eventuellt kvarstående behov av uppgiftsför-

sörjning så långt som möjligt tillgodoses genom föreskrifter om uppgiftsplikt i

förordning.

 När det främst gäller uppgifter i mindre känsliga register som inte omfattas av

den nu föreslagna regleringen bör det skapas möjlighet till uppgiftsutbyte utan

att varje register eller liknande anges i lag eller förordning. En sådan

generell möjlighet bör åstadkommas genom en ändring i 9 kap. 4 § sekretesslagen.

Möjligheten till utlämnande med stöd av en sådan öppning i sekretesslagen bör

tillämpas mycket restriktivt. En sådan restriktivitet har kunnat upprätthållas

beträffande utlämnande för forskningsändamål. Ett utlämnande bör i praktiken

förutsätta att även den mottagande myndigheten tillämpar statistiksekretess. Då

blir skyddet för de uppgifter som lämnats ut lika gott som hos den utlämnande

myndigheten.

 Utredningen föreslog att det i den nya registerlagen skulle tas in en regel om

att en statistikansvarig myndighet skulle hålla statistikverksamheten avskild

från övrig ärendehantering. Förslaget syftade till att se till att det gällande

goda skyddet på sekretessområdet kommer att gälla vid alla statistikansvariga

myndigheter som för personregister för officiell statistik.

 Regeringen anser emellertid att en regel av detta slag inte hör hemma i en

registerförfattning. Det hindrar inte att statistiksekretessen enligt

regeringens mening är en förutsättning för ett fullgott uppgiftsskydd, särskilt

när allt fler myndigheter ges statistikansvar. Regeringen avser att i

förordningen om officiell statistik föra in en bestämmelse om att en

statistikansvarig myndighet är skyldig att hålla statistikverksamheten avgränsad

från myndighetens övriga verksamhet.

 För att framställning av officiell statistik skall kunna fungera på ett

rationellt sätt måste registeruppgifter få överföras från en myndighet

(statistikansvarig eller ej) till en statistikansvarig myndighet på ADB-medium i

samma utsträckning som hittills. Detta behöver inte särskilt regleras i den

föreslagna lagen.

5.5Registeransvar

Regeringens förslag: Registeransvaret skall den myndighet ha som ansvarar för

den officiella statistik för vilken det integritetskänsliga personregistret

förs.

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: En övervägande del av remissinstanserna tillstyrker

utredarens förslag. DI framhåller särskilt att fördelarna ur integritetssynpunkt

annars skulle gå förlorade. SCB framhåller att avtalen mellan statistikansvariga

myndigheter och SCB måste skrivas så att kriterierna för skyldighet att pröva

utlämnande enligt sekretesslagen hos de statistikansvariga myndigheterna

uppfylls. Kulturrådet avstyrker utredarens förslag och förespråkar en lösning

där SCB i egenskap av statlig myndighet åläggs ansvar.

 Skälen för regeringens förslag: Bestämmelser om registeransvar finns i

datalagen (1973:289). Registeransvarig är enligt 1 § datalagen den för vars

verksamhet registret förs, om han förfogar över registret. Att ha förfoganderätt

över ett register innebär enligt klar praxis en behörighet såväl att påverka

innehållet i registret som att överföra innehållet till läsbar form.

 Med registeransvaret följer ett flertal i datalagen angivna skyldigheter. Dessa

bestämmelser innebär i huvudsak att den registeransvarige skall iaktta att

hanteringen av registret inte leder till otillbörligt intrång i de registrerades

personliga integritet. Därvid skall särskilt iakttas att registret förs för ett

bestämt ändamål, att inte andra uppgifter registreras än som står i

överensstämmelse med registrets ändamål, att uppgifter inte samlas in, lämnas ut

eller används annat än i överensstämmelse med registrets ändamål eller vad som

gäller enligt lag eller annan författning eller i enlighet med den registrerades

medgivande samt att uppgifterna i registret skyddas mot oavsiktlig eller

otillåten förstörelse eller mot otillåten ändring eller spridning.

 Hos den registeransvarige skall vidare finnas en förteckning över de

personregister för vilka han är ansvarig. Han är skyldig att rätta en personupp-

gift som är oriktig eller missvisande, komplettera en uppgift som är

ofullständig samt att, på någons begäran, så snart det kan ske lämna den

registrerade utdrag över de uppgifter om denne som finns i registret.

 Den myndighet som ansvarar för den officiella statistik, för vilken

personregistret förs, bör av både principiella och praktiska skäl som huvudregel

ha registeransvaret. Detta är naturligt eftersom det är de statistikansvariga

myndigheterna som direkt eller indirekt styr informationsmängden i registren.

För de integritetskänsliga registren bör nämnda huvudregel gälla utan undantag.

Samtidigt bör registeransvaret för dessa för tydlighetens skull skrivas in i

lagen på samma sätt som i andra registerlagar.

 Som tidigare nämnts är den registeransvarig för vars verksamhet personregistret

förs, om han också förfogar över registret. Att servicebyråer m.fl.

osjälvständigt bearbetar ett register påverkar inte ansvarsfrågan. Förhållandet

måste dock uppmärksammas i samband med de avtal som regelmässigt förekommer

mellan statistikansvariga myndigheter och statistikproducenter, i dag främst

SCB. Uppdraget till statistikproducenten måste klargöras och specificeras.

 Med den av regeringen föreslagna lagtekniska lösningen kommer många mindre

känsliga register som används vid framställning av officiell statistik att

alltjämt vila på den reglering som finns i dag och senare också på de generella

föreskrifter inom statistikområdet som DI kan förväntas utfärda.

 Det kan i det här sammanhanget nämnas att utredningen föreslagit att den nya

lagen skulle innehålla en uttrycklig bestämmelse om ansvar enligt arkivlagen

(1990:782). Den myndighet som är ansvarig för den officiella statistiken skulle

vara inte bara registeransvarig enligt datalagen utan också arkivansvarig enligt

arkivlagen. Förslaget skulle, menade utredaren, betraktas som ett förtydligande.

Regeringen kan emellertid inte se att det finns någon oklarhet i det här

avseendet. Dessutom saknas det även i övrigt skäl att i lag peka ut vilka

myndigheter som är arkivansvariga.

5.6Gallring

Regeringens förslag: En personuppgift i ett integritetskänsligt register skall

som huvudregel gallras när ändamålet är uppfyllt, dvs. när uppgiften inte längre

behövs för framställning av statistik.

 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer skall få föreskriva

om undantag från huvudregeln för att tillgodose det nationella kulturarvet och

forskningens behov. Därvid skall särskilt beaktas behovet av skydd för den

enskildes personliga integritet.

 Material som innehåller uppgifter som skall bevaras också efter det att

ändamålet är uppfyllt skall föras över till arkivmyndighet.

 Utredningens förslag: Personuppgifter i personregister för officiell statistik

skall gallras så snart uppgiften inte längre behövs för sitt ändamål, dvs.

framställning av officiell statistik. Regeringen kan dock föreskriva att vissa

registeruppgifter skall bevaras för forskningsändamål. Sådana känsliga uppgifter

som avses i 4 § datalagen får dock bevaras endast om de är av synnerligt värde

för forskningen. Föreskrift om bevarande skall meddelas när registret inrättas.

Uppgifter som skall bevaras skall, efter det ändamålet är uppfyllt, överlämnas

till arkivmyndighet.

 Utredningens sakkunnige i arkivfrågor har avgivit ett särskilt yttrande i den

del som gäller bevarande eller gallring. Det särskilda yttrandet finns i bilaga

3. Han vänder sig i yttrandet mot att utredaren sökt skapa en hög skyddsnivå för

statistikuppgifterna genom en extensiv användning av gallring som ett helt

dominerande instrument. Möjliga förstärkningar av skyddet genom andra åtgärder

än gallring såsom förstärkt sekretess, säkerhetsåtgärder, kryptering, överföring

till arkivmyndighet m.fl. har inte utretts och prövats. Han saknar också en

analys av vilka konsekvenser en modell med långtgående och snabb gallring

generellt får för möjligheterna att upprätthålla förtroendet för den offentliga

förvaltningen.

 I det särskilda yttrandet förespråkas som en bättre lösning att i den

föreslagna registerförordningen delegera föreskriftsrätten vad gäller gallring

av statistikregistren till Riksarkivet och samtidigt genom en ändring i

arkivlagen ytterligare inskärpa betydelsen av den personliga integriteten.

 Remissinstanserna: En majoritet av de remissinstanser som yttrat sig över

gallringsfrågan anser att integritetsskyddsintresset i utredningens förslag fått

en alltför stark betoning i förhållande till de konkurrerande intressen som

främst forskningen representerar. De förordar därför med varierande eftertryck

en lösning av bevarandefrågan i enlighet med det särskilda yttrandet.

 SCB anser att förslagen till gallringsbestämmelser är godtagbara. Enligt

centralbyråns uppfattning gäller frågan om gallring inte att antingen skydda den

personliga integriteten eller tillgodose forskningsbehoven utan snarare att se

till att material som saknar intresse för forskningen sållas bort. SCB vill

påminna om att en stor del av den officiella statistiken ofta förutsätter att

samma undersökningsobjekt kan följas över tiden. Innebörden är att också

personregistren från respektive undersökningstillfälle måste leva kvar så länge

som longitudinell uppföljning erfordras. Det sagda medför att det för vissa

register måste bli fråga om en tämligen lång tids bevarande. Forskningens behov

kommer, enligt SCB:s mening, att i stor utsträckning kunna tillgodoses genom de

register som statistikansvariga myndigheter har ansvar för och - inte minst -

genom SCB:s databasservice. För det äldre materialet är huvudfrågan om det skall

gallras eller överlämnas till Riksarkivet. Enligt centralbyråns uppfattning är

det dock utomordentligt viktigt att forskningens behov vägs in på ett riktigt

sätt. Detta bör ske genom en beslutsprocess i vilken representanter för

forskningen, närmast forskningsråden, och Riksarkivet bereds tillfälle att yttra

sig över forskningens behov inför regeringens ställningstagande till

föreskriften om bevarande/gallring i förordningen. En särskild ordning kan

behövas för de register som används för databasservicen.

 Justitiekanslern anser att integritetsskyddet tillgodoses väl genom den

utformning gallringsbestämmelsen fått. I fråga om personregister för officiell

statistik bör dock gallringsfrågan ses från ett mer övergripande

samhällsperspektiv där forskningens behov måste ges en mycket betydande styrka.

Justitiekanslern uttalar därför en viss sympati för det förslag till

författningsteknisk lösning som presenteras i det särskilda yttrandet.

 Bakgrunden till regeringens förslag: I arkivlagen (1990:782) finns bestämmelser

om arkiv hos statliga och kommunala myndigheter och organ, om vad som ingår i en

myndighets arkiv samt om vård och gallring av arkivet. En myndighets arkiv i

arkivlagens mening bildas enbart av de allmänna handlingarna från myndighetens

verksamhet samt av sådana handlingar som avses i 2 kap. 9 §

tryckfrihetsförordningen (vissa minnesanteckningar och utkast eller koncept) och

som myndigheten beslutar skall tas om hand för arkivering. Som allmän handling

räknas även upptagning på ADB-medium. Grunden för det offentliga arkivväsendet

är principen i 2 kap. tryckfrihetsförordningen att alla medborgare skall ha rätt

att ta del av allmänna handlingar.

 Huvudprincipen enligt arkivlagen är att allmänna handlingar skall bevaras.

Gallring får ske, men under beaktande av att arkiven utgör en del av kulturarvet

och att det material som återstår skall kunna tillgodose följande ändamål:

 1. rätten att ta del av allmän handling,

 2. behovet av information för rättskipningen och förvaltningen, och

 3. forskningens behov.

 Arkivlagen medger att avvikande bestämmelser om gallring ges i annan lag eller

i förordning. I de författningar som reglerar olika integritetskänsliga register

föreskrivs i regel att materialet skall gallras efter viss tid om det inte finns

direkta föreskrifter om bevarande. I förarbetena till arkivlagen (prop.

1989/90:72 s. 50 ff) anfördes som skäl att denna omvända princip var rimlig med

hänsyn till de integritetsaspekter som kan föreligga på de särskilda registerla-

garnas område.

 Det bör också framhållas att den omständigheten att uppgifter på ADB-medium

gallras i och för sig inte behöver innebära att insynsmöjligheterna helt

försvinner. I vissa fall kan nämligen samma information föreligga på papper. I

sådant grundmaterial torde också insynsmöjligheterna för t.ex. en forskare bli

sämre på grund av minskad överblick och svårigheter att bearbeta uppgifter av

detta slag.

 Skälen för regeringens förslag: För integritetskänsliga register för officiell

statistik bör - såsom för likvärdiga register enligt åtskilliga andra

registerlagar - utgångspunkten vara att personuppgifterna i registret skall

gallras när ändamålet är uppfyllt, dvs. när uppgifterna inte längre behövs för

framställning av officiell statistik. Regeringen delar uppfattningen att detta

bör anges i en lag rörande statistikregister.

 Det är i och för sig svårt för någon annan än den statistikansvariga

myndigheten att bedöma när statistiska uppgifter inte längre behövs för sitt

ändamål. En bortre gräns bör dock normalt sättas för hur länge en personuppgift

som huvudregel skall få finnas i ett statistikregister. En sådan generell

längsta tid är svår att fastställa med hänsyn till den mängd register av

skiftande beskaffenhet som avses lyda under lagen, även om det på goda grunder

kan förutsättas att en personuppgift sällan behövs längre än tio år för att

framställa officiell statistik. Det står emellertid klart att en längre

bevaringstid kan behövas vid bl.a. longitudinella uppföljningar. De föreskrifter

regeringen avser att meddela och som kan beakta de varierande förutsättningarna

för de olika registren kan lämpligen ange den bortre gränsen för vart och ett av

registren.

 Statistiska uppgifter är många gånger intressanta för andra ändamål än det

primära statistikområdet, i första hand för forskningen och det nationella

kulturarvet. Beträffande sådana ändamål gör regeringen följande bedömning.

 Utredarens förslag till gallringsbestämmelser med gallring som en genomgående

huvudprincip och med forskningsintressena vägande relativt lätt, har mött starkt

motstånd hos flera remissinstanser. Regeringen ansluter sig på åtskilliga

punkter till den framförda kritiken. Under hänvisning till arkivlagens syften

kan det exempelvis göras gällande att även mycket integritetskänsliga uppgifter

är en del av det nationella kulturarvet och därför bör bevaras. Det går inte

heller att komma ifrån att pappershandlingar i ökad utsträckning kommer att

ersättas av elektroniska handlingar. Riksarkivet har i ett annat sammanhang fört

fram att när uppgifterna i ett register inte längre behövs hos primärmyndigheten

bör de med hänsyn till framtida forskningsbehov överföras till arkivmyndigheten,

som då blir arkiv- och registeransvarig. Detta borgar enligt Riksarkivet för ett

gott integritetsskydd för den enskilde.

 Inte minst för att tillgodose olika slags forskning är det enligt regeringens

mening av stor betydelse att man noga prövar om de uppgifter som finns i

statistikregistren bör bevaras. I vissa fall kan en vidlyftig gallring av

uppgifter, som generellt eller individuellt har påverkat samhällets åtgärder,

till och med vara till skada för den enskilde själv.

 Vid regeringens bedömning av bevarandefrågan läggs självfallet stor tyngd vid

integritetsaspekten. I vilken utsträckning bevarande bör ske blir därför en

avvägning mellan å ena sidan den enskildes intresse av skydd för sin personliga

integritet och å andra sidan forsknings- och kulturintressena. Hur denna av-

vägning skall göras är svårare att precisera. Det fordras både insikt och

kunskap om ämnesområdet och en överblick över arkivbildningen i landet för att

besluten i de enskilda fallen skall bli väl avvägda. Försiktighet är därvid

påkallad med hänsyn till att en alltför ambitiös gallring kan förorsaka skador

som aldrig går att reparera. Förutsättningar av detta slag kan svårligen anges i

lag eller förordning. Arbetet kräver sakkunskap och resurser och kan inte utan

vidare utföras inom regeringkansliet. Den lösning som med hänsyn till samtliga

föreliggande faktorer framstår som mest rimlig är att dessa ofta svåra

avvägningsfrågor, såsom åtskilliga remissinstanser särskilt uttalat, i stor

utsträckning får avgöras av Riksarkivet.

 Regeringen anser det lämpligt att i den föreslagna lagen särskilt betona

behovet av skydd för den personliga integriteten när beslut fattas om att avvika

från huvudregeln om gallring.

 Enligt arkivlagen svarar varje myndighet för vården av sitt arkiv.

Arkivmyndigheterna skall se till att myndigheterna fullgör sina skyldigheter

beträffande arkivvården. Arkivmyndigheterna har ingen generell skyldighet att

svara för förvaring av material men kan överta material efter överenskommelse.

När en arkivmyndighet har övertagit arkivmaterial från en annan myndighet

övergår hela ansvaret för det materialet till arkivmyndigheten. För att

ytterliga förstärka integritetsskyddet anser regeringen att det material som

undantas från gallring skall överlämnas till en arkivmyndighet. Regeringen utgår

därvid från att det inte kommer att medföra några större tekniska problem att

överlämna de uppgifter som undantas från gallring.

6 Ikraftträdande m.m.

Regeringens förslag: De nya reglerna skall träda i kraft den 1 juli 1995.

 Skälen för regeringens förslag: De föreslagna lagbestämmelserna innebär att

vissa personregister för officiell statistik, nämligen sådana med

integritetskänsliga uppgifter, får inrättas och föras endast i enlighet med

föreskrifter som regeringen meddelar. När den föreslagna lagen träder i kraft

upphör således DI:s möjlighet att meddela tillstånd till inrättande och förande

av dessa register. Bestämmelserna träffar emellertid även de register för vilka

tillstånd meddelats före ikraftträdandet.

 Ambitionen är att regeringens föreskrifter genom förordning skall träda i kraft

samtidigt med lagen, alltså per den 1 juli 1995. Det bör dock ges möjlighet att

under en övergångsperiod ersätta tillstånden med reglering i förordning.

Tillståndsregistren föreslås därför få finnas kvar fram till utgången av år

1995. I den utsträckning de ersätts av regeringsförordningar upphör dock

tillstånden att gälla.

 Det har tidigare utvecklats att det krävs särskilda övergångsregler för vissa

av de register som i annat fall skulle hamna under den föreslagna lagens

tillämpning. Härvid avses dels de register som förs vid Socialstyrelsen (EpC),

dels de register som förs för att fullgöra vad som föreskrivs i lagen

(1992:1032) om uppgiftsskyldighet på jordbrukets och fiskets områden och den

vidhängande förordningen. Det är i det senare fallet främst lantbruksregistret

som avses. Regeringen bör genom en särskild övergångsbestämmelse ges rätt att

tills vidare föreskriva undantag från lagens tillämpning beträffande dessa

register.

7 Författningskommentarer

7.1 Förslaget till lag om vissa personregister för officiell

statistik

1 §

Paragrafen reglerar först och främst avgränsningen av de känsliga register för

framställning av officiell statistik för vilka lagen är avsedd att gälla. Lagen

skall tillämpas på register som innehåller sådana uppgifter som avses i 4 § och

6 § andra stycket datalagen eller sådana uppgifter om enskilda personers

inkomst- och förmögenhetsförhållanden som är skyddade av sekretess och inte

avser näringsverksamhet. Att också enskilda personers förmögenhetsförhållanden

skall beaktas är, i förhållande till lagrådsremissen, en komplettering med

anledning av Lagrådets påpekande att sådana förhållanden kan vara lika integri-

tetskänsliga som personers inkomstförhållanden. I enlighet med Lagrådets förslag

har vidare undantaget för uppgifter som framgår av beslut om beskattning

preciserats till att avse beskattningsbeslut som inte omfattas av sekretess

enligt 9 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100).

 Av andra stycket i paragrafen framgår att personregister med sådana integri-

tetskänsliga uppgifter som angetts i första stycket får inrättas och föras

endast efter föreskrifter som regeringen meddelar. Avsikten är att dessa

föreskrifter skall ges i en till lagen anslutande förordning.

 De register som faller inom lagens tillämpningsområde förs i dag i stor

utsträckning med tillstånd från DI. I några fall finns författningsreglering.

Lagen och den nyss nämnda förordningen ersätter dessa.

 Lagtexten har i väsentliga delar utformats i anslutning till Lagrådets

synpunkter. Lagrådet har också ansett att bestämmelsen om tillstånd att inrätta

och föra register lämpligen kan meddelas i 2 §. Regeringen anser emellertid för

sin del att bestämmelserna om villkoren för registrens inrättande och förande -

att regeringen beslutat om det i förordning - för överskådlighetens skull också

bör finnas i 1 §, men i ett andra stycke. Samtidigt kan 2 § renodlas till att

endast omfatta bestämmelser om registerändamål.

2 §

I paragrafen fastslås ett ändamål för de reglerade registren, den yttre gräns

för hur personregistren får användas. Ändamålet är så utformat att registren i

viss utsträckning skall kunna användas för framställning av s.k. övrig

statistik. Skälet är att det från integritetsskyddssynpunkt inte är rimligt att

tvinga de statistikmyndigheter som i mindre utsträckning använder samma

uppgifter även för övrig statistik, att inrätta särskilda personregister härför.

Att registret dock inte får tillföras uppgifter som saknar betydelse för den

officiella statistiken följer av 3 §. Register som är inrättade med

framställning av övrig statistik som (huvud)ändamål kommer inte heller att höra

till lagens tillämpningsområde.

 Ett mer specificerat ändamål kommer dessutom att för varje register anges i den

till lagen anslutande förordningen.

 Bestämmelsen motsvarar med vissa förtydliganden förslaget i lagrådsremissen.

Den har konkretiserats i linje med vad Lagrådet förordat. Regeringen anser att

bestämmelsen om registerändamålet har en sådan särskild central betydelse i en

registerlag att den - i likhet med vad som är fallet i annan liknande

lagstiftning - bör utgöra en egen paragraf under en särskild rubrik. Med hänsyn

härtill och till att både denna och närmast följande paragraf har konkretiserats

finns det enligt regeringens uppfattning inte tillräckliga skäl att - som

Lagrådet förordat - i lagtexten ange att s.k. övrigt statistik får produceras

med användande av uppgifter ur registret endast om regeringen meddelar

föreskrifter om det.

3 §

I paragrafen anges vilka uppgifter som får registreras.

 En utgångspunkt är att ett personregister av detta slag endast skall få

innehålla de uppgifter som behövs för att den registeransvariga myndigheten

skall kunna framställa den officiella statistik som myndigheten svarar för.

Detta innebär att de förordningar och myndighetsföreskrifter som successivt

kommer att styra framställningen av officiell statistik också - direkt eller

indirekt - kommer att styra innehållet i personregistret.

 I lagrådsremissen, där motsvarande regler återfanns i 5 §, föreslogs en mer

allmän utformning av bestämmelsen. Den har konkretiserats genom att

innehållsbegränsningen har knutits direkt till den statistik som myndigheten

ansvarar för.

 Överskådlighetsskäl talar vidare för att också dessa bestämmelser om

registerinnehåll bör finnas i en särskild paragraf under särskild rubrik, liksom

är fallet i annan lagstiftning av motsvarande slag.

4 §

I denna paragraf regleras registeransvaret i datalagens mening som närmare

behandlas i avsnittet 5.5.

 Här fastslås principen att den myndighet som ansvarar för den officiella

statistik för vilken ett integritetskänsligt register förs också skall ha

registeransvaret.

 I lagrådsremissen återfanns motsvarande regler i 3 §. Lagrådet har inte invänt

mot principen men framhöll i sitt yttrande att det skulle ställa sig naturligt

att ta upp bestämmelser om registeransvar tillsammans med bestämmelser om

inrättande och förande av register i ett andra stycke till 2 § under rubriken

registertillstånd m.m.

 Regeringen anser att även bestämmelsen om registeransvar - i likhet med vad som

är fallet i annan motsvarande lagstiftning - bör finnas i en särskild paragraf

under en särskild rubrik.

5 §

Paragrafen reglerar en informationsskyldighet vid insamling av uppgifter direkt

från enskild.

 Lagtexten har utformats i nära anslutning till Lagrådets synpunkter.

6 §

I denna paragraf finns bestämmelser som tar över arkivlagens föreskrifter om

gallring. Den särskilda regleringen beror på det många gånger känsliga

registerinnehållet och hänsynen till de registrerades personliga integritet.

 I första stycket föreskrivs som huvudregel att en uppgift i ett register skall

gallras när ändamålet är uppfyllt. Med detta avses att uppgiften inte längre

behövs för det ändamål som framgår av 2 § (framställning av statistik).

Regeringen avser att i förordningen ange någon form av bortre gräns för när ett

register inte längre får föras för statistikändamål.

 Det är enligt regeringens mening av stor betydelse att man noga prövar om

undantag från gallringsplikten enligt första stycket skall göras. Avvägnings-

frågorna beträffande ett bevarande av uppgifter bör avgöras av arkivmyndighet,

närmare bestämt Riksarkivet. Enligt andra stycket första meningen, som i huvud-

sak har getts den lydelse Lagrådet har föreslagit, skall därför regeringen eller

den myndighet som regeringen bestämmer få föreskriva om undantag från

gallringsregeln, om en gallring skulle äventyra arkivens roll som en del av det

nationella kulturarvet eller strida mot forskningens behov. Vid fråga om

bevarande skall även skyddet för den personliga integriteten beaktas, och en

erinran om detta har tagits in i lagtexten.

 För att ytterligare förstärka integritetsskyddet skall det material som

undantas från gallring överlämnas till en arkivmyndighet. Detta följer av tredje

stycket i paragrafen.

7.2Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100)

9 kap. 4 §

Ändringen avser att göra det möjligt att lämna ut uppgifter som är skyddade av

statistiksekretess, förutom för forskningsändamål, även för statistikändamål.

Detta kommer främst att gälla beträffande uppgifter i mindre känsliga register -

som inte omfattas av den föreslagna regle-

ringen - där möjligheter till uppgiftsutbyte bör skapas utan att varje register

anges i lag eller förordning. Möjligheten till utlämnande med stöd av en sådan

öppning i sekretesslagen bör tillämpas mycket restriktivt, såsom har varit

fallet med den närliggande bestämmelsen om utlämnande för forskningsändamål.

Utlämnande till andra statistikansvariga myndigheter bör i realiteten endast

komma i fråga för sådana som själva tillämpar statistiksekretess. Då blir

skyddet för de uppgifter som lämnas ut lika gott som hos den utlämnande

myndigheten.

 Lagrådet framförde i sitt yttrande bl.a. att den sekretessbrytande föreslagna

regeln synes vara avsedd att tillämpas endast i fråga om utlämnande för

framställning av officiell statistik och att detta borde framgå av lagtexten.

 Utformningen av ändringsförslaget har bibehållits, trots Lagrådets synpunkter.

Regeringen vill här betona att utlämnande med stöd av den föreslagna ändringen

främst kan komma i fråga beträffande uppgifter i mindre känsliga register, för

vilka det är mindre lämpligt att reglera ett utlämnande i författning. Häri

ingår uppgifter som behövs för att framställa s.k. övrig statistik. En

utformning av bestämmelsen enligt Lagrådets förslag skulle i vissa fall

påtagligt kunna försvåra framställningen av sådan övrig statistik utan att man

uppnår några vinster i integritetsskyddshänseende.

7.3Förslaget till lag om ändring i socialtjänstlagen

(1980:620)

63 §

En stor del av uppgifterna till den statliga statistiken hämtas in med stöd av

uppgiftsplikt som i stor utsträckning givits i förordningsform. I några fall

finns regler om uppgiftsplikt för statistikändamål i lag. Uppgifter skall samlas

in för den statistikansvariga myndighetens räkning. I de fall ansvaret för

statistiken har lagts ut till annan myndighet än SCB krävs således ändringar i

reglerna om uppgiftsplikt.

7.4Förslaget till lag om ändring i lagen (1984:533) om arbetsställenummer

Det s.k. sysselsättningsregistret, som är föremål för viss reglering i lagen om

arbetsställenummer är ett sådant register som kommer att falla inom den

föreslagna lagens tillämpningsområde. De regler som gäller för

sysselsättningsregistret bör därför utgå ur lagen. Föreskrifter om registret

kommer att finnas i den till lagen anslutande förordningen.

7.5Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:1068) om

introduktionsersättning för flyktingar och vissa andra

utlänningar

6 §

Ändringen avser en konsekvensändring i regler om uppgiftsplikt på motsvarande

sätt som i avsnittet 7.3 ovan.

Sammanfattning av SOU 1994:65

Kapitel 1 ägnas dels åt direktiven för mitt uppdrag och bakgrunden till detta,

dels åt en kortare beskrivning av de olika etapperna i arbetet. Uppdraget är

uppdelat i två huvudmoment. Jag skall för det första kartlägga vilka regler,

rutiner och rekommendationer om integritetsskydd som gäller för myndigheter som

får ansvar för viss statistik enligt en decentraliserad ansvarsordning och mot

bakgrund härav utreda vilka förstärkningar av olika slag som behövs för att

åstadkomma en hög skyddsnivå för uppgifter som lämnas för statistikändamål.

 I kapitel 2 återfinns sålunda, förutom en granskning av några centrala begrepp

på området, en översikt över det ''''''''skydd'''''''' i vid bemärkelse som kringgärdar de

uppgifter som används för att framställa den statliga statistiken. Av central

betydelse är härvid den s.k. statistiksekretessen som regleras i 9 kap. 4 §

sekretesslagen. Övervägandena i kapitlet utmynnar i att säkerheten för

statistikuppgifter i den nya ansvarsordningen bör angripas ur två vinklar. En

gäller den mer generella säkerheten, till vilken räknas framför allt sekretessen

för statistikuppgifter. De myndigheter som blir ansvariga för officiell

statistik skall därför enligt mitt förslag organisera sin verksamhet så att den

omfattas av statistiksekretess enligt 9 kap. 4 § sekretesslagen (1980:100). En

annan vinkel gäller säkerheten på myndighetsnivå. De myndigheter som är aktuella

för statistikansvar uppvisar av naturliga skäl inbördes mycket varierande

organisationsformer och arbetssätt. Ett högklassigt uppgiftsskydd kan därför

inte åstadkommas bara med generella regleringar. Framför allt måste vissa

specifika säkerhetsfrågor lösas på myndighetsnivå. De aktuella myndigheterna

måste därför se över sin organisation och sina säkerhetsskyddsföreskrifter

beträffande ADB m.fl. i förhållande till de nya uppgifterna. Det noteras att SCB

ger bistånd i olika frågor till de statistikansvariga myndigheterna som en del

av de framtida förvaltningsuppgifterna. Det finns också andra organ inom

statsförvaltningen som torde vara skickade att på olika sätt lämna de

statistikansvariga myndigheterna råd i frågor av denna art.

 Jag skall som ett andra huvudmoment analysera och redovisa rättsläget

beträffande förfoganderätten till register i den statliga statistiken, dvs.

rätten till insamlade statistiska grunddata och upprättade register. Detta

behandlas i kapitel 3, som inleds med att jag återknyter till vad jag tagit upp

i mitt delbetänkande beträffande strukturerna i det blivande statistikansvaret.

 Kommittén om genomförande av ändrad ansvarsfördelning för den statliga

statistiken (Genomförandekommittén) har haft i uppdrag att bl.a. utvärdera

vilken statistik som skall styras av myndigheter och att precisera omfattningen

av det ansvaret. Det har också varit en uppgift för kommittén att se över

innehållet i begreppet officiell statistik (dir. 1993:9). Två rapporter har

lämnats; Delrapport 1 den 8 april 1993 och Delrapport 2 den 28 oktober 1993.

Kommittén har i januari 1994 lämnat sitt betänkande (SOU 1994:1) Ändrad ansvars-

fördelning för den statliga statistiken. En redogörelse för kommitténs

slutsatser i väsentliga delar ges i kapitlet, tillsammans med en sammanställning

av de myndigheter som är aktuella för ansvar för officiell statistik och den

statistik ansvaret kommer att omfatta.

 Ett ansvar för officiell statistik måste bygga på vissa premisser. En sådan är

att myndigheten har tillgång till de uppgifter som behövs för att framställa

statistiken. Jag anser att en statistikansvarig myndighet skall förfoga över

uppgifterna i TF:s mening. Detta förutsätter i sin tur normalt att uppgifterna

samlas in för myndighetens räkning och lagras i ett register som står under den

statistikansvariga myndighetens kontroll på sådant sätt att den myndigheten

bestämmer innehållet i registret. Genomförandet av den förändrade ansvarsord-

ningen förutsätter därför ändringar i en rad lagar, förordningar och myndig-

hetsförfattningar m.fl. bestämmelser som reglerar uppgiftsinsamling till den

statliga statistiken.

 En konsekvens av detta är att de statistikansvariga myndigheterna blir

registeransvariga för personregistren enligt gällande datalag (1973:289).

 Myndighetens arkiv bildas av de allmänna handlingarna i dess verksamhet och de

statistiksansvariga myndigheterna blir därför också arkivansvariga för de

handlingar som inkommer till eller upprättas i den verksamhet som avser

framställning av statistik.

 Mina överväganden senare i samma kapitel utmynnar bl.a. i att den förändrade

ansvarsfördelningen inte bör förorsaka några kostnadseffekter av betydelse

utöver de som redan tagits i beaktande. Detta förutsätter naturligtvis att de

statistikansvariga myndigheterna utnyttjar de möjligheter som öppnas vid upp-

handling av statistiktjänster. Jag tänker då på att marknaden med all

sannolikhet kommer att utsättas för konkurrens efter en tid när andra aktörer än

SCB kan erbjuda tjänster kring framställningen av officiell statistik.

 Av central betydelse för utredningsarbetet har varit vilka bestämmelser som

gäller vid hantering av personuppgifter med stöd av ADB. Kapitel 4 ägnas därför

åt en sammanställning av gällande datalag, Datalagsutredningens slutbetänkande

(SOU 1993:10) En ny datalag och remissyttrandena över betänkandet samt det

aktuella beredningsläget.

 Jag skall enligt direktiven vidare pröva om det är möjligt att skapa en

registerlag för SCB:s statistikregister. Den prövningen skall bl.a. omfatta en

analys av gallringsfrågorna. Som framgår av mitt delbetänkande och av innehållet

i avsnitt 3.3.3. (s. 70) krävs för framställningen av dagens statliga statistik

en omfattande personregistrering och en kvalificerad bearbetning av uppgifter

som förutsätter stöd av ADB. Personregistreringen på detta område är av sådan

karaktär att det krävs tillstånd enligt datalagen för att inrätta och föra

register. Enhetlig systematik saknas beträffande dessa tillstånd och de före-

skrifter som meddelats i samband med att tillstånd givits. Mitt arbete har

därför successivt inriktats på att ta fram förslag till en registerlagstiftning

som kan ersätta dessa tillstånd. Flera starka skäl talar för en sådan lösning. I

kapitel 5 behandlar jag såväl bakgrunden till registerlagstiftning i allmänhet

som principerna för hur en registerlag för register för den officiella

statistiken bör utformas.

 Syftet med registerlagstiftning är framför allt att värna om de registrerades

personliga integritet. Enligt min mening kan dessa syften uppnås i önskad

utsträckning även om de närmare detaljerna kring registren och registerföringen

inte regleras i lagform. Lagen bör ange de från integritetssynpunkt viktiga

yttre gränserna för personregistreringen, varefter regeringen i förordning

fastställer ändamål och innehåll samt regler om inhämtande av uppgifter för

varje register. En reglering av personregistreringen på den officiella

statistikens område efter dessa riktlinjer tillgodoser enligt min mening väl

integritetsintressena samtidigt som den - vilket är viktigt - medger erforderlig

flexibilitet i förhållande till den styrning som skall åligga de statistik-

ansvariga myndigheterna.

 Till registren knutna frågor om bevarande och gallring tas upp i kapitel 6, som

inleds med en allmän översikt av regleringen på området. Vidare behandlas olika

motiv för gallring med framställningen inriktad på gallring av integritetsskäl.

För mig är det naturligt att ta integritetsskyddet som utgångspunkt vid dis-

kussioner om principer för bevarande och gallring. Jag hävdar att för ett antal

register med personuppgifter av hög känslighetsgrad talar integritetsintresset

så starkt för gallring - när det ändamål för vilket uppgifterna samlats in är

uppfyllt - att ett bevarande i identifierbar form inte bör få komma i fråga

annat än i särskilda undantagsfall. Med hög känslighetsgrad menar jag förekomst

av sådana uppgifter som avses i 4 § datalagen och som kan gälla bl.a. den

enskildes sjukdom, hälsotillstånd eller sexualliv, att han har begått brott

eller avtjänat straff eller att han varit föremål för vissa administrativa

tvångsingripanden. En gallringsregel grundad på detta synsätt anser jag bör bli

en förutsättning för att få hantera personuppgifter med stöd av ADB för

framställning av officiell statistik. Regleringen härav bör ske i den föreslagna

registerlagen och i den anslutande förordningen.

 Register för framställning av officiell statistik innehåller uppgifter av

intresse för olika slag av forskning, inte minst epidemiologisk forskning eller

forskning som är relaterad till den yttre miljön. Det är därför ofrånkomligt att

möjligheter till bevarande bör få finnas i undantagsfall. För forskningsändamål

anser jag sålunda att bevarande skall kunna ske i vissa särskilda situationer.

Härmed avses uteslutande fall där uppgifterna inte bevaras i annan ordning.

 För övriga register - med uppgifter som inte är av denna känslighetsgrad - kan

en huvudregel av motsvarande slag inte upprätthållas med samma styrka. En

vägning mellan integritets- och övriga intressen får göras när registret

inrättas.

 Jag skall slutligen föreslå en rättslig reglering som tillfredsställer behovet

av dels gemensamma data för inkomst- och förmögenhetsskatter, dels uppgifter i

det s.k. fördelningsmodellprojektet. Dessa frågor har ansetts böra lösas i ett

sammanhang för att komplettera den reglering och de principer avseende finans-

iering och samordning som gäller för den statliga statistiken. I kapitel 7 ges

en sammanfattning av SCB:s verksamhet med centrala databaser. Denna verksamhet

har varit föremål för översyn av Genomförandekommittén, vars analyser och

slutsatser presenteras i väsentliga delar. Enligt Genomförandekommitténs mening

skall den vid SCB hållna centrala databasservicen ingå som en integrerad del av

systemet SOS.

 Det noteras vidare att SCB, för att kunna fullgöra sin databasservice även i

framtiden, i viss utsträckning är beroende av att få uppgifter även från övriga

statistikansvariga myndigheter. Att registren i analysdatabaserna, i den mån de

innehåller känslig personinformation, hamnar under den reglering som är avsedd

för övriga statistikregister, får dock anses tillräckligt. Någon särreglering av

analysdatabaserna finner jag alltså inte erforderlig för att uppnå ett gott

integritetsskydd.

 För att bl.a. åstadkomma att de centrala databaserna vid SCB erhåller de

uppgifter som behövs, föreslår jag dock en ändring i statistiksekretessen på så

sätt att ett utlämnande skall kunna ske, förutom som i dag för forskning, även

för framställning av statistik. Enligt min mening bör detta undantag tillsammans

med konstruktionen av SOS-systemet vara tillräckligt för att säkra tillgången

till basmaterial för databasservicen.

 Hos användare av mikrodata har uppstått vissa frågetecken kring skyddet av de

uppgifter som används bl.a. för att ta fram olika modeller och som handläggare

och utredare i regeringskansliet behöver ha direkt tillgång till. I det lagrum i

sekretesslagen som reglerar statistiksekretessen, 9 kap. 4 §, finns en möjlighet

för regeringen att sekretessbelägga uppgifter i annan med statistik jämförbar

undersökning som utförs av myndighet. Regeringen har med stöd av bestämmelsen

meddelat föreskrifter om sekretess i 3 § sekretessförordningen (1980:657) och

förordnat att sekretess gäller för sådana uppgifter som avser en enskilds

personliga eller ekonomiska förhållanden och som kan hänföras till den enskilde,

i en rad olika undersökningar vid bl.a. utbildningsanstalter och

forskningsinrättningar. Enligt min mening är detta en framkomlig väg att

förstärka skyddet för de uppgifter i form av avidentifierade mikrodata som

används för simulering i modeller och som i exceptionella fall skulle kunna

identifieras. Jag föreslår därför att regeringskansliets modellsimulering med

mikrodata genom bestämmelser i sekretessförordningen jämställs med ''''''''annan med

statistik jämförbar undersökning som utförs av myndighet''''''''.

 Slutligen ges i kapitel 8 en författningskommentar dels till förslaget till

registerlagen, dels till ändringsförslaget i sekretesslagen.

Författningsförslaget i betänkandet

1 Förslag till lag (1995:000) om personregister för officiell

statistik

Inledande bestämmelser

1 § I denna lag avses med

personregister: personregister i datalagens (1973:289) mening,

officiell statistik: officiell statistik enligt lagen (1992:889) om den

officiella statistiken,

statistikansvarig myndighet: myndighet som enligt vad regeringen föreskriver är

ansvarig för officiell statistik enligt lagen omden officiella statistiken.

2 § Denna lag tillämpas på personregister som inrättas och förs för

framställning av officiell statistik.

 Regeringen beslutar genom förordning föreskrifter om ändamålet för och

innehållet i ett register enligt första stycket, liksom föreskrifter för förande

av registret som inte regleras genom denna lag.

 Andra stycket inskränker inte Datainspektionens befogenhet att meddela

föreskrifter med stöd av 6 a § och 18 § datalagen.

3 § En statistikansvarig myndighets verksamhet för framställning av statistik

skall vara så organiserad att den är avgränsad från myndighetens handläggning av

övriga ärenden.

Registeransvar m.m.

4 § En statistikansvarig myndighet är registeransvarig enligt datalagen och

arkivansvarig enligt arkivlagen (1990:782) för ett register enligt 2 §.

Insamling av uppgifter

5 § I de fall uppgifter inhämtas direkt från den som avses bli registrerad,

skall denne skriftligen upplysas om

 1. den statistikansvariga myndighetens namn och adress,

 2. registrets ändamål och innehåll,

 3. vilka uppgifter som skall bearbetas med hjälp av automatisk

databehandling,

 4. vilka uppgifter som skall inhämtas från andra källor än den registrerade

och vilka dessa källor är,

 5. att uppgifterna kan komma att användas även för framställning av annan

statistik,

 6. hur länge myndigheten planerar att föra registret,

 7. innebörd och omfattning av sekretesskyddet,

 8. registrerads rätt att enligt 10 § datalagen få utdrag ur registret samt

 9. huruvida registreringen är frivillig eller obligatorisk.

 Upplysning skall vidare lämnas om vad som har beslutats i fråga om registrets

bevarande.

6 § Om det i lag eller annan författning finns bestämmelser om inhämtande av

uppgifter för sådant ändamål som avses i 2 §, gäller dessa bestämmelser.

7 § En statistikansvarig myndighet får, i den utsträckning regeringen

föreskriver, hämta uppgift från eget personregister eller personregister som

förs av en annan myndighet.

Uppgiftsskyldighet

8 § Utöver uppgiftsskyldighet som följer av annan lag, är statlig myndighet

skyldig att till en statistikansvarig myndighet lämna uppgifter som, enligt vad

regeringen förordnar, behövs för att framställa officiell statistik.

Registerinnehåll

9 § I ett register enligt 2 § får inte registreras andra personuppgifter än

sådana som hämtats in med stöd av 5 - 7 §§.

Övriga bestämmelser

10 § Enskild persons identitet får inte avslöjas i statistiska redovisningar.

11 § En personuppgift i ett register enligt 2 § första stycket skall gallras då

uppgiften inte längre behövs för det ändamål som avses i 2 § andra stycket.

 Utan hinder av första stycket får regeringen föreskriva att registeruppgifter

skall bevaras för forskningsändamål. Uppgifter som avses i 4 § datalagen får

bevaras endast om de är av synnerligt värde för forskningen.

 Föreskrift om bevarande skall meddelas när registret inrättas. Uppgifter som

enligt andra stycket skall bevaras skall, efter det ändamålet är uppfyllt,

överlämnas till arkivmyndighet.

Ikraftträdande

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995.

2 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100)

Härigenom föreskrivs att 9 kap. 4 § sekretesslagen (1980:100) skall ha följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 4 §

Sekretess gäller i Sekretess gäller

sådan särskild i sådan särskild

verksamhet hos verksamhet hos

myndighet som avser myndighet som avser

framställning av framställning av

statistik samt, i statistik samt, i

den utsträckning den utsträckning

regeringen före- regeringen före-

skriver det, i skriver det, i

annan därmed jäm- annan därmed jäm-

förbar undersök- förbar undersök-

ning, som utförs ning, som utförs

av myndighet, för av myndighet, för

uppgift som avser uppgift som avser

enskilds personliga enskilds personliga

eller ekonomiska eller ekonomiska

förhållanden och förhållanden och

som kan hänföras som kan hänföras

till den enskilde. till den enskilde.

Uppgift i företags- Uppgift i företags-

tagsregister, upp- tagsregister, upp-

gift som avser av- gift som avser av-

liden, uppgift som liden, uppgift som

behövs för forsk- behövs för forsk-

ningsändamål, nings- eller

uppgift som avser statistikändamål,

personal- och uppgift som avser

lönestatistik och personal- och

uppgift, som inte lönestatistik och

genom namn, annan uppgift, som inte

identitetsbeteck- genom namn, annan

ning eller därmed identitetsbeteck-

jämförbart för- ning eller därmed

hållande är direkt jämförbart förhållande

hänförlig till är direkt hänförlig

den enskilde, får till den enskilde,

dock lämnas ut, om får dock lämnas ut,

det står klart att om det står klart

uppgiften kan röjas att uppgiften kan

utan att den som röjas utan att den

uppgiften rör eller som uppgiften rör

någon honom när- eller någon honom

stående lider skada närstående lider

eller men. skada eller men.

 I fråga om uppgift I fråga om

i allmän handling uppgift i allmän

gäller sekretessen handling gäller

i högst sjuttio år, sekretessen i högst

såvitt angår upp- sjuttio år, såvitt

gift om enskilds angår uppgift om

personliga enskilds personliga

förhållanden, och förhållanden, och

annars i högst annars i högst tjugo

tjugo år. år.

Särskilt yttrande

av sakkunnige Claes Gränström

Jag anser att utredaren inte har fullgjort sitt uppdrag på ett helt nöjaktigt

sätt. Enligt direktiven skulle han ha utrett vilka förstärkningar av olika slag

som behövs för att åstadkomma en hög skyddsnivå för uppgifter som lämnas för

statistikändamål. Utredaren har sökt skapa en sådan skyddsnivå genom en extensiv

användning av gallring som ett helt dominerande instrument. Möjliga

förstärkningar av skyddet genom andra åtgärder än gallring har inte utretts och

prövats. Gallring framstår i utredarens föreställning som ett universalmedel.

Jag kommer att utveckla skälen för mitt ställningstagande i det följande.

 Gallring begränsar den materiella möjligheten, men inte rätten, att ta del av

allmänna handlingar. Utredningen saknar en analys av vilka konsekvenser en

modell med långtgående och snabb gallring generellt får för möjligheterna att

upprätthålla förtroendet för den offentliga förvaltningen genom ett beskärande

av de insyns- och kontrollmöjligheter som tryckfrihetsförordningen normalt

erbjuder. Det kan allmänt framhållas, att tryckfrihetsförordningens bestämmelser

även syftar till en kontroll av överhetens eller myndigheternas åtgärder av

olika slag gentemot enskilda. I den del uppgifter om enskilda gallras, blir

kontrollen i denna del försvårad eller omöjliggjord. Den personliga integrite-

tens höjdpunkt behöver inte vara att få sitt förflutna utplånat. Bevarande av

uppgifter kan vara också den enskildes intresse, så att han på ett allmänt plan

kan få en djupare kunskap om faktorer som har haft en ingripande betydelse i

hans tidigare liv. Det är således därför inte givet att den enskildes intressen

alltid gagnas av en gallring. Utredningen saknar en genomgång och en fördjupad

analys av de konflikter som kommer till synes i mötet mellan de medborgerliga

insyns- och kontrollrättigheterna i TF och rätten till skydd för personlig

integritet, så som utredaren uppfattar den.

 Gallringen skall även betraktas i samband med den betydelse de offentliga

arkiven har i ett allmänt kultursammanhang och som inte kan avgränsas från deras

betydelse för forskningen. Allmänna resonemang om gallringens betydelse och

konsekvenser från kulturarvssynpunkt saknas. Utredaren behandlar på några

ställen värdet av bevarade persondata för longitudinella studier och insamlade

uppgifters värde för framtida forskning. I refererande form framförs vissa

fördjupade och nyanserade resonemang. Att känsliga data som en huvudregel skall

gallras sedan det primära syftet uppfyllts och i realiteten endast forsk-

ningsintresset kvarstår, är dock en tes som inte underbyggs på ett övertygande

sätt. Den följer dock naturligt av att andra möjligheter att tillgodose

skyddsintresset inte på allvar har prövats. Ytterligare förstärkt sekretess,

säkerhetsåtgärder, kryptering, överföring till arkivmyndighet när det primära

ändamålet är uppfyllt är exempel på sådana möjligheter. Här kommer bristerna i

utredarens arbetssätt på ett påtagligt sätt i dagen. Det är inte heller givet,

att grunduppgifterna alltid kommer att finnas bevarade på annat håll eller, om

så skulle vara fallet, att de är strukturerade så, att de utan betydande

kostnader åter kan bearbetas med kvantitativa metoder. Det bör i sammanhanget

slutligen påpekas, att gallringen är en oåterkallelig åtgärd som sträcker sin

verkan långt in i framtiden, när skyddsintresset för länge sedan utslocknat. Den

bild av vår samtid som eftervärlden får riskerar att bli tillrättalagd, utslätad

och missvisande. Gallring som skyddsinstrument har en onödig överkapacitet. Den

kan jämföras med halshuggning för att bota huvudvärk.

 Enligt arkivlagen får allmänna handlingar gallras, dock med hänsynstagande till

att vad som sedan återstår skall tillgodose rätten att ta del av allmänna

handlingar, behovet av information för rättskipningen och förvaltningen, och

forskningens behov. En gallring får aldrig utföras så att den äventyrar arkivens

roll som en del av kulturarvet eller något av de tre konkreta huvudsyftena med

arkivverksamheten som anges i tredje paragrafen i arkivlagen (jämför prop.

1989/90:72). Förutsättningar och villkor av detta slag kan i regel knappast,

annat än i form av allmänna utgångspunkter, anges i lag. Att utföra en riktig

gallring fordrar emellertid både insikter inom ämnesområdet och en överblick

över informationsflöden och arkivbildning för att inte irreparabla misstag skall

begås. Konkreta avgöranden om vad som kan gallras är därför bäst ägnade att

överlämnas till yrkeskunnigt folk inom arkivmyndigheterna i samverkan med de

olika myndigheter, inom vilka arkiven bildats. Det har sedan gammalt tillhört

Riksarkivets traditionella uppgifter att dels värdera betydelsen eller värdet av

enskilda register för forskningen etc., dels att inom varje register välja ut de

variabler som skall omfattas av gallring eller bevarande, allt detta i relation

till annat arkivmaterial. Hos Riksarkivet och Krigsarkivet finns således en

professionalism inom sakområdet, samlade erfarenheter av gallringsöverväganden i

ett forskningsperspektiv och en överblick över den samlade informations-

hanteringen inom den offentliga sektorn.

 Med tanke på den utveckling som de senaste årtiondena har ägt rum inom

informationsteknologins område har det ansetts nödvändigt att utföra gallring

även av andra skäl än de ovan nämnda, nämligen för att skydda den personliga

integriteten. Det framgår av förarbetena till arkivlagen, att gallring på vissa

områden kan ske efter delvis andra kriterier, att sådana bestämmelser kan ta

över arkivlagens bestämmelser om gallring och att de som regel bör ges i lag

(prop. 1989/90:72 s. 44). Det är främst information om enskilda i olika

ADB-register, som av integritetsskäl kommit att omfattas av gallring på sådana

grunder. Bestämmelser har utfärdats i särskilda registerlagar eller i

föreskrifter utfärdade av Datainspektionen med stöd av datalagen. Sådana

gallringsregler tenderar att bli mer betydligt mer långtgående jämfört med om

samma information hade bevarats på papper. Till följd av en alltmer spridd

användning av ADB-teknik kommer allt större mängder information om enskilda att

lagras på denna typ av databärare och riskerar följaktligen att omfattas av mer

långtgående gallringsbeslut. Vilka följder detta kan få för arkiven som en del

av det nationella kulturarvet och som källmaterial för framtida forskning om vår

tids förhållanden har redan berörts i det föregående.

 Utredaren ger uttryck för en bestämd uppfattning, att Datainspektionen, i den

mån någon myndighet skall besluta om gallring av integritetskänsliga uppgifter,

skall ha den uppgiften. Den bestämda uppfattningen underbyggs inte med några

redovisade sakskäl. Jag menar att en bättre lösning skulle vara att, på de

grunder som ovan berörts, i den föreslagna registerförordningen delegera

föreskriftsrätten vad gäller gallring i de ca 70 statistikregister det här är

fråga om till Riksarkivet och samtidigt ytterligare inskärpa betydelsen av den

personliga integriteten. Detta hade kunnat ske dels genom en skrivning av 11 § i

den föreslagna registerlagen med följande utseende:

 11 § En uppgift i ett register enligt 2 § första stycket skall gallras då

 uppgiften inte längre behövs för det ändamål som avses i 2 § andra stycket.

 Utan hinder av första stycket kan regeringen eller den myndighet regeringen

 bestämmer besluta att registeruppgifter skall bevaras med beaktande av

 bestämmelserna i 3 och 10 §§ arkivlagen. Sådana regler skall beslutas i samband

 med att registret inrättas.

 Andra stycket tillämpas inte beträffande sådana för den enskildes integritet

 särskilt känsliga uppgifter som avses i 4 § datalagen. Uppgifter av detta slag

 får bevaras endast om de är av särskilt värde för forskningen. Regeringen och

 den myndighet regeringen bestämmer beslutar vilka uppgifter som är av detta

 slag. Regler om bevarande skall beslutas i samband med att registret inrättas

 och materialet skall efter det att det primära ändamålet är fullföljt

 överlämnas till arkivmyndighet.

I arkivlagens tredje paragraf skulle ändras enligt följande:

 3 § En myndighets arkiv bildas av de allmänna handlingarna från myndighetens

 verksamhet och sådana handlingar som avses i 2 kap. 9 § TF och som

 myndigheterna beslutar skall tas om hand för arkivering. Upptagningar för

 automatisk databehandling som är tillgängliga för flera myndigheter, så att de

 där utgör allmänna handlingar, skall dock bilda arkiv endast hos en av dessa

 myndigheter, i första hand de myndigheter som svarar för huvuddelen av

 upptagningen.

 Myndigheternas arkiv är en del av det nationella kulturarvet.

 Myndigheternas arkiv skall bevaras, hållas ordnade och vårdas så att de

 tillgodoser

 1. rätten att ta

del av allmänna-

handlingar,

 2. behovet av

information för

rättskipningen

och förvaltningen,

 3. forskningens 4. skyddet för den

behov, enskildes personli-

 ga integritet.

 Tillägget till arkivlagen ålägger myndigheterna att vid de moment som redovisas

i 5 och 6 §§ arkivlagen som t.ex. förvaring av arkiv att beakta skyddet för den

personliga integriteten. Samtidigt som man vid olika gallringsöverväganden

enligt 10 § måste beakta även integritetsaspekten vid sidan av de andra.

 Jag anser att detta mitt förslag när det gäller dessa ca 70 statistikregister

bättre tillgodoser de olika syften som finns med statistikverksamheten på kort

eller lång sikt; vidare att alla insynsaspekter och även forskningsaspekter

tillgodoses. Enligt den mening jag tidigare gett tillkänna och här

avslutningsvis upprepar, har utredaren alltför ensidigt fört fram gallring som

den enda lösningen till skydd för den personliga integriteten. Utredaren ser

vidare alltför mycket till ett primärt ändamål och bortser från de aspekter som

finns enligt TF. Jag menar också, att en gallring av uppgifter principiellt och

allmänt kan vara till skada för den enskilde då uppgifter som generellt eller

individuellt har påverkat samhällets åtgärder förstörs. En idyllisering av vårt

komplexa samhälle kan inte gagna någon.

 Sammanfattningsvis anser jag de förslag som jag redovisat tillgodoser såväl

kravet på skydd för den personliga integriteten som de behov som redovisas i 3 §

arkivlagen.

Förteckning över remissinstanserna

1. Svea Hovrätt

2. Kammarrätten i Stockholm

3. Justitiekanslern (JK)

4. Brottsförebyggade rådet (BRÅ)

5. Datainspektionen (DI)

6. Kommerskollegium

7. Överstyrelsen för civil beredskap (ÖCB)

8. Riksförsäkringsverket (RFV)

9. Socialstyrelsen (SoS)

10. Socialtjänstkommittén (S 1991:07)

11. Hälsodatakommittén (S 1993:12)

12. Socialvetenskapliga forskningsrådet (SFR)

13. Delegationen för prognos- och utvecklingsverksamhet inom

 transportsektorn (DPU)

14. Post- och Telestyrelsen

15. Statskontoret

16. Statistiska centralbyrån (SCB)

17. Riksrevisionsverket (RRV)

18. Konjunkturinstitutet (KI)

19. Statens skolverk

20. Verket för högskoleservice (VHS)

21. Forskningsrådsnämnden (FRN)

22. Humanistisk-Samhällsvetenskapliga forskningsrådet (HSFR)

23. Medicinska forskningsrådet (MFR)

24. Centrala studiestödsnämnden (CSN)

25. Stockholms universitet

26. Kungliga Tekniska Högskolan (KTH)

27. Högskolan i Örebro

28. Högskolan i Halmstad

29. Umeå universitet

30. Statens jordbruksverk

31. Livsmedelsekonomiska samarbetsnämnden (LES)

32. Skogsstyrelsen (SKS)

33. Fiskeriverket

34. Arbetsmiljöinstitutet (AI)

35. Arbetarskyddsstyrelsen (ASS)

36. Statens kulturråd

37. Riksarkivet (RA)

38. Statens invandrarverk (SIV)

39. NUTEK

40. Konkurrensverket

41. Statens naturvårdsverk (SNV)

42. Kemikalieinspektionen (KI)

43. Centralnämnden för fastighetsdata (CFD)

44. Svenska kommunförbundet

45. Landstingsförbundet

46. Sveriges industriförbund

47. Tjänstemännens centrlaorganisation (TCO)

48. Sveriges Akademikers Centralorganisation (SACO)

49. Landsorganisationen i Sverige (LO)

50. Svenska arbetsgivareföreningen (SAF)

51. Företagens uppgiftslämnardelegation (FUD)

52. Dataföreningen i Sverige.

För Stockholms universitet (25) har svar inkommit från Juridiska

fakultetsnämnden, från Statistiska institutionen och från Sociologiska

institutionen.

 För Umeå universitet (29) har Samhällsvetenskapliga fakultetsnämnden svarat.

 För SACO (48) har svar inkommit dels från Lärarnas Riksförbund (LR), dels

från SACO-föreningen vid SCB.

 Av remissinstanserna har Dataföreningen i Sverige (52) inte svarat.

Lagrådsremissens lagförslag

2.1Förslag till lag om vissa personregister för officiell

statistik

 Härigenom föreskrivs följande.

1 § Ett personregister får inrättas och föras endast enligt föreskrifter som

regeringen meddelar, om det skall användas för att framställa officiell

statistik enligt lagen (1992:889) om den officiella statistiken och om det skall

innehålla uppgifter som

 1. avses i 4 § datalagen (1973:289),

 2. utgör omdöme eller annan värderande upplysning om enskild person eller

 3. avser enskild persons inkomstförhållanden, dock inte uppgifter som avser

 näringsverksamhet eller som framgår av beslut om beskattning.

 Med personregister avses detsamma som i datalagen.

Registerändamål

2 § Personregistret får användas för framställning av statistik endast av en

myndighet som enligt vad regeringen föreskriver ansvarar för officiell

statistik.

Registeransvar m.m.

3 § Registeransvarig enligt datalagen (1973:289) för personregistret skall vara

den myndighet som enligt vad regeringen föreskriver ansvarar för den officiella

statistiken.

Information

4 § När uppgifter hämtas in direkt från person som är eller avses bli

registrerad i personregistret, skall de i lämplig utsträckning upplysas om

registreringen.

Registerinnehåll

5 § Personregistret får endast innehålla sådana uppgifter som behövs för att

framställa officiell statistik.

Gallring

6 § Uppgifter i personregistret skall gallras när de inte längre behövs för sitt

ändamål.

 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får besluta om undantag

från första stycket för att tillgodose de syften som anges i 3 § andra och

tredje styckena arkivlagen (1990:783). Därvid skall särskilt beaktas behovet av

skydd för den enskildes personliga integritet.

 Material med uppgifter för vilka undantag beslutats skall överlämnas till

arkivmyndighet.

 1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995.

 2. Ett personregister som har inrättats före ikraftträdandet får trots lagen

föras intill utgången av år 1995.

 3. Regeringen får intill 1998 års utgång besluta om undantag från lagens

tillämpning dels för personregister som förs vid Socialstyrelsen, dels för

personregister som förs för att fullgöra vad som föreskrivs i 7 § lagen

(1992:888) om uppgiftsskyldighet på jordbrukets och fiskets område.

2.2 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100)

 Härigenom föreskrivs att 9 kap. 4 § sekretesslagen (1980:100)1 skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

4 §

Sekretess gäller i Sekretess gäller i

sådan särskild sådan särskild

verksamhet hos verksamhet hos

myndighet som avser myndighet som avser

framställning av framställning av

statistik samt, i statistik samt, i

den utsträckning den utsträckning

regeringen före- regeringen före-

skriver det, i skriver det, i

annan därmed jäm- annan därmed jäm-

förbar undersök- förbar undersök-

ning, som utförs av ning, som utförs av

myndighet, för upp- myndighet, för upp-

gift som avser en- gift som avser en-

skilds personliga skilds personliga

eller ekonomiska eller ekonomiska

förhållanden och förhållanden och

som kan hän- som kan hän-

föras till den en- föras till den en-

skilde. Uppgift i skilde. Uppgift i

företagsregister, företagsregister,

uppgift som avser uppgift som avser

avliden, uppgift avliden, uppgift

som behövs för som behövs för

forskningsändamål, forsknings- eller

uppgift som avser statistikändamål,

personal- och uppgift som avser

lönestatistik och personal- och

uppgift, som inte lönestatistik och

genom namn, annan uppgift, som inte

identitetsbeteck- genom namn, annan

ning eller därmed identitetsbeteck-

jämförbart för- ning eller därmed

hållanden är direkt jämförbart förhållande

hänförlig till den är direkt hänförlig

enskilde, får dock till den enskilde,

lämnas ut, om det får dock lämnas ut,

står klart att upp- om det står klart

giften kan röjas att uppgiften kan

utan att den som röjas utan att den

uppgiften rör eller som uppgiften rör

honom närstående eller honom

lider skada eller närstående lider

men. skada eller men.

 I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst sjuttio år,

såvitt angår uppgift om enskilds personliga förhållanden, och annars i högst

tjugo år.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995.

1 Lagen omtryckt 1992:1474.

Lagrådets yttrande

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1995-03-10

Närvarande: f.d. regeringsrådet Bengt Hamdahl, justitierådet Bo[REDACTED_EFTERNAMN],

regeringsrådet Arne Baekkevold.

Enligt en lagrådsremiss den 2 mars 1995 (Finansdepartementet) har regeringen

beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om vissa

personregister för officiell statistik, m.m.

 Förslagen har inför Lagrådet föredragits av kammarrättsassessorn Rickard

Sahlsten.

 Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet:

Förslaget till lag om vissa personregister för officiell statistik

1 §

I paragrafen anges lagens tillämpningsområde. I det remitterade förslaget

innehåller 1 § dessutom en bestämmelse om att vissa personregister för officiell

statistik skall få inrättas och föras endast enligt föreskrifter som regeringen

meddelar. Lagrådet föreslår att 1 § begränsas till att avse tillämpningsområdet.

Vid utformningen av bestämmelsen bör beaktas att en enskild persons

förmögenhetsförhållanden kan vara lika integritetskänsliga som personens

inkomstförhållanden. Vidare bör undantaget för uppgifter som framgår av beslut

om beskattning preciseras till att avse beskattningsbeslut som inte omfattas av

sekretess enligt 9 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100).

2 §

I 2 och 3 §§ i det remitterade förslaget upptas föreskrifter om registerändamål

och registeransvar. Bestämmelserna är mycket allmänt hållna. I själva verket är

det svårt att förstå vad som avses utan att läsa författningskommentaren.

Lagrådet föreslår att bestämmelserna konkretiseras samtidigt som de grupperas om

något. 2 § bör inledas med motsvarigheten till de nyssnämnda bestämmelserna i

förslagets 1 § om att ett register som avses i lagen inte får inrättas och föras

utan att regeringen beslutat om det i förordning. Härefter bör en motsvarighet

till den föreslagna 2 § följa. Uppdrag att inrätta eller föra ett sådant

register får enligt lagrådsförslaget lämnas endast åt den myndighet som skall

svara för den officiella statistiken över förhållanden som avses med registret.

I anslutning till detta bör regeringen bemyndigas att meddela föreskrifter om

hur registret skall föras och framför allt användas.

 Enligt Lagrådet ställer det sig naturligt att i detta sammanhang, som ett andra

stycke, ta upp en motsvarighet till förslagets 3 §.

3 §

Ett register som avses i lagen får bara innehålla uppgifter som den

registeransvariga myndigheten har ålagts att svara för, jfr 5 § i förslaget. Av

lagrådsremissen (avsnitt 5.3) framgår att myndigheten får använda registrerade

uppgifter för produktion av viss annan statistik som inte omfattas av lagen om

den officiella statistiken, s.k. övrig statistik. Övrig statistik bör få

produceras med användande av uppgifter ur ett register som avses i lagen endast

om regeringen meddelar föreskrifter om det. Detta bör komma till uttryck i

lagtexten.

4 §

I 4 § av det remitterade förslaget behandlas information till enskilda i samband

med insamling av uppgifter för registerändamål. Lagrådet menar att regeringen

bör få meddela föreskrifter om hur uppgiftsskyldigheten skall fullgöras. Det kan

möjligen ske i de föreskrifter om hur registret skall föras som regeringen

enligt 2 § i Lagrådets förslag skall meddela. Lagrådet förordar i klarhetens

intresse att en uttrycklig bestämmelse härom tas upp i förevarande paragraf.

5 §

I förslagets 6 § behandlas gallring. Lagrådet anser att hänvisningen till

arkivlagen är oklar och föreslår en bestämmelse om att gallring inte får ske, om

det skulle äventyra arkivens roll som en del av det nationella kulturarvet eller

strida mot forskningens behov.

Övergångsbestämmelserna

Punkterna 2 och 3 i de föreslagna övergångsbestämmelserna bör förtydligas något.

 I enlighet med det anförda har Lagrådet utformat det lagförslag som framgår av

bilaga till detta protokoll.

Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100)

Enligt motiven till lagändringen synes möjligheten till sekretessgenombrott för

statistikändamål vara avsett att tillämpas endast i fråga om utlämnande för

framställning av officiell statistik. Detta bör framgå av lagtexten.

Bilaga till Lagrådets protokoll 1995-03-10

Tillämpningsområde

1 §

Denna lag gäller personregister enligt 1 § datalagen (1973:289) som skall

användas för att framställa officiell statistik enligt lagen (1992:889) om den

officiella statistiken och innehåller uppgifter som

1. avses i 4 § datalagen,

2. utgör omdöme eller annan värderande upplysning om enskild person, eller

3. avser enskilda personers inkomst- eller förmögenhetsförhållanden, såvida

uppgifterna inte rör enskildas näringsverksamhet eller framgår av

beskattningsbeslut som inte omfattas av sekretess enligt 9 kap. 1 §

sekretesslagen (1980:100).

Registertillstånd m.m.

2 §

Ett register som avses i denna lag får inte inrättas och föras utan att

regeringen beslutat om det i förordning. Uppdrag att inrätta eller föra ett

sådant register får lämnas endast åt den myndighet som skall svara för den

officiella statistiken över förhållanden som avses med registret. Föreskrifter

om hur registret skall föras och användas meddelas av regeringen.

 Myndighet som har fått rätt att inrätta och föra ett register enligt denna lag

skall vara registeransvarig enligt datalagen (1973:289) för registret.

Registerändamål m.m.

3 §

Ett register som avses i denna lag får endast innehålla de uppgifter som behövs

för att framställa den officiella statistik som den registeransvariga

myndigheten har ansvaret för. Registret får inte användas av myndigheten för att

framställa annan statistik. Regeringen kan dock föreskriva att myndigheten i

begränsad omfattning får utnyttja uppgifter i registret för att framställa annan

statistik än som avses i lagen (1992:889) om den officiella statistiken.

Information

4 §

När uppgifter hämtas in till ett register direkt från personer som är eller

avses bli registrerade i detta, skall de upplysas om registreringen. Regeringen

får meddela föreskrifter om hur upplysningsskyldigheten skall fullgöras.

Gallring

5 §

Registeruppgifter skall gallras när de inte längre behövs för att framställa

officiell statistik.

 Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer får besluta om undantag

från första stycket, om en gallring skulle äventyra arkivens roll som en del av

det nationella kulturarvet eller strida mot forskningens behov.

 Material med uppgifter för vilka undantag beslutats enligt andra stycket skall

överlämnas till arkivmyndighet.

 1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995.

 2. Äldre bestämmelser får tillämpas till utgången av år 1995 beträffande

personregister som har inrättats före ikraftträdandet, om inte annat föreskrivs.

 3. Regeringen får medge undantag från tillämpningen av de nya bestämmelserna

till utgången av år 1998 beträffande personregister som förs av Socialstyrelsen

eller som förs för att fullgöra föreskrifterna i 7 § lagen (1992:888) om

uppgiftsskyldighet på jordbrukets och fiskets område.

Finansdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 23 mars 1995

Närvarande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Heckscher,

Hedborg,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1994/95:200 Lag om vissa personregister för

officiell statistik m.m.