Regeringens proposition 2004/05:169

Tredimensionell fastighetsindelning 

Prop.

kompletterande lagtekniska frågor

2004/05:169

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen. Stockholm den 9 juni 2005 Göran[REDACTED_EFTERNAMN] Thomas[REDACTED_EFTERNAMN] (Justitiedepartementet) Propositionens huvudsakliga innehåll I propositionen föreslås ändringar av i huvudsak lagteknisk natur i expropriationslagen och vissa andra lagar på fastighetsrättens område. Genom ändringarna tydliggörs att sådana bestämmelser i de berörda lagarna som ger rätt att tvångsvis ta i anspråk eller på annat sätt förfoga över annans mark även skall tillämpas på förfoganden som avser sådana utrymmen som inte omfattar någon del av markytan. Förslagen syftar till att lösa vissa utestående lagtekniska frågor med anledning av införandet av regler om tredimensionell fastighetsindelning den 1 januari 2004. Lagändringarna föreslås träda i kraft den 1 januari 2006. 1

Innehållsförteckning

Prop. 2004/05:169

1

Förslag till riksdagsbeslut..................................................................

3

2

Lagtext

...............................................................................................

4

2.1 ............................

Förslag till lag om ändring i miljöbalken

4

2.2 ..............

Förslag till lag om ändring i väglagen (1971:948)

6

2.3

Förslag till lag om ändring i expropriationslagen

(1972:719).........................................................................

14

2.4

Förslag till lag om ändring i plan- och bygglagen

(1987:10)...........................................................................

18

2.5

Förslag till lag om ändring i minerallagen (1991:45) .......

26

2.6

Förslag till lag om ändring i lagen (1995:1649) om

byggande av järnväg .........................................................

30

3

Ärendet och dess beredning.............................................................

35

4

Bakgrund .........................................................................................

35

5

Behovet av en översyn.....................................................................

37

6

Överväganden och förslag...............................................................

39

7

Ikraftträdande och kostnader ...........................................................

46

8

Författningskommentar ...................................................................

47

8.1

Förslaget till lag om ändring i miljöbalken.......................

47

8.2

Förslaget till lag om ändring i väglagen (1971:948).........

47

8.3

Förslaget till lag om ändring i expropriationslagen

(1972:719).........................................................................

47

8.4

Förslaget till lag om ändring i plan- och bygglagen

(1987:10)...........................................................................

48

8.5

Förslaget till lag om ändring i minerallagen (1991:45) ....

48

8.6

Förslaget till lag om ändring i lagen (1995:1649) om

byggande av järnväg .........................................................

48

Bilaga 1 Sammanfattning av promemorian Tredimensionell .................

fastighetsindelning kompletterande lagtekniska frågor......

49

Bilaga 2

Lagförslagen i promemorian Tredimensionell

fastighetsindelning kompletterande lagtekniska frågor......

50

Bilaga 3

Förteckning över remissinstanser som har yttrat sig över

promemorian Tredimensionell fastighetsindelning 

kompletterande lagtekniska frågor ........................................

79

Bilaga 4

Lagrådsremissens lagförslag .................................................

80

Bilaga 5

Lagrådets yttrande ...............................................................

111

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 9 juni 2005...........

112

2 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till

1.

lag om ändring i miljöbalken,

2.

lag om ändring i väglagen (1971:948),

3.

lag om ändring i expropriationslagen (1972:719),

4.

lag om ändring i plan- och bygglagen (1987:10),

5.

lag om ändring i minerallagen (1991:45),

6.

lag om ändring i lagen (1995:1649) om byggande av järnväg.

Prop. 2004/05:169 3

Har rätten upphört enligt denna paragraf att med annat än ägande- rätt ta annans fastighet i anspråk, skall anläggningar som har upp- förts eller placerats inom fastig- heten tillfalla fastighetsägaren utan lösen, om de inte har förts bort inom ett år från upphörandet.

2 Lagtext Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1

Förslag till lag om ändring i miljöbalken

Härigenom föreskrivs att 28 kap. 10 och 11 §§ miljöbalken skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

28 kap. 10 § Den som utför eller skall utföra en vattenverksamhet kan av miljö- domstolen ges rätt att utföra an- läggningar eller åtgärder på fastig- heter som tillhör någon annan och ta i anspråk mark för detta, när det är fråga om Den som utför eller skall utföra en vattenverksamhet kan av miljö- domstolen ges rätt att utföra an- läggningar eller åtgärder inom fas- tigheter som tillhör någon annan och ta i anspråk mark eller annat utrymme för detta, när det är fråga om

1.

vattenverksamhet som utförs av staten, kommuner eller vatten- förbund och som är önskvärda från hälso- eller miljösynpunkt eller som främjar fisket,

2.

vattenverksamhet för att motverka förorening genom avloppsvatten,

3.

vattenverksamhet som avser tillgodogörande av yt- eller grund- vatten,

4.

vattenreglering,

5.

vattenverksamhet som avser allmän farled eller allmän hamn,

eller 6. markavvattning. Ett område som tas i anspråk enligt första stycket får lösas in, om det skall ingå i en strömfallsfastighet. Har rätten upphört enligt denna paragraf att med annat än ägande- rätt ta annans mark i anspråk, skall anläggningar som uppförts eller placerats på marken tillfalla mark- ägaren utan lösen, om de inte har förts bort inom ett år från upp- hörandet.

11 §

Den som är skyldig att under-

Den som är skyldig att under-

hålla en vattenanläggning har rätt

hålla en vattenanläggning har rätt

att nyttja annans mark för arbeten

att nyttja annans mark eller annat

eller åtgärder som behövs för att

utrymme för arbeten eller åtgärder

underhållsskyldigheten skall kun-

som behövs för att underhålls-

Prop. 2004/05:169 4

na fullgöras.

skyldigheten skall kunna full- Prop. 2004/05:169

göras.

Den underhållsskyldige skall betala ersättning för skada och intrång. Talan om ersättning skall väckas vid miljödomstol. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2006. 5

2.2

Förslag till lag om ändring i väglagen (1971:948)

Härigenom föreskrivs att 3, 7, 1517, 20, 28, 3033, 35, 36, 55, 57, 60, 63, 68 och 70 §§ väglagen (1971:948) 1 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3 §

Vägområde utgöres av den

Vägområde utgörs av den mark

mark, som tagits i anspråk för

eller det utrymme som har tagits i

väganordning.

anspråk för väganordning.

7 §

Är staten väghållare inom ett område med detaljplan där kom- munen är huvudman för allmänna platser, skall kommunen tillhanda- hålla den mark som behövs för väg inom området. Lydelse enligt prop. 2004/05:129 Är staten väghållare inom ett område med detaljplan där kom- munen är huvudman för allmänna platser, skall kommunen tillhanda- hålla den mark eller det utrymme som behövs för väg inom området. Föreslagen lydelse 15 §

För byggande av väg skall upp-

Innan en väg byggs, skall en

rättas en arbetsplan.

arbetsplan upprättas.

I arbetsplanen skall anges den

I arbetsplanen skall anges den

mark som behöver tas i anspråk

mark eller det utrymme som be-

för väganordningar och för att

höver tas i anspråk för väganord-

genomföra

vägbyggnadsprojektet.

ningar och för att genomföra väg-

Planen skall innehålla en miljö-

byggnadsprojektet.

Planen skall

konsekvensbeskrivning

och

de

innehålla en

miljökonsekvensbe-

uppgifter som i övrigt behövs för

skrivning och de uppgifter som i

att genomföra projektet. Miljökon-

övrigt behövs för att genomföra

sekvensbeskrivningen

skall

god-

projektet.

Miljökonsekvensbe-

kännas av

berörda länsstyrelser

skrivningen

skall

godkännas av

innan den tas in i arbetsplanen.

berörda länsstyrelser innan den tas

in i arbetsplanen.

När det gäller kraven på miljökonsekvensbeskrivningen samt planer och planeringsunderlag skall 6 kap. 3, 7, 10, 19 och 20 §§ miljöbalken tillämpas. 16 § Vid utarbetande av en arbetsplan skall samråd i fråga om vägens sträckning och vägförslagets utformning i övrigt ske med berörda fastighetsägare och myndigheter samt andra som kan ha ett väsentligt intresse i saken. Samråd skall alltid ske med de miljövårdsmyndigheter som berörs. I de fall länsstyrelsen under förstudien har beslutat att

1 Lagen omtryckt 1987:459. Prop. 2004/05:169 6

17 §

2

En arbetsplan skall ställas ut för granskning. Därvid gäller vad som i 6 kap. 8 § första stycket miljöbalken sägs om att miljökonsekvens- beskrivning skall kungöras och hållas tillgänglig för allmänheten.

En arbetsplan för väg, som är förutsatt i en detaljplan eller i områdes- bestämmelser, behöver inte ställas ut.

Inte heller behöver en arbetsplan Inte heller behöver en arbetsplan som avser endast ombyggnad av som avser endast ombyggnad av väg ställas ut, om inte mark väg ställas ut, om

behöver tas i anspråk med vägrätt 1. mark eller annat utrymme eller rätt som avses i 35 § eller om inte behöver tas i anspråk med ett sådant ianspråktagande skrift- vägrätt eller rätt som avses i 35 §, ligen medgivits av berörda fastig- eller

hetsägare och innehavare av 2. sådant ianspråktagande som nyttjanderätt eller servitutsrätt. avses i 1 skriftligen har medgetts Under samma förutsättningar kan av berörda fastighetsägare och utställelse underlåtas i fråga om innehavare av nyttjanderätt eller en arbetsplan som innefattar servitutsrätt.

endast ändring av planen för ett vägbyggnadsprojekt som ännu inte är färdigställt.

Under de förutsättningar som anges i tredje stycket behöver inte heller en arbetsplan ställas ut om den innefattar endast en ändring av planen för ett ännu inte färdig-

2 

Senaste lydelse 1998:832.

Föreslagen lydelse

Nuvarande lydelse

vägprojektet kan antas medföra en betydande miljöpåverkan, skall samråd ske enligt 6 kap. 4 § 

förstatredje

 styckena miljöbalken och miljökonsekvensbedömning ske enligt 6 kap. 6 § miljöbalken, om inte samråd skett enligt 14 b §.

Förfarandet enligt första stycket får efter omständigheterna förenklas i fråga om en arbetsplan för väg, som är förutsatt i en detaljplan eller i områdesbestämmelser.

Avser arbetsplan endast om- Avser en arbetsplan endast om- byggnad av väg, får förfarandet byggnad av väg, får förfarandet enligt första stycket efter om- enligt första stycket efter om- ständigheterna förenklas med iakt- ständigheterna förenklas. Ägaren tagande av att ägare till en fastig- till en fastighet, som helt eller het, av vilken mark skall tas i delvis skall tas i anspråk, skall anspråk, alltid skall beredas till- dock alltid ges tillfälle att yttra sig. fälle att yttra sig. Detta skall även Det som har sagts nu skall även tillämpas på en arbetsplan som tillämpas på en arbetsplan som innefattar endast ändring av planen innefattar endast en ändring av för ett vägbyggnadsprojekt som planen för ett vägbyggnadsprojekt ännu inte är färdigställt. som ännu inte är färdigställt.

Prop. 2004/05:169 7 Om en väg som avses i andra eller tredje stycket av läns- styrelsen har antagits medföra en betydande miljöpåverkan, skall arbetsplanen ändå ställas ut enligt första stycket. Vid byggande av väg får endast oväsentlig avvikelse göras från arbetsplanen. Göres sådan avvikel- se i fråga om den mark som enligt arbetsplanen skulle tagas i anspråk för vägen, skall detta utan dröjs- mål anmärkas i tillägg till planen. ställt vägbyggnadsprojekt. Trots bestämmelserna i andra fjärde styckena skall en arbetsplan ställas ut, om länsstyrelsen har an- tagit att vägen medför en be- tydande miljöpåverkan. 20 § När en väg byggs får endast oväsentlig avvikelse göras från arbetsplanen. Om en sådan av- vikelse görs i fråga om den mark eller det utrymme som enligt arbetsplanen skulle tas i anspråk för vägen, skall detta utan dröjs- mål anmärkas i ett tillägg till planen. 28 § 3

Behöver för en väganordning, vars utförande ingår i drift av väg, tas i anspråk mark utöver den som redan hör till vägen, skall upp- rättas en arbetsplan, vari anges den mark som behöver tas i an- språk. Bestämmelserna i 1320 §§ skall därvid tillämpas. Såvitt angår tillämpningen av 16 § tredje stycket, 17 § tredje stycket och 18 § andra stycket skall arbets- planen anses som en sådan plan som avser endast ombyggnad av väg. Om mark eller annat utrymme, utöver vad som redan hör till vägen, behöver tas i anspråk för en väganordning, vars utförande ingår i drift av väg, skall en arbetsplan upprättas. I arbetspla- nen skall den mark eller det ut- rymme som behöver tas i anspråk anges. Bestämmelserna i 1320 §§ skall därvid tillämpas. Vid tillämpningen av 16 § tredje stycket, 17 § tredje och fjärde styckena samt 18 § andra stycket skall arbetsplanen anses som en sådan plan som avser endast ombyggnad av väg. 30 § Vägrätt innefattar befogenhet för väghållaren att, utan hinder av den rätt som annan kan äga till fastig- heten, nyttja mark som behövs för väg och, i den mån inskränkning ej gjorts i arbetsplan eller i beslut om förändring av enskild väg till allmän, även i övrigt i fastighets- ägarens ställe bestämma över mar- kens användning under den tid vägrätten består samt tillgodogöra

3 Senaste lydelse 1998:832. Vägrätt innefattar rätt för väg- hållaren att nyttja mark eller annat utrymme som behövs för väg, trots den rätt som någon annan kan ha till fastigheten. I den mån någon inskränkning inte har gjorts i arbetsplanen eller i ett beslut om förändring av enskild väg till allmän, ger vägrätt även i övrigt väghållaren rätt att i fastighets- ägarens ställe Prop. 2004/05:169 8 sig alster och andra tillgångar som kan utvinnas ur marken. 1. bestämma över markens eller utrymmets användning under den tid vägrätten består, och 2. tillgodogöra sig alster och andra tillgångar som kan utvinnas ur marken eller utrymmet. 31 § Vägrätt uppkommer genom att väghållaren tar i anspråk mark för väg med stöd av upprättad och, i fall då så behövs, fastställd arbets- plan. Vägrätt uppkommer även genom att väghållaren övertager mark med stöd av beslut om enskild vägs förändring till allmän. Mark skall anses ha tagits i anspråk för väg, när vägens sträck- ning över fastigheten blivit tydligt utmärkt på marken och i arbets- planen angivet vägarbete påbörjats på fastigheten. Vägrätt uppkommer genom att väghållaren tar mark eller annat utrymme för väg i anspråk med stöd av en upprättad och, i fall då så behövs, fastställd arbetsplan. Vägrätt uppkommer även genom att väghållaren övertar mark eller annat utrymme med stöd av beslut om enskild vägs förändring till allmän. Mark eller annat utrymme skall anses ha tagits i anspråk för väg, när vägens sträckning över fastig- heten tydligt har utmärkts på marken och det vägarbete som anges i arbetsplanen har påbörjats inom fastigheten. Om utmärkning enligt andra stycket inte lämpligen kan göras, skall mark eller annat utrymme anses ha tagits i anspråk när marken eller utrymmet har angetts i en arbetsplan och det vägarbete som anges i planen har påbörjats inom fastigheten. 32 § 4

Vägrätt upphör när vägen dras in. Väghållaren är skyldig att i den omfattning det behövs ställa i ord- ning vägområdet och vidta åtgär- der för att förebygga att områdets skick vållar störningar och olägen- heter i framtiden. Väghållaren får föra bort vad som har anbringats inom vägområdet för vägändamål, om inte länsstyrelsen bestämmer annat med hänsyn till att fråga har uppkommit om markens använd- ning som enskild väg.

4 Senaste lydelse 1998:832. Vägrätt upphör när vägen dras in. Väghållaren är skyldig att i den omfattning det behövs ställa i ord- ning vägområdet och vidta åtgär- der för att förebygga att områdets skick vållar störningar och olägen- heter i framtiden. Väghållaren får föra bort vad som har anbringats inom vägområdet för vägändamål, om inte länsstyrelsen bestämmer annat med hänsyn till att fråga har uppkommit om markens eller ut- rymmets användning som enskild väg. Prop. 2004/05:169 9 Vad som inte har förts bort inom ett år efter det att vägen dragits in tillfaller fastighetens ägare. Länsstyrelsen kan förlänga tiden, om särskilda skäl föreligger. 33 § I fråga om mark till väg, som enligt en detaljplan där kommunen är huvudman för allmänna platser är avsedd till allmän plats, tillämpas inte 3032 §§, sedan marken tagits i anspråk av kom- munen för avsett ändamål. I fråga om mark eller annat utrymme till väg, som enligt en detaljplan där kommunen är huvudman för allmänna platser är avsedd till allmän plats, tillämpas inte 3032 §§, sedan marken eller utrymmet har tagits i anspråk av kommunen för avsett ändamål. 35 § 5

Har i fastställd arbetsplan för vägbyggnadsprojekt mark i när- heten av det i arbetsplanen upp- tagna vägområdet avsatts för upplag eller liknande ändamål i samband med byggandet av vägen, skall till väghållaren upplåtas nyttjanderätt till marken för den tid som angivits i planen. Har det i en fastställd arbetsplan för ett vägbyggnadsprojekt avsatts mark eller annat utrymme i när- heten av det vägområde som upptas i arbetsplanen och är marken eller utrymmet avsett för upplag eller liknande ändamål i samband med byggandet av vägen, skall nyttjanderätt till marken eller utrymmet upplåtas till väghållaren för den tid som har angetts i planen. 36 § Kan på grund av pågående arbete eller till följd av jordras eller översvämning eller av annan orsak väg ej användas utan risk för olyckshändelse, kan länsstyrelsen på framställning av väghållnings- myndigheten föreskriva att nytt- janderätt till mark för tillfällig väg skall upplåtas för den tid sådan väg behövs till följd av hindret. Om en väg på grund av på- gående arbete eller till följd av jordras eller översvämning eller av annan orsak inte kan användas utan risk för olyckshändelse, kan länsstyrelsen på framställning av väghållningsmyndigheten besluta att nyttjanderätt till mark eller annat utrymme för tillfällig väg skall upplåtas för den tid en sådan väg behövs till följd av hindret. 55 § 6

Har väghållare erhållit vägrätt, är fastighetens ägare berättigad att av väghållaren få intrångsersätt- ning och ersättning för annan skada till följd av vägens byg- gande eller begagnande, om det ej

5

Senaste lydelse 1998:832.

6

Senaste lydelse 1993:38.

Har väghållare fått vägrätt, är fastighetens ägare berättigad att av väghållaren få intrångsersättning och ersättning för annan skada till följd av vägens byggande eller användande, om det inte har av- Prop. 2004/05:169 10

På ersättningen skall det betalas ränta enligt 5 § räntelagen (1975:635) från den dag då marken eller utrymmet togs i anspråk till och med den dag då betalning skall ske och enligt 6 § räntelagen för tiden därefter.

avtalats eller uppenbarligen förut-

talats

eller uppenbarligen förut- Prop. 2004/05:169

satts att ersättning ej skall lämnas.

satts att ersättning inte skall

Samma rätt till ersättning har

lämnas. Samma rätt till ersättning

innehavare av nyttjanderätt eller

har en innehavare av nyttjanderätt

annan särskild rätt till fastighet,

eller annan särskild rätt till

såvida rätten inte upplåtits efter

fastigheten, om rätten inte har

det att marken togs i anspråk.

upplåtits efter det att marken eller

utrymmet togs i anspråk.

Vid ersättningens bestämmande

gäller

4 kap. expropriationslagen

(1972:719) i tillämpliga delar. 4 kap. 3 § nämnda lag skall härvid tillämpas i fråga om värdeökning som ägt rum under tiden från dagen tio år före det talan väcktes vid domstol. På ersättningen utgår ränta enligt 5 § räntelagen (1975:635) från den dag då marken togs i anspråk till och med den dag då betalning skall ske och enligt 6 § räntelagen för tiden därefter. Om mark till väg inom en detaljplan där kommunen är huvudman för allmänna platser har tagits i anspråk av kommunen som allmän plats, skall väghållaren fullgöra dessförinnan uppkommen ersättnings- och inlösningsskyldighet enligt 55 och 56 §§, trots att vägrätten har upphört till följd av 33 §. För att minska de olägenheter, som genom vägran av tillstånd som avses i 39 § eller genom föreskrift eller förordnande som meddelats med stöd av 3941 § uppkommer för fastighet som haft utfart till allmän väg, får väg- hållaren själv bygga nödvändig utfartsväg för fastigheten. Väg- hållaren får därvid, i den mån det behövs för företagets genom- förande, göra gällande den rätt att påkalla förrättning enligt anlägg- ningslagen (1973:1149) för ian- språktagande av annan fastighet tillhörig mark och att föra talan vid förrättningen, som tillkommer 57 § Inom område med detaljplan, där kommunen är huvudman för allmänna platser, gäller följande. Om mark eller annat utrymme till väg har tagits i anspråk av kommunen som allmän plats, skall väghållaren fullgöra ersättnings- och inlösningsskyldighet enligt 55 och 56 §§ som har uppkommit dessförinnan, trots att vägrätten har upphört enligt 33 §. 60 § För att minska de olägenheter, som genom vägran av tillstånd som avses i 39 § eller genom föreskrift eller förordnande som har meddelats med stöd av 39 41 § uppkommer för fastighet som har haft utfart till allmän väg, får väghållaren själv bygga nöd- vändig utfartsväg för fastigheten. I sådana fall får väghållaren, om det behövs för bygget av utfarts- vägen, göra gällande den rätt som tillkommer ägaren av den fas- tighet, vars behov av utfartsväg skall tillgodoses, 1. att begära förrättning enligt anläggningslagen (1973:1149) för 11 ägaren av fastighet, vars behov av utfartsväg skall tillgodoses. ianspråktagande av mark eller Prop. 2004/05:169 annat utrymme som tillhör en annan fastighet, och 2. att föra talan vid förrätt- ningen.

63 § 7

Väghållaren skall ersätta skador till följd av att han har förvärvat rätt

1. att inrätta särskild vinterväg,

2. att nyttja mark i närheten av

2. att nyttja mark eller annat

vägområde för upplag eller

utrymme i närheten av vägområde

liknande ändamål i samband med

för upplag eller liknande ändamål i

byggande av väg,

samband med byggande av väg,

3.

att anordna tillfällig väg,

4.

att intill vägområde sätta upp snöskärm.

Väghållaren skall också ersätta skador till följd av åtgärder som avses i 34 §, 45 § fjärde stycket eller 53 § eller till följd av ett föreläggande som har meddelats med stöd av 52 §. För skador som har uppstått till följd av åtgärder som avses i 53 § utgår ersättning endast om skadorna är avsevärda. Bestämmelserna i första och andra styckena gäller inte om det har avtalats eller uppenbarligen förutsatts att ersättning inte skall lämnas. 68 § Om en borgenär som avses i 67 § första stycket lider förlust till följd av att nedsättning inte har skett, är han berättigad att av väghållaren få gottgörelse för förlusten mot avskrivning på fordringshandlingen. Detsamma gäller, om borgenären lider förlust därigenom, att ersättning enligt 55, 58 eller 61 § blivit för lågt beräknad och ersättningen till följd av överenskommelse mellan väghållaren och fastighetens ägare eller av annan anledning inte har prövats av domstol. I fråga om sådan gottgörelse skall 65 § tillämpas på förhållandet mellan väghållaren och

borgenären.

Om mark till väg inom en

Inom

område med detaljplan,

detaljplan

där

kommunen är

där kommunen är huvudman för

huvudman

för

allmänna

platser

allmänna platser, gäller följande.

har tagits i anspråk av kommunen

Om mark eller annat utrymme har

som

allmän

plats,

skall

tagits i anspråk av kommunen som

väghållaren

fullgöra dessförinnan

allmän

plats,

skall

väghållaren

uppkommen

skyldighet

enligt

fullgöra

skyldighet

enligt första

första stycket, trots att vägrätten

stycket

som

har

uppkommit

har upphört till följd av 33 §.

dessförinnan, trots att vägrätten

har upphört enligt 33 §.

Talan om gottgörelse väcks vid den fastighetsdomstol som anges i 66 §. 70 § Om en kommun enligt 7 § har tillhandahållit staten mark för väg, är kommunen berättigad att av sta- Om en kommun enligt 7 § har tillhandahållit staten mark eller annat utrymme för väg, är

7 Senaste lydelse 1998:832.

12

ten erhålla ersättning för skäliga

kommunen berättigad till ersätt-

kostnader efter avdrag för förvalt-

ning av staten för skäliga kost-

ningskostnad.

nader efter avdrag för förvalt-

ningskostnad.

Framställning om ersättning görs hos Vägverket. Om en överens- kommelse inte kan träffas, väcks talan om ersättning vid den fastig- hetsdomstol som anges i 66 §. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2006. Prop. 2004/05:169 13

2.3

Förslag till lag om ändring i expropriationslagen

Prop. 2004/05:169

(1972:719)

Härigenom föreskrivs att 1 kap. 2 §, 2 kap. 1 och 6 a §§ samt 4 kap. 1, 3 och 3 a §§ expropriationslagen (1972:719) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1

kap.

2 § I denna lag förstås med särskild rätt till fastighet nyttjanderätt, servitut och rätt till elektrisk kraft samt liknande rätt. Utan hinder av att tomträtt enligt 13 kap. 26 § jordabalken vid expropriation är likställd med fast egendom får sådan rätt upphävas eller begränsas genom expropriation. Bestämmelsen i 1 § om särskild rätt gäller ej renskötselrätt enligt rennäringslagen (1971:437) eller vägrätt.

Bestämmelserna i denna lag om

Bestämmelserna i denna lag om

fastighet

äger

motsvarande

fastighet tillämpas också i fråga

tillämpning i fråga om byggnad

om byggnad eller annan anlägg-

eller annan anläggning på annans

ning inom annans fastighet.

mark.

2 kap. 1 § 1

Expropriation får ske för att ge kommun möjlighet att förfoga över mark som med hänsyn till den framtida utvecklingen kräves för tätbebyggelse eller därmed sammanhängande anordning. Expropriation för ändamål som anges i första stycket får avse endast mark som är belägen inom kommunens eget område. Inom tätbebyggt område får expropriation ske endast om det med skäl kan antagas att marken inom överskådlig tid kommer att beröras av byggnads- eller anlägg- ningsåtgärd, som är av väsentlig betydelse från allmän synpunkt, eller om det till främjande av planmässigt byggnadsskick eller av annan därmed jämförlig orsak är angeläget att kommunen får rådighet över marken. Expropriation får ske för att ge en kommun möjlighet att förfoga över mark eller annat utrymme som med hänsyn till den framtida utvecklingen krävs för tätbe- byggelse eller därmed samman- hängande anordning. Expropriation för ändamål som anges i första stycket får avse endast mark eller annat utrymme inom kommunens eget område. Inom tätbebyggt område får expropriation ske endast om

1.

det med skäl kan antas att marken eller utrymmet inom över- skådlig tid kommer att beröras av byggnads- eller anläggningsåtgärd, som är av väsentlig betydelse från allmän synpunkt, eller

2.

det med hänsyn till intresset av att främja ett planmässigt bygg- nadsskick eller av annan därmed jämförlig orsak är angeläget att

1 Senaste lydelse 1979:896.

14

För en fastighet, som exprop- rieras i sin helhet, skall, i den mån inte annat följer av vad som sägs nedan, löseskilling betalas med ett belopp som motsvarar fas- tighetens marknadsvärde. Expro- prieras en del av en fastighet, skall intrångsersättning betalas med ett belopp som motsvarar den minsk- ning av fastighetens marknads- värde, som uppkommer genom ex- propriationen. Uppkommer i öv- rigt skada för ägaren genom ex- propriationen, skall även sådan skada ersättas. Expropriationser- sättning skall dock inte betalas för mark eller annat utrymme som in- går i allmän väg och som enligt en detaljplan skall användas för en sådan allmän plats för vilken kommunen är huvudman.

Har den exproprierande åtagit sig att vidta åtgärd för att minska skada, skall hänsyn tas till det när expropriationsersättningen be- stäms, om åtagandet är sådant att det skäligen bör godtas av den er- sättningsberättigade.

kommunen får rådighet över marken eller utrymmet. Med motsvarande tillämpning av förstatredje styckena får expro- priation ske till förmån för landstingskommun eller kommunalförbund, som handhar sådan angelägenhet som första stycket avser att främja. 6 a § 2

Expropriation får ske för att ge staten möjlighet att förfoga över mark som genom en förestående ändring av riksgränsen skall föras över till det andra landet. Expropriation får ske för att ge staten möjlighet att förfoga över mark eller annat utrymme som genom en förestående ändring av riksgränsen skall föras över till det andra landet. 4 kap. 1 § 3

För fastighet, som exproprieras i sin helhet, skall, i den mån ej annat följer av vad som sägs nedan, betalas löseskilling med belopp som motsvarar fastighetens marknadsvärde. Exproprieras del av fastighet, skall intrångsersätt- ning betalas med belopp som motsvarar den minskning av fas- tighetens marknadsvärde, som uppkommer genom expropria- tionen. Uppkommer i övrigt skada för ägaren genom expropriationen, skall även sådan skada ersättas. Expropriationsersättning skall dock inte betalas för mark som in- går i allmän väg och som enligt en detaljplan är avsedd för sådan all- män plats för vilken kommunen är huvudman. Har den exproprierande åtagit sig att vidtaga åtgärd för att minska skada, skall hänsyn tagas till det vid bestämmande av expro- priationsersättning, om åtagandet är sådant att det skäligen bör god- tagas av den ersättningsberät- tigade. Exproprieras fastighet till vilken den exproprierande har nyttjanderätt eller servitutsrätt, skall vid bestämmande av fastighetens värde hänsyn

2

Senaste lydelse 1981:382.

3

Senaste lydelse 1987:123.

Prop. 2004/05:169 15

Vid bestämmande av löseskilling skall sådan ökning av fastighetens marknadsvärde av någon betydelse som ägt rum under tiden från dagen tio år före ansökningen om expropriation, dock högst femton år före talans väckande vid dom- stol, räknas ägaren tillgodo endast i den mån det blir utrett, att den beror på annat än förväntningar om ändring i markens tillåtna an- vändningssätt. Avser expropria- tionen del av fastighet, skall vad som sagts nu om beräkning av marknadsvärde tillämpas i fråga om värdet före expropriationen. Värderingen skall ske med hänsyn till fastighetens skick när ersätt- ningsfrågan avgöres eller, om fastigheten dessförinnan har till- trätts eller övergått på den exproprierande enligt 6 kap. 10 §, när tillträdet eller övergången skedde.

Har beslut om en detaljplan, enligt vilken marken avses för enskilt bebyggande, meddelats före ansökningen om expropria- tion, skall första stycket tillämpas endast på värdestegring som in- träffat efter beslutet.

icke tagas till förbättring, vilken fastigheten vunnit genom arbete eller kostnad, som den exproprierande eller föregående innehavare, vars rätt övergått till denne, nedlagt på fastigheten utöver vad som ålegat honom. 3 § 4

När löseskillingen bestäms, skall sådan ökning av fastighetens marknadsvärde av någon betydelse som har ägt rum under tiden från dagen tio år före ansökan om expropriation, dock högst femton år före talans väckande vid dom- stol, räknas ägaren tillgodo endast i den mån det blir utrett, att den beror på annat än förväntningar om ändring i markens eller ut- rymmets tillåtna användningssätt. Avser expropriationen en del av en fastighet, skall vad som sagts nu om beräkning av marknadsvärde tillämpas i fråga om värdet före expropriationen. Värderingen skall göras med hänsyn till fastighetens skick när ersättningsfrågan avgörs eller, om fastigheten dessförinnan har tillträtts eller övergått på den exproprierande enligt 6 kap. 10 §, när tillträdet eller övergången skedde. Har det före ansökan om expro- priation meddelats beslut om en detaljplan och innebär planen att marken eller utrymmet skall an- vändas för enskilt bebyggande, skall första stycket tillämpas en- dast på värdestegring som har inträffat efter beslutet. Avser expropriationen bebyggd fastighet som innehas i huvudsakligt syfte att bereda bostad åt ägaren och honom närstående, gäller den begränsningen för tillämpningen av första stycket att löseskillingen ej i något fall får bestämmas till lägre belopp än som fordras för anskaffning

av annan likvärdig bostadsfastighet.

I den mån det blir utrett att

I den mån det blir utrett att

värdestegringen utan att ha sam-

värdestegringen utan att ha sam-

band med förväntningar om änd-

band med förväntningar om änd-

ring i markens tillåtna använd-

ring i markens eller utrymmets

ningssätt beror på inverkan av det

tillåtna användningssätt beror på

företag för vars genomförande

inverkan av det företag för vars

expropriation äger rum, gäller 2 §.

genomförande expropriation äger

4 Senaste lydelse 1987:123.

Prop. 2004/05:169 16 rum, gäller 2 §. 3 a § 5

Expropriationsersättning för mark som enligt en detaljplan är avsedd för allmän plats skall be- stämmas med hänsyn till de plan- förhållanden som rådde närmast innan marken angavs som allmän plats. Expropriationsersättning för mark eller annat utrymme som enligt en detaljplan skall användas för allmän plats skall bestämmas med hänsyn till de planförhållan- den som rådde närmast innan marken eller utrymmet angavs som allmän plats. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2006.

5 Senaste lydelse 1987:123. Prop. 2004/05:169 17

2.4

Förslag till lag om ändring i plan- och bygglagen

Prop. 2004/05:169

(1987:10)

Härigenom föreskrivs att 5 kap. 2, 24, 25 och 30 §§, 6 kap. 1722, 24, 25 och 38 §§, 14 kap. 1 och 2 §§ samt 15 kap. 7 § plan- och bygglagen (1987:10) 1 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

5

kap.

2 § Vid utformningen av en detaljplan skall skälig hänsyn tas till befintliga bebyggelse-, äganderätts- och fastighetsförhållanden som kan inverka på

planens genomförande.

I de delar som planen medför att

I de delar som planen medför att

mark eller särskild rätt till mark

mark eller annat utrymme eller

kan komma att tas i anspråk enligt

särskild rätt till mark eller annat

6 kap. 1719 §§ skall planen

utrymme kan komma att tas i

dessutom utformas så att de

anspråk enligt 6 kap. 1719 §§

fördelar som kan vinnas med den

skall planen dessutom utformas så

överväger de olägenheter som

att de fördelar som kan vinnas med

planen orsakar enskilda.

den överväger de olägenheter som

planen orsakar enskilda.

Detaljplanen får inte omfatta ett större område än som är befogat med hänsyn till syftet med planen och den tid för att genomföra den som skall bestämmas enligt 5 §. 24 § Kungörelse om utställningen av planförslaget skall minst en vecka före utställningstidens början anslås på kommunens anslagstavla och införas i ortstidning. Kungörandet får dock ske senast den dag då utställningstiden börjar, om denna bestämts till minst fyra veckor. Av kungörelsen skall framgå

1.

var planområdet ligger,

2.

om förslaget avviker från översiktsplanen,

3. vilken mark eller särskild rätt

3. i vilken utsträckning mark

till mark som till följd av planens

eller annat utrymme eller särskild

antagande kan komma att tas i

rätt till mark eller annat utrymme

anspråk enligt 6 kap. 1719 §§,

till följd av planens antagande kan

komma att tas i anspråk enligt

6 kap. 1719 §§,

4.

var utställningen äger rum,

5.

inom vilken tid, på vilket sätt och till vem synpunkter på förslaget skall lämnas,

6.

att den som inte senast under utställningstiden framfört synpunkter på förslaget enligt 13 kap. 5 § kan förlora rätten att överklaga beslut att anta planen.

1 Lagen omtryckt 1992:1769.

18

Underrättelse enligt första styck- et behöver inte sändas, om ett stort antal personer skall underrättas och det skulle innebära större kost- nad och besvär än som är för- svarligt med hänsyn till ändamålet med underrättelsen att sända den till var och en av dem. Ägare av sådan mark eller sådant utrymme och innehavare av sådan särskild rätt till mark eller annat utrymme som avses i 24 § första stycket 3 skall dock alltid underrättas enligt första stycket. Detsamma gäller den som har meddelats ett före- läggande enligt 28 a §.

För kungörandet skall gälla vad som är föreskrivet i lagen (1977:654) om kungörande i mål och ärenden hos myndighet m.m. Ett exemplar av förslaget med en planbeskrivning enligt 26 §, en genomförandebeskrivning enligt 6 kap. 1 § och samrådsredogörelsen skall, innan förslaget ställs ut, sändas till länsstyrelsen och kommuner som berörs av förslaget. 25 § Underrättelse om innehållet i kungörelsen skall senast dagen för kungörandet i brev sändas till

1.

kända sakägare,

2.

känd organisation av hyresgäster som har avtal om förhand- lingsordning för en fastighet som berörs av planförslaget eller, om förhandlingsordning inte gäller, känd förening av hyresgäster som är ansluten till en riksorganisation och inom vars verksamhetsområde fastigheten är belägen,

3.

andra som har ett väsentligt intresse av förslaget.

Om förslaget berör en samfällighet för vilken finns styrelse eller annan utsedd att förvalta samfällighetens angelägenheter, får underrättelsen sändas till en ledamot av styrelsen eller till förvaltaren. Saknas styrelse eller förvaltare, får underrättelsen sändas till en av delägarna för att hållas tillgänglig för alla. Underrättelse enligt första styck- et behöver inte sändas, om ett stort antal personer skall underrättas och det skulle innebära större kostnad och besvär än som är försvarligt med hänsyn till ända- målet med underrättelsen att sända den till var och en av dem. Ägare av sådan mark och innehavare av sådan särskild rätt till mark som avses i 24 § första stycket 3 skall dock alltid underrättas enligt första stycket. Detsamma gäller den som har meddelats ett föreläggande enligt 28 a §. 30 § Senast dagen efter det att justeringen av protokollet med beslut om antagande av detaljplanen har tillkännagetts på kommunens anslagstavla skall meddelande om tillkännagivandet, protokollsutdrag med beslutet samt uppgift om vad den som vill överklaga beslutet har att iaktta sändas i brev till

1.

länsstyrelsen samt regionplaneorgan och kommuner som berörs av planen,

2.

sakägare, bostadsrättshavare, hyresgäster och boende samt sådan organisation eller förening som avses i 25 § första stycket 2, om de senast under utställningstiden eller under den i 28 § andra stycket angivna tiden skriftligen har lämnat synpunkter i ärendet som inte har

Prop. 2004/05:169 19 blivit tillgodosedda eller om de har rätt att överklaga på grund av bestämmelsen i 13 kap. 5 § andra stycket första meningen.

Om ett stort antal personer skall

Om ett stort antal personer skall

underrättas enligt första stycket 2

underrättas enligt första stycket 2,

och det skulle innebära större

och det skulle innebära större

kostnad och besvär än som är

kostnad och besvär att sända

försvarligt med hänsyn till ända-

underrättelsen till var och en av

målet med underrättelsen att sända

dem än som är försvarligt med

den till var och en av dem, får

hänsyn till ändamålet med under-

underrättelse i stället ske genom

rättelsen, får underrättelse i stället

kungörande på det sätt som anges i

ske antingen genom

kungörande

24 § eller genom en kungörelse

på det sätt som anges i 24 § eller

som anslås på kommunens an-

genom en kungörelse som anslås

slagstavla,

informationsblad

om

på kommunens anslagstavla, in-

kungörelsen som sprids till de

formationsblad

om

kungörelsen

boende som berörs av beslutet och

som sprids till de boende som be-

brev till sådana sakägare och

rörs av beslutet och brev till såda-

sådan organisation eller förening

na sakägare och sådan organisa-

som avses i första stycket 2. Ägare

tion eller förening som avses i

av sådan mark och innehavare av

första stycket 2. Ägare av sådan

sådan särskild rätt till mark som

mark eller sådant utrymme och

kan komma att tas i anspråk enligt

innehavare av sådan särskild rätt

6 kap. 1719 §§ skall dock

alltid

till mark eller annat utrymme som

underrättas

enligt första stycket.

kan komma att tas i anspråk enligt

Detsamma gäller den som har

6 kap. 1719 §§

skall

dock alltid

meddelats

ett föreläggande enligt

underrättas enligt första stycket.

28 a §.

Detsamma gäller den som har

meddelats ett föreläggande enligt

28 a §.

Av kungörelse som avses i andra stycket skall framgå vad beslutet avser, tidpunkten för beslutets tillkännagivande på kommunens anslagstavla och vad den som vill överklaga beslutet har att iaktta. Om kungörelsen införs i ortstidningen, skall detta ske samma dag som beslutet tillkännages på anslagstavlan. 6 kap. 17 § Kommunen får lösa mark som enligt en detaljplan skall användas för allmänna platser för vilka kommunen är huvudman. Annan mark som enligt planen skall användas för annat än enskilt bebyggande får kommunen lösa, om markens användning för avsett ändamål inte ändå kan anses säkerställd. Besväras mark som kommunen Kommunen får lösa mark eller annat utrymme som enligt en detaljplan skall användas för allmänna platser för vilka kom- munen är huvudman. Annan mark eller annat utrym- me som enligt planen skall an- vändas för annat än enskilt bebyg- gande får kommunen lösa, om markens eller utrymmets använd- ning för avsett ändamål inte ändå kan anses säkerställd. Besväras mark eller annat Prop. 2004/05:169 20 får lösa enligt första eller andra stycket av särskild rätt, får rättigheten lösas. Bestämmelser om skyldighet för kommunen att lösa mark i vissa fall finns i 14 kap. utrymme som kommunen får lösa enligt första eller andra stycket av särskild rätt, får rättigheten lösas. Bestämmelser om skyldighet för kommunen att lösa mark eller annat utrymme i vissa fall finns i 14 kap. 18 § Om kommunen inte skall vara huvudman för allmänna platser, är den som äger obebyggd mark som enligt detaljplanen är avsedd för allmän plats, skyldig att utan ersättning upplåta marken, om den behövs för att kvartersmark som tillhörde honom när planen antogs skall kunna användas för avsett ändamål. Om kommunen inte skall vara huvudman för allmänna platser, är den som äger obebyggd mark eller annat obebyggt utrymme som enligt detaljplanen skall användas för allmän plats, skyldig att utan ersättning upplåta marken eller ut- rymmet. Detta gäller dock endast om marken eller utrymmet behövs för att kvartersmark som tillhörde fastighetsägaren när planen antogs skall kunna användas för avsett ändamål. 19 § På ansökan av kommunen får länsstyrelsen förordna att mark, som för områdets ändamålsenliga användning enligt upprättat förslag till detaljplan behövs för sådana allmänna platser för vilka kom- munen är huvudman eller för all- männa byggnader, utan ersättning skall avstås till kommunen. På ansökan av kommunen får läns- styrelsen också förordna att mark som skall användas för allmänna platser för vilka kommunen inte skall vara huvudman, utan er- sättning skall upplåtas till huvud- mannen. Antagandet av detaljpla- nen skall anstå till dess ansökning- en har avgjorts genom beslut som vunnit laga kraft. Förordnande får meddelas en- dast i den mån det kan anses skä- ligt med hänsyn till den nytta markens ägare kan väntas få av planen och till övriga omständig- heter. På ansökan av kommunen får länsstyrelsen förordna att mark eller annat utrymme skall avstås till kommunen utan ersättning, om marken eller utrymmet behövs för områdets ändamålsenliga använd- ning enligt upprättat förslag till detaljplan för sådana allmänna platser för vilka kommunen är huvudman eller för allmänna byggnader. På ansökan av kom- munen får länsstyrelsen också förordna att mark eller annat utrymme som skall användas för allmänna platser för vilka kommunen inte skall vara huvud- man, utan ersättning skall upplåtas till huvudmannen. Antagandet av detaljplanen skall anstå till dess ansökningen har avgjorts genom beslut som vunnit laga kraft. Förordnande får meddelas endast i den mån det kan anses skäligt med hänsyn till den nytta markens eller utrymmets ägare kan väntas få av planen och till övriga omständigheter. Prop. 2004/05:169 21 Den mark som förordnandet avser skall anges till läge och gränser. Marken skall avträdas eller upplåtas när den behöver tas i anspråk för avsett ändamål. Skall detaljplanen ändras, får länsstyrelsen på ansökan av kommunen förordna att mark, som har avståtts eller skall upplåtas, byts ut mot annan mark, om det är lämpligt och kan ske utan olägenhet för ägaren. Den mark eller det utrymme som förordnandet avser skall anges till läge och gränser. Marken eller ut- rymmet skall avträdas eller upp- låtas när marken eller utrymmet behöver tas i anspråk för avsett ändamål. Skall detaljplanen ändras, får länsstyrelsen på ansökan av kom- munen förordna att mark eller annat utrymme, som har avståtts eller som skall upplåtas, byts ut mot annan mark eller annat ut- rymme, om det är lämpligt och kan ske utan olägenhet för ägaren. 20 § 2

När en fråga har väckts om tillämpning av 19 §, skall kom- munen genast anmäla detta till lantmäterimyndigheten för anteck- ning i fastighetsregistrets allmänna del. Överlåtelse av mark, som sker efter det att sådan anmälan har inkommit, inverkar inte på den bedömning som skall ske enligt 19 § andra stycket. När en fråga har väckts om tillämpning av 19 §, skall kom- munen genast anmäla detta till lantmäterimyndigheten för anteck- ning i fastighetsregistrets allmänna del. Överlåtelse av mark eller annat utrymme, som sker efter det att sådan anmälan har inkommit, inverkar inte på den bedömning som skall göras enligt 19 § andra stycket. 21 § Den som har avstått mark enligt 19 § skall frigöra marken från inteckning och annan särskild rätt. Kan detta inte ske, är han skyldig att ersätta skada som uppkommer för den som marken har avståtts till. Den som har avstått mark eller annat utrymme enligt 19 § skall frigöra marken eller utrymmet från inteckning och annan särskild rätt. Kan detta inte göras, är han eller hon skyldig att ersätta skada som uppkommer för den som marken eller utrymmet har avståtts till. 22 § I ett förordnande enligt 19 § får länsstyrelsen, i den mån det är skäligt, på kommunens begäran föreskriva att markens ägare skall vara skyldig att i den ordning som länsstyrelsen bestämmer bekosta anläggande av gator och vägar samt anordningar för vatten- försörjning och avlopp.

2 Senaste lydelse 2000:248. I ett förordnande enligt 19 § får länsstyrelsen, i den mån det är skäligt, på kommunens begäran föreskriva att markens eller ut- rymmets ägare skall vara skyldig att i den ordning som länsstyrelsen bestämmer bekosta anläggande av gator och vägar samt anordningar för vattenförsörjning och avlopp. Prop. 2004/05:169 22

En kommun som är huvudman för allmänna platser får efter genomförandetidens utgång även lösa mark eller annat utrymme som inte har bebyggts i huvud- saklig överensstämmelse med detaljplanen. Lösenrätt föreligger dock inte så länge det finns ett bygglov som kan tas i anspråk.

Besväras mark eller annat utrymme som avses i första och andra styckena av särskild rätt, får rättigheten lösas.

24 § Om kommunen är huvudman för allmänna platser, får kommunen efter genomförandetidens utgång lösa fastigheter eller delar av fastigheter som tillhör olika ägare och som enligt fastighetsplanen skall utgöra en fastighet. En kommun som är huvudman för allmänna platser får efter genomförandetidens utgång även lösa mark, som inte har bebyggts i huvudsaklig överensstämmelse med detaljplanen. Lösenrätt före- ligger dock inte så länge det finns ett bygglov som kan tas i anspråk. Besväras mark som avses i första och andra styckena av särskild rätt, får rättigheten lösas. Rätt att använda mark enligt 18 eller 19 § gäller framför annan rätt till marken som uppkommit efter antagandet av detaljplanen. 25 § Rätt att använda mark eller annat utrymme enligt 18 eller 19 § gäller framför annan rätt till marken eller utrymmet som har uppkommit efter antagandet av detaljplanen. 38 § Vad som föreskrivs i detta ka- pitel om fastigheter skall tillämpas även på mark som är samfälld för flera fastigheter. Med fastighets- ägare avses därvid ägarna av de fastigheter som har del i sam- fälligheten. Är samfälligheten inte avsedd för bebyggelse, skall den anses bebyggd när den väsentligen tagits i anspråk för angivet ändamål. Den högsta tillåtna bygg- nadshöjden antas därvid vara medeltalet av vad som gäller för de fastigheter som har del i samfälligheten. Vad som föreskrivs i detta ka- pitel om fastigheter skall tillämpas även på sådan mark eller sådant utrymme som hör till flera fastig- heter gemensamt. Med fastighets- ägare avses därvid ägarna av de fastigheter som har del i sam- fälligheten. Är samfälligheten inte avsedd för bebyggelse, skall den anses bebyggd när den väsentligen har tagits i anspråk för angivet ändamål. Den högsta tillåtna bygg- nadshöjden antas därvid vara medeltalet av vad som gäller för de fastigheter som har del i sam- fälligheten. Prop. 2004/05:169 23 14 kap. 1 § 3

Mark som enligt en detaljplan skall användas för allmänna platser för vilka kommunen är huvudman samt annan mark som enligt planen skall användas för annat än enskilt bebyggande är kommunen skyldig att lösa, om fastighetsägaren begär det. Mark som enligt planen skall användas för allmänna platser för vilka någon annan än kommunen är huvudman, är den samfällighet som finns eller skall bildas för ändamålet skyldig att förvärva med äganderätt, nyttjanderätt eller annan särskild rätt, om fastig- hetsägaren begär det. Motsvarande skyldighet gäller för staten eller kommunen som väghållare enligt väglagen (1971:948). Samfällig- heten eller väghållaren får bestäm- ma om förvärvet skall avse äganderätt, nyttjanderätt eller annan särskild rätt. Om detaljplanen medger till- fällig användning av mark, skall första stycket inte tillämpas be- träffande marken under den tid då sådan användning får pågå. I fråga om mark som är belägen inom ett samverkansområde enligt lagen (1987:11) om exploaterings- samverkan gäller särskilda be- stämmelser. Finns det i en detaljplan be- stämmelser att mark som är av- sedd för enskilt bebyggande, skall användas även för en allmän trafikanläggning, för en trafik- anläggning som är gemensam för flera fastigheter eller för en allmän ledning, skall den som skall vara Mark eller annat utrymme som enligt en detaljplan skall användas för allmänna platser för vilka kommunen är huvudman samt annan mark eller annat utrymme som enligt planen skall användas för annat än enskilt bebyggande är kommunen skyldig att lösa, om fastighetsägaren begär det. Mark eller annat utrymme som enligt planen skall användas för all- männa platser för vilka någon annan än kommunen är huvud- man, är den samfällighet som finns eller skall bildas för ändamålet skyldig att förvärva med ägande- rätt, nyttjanderätt eller annan särskild rätt, om fastighetsägaren begär det. Motsvarande skyldighet gäller för staten eller kommunen som väghållare enligt väglagen (1971:948). Samfälligheten eller väghållaren får bestämma om förvärvet skall avse äganderätt, nyttjanderätt eller annan särskild rätt. Om detaljplanen medger till- fällig användning av mark eller annat utrymme, skall första stycket inte tillämpas beträffande marken eller utrymmet under den tid då sådan användning får pågå. I fråga om mark eller annat utrymme inom ett samverkans- område enligt lagen (1987:11) om exploateringssamverkan gäller sär- skilda bestämmelser. 2 § Finns det i en detaljplan be- stämmelser att mark eller annat utrymme för enskilt bebyggande skall användas även för en allmän trafikanläggning, för en trafik- anläggning som är gemensam för flera fastigheter eller för en allmän ledning, skall den som skall vara

3 Senaste lydelse 1997:618. Prop. 2004/05:169 24 huvudman för anläggningen för- värva nyttjanderätt eller annan särskild rätt i den omfattning som behövs för ändamålet, om fastig- hetsägaren begär det. Huvud- mannen får bestämma vilken rätt förvärvet skall avse. huvudman för anläggningen för- värva nyttjanderätt eller annan sär- skild rätt i den omfattning som behövs för ändamålet, om fas- tighetsägaren begär det. Huvud- mannen får bestämma vilken rätt förvärvet skall avse. 15 kap. 7 § Om den ersättning som har fastställts i ett mål om inlösen inte har nedsatts på det sätt som föreskrivs i expropriationslagen (1972:719) skall följande gälla. Om någon som är berättigad till er- sättning begär det, skall den väckta frågan om avstående av mark för- falla såvitt den rör hans rätt, under förutsättning att marken inte har tillträtts eller övergått enligt 6 kap. 10 § expropriationslagen. Om den ersättning som har fastställts i ett mål om inlösen inte har nedsatts på det sätt som föreskrivs i expropriationslagen (1972:719), skall följande gälla. Om någon som är berättigad till er- sättning begär det, skall den väckta frågan om avstående av mark eller annat utrymme förfalla såvitt den rör hans eller hennes rätt, under förutsättning att marken eller ut- rymmet inte har tillträtts eller övergått enligt 6 kap. 10 § expro- priationslagen. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2006. Prop. 2004/05:169 25

2.5

Förslag till lag om ändring i minerallagen (1991:45)

Prop. 2004/05:169

Härigenom föreskrivs att 3 kap. 3 §, 5 kap. 1 §, 7 kap. 3 §, 9 kap. 13, 22 och 26 §§, 13 kap. 1 § och 16 kap. 2 § samt rubriken närmast före 9 kap. 26 § minerallagen (1991:45) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 3 kap. 3 § 1

Undersökningsarbete får bedrivas endast för att visa att sådant mineral som omfattas av tillståndet finns inom området och för att ta närmare

reda på fyndighetens storlek, beskaffenhet och brytvärdhet.

Tillståndshavaren får

i

den

Tillståndshavaren får i den ut-

utsträckning

det behövs

använda

sträckning det behövs använda väg

väg till och inom området. Efter

till och inom området. Efter

tillstånd av

bergmästaren

får

tillstånd av bergmästaren

får

tillståndshavaren också ta mark i

tillståndshavaren också ta

mark

anspråk för att bygga nödvändig

eller annat utrymme i anspråk för

väg till och inom området.

att bygga nödvändig väg till och

inom området.

Innan arbete påbörjas skall tillståndshavaren ha ställt säkerhet för ersättning enligt 7 kap. 1 §. Arbetet skall utföras så, att minsta skada och intrång vållas på någon annans egendom och på natur- och kulturmiljön. 5 kap. 1 § 2

Den som har koncession får inom koncessionsområdet, i dagen eller under jord, dels bedriva undersökningsarbete enligt 3 §, dels utföra bearbetning och därmed sammanhängande verksamhet enligt 47 §§. För bearbetning och därmed sammanhängande verksamhet som sker i dagen får koncessionshavaren dock ta i anspråk endast mark som har anvisats för ändamålet.

Mark

utanför koncessionsom-

Mark eller

annat utrymme

rådet får tas i anspråk för annat

utanför koncessionsområdet får tas

ändamål

än

undersökning

eller

i anspråk för annat ändamål än

bearbetning

enligt vad

som

undersökning

eller bearbetning

bestäms vid markanvisningen.

enligt vad som bestäms vid mark-

anvisningen.

Ärenden om markanvisning prövas vid markanvisningsförrättning

enligt bestämmelserna i 9 kap.

Bergmästaren kan, sedan be-

Bergmästaren kan, sedan be-

slutet om koncession har vunnit

slutet om koncession har vunnit

laga kraft, medge att mark får tas i

laga kraft, medge att mark eller

1

Senaste lydelse 2005:161.

2

Senaste lydelse 2005:161.

26

anspråk i avvaktan på att frågan om markanvisning avgörs. Sådant medgivande får lämnas endast om koncessionshavaren ställer säker- het för den ersättning som avses i 7 kap. 3 §.

annat utrymme får tas i anspråk i

Prop. 2004/05:169

avvaktan på att frågan om

markanvisning avgörs. Sådant medgivande får lämnas endast om koncessionshavaren ställer säker- het för den ersättning som avses i 7 kap. 3 §. 7 kap. 3 § 3

Skada eller intrång som föran- leds av att mark tas i anspråk för bearbetning eller därmed samman- hängande verksamhet skall er- sättas av koncessionshavaren. Om det uppstår synnerligt men för någon fastighet eller del därav på grund av att mark tas i anspråk, skall koncessionshavaren lösa den fastighet eller fastighetsdel som lider sådant men, om ägaren begär det. Skada eller intrång som föran- leds av att mark eller annat ut- rymme tas i anspråk för bearbet- ning eller därmed sammanhängan- de verksamhet skall ersättas av koncessionshavaren. Om det uppstår synnerligt men för någon fastighet eller del därav på grund av att mark eller annat utrymme tas i anspråk, skall kon- cessionshavaren lösa den fastighet eller fastighetsdel som lider sådant men, om ägaren begär det.

9

kap.

1 § Markanvisningsförrättning hålls på begäran av koncessionshavaren.

Vid

förrättningen bestäms

den

Vid

förrättningen

bestäms

den

mark

inom

koncessionsområdet

mark

inom

koncessionsområdet

som koncessionshavaren får ta i

som koncessionshavaren får ta i

anspråk

för

bearbetning

av

anspråk

för

bearbetning

av

mineralfyndighet. Vidare

bestäms

mineralfyndighet. Vidare bestäms

den mark som koncessions-

den mark eller det utrymme som

havaren, inom eller utom kon-

koncessionshavaren,

inom

eller

cessionsområdet, får ta i anspråk

utom koncessionsområdet, får ta i

för

verksamhet

som

hänger

anspråk

för

verksamhet

som

samman

med

bearbetningen.

hänger samman med bearbet-

Härvid

skall

verksamhetens

art

ningen. Härvid skall verksam-

anges.

hetens art anges.

2 §

Är koncessionshavaren överens med markägaren och innehavarna av särskild rätt till marken, skall mark anvisas i enlighet med överenskommelsen. I den mån överenskommelse inte har träffats, Är koncessionshavaren överens med markägaren och innehavarna av särskild rätt till marken, skall mark eller annat utrymme anvisas i enlighet med överenskommelsen. I den mån överenskommelse inte

3 Paragrafen (tidigare 7 kap. 2 §) fick sin nuvarande beteckning genom 2005:161.

27

skall den mark anvisas som behövs. Om ett markområde inom eller utom koncessionsområdet hotas av ras eller sättningar vid bearbetningen, kan även den marken anvisas. Anvisning får inte avse mark inom sådant område som avses i 3 kap. 6 och 7 §§. har träffats, skall den mark eller det utrymme anvisas som behövs. Om ett markområde inom eller utom koncessionsområdet hotas av ras eller sättningar vid bearbet- ningen, kan även den marken an- visas. Anvisning får inte avse mark eller annat utrymme inom sådant område som avses i 3 kap. 6 och 7 §§.

3 §

Mark anvisas tills vidare, om

Mark

eller

annat

utrymme

inte sökanden begär något annat.

anvisas tills vidare, om inte

sökanden begär något annat.

22 § 4

Beslut

om

markanvisning skall

Beslut

om

markanvisning skall

ange den anvisade markens läge,

ange den anvisade markens eller

omfattning

och

ändamål

samt

det anvisade

utrymmets

läge,

innehålla

avgörande

i

sådana

omfattning

och

ändamål

samt

tvister om ersättning enligt 7 kap.

innehålla

avgörande

i

sådana

13 §§ som har prövats vid förrätt-

tvister om ersättning enligt 7 kap.

ningen.

Dessutom

skall beslutet

13 §§ som har prövats vid förrätt-

innehålla

avgörande

i

sådana

ningen.

Dessutom skall beslutet

frågor som anges i 20 och 21 §§.

innehålla

avgörande

i

sådana

frågor som anges i 20 och 21 §§.

Om löseskilling eller intrångsersättning bestäms, skall i beslutet också anges om belopp skall deponeras enligt 10 kap. 2 § och var depositionen skall ske.

Tillträde av mark

Tillträde

26 § 5

Anvisad mark får tillträdas innan markanvisningsbeslutet har vunnit laga kraft, om sökanden har ställt säkerhet för den ersätt- ningsskyldighet som avses i 7 kap. 13 §§ och bergmästaren inte bestämmer annat. Anvisad mark eller anvisat utrymme får tillträdas innan markanvisningsbeslutet har vunnit laga kraft, om sökanden har ställt säkerhet för den ersättnings- skyldighet som avses i 7 kap. 1 3 §§ och bergmästaren inte bestämmer annat.

4

Senaste lydelse 2005:161.

5

Senaste lydelse 2005:161.

Prop. 2004/05:169 28

13 kap.

Prop. 2004/05:169

1 §

När en

bearbetningskoncession

När en

bearbetningskoncession

upphör,

förlorar koncessions-

upphör,

förlorar koncessions-

havaren den rätt till marken som

havaren den rätt till marken eller

han har på grund av markan-

utrymmet som koncessionshavaren

visningen.

har på grund av markanvisningen.

16 kap. 2 § Beslut under markanvisningsförrättning får överklagas särskilt om förrättningsmyndigheten har

1.

ogillat jäv mot förrättningsman,

2.

beslutat angående ersättning till sakkunnig eller tolk, eller

3. beslutat om ianspråktagande

3. beslutat om ianspråktagande

av mark enligt 5 kap. 1 § fjärde

av mark eller annat utrymme

stycket.

enligt 5 kap. 1 § fjärde stycket.

Ett beslut av förrättningsmyndigheten att godta en invändning om jäv får inte överklagas. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2006. 29

I de delar som planen medför att mark eller annat utrymme eller särskild rätt till mark eller annat utrymme kan komma att tas i anspråk enligt 4 kap. 1 § skall planen utformas så att de fördelar som kan vinnas med den över- väger de olägenheter som planen orsakar enskilda.

Föreslagen lydelse

2.6

Förslag till lag om ändring i lagen (1995:1649) om byggande av järnväg

Härigenom föreskrivs att 2 kap. 1 c, 2 och 68 §§, 3 kap. 24 §§ samt 4 kap. 1, 2 och 4 §§ lagen (1995:1649) om byggande av järnväg skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 kap. 1 c § 1

Den som avser att bygga en järnväg skall upprätta en järnvägsplan. En järnvägsplan behöver dock inte upprättas för anläggande av industrispår eller hamnspår uteslutande på egen fastighet. En järnvägsplan får upprättas för avstängning av plankorsning, även när denna åtgärd inte är att betrakta som byggande av järnväg. I de delar som planen medför att mark eller särskild rätt till mark kan komma att tas i anspråk enligt 4 kap. 1 § skall planen utformas så att de fördelar som kan vinnas med den överväger de olägenheter som planen orsakar enskilda. Lydelse enligt prop. 2004/05:129 2 § I järnvägsplanen skall den mark och de särskilda rättigheter anges som behöver tas i anspråk för järnvägen och för byggandet av järnvägen. Om mark behöver tas i anspråk med tillfällig nyttjande- rätt, skall det av planen framgå vilken mark som avses och under vilken tid den skall nyttjas. Planen skall innehålla en miljökonsek- vensbeskrivning. I de fall läns- styrelsen under förstudien har beslutat att järnvägsprojektet kan antas medföra en betydande miljö- påverkan, skall miljökonsekvens-

beskrivningen

föregås av samråd

enligt 6 kap.

4 § förstatredje

I järnvägsplanen skall den mark eller det utrymme och de särskilda rättigheter anges som behöver tas i anspråk för järnvägen och för byggandet av järnvägen. Om mark eller annat utrymme behöver tas i anspråk med tillfällig nyttjande- rätt, skall det av planen framgå vilken mark eller vilket utrymme som avses och under vilken tid marken eller utrymmet skall nyttjas. Planen skall innehålla en miljökonsekvensbeskrivning. I de fall länsstyrelsen under förstudien har beslutat att järnvägsprojektet kan antas medföra en betydande miljöpåverkan, skall miljökonsek-

1 Senaste lydelse 1998:850.

30

Ägare till sådan mark eller sådant utrymme som kan komma att tas i anspråk eller till sådant vattenområde som kan komma att påverkas skall alltid ges tillfälle att yttra sig. Detsamma gäller inne- havare av särskild rätt till sådan mark eller sådant utrymme eller vattenområde.

styckena och 6 § miljöbalken, om

vensbeskrivningen

föregås

av Prop. 2004/05:169

inte ett sådant samråd har skett

samråd

enligt 6 kap. 4 § första

enligt 1 a §. Miljökonsekvens-

tredje styckena och 6 § miljöbal-

beskrivningen skall godkännas av

ken, om inte ett sådant samråd har

berörda länsstyrelser innan den tas

skett enligt

1 a §.

Miljökonsek-

in i järnvägsplanen.

vensbeskrivningen

skall

god-

kännas

av

berörda

länsstyrelser

innan den tas in i järnvägsplanen. När det gäller kraven på miljökonsekvensbeskrivningen samt planer och planeringsunderlag skall 6 kap. 3, 7, 10, 19 och 20 §§ miljöbalken tillämpas. De skyddsåtgärder och försiktighetsmått som behövs för att förebygga störningar och andra olägenheter från trafiken eller anläggningen skall anges särskilt i planen. Till planen skall en genomförandebeskrivning fogas. I beskrivningen skall de organisatoriska, tekniska, ekonomiska och fastighetsrättsliga åtgärder som behövs för ett samordnat och ändamåls- enligt genomförande av planen redovisas. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 6 § Avser en järnvägsplan endast ändring av den plan som gäller för ett ännu inte färdigställt järnvägsbygge, får ett efter omständigheterna för- enklat samrådsförfarande tillämpas. Ägare till sådan mark som kan komma att tas i anspråk eller till sådant vattenområde som kan komma att påverkas skall alltid ges tillfälle att yttra sig. Detsamma gäller innehavare av särskild rätt till sådan mark eller sådant vattenområde. 7 § 2

Banverket skall ställa ut en järnvägsplan för granskning. Därvid gäller vad som i 6 kap. 8 § första stycket miljöbalken sägs om att miljö- konsekvensbeskrivning skall kungöras och hållas tillgänglig för allmän- heten. En järnvägsplan som enbart avser ombyggnad av järnväg behöver dock ställas ut endast 1. om ombyggnaden bedöms komma att medföra betydande påverkan på miljön, hälsan eller hushållningen med naturresurser, eller

2. om någon annans mark

2. om någon annans mark eller

behöver tas i anspråk eller särskild

utrymme behöver tas i anspråk

rättighet behöver upphävas eller

eller särskild rättighet behöver

begränsas och ett sådant ianspråk-

upphävas eller begränsas och ett

tagande eller upphävande eller en

sådant ianspråktagande eller upp-

2 Senaste lydelse 1998:850.

31

sådan begränsning inte skriftligen

hävande eller en sådan begräns-

medgivits av berörda fastighets-

ning inte skriftligen medgetts av

ägare och innehavare av särskild

berörda

fastighetsägare

och

rätt.

innehavare av särskild rätt.

Vad som sägs i andra stycket gäller också i fråga om en järnvägsplan som endast innefattar ändring av planen för ett järnvägsbygge som ännu inte är färdigställt. 8 § 3

En järnvägsplan fastställs av Banverket efter samråd med berörda länsstyrelser. Om Banverket och en länsstyrelse har olika uppfattningar, skall Banverket hänskjuta frågan om att fastställa planen till regeringens prövning. Om det i annat fall finns särskilda skäl, får Banverket hän- skjuta frågan till regeringens prövning.

Om planen innebär att mark

Om planen innebär att mark

eller särskild rätt kan tas i anspråk

eller annat utrymme eller särskild

enligt 4 kap. 1 §, skall Banverket

rätt kan tas i anspråk enligt 4 kap.

särskilt pröva om de fördelar som

1 §, skall Banverket särskilt pröva

kan vinnas med planen överväger

om de fördelar som kan vinnas

de olägenheter som denna orsakar

med planen överväger de olägen-

enskilda. Av beslutet att fastställa

heter som denna orsakar enskilda.

planen skall framgå om planen ger

Av beslutet att fastställa planen

rätt till sådant ianspråktagande.

skall det framgå om planen ger rätt

till ett sådant ianspråktagande.

Innehållet i miljökonsekvensbeskrivningen samt resultatet av samråd och yttranden skall beaktas då järnvägsplanen fastställs. Ett beslut om fastställelse av en järnvägsplan skall kungöras. Har sam- råd enligt 6 kap. 6 § miljöbalken hållits med ansvarig myndighet i annat land skall denna informeras.

3

kap.

2§ På den järnvägsmark som anges i en fastställd järnvägsplan får inte utan tillstånd av Banverket uppföras byggnader, göras tillbyggnader, ut- föras andra anläggningar eller vidtas andra åtgärder som väsentligt kan försvåra områdets användning för järnvägsändamål. Förbudet gäller från det att beslut att fastställa järnvägsplanen meddelas och upphör att gälla om beslut meddelas att upphäva fastställelsebeslutet eller om planen annars upphör att gälla. Förbudet är inte tillämpligt i fråga om åtgärder som lagligen har på- börjats innan förbudet började gälla. Om åtgärder vidtagits i strid med första stycket, får Banverket vidta de åtgärder som behövs för rättelse. Polismyndigheten skall lämna det bi- träde som behövs för att rättelse skall kunna ske. Vad som sägs i denna paragraf om järnvägsmark gäller även annat utrymme avsett för järnväg.

3 Senaste lydelse 1998:850. Prop. 2004/05:169 32 3 § Om mark i närheten av järnvägsmarken i en fastställd järnvägsplan avsatts för upplag eller liknande ändamål i samband med byggandet av järnvägen, skall länsstyrelsen på begäran av den som avser att bygga järnvägen besluta att marken får tas i anspråk med nyttjanderätt för den tid som angetts i planen. I samband med beslutet får länsstyrelsen med- dela de villkor som behövs. Vad som sägs i denna paragraf om mark gäller även annat ut- rymme. Om träd eller buskar intill järnvägsmark medför olägenheter för trafik- eller driftsäkerheten på järnvägen, får länsstyrelsen besluta att de skall avlägsnas eller beskäras genom järnvägsinne- havarens försorg. I samband med beslutet får länsstyrelsen meddela de villkor som behövs. 4 § Om träd eller buskar intill mark eller annat utrymme som skall användas för järnväg medför olägenheter för trafik- eller driftsäkerheten på järnvägen, får länsstyrelsen besluta att de skall avlägsnas eller beskäras genom järnvägsinnehavarens försorg. I samband med beslutet får läns- styrelsen meddela de villkor som behövs.

4

kap.

1 § Den som i enlighet med en gällande järnvägsplan skall bygga en järnväg som tillgodoser ett allmänt transportbehov får lösa sådan mark som enligt planen inte endast tillfälligt skall användas för järnvägsändamål. Besväras sådan mark som får lösas enligt första stycket av särskild rätt, får rättigheten lösas. Den som i enlighet med en gällande järnvägsplan skall bygga en järnväg som tillgodoser ett allmänt transportbehov får lösa sådan mark eller sådant utrymme som enligt planen inte endast tillfälligt skall användas för järn- vägsändamål. Besväras sådan mark eller sådant utrymme som får lösas en- ligt första stycket av särskild rätt, får rättigheten lösas. 2 § Om fastighetsägaren begär det, skall den som i enlighet med en gällande järnvägsplan skall bygga en sådan järnväg som avses i 1 § lösa sådan mark som enligt planen inte endast tillfälligt skall använ- das för järnvägsändamål. Om fastighetsägaren begär det, skall den som i enlighet med en gällande järnvägsplan skall bygga en sådan järnväg som avses i 1 § lösa sådan mark eller sådant utrymme som enligt planen inte endast tillfälligt skall användas för järnvägsändamål. Prop. 2004/05:169 33 Den som avser att bygga en järnväg skall ersätta skador till följd av åtgärder som avses i 3 kap. 1 § och skador till följd av att han förvärvat rätt att nyttja mark enligt 3 kap. 3 §. Järnvägs- innehavaren skall ersätta skador till följd av åtgärder som avses i 3 kap. 4 §. 4 § Den som avser att bygga en järnväg skall ersätta skador till följd av åtgärder som avses i 3 kap. 1 § och skador till följd av att mark eller annat utrymme tagits i anspråk enligt 3 kap. 3 §. Järnvägsinnehavaren skall ersätta skador till följd av åtgärder som avses i 3 kap. 4 §. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2006. Prop. 2004/05:169 34

3

Ärendet och dess beredning

Prop. 2004/05:169

I syfte att skapa bättre förutsättningar för vissa former av fastighetsut- nyttjande där olika verksamhetsutövare nyttjar skilda plan inom en fastighet (s.k. tredimensionellt fastighetsutnyttjande) föreslogs i proposi- tionen Tredimensionell fastighetsindelning att det skulle införas regler om tredimensionell fastighetsindelning i jordabalken och fastighetsbild- ningslagen (1970:988). Sedan riksdagen antagit propositionens förslag, trädde de nya reglerna i kraft den 1 januari 2004 (se prop. 2002/03:116, bet. 2003/04:BoU2, rskr. 2003/04:1, SFS 2003:626629). Som närmare utvecklas nedan aktualiserade införandet av reglerna om tredimensionell fastighetsindelning vissa lagtekniska komplikationer. Dessa löstes emellertid endast delvis genom förslagen i propositionen Tredimensio- nell fastighetsindelning. Enligt propositionen skulle det därför utan onödigt dröjsmål tas initiativ till en kompletterande lagteknisk översyn av viss annan lagstiftning på fastighetsrättens område. Översynen skulle avse vissa bestämmelser där begreppet mark används. En sådan översyn har därefter gjorts inom Justitiedepartementet. Utfallet av översynen har redovisats i promemorian Tredimensionell fastighetsindelning kompletterande lagtekniska frågor. I promemorian lämnas i förtydligande syfte förslag till ändringar av lagteknisk natur i expropriationslagen (1972:719) och viss annan lagstiftning på fastighets- rättens område. En sammanfattning av promemorian finns i bilaga 1. Promemorian, vars lagförslag finns i bilaga 2, har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. Remissvaren över promemorian finns tillgängliga i lagstiftningsärendet (Ju2004/9259/L1). I denna proposition behandlas förslagen i promemorian. Propositionens förslag till ändringar i 31 § väglagen (1971:948) har endast delvis en motsvarighet i promemorians förslag. Propositionens förslag i den delen har därför beretts med Lantmäteriverket och Vägverket. Lagrådet Regeringen beslutade den 12 maj 2005 att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 4. Lagrådet har lämnat förslagen utan erinran. Lagrådets yttrande finns i bilaga 5. I förhållande till lagrådsremissen har mindre ändringar av redaktionell art gjorts i lagtexten. 4 Bakgrund Vissa grundläggande principer för fastighetsindelningen Den svenska fastighetsrätten bygger sedan länge på principen att fast egendom är jord och att jorden är indelad i fastigheter (1 kap. 1 § första stycket jordabalken). Begreppet jord i jordabalken anses ha en särskild betydelse och omfatta inte bara själva markytan utan också visst annat utrymme i vertikalplanet (dvs. i höjd- och djupled). 35 Fastigheter ny- och ombildas normalt genom beslut av lantmäteri- myndigheten vid en förrättning enligt reglerna i fastighetsbildningslagen (1970:988). Efter införandet av de tidigare nämnda reglerna om tredi- mensionell fastighetsindelning den 1 januari 2004 finns det olika kate- gorier av fastigheter. De olika slagen av fastigheter skiljer sig åt genom de skilda sätt på vilka de avgränsas mot andra fastigheter (se vidare prop. 2002/03:116 s. 44 ff. och 118 ff. där det även finns förklarande bilder). En kategori av fastigheter är de traditionella fastigheterna. Sådana fastigheter avgränsas enbart horisontellt, genom fastställda gränser i markplanet. I en traditionell fastighet ingår det alltid en viss avgränsad del av markytan samt, därutöver, ett visst annat utrymme ovanför respektive under den sålunda avgränsade markytan. Fastigheter av detta slag saknar fastställda gränser i höjd- och djupled och begränsas i sidled mot andra fastigheter av fastighetens gränser i markplanet. En annan kategori är de nya slag av fastigheter som bildas enligt reglerna om tredimensionell fastighetsindelning. Sådana fastigheter har, till skillnad från andra fastigheter, fastställda gränser såväl horisontellt som vertikalt, dvs. de utgör tredimensionellt avgränsade fastigheter. Nedan behandlas tredimensionellt avgränsade fastigheter mer utförligt. Särskilt om tredimensionellt avgränsade fastigheter Tredimensionellt avgränsade fastigheter bildas av tredimensionellt avgränsade utrymmen. Dessa utrymmen kan, men behöver inte, omfatta en viss avgränsad del av markytan. Som tidigare nämnts har syftet med reglerna om tredimensionell fastighetsindelning varit att skapa bättre förutsättningar för vissa former av tredimensionellt fastighetsutnyttjande, såsom för mer komplicerade infrastruktur- och förtätningsprojekt (se vidare a. prop. s. 30 ff.). Fastigheter som i sin helhet avgränsas såväl horisontellt som vertikalt har getts ett särskilt namn, tredimensionella fastigheter (se 1 kap. 1 a § första stycket 1 jordabalken och 1 kap. 1 a § första stycket 1 fastighets- bildningslagen). Enligt reglerna om tredimensionell fastighetsindelning kan det i fastigheter som inte är tredimensionella fastigheter ingå ut- rymmen vilka avgränsas både horisontellt och vertikalt. Dessa ut- rymmen har getts namnet tredimensionella fastighetsutrymmen (se 1 kap. 1 a § första stycket 2 jordabalken och 1 kap. 1 a § första stycket 2 fastighetsbildningslagen). Vissa särskilda regler gäller för tredimensionellt avgränsade fastig- heter, bl.a. när det gäller fastighetsbildning enligt fastighetsbildnings- lagen (se bl.a. 3 kap. 1 a § fastighetsbildningslagen). Dessa regler innebär i korthet bl.a. att en tredimensionell fastighet skall vara avsedd att rymma en anläggning eller en del av en anläggning av viss storlek och med vissa egenskaper. Vid sidan av de särskilda reglerna för tredimensionellt av- gränsade fastigheter gäller, om inte något annat sägs, vad som föreskrivs i lag eller annan författning om fast egendom eller fastighet även för tredimensionella fastigheter och sådana fastigheter som omfattar ett tre- dimensionellt fastighetsutrymme (a. prop. s. 120). Det innebär bl.a. att tredimensionella fastigheter kan köpas, säljas, lagfaras och intecknas med tillämpning av samma regler som gäller för andra fastigheter. Prop. 2004/05:169 36

Vissa lagtekniska frågor i ärendet om tredimensionell fastighetsindelning

Prop. 2004/05:169

Det förhållandet att tredimensionella fastigheter inte behöver omfatta en viss avgränsad del av markytan i samma utsträckning som andra fastig- heter föranledde i samband med tillkomsten av reglerna om tredimen- sionell fastighetsindelning särskilda lagtekniska överväganden. Över- vägandena gällde bl.a. begreppen område, ägovidd och mark. Såsom angavs i propositionen Tredimensionell fastighetsindelning an- vänds dessa begrepp i central fastighetsrättslig lagstiftning vanligen för att beteckna en fastighet eller en del av en fastighet. Frågan aktualise- rades i vilken utsträckning begreppen kan tillämpas på tredimensionella fastigheter. Begreppen område och ägovidd ansågs inte ge upphov till några särskilda problem. Dessa begrepp ansågs utan vidare kunna tolkas så att de omfattar även utrymmen ovanför eller under markytan (a. prop. s. 117). Risken för missförstånd ansågs emellertid större när det gäller ordet mark. De särskilda problemen kring ordet mark behandlas närmare i nästa avsnitt. 5 Behovet av en översyn Regeringens bedömning: Det bör göras en lagteknisk översyn av vissa bestämmelser på fastighetsrättens område som innebär att expropriation eller andra tvångsförfoganden får ske över annans mark. Bedömningen i Justitiedepartementets promemoria: Bedömningen i promemorian överensstämmer med regeringens bedömning (se s. 34 i promemorian). Remissinstanserna: Remissinstanserna har godtagit eller inte invänt mot bedömningen i promemorian. Skälen för regeringens bedömning De särskilda problemen kring begreppet mark Begreppet mark används i central fastighetsrättslig lagstiftning van- ligen för att beteckna en fastighet eller en del av en fastighet. Det för emellertid närmast tankarna till ett område på markytan. I lagstiftnings- ärendet om tredimensionell fastighetsindelning uttalades därför att be- greppet mark passar mindre väl som beteckning på en tredimensionell fastighet eller en del därav som inte omfattar en viss avgränsad del av markytan (prop. 2002/03:116 s. 47). Övervägandena kring denna fråga ledde fram till införandet av s.k. trolleribestämmelser i jordabalken och fastighetsbildningslagen ([1970:988], se 1 kap. 1 a § andra stycket jordabalken och 1 kap. 1 a § andra stycket fastighetsbildningslagen). Enligt dessa båda bestämmelser skall vad som sägs om mark i jorda- balken respektive fastighetsbildningslagen även gälla annat utrymme som ingår i en fastighet eller är samfällt för flera fastigheter. Syftet med bestämmelserna är att tydliggöra att sådana bestämmelser där begreppet mark förekommer även skall tillämpas på andra utrymmen ovanför 37 eller under markytan (se a. prop. s. 48 och 120). Tillämpningsområdet för bestämmelserna är emellertid enligt deras ordalydelse begränsat till de två lagar där bestämmelserna finns, dvs. jordabalken respektive fastig- hetsbildningslagen. Frågan uppkommer då vad som bör gälla i fråga om annan fastighetsrättslig lagstiftning där begreppet mark används. Denna fråga övervägdes redan i lagstiftningsärendet om tredimen- sionell fastighetsindelning. Lagrådsremissen i det ärendet byggde bl.a. på en promemoria med utkast till en lagrådsremiss. Promemorian, som hade utarbetats inom Justitiedepartementet, innehöll inte någon motsvarighet till de trolleribestämmelser som sedermera föreslogs i propositionen. I stället föreslogs förhållandevis omfattande ändringar dels i jordabalken och fastighetsbildningslagen, dels i viss annan fastighetsrättslig lagstift- ning som bedömdes vara av särskild betydelse för fastigheter av det nya slaget. Innebörden av promemorians förslag var att begreppet mark i olika bestämmelser skulle kompletteras med begreppet utrymme. I lagrådsremissen med förslag till regler om tredimensionell fastig- hetsindelning bedömdes emellertid att så omfattande ändringar inte var befogade. Lagrådsremissen innehöll i stället motsvarigheter till de trolleribestämmelser som senare föreslogs i propositionen. I lagrådsre- missen uttalades att det kunde anföras skäl för att införa liknande be- stämmelser i andra lagar där begreppet mark används. Enligt lagråds- remissen borde emellertid behovet och lämpligheten av detta bedömas i anslutning till kommande översyner av respektive lagar. Lagrådet hade inte något att invända mot de i lagrådsremissen före- slagna s.k. trolleribestämmelserna i sig och uttryckte viss förståelse för bedömningen i lagrådsremissen att behovet av ändringar i annan lag- stiftning där ordet mark används borde övervägas vid kommande över- syner av respektive lagar. Lagrådet ansåg det dock inte vara tillfreds- ställande att kommande översyner avvaktas innan en genomgång sker av sådana bestämmelser i andra lagar som ger rätt att tvångsvis ta i anspråk eller på annat sätt förfoga över annans mark. Eftersom det här är fråga om bestämmelser som i princip skall tolkas restriktivt är det, enligt Lagrådet, angeläget att översynen sker utan onödig tidsutdräkt (a. prop. s. 260 f.). Med hänvisning till Lagrådets överväganden i frågan uttalade regeringen i propositionen Tredimensionell fastighetsindelning att den avsåg att ta initiativ till att den av Lagrådet efterfrågade översynen kommer till stånd utan onödigt dröjsmål (a. prop. s. 48). Under riksdags- behandlingen av propositionen gjordes inga särskilda uttalanden i frågan. Mot den angivna bakgrunden bör det nu göras en lagteknisk översyn av bestämmelser i expropriationslagen och annan fastighetsrättslig lag- stiftning som reglerar tvångsförfoganden över annans mark. Behovet av lagändringar Det finns enligt vår mening inte anledning att vidta lagstiftningsåtgärder i fråga om alla de bestämmelser där begreppet mark används. Visserli- gen för, som tidigare nämnts, begreppet tankarna närmast till ett område på själva markytan trots att den avsedda innebörden oftast är fastighet eller del av fastighet. Normalt torde dock begreppet, satt i sitt samman- hang, utan vidare kunna tolkas så att det omfattar inte bara en viss del av markytan utan också visst annat utrymme ovanför eller nedanför mark- Prop. 2004/05:169 38 ytan. En sådan tolkning är särskilt naturlig i ljuset av reglerna om tre- Prop. 2004/05:169 dimensionell fastighetsindelning. Dessa regler innebär ju, som tidigare har angetts, att det går att bilda fastigheter som inte behöver omfatta en viss avgränsad del av markytan. De tidigare berörda s.k. trolleribestäm- melserna i jordabalken och fastighetsbildningslagen torde dessutom utan vidare få viss betydelse när det gäller tolkningen av begreppet mark i annan fastighetsrättslig lagstiftning där begreppet används. Såsom Lag- rådet uttalade i ärendet om tredimensionell fastighetsindelning får frågan hur ordet mark skall förstås i andra lagar som ännu inte har setts över prövas mot bakgrund av de bakomliggande motiven för regleringen i varje enskilt fall, ställt mot den utvidgade betydelse ordet har getts genom de nya reglerna i jordabalken och fastighetsbildningslagen (a. prop. s. 260). Vi har mot denna bakgrund inte ansett det nödvändigt att göra någon heltäckande kartläggning av användningen av ordet mark på skilda håll i den fastighetsrättsliga lagstiftningen. Arbetet har i stället, i linje med Lagrådets uttalanden i lagstiftningsärendet om tredimensionell fastighets- indelning, inriktats på sådana bestämmelser som reglerar olika slag av tvångsförfoganden avseende annans mark. Arbetet har vidare fokuserat på ett antal lagar som är av särskild betydelse vid användningen av fast egendom, däribland miljöbalken och plan- och bygglagen (1987:10). Det är också dessa principer för översynen som har legat till grund för över- vägandena och förslagen i promemorian. Inte någon av remissinstanserna har ansett att den översyn som Lagrådet efterlyst borde göras mer vid- sträckt än som förordas i promemorian. Med anledning av övervägandena och förslagen i promemorian föreslår vi i det följande vissa, förhållandevis begränsade, lagändringar i syfte att tydliggöra att tvångsförfoganden över annans mark kan avse också utrymmen som inte omfattar någon del av markytan. Det kan emellertid inte uteslutas att det i klarhetens intresse borde göras ytterligare lagändringar med anledning av införandet av reglerna om tredimensionell fastighetsindelning, såsom andra ändringar av det slag som förordas nedan. Som har framhållits i tidigare sammanhang (se a. prop. s. 43 och 116, jfr prop. 2003/04:115 s. 34) skall det göras en utvärdering av reglerna om tredimensionell fastighetsindelning. Tanken är att det inom ramen för denna uppföljning bl.a. skall undersökas om det finns några brister i regelverket om tredimensionell fastighetsindelning som behöver åtgärdas. Det kan då finnas anledning att på nytt överväga behovet av ändringar. 6 Överväganden och förslag Regeringens förslag: I miljöbalken, expropriationslagen, plan- och bygglagen, väglagen, lagen om byggande av järnväg och minerallagen klargörs att sådana bestämmelser i respektive lagar som ger rätt att tvångsvis ta i anspråk eller på annat sätt förfoga över annans mark kan tillämpas vid motsvarande förfoganden över utrymmen som inte omfattar någon del av markytan. 39 Förslagen i Justitiedepartementets promemoria: Överensstämmer i allt väsentligt med regeringens förslag. I promemorian ansågs dock några ändringar i miljöbalken inte vara påkallade (se s. 3539 i promemorian). Remissinstanserna: De flesta remissinstanser har tillstyrkt eller inte invänt mot promemorians förslag. Svea hovrätt och Lantmäteriverket har ansett att det bör göras vissa ytterligare ändringar av det slag som förordas i promemorian, bl.a. i miljöbalken. Svea hovrätt har vidare ifrågasatt behovet av vissa av de föreslagna ändringarna i väglagen res- pektive lagen om byggande av järnväg. Skälen för regeringens förslag: Enligt expropriationslagen (1972:719) kan, om vissa villkor är uppfyllda, fastigheter eller delar av fastigheter tvångsvis tas i anspråk med äganderätt eller annan rätt. På motsvarande sätt kan äganderätten till fastigheter eller delar av fastig- heter tas i anspråk enligt bestämmelser om inlösen i annan lagstiftning med expropriativa inslag, t.ex. väglagen (1971:948) eller plan- och bygg- lagen (1987:10). Vidare kan rätten att använda fastigheter eller delar av fastigheter inskränkas till följd av andra slag av beslut enligt olika lagar, exempelvis på grund av beslut om inrättande av naturreservat enligt bestämmelserna i miljöbalken (se vidare nedan). Expropriation eller annan inlösen av äganderätten till en del av en fastighet har fastighets- bildande verkan. Det innebär att den ianspråktagna fastighetsdelen, utan lantmäteriförrättning, kommer att avskiljas till en särskild fastighet när expropriationen eller motsvarande inlösenåtgärd är fullbordad (jfr 5 kap. 10 § och 6 kap. 9 § andra stycket expropriationslagen). Såsom uttalades i propositionen Tredimensionell fastighetsindelning avser ett expropriativt förfarande ofta enbart en del av en fastighet. Det kan ofta vara en fördel både för den som exproprierar och för fastighets- ägaren om ett sådant förfarande kan begränsas till att avse enbart ett utrymme i stället för ett helt markområde. I den nämnda propositionen gjordes bedömningen att en möjlighet till expropriation eller annan inlösen av äganderätten till utrymmen följer utan vidare av införandet av reglerna om tredimensionell fastighetsindelning (se prop. 2002/03:116 s. 85 f.). Samtidigt är det naturligt, bl.a. av rättssäkerhetsskäl, att denna möjlighet att expropriera eller på annat sätt tvångsvis ta i anspråk begränsade utrymmen inom en fastighet kommer till tydligt uttryck i lagstiftningen. Mot denna bakgrund och med hänsyn till det som har sagts i avsnitt 5 övervägs i det följande i vilken utsträckning lagändringar kan anses påkallade. Miljöbalken Begreppet mark förekommer på flera ställen i miljöbalken. Innebörden i begreppet torde växla något mellan olika bestämmelser. I de flesta fall är det tydligt att begreppet syftar på markytan inklusive det utrymme som finns i omedelbar anslutning till markytan och det som finns därunder (t.ex. i bestämmelser som talar om hushållningen av mark och vatten eller i bestämmelserna om jordbruksmark). I andra fall står det klart att begreppet har en mer begränsad innebörd och syftar enbart på markytan och vad som finns i omedelbar anslutning till markytan. Det förhållandet att det numera kan bildas tredimensionella fastigheter som inte behöver Prop. 2004/05:169 40

omfatta någon del av markytan torde inte medföra några egentliga

Prop. 2004/05:169

problem vid tillämpningen av bestämmelser av de nu angivna slagen.

Bestämmelserna kan tillämpas på samma sätt som tidigare. Av större intresse i detta sammanhang är sådana bestämmelser där begreppet mark kan ges innebörden fastighet eller del av fastighet. En sådan bestämmelse finns i 31 kap. 4 § miljöbalken. Enligt denna paragraf har fastighetsägaren i vissa fall rätt till ersättning om mark tas i anspråk eller pågående markanvändning inom berörd del av fastigheten avsevärt försvåras. Bestämmelsen kan synas passa mindre väl i de situationer där det som har tagits i anspråk utgör endast ett utrymme som inte omfattar någon del av markytan. Rätten till ersättning enligt 31 kap. 4 § miljöbalken hänför sig emellertid i huvudsak till vissa beslut om åtgärder eller inskränkningar som kan meddelas enligt bestämmelserna om skydd av områden i 7 kap. miljöbalken. Som exempel på beslut av detta slag kan nämnas beslut om att ägaren av en fastighet där det har inrättats ett naturreservat skall vara skyldig att tåla att det inom området anläggs vägar och vissa andra anordningar eller att allmänheten ges tillträde till viss mark (se vidare 7 kap. 6 § miljöbalken). De åtgärder eller inskränkningar som sålunda kan grunda en rätt till ersättning för fastighetsägaren enligt bestäm- melserna i 31 kap. 4 § miljöbalken torde regelmässigt avse utrymmen med direkt anknytning till markytan. Vi bedömer därför att behovet av ett förtydligande i 31 kap. 4 § miljöbalken är försumbart. I 28 kap. miljöbalken finns bl.a. bestämmelser om att länsstyrelsen kan besluta om rätt till tillträde till annans mark för att utföra undersök- ningsarbete eller vidta skadeförebyggande respektive avhjälpande åtgär- der (se 28 kap. 3 och 4 §§). Bestämmelserna torde utan vidare kunna tolkas så att tillträde kan beslutas i fråga om utrymmen som inte omfattar någon del av markytan. Behovet av förtydliganden i lagtexten synes därför också i dessa delar vara försumbart. Av betydelse är också att de angivna bestämmelserna inte reglerar frågor om inlösen av äganderätten till fast egendom. Enligt 28 kap 10 § miljöbalken gäller att den som utför eller skall utföra en vattenverksamhet i vissa fall kan ges rätt att utföra anläggningar eller vidta åtgärder på fastigheter som tillhör någon annan och ta i anspråk mark för detta. I 28 kap. 11 § miljöbalken finns bestämmelser om att den som är skyldig att underhålla en vattenanläggning har rätt att nyttja annans mark för fullgörande av underhållsskyldigheten. I prome- morian anfördes bl.a. att det knappast torde finnas något behov av att begränsa åtgärder av de aktuella slagen till att avse enbart utrymmen som inte omfattar någon del av markytan och att behovet av lagändringar därför framstod som litet. Några remissinstanser, bl.a. Svea hovrätt, har dock påpekat att utrymmen som inte omfattar någon del av markytan kan behöva tas i anspråk enligt de nu aktuella bestämmelserna för att t.ex. utföra och underhålla underjordiska vattenanläggningar och att detta bör komma till tydligt uttryck i lagtexten. Vi ansluter oss till remissinstan- sernas uppfattning och föreslår därför att 28 kap. 10 och 11 §§ miljö- balken förtydligas. 41

Väglagen m.m.

Prop. 2004/05:169

I väglagen (1971:948) respektive lagen (1995:1649) om byggande av järnväg finns, som närmare framgår nedan, ett antal bestämmelser om tvångsförfoganden över annans mark. Väglagen innehåller bl.a. bestämmelser om s.k. vägrätt. Sådan rätt innefattar bl.a. en befogenhet för väghållaren att, utan hinder av den rätt som annan kan ha till fastigheten, nyttja den mark som behövs för en väg. Vägrätt innefattar också, om någon inskränkning i rätten inte har gjorts, rätt att även i övrigt i fastighetsägarens ställe bestämma över markens användning under den tid vägrätten består samt att tillgodo- göra sig alster och andra tillgångar som kan utvinnas ur marken (30 § väglagen). Vägrätt uppkommer genom att väghållaren tar i anspråk mark för väg med stöd av en upprättad och, i fall då så behövs, fastställd arbetsplan för vägens byggande eller genom att väghållaren övertar mark med stöd av beslut om enskilds väg förändring till allmän (31 §). I en arbetsplan eller, i vissa fall, i ett tillägg till denna skall anges bl.a. den mark som behöver tas i anspråk för väganordningar och för att genomföra vägbyggnadsprojektet (se vidare 15 § andra stycket, 20 och 28 §§). I förarbetena till väglagen framhölls att väghållarens behov av viss mark kan vara av begränsad art, t.ex. när en vägbro dras på relativt stor höjd över ett markområde och möjligheterna att bruka marken under bron inte märkbart påverkas eller när en väg dras i en tunnel. Reglerna borde därför, sades det, utformas så att omfattningen av de befogenheter vägrättsupplåtelsen överför från fastighetsägaren till väghållaren vid behov kan differentieras (prop. 1971:123 s. 70, jfr s. 129). Såsom uttalades i förarbetena till väglagen kan det ibland vara lämpligt att begränsa ett tvångsförfogande enligt den lagen till att avse enbart ett utrymme som inte omfattar någon del av markytan. Så kan t.ex. vara fallet om vägen skall byggas i form av en bro eller en tunnel. Mot den bakgrunden är det naturligt att komplettera bestämmelserna om ianspråk- tagande av mark genom upplåtelse av vägrätt så att det klart framgår att ett sådant ianspråktagande kan avse enbart ett begränsat utrymme ovanför eller under markytan. Väglagen innehåller vidare vissa kompletterande bestämmelser om tillfällig upplåtelse av annans mark i vissa situationer (se 15, 30, 31 och 3537 §§ väglagen). I promemorian föreslogs, i linje med det ovan sagda om ianspråktagande av mark genom upplåtelse av vägrätt, att samtliga dessa bestämmelser bl.a. bestämmelsen i 37 § om upplåtelse av nyttjanderätt till mark för uppsättande av snöskärm skulle kompletteras med begreppet utrymme. Promemorians förslag har föru- tom i ett avseende godtagits av remissinstanserna. Svea hovrätt har nämligen ifrågasatt om det finns något praktiskt behov av rättighets- upplåtelser enligt 37 § väglagen avseende uppförande av snöskärmar inom utrymmen. Enligt vår bedömning torde sådana upplåtelser normalt avse enbart utrymmen med direkt markanknytning. Vi föreslår därför inte någon ändring i 37 § väglagen. Promemorians förslag i övriga nu aktuella delar bör däremot genomföras. I lagen (1995:1649) om byggande av järnväg finns i allt väsentligt motsvarande bestämmelser som i väglagen om tvångsförfoganden över 42 annans mark för byggande och drift av järnvägar. Vi delar prome- morians och flertalet remissinstansers bedömning att de bestämmelser i lagen om byggande av järnväg där ordet mark används bör komplette- ras så att det klart framgår att ett ianspråktagande enligt lagen kan avse ett utrymme som inte omfattar någon del av markytan. På en punkt har promemorians förslag kritiserats. Svea hovrätt har nämligen ifrågasatt behovet av ändringar i 3 kap. 4 § lagen om byggande av järnväg. Enligt den paragrafen har länsstyrelsen rätt att i vissa fall besluta att träd eller buskar i närheten av järnvägsmark får avlägsnas eller beskäras genom järnvägsinnehavarens försorg. Enligt vår bedömning kan bestämmelsen ofta antas få betydelse just i fråga om utrymmen som inte omfattar någon del av markytan, exempelvis beträffande för järnvägsdriften störande trädgrenar intill järnvägsmark. Enligt vår mening bör därför även 3 kap. 4 § lagen om byggande av järnväg justeras så att det klart framgår att ett beslut enligt paragrafen kan begränsas till att avse enbart ett utrymme. Särskilt om ianspråktagande av mark m.m. enligt väglagen I 31 § andra stycket väglagen finns en bestämmelse som preciserar när mark skall anses ha tagits i anspråk för en väg. Enligt bestämmelsen skall mark anses ha tagits i anspråk för väg när vägens sträckning över fastigheten har blivit tydligt utmärkt på marken och i arbetsplanen angi- vet vägarbete har påbörjats på fastigheten. I promemorian föreslogs inte någon ändring av bestämmelsen om utmärkning på marken. Lantmäteri- verket har dock menat att det sällan torde vara aktuellt eller ens praktiskt möjligt att på marken utmärka utrymmen som inte omfattar någon del av markytan och har därför ifrågasatt om bestämmelsen ger tillräckligt tydligt uttryck för när ett utrymme skall anses ha tagits i anspråk med vägrätt. Vidare kan det enligt uppgift från Vägverket i andra fall vara mycket svårt och kostsamt att åstadkomma en tydlig utmärkning av ett vägområde på marken, såsom när den mark som en väg skall dras fram över består av kärr- eller myrmarker eller marken av någon annan anledning har dålig bärighet. En jämförelse kan göras med vad som gäller i fråga om redovisning av gränser i samband med fastighetsbildning. I samband med tillkomsten av lagstiftningen om tredimensionell fastighetsindelning infördes en ny bestämmelse som innebär att en gräns som tillkommer genom fastighets- bildning får redovisas i förrättningshandlingarna, om sedvanlig utstak- ning och utmärkning inte lämpligen kan ske på grund av fastighetens beskaffenhet (se 4 kap. 27 § tredje stycket fastighetsbildningslagen [1970:988]). Bestämmelsen motiverades i förarbetena bl.a. med att en redovisning av gränserna i förrättningshandlingarna torde vara det enda praktiskt möjliga när det gäller tredimensionella fastigheters gränser (se prop. 2002/03:116 s. 69). Mot denna bakgrund får bestämmelsen i väglagen om när en fastighet skall anses ha tagits i anspråk för väg anses bristfällig för de fall där någon tydlig utmärkning på marken inte alls eller endast med svårighet kan ske. Vad som dock kan synas tala mot införandet i väglagen av en kompletterande bestämmelse för de nu aktuella fallen såsom en Prop. 2004/05:169 43 bestämmelse av det slag som finns i fastighetsbildningslagen är att en vägrättsupplåtelse inte har någon fastighetsbildande verkan. Eftersom en sådan upplåtelse emellertid medför att väghållaren i flera hänseenden inträder i fastighetsägarens ställe, är det inte minst i syfte att motverka tvister mellan fastighetsägaren och väghållaren angeläget att reglerna är utformade så att risken för osäkerhet om en vägrättsupplåtelses uppkomst minimeras. Bestämmelserna om när vägrätt uppkommer bör därför kompletteras. Detta aktualiserar frågan hur den nya bestämmelsen bör vara utformad. Eftersom vägrätt inte tillskapas genom en lantmäteriförrättning, kan den regel i fastighetsbildningslagen som gäller för redovisning av bl.a. tredimensionella fastigheters gränser inte utsträckas så att den även får gälla i fråga om vägrätt. Enligt väglagens bestämmelser skall i stället för en förrättning och förrättningshandlingar upprättas en arbetsplan. I arbetsplanen eller i ett tillägg till denna skall, som nämnts ovan, bl.a. anges den mark som behöver tas i anspråk (se 15 § andra stycket, 20 och 28 §§ väglagen). En tänkbar lösning är att den nya bestämmelsen innebär att, om någon tydlig utmärkning på marken inte lämpligen kan göras, mark eller annat utrymme skall anses ha tagits i anspråk när marken eller utrymmet har angetts i en arbetsplan och i planen angivet arbete har påbörjats inom fastigheten. Detta framstår som en väl så ändamålsenlig ordning för de nu aktuella fallen. Vi föreslår därför att detta kommer till uttryck i en ny bestämmelse väglagen. Expropriationslagen Som ovan har konstaterats kan, som en följd av lagstiftningen om tredimensionell fastighetsindelning, en äganderättsexpropriation numera begränsas till att avse enbart ett tredimensionellt utrymme som inte omfattar någon del av markytan. Det kan hävdas att detta stämmer mindre väl överens med expropriationslagens ordalydelse, eftersom lagen på flera ställen använder begreppet mark. I 1 kap. 2 § andra stycket anges sålunda att lagens bestämmelser om fastighet äger motsva- rande tillämpning i fråga om byggnad eller annan anläggning på annans mark. Enligt 2 kap. 1 § får expropriation ske för att ge en kommun möjlighet att förfoga över mark i visst hänseende. I 2 kap. 9 § finns bl.a. bestämmelser om att expropriation får ske för att tillgodose ett väsentligt behov av mark för idrott eller friluftsliv. Begreppet mark används också i vissa bestämmelser om beräkning av expropriations- ersättning (se 4 kap 1, 3 och 3 a §§). Det är naturligt att de aktuella bestämmelserna tillämpas när fråga uppkommer om expropriation av enbart ett utrymme som inte omfattar någon del av markytan. I lagtexten bör därför förtydligas att bestäm- melserna kan tillämpas också i fråga om utrymmen. Enligt 2 kap. 6 a § expropriationslagen får expropriation ske för att ge staten möjlighet att förfoga över mark som genom en förestående ändring av riksgränsen skall föras över från Sverige till det andra landet. Behovet av att kunna expropriera ett utrymme inför en ändring av riksgränsen framstår i och för sig som litet. Det torde nämligen knappast bli aktuellt att bestämma riksgränsens sträckning annat än i det hori- sontella planet. Vid en eventuell framtida ändring av riksgränsen kan det Prop. 2004/05:169 44 emellertid finnas anledning att i samband med expropriation av Prop. 2004/05:169 äganderätten till en intill riksgränsen belägen markfastighet expro- priera också en tredimensionell fastighet som är belägen ovanför eller nedanför markfastigheten. Expropriationen av den tredimensionella fastigheten kommer då enbart att avse ett utrymme som inte omfattar någon del av markytan. Den aktuella bestämmelsen bör därför kompletteras med begreppet utrymme. Plan- och bygglagen m.m. Plan- och bygglagen (1987:10) innehåller bl.a. bestämmelser om inlösen eller upplåtelse av mark som enligt en detaljplan skall användas som allmän plats. I lagen finns även bestämmelser om annan inlösen av mark eller av rättighet som besvärar mark (se bl.a. 6 kap. 17 och 18 §§ samt 14 kap. 1 §). I linje med vad som framhölls i förarbetena till bestämmelserna om tredimensionell fastighetsindelning (se prop. 2002/03:116 s. 109) är det naturligt att bestämmelserna om inlösen och annat förfogande över mark i bl.a. plan- och bygglagen kan tillämpas även i fråga om ut- rymmen som inte omfattar någon del av markytan. Som ovan har framgått torde detta i och för sig redan vara fallet. Vi föreslår emellertid att bl.a. de nämnda bestämmelserna i plan- och bygglagen ändras så att rättsläget kommer till tydligt uttryck. I 16 § lagen (1987:11) om exploateringssamverkan finns särskilda bestämmelser om fastighetsreglering. För sådan fastighetsreglering gäller, med vissa undantag, bestämmelserna i fastighetsbildningslagen. Ytterligare bestämmelser om överföring av mark genom fastighets- reglering finns i 19 § lagen om exploateringssamverkan. En fastighets- reglering enligt lagen om exploateringssamverkan kan i viss utsträck- ning genomföras i strid mot en fastighetsägares vilja. Det är naturligt att en sådan åtgärd, i likhet med annan tvångsvis fastighetsreglering, bör kunna avse enbart ett utrymme som inte omfattar någon del av markytan (jfr a. prop. s. 50 f.). Som nyss nämnts gäller, med vissa undantag, be- stämmelserna i fastighetsbildningslagen för en fastighetsreglering enligt lagen om exploateringssamverkan. Därmed gäller också den tidigare nämnda s.k. trolleribestämmelsen i fastighetsbildningslagen utan vidare för en sådan fastighetsreglering (se 1 kap. 1 a § andra stycket fastighetsbildningslagen). Det finns därför inte något behov av att göra några ändringar i lagen om exploateringssamverkan. Minerallagen m.m. Enligt minerallagen (1991:45) har den som har tillstånd att undersöka förekomsten av koncessionsmineral rätt att under vissa förutsättningar ta annans mark i anspråk för att bygga väg (se 3 kap. 3 § andra stycket). Vidare får den som har koncession för bearbetning under vissa villkor ta i anspråk annans mark utanför det s.k. koncessionsområdet (se 5 kap. 1 § andra stycket). 45 Det bör vara möjligt att begränsa tvångsförfoganden av de nu aktuella Prop. 2004/05:169 slagen så att de avser enbart ett utrymme som inte omfattar någon del av markytan. Vi föreslår att detta tydliggörs i lagtexten. I minerallagen används begreppet mark även i bestämmelser om rätt till bearbetning av mineralfyndigheter i dagen eller under jord (se bl.a. 5 kap. 1 § första stycket minerallagen). I promemorian gjordes bedöm- ningen att det inte finns något behov av att begränsa åtgärder av detta slag till att avse enbart ett utrymme och att några ytterligare ändringar i minerallagen därför inte framstod som motiverade. Lantmäteriverket har ifrågasatt om det inte borde vara möjligt att avgränsa en mineralfyn- dighet tredimensionellt, inte minst om den är lokaliserad långt under markytan. Vi kan för vår del konstatera att nuvarande regler i mineral- lagen bl.a. innebär att det vid en förrättning av särskilt slag (en s.k. markanvisningsförrättning) bestäms vilken mark som koncessions- havaren får ta i anspråk för bearbetning av en mineralfyndighet. I ett beslut (ett s.k. markanvisningsbeslut) skall den anvisade markens läge, omfattning och ändamål anges (se 9 kap. 1 och 22 §§ minerallagen). Med hänsyn till det sammanhang där begreppet mark används står det enligt vår mening utan vidare klart att begreppet när det gäller bearbetning av mineralfyndigheter omfattar inte bara ett visst område på markytan utan även vad som finns under markytan (jfr avsnitt 5). Något förtydligande i de bestämmelser som handlar om ianspråktaganden av annans mark för bearbetning kan därför inte anses påkallat. För att klargöra i vilken utsträckning en fastighet har tagits i anspråk för bearbetning av en mineralfyndighet är det samtidigt naturligt att, som Lantmäteriverket har varit inne på, en sådan fyndighet kan avgränsas tredimensionellt. En sådan avgränsning kan antas vara av särskilt värde när det som skall tas i anspråk finns på stort djup och fastighetsägarens möjligheter att bedriva jordbruk eller annan verksamhet på markytan inte märkbart påverkas. Detta bör klargöras i lagen genom att bestämmelserna i 9 kap. 22 § minerallagen om vad ett markanvisningsbeslut skall innehålla komplette- ras med begreppet utrymme. Enligt 18 § lagen (1985:620) om vissa torvfyndigheter får länsstyrel- sen lämna tillstånd till undersökning av fyndigheter av torv på annans mark. Det har inte framkommit något som talar för att denna bestäm- melse behöver ändras i detta sammanhang. 7 Ikraftträdande och kostnader De förslagna lagändringarna bör kunna träda i kraft den 1 januari 2006. Några övergångsbestämmelser behövs inte. Förslagen är i allt väsentligt av lagteknisk karaktär. De bedöms inte medföra några kostnadsökningar eller andra beaktansvärda konsekvenser för enskilda eller för det allmänna. 46

8

Författningskommentar

Prop. 2004/05:169

8.1

Förslaget till lag om ändring i miljöbalken

(Paragraferna saknar motsvarighet i promemorians förslag.) De föreslagna ändringarna har tillkommit i förtydligande syfte och innebär väsentligen att ordet mark i de berörda paragraferna komp- letteras med uttrycket utrymme. I något fall har ordet mark ersatts med fastighet. I 28 kap. 10 § har uttrycket på fastigheter bytts ut mot inom fastigheter. Någon saklig ändring är inte avsedd. I paragraferna används mark för att beteckna en fastighet eller en del av en fastighet. Uttrycket mark för tankarna till ett område på mark- ytan och kan uppfattas som vilseledande när det gäller utrymmen som inte omfattar någon del av markytan, såsom utrymmen under markytan. Genom ändringarna klarläggs att sådana bestämmelser som ger rätt till tvångsförfoganden över annans mark skall tillämpas på motsvarande sätt på förfoganden som avser enbart utrymmen i stället för ett helt eller en del av ett markområde. Motiven till förslagen framgår av avsnitt 6. Vidare har vissa redaktionella ändringar gjorts.

8.2

Förslaget till lag om ändring i väglagen (1971:948)

(Jfr 3, 7, 1517, 20, 28, 3033, 35, 36, 55, 57, 60, 63, 68 och 70 §§ väglagen i promemorians förslag.) 31 § innehåller bestämmelser om när vägrätt uppkommer. I det nya tredje stycket har tagits in en kompletterande bestämmelse som preciserar när annans fastighet skall anses ha tagits i anspråk med vägrätt, om traditionell utmärkning på marken enligt andra stycket inte lämpligen kan göras. Avsikten med ordet lämpligen är att markera att bestämmelsen kan tillämpas inte bara då det är fysiskt omöjligt att åstadkomma en tydlig utmärkning på markytan något som normalt torde vara fallet när en väg skall byggas i form av en bro eller en tunnel utan också då en sådan utmärkning skulle vara förenad med så stora kostnader och besvär att det inte kan anses rimligt att behöva göra den, såsom när en väg skall dras fram över myrmarker eller annan mark med dålig bärighet. Avsikten med uttrycket vägarbeteinom fastigheten är att tydliggöra att inte bara vägarbete på eller i omedelbar anslutning till fastighetens markyta skall omfattas utan även annat vägarbete, såsom underjordiska sprängnings- eller schaktningsarbeten i samband med framdragandet av en vägtunnel. Övriga ändringar är i allt väsentligt av samma slag som ändringarna i miljöbalken. Skälen för förslagen framgår av avsnitt 6. Vissa redaktio- nella ändringar har också gjorts.

8.3

Förslaget till lag om ändring i expropriationslagen (1972:719)

(Jfr 1 kap. 2 §, 2 kap. 1 och 6 a §§ samt 4 kap. 1, 3 och 3 a §§ expropriationslagen i promemorians förslag) 47 Ändringarna är av samma karaktär som ändringarna i bl.a. miljö- Prop. 2004/05:169 balken. I 1 kap. 2 § andra stycket har uttrycket på annans mark ersatts med inom annans fastighet. Någon saklig ändring är inte avsedd. Vissa redaktionella ändringar har också gjorts. Skälen för förslagen framgår av avsnitt 6.

8.4

Förslaget till lag om ändring i plan- och bygglagen (1987:10)

(Jfr 5 kap. 2, 24, 25 och 30 §§, 6 kap. 1722, 24 och 38 §§, 14 kap. 1 och 2 §§ samt 15 kap. 7 § plan- och bygglagen i promemorians förslag.) Ändringarna är av samma karaktär som ändringarna i bl.a. miljöbal- ken. Vissa redaktionella ändringar har också gjorts. Skälen för förslagen framgår av avsnitt 6.

8.5

Förslaget till lag om ändring i minerallagen (1991:45)

(Jfr 3 kap. 3 §, 5 kap. 1 §, 7 kap. 2 §, 9 kap. 13, 22 och 26 §§, 13 kap. 1 § samt 16 kap. 2 § minerallagen i promemorians förslag.) Ändringarna är av samma karaktär som ändringarna i bl.a. miljöbal- ken. Vissa redaktionella ändringar har också gjorts. Skälen för förslagen framgår av avsnitt 6.

8.6

Förslaget till lag om ändring i lagen (1995:1649) om byggande av järnväg

(Jfr 2 kap. 1 c §, 2 och 68 §§, 3 kap. 24 §§ samt 4 kap. 1, 2 och 4 §§ lagen om byggande av järnväg i promemorians förslag.) Ändringarna är av samma karaktär som ändringarna i bl.a. miljöbal- ken. Vissa redaktionella ändringar har också gjorts. Skälen för förslagen framgår av avsnitt 6. 48 Sammanfattning av promemorian Tredimensionell fastighetsindelning kompletterande lagtekniska frågor Den 1 januari 2004 trädde nya regler om tredimensionell fastighetsindel- ning i kraft. Promemorians förslag är föranledda av dessa regler. I promemorian föreslås ändringar av lagteknisk natur i expropriations- lagen och vissa andra lagar. Genom ändringarna tydliggörs att sådana bestämmelser i de berörda lagarna som ger rätt att tvångsvis ta i anspråk eller på annat sätt förfoga över mark även skall kunna tillämpas på förfoganden som avser utrymmen som inte omfattar någon del av mark- ytan. Syftet med förslagen är att lösa återstående lagtekniska frågor med anledning av reglerna om tredimensionell fastighetsindelning. Lagändringarna föreslås träda i kraft den 1 juli 2005. Prop. 2005/05:169 Bilaga 1 49 Lagförslagen i promemorian Tredimensionell fastighetsindelning kompletterande lagtekniska frågor Förslag till lag om ändring i väglagen (1971:948) Härigenom föreskrivs att 3, 7, 1517, 20, 28, 3033, 3537, 55, 57, 60, 63, 68 och 70 §§ väglagen (1971:948) 1 skall ha följande lydelse. Prop. 2005/05:169 Bilaga 2 Nuvarande lydelse Vägområde utgöres av den mark, som tagits i anspråk för väganordning. Är staten väghållare inom ett område med detaljplan där kom- munen är huvudman för allmänna platser, skall kommunen tillhanda- hålla den mark som behövs för väg inom området. Föreslagen lydelse 3 § Vägområde utgörs av mark eller annat utrymme som har tagits i anspråk för väganordning. 7 § Är staten väghållare inom ett område med detaljplan där kom- munen är huvudman för allmänna platser, skall kommunen tillhanda- hålla den mark eller det utrymme som behövs för väg inom området.

15 § 2

För byggande av väg skall upprättas en arbetsplan.

I arbetsplanen skall anges den

I arbetsplanen skall anges den

mark som behöver tas i anspråk

mark eller det utrymme som

för väganordningar och för att

behöver tas i anspråk för

genomföra

vägbyggnadsprojektet.

väganordningar och för att genom-

Planen skall innehålla en miljö-

föra vägbyggnadsprojektet. Planen

konsekvensbeskrivning

och

de

skall innehålla en miljökonse-

uppgifter som i övrigt behövs för

kvensbeskrivning och de uppgifter

att genomföra projektet. Miljökon-

som i övrigt behövs för att

sekvensbeskrivningen

skall

god-

genomföra

projektet. Miljökonse-

kännas av

berörda länsstyrelser

kvensbeskrivningen

skall god-

innan den tas in i arbetsplanen.

kännas av

berörda

länsstyrelser

innan den tas in i arbetsplanen.

När det gäller kraven på miljökonsekvensbeskrivningen samt planer och planeringsunderlag skall 6 kap. 3 §, 7 § och 1012 §§ miljöbalken tillämpas.

1

Lagen omtryckt 1987:459.

2

Senaste lydelse 1998:832.

50

16 § 3

Vid utarbetande av en arbetsplan skall samråd i fråga om vägens sträckning och vägförslagets utformning i övrigt ske med berörda fastighetsägare och myndigheter samt andra som kan ha ett väsentligt intresse i saken. Samråd skall alltid ske med de miljövårdsmyndigheter som berörs. I de fall länsstyrelsen under förstudien har beslutat att vägprojektet kan antas medföra en betydande miljöpåverkan, skall ett utökat samråd med miljökonsekvensbedömning ske enligt 6 kap. 56 §§ miljöbalken, om inte ett sådant samråd har skett enligt 14 b §. Förfarandet enligt första stycket får efter omständigheterna förenklas i fråga om en arbetsplan för väg, som är förutsatt i en detaljplan eller i

områdesbestämmelser.

Avser arbetsplan endast om-

Avser en arbetsplan endast om-

byggnad av väg, får förfarandet

byggnad av väg, får förfarandet

enligt första stycket efter om-

enligt första stycket efter om-

ständigheterna förenklas med iakt-

ständigheterna förenklas. Ägaren

tagande av att ägare till en fastig-

till en fastighet, som helt eller

het, av vilken mark skall tas i

delvis skall tas i anspråk, skall

anspråk, alltid skall beredas till-

dock alltid ges tillfälle att yttra sig.

fälle att yttra sig. Detta skall även

Detta skall även tillämpas på en

tillämpas på en arbetsplan som

arbetsplan som innefattar endast

innefattar endast ändring av planen

en ändring av planen för ett

för ett vägbyggnadsprojekt som

vägbyggnadsprojekt som ännu inte

ännu inte är färdigställt.

är färdigställt.

17 § 4

En arbetsplan skall ställas ut för granskning. Därvid gäller vad som i 6 kap. 8 § första stycket miljöbalken sägs om att miljökonse- kvensbeskrivning skall kungöras och hållas tillgänglig för allmänheten. En arbetsplan för väg, som är förutsatt i en detaljplan eller i

områdesbestämmelser, behöver inte ställas ut.

Inte heller behöver en arbetsplan

Inte heller behöver en arbetsplan

som avser endast ombyggnad av

som avser endast ombyggnad av

väg ställas ut, om inte mark

väg ställas ut, om inte mark eller

behöver tas i anspråk med vägrätt

annat utrymme behöver tas i

eller rätt som avses i 35 § eller om

anspråk med vägrätt eller rätt som

ett sådant ianspråktagande skrift-

avses i 35 § eller om ett sådant

ligen medgivits av berörda fastig-

ianspråktagande

skriftligen har

hetsägare

och

innehavare

av

medgetts av berörda fastighets-

nyttjanderätt

eller servitutsrätt.

ägare och innehavare av nyttjande-

Under samma

förutsättningar

kan

rätt eller

servitutsrätt.

Under

utställelse underlåtas i fråga om en

samma förutsättningar kan ut-

arbetsplan

som

innefattar endast

ställelse underlåtas i fråga om en

ändring av planen för ett väg-

arbetsplan

som

innefattar

endast

byggnadsprojekt som ännu inte är

ändring av planen för ett

färdigställt.

vägbyggnadsprojekt som ännu inte

är färdigställt.

3

Senaste lydelse 1998:832.

4

Senaste lydelse 1998:832.

Prop. 2005/05:169 Bilaga 2 51 Om en väg som avses i andra eller tredje stycket av länsstyrelsen har antagits medföra en betydande miljöpåverkan, skall arbetsplanen ändå ställas ut enligt första stycket. 20 § Vid byggande av väg får endast oväsentlig avvikelse göras från arbetsplanen. Göres sådan av- vikelse i fråga om den mark som enligt arbetsplanen skulle tagas i anspråk för vägen, skall detta utan dröjsmål anmärkas i tillägg till planen. Vid byggande av väg får endast oväsentlig avvikelse göras från arbetsplanen. Om en sådan av- vikelse görs i fråga om den mark eller det utrymme som enligt arbetsplanen skulle tas i anspråk för vägen, skall detta utan dröjsmål anmärkas i ett tillägg till planen. 28 § 5

Behöver för en väganordning, vars utförande ingår i drift av väg, tas i anspråk mark utöver den som redan hör till vägen, skall upprättas en arbetsplan, vari anges den mark som behöver tas i anspråk. Bestämmelserna i 13 20 §§ skall därvid tillämpas. Såvitt angår tillämpningen av 16 § tredje stycket, 17 § tredje stycket och 18 § andra stycket skall arbets- planen anses som en sådan plan som avser endast ombyggnad av väg. Vägrätt innefattar befogenhet för väghållaren att, utan hinder av den rätt som annan kan äga till fastigheten, nyttja mark som behövs för väg och, i den mån inskränkning ej gjorts i arbetsplan eller i beslut om förändring av enskild väg till allmän, även i övrigt i fastighetsägarens ställe bestämma över markens använd- ning under den tid vägrätten består samt tillgodogöra sig alster och andra tillgångar som kan utvinnas ur marken. Behöver för en väganordning, vars utförande ingår i drift av väg, tas i anspråk mark eller annat utrymme utöver vad som redan hör till vägen, skall upprättas en arbetsplan, vari anges den mark eller det utrymme som behöver tas i anspråk. Bestämmelserna i 13 20 §§ skall därvid tillämpas. Såvitt angår tillämpningen av 16 § tredje stycket, 17 § tredje stycket och 18 § andra stycket skall arbetspla- nen anses som en sådan plan som avser endast ombyggnad av väg. 30 § Vägrätt innefattar befogenhet för väghållaren att, utan hinder av den rätt som annan kan äga till fastigheten, nyttja mark eller annat utrymme som behövs för väg. I den mån någon inskränk- ning inte har gjorts i arbetsplanen eller i ett beslut om förändring av enskild väg till allmän, ger vägrätt även i övrigt väghållaren rätt att i fastighetsägarens ställe bestämma över markens eller utrymmets användning under den tid väg- rätten består samt tillgodogöra sig alster och andra tillgångar som kan utvinnas ur marken eller ut- rymmet.

5 Senaste lydelse 1998:832. Prop. 2005/05:169 Bilaga 2 52 Vägrätt uppkommer genom att väghållaren tar i anspråk mark för väg med stöd av upprättad och, i fall då så behövs, fastställd arbetsplan. Vägrätt uppkommer även genom att väghållaren övertager mark med stöd av beslut om enskild vägs förändring till allmän. Mark skall anses ha tagits i anspråk för väg, när vägens sträckning över fastigheten blivit tydligt utmärkt på marken och i arbetsplanen angivet vägarbete påbörjats på fastigheten.

31 §

Prop. 2005/05:169

Vägrätt

uppkommer

genom att

Bilaga 2

väghållaren tar i anspråk mark

eller annat utrymme för väg med

stöd av upprättad och, i fall då så

behövs,

fastställd

arbetsplan.

Vägrätt uppkommer även genom att väghållaren övertar mark eller annat utrymme med stöd av beslut om enskild vägs förändring till allmän. Mark eller annat utrymme skall anses ha tagits i anspråk för väg, när vägens sträckning över fastig- heten blivit tydligt utmärkt på marken och i arbetsplanen angivet vägarbete har påbörjats på fastig- heten. 32 § 6

Vägrätt upphör när vägen dras

Vägrätt upphör när vägen dras

in. Väghållaren är skyldig att i den

in. Väghållaren är skyldig att i den

omfattning det behövs ställa i

omfattning det behövs ställa i

ordning vägområdet och vidta åt-

ordning

vägområdet

och vidta

gärder för att förebygga att om-

åtgärder för att förebygga att

rådets skick vållar störningar och

områdets

skick vållar

störningar

olägenheter i framtiden. Väghål-

och olägenheter i framtiden. Väg-

laren får föra bort vad som har

hållaren får föra bort vad som har

anbringats inom vägområdet för

anbringats inom vägområdet för

vägändamål, om inte länsstyrelsen

vägändamål, om inte länsstyrelsen

bestämmer annat med hänsyn till

bestämmer annat med hänsyn till

att fråga har uppkommit om

att fråga har uppkommit om

markens användning som enskild

markens eller utrymmets använd-

väg.

ning som enskild väg.

Vad som inte har förts bort inom ett år efter det att vägen dragits in tillfaller fastighetens ägare. Länsstyrelsen kan förlänga tiden, om särskilda skäl föreligger. 33 § 7

I fråga om mark till väg, som enligt en detaljplan där kommunen är huvudman för allmänna platser är avsedd till allmän plats, tillämpas inte 3032 §§, sedan marken tagits i anspråk av kom- munen för avsett ändamål. I fråga om mark eller annat utrymme till väg, som enligt en detaljplan där kommunen är huvudman för allmänna platser är avsedd till allmän plats, tillämpas inte 3032 §§, sedan marken eller utrymmet tagits i anspråk av kommunen för avsett ändamål.

6

Senaste lydelse 1998:832.

7

Senaste lydelse 1987:459.

53

35 § 8

Har i fastställd arbetsplan för vägbyggnadsprojekt mark i när- heten av det i arbetsplanen upp- tagna vägområdet avsatts för upplag eller liknande ändamål i samband med byggandet av vägen, skall till väghållaren upplåtas nyttjanderätt till marken för den tid som angivits i planen. Har det i en fastställd arbetsplan för ett vägbyggnadsprojekt avsatts mark eller annat utrymme i när- heten av det i arbetsplanen upp- tagna vägområdet och är marken eller utrymmet avsett för upplag eller liknande ändamål i samband med byggandet av vägen, skall till väghållaren upplåtas nyttjanderätt till marken eller utrymmet för den tid som har angetts i planen. 36 § Kan på grund av pågående arbete eller till följd av jordras eller översvämning eller av annan orsak väg ej användas utan risk för olyckshändelse, kan länsstyrelsen på framställning av väghållnings- myndigheten föreskriva att nytt- janderätt till mark för tillfällig väg skall upplåtas för den tid sådan väg behövs till följd av hindret. Om en väg på grund av på- gående arbete eller till följd av jordras eller översvämning eller av annan orsak inte kan användas utan risk för olyckshändelse, kan länsstyrelsen på framställning av väghållningsmyndigheten före- skriva att nyttjanderätt till mark eller annat utrymme för tillfällig väg skall upplåtas för den tid sådan väg behövs till följd av hindret. 37 § Länsstyrelsen kan på fram- ställning av väghållningsmyndig- heten föreskriva att nyttjanderätt till mark intill vägområde skall upplåtas för uppsättande av snö- skärm. Länsstyrelsen kan på fram- ställning av väghållningsmyndig- heten föreskriva att nyttjanderätt till mark eller annat utrymme intill vägområde skall upplåtas för upp- sättande av snöskärm. 55 § 9

Har väghållare erhållit vägrätt, är fastighetens ägare berättigad att av väghållaren få intrångsersätt- ning och ersättning för annan skada till följd av vägens byg- gande eller begagnande, om det ej avtalats eller uppenbarligen förut- satts att ersättning ej skall lämnas. Samma rätt till ersättning har innehavare av nyttjanderätt eller annan särskild rätt till fastighet, såvida rätten inte upplåtits efter

8

Senaste lydelse 1998:832.

9

Senaste lydelse 1993:38.

Har väghållare erhållit vägrätt, är fastighetens ägare berättigad att av väghållaren få intrångsersätt- ning och ersättning för annan skada till följd av vägens byg- gande eller begagnande, om det ej avtalats eller uppenbarligen förut- satts att ersättning ej skall lämnas. Samma rätt till ersättning har innehavare av nyttjanderätt eller annan särskild rätt till fastighet, såvida rätten inte upplåtits efter Prop. 2005/05:169 Bilaga 2 54

För att minska de olägenheter, som genom vägran av tillstånd som avses i 39 § eller genom föreskrift eller förordnande som meddelats med stöd av 

3941

 § uppkommer för fastighet som haft utfart till allmän väg, får väghållaren själv bygga nödvändig utfartsväg för fastigheten. Väghållaren får därvid, i den mån det behövs för företagets genom- förande, göra gällande den rätt att påkalla förrättning enligt anlägg- ningslagen (1973:1149) för ian- språktagande av mark eller annat utrymme som tillhör annan fastig- het och att föra talan vid förrätt- ningen, som tillkommer ägaren av fastighet, vars behov av utfartsväg skall tillgodoses.

Om mark eller annat utrymme till väg inom en detaljplan där kommunen är huvudman för allmänna platser har tagits i anspråk av kommunen som allmän plats, skall väghållaren fullgöra dessförinnan uppkommen ersätt- nings- och inlösningsskyldighet enligt 55 och 56 §§, trots att vägrätten har upphört till följd av 33 §.

På ersättningen utgår ränta enligt 5 § räntelagen (1975:635) från den dag då marken eller utrymmet togs i anspråk till och med den dag då betalning skall ske och enligt 6 § räntelagen för tiden därefter.

det att marken togs i anspråk.

det att marken eller utrymmet togs

i anspråk.

Vid ersättningens bestämmande gäller 4 kap. expropriationslagen (1972:719) i tillämpliga delar. 4 kap. 3 § nämnda lag skall härvid tillämpas i fråga om värdeökning som ägt rum under tiden från dagen tio år före det talan väcktes vid domstol. På ersättningen utgår ränta enligt 5 § räntelagen (1975:635) från den dag då marken togs i anspråk till och med den dag då betalning skall ske och enligt 6 § räntelagen för tiden därefter. 57 § 10 Om mark till väg inom en detaljplan där kommunen är huvudman för allmänna platser har tagits i anspråk av kommunen som allmän plats, skall väghållaren fullgöra dessförinnan uppkommen ersättnings- och inlösningsskyldig- het enligt 55 och 56 §§, trots att vägrätten har upphört till följd av 33 §. 60 § 11 För att minska de olägenheter, som genom vägran av tillstånd som avses i 39 § eller genom föreskrift eller förordnande som meddelats med stöd av 3941 § uppkommer för fastighet som haft utfart till allmän väg, får väg- hållaren själv bygga nödvändig utfartsväg för fastigheten. Väg- hållaren får därvid, i den mån det behövs för företagets genom- förande, göra gällande den rätt att påkalla förrättning enligt anlägg- ningslagen (1973:1149) för ian- språktagande av annan fastighet tillhörig mark och att föra talan vid förrättningen, som tillkommer ägaren av fastighet, vars behov av utfartsväg skall tillgodoses.

10

Senaste lydelse 1987:459.

11

Senaste lydelse 1973:1158.

Prop. 2005/05:169 Bilaga 2 55

Om en kommun enligt 7 § har tillhandahållit staten mark eller annat utrymme för väg, är kommunen berättigad att av staten erhålla ersättning för skäliga kostnader efter avdrag för förvalt- ningskostnad.

63 § 12

Väghållaren skall ersätta skador till följd av att han har förvärvat rätt

1. att inrätta särskild vinterväg,

2. att nyttja mark i närheten av

2. att nyttja mark eller annat

vägområde för upplag eller

utrymme i närheten av vägområde

liknande ändamål i samband med

för upplag eller liknande ändamål i

byggande av väg,

samband med byggande av väg,

3.

att anordna tillfällig väg,

4.

att intill vägområde sätta upp snöskärm.

Väghållaren skall också ersätta skador till följd av åtgärder som avses i 34 §, 45 § fjärde stycket eller 53 § eller till följd av ett föreläggande som har meddelats med stöd av 52 §. För skador som har uppstått till följd av åtgärder som avses i 53 § utgår ersättning endast om skadorna är avsevärda. Bestämmelserna i första och andra styckena gäller inte om det har avtalats eller uppenbarligen förutsatts att ersättning inte skall lämnas. 68 § 13

Om en borgenär som avses i 67 § första stycket lider förlust till följd av att nedsättning inte har skett, är han berättigad att av väghållaren få gottgörelse för förlusten mot avskrivning på fordringshandlingen. Detsamma gäller, om borgenären lider förlust därigenom, att ersättning enligt 55, 58 eller 61 § blivit för lågt beräknad och ersättningen till följd av överenskommelse mellan väghållaren och fastighetens ägare eller av annan anledning inte har prövats av domstol. I fråga om sådan gottgörelse skall 65 § tillämpas på förhållandet mellan väghållaren och borgenären.

Om mark till väg inom en

Om mark eller annat utrymme

detaljplan

där

kommunen är

till väg inom en detaljplan där

huvudman för allmänna platser har

kommunen

är huvudman för

tagits i anspråk av kommunen som

allmänna platser har tagits i

allmän plats, skall väghållaren

anspråk av kommunen som allmän

fullgöra dessförinnan uppkommen

plats, skall

väghållaren fullgöra

skyldighet

enligt

första stycket,

dessförinnan uppkommen skyldig-

trots att vägrätten har upphört till

het enligt första stycket, trots att

följd av 33 §.

vägrätten har upphört till följd av

33 §.

Talan om gottgörelse väcks vid den fastighetsdomstol som anges i 66 §. 70 § 14 Om en kommun enligt 7 § har tillhandahållit staten mark för väg, är kommunen berättigad att av staten erhålla ersättning för skäliga kostnader efter avdrag för förvalt- ningskostnad.

12

Senaste lydelse 1998:832.

13

Senaste lydelse 1987:459.

14

Senaste lydelse 1987:459.

Prop. 2005/05:169 Bilaga 2 56 Framställning om ersättning görs hos Vägverket. Om en överenskom- melse inte kan träffas, väcks talan om ersättning vid den fastighetsdom- stol som anges i 66 §. Denna lag träder i kraft den 1 juli 2005. Prop. 2005/05:169 Bilaga 2 57

Förslag till lag om ändring i expropriationslagen (1972:719)

Prop. 2005/05:169

Härigenom föreskrivs att 1 kap. 2 §, 2 kap. 1 och 6 a §§ samt 4 kap. 1,

Bilaga 2

3 och 3 a §§ expropriationslagen (1972:719) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1

kap.

2 § I denna lag förstås med särskild rätt till fastighet nyttjanderätt, servitut och rätt till elektrisk kraft samt liknande rätt. Utan hinder av att tomträtt enligt 13 kap. 26 § jordabalken vid expropriation är likställd med fast egendom får sådan rätt upphävas eller begränsas genom expropriation. Bestämmelsen i 1 § om särskild rätt gäller ej renskötselrätt enligt

rennäringslagen (1971:437) eller vägrätt.

Bestämmelserna i denna lag om

Bestämmelserna i denna lag om

fastighet

äger

motsvarande

fastighet tillämpas också i fråga

tillämpning i fråga om byggnad

om

byggnad

eller

annan

eller annan anläggning på annans

anläggning som är belägen inom

mark.

annans fastighet.

2 kap. 1 § 1

Expropriation får ske för att ge kommun möjlighet att förfoga över mark som med hänsyn till den framtida utvecklingen kräves för tätbebyggelse eller därmed sammanhängande anordning. Expropriation för ändamål som anges i första stycket får avse endast mark som är belägen inom kommunens eget område. Inom tätbebyggt område får expropriation ske endast om det med skäl kan antagas att marken inom överskådlig tid kommer att beröras av byggnads- eller anlägg- ningsåtgärd, som är av väsentlig betydelse från allmän synpunkt, eller om det till främjande av planmässigt byggnadsskick eller av annan därmed jämförlig orsak är angeläget att kommunen får rådighet över marken. Expropriation får ske för att ge en kommun möjlighet att förfoga över mark eller annat utrymme som med hänsyn till den framtida utvecklingen krävs för tätbe- byggelse eller därmed samman- hängande anordning. Expropriation för ändamål som anges i första stycket får avse endast mark eller annat utrymme inom kommunens eget område. Inom tätbebyggt område får expropriation ske endast om

1.

det med skäl kan antas att marken eller utrymmet inom överskådlig tid kommer att beröras av byggnads- eller anläggnings- åtgärd, som är av väsentlig betydelse från allmän synpunkt, eller

2.

det med hänsyn till intresset av att främja ett planmässigt bygg- nadsskick eller av annan därmed

1 Senaste lydelse 1979:896.

58

jämförlig orsak är angeläget att kommunen får rådighet över marken eller utrymmet. Med motsvarande tillämpning av förstatredje styckena får expropriation ske till förmån för landstingskommun eller kommunal- förbund, som handhar sådan angelägenhet som första stycket avser att främja. 6 a § 2

Expropriation får ske för att ge staten möjlighet att förfoga över mark som genom en förestående ändring av riksgränsen skall föras över till det andra landet. Expropriation får ske för att ge staten möjlighet att förfoga över mark eller annat utrymme som genom en förestående ändring av riksgränsen skall föras över till det andra landet. 4 kap. 1 § 3

För fastighet, som exproprieras i sin helhet, skall, i den mån ej annat följer av vad som sägs nedan, betalas löseskilling med belopp som motsvarar fastighetens marknadsvärde. Exproprieras del av fastighet, skall intrångsersätt- ning betalas med belopp som motsvarar den minskning av fastighetens marknadsvärde, som uppkommer genom expropria- tionen. Uppkommer i övrigt skada för ägaren genom expropriationen, skall även sådan skada ersättas. Expropriationsersättning skall dock inte betalas för mark som ingår i allmän väg och som enligt en detaljplan är avsedd för sådan allmän plats för vilken kommunen är huvudman. Har den exproprierande åtagit sig att vidtaga åtgärd för att minska skada, skall hänsyn tagas till det vid bestämmande av expro- priationsersättning, om åtagandet är sådant att det skäligen bör godtagas av den ersättnings- berättigade.

2

Senaste lydelse 1981:382.

3

Senaste lydelse 1987:123.

För en fastighet, som exprop- rieras i sin helhet, skall, i den mån inte annat följer av vad som sägs nedan, betalas löseskilling med ett belopp som motsvarar fastighetens marknadsvärde. Exproprieras en del av en fastighet, skall intrångs- ersättning betalas med ett belopp som motsvarar den minskning av fastighetens marknadsvärde, som uppkommer genom expropria- tionen. Uppkommer i övrigt skada för ägaren genom expropriationen, skall även sådan skada ersättas. Expropriationsersättning skall dock inte betalas för mark eller annat utrymme som ingår i allmän väg och som enligt en detaljplan är avsedd för en sådan allmän plats för vilken kommunen är huvud- man. Har den exproprierande åtagit sig att vidta åtgärd för att minska skada, skall hänsyn tas till det när expropriationsersättningen be- stäms, om åtagandet är sådant att det skäligen bör godtas av den ersättningsberättigade. Prop. 2005/05:169 Bilaga 2 59

Vid bestämmande av löseskilling skall sådan ökning av fastighetens marknadsvärde av någon betydelse som ägt rum under tiden från dagen tio år före ansökningen om expropriation, dock högst femton år före talans väckande vid domstol, räknas ägaren tillgodo endast i den mån det blir utrett, att den beror på annat än förvänt- ningar om ändring i markens tillåtna användningssätt. Avser expropriationen del av fastighet, skall vad som sagts nu om beräk- ning av marknadsvärde tillämpas i fråga om värdet före expropri- ationen. Värderingen skall ske med hänsyn till fastighetens skick när ersättningsfrågan avgöres eller, om fastigheten dessförinnan har tillträtts eller övergått på den exproprierande enligt 6 kap. 10 §, när tillträdet eller övergången skedde.

Har beslut om en detaljplan, enligt vilken marken avses för enskilt bebyggande, meddelats före ansökningen om expropria- tion, skall första stycket tillämpas endast på värdestegring som in- träffat efter beslutet.

Exproprieras fastighet till vilken den exproprierande har nyttjanderätt eller servitutsrätt, skall vid bestämmande av fastighetens värde hänsyn icke tagas till förbättring, vilken fastigheten vunnit genom arbete eller kostnad, som den exproprierande eller föregående innehavare, vars rätt övergått till denne, nedlagt på fastigheten utöver vad som ålegat honom. 3 § 4

När löseskillingen bestäms skall sådan ökning av fastighetens marknadsvärde av någon betydelse som har ägt rum under tiden från dagen tio år före ansökan om expropriation, dock högst femton år före talans väckande vid dom- stol, räknas ägaren tillgodo endast i den mån det blir utrett, att den beror på annat än förväntningar om ändring i markens eller ut- rymmets tillåtna användningssätt. Avser expropriationen en del av fastighet, skall vad som sagts nu om beräkning av marknadsvärde tillämpas i fråga om värdet före expropriationen. Värderingen skall ske med hänsyn till fastighetens skick när ersättningsfrågan avgörs eller, om fastigheten dessförinnan har tillträtts eller övergått på den exproprierande enligt 6 kap. 10 §, när tillträdet eller övergången skedde. Har det före ansökan om expropriation meddelats beslut om detaljplan enligt vilken marken eller utrymmet är avsedd för enskilt bebyggande, skall första stycket tillämpas endast på värde- stegring som har inträffat efter beslutet. Avser expropriationen bebyggd fastighet som innehas i huvudsakligt syfte att bereda bostad åt ägaren och honom närstående, gäller den begränsningen för tillämpningen av första stycket att löseskillingen ej i något fall får bestämmas till lägre belopp än som fordras för anskaffning

av annan likvärdig bostadsfastighet.

I den mån det blir utrett att

I den mån det blir utrett att

värdestegringen utan att ha sam-

värdestegringen utan att ha sam-

band med förväntningar om

band

med förväntningar

om

ändring i markens tillåtna använd-

ändring i markens eller utrymmets

ningssätt beror på inverkan av det

tillåtna

användningssätt beror

på

4 Senaste lydelse 1987:123. Prop. 2005/05:169 Bilaga 2 60

företag för vars genomförande

inverkan av det företag för vars

Prop. 2005/05:169

expropriation äger rum, gäller 2 §.

genomförande expropriation äger

Bilaga 2

rum, gäller 2 §.

3 a § 5

Expropriationsersättning för mark som enligt en detaljplan är avsedd för allmän plats skall be- stämmas med hänsyn till de planförhållanden som rådde närmast innan marken angavs som allmän plats. Expropriationsersättning för mark eller annat utrymme som enligt en detaljplan är avsedd för allmän plats skall bestämmas med hänsyn till de planförhållanden som rådde närmast innan marken eller utrymmet angavs som allmän plats. Denna lag träder i kraft den 1 juli 2005.

5 Senaste lydelse 1987:123. 61

Förslag till lag om ändring i plan- och bygglagen (1987:10)

Prop. 2005/05:169

Härigenom föreskrivs att 5 kap. 2, 24, 25 och 30 §§, 6 kap. 1722, 24

Bilaga 2

och 38 §§, 14 kap. 1 och 2 §§ samt 15 kap. 7 § plan- och bygglagen

(1987:10) 1 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

5

kap.

2 § Vid utformningen av en detaljplan skall skälig hänsyn tas till befintliga bebyggelse-, äganderätts- och fastighetsförhållanden som kan inverka på

planens genomförande.

I de delar som planen medför att

I de delar som planen medför att

mark eller särskild rätt till mark

mark eller annat utrymme eller

kan komma att tas i anspråk enligt

särskild rätt till mark eller annat

6 kap. 1719 §§ skall planen

utrymme kan komma att tas i

dessutom utformas så att de

anspråk enligt 6 kap. 1719 §§

fördelar som kan vinnas med den

skall planen dessutom utformas så

överväger de olägenheter som

att de fördelar som kan vinnas med

planen orsakar enskilda.

den överväger de olägenheter som

planen orsakar enskilda.

Detaljplanen får inte omfatta ett större område än som är befogat med hänsyn till syftet med planen och den tid för att genomföra den som skall bestämmas enligt 5 §. 24 § Kungörelse om utställningen av planförslaget skall minst en vecka före utställningstidens början anslås på kommunens anslagstavla och införas i ortstidning. Kungörandet får dock ske senast den dag då utställningstiden börjar, om denna bestämts till minst fyra veckor. Av kungörelsen skall framgå

1.

var planområdet ligger,

2.

om förslaget avviker från översiktsplanen,

3. vilken mark eller särskild rätt

3. i vilken utsträckning mark

till mark som till följd av planens

eller annat utrymme eller särskild

antagande kan komma att tas i

rätt till mark eller annat utrymme

anspråk enligt 6 kap. 1719 §§,

till följd av planens antagande kan

komma att tas i anspråk enligt 6

kap. 1719 §§,

4.

var utställningen äger rum,

5.

inom vilken tid, på vilket sätt och till vem synpunkter på förslaget skall lämnas,

6.

att den som inte senast under utställningstiden framfört synpunkter på förslaget enligt 13 kap. 5 § kan förlora rätten att överklaga beslut att anta planen.

1 Lagen omtryckt 1992:1769.

62

Underrättelse enligt första styck- et behöver inte sändas, om ett stort antal personer skall underrättas och det skulle innebära större kost- nad och besvär än som är för- svarligt med hänsyn till ändamålet med underrättelsen att sända den till var och en av dem. Ägare av sådan mark eller sådant utrymme och innehavare av sådan särskild rätt till mark eller annat utrymme som avses i 24 § första stycket 3 skall dock alltid underrättas enligt första stycket. Detsamma gäller den som har meddelats ett före- läggande enligt 28 a §.

För kungörandet skall gälla vad som är föreskrivet i lagen (1977:654) om kungörande i mål och ärenden hos myndighet m.m. Ett exemplar av förslaget med en planbeskrivning enligt 26 §, en genomförandebeskrivning enligt 6 kap. 1 § och samrådsredogörelsen skall, innan förslaget ställs ut, sändas till länsstyrelsen och kommuner som berörs av förslaget. 25 § Underrättelse om innehållet i kungörelsen skall senast dagen för kungörandet i brev sändas till

1.

kända sakägare,

2.

känd organisation av hyresgäster som har avtal om förhand- lingsordning för en fastighet som berörs av planförslaget eller, om förhandlingsordning inte gäller, känd förening av hyresgäster som är ansluten till en riksorganisation och inom vars verksamhetsområde fastigheten är belägen,

3.

andra som har ett väsentligt intresse av förslaget.

Om förslaget berör en samfällighet för vilken finns styrelse eller annan utsedd att förvalta samfällighetens angelägenheter, får underrättelsen sändas till en ledamot av styrelsen eller till förvaltaren. Saknas styrelse eller förvaltare, får underrättelsen sändas till en av delägarna för att hållas tillgänglig för alla. Underrättelse enligt första styck- et behöver inte sändas, om ett stort antal personer skall underrättas och det skulle innebära större kostnad och besvär än som är försvarligt med hänsyn till ända- målet med underrättelsen att sända den till var och en av dem. Ägare av sådan mark och innehavare av sådan särskild rätt till mark som avses i 24 § första stycket 3 skall dock alltid underrättas enligt första stycket. Detsamma gäller den som har meddelats ett föreläggande enligt 28 a §. 30 § Senast dagen efter det att justeringen av protokollet med beslut om antagande av detaljplanen har tillkännagetts på kommunens anslagstavla skall meddelande om tillkännagivandet, protokollsutdrag med beslutet samt uppgift om vad den som vill överklaga beslutet har att iaktta sändas i brev till

1.

länsstyrelsen samt regionplaneorgan och kommuner som berörs av planen,

2.

sakägare, bostadsrättshavare, hyresgäster och boende samt sådan organisation eller förening som avses i 25 § första stycket 2, om de senast under utställningstiden eller under den i 28 § andra stycket angivna tiden skriftligen har lämnat synpunkter i ärendet som inte har

Prop. 2005/05:169 Bilaga 2 63 blivit tillgodosedda eller om de har rätt att överklaga på grund av bestämmelsen i 13 kap. 5 § andra stycket första meningen.

Om ett stort antal personer skall

Om ett stort antal personer skall

underrättas enligt första stycket 2

underrättas enligt första stycket 2

och det skulle innebära större

och det skulle innebära större kost-

kostnad och besvär än som är för-

nad och besvär än som är försvar-

svarligt med hänsyn till ändamålet

ligt med hänsyn till ändamålet

med underrättelsen att sända den

med underrättelsen att sända den

till var och en av dem, får under-

till var och en av dem, får under-

rättelse i stället ske genom kungö-

rättelse i stället ske genom kungö-

rande på det sätt som anges i 24 §

rande på det sätt som anges i 24 §

eller genom en kungörelse som

eller genom en kungörelse som

anslås på kommunens anslags-

anslås på kommunens anslags-

tavla, informationsblad om kungö-

tavla, informationsblad om kungö-

relsen som sprids till de boende

relsen som sprids till de boende

som berörs av beslutet och brev till

som berörs av beslutet och brev till

sådana sakägare och sådan organi-

sådana sakägare och sådan organi-

sation eller förening som avses i

sation eller förening som avses i

första stycket 2. Ägare av sådan

första stycket 2. Ägare av sådan

mark och innehavare av sådan

mark eller sådant utrymme och

särskild rätt till mark som kan

innehavare av sådan särskild rätt

komma att tas i anspråk enligt 6

till mark eller annat utrymme som

kap. 1719 §§ skall dock alltid

kan komma att tas i anspråk enligt

underrättas enligt första stycket.

6 kap. 1719 §§ skall dock alltid

Detsamma gäller den som har

underrättas enligt första stycket.

meddelats ett föreläggande enligt

Detsamma gäller den som har

28 a §.

meddelats ett föreläggande enligt

28 a §.

Av kungörelse som avses i andra stycket skall framgå vad beslutet avser, tidpunkten för beslutets tillkännagivande på kommunens anslagstavla och vad den som vill överklaga beslutet har att iaktta. Om kungörelsen införs i ortstidningen, skall detta ske samma dag som beslutet tillkännages på anslagstavlan. 6 kap. 17§ Kommunen får lösa mark som enligt en detaljplan skall användas för allmänna platser för vilka kommunen är huvudman. Annan mark som enligt planen skall användas för annat än enskilt bebyggande får kommunen lösa, om markens användning för avsett ändamål inte ändå kan anses säkerställd. Besväras mark som kommunen får lösa enligt första eller andra Kommunen får lösa mark eller annat utrymme som enligt en detaljplan skall användas för allmänna platser för vilka kommunen är huvudman. Annan mark eller annat utrym- me som enligt planen skall an- vändas för annat än enskilt bebyg- gande får kommunen lösa, om markens eller utrymmets använd- ning för avsett ändamål inte ändå kan anses säkerställd. Besväras mark eller annat utrymme som kommunen får lösa Prop. 2005/05:169 Bilaga 2 64 stycket av särskild rätt, får rättig- heten lösas. Bestämmelser om skyldighet för kommunen att lösa mark i vissa fall finns i 14 kap. enligt första eller andra stycket av särskild rätt, får rättigheten lösas. Bestämmelser om skyldighet för kommunen att lösa mark eller annat utrymme i vissa fall finns i 14 kap. 18 § Om kommunen inte skall vara huvudman för allmänna platser, är den som äger obebyggd mark som enligt detaljplanen är avsedd för allmän plats, skyldig att utan ersättning upplåta marken, om den behövs för att kvartersmark som tillhörde honom när planen antogs skall kunna användas för avsett ändamål. Om kommunen inte skall vara huvudman för allmänna platser, är den som äger obebyggd mark eller annat obebyggt utrymme som enligt detaljplanen skall användas för allmän plats, skyldig att utan ersättning upplåta marken eller ut- rymmet. Detta gäller dock endast om marken eller utrymmet behövs för att kvartersmark som tillhörde fastighetsägaren när planen antogs skall kunna användas för avsett ändamål. På ansökan av kommunen får länsstyrelsen förordna att mark, som för områdets ändamålsenliga användning enligt upprättat förslag till detaljplan behövs för sådana allmänna platser för vilka kom- munen är huvudman eller för all- männa byggnader, utan ersättning skall avstås till kommunen. På ansökan av kommunen får läns- styrelsen också förordna att mark som skall användas för allmänna platser för vilka kommunen inte skall vara huvudman, utan er- sättning skall upplåtas till huvud- mannen. Antagandet av detalj- planen skall anstå till dess ansökningen har avgjorts genom beslut som vunnit laga kraft. Förordnande får meddelas en- dast i den mån det kan anses skä- ligt med hänsyn till den nytta markens ägare kan väntas få av planen och till övriga omständlig- heter. Den mark som förordnandet avser skall anges till läge och 19 § På ansökan av kommunen får länsstyrelsen förordna att mark eller annat utrymme, som för om- rådets ändamålsenliga användning enligt upprättat förslag till detalj- plan behövs för sådana allmänna platser för vilka kommunen är huvudman eller för allmänna byggnader, utan ersättning skall avstås till kommunen. På ansökan av kommunen får länsstyrelsen också förordna att mark eller annat utrymme som skall användas för allmänna platser för vilka kommunen inte skall vara huvud- man, utan ersättning skall upplåtas till huvudmannen. Antagandet av detaljplanen skall anstå till dess ansökningen har avgjorts genom beslut som vunnit laga kraft. Förordnande får meddelas endast i den mån det kan anses skäligt med hänsyn till den nytta markens eller utrymmets ägare kan väntas få av planen och till övriga omständigheter. Den mark eller det utrymme som förordnandet avser skall anges till Prop. 2005/05:169 Bilaga 2 65 gränser. Marken skall avträdas eller upplåtas när den behöver tas i anspråk för avsett ändamål. Skall detaljplanen ändras, får länsstyrelsen på ansökan av kommunen förordna att mark, som har avståtts eller skall upplåtas, byts ut mot annan mark, om det är lämpligt och kan ske utan olägenhet för ägaren. läge och gränser. Marken eller utrymmet skall avträdas eller upplåtas när den behöver tas i anspråk för avsett ändamål. Skall detaljplanen ändras, får länsstyrelsen på ansökan av kommunen förordna att mark eller annat utrymme som har avståtts eller mark eller annat utrymme som skall upplåtas, byts ut mot annan mark eller annat utrymme, om det är lämpligt och kan ske utan olägenhet för ägaren. 20 § 2

När en fråga har väckts om tillämpning av 19 §, skall kom- munen genast anmäla detta till lantmäterimyndigheten för anteck- ning i fastighetsregistrets allmänna del. Överlåtelse av mark, som sker efter det att sådan anmälan har inkommit, inverkar inte på den bedömning som skall ske enligt 19 § andra stycket. När en fråga har väckts om tillämpning av 19 §, skall kom- munen genast anmäla detta till lantmäterimyndigheten för anteck- ning i fastighetsregistrets allmänna del. Överlåtelse av mark eller annat utrymme, som sker efter det att sådan anmälan har inkommit, inverkar inte på den bedömning som skall ske enligt 19 § andra stycket. 21 § Den som har avstått mark enligt 19 § skall frigöra marken från inteckning och annan särskild rätt. Kan detta inte ske, är han skyldig att ersätta skada som uppkommer för den som marken har avståtts till. Den som har avstått mark eller annat utrymme enligt 19 § skall frigöra marken eller utrymmet från inteckning och annan särskild rätt. Kan detta inte ske, är han skyldig att ersätta skada som uppkommer för den som marken eller ut- rymmet har avståtts till. 22 § I ett förordnande enligt 19 § får länsstyrelsen, i den mån det är skäligt, på kommunens begäran föreskriva att markens ägare skall vara skyldig att i den ordning som länsstyrelsen bestämmer bekosta anläggande av gator och vägar samt anordningar för vatten- försörjning och avlopp. I ett förordnande enligt 19 § får länsstyrelsen, i den mån det är skäligt, på kommunens begäran föreskriva att markens eller utrymmets ägare skall vara skyldig att i den ordning som länsstyrelsen bestämmer bekosta anläggande av gator och vägar samt anordningar för vattenförsörjning och avlopp.

2 Senaste lydelse 2000:248. Prop. 2005/05:169 Bilaga 2 66

En kommun som är huvudman för allmänna platser får efter genomförandetidens utgång även lösa mark eller annat utrymme som inte har bebyggts i huvud- saklig överensstämmelse med detaljplanen. Lösenrätt föreligger dock inte så länge det finns ett bygglov som kan tas i anspråk.

Besväras mark eller annat utrymme som avses i första och andra styckena av särskild rätt, får rättigheten lösas.

24 §

Prop. 2005/05:169

Om kommunen är huvudman för allmänna platser, får kommunen efter

Bilaga 2

genomförandetidens utgång lösa fastigheter eller delar av fastigheter som

tillhör olika ägare och som enligt fastighetsplanen skall utgöra en

fastighet.

En kommun som är huvudman

för allmänna platser får efter

genomförandetidens utgång även

lösa mark, som inte har bebyggts i

huvudsaklig

överensstämmelse

med detaljplanen. Lösenrätt före- ligger dock inte så länge det finns ett bygglov som kan tas i anspråk. Besväras mark som avses i första och andra styckena av särskild rätt, får rättigheten lösas. Vad som föreskrivs i detta ka- pitel om fastigheter skall tillämpas även på mark som är samfälld för flera fastigheter. Med fastig- hetsägare avses därvid ägarna av de fastigheter som har del i sam- fälligheten. Är samfälligheten inte avsedd för bebyggelse, skall den anses bebyggd när den väsentligen tagits i anspråk för angivet ändamål. Den högsta tillåtna bygg- nadshöjden antas därvid vara medeltalet av vad som gäller för de fastigheter som har del i samfälligheten. 38 § Vad som föreskrivs i detta ka- pitel om fastigheter skall tillämpas även på mark eller annat utrymme som ingår i en samfällighet. Med fastighetsägare avses därvid ägar- na av de fastigheter som har del i samfälligheten. Är samfälligheten inte avsedd för bebyggelse, skall den anses bebyggd när den väsentligen tagits i anspråk för angivet ändamål. Den högsta till- åtna byggnadshöjden antas därvid vara medeltalet av vad som gäller för de fastigheter som har del i samfälligheten. 14 kap. 1 § 3

Mark som enligt en detaljplan skall användas för allmänna platser för vilka kommunen är huvudman samt annan mark som enligt planen skall användas för annat än enskilt bebyggande är kommunen skyldig att lösa, om fastighetsägaren begär det. Mark som enligt planen skall användas för allmänna platser för vilka Mark eller annat utrymme som enligt en detaljplan skall användas för allmänna platser för vilka kommunen är huvudman samt annan mark eller annat utrymme som enligt planen skall användas för annat än enskilt bebyggande är kommunen skyldig att lösa, om fastighetsägaren begär det. Mark eller annat utrymme som enligt

3 Senaste lydelse 1997:618.

67

någon annan än kommunen är huvudman, är den samfällighet som finns eller skall bildas för ändamålet skyldig att förvärva med äganderätt, nyttjanderätt eller annan särskild rätt, om fastig- hetsägaren begär det. Motsvarande skyldighet gäller för staten eller kommunen som väghållare enligt väglagen (1971:948). Samfällig- heten eller väghållaren får bestäm- ma om förvärvet skall avse äganderätt, nyttjanderätt eller annan särskild rätt. Om detaljplanen medger till- fällig användning av mark, skall första stycket inte tillämpas be- träffande marken under den tid då sådan användning får pågå. I fråga om mark som är belägen inom ett samverkansområde enligt lagen (1987:11) om exploaterings- samverkan gäller särskilda bestämmelser. planen skall användas för all- männa platser för vilka någon annan än kommunen är huvud- man, är den samfällighet som finns eller skall bildas för ändamålet skyldig att förvärva med ägande- rätt, nyttjanderätt eller annan särskild rätt, om fastighetsägaren begär det. Motsvarande skyldighet gäller för staten eller kommunen som väghållare enligt väglagen (1971:948). Samfälligheten eller väghållaren får bestämma om förvärvet skall avse äganderätt, nyttjanderätt eller annan särskild rätt. Om detaljplanen medger till- fällig användning av mark eller annat utrymme, skall första stycket inte tillämpas beträffande marken eller utrymmet under den tid då sådan användning får pågå. I fråga om mark eller annat utrymme inom ett samverkans- område enligt lagen (1987:11) om exploateringssamverkan gäller sär- skilda bestämmelser. 2 § Finns det i en detaljplan be- stämmelser att mark som är av- sedd för enskilt bebyggande, skall användas även för en allmän trafikanläggning, för en trafik- anläggning som är gemensam för flera fastigheter eller för en allmän ledning, skall den som skall vara huvudman för anläggningen för- värva nyttjanderätt eller annan särskild rätt i den omfattning som behövs för ändamålet, om fastig- hetsägaren begär det. Huvud- mannen får bestämma vilken rätt förvärvet skall avse. Finns det i en detaljplan be- stämmelser att mark eller annat utrymme som är avsett för enskilt bebyggande, skall användas även för en allmän trafikanläggning, för en trafikanläggning som är gemen- sam för flera fastigheter eller för en allmän ledning, skall den som skall vara huvudman för anlägg- ningen förvärva nyttjanderätt eller annan särskild rätt i den omfatt- ning som behövs för ändamålet, om fastighetsägaren begär det. Huvudmannen får bestämma vilken rätt förvärvet skall avse. Prop. 2005/05:169 Bilaga 2 68

15 kap. 7 § Om den ersättning som har fastställts i ett mål om inlösen inte har nedsatts på det sätt som föreskrivs i expropriationslagen (1972:719) skall följande gälla. Om någon som är berättigad till ersättning begär det, skall den väckta frågan om avstående av mark förfalla såvitt den rör hans rätt, under förutsättning att marken inte har tillträtts eller övergått enligt 6 kap. 10 § expropria- tionslagen. Om den ersättning som har fastställts i ett mål om inlösen inte har nedsatts på det sätt som föreskrivs i expropriationslagen (1972:719) skall följande gälla. Om någon som är berättigad till ersättning begär det, skall den väckta frågan om avstående av mark eller annat utrymme förfalla såvitt den rör hans rätt, under förutsättning att marken eller utrymmet inte har tillträtts eller övergått enligt 6 kap. 10 § expropriationslagen. Denna lag träder i kraft den 1 juli 2005. Prop. 2005/05:169 Bilaga 2 69

Förslag till lag om ändring i minerallagen (1991:45)

Prop. 2005/05:169

Härigenom föreskrivs att 3 kap. 3 §, 5 kap. 1 §, 7 kap. 2 §, 9 kap. 13,

Bilaga 2

22 och 26 §§, 13 kap. 1 § och 16 kap. 2 § samt rubriken närmast före

9 kap. 26 § minerallagen (1991:45) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3

kap.

3 § Undersökningsarbete får bedrivas endast för att visa att sådant mineral som omfattas av tillståndet finns inom området och för att ta närmare

reda på fyndighetens storlek, beskaffenhet och brytvärdhet.

Tillståndshavaren får ta mark i

Tillståndshavaren får ta

mark

anspråk för att uppföra byggnader

eller annat utrymme i anspråk för

som är oundgängligen nödvändiga

att uppföra byggnader som är

för undersökningsarbetet. I

den

oundgängligen

nödvändiga

för

utsträckning det behövs får han

undersökningsarbetet. I den ut-

också ta mark i anspråk för att

sträckning

det

behövs

får

bygga väg inom området eller

tillståndshavaren

också ta

mark

använda väg till och inom

eller annat utrymme i anspråk för

området. Efter tillstånd

av

att bygga väg inom området eller

bergmästaren får han också ta

använda väg till och inom

mark i anspråk för att bygga

området.

Efter

tillstånd

av

nödvändig väg till området.

bergmästaren får tillståndshavaren

också ta mark eller annat utrymme

i anspråk för att bygga nödvändig väg till området. Arbetet skall utföras så, att minsta skada och intrång vållas.

5

kap.

1 § Den som har koncession får inom koncessionsområdet, i dagen eller under jord, dels bedriva undersökningsarbete enligt 3 §, dels utföra bearbetning och därmed sammanhängande verksamhet enligt 47 §§. För bearbetning och därmed sammanhängande verksamhet som sker i dagen får koncessionshavaren dock ta i anspråk endast mark som har anvisats

för ändamålet.

Mark

utanför koncessionsom-

Mark eller

annat utrymme

rådet får tas i anspråk för annat

utanför koncessionsområdet får tas

ändamål

än

undersökning

eller

i anspråk för annat ändamål än

bearbetning

enligt vad

som

undersökning

eller bearbetning

bestäms vid markanvisningen.

enligt vad som bestäms vid

markanvisningen.

Ärenden om markanvisning prövas vid markanvisningsförrättning

enligt bestämmelserna i 9 kap.

Bergmästaren kan, sedan be-

Bergmästaren kan, sedan be-

slutet om koncession har vunnit

slutet om koncession har vunnit

70 laga kraft, medge att mark får tas i anspråk i avvaktan på att frågan om markanvisning avgörs. Sådant medgivande får lämnas endast om koncessionshavaren ställer säker- het för den ersättning som avses i 7 kap. 2 §. laga kraft, medge att mark eller annat utrymme får tas i anspråk i avvaktan på att frågan om markanvisning avgörs. Sådant medgivande får lämnas endast om koncessionshavaren ställer säker- het för den ersättning som avses i 7 kap. 2 §.

7

kap.

2 § Skada eller intrång som föran- leds av att mark tas i anspråk för bearbetning eller därmed samman- hängande verksamhet skall er- sättas av koncessionshavaren. Om det uppstår synnerligt men för någon fastighet eller del därav på grund av att mark tas i anspråk, skall koncessionshavaren lösa den fastighet eller fastighetsdel som lider sådant men, om ägaren begär det. Skada eller intrång som föran- leds av att mark eller annat utrymme tas i anspråk för be- arbetning eller därmed samman- hängande verksamhet skall er- sättas av koncessionshavaren. Om det uppstår synnerligt men för någon fastighet eller del därav på grund av att mark eller annat utrymme tas i anspråk, skall kon- cessionshavaren lösa den fastighet eller fastighetsdel som lider sådant men, om ägaren begär det.

9

kap.

1 § Markanvisningsförrättning hålls på begäran av koncessionshavaren.

Vid

förrättningen bestäms

den

Vid

förrättningen

bestäms

den

mark

inom

koncessionsområdet

mark

inom

koncessionsområdet

som koncessionshavaren får ta i

som koncessionshavaren får ta i

anspråk

för

bearbetning

av

anspråk

för

bearbetning

av

mineralfyndighet. Vidare

bestäms

mineralfyndighet. Vidare bestäms

den mark som koncessions-

den mark eller det utrymme som

havaren, inom eller utom kon-

koncessionshavaren,

inom

eller

cessionsområdet, får ta i anspråk

utom koncessionsområdet, får ta i

för

verksamhet

som

hänger

anspråk

för

verksamhet

som

samman

med

bearbetningen.

hänger samman med bearbet-

Härvid

skall

verksamhetens

art

ningen. Härvid skall verksam-

anges.

hetens art anges.

2 §

Är koncessionshavaren överens med markägaren och innehavarna av särskild rätt till marken, skall mark anvisas i enlighet med överenskommelsen. I den mån överenskommelse inte har träffats, skall den mark anvisas som Är koncessionshavaren överens med markägaren och innehavarna av särskild rätt till marken, skall mark eller annat utrymme anvisas i enlighet med överenskommelsen. I den mån överenskommelse inte har träffats, skall den mark eller Prop. 2005/05:169 Bilaga 2 71 behövs. Om ett markområde inom eller utom koncessionsområdet hotas av ras eller sättningar vid bearbetningen, kan även den marken anvisas. Anvisning får inte avse mark inom sådant område som avses i 3 kap. 6 och 7 §§. det utrymme anvisas som behövs. Om ett markområde inom eller utom koncessionsområdet hotas av ras eller sättningar vid bearbet- ningen, kan även den marken anvisas. Anvisning får inte avse mark eller annat utrymme inom sådant område som avses i 3 kap. 6 och 7 §§.

3 §

Mark anvisas tills vidare, om

Mark

eller

annat

utrymme

inte sökanden begär något annat.

anvisas tills vidare, om inte

sökanden begär något annat.

22 §

Beslut

om

markanvisning skall

Beslut

om

markanvisning

skall

ange den anvisade markens läge,

ange den anvisade markens eller

omfattning

och

ändamål

samt

det anvisade

utrymmets

läge,

innehålla

avgörande i

sådana

omfattning

och

ändamål

samt

tvister om ersättning enligt 7 kap.

innehålla

avgörande

i sådana

1 eller 2 § som har prövats vid

tvister om ersättning enligt 7 kap.

förrättningen.

Dessutom

skall

1 eller 2 § som har prövats vid

beslutet

innehålla avgörande i

förrättningen.

Dessutom

skall

sådana frågor som anges i 20 och

beslutet

innehålla avgörande i

21 §§.

sådana frågor som anges i 20 och

21 §§.

Om löseskilling eller intrångsersättning bestäms, skall i beslutet också anges om belopp skall deponeras enligt 10 kap. 2 § och var depositionen

skall ske.

Tillträde av mark

Tillträde

26 §

Anvisad mark får tillträdas innan markanvisningsbeslutet har vunnit laga kraft, om sökanden har ställt säkerhet för den ersätt- ningsskyldighet som avses i 7 kap. 1 och 2 §§ och bergmästaren inte bestämmer annat. Anvisad mark eller anvisat utrymme får tillträdas innan markanvisningsbeslutet har vunnit laga kraft, om sökanden har ställt säkerhet för den ersättnings- skyldighet som avses i 7 kap. 1 och 2 §§ och bergmästaren inte bestämmer annat. Prop. 2005/05:169 Bilaga 2 72

13 kap.

1 §

När en

bearbetningskoncession

När en

bearbetningskoncession

upphör,

förlorar koncessions-

upphör,

förlorar koncessions-

havaren den rätt till marken som

havaren den rätt till marken eller

han har på grund av mark-

utrymmet som han eller hon har på

anvisningen.

grund av markanvisningen.

16 kap. 2 § Beslut under markanvisningsförrättning får överklagas särskilt om förrättningsmyndigheten har

1.

ogillat jäv mot förrättningsman,

2.

beslutat angående ersättning till sakkunnig eller tolk, eller

3. beslutat om ianspråktagande

3. beslutat om ianspråktagande

av mark enligt 5 kap. 1 § fjärde

av mark eller annat utrymme

stycket.

enligt 5 kap. 1 § fjärde stycket.

Ett beslut av förrättningsmyndigheten att godta en invändning om jäv får inte överklagas. Denna lag träder i kraft den 1 juli 2005. Prop. 2005/05:169 Bilaga 2 73

I de delar som planen medför att mark eller annat utrymme eller särskild rätt till mark eller annat utrymme kan komma att tas i anspråk enligt 4 kap. 1 § skall planen utformas så att de fördelar som kan vinnas med den över- väger de olägenheter som planen orsakar enskilda.

Förslag till lag om ändring i lagen (1995:1649) om byggande av järnväg Härigenom föreskrivs att 2 kap. 1 c, 2 och 68 §§, 3 kap. 24 §§ samt 4 kap. 1, 2 och 4 §§ lagen (1995:1649) om byggande av järnväg skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 kap. 1 c 1

Den som avser att bygga en järnväg skall upprätta en järnvägsplan. En järnvägsplan behöver dock inte upprättas för anläggande av industrispår eller hamnspår uteslutande på egen fastighet. En järnvägsplan får upprättas för avstängning av plankorsning, även när denna åtgärd inte är att betrakta som byggande av järnväg. I de delar som planen medför att mark eller särskild rätt till mark kan komma att tas i anspråk enligt 4 kap. 1 § skall planen utformas så att de fördelar som kan vinnas med den överväger de olägenheter som planen orsakar enskilda. 2 § 2

I järnvägsplanen skall den mark och de särskilda rättigheter anges som behöver tas i anspråk för järnvägen och för byggandet av järnvägen. Om mark behöver tas i anspråk med tillfällig nyttjande- rätt, skall det av planen framgå vilken mark som avses och under vilken tid den skall nyttjas. Planen skall innehålla en miljökonsek- vensbeskrivning. I de fall läns- styrelsen under förstudien har beslutat att järnvägsprojektet kan antas medföra en betydande miljöpåverkan, skall miljökonsek- vensbeskrivningen föregås av ett utökat samråd enligt 6 kap. 56 §§ miljöbalken, om inte sådant sam- råd har skett enligt 1 a §. Miljö- konsekvensbeskrivningen skall

1

Senaste lydelse 1998:850.

2

Senaste lydelse 1998:850.

I järnvägsplanen skall den mark eller det utrymme och de särskilda rättigheter anges som behöver tas i anspråk för järnvägen och för byggandet av järnvägen. Om mark eller annat utrymme behöver tas i anspråk med tillfällig nyttjande- rätt, skall det av planen framgå vilken mark eller vilket utrymme som avses och under vilken tid marken eller utrymmet skall nyttjas. Planen skall innehålla en miljökonsekvensbeskrivning. I de fall länsstyrelsen under förstudien har beslutat att järnvägsprojektet kan antas medföra en betydande miljöpåverkan, skall miljökonsek- vensbeskrivningen föregås av ett utökat samråd enligt 6 kap. 56 §§ miljöbalken, om inte sådant sam- Prop. 2005/05:169 Bilaga 2 74

Ägare till sådan mark eller sådant utrymme som kan komma att tas i anspråk eller till sådant vattenområde som kan komma att påverkas skall alltid ges tillfälle att yttra sig. Detsamma gäller inne- havare av särskild rätt till sådan mark eller sådant utrymme eller vattenområde.

godkännas av berörda länsstyrelser

råd har skett enligt 1 a §. Miljö-

Prop. 2005/05:169

innan den tas in i järnvägsplanen.

konsekvensbeskrivningen

skall

Bilaga 2

godkännas av berörda länsstyrelser innan den tas in i järnvägsplanen. När det gäller kraven på miljökonsekvensbeskrivningen samt planer och planeringsunderlag skall 6 kap. 3§, 7 § och 10-12 §§ miljöbalken tillämpas. De skyddsåtgärder och försiktighetsmått som behövs för att förebygga störningar och andra olägenheter från trafiken eller anläggningen skall anges särskilt i planen. Till planen skall en genomförandebeskrivning fogas. I beskrivningen skall de organisatoriska, tekniska, ekonomiska och fastighetsrättsliga åtgärder som behövs för ett samordnat och ändamålsenligt genomförande av planen redovisas. 6 § Avser en järnvägsplan endast ändring av den plan som gäller för ett ännu inte färdigställt järnvägsbygge, får ett efter omständigheterna förenklat samrådsförfarande tillämpas. Ägare till sådan mark som kan komma att tas i anspråk eller till sådant vattenområde som kan komma att påverkas skall alltid ges tillfälle att yttra sig. Detsamma gäller innehavare av särskild rätt till sådan mark eller sådant vattenområde. 7 § 3

Banverket skall ställa ut en järnvägsplan för granskning. Därvid gäller vad som i 6 kap. 8 § första stycket miljöbalken sägs om att miljökonsekvensbeskrivning skall kungöras och hållas tillgänglig för allmänheten. En järnvägsplan som enbart avser ombyggnad av järnväg behöver dock ställas ut endast 1. om ombyggnaden bedöms komma att medföra betydande påverkan

på miljön, hälsan eller hushållningen med naturresurser, eller

2. om någon annans mark

2. om någon annans mark eller

behöver tas i anspråk eller särskild

annat utrymme behöver tas i

rättighet

behöver

upphävas

eller

anspråk

eller

särskild

rättighet

begränsas och ett sådant ianspråk-

behöver upphävas eller begränsas

tagande eller upphävande eller en

och ett

sådant ianspråktagande

sådan begränsning inte skriftligen

eller upphävande eller en sådan

medgivits av berörda fastig-

begränsning

inte

skriftligen

hetsägare

och

innehavare

av

medgivits av berörda fastighets-

särskild rätt.

ägare och innehavare av särskild

rätt.

3 Senaste lydelse 1998:850.

75

Vad som sägs i andra stycket gäller också i fråga om en järnvägsplan som endast innefattar ändring av planen för ett järnvägsbygge som ännu inte är färdigställt. 8 § 4

En järnvägsplan fastställs av Banverket efter samråd med berörda länsstyrelser. Om Banverket och en länsstyrelse har olika uppfattningar, skall Banverket hänskjuta frågan om att fastställa planen till regeringens prövning. Om det i annat fall finns särskilda skäl, får Banverket hänskjuta frågan till regeringens prövning.

Om planen innebär att mark

Om planen innebär att mark

eller särskild rätt kan tas i anspråk

eller annat utrymme eller särskild

enligt 4 kap. 1 §, skall Banverket

rätt kan tas i anspråk enligt 4 kap.

särskilt pröva om de fördelar som

1 §, skall Banverket särskilt pröva

kan vinnas med planen överväger

om de fördelar som kan vinnas

de olägenheter som denna orsakar

med planen överväger de olägen-

enskilda. Av beslutet att fastställa

heter som denna orsakar enskilda.

planen skall framgå om planen ger

Av beslutet att fastställa planen

rätt till sådant ianspråktagande.

skall framgå om planen ger rätt till

sådant ianspråktagande.

Innehållet i miljökonsekvensbeskrivningen samt resultatet av samråd och yttranden skall beaktas då järnvägsplanen fastställs. Ett beslut om fastställelse av en järnvägsplan skall kungöras. Har samråd enligt 6 kap. 6 § miljöbalken hållits med ansvarig myndighet i annat land skall denna informeras.

3

kap.

2§ På den järnvägsmark som anges i en fastställd järnvägsplan får inte utan tillstånd av Banverket uppföras byggnader, göras tillbyggnader, utföras andra anläggningar eller vidtas andra åtgärder som väsentligt kan försvåra områdets användning för järnvägsändamål. Förbudet gäller från det att beslut att fastställa järnvägsplanen meddelas och upphör att gälla om beslut meddelas att upphäva fastställelsebeslutet eller om planen annars upphör att gälla. Förbudet är inte tillämpligt i fråga om åtgärder som lagligen har påbörjats innan förbudet började gälla. Om åtgärder vidtagits i strid med första stycket, får Banverket vidta de åtgärder som behövs för rättelse. Polismyndigheten skall lämna det biträde som behövs för att rättelse skall kunna ske. Vad som sägs i denna paragraf om järnvägsmark gäller även annat utrymme avsett för järnväg. 3 § Om mark i närheten av järnvägsmarken i en fastställd järnvägsplan avsatts för upplag eller liknande ändamål i samband med byggandet av järnvägen, skall länsstyrelsen på begäran av den som avser att bygga

4 Senaste lydelse 1998:850. Prop. 2005/05:169 Bilaga 2 76 järnvägen besluta att marken får tas i anspråk med nyttjanderätt för den tid som angetts i planen. I samband med beslutet får länsstyrelsen meddela de villkor som behövs. Vad som sägs i denna paragraf om mark gäller även annat utrymme. Om träd eller buskar intill järnvägsmark medför olägenheter för trafik- eller driftsäkerheten på järnvägen, får länsstyrelsen besluta att de skall avlägsnas eller beskäras genom järnvägs- innehavarens försorg. I samband med beslutet får länsstyrelsen meddela de villkor som behövs. 4 § Om träd eller buskar intill mark eller annat utrymme som skall användas för järnväg medför olägenheter för trafik- eller driftsäkerheten på järnvägen, får länsstyrelsen besluta att de skall avlägsnas eller beskäras genom järnvägsinnehavarens försorg. I samband med beslutet får länsstyrelsen meddela de villkor som behövs.

4

kap.

1 § Den som i enlighet med en gällande järnvägsplan skall bygga en järnväg som tillgodoser ett allmänt transportbehov får lösa sådan mark som enligt planen inte endast tillfälligt skall användas för järnvägsändamål. Besväras sådan mark som får lösas enligt första stycket av särskild rätt, får rättigheten lösas. Den som i enlighet med en gällande järnvägsplan skall bygga en järnväg som tillgodoser ett allmänt transportbehov får lösa sådan mark eller sådant utrymme som enligt planen inte endast tillfälligt skall användas för järnvägsändamål. Besväras sådan mark eller sådant utrymme som får lösas en- ligt första stycket av särskild rätt, får rättigheten lösas. 2 § Om fastighetsägaren begär det, skall den som i enlighet med en gällande järnvägsplan skall bygga en sådan järnväg som avses i 1 § lösa sådan mark som enligt planen inte endast tillfälligt skall använ- das för järnvägsändamål. Om fastighetsägaren begär det, skall den som i enlighet med en gällande järnvägsplan skall bygga en sådan järnväg som avses i 1 § lösa sådan mark eller sådant utrymme som enligt planen inte endast tillfälligt skall användas för järnvägsändamål.

4 §

Den som avser

att bygga

en

Den som avser att bygga en

järnväg skall ersätta skador till

järnväg skall ersätta skador till

följd av åtgärder

som avses

i

följd av åtgärder som avses i

3 kap. 1 § och skador till följd av

3 kap. 1 § och skador till följd av

Prop. 2005/05:169 Bilaga 2 77 att han förvärvat rätt att nyttja mark enligt 3 kap. 3 §. Järnvägsinnehavaren skall ersätta skador till följd av åtgärder som avses i 3 kap. 4 §.

att han förvärvat rätt att nyttja

Prop. 2005/05:169

mark eller annat utrymme enligt 3

Bilaga 2

kap.

3 §.

Järnvägsinnehavaren

skall

ersätta

skador till följd av

åtgärder som avses i 3 kap. 4 §. Denna lag träder i kraft den 1 juli 2005. 78 Förteckning över remissinstanser som har yttrat sig över promemorian Tredimensionell fastighetsin- delning kompletterande lagtekniska frågor Remissyttranden över promemorian Tredimensionell fastighetsindelning kompletterande lagtekniska frågor har avgetts av Svea hovrätt (miljö- överdomstolen), Umeå tingsrätt, länsstyrelsen i Stockholms län, Kungl. Tekniska Högskolan (Institutionen för infrastruktur), Boverket, Lant- mäteriverket, Banverket, Vägverket, Sveriges Geologiska undersökning, Bergsstaten, Stockholms kommun, Sveriges Kommuner och Landsting, Sveriges advokatsamfund, Fastighetsägarna Sverige och Institutet för Fastighetsrättslig forskning. Prop. 2005/05:169 Bilaga 3 79

Har rätten upphört enligt denna paragraf att med annat än ägande- rätt ta annans fastighet i anspråk, skall anläggningar som har upp- förts eller placerats inom fastig- heten tillfalla fastighetsägaren utan lösen, om de inte har förts bort inom ett år från upphörandet.

Lagrådsremissens lagförslag Förslag till lag om ändring i miljöbalken Härigenom föreskrivs att 28 kap. 10 och 11 §§ miljöbalken skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

28 kap. 10 § Den som utför eller skall utföra en vattenverksamhet kan av miljö- domstolen ges rätt att utföra an- läggningar eller åtgärder på fastig- heter som tillhör någon annan och ta i anspråk mark för detta, när det är fråga om Den som utför eller skall utföra en vattenverksamhet kan av miljö- domstolen ges rätt att utföra an- läggningar eller åtgärder inom fas- tigheter som tillhör någon annan och ta i anspråk mark eller annat utrymme för detta, när det är fråga om

1.

vattenverksamhet som utförs av staten, kommuner eller vatten- förbund och som är önskvärda från hälso- eller miljösynpunkt eller som främjar fisket,

2.

vattenverksamhet för att motverka förorening genom avloppsvatten,

3.

vattenverksamhet som avser tillgodogörande av yt- eller grund- vatten,

4.

vattenreglering,

5.

vattenverksamhet som avser allmän farled eller allmän hamn,

eller 6. markavvattning. Ett område som tas i anspråk enligt första stycket får lösas in, om det skall ingå i en strömfallsfastighet. Har rätten upphört enligt denna paragraf att med annat än ägande- rätt ta annans mark i anspråk, skall anläggningar som uppförts eller placerats på marken tillfalla mark- ägaren utan lösen, om de inte har förts bort inom ett år från upp- hörandet. 11 § Den som är skyldig att under- hålla en vattenanläggning har rätt att nyttja annans mark för arbeten eller åtgärder som behövs för att underhållsskyldigheten skall kun- na fullgöras. Den som är skyldig att under- hålla en vattenanläggning har rätt att nyttja annans mark eller annat utrymme för arbeten eller åtgärder som behövs för att underhålls- skyldigheten skall kunna full- göras. Prop. 2005/05:169 Bilaga 4 80 Den underhållsskyldige skall betala ersättning för skada och intrång. Talan om ersättning skall väckas vid miljödomstol. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2006. Prop. 2005/05:169 Bilaga 4 81 Förslag till lag om ändring i väglagen (1971:948) Härigenom föreskrivs att 3, 7, 1517, 20, 28, 3033, 35, 36, 55, 57, 60, 63, 68 och 70 §§ väglagen (1971:948) 1 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3 §

Vägområde utgöres av den

Vägområde utgörs av den mark

mark, som tagits i anspråk för

eller det utrymme som har tagits i

väganordning.

anspråk för väganordning.

7 §

Är staten väghållare inom ett område med detaljplan där kom- munen är huvudman för allmänna platser, skall kommunen tillhanda- hålla den mark som behövs för väg inom området. Lydelse enligt prop. 2004/05:129 Är staten väghållare inom ett område med detaljplan där kom- munen är huvudman för allmänna platser, skall kommunen tillhanda- hålla den mark eller det utrymme som behövs för väg inom området. Föreslagen lydelse 15 §

För byggande av väg skall upp-

Innan en väg byggs, skall en

rättas en arbetsplan.

arbetsplan upprättas.

I arbetsplanen skall anges den

I arbetsplanen skall anges den

mark som behöver tas i anspråk

mark eller det utrymme som be-

för väganordningar och för att

höver tas i anspråk för väganord-

genomföra

vägbyggnadsprojektet.

ningar och för att genomföra väg-

Planen skall innehålla en miljö-

byggnadsprojektet.

Planen skall

konsekvensbeskrivning

och

de

innehålla en

miljökonsekvensbe-

uppgifter som i övrigt behövs för

skrivning och de uppgifter som i

att genomföra projektet. Miljökon-

övrigt behövs för att genomföra

sekvensbeskrivningen

skall

god-

projektet.

Miljökonsekvensbe-

kännas av

berörda länsstyrelser

skrivningen

skall

godkännas av

innan den tas in i arbetsplanen.

berörda länsstyrelser innan den tas

in i arbetsplanen.

När det gäller kraven på miljökonsekvensbeskrivningen samt planer och planeringsunderlag skall 6 kap. 3, 7, 10, 19 och 20 §§ miljöbalken tillämpas. 16 § Vid utarbetande av en arbetsplan skall samråd i fråga om vägens sträckning och vägförslagets utformning i övrigt ske med berörda fastighetsägare och myndigheter samt andra som kan ha ett väsentligt intresse i saken. Samråd skall alltid ske med de miljövårdsmyndigheter som berörs. I de fall länsstyrelsen under förstudien har beslutat att

1 Lagen omtryckt 1987:459. Prop. 2005/05:169 Bilaga 4 82

17 §

2

En arbetsplan skall ställas ut för granskning. Därvid gäller vad som i 6 kap. 8 § första stycket miljöbalken sägs om att miljökonsekvens- beskrivning skall kungöras och hållas tillgänglig för allmänheten.

En arbetsplan för väg, som är förutsatt i en detaljplan eller i områdes- bestämmelser, behöver inte ställas ut.

Inte heller behöver en arbetsplan Inte heller behöver en arbetsplan som avser endast ombyggnad av som avser endast ombyggnad av väg ställas ut, om inte mark väg ställas ut, om

behöver tas i anspråk med vägrätt 1. mark eller annat utrymme eller rätt som avses i 35 § eller om inte behöver tas i anspråk med ett sådant ianspråktagande skrift- vägrätt eller rätt som avses i 35 §, ligen medgivits av berörda fastig- eller

hetsägare och innehavare av 2. sådant ianspråktagande som nyttjanderätt eller servitutsrätt. avses i 1 skriftligen har medgetts Under samma förutsättningar kan av berörda fastighetsägare och utställelse underlåtas i fråga om innehavare av nyttjanderätt eller en arbetsplan som innefattar servitutsrätt.

endast ändring av planen för ett vägbyggnadsprojekt som ännu inte är färdigställt.

Under de förutsättningar som anges i tredje stycket behöver inte heller en arbetsplan ställas ut om den innefattar endast en ändring av planen för ett ännu inte färdig-

2 

Senaste lydelse 1998:832.

Föreslagen lydelse

Nuvarande lydelse

vägprojektet kan antas medföra en betydande miljöpåverkan, skall samråd ske enligt 6 kap. 4 § 

förstatredje

 styckena miljöbalken och miljökonsekvensbedömning ske enligt 6 kap. 6 § miljöbalken, om inte samråd skett enligt 14 b §.

Förfarandet enligt första stycket får efter omständigheterna förenklas i fråga om en arbetsplan för väg, som är förutsatt i en detaljplan eller i områdesbestämmelser.

Avser arbetsplan endast om- Avser en arbetsplan endast om- byggnad av väg, får förfarandet byggnad av väg, får förfarandet enligt första stycket efter om- enligt första stycket efter om- ständigheterna förenklas med iakt- ständigheterna förenklas. Ägaren tagande av att ägare till en fastig- till en fastighet, som helt eller het, av vilken mark skall tas i delvis skall tas i anspråk, skall anspråk, alltid skall beredas till- dock alltid ges tillfälle att yttra sig. fälle att yttra sig. Detta skall även Det som har sagts nu skall även tillämpas på en arbetsplan som tillämpas på en arbetsplan som innefattar endast ändring av planen innefattar endast en ändring av för ett vägbyggnadsprojekt som planen för ett vägbyggnadsprojekt ännu inte är färdigställt. som ännu inte är färdigställt.

Prop. 2005/05:169 Bilaga 4 83 Om en väg som avses i andra eller tredje stycket av läns- styrelsen har antagits medföra en betydande miljöpåverkan, skall arbetsplanen ändå ställas ut enligt första stycket. Vid byggande av väg får endast oväsentlig avvikelse göras från arbetsplanen. Göres sådan avvikel- se i fråga om den mark som enligt arbetsplanen skulle tagas i anspråk för vägen, skall detta utan dröjs- mål anmärkas i tillägg till planen. ställt vägbyggnadsprojekt. Trots bestämmelserna i andra fjärde styckena skall en arbetsplan ställas ut, om länsstyrelsen har an- tagit att vägen medför en be- tydande miljöpåverkan. 20 § När en väg byggs får endast oväsentlig avvikelse göras från arbetsplanen. Om en sådan av- vikelse görs i fråga om den mark eller det utrymme som enligt arbetsplanen skulle tas i anspråk för vägen, skall detta utan dröjs- mål anmärkas i ett tillägg till planen. 28 § 3

Behöver för en väganordning, vars utförande ingår i drift av väg, tas i anspråk mark utöver den som redan hör till vägen, skall upp- rättas en arbetsplan, vari anges den mark som behöver tas i an- språk. Bestämmelserna i 1320 §§ skall därvid tillämpas. Såvitt angår tillämpningen av 16 § tredje stycket, 17 § tredje stycket och 18 § andra stycket skall arbets- planen anses som en sådan plan som avser endast ombyggnad av väg. Om mark eller annat utrymme, utöver vad som redan hör till vägen, behöver tas i anspråk för en väganordning, vars utförande ingår i drift av väg, skall en arbetsplan upprättas. I arbetspla- nen skall den mark eller det ut- rymme som behöver tas i anspråk anges. Bestämmelserna i 1320 §§ skall därvid tillämpas. Vid tillämpningen av 16 § tredje stycket, 17 § tredje och fjärde styckena samt 18 § andra stycket skall arbetsplanen anses som en sådan plan som avser endast ombyggnad av väg. 30 § Vägrätt innefattar befogenhet för väghållaren att, utan hinder av den rätt som annan kan äga till fastig- heten, nyttja mark som behövs för väg och, i den mån inskränkning ej gjorts i arbetsplan eller i beslut om förändring av enskild väg till allmän, även i övrigt i fastighets- ägarens ställe bestämma över mar- kens använd-ning under den tid vägrätten består samt tillgodogöra

3 Senaste lydelse 1998:832. Vägrätt innefattar rätt för väg- hållaren att nyttja mark eller annat utrymme som behövs för väg, trots den rätt som annan kan ha till fastigheten. I den mån någon inskränkning inte har gjorts i arbetsplanen eller i ett beslut om förändring av enskild väg till allmän, ger vägrätt även i övrigt väghållaren rätt att i fastighets- ägarens ställe Prop. 2005/05:169 Bilaga 4 84 sig alster och andra tillgångar som kan utvinnas ur marken. 1. bestämma över markens eller utrymmets användning under den tid vägrätten består, och 2. tillgodogöra sig alster och andra tillgångar som kan utvinnas ur marken eller utrymmet. 31 § Vägrätt uppkommer genom att väghållaren tar i anspråk mark för väg med stöd av upprättad och, i fall då så behövs, fastställd arbets- plan. Vägrätt uppkommer även genom att väghållaren övertager mark med stöd av beslut om enskild vägs förändring till allmän. Mark skall anses ha tagits i anspråk för väg, när vägens sträck- ning över fastigheten blivit tydligt utmärkt på marken och i arbets- planen angivet vägarbete påbörjats på fastigheten. Vägrätt uppkommer genom att väghållaren tar mark eller annat utrymme för väg i anspråk med stöd av en upprättad och, i fall då så behövs, fastställd arbetsplan. Vägrätt uppkommer även genom att väghållaren övertar mark eller annat utrymme med stöd av beslut om enskild vägs förändring till allmän. Mark eller annat utrymme skall anses ha tagits i anspråk för väg, när vägens sträckning över fastig- heten tydligt har utmärkts på marken och det vägarbete som anges i arbetsplanen har påbörjats inom fastigheten. Om utmärkning enligt andra stycket inte lämpligen kan göras, skall mark eller annat utrymme anses ha tagits i anspråk när marken eller utrymmet har angetts i en arbetsplan och det vägarbete som anges i planen har påbörjats inom fastigheten. 32 § 4

Vägrätt upphör när vägen dras in. Väghållaren är skyldig att i den omfattning det behövs ställa i ord- ning vägområdet och vidta åtgär- der för att förebygga att områdets skick vållar störningar och olägen- heter i framtiden. Väghållaren får föra bort vad som har anbringats inom vägområdet för vägändamål, om inte länsstyrelsen bestämmer annat med hänsyn till att fråga har uppkommit om markens använd- ning som enskild väg.

4 Senaste lydelse 1998:832. Vägrätt upphör när vägen dras in. Väghållaren är skyldig att i den omfattning det behövs ställa i ord- ning vägområdet och vidta åtgär- der för att förebygga att områdets skick vållar störningar och olägen- heter i framtiden. Väghållaren får föra bort vad som har anbringats inom vägområdet för vägändamål, om inte länsstyrelsen bestämmer annat med hänsyn till att fråga har uppkommit om markens eller ut- rymmets användning som enskild väg. Prop. 2005/05:169 Bilaga 4 85 Vad som inte har förts bort inom ett år efter det att vägen dragits in tillfaller fastighetens ägare. Länsstyrelsen kan förlänga tiden, om särskilda skäl föreligger. 33 § I fråga om mark till väg, som enligt en detaljplan där kommunen är huvudman för allmänna platser är avsedd till allmän plats, tillämpas inte 3032 §§, sedan marken tagits i anspråk av kom- munen för avsett ändamål. I fråga om mark eller annat utrymme till väg, som enligt en detaljplan där kommunen är huvudman för allmänna platser är avsedd till allmän plats, tillämpas inte 3032 §§, sedan marken eller utrymmet har tagits i anspråk av kommunen för avsett ändamål. 35 § 5

Har i fastställd arbetsplan för vägbyggnadsprojekt mark i när- heten av det i arbetsplanen upp- tagna vägområdet avsatts för upplag eller liknande ändamål i samband med byggandet av vägen, skall till väghållaren upplåtas nyttjanderätt till marken för den tid som angivits i planen. Har det i en fastställd arbetsplan för ett vägbyggnadsprojekt avsatts mark eller annat utrymme i när- heten av det vägområde som upptas i arbetsplanen och är marken eller utrymmet avsett för upplag eller liknande ändamål i samband med byggandet av vägen, skall nyttjanderätt till marken eller utrymmet upplåtas till väghållaren för den tid som har angetts i planen. 36 § Kan på grund av pågående arbete eller till följd av jordras eller översvämning eller av annan orsak väg ej användas utan risk för olyckshändelse, kan länsstyrelsen på framställning av väghållnings- myndigheten föreskriva att nytt- janderätt till mark för tillfällig väg skall upplåtas för den tid sådan väg behövs till följd av hindret. Om en väg på grund av på- gående arbete eller till följd av jordras eller översvämning eller av annan orsak inte kan användas utan risk för olyckshändelse, kan länsstyrelsen på framställning av väghållningsmyndigheten besluta att nyttjanderätt till mark eller annat utrymme för tillfällig väg skall upplåtas för den tid en sådan väg behövs till följd av hindret. 55 § 6

Har väghållare erhållit vägrätt, är fastighetens ägare berättigad att av väghållaren få intrångsersätt- ning och ersättning för annan skada till följd av vägens byg- gande eller begagnande, om det ej

5

Senaste lydelse 1998:832.

6

Senaste lydelse 1993:38.

Har väghållare fått vägrätt, är fastighetens ägare berättigad att av väghållaren få intrångsersättning och ersättning för annan skada till följd av vägens byggande eller användande, om det inte har av- Prop. 2005/05:169 Bilaga 4 86

avtalats eller uppenbarligen förut-

talats

eller

uppenbarligen

förut-

Prop. 2005/05:169

satts att ersättning ej skall lämnas.

satts

att

ersättning

inte

skall

Bilaga 4

Samma rätt till ersättning har

lämnas. Samma rätt till ersättning

innehavare av nyttjanderätt

eller

har en innehavare av nyttjanderätt

annan särskild rätt till fastighet,

eller annan särskild rätt till

såvida rätten inte upplåtits efter

fastigheten, om rätten inte har

det att marken togs i anspråk.

upplåtits efter det att marken eller

utrymmet togs i anspråk.

Vid

ersättningens

bestämmande

gäller

4 kap.

expropriationslagen

(1972:719) i tillämpliga delar. 4 kap. 3 § nämnda lag skall härvid

tillämpas i fråga om värdeökning som ägt rum under tiden från dagen tio

år före det talan väcktes vid domstol.

På

ersättningen

utgår

ränta

På ersättningen skall det betalas

enligt

5 § räntelagen (1975:635)

ränta

enligt

5 §

räntelagen

från den dag då marken togs i

(1975:635) från den dag då

anspråk till och med den dag då

marken eller utrymmet togs i

betalning skall ske och enligt 6 §

anspråk till och med den dag då

räntelagen för tiden därefter.

betalning skall ske och enligt 6 §

räntelagen för tiden därefter.

Om mark till väg inom en detaljplan där kommunen är huvudman för allmänna platser har tagits i anspråk av kommunen som allmän plats, skall väghållaren fullgöra dessförinnan uppkommen ersättnings- och inlösningsskyldighet enligt 55 och 56 §§, trots att vägrätten har upphört till följd av 33 §. För att minska de olägenheter, som genom vägran av tillstånd som avses i 39 § eller genom föreskrift eller förordnande som meddelats med stöd av 3941 § uppkommer för fastighet som haft utfart till allmän väg, får väg- hållaren själv bygga nödvändig utfartsväg för fastigheten. Väg- hållaren får därvid, i den mån det behövs för företagets genom- förande, göra gällande den rätt att påkalla förrättning enligt anlägg- ningslagen (1973:1149) för ian- språktagande av annan fastighet tillhörig mark och att föra talan vid förrättningen, som tillkommer 57 § Inom område med detaljplan där kommunen är huvudman för allmänna platser, gäller följande. Om mark eller annat utrymme till väg har tagits i anspråk av kommunen som allmän plats, skall väghållaren fullgöra ersättnings- och inlösningsskyldighet enligt 55 och 56 §§ som har uppkommit dessförinnan, trots att vägrätten har upphört enligt 33 §. 60 § För att minska de olägenheter, som genom vägran av tillstånd som avses i 39 § eller genom föreskrift eller förordnande som har meddelats med stöd av 39 41 §§ uppkommer för fastighet som har haft utfart till allmän väg, får väghållaren själv bygga nöd- vändig utfartsväg för fastigheten. I sådana fall får väghållaren, om det behövs för bygget av utfarts- vägen, göra gällande den rätt som tillkommer ägaren av den fas- tighet, vars behov av utfartsväg skall tillgodoses, 1. att begära förrättning enligt anläggningslagen (1973:1149) för 87 ägaren av fastighet, vars behov av utfartsväg skall tillgodoses.

ianspråktagande av mark eller

Prop. 2005/05:169

annat utrymme som tillhör annan

Bilaga 4

fastighet, och

2. att föra talan vid förrätt-

ningen.

63 § 7

Väghållaren skall ersätta skador till följd av att han har förvärvat rätt

1. att inrätta särskild vinterväg,

2. att nyttja mark i närheten av

2. att nyttja mark eller annat

vägområde för upplag eller

utrymme i närheten av vägområde

liknande ändamål i samband med

för upplag eller liknande ändamål i

byggande av väg,

samband med byggande av väg,

3.

att anordna tillfällig väg,

4.

att intill vägområde sätta upp snöskärm.

Väghållaren skall också ersätta skador till följd av åtgärder som avses i 34 §, 45 § fjärde stycket eller 53 § eller till följd av ett föreläggande som har meddelats med stöd av 52 §. För skador som har uppstått till följd av åtgärder som avses i 53 § utgår ersättning endast om skadorna är avsevärda. Bestämmelserna i första och andra styckena gäller inte om det har avtalats eller uppenbarligen förutsatts att ersättning inte skall lämnas. 68 § Om en borgenär som avses i 67 § första stycket lider förlust till följd av att nedsättning inte har skett, är han berättigad att av väghållaren få gottgörelse för förlusten mot avskrivning på fordringshandlingen. Detsamma gäller, om borgenären lider förlust därigenom, att ersättning enligt 55, 58 eller 61 § blivit för lågt beräknad och ersättningen till följd av överenskommelse mellan väghållaren och fastighetens ägare eller av annan anledning inte har prövats av domstol. I fråga om sådan gottgörelse skall 65 § tillämpas på förhållandet mellan väghållaren och

borgenären.

Om mark till väg inom en

Inom

område med detaljplan,

detaljplan

där

kommunen är

där kommunen är huvudman för

huvudman

för

allmänna

platser

allmänna platser, gäller följande.

har tagits i anspråk av kommunen

Om mark eller annat utrymme har

som

allmän

plats,

skall

tagits i anspråk av kommunen som

väghållaren

fullgöra dessförinnan

allmän

plats,

skall

väghållaren

uppkommen

skyldighet

enligt

fullgöra

skyldighet

enligt första

första stycket, trots att vägrätten

stycket

som

har

uppkommit

har upphört till följd av 33 §.

dessförinnan, trots att vägrätten

har upphört enligt 33 §.

Talan om gottgörelse väcks vid den fastighetsdomstol som anges i 66 §. 70 § Om en kommun enligt 7 § har tillhandahållit staten mark för väg, är kommunen berättigad att av sta- Om en kommun enligt 7 § har tillhandahållit staten mark eller annat utrymme för väg, är

7 Senaste lydelse 1998:832.

88

ten erhålla ersättning för skäliga

kommunen berättigad till ersätt-

kostnader efter avdrag för förvalt-

ning av staten för skäliga kost-

ningskostnad.

nader efter avdrag för förvalt-

ningskostnad.

Framställning om ersättning görs hos Vägverket. Om en överens- kommelse inte kan träffas, väcks talan om ersättning vid den fastig- hetsdomstol som anges i 66 §. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2006. Prop. 2005/05:169 Bilaga 4 89

Förslag till lag om ändring i expropriationslagen (1972:719)

Prop. 2005/05:169

Härigenom föreskrivs att 1 kap. 2 §, 2 kap. 1 och 6 a §§ samt 4 kap. 1,

Bilaga 4

3 och 3 a §§ expropriationslagen (1972:719) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1

kap.

2 § I denna lag förstås med särskild rätt till fastighet nyttjanderätt, servitut och rätt till elektrisk kraft samt liknande rätt. Utan hinder av att tomträtt enligt 13 kap. 26 § jordabalken vid expropriation är likställd med fast egendom får sådan rätt upphävas eller begränsas genom expropriation. Bestämmelsen i 1 § om särskild rätt gäller ej renskötselrätt enligt rennäringslagen (1971:437) eller vägrätt.

Bestämmelserna i denna lag om

Bestämmelserna i denna lag om

fastighet

äger

motsvarande

fastighet tillämpas också i fråga

tillämpning i fråga om byggnad

om byggnad eller annan anlägg-

eller annan anläggning på annans

ning inom annans fastighet.

mark.

2 kap. 1 § 1

Expropriation får ske för att ge kommun möjlighet att förfoga över mark som med hänsyn till den framtida utvecklingen kräves för tätbebyggelse eller därmed sammanhängande anordning. Expropriation för ändamål som anges i första stycket får avse endast mark som är belägen inom kommunens eget område. Inom tätbebyggt område får expropriation ske endast om det med skäl kan antagas att marken inom överskådlig tid kommer att beröras av byggnads- eller anlägg- ningsåtgärd, som är av väsentlig betydelse från allmän synpunkt, eller om det till främjande av planmässigt byggnadsskick eller av annan därmed jämförlig orsak är angeläget att kommunen får rådighet över marken. Expropriation får ske för att ge en kommun möjlighet att förfoga över mark eller annat utrymme som med hänsyn till den framtida utvecklingen krävs för tätbe- byggelse eller därmed samman- hängande anordning. Expropriation för ändamål som anges i första stycket får avse endast mark eller annat utrymme inom kommunens eget område. Inom tätbebyggt område får expropriation ske endast om

1.

det med skäl kan antas att marken eller utrymmet inom över- skådlig tid kommer att beröras av byggnads- eller anläggningsåtgärd, som är av väsentlig betydelse från allmän synpunkt, eller

2.

det med hänsyn till intresset av att främja ett planmässigt bygg- nadsskick eller av annan därmed jämförlig orsak är angeläget att kommunen får rådighet över

1 Senaste lydelse 1979:896.

90

För en fastighet, som exprop- rieras i sin helhet, skall, i den mån inte annat följer av vad som sägs nedan, löseskilling betalas med ett belopp som motsvarar fas- tighetens marknadsvärde. Expro- prieras en del av en fastighet, skall intrångsersättning betalas med ett belopp som motsvarar den minsk- ning av fastighetens marknads- värde, som uppkommer genom ex- propriationen. Uppkommer i öv- rigt skada för ägaren genom ex- propriationen, skall även sådan skada ersättas. Expropriationser- sättning skall dock inte betalas för mark eller annat utrymme som in- går i allmän väg och som enligt en detaljplan skall användas för en sådan allmän plats för vilken kommunen är huvudman.

Har den exproprierande åtagit sig att vidta åtgärd för att minska skada, skall hänsyn tas till det när expropriationsersättningen be- stäms, om åtagandet är sådant att det skäligen bör godtas av den er- sättningsberättigade.

marken eller utrymmet. Med motsvarande tillämpning av förstatredje styckena får expropriation ske till förmån för landstingskommun eller kommunal- förbund, som handhar sådan angelägenhet som första stycket avser att främja. 6 a § 2

Expropriation får ske för att ge staten möjlighet att förfoga över mark som genom en förestående ändring av riksgränsen skall föras över till det andra landet. Expropriation får ske för att ge staten möjlighet att förfoga över mark eller annat utrymme som genom en förestående ändring av riksgränsen skall föras över till det andra landet. 4 kap. 1 § 3

För fastighet, som exproprieras i sin helhet, skall, i den mån ej annat följer av vad som sägs nedan, betalas löseskilling med belopp som motsvarar fastighetens marknadsvärde. Exproprieras del av fastighet, skall intrångsersätt- ning betalas med belopp som motsvarar den minskning av fas- tighetens marknadsvärde, som uppkommer genom expropria- tionen. Uppkommer i övrigt skada för ägaren genom expropriationen, skall även sådan skada ersättas. Expropriationsersättning skall dock inte betalas för mark som in- går i allmän väg och som enligt en detaljplan är avsedd för sådan all- män plats för vilken kommunen är huvudman. Har den exproprierande åtagit sig att vidtaga åtgärd för att minska skada, skall hänsyn tagas till det vid bestämmande av expro- priationsersättning, om åtagandet är sådant att det skäligen bör god- tagas av den ersättningsberät- tigade. Exproprieras fastighet till vilken den exproprierande har nyttjanderätt eller servitutsrätt, skall vid bestämmande av fastighetens värde hänsyn

2

Senaste lydelse 1981:382.

3

Senaste lydelse 1987:123.

Prop. 2005/05:169 Bilaga 4 91

Vid bestämmande av löseskilling skall sådan ökning av fastighetens marknadsvärde av någon betydelse som ägt rum under tiden från dagen tio år före ansökningen om expropriation, dock högst femton år före talans väckande vid dom- stol, räknas ägaren tillgodo endast i den mån det blir utrett, att den beror på annat än förväntningar om ändring i markens tillåtna an- vändningssätt. Avser expropria- tionen del av fastighet, skall vad som sagts nu om beräkning av marknadsvärde tillämpas i fråga om värdet före expropriationen. Värderingen skall ske med hänsyn till fastighetens skick när ersätt- ningsfrågan avgöres eller, om fastigheten dessförinnan har till- trätts eller övergått på den exproprierande enligt 6 kap. 10 §, när tillträdet eller övergången skedde.

Har beslut om en detaljplan, enligt vilken marken avses för enskilt bebyggande, meddelats före ansökningen om expropria- tion, skall första stycket tillämpas endast på värdestegring som in- träffat efter beslutet.

icke tagas till förbättring, vilken fastigheten vunnit genom arbete eller kostnad, som den exproprierande eller föregående innehavare, vars rätt övergått till denne, nedlagt på fastigheten utöver vad som ålegat honom. 3 § 4

När löseskillingen bestäms, skall sådan ökning av fastighetens marknadsvärde av någon betydelse som har ägt rum under tiden från dagen tio år före ansökan om expropriation, dock högst femton år före talans väckande vid dom- stol, räknas ägaren tillgodo endast i den mån det blir utrett, att den beror på annat än förväntningar om ändring i markens eller ut- rymmets tillåtna användningssätt. Avser expropriationen en del av en fastighet, skall vad som sagts nu om beräkning av marknadsvärde tillämpas i fråga om värdet före expropriationen. Värderingen skall göras med hänsyn till fastighetens skick när ersättningsfrågan avgörs eller, om fastigheten dessförinnan har tillträtts eller övergått på den exproprierande enligt 6 kap. 10 §, när tillträdet eller övergången skedde. Har det före ansökan om expro- priation meddelats beslut om en detaljplan och innebär planen att marken eller utrymmet skall an- vändas för enskilt bebyggande, skall första stycket tillämpas en- dast på värdestegring som har inträffat efter beslutet. Avser expropriationen bebyggd fastighet som innehas i huvudsakligt syfte att bereda bostad åt ägaren och honom närstående, gäller den begränsningen för tillämpningen av första stycket att löseskillingen ej i något fall får bestämmas till lägre belopp än som fordras för anskaffning

av annan likvärdig bostadsfastighet.

I den mån det blir utrett att

I den mån det blir utrett att

värdestegringen utan att ha sam-

värdestegringen utan att ha sam-

band med förväntningar om änd-

band med förväntningar om änd-

ring i markens tillåtna använd-

ring i markens eller utrymmets

ningssätt beror på inverkan av det

tillåtna användningssätt beror på

företag för vars genomförande

inverkan av det företag för vars

expropriation äger rum, gäller 2 §.

genomförande expropriation äger

4 Senaste lydelse 1987:123.

Prop. 2005/05:169 Bilaga 4 92 rum, gäller 2 §. 3 a § 5

Expropriationsersättning för mark som enligt en detaljplan är avsedd för allmän plats skall be- stämmas med hänsyn till de plan- förhållanden som rådde närmast innan marken angavs som allmän plats. Expropriationsersättning för mark eller annat utrymme som enligt en detaljplan skall användas för allmän plats skall bestämmas med hänsyn till de planförhållan- den som rådde närmast innan marken eller utrymmet angavs som allmän plats. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2006.

5 Senaste lydelse 1987:123. Prop. 2005/05:169 Bilaga 4 93

Förslag till lag om ändring i plan- och bygglagen (1987:10)

Prop. 2005/05:169

Härigenom föreskrivs att 5 kap. 2, 24, 25 och 30 §§, 6 kap. 1722, 24,

Bilaga 4

25 och 38 §§, 14 kap. 1 och 2 §§ samt 15 kap. 7 § plan- och bygglagen

(1987:10) 1 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

5

kap.

2 § Vid utformningen av en detaljplan skall skälig hänsyn tas till befintliga bebyggelse-, äganderätts- och fastighetsförhållanden som kan inverka på

planens genomförande.

I de delar som planen medför att

I de delar som planen medför att

mark eller särskild rätt till mark

mark eller annat utrymme eller

kan komma att tas i anspråk enligt

särskild rätt till mark eller annat

6 kap. 1719 §§ skall planen

utrymme kan komma att tas i

dessutom utformas så att de

anspråk enligt 6 kap. 1719 §§

fördelar som kan vinnas med den

skall planen dessutom utformas så

överväger de olägenheter som

att de fördelar som kan vinnas med

planen orsakar enskilda.

den överväger de olägenheter som

planen orsakar enskilda.

Detaljplanen får inte omfatta ett större område än som är befogat med hänsyn till syftet med planen och den tid för att genomföra den som skall bestämmas enligt 5 §. 24 § Kungörelse om utställningen av planförslaget skall minst en vecka före utställningstidens början anslås på kommunens anslagstavla och införas i ortstidning. Kungörandet får dock ske senast den dag då utställningstiden börjar, om denna bestämts till minst fyra veckor. Av kungörelsen skall framgå

1.

var planområdet ligger,

2.

om förslaget avviker från översiktsplanen,

3. vilken mark eller särskild rätt

3. i vilken utsträckning mark

till mark som till följd av planens

eller annat utrymme eller särskild

antagande kan komma att tas i

rätt till mark eller annat utrymme

anspråk enligt 6 kap. 1719 §§,

till följd av planens antagande kan

komma att tas i anspråk enligt

6 kap. 1719 §§,

4.

var utställningen äger rum,

5.

inom vilken tid, på vilket sätt och till vem synpunkter på förslaget skall lämnas,

6.

att den som inte senast under utställningstiden framfört synpunkter på förslaget enligt 13 kap. 5 § kan förlora rätten att överklaga beslut att anta planen.

1 Lagen omtryckt 1992:1769.

94

Underrättelse enligt första styck- et behöver inte sändas, om ett stort antal personer skall underrättas och det skulle innebära större kost- nad och besvär än som är för- svarligt med hänsyn till ändamålet med underrättelsen att sända den till var och en av dem. Ägare av sådan mark eller sådant utrymme och innehavare av sådan särskild rätt till mark eller annat utrymme som avses i 24 § första stycket 3 skall dock alltid underrättas enligt första stycket. Detsamma gäller den som har meddelats ett före- läggande enligt 28 a §.

För kungörandet skall gälla vad som är föreskrivet i lagen (1977:654) om kungörande i mål och ärenden hos myndighet m.m. Ett exemplar av förslaget med en planbeskrivning enligt 26 §, en genomförandebeskrivning enligt 6 kap. 1 § och samrådsredogörelsen skall, innan förslaget ställs ut, sändas till länsstyrelsen och kommuner som berörs av förslaget. 25 § Underrättelse om innehållet i kungörelsen skall senast dagen för kungörandet i brev sändas till

1.

kända sakägare,

2.

känd organisation av hyresgäster som har avtal om förhand- lingsordning för en fastighet som berörs av planförslaget eller, om förhandlingsordning inte gäller, känd förening av hyresgäster som är ansluten till en riksorganisation och inom vars verksamhetsområde fastigheten är belägen,

3.

andra som har ett väsentligt intresse av förslaget.

Om förslaget berör en samfällighet för vilken finns styrelse eller annan utsedd att förvalta samfällighetens angelägenheter, får underrättelsen sändas till en ledamot av styrelsen eller till förvaltaren. Saknas styrelse eller förvaltare, får underrättelsen sändas till en av delägarna för att hållas tillgänglig för alla. Underrättelse enligt första styck- et behöver inte sändas, om ett stort antal personer skall underrättas och det skulle innebära större kostnad och besvär än som är försvarligt med hänsyn till ända- målet med underrättelsen att sända den till var och en av dem. Ägare av sådan mark och innehavare av sådan särskild rätt till mark som avses i 24 § första stycket 3 skall dock alltid underrättas enligt första stycket. Detsamma gäller den som har meddelats ett föreläggande enligt 28 a §. 30 § Senast dagen efter det att justeringen av protokollet med beslut om antagande av detaljplanen har tillkännagetts på kommunens anslagstavla skall meddelande om tillkännagivandet, protokollsutdrag med beslutet samt uppgift om vad den som vill överklaga beslutet har att iaktta sändas i brev till

1.

länsstyrelsen samt regionplaneorgan och kommuner som berörs av planen,

2.

sakägare, bostadsrättshavare, hyresgäster och boende samt sådan organisation eller förening som avses i 25 § första stycket 2, om de senast under utställningstiden eller under den i 28 § andra stycket angivna tiden skriftligen har lämnat synpunkter i ärendet som inte har

Prop. 2005/05:169 Bilaga 4 95 blivit tillgodosedda eller om de har rätt att överklaga på grund av bestämmelsen i 13 kap. 5 § andra stycket första meningen.

Om ett stort antal personer skall

Om ett stort antal personer skall

underrättas enligt första stycket 2

underrättas enligt första stycket 2,

och det skulle innebära större

och det skulle innebära större

kostnad och besvär än som är

kostnad och besvär att sända

försvarligt med hänsyn till ända-

underrättelsen till var och en av

målet med underrättelsen att sända

dem än som är försvarligt med

den till var och en av dem, får

hänsyn till ändamålet med under-

underrättelse i stället ske genom

rättelsen, får underrättelse i stället

kungörande på det sätt som anges i

ske antingen genom

kungörande

24 § eller genom en kungörelse

på det sätt som anges i 24 § eller

som anslås på kommunens an-

genom en kungörelse som anslås

slagstavla,

informationsblad

om

på kommunens anslagstavla, in-

kungörelsen som sprids till de

formationsblad

om

kungörelsen

boende som berörs av beslutet och

som sprids till de boende som be-

brev till sådana sakägare och

rörs av beslutet och brev till såda-

sådan organisation eller förening

na sakägare och sådan organisa-

som avses i första stycket 2. Ägare

tion eller förening som avses i

av sådan mark och innehavare av

första stycket 2. Ägare av sådan

sådan särskild rätt till mark som

mark eller sådant utrymme och

kan komma att tas i anspråk enligt

innehavare av sådan särskild rätt

6 kap. 1719 §§ skall dock

alltid

till mark eller annat utrymme som

underrättas

enligt första stycket.

kan komma att tas i anspråk enligt

Detsamma gäller den som har

6 kap. 1719 §§

skall

dock alltid

meddelats

ett föreläggande enligt

underrättas enligt första stycket.

28 a §.

Detsamma gäller den som har

meddelats ett föreläggande enligt

28 a §.

Av kungörelse som avses i andra stycket skall framgå vad beslutet avser, tidpunkten för beslutets tillkännagivande på kommunens anslagstavla och vad den som vill överklaga beslutet har att iaktta. Om kungörelsen införs i ortstidningen, skall detta ske samma dag som beslutet tillkännages på anslagstavlan. 6 kap. 17 § Kommunen får lösa mark som enligt en detaljplan skall användas för allmänna platser för vilka kommunen är huvudman. Annan mark som enligt planen skall användas för annat än enskilt bebyggande får kommunen lösa, om markens användning för avsett ändamål inte ändå kan anses säkerställd. Besväras mark som kommunen Kommunen får lösa mark eller annat utrymme som enligt en detaljplan skall användas för allmänna platser för vilka kom- munen är huvudman. Annan mark eller annat utrym- me som enligt planen skall an- vändas för annat än enskilt bebyg- gande får kommunen lösa, om markens eller utrymmets använd- ning för avsett ändamål inte ändå kan anses säkerställd. Besväras mark eller annat Prop. 2005/05:169 Bilaga 4 96 får lösa enligt första eller andra stycket av särskild rätt, får rättigheten lösas. Bestämmelser om skyldighet för kommunen att lösa mark i vissa fall finns i 14 kap. utrymme som kommunen får lösa enligt första eller andra stycket av särskild rätt, får rättigheten lösas. Bestämmelser om skyldighet för kommunen att lösa mark eller annat utrymme i vissa fall finns i 14 kap. 18 § Om kommunen inte skall vara huvudman för allmänna platser, är den som äger obebyggd mark som enligt detaljplanen är avsedd för allmän plats, skyldig att utan ersättning upplåta marken, om den behövs för att kvartersmark som tillhörde honom när planen antogs skall kunna användas för avsett ändamål. Om kommunen inte skall vara huvudman för allmänna platser, är den som äger obebyggd mark eller annat obebyggt utrymme som enligt detaljplanen skall användas för allmän plats, skyldig att utan ersättning upplåta marken eller ut- rymmet. Detta gäller dock endast om marken eller utrymmet behövs för att kvartersmark som tillhörde fastighetsägaren när planen antogs skall kunna användas för avsett ändamål. 19 § På ansökan av kommunen får länsstyrelsen förordna att mark, som för områdets ändamålsenliga användning enligt upprättat förslag till detaljplan behövs för sådana allmänna platser för vilka kom- munen är huvudman eller för all- männa byggnader, utan ersättning skall avstås till kommunen. På ansökan av kommunen får läns- styrelsen också förordna att mark som skall användas för allmänna platser för vilka kommunen inte skall vara huvudman, utan er- sättning skall upplåtas till huvud- mannen. Antagandet av detaljpla- nen skall anstå till dess ansökning- en har avgjorts genom beslut som vunnit laga kraft. Förordnande får meddelas en- dast i den mån det kan anses skä- ligt med hänsyn till den nytta markens ägare kan väntas få av planen och till övriga omständig- heter. På ansökan av kommunen får länsstyrelsen förordna att mark eller annat utrymme skall avstås till kommunen utan ersättning, om marken eller utrymmet behövs för områdets ändamålsenliga använd- ning enligt upprättat förslag till detaljplan för sådana allmänna platser för vilka kommunen är huvudman eller för allmänna byggnader. På ansökan av kom- munen får länsstyrelsen också förordna att mark eller annat utrymme som skall användas för allmänna platser för vilka kommunen inte skall vara huvud- man, utan ersättning skall upplåtas till huvudmannen. Antagandet av detaljplanen skall anstå till dess ansökningen har avgjorts genom beslut som vunnit laga kraft. Förordnande får meddelas endast i den mån det kan anses skäligt med hänsyn till den nytta markens eller utrymmets ägare kan väntas få av planen och till övriga omständigheter. Prop. 2005/05:169 Bilaga 4 97 Den mark som förordnandet avser skall anges till läge och gränser. Marken skall avträdas eller upplåtas när den behöver tas i anspråk för avsett ändamål. Skall detaljplanen ändras, får länsstyrelsen på ansökan av kommunen förordna att mark, som har avståtts eller skall upplåtas, byts ut mot annan mark, om det är lämpligt och kan ske utan olägenhet för ägaren. Den mark eller det utrymme som förordnandet avser skall anges till läge och gränser. Marken eller ut- rymmet skall avträdas eller upp- låtas när marken eller utrymmet behöver tas i anspråk för avsett ändamål. Skall detaljplanen ändras, får länsstyrelsen på ansökan av kom- munen förordna att mark eller annat utrymme, som har avståtts eller som skall upplåtas, byts ut mot annan mark eller annat ut- rymme, om det är lämpligt och kan ske utan olägenhet för ägaren. 20 § 2

När en fråga har väckts om tillämpning av 19 §, skall kom- munen genast anmäla detta till lantmäterimyndigheten för anteck- ning i fastighetsregistrets allmänna del. Överlåtelse av mark, som sker efter det att sådan anmälan har inkommit, inverkar inte på den bedömning som skall ske enligt 19 § andra stycket. När en fråga har väckts om tillämpning av 19 §, skall kom- munen genast anmäla detta till lantmäterimyndigheten för anteck- ning i fastighetsregistrets allmänna del. Överlåtelse av mark eller annat utrymme, som sker efter det att sådan anmälan har inkommit, inverkar inte på den bedömning som skall göras enligt 19 § andra stycket. 21 § Den som har avstått mark enligt 19 § skall frigöra marken från inteckning och annan särskild rätt. Kan detta inte ske, är han skyldig att ersätta skada som uppkommer för den som marken har avståtts till. Den som har avstått mark eller annat utrymme enligt 19 § skall frigöra marken eller utrymmet från inteckning och annan särskild rätt. Kan detta inte göras, är han eller hon skyldig att ersätta skada som uppkommer för den som marken eller utrymmet har avståtts till. 22 § I ett förordnande enligt 19 § får länsstyrelsen, i den mån det är skäligt, på kommunens begäran föreskriva att markens ägare skall vara skyldig att i den ordning som länsstyrelsen bestämmer bekosta anläggande av gator och vägar samt anordningar för vatten- försörjning och avlopp.

2 Senaste lydelse 2000:248. I ett förordnande enligt 19 § får länsstyrelsen, i den mån det är skäligt, på kommunens begäran föreskriva att markens eller ut- rymmets ägare skall vara skyldig att i den ordning som länsstyrelsen bestämmer bekosta anläggande av gator och vägar samt anordningar för vattenförsörjning och avlopp. Prop. 2005/05:169 Bilaga 4 98

En kommun som är huvudman för allmänna platser får efter genomförandetidens utgång även lösa mark eller annat utrymme som inte har bebyggts i huvud- saklig överensstämmelse med detaljplanen. Lösenrätt föreligger dock inte så länge det finns ett bygglov som kan tas i anspråk.

Besväras mark eller annat utrymme som avses i första och andra styckena av särskild rätt, får rättigheten lösas.

24 § Om kommunen är huvudman för allmänna platser, får kommunen efter genomförandetidens utgång lösa fastigheter eller delar av fastigheter som tillhör olika ägare och som enligt fastighetsplanen skall utgöra en fastighet. En kommun som är huvudman för allmänna platser får efter genomförandetidens utgång även lösa mark, som inte har bebyggts i huvudsaklig överensstämmelse med detaljplanen. Lösenrätt före- ligger dock inte så länge det finns ett bygglov som kan tas i anspråk. Besväras mark som avses i första och andra styckena av särskild rätt, får rättigheten lösas. Rätt att använda mark enligt 18 eller 19 § gäller framför annan rätt till marken som uppkommit efter antagandet av detaljplanen. 25 § Rätt att använda mark eller annat utrymme enligt 18 eller 19 § gäller framför annan rätt till marken eller utrymmet som har uppkommit efter antagandet av detaljplanen. 38 § Vad som föreskrivs i detta ka- pitel om fastigheter skall tillämpas även på mark som är samfälld för flera fastigheter. Med fastighets- ägare avses därvid ägarna av de fastigheter som har del i sam- fälligheten. Är samfälligheten inte avsedd för bebyggelse, skall den anses bebyggd när den väsentligen tagits i anspråk för angivet ändamål. Den högsta tillåtna bygg- nadshöjden antas därvid vara medeltalet av vad som gäller för de fastigheter som har del i samfälligheten. Vad som föreskrivs i detta ka- pitel om fastigheter skall tillämpas även på sådan mark eller sådant utrymme som hör till flera fastig- heter gemensamt. Med fastighets- ägare avses därvid ägarna av de fastigheter som har del i sam- fälligheten. Är samfälligheten inte avsedd för bebyggelse, skall den anses bebyggd när den väsentligen har tagits i anspråk för angivet ändamål. Den högsta tillåtna bygg- nadshöjden antas därvid vara medeltalet av vad som gäller för de fastigheter som har del i sam- fälligheten. Prop. 2005/05:169 Bilaga 4 99 14 kap. 1 § 3

Mark som enligt en detaljplan skall användas för allmänna platser för vilka kommunen är huvudman samt annan mark som enligt planen skall användas för annat än enskilt bebyggande är kommunen skyldig att lösa, om fastighetsägaren begär det. Mark som enligt planen skall användas för allmänna platser för vilka någon annan än kommunen är huvudman, är den samfällighet som finns eller skall bildas för ändamålet skyldig att förvärva med äganderätt, nyttjanderätt eller annan särskild rätt, om fastig- hetsägaren begär det. Motsvarande skyldighet gäller för staten eller kommunen som väghållare enligt väglagen (1971:948). Samfällig- heten eller väghållaren får bestäm- ma om förvärvet skall avse äganderätt, nyttjanderätt eller annan särskild rätt. Om detaljplanen medger till- fällig användning av mark, skall första stycket inte tillämpas be- träffande marken under den tid då sådan användning får pågå. I fråga om mark som är belägen inom ett samverkansområde enligt lagen (1987:11) om exploaterings- samverkan gäller särskilda be- stämmelser. Finns det i en detaljplan be- stämmelser att mark som är av- sedd för enskilt bebyggande, skall användas även för en allmän trafikanläggning, för en trafik- anläggning som är gemensam för flera fastigheter eller för en allmän ledning, skall den som skall vara Mark eller annat utrymme som enligt en detaljplan skall användas för allmänna platser för vilka kommunen är huvudman samt annan mark eller annat utrymme som enligt planen skall användas för annat än enskilt bebyggande är kommunen skyldig att lösa, om fastighetsägaren begär det. Mark eller annat utrymme som enligt planen skall användas för all- männa platser för vilka någon annan än kommunen är huvud- man, är den samfällighet som finns eller skall bildas för ändamålet skyldig att förvärva med ägande- rätt, nyttjanderätt eller annan särskild rätt, om fastighetsägaren begär det. Motsvarande skyldighet gäller för staten eller kommunen som väghållare enligt väglagen (1971:948). Samfälligheten eller väghållaren får bestämma om förvärvet skall avse äganderätt, nyttjanderätt eller annan särskild rätt. Om detaljplanen medger till- fällig användning av mark eller annat utrymme, skall första stycket inte tillämpas beträffande marken eller utrymmet under den tid då sådan användning får pågå. I fråga om mark eller annat utrymme inom ett samverkans- område enligt lagen (1987:11) om exploateringssamverkan gäller sär- skilda bestämmelser. 2 § Finns det i en detaljplan be- stämmelser att mark eller annat utrymme för enskilt bebyggande skall användas även för en allmän trafikanläggning, för en trafik- anläggning som är gemensam för flera fastigheter eller för en allmän ledning, skall den som skall vara

3 Senaste lydelse 1997:618. Prop. 2005/05:169 Bilaga 4 100 huvudman för anläggningen för- värva nyttjanderätt eller annan särskild rätt i den omfattning som behövs för ändamålet, om fastig- hetsägaren begär det. Huvud- mannen får bestämma vilken rätt förvärvet skall avse. huvudman för anläggningen för- värva nyttjanderätt eller annan sär- skild rätt i den omfattning som behövs för ändamålet, om fas- tighetsägaren begär det. Huvud- mannen får bestämma vilken rätt förvärvet skall avse. 15 kap. 7 § Om den ersättning som har fastställts i ett mål om inlösen inte har nedsatts på det sätt som föreskrivs i expropriationslagen (1972:719) skall följande gälla. Om någon som är berättigad till er- sättning begär det, skall den väckta frågan om avstående av mark för- falla såvitt den rör hans rätt, under förutsättning att marken inte har tillträtts eller övergått enligt 6 kap. 10 § expropriationslagen. Om den ersättning som har fastställts i ett mål om inlösen inte har nedsatts på det sätt som föreskrivs i expropriationslagen (1972:719), skall följande gälla. Om någon som är berättigad till er- sättning begär det, skall den väckta frågan om avstående av mark eller annat utrymme förfalla såvitt den rör hans eller hennes rätt, under förutsättning att marken eller ut- rymmet inte har tillträtts eller övergått enligt 6 kap. 10 § expro- priationslagen. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2006. Prop. 2005/05:169 Bilaga 4 101

Förslag till lag om ändring i minerallagen (1991:45)

Prop. 2005/05:169

Härigenom föreskrivs att 3 kap. 3 §, 5 kap. 1 §, 7 kap. 3 §, 9 kap. 13,

Bilaga 4

22 och 26 §§, 13 kap. 1 § och 16 kap. 2 § samt rubriken närmast före

9 kap. 26 § minerallagen (1991:45) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 3 kap. 3 § 1

Undersökningsarbete får bedrivas endast för att visa att sådant mineral som omfattas av tillståndet finns inom området och för att ta närmare

reda på fyndighetens storlek, beskaffenhet och brytvärdhet.

Tillståndshavaren får

i

den

Tillståndshavaren får i den ut-

utsträckning

det behövs

använda

sträckning det behövs använda väg

väg till och inom området. Efter

till och inom området. Efter

tillstånd av

bergmästaren

får

tillstånd av bergmästaren

får

tillståndshavaren också ta mark i

tillståndshavaren också ta

mark

anspråk för att bygga nödvändig

eller annat utrymme i anspråk för

väg till och inom området.

att bygga nödvändig väg till och

inom området.

Innan arbete påbörjas skall tillståndshavaren ha ställt säkerhet för ersättning enligt 7 kap. 1 §. Arbetet skall utföras så, att minsta skada och intrång vållas på någon annans egendom och på natur- och kulturmiljön. 5 kap. 1 § 2

Den som har koncession får inom koncessionsområdet, i dagen eller under jord, dels bedriva undersökningsarbete enligt 3 §, dels utföra bearbetning och därmed sammanhängande verksamhet enligt 47 §§. För bearbetning och därmed sammanhängande verksamhet som sker i dagen får koncessionshavaren dock ta i anspråk endast mark som har anvisats för ändamålet.

Mark

utanför koncessionsom-

Mark eller

annat utrymme

rådet får tas i anspråk för annat

utanför koncessionsområdet får tas

ändamål

än

undersökning

eller

i anspråk för annat ändamål än

bearbetning

enligt vad

som

undersökning

eller bearbetning

bestäms vid markanvisningen.

enligt vad som bestäms vid mark-

anvisningen.

Ärenden om markanvisning prövas vid markanvisningsförrättning

enligt bestämmelserna i 9 kap.

Bergmästaren kan, sedan be-

Bergmästaren kan, sedan be-

slutet om koncession har vunnit

slutet om koncession har vunnit

laga kraft, medge att mark får tas i

laga kraft, medge att mark eller

1

Senaste lydelse 2005:161.

2

Senaste lydelse 2005:161.

102

anspråk i avvaktan på att frågan om markanvisning avgörs. Sådant medgivande får lämnas endast om koncessionshavaren ställer säker- het för den ersättning som avses i 7 kap. 3 §.

annat utrymme får tas i anspråk i

Prop. 2005/05:169

avvaktan på att frågan om

Bilaga 4

markanvisning avgörs.

Sådant

medgivande får lämnas endast om

koncessionshavaren ställer

säker-

het för den ersättning som avses i

7 kap. 3 §.

7 kap. 3 § 3

Skada eller intrång som föran- leds av att mark tas i anspråk för bearbetning eller därmed samman- hängande verksamhet skall er- sättas av koncessionshavaren. Om det uppstår synnerligt men för någon fastighet eller del därav på grund av att mark tas i anspråk, skall koncessionshavaren lösa den fastighet eller fastighetsdel som lider sådant men, om ägaren begär det. Skada eller intrång som föran- leds av att mark eller annat ut- rymme tas i anspråk för bearbet- ning eller därmed sammanhängan- de verksamhet skall ersättas av koncessionshavaren. Om det uppstår synnerligt men för någon fastighet eller del därav på grund av att mark eller annat utrymme tas i anspråk, skall kon- cessionshavaren lösa den fastighet eller fastighetsdel som lider sådant men, om ägaren begär det.

9

kap.

1 § Markanvisningsförrättning hålls på begäran av koncessionshavaren.

Vid

förrättningen bestäms

den

Vid

förrättningen

bestäms

den

mark

inom

koncessionsområdet

mark

inom

koncessionsområdet

som koncessionshavaren får ta i

som koncessionshavaren får ta i

anspråk

för

bearbetning

av

anspråk

för

bearbetning

av

mineralfyndighet. Vidare

bestäms

mineralfyndighet. Vidare bestäms

den mark som koncessions-

den mark eller det utrymme som

havaren, inom eller utom kon-

koncessionshavaren,

inom

eller

cessionsområdet, får ta i anspråk

utom koncessionsområdet, får ta i

för

verksamhet

som

hänger

anspråk

för

verksamhet

som

samman

med

bearbetningen.

hänger samman med bearbet-

Härvid

skall

verksamhetens

art

ningen. Härvid skall verksam-

anges.

hetens art anges.

2 §

Är koncessionshavaren överens med markägaren och innehavarna av särskild rätt till marken, skall mark anvisas i enlighet med överenskommelsen. I den mån överenskommelse inte har träffats, Är koncessionshavaren överens med markägaren och innehavarna av särskild rätt till marken, skall mark eller annat utrymme anvisas i enlighet med överenskommelsen. I den mån överenskommelse inte

3 Paragrafen (tidigare 7 kap. 2 §) fick sin nuvarande beteckning genom 2005:161.

103

skall den mark anvisas som behövs. Om ett markområde inom eller utom koncessionsområdet hotas av ras eller sättningar vid bearbetningen, kan även den marken anvisas. Anvisning får inte avse mark inom sådant område som avses i 3 kap. 6 och 7 §§. har träffats, skall den mark eller det utrymme anvisas som behövs. Om ett markområde inom eller utom koncessionsområdet hotas av ras eller sättningar vid bearbet- ningen, kan även den marken an- visas. Anvisning får inte avse mark eller annat utrymme inom sådant område som avses i 3 kap. 6 och 7 §§.

3 §

Mark anvisas tills vidare, om

Mark

eller

annat

utrymme

inte sökanden begär något annat.

anvisas tills vidare, om inte

sökanden begär något annat.

22 § 4

Beslut

om

markanvisning skall

Beslut

om

markanvisning skall

ange den anvisade markens läge,

ange den anvisade markens eller

omfattning

och

ändamål

samt

det anvisade

utrymmets

läge,

innehålla

avgörande

i

sådana

omfattning

och

ändamål

samt

tvister om ersättning enligt 7 kap.

innehålla

avgörande

i

sådana

13 §§ som har prövats vid förrätt-

tvister om ersättning enligt 7 kap.

ningen.

Dessutom

skall beslutet

13 §§ som har prövats vid förrätt-

innehålla

avgörande

i

sådana

ningen.

Dessutom skall beslutet

frågor som anges i 20 och 21 §§.

innehålla

avgörande

i

sådana

frågor som anges i 20 och 21 §§.

Om löseskilling eller intrångsersättning bestäms, skall i beslutet också anges om belopp skall deponeras enligt 10 kap. 2 § och var depositionen skall ske.

Tillträde av mark

Tillträde

26 § 5

Anvisad mark får tillträdas innan markanvisningsbeslutet har vunnit laga kraft, om sökanden har ställt säkerhet för den ersätt- ningsskyldighet som avses i 7 kap. 13 §§ och bergmästaren inte bestämmer annat. Anvisad mark eller anvisat utrymme får tillträdas innan markanvisningsbeslutet har vunnit laga kraft, om sökanden har ställt säkerhet för den ersättnings- skyldighet som avses i 7 kap. 1 3 §§ och bergmästaren inte bestämmer annat.

4

Senaste lydelse 2005:161.

5

Senaste lydelse 2005:161.

Prop. 2005/05:169 Bilaga 4 104

13 kap.

1 §

När en

bearbetningskoncession

När en

bearbetningskoncession

upphör,

förlorar koncessions-

upphör,

förlorar koncessions-

havaren den rätt till marken som

havaren den rätt till marken eller

han har på grund av markan-

utrymmet som koncessionshavaren

visningen.

har på grund av markanvisningen.

16 kap. 2 § Beslut under markanvisningsförrättning får överklagas särskilt om förrättningsmyndigheten har

1.

ogillat jäv mot förrättningsman,

2.

beslutat angående ersättning till sakkunnig eller tolk, eller

3. beslutat om ianspråktagande

3. beslutat om ianspråktagande

av mark enligt 5 kap. 1 § fjärde

av mark eller annat utrymme

stycket.

enligt 5 kap. 1 § fjärde stycket.

Ett beslut av förrättningsmyndigheten att godta en invändning om jäv får inte överklagas. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2006. Prop. 2005/05:169 Bilaga 4 105

I de delar som planen medför att mark eller annat utrymme eller särskild rätt till mark eller annat utrymme kan komma att tas i anspråk enligt 4 kap. 1 § skall planen utformas så att de fördelar som kan vinnas med den över- väger de olägenheter som planen orsakar enskilda.

Föreslagen lydelse

Förslag till lag om ändring i lagen (1995:1649) om byggande av järnväg Härigenom föreskrivs att 2 kap. 1 c, 2 och 68 §§, 3 kap. 24 §§ samt 4 kap. 1, 2 och 4 §§ lagen (1995:1649) om byggande av järnväg skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 kap. 1 c 1

Den som avser att bygga en järnväg skall upprätta en järnvägsplan. En järnvägsplan behöver dock inte upprättas för anläggande av industrispår eller hamnspår uteslutande på egen fastighet. En järnvägsplan får upprättas för avstängning av plankorsning, även när denna åtgärd inte är att betrakta som byggande av järnväg. I de delar som planen medför att mark eller särskild rätt till mark kan komma att tas i anspråk enligt 4 kap. 1 § skall planen utformas så att de fördelar som kan vinnas med den överväger de olägenheter som planen orsakar enskilda. Lydelse enligt prop. 2004/05:129 2 § I järnvägsplanen skall den mark och de särskilda rättigheter anges som behöver tas i anspråk för järnvägen och för byggandet av järnvägen. Om mark behöver tas i anspråk med tillfällig nyttjande- rätt, skall det av planen framgå vilken mark som avses och under vilken tid den skall nyttjas. Planen skall innehålla en miljökonsek- vensbeskrivning. I de fall läns- styrelsen under förstudien har beslutat att järnvägsprojektet kan antas medföra en betydande miljö- påverkan, skall miljökonsekvens-

beskrivningen

föregås av samråd

enligt 6 kap.

4 § förstatredje

I järnvägsplanen skall den mark eller det utrymme och de särskilda rättigheter anges som behöver tas i anspråk för järnvägen och för byggandet av järnvägen. Om mark eller annat utrymme behöver tas i anspråk med tillfällig nyttjande- rätt, skall det av planen framgå vilken mark eller vilket utrymme som avses och under vilken tid marken eller utrymmet skall nyttjas. Planen skall innehålla en miljökonsekvensbeskrivning. I de fall länsstyrelsen under förstudien har beslutat att järnvägsprojektet kan antas medföra en betydande miljöpåverkan, skall miljökonsek-

1 Senaste lydelse 1998:850. Prop. 2005/05:169 Bilaga 4 106

Ägare till sådan mark eller sådant utrymme som kan komma att tas i anspråk eller till sådant vattenområde som kan komma att påverkas skall alltid ges tillfälle att yttra sig. Detsamma gäller inne- havare av särskild rätt till sådan mark eller sådant utrymme eller vattenområde.

styckena och 6 § miljöbalken, om

vensbeskrivningen

föregås

av

Prop. 2005/05:169

inte ett sådant samråd har skett

samråd

enligt 6 kap. 4 § första

Bilaga 4

enligt 1 a §. Miljökonsekvens-

tredje styckena och 6 § miljöbal-

beskrivningen skall godkännas av

ken, om inte ett sådant samråd har

berörda länsstyrelser innan den tas

skett enligt

1 a §.

Miljökonsek-

in i järnvägsplanen.

vensbeskrivningen

skall

god-

kännas

av

berörda

länsstyrelser

innan den tas in i järnvägsplanen.

När det gäller kraven på miljökonsekvensbeskrivningen samt planer

och planeringsunderlag skall 6 kap. 3, 7, 10, 19 och 20 §§ miljöbalken

tillämpas.

De skyddsåtgärder och försiktighetsmått som behövs för att förebygga

störningar och andra olägenheter från trafiken eller anläggningen skall

anges särskilt i planen. Till planen skall en genomförandebeskrivning

fogas. I beskrivningen skall de organisatoriska, tekniska, ekonomiska och

fastighetsrättsliga åtgärder som behövs för ett samordnat och ändamåls-

enligt genomförande av planen redovisas.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

6 § Avser en järnvägsplan endast ändring av den plan som gäller för ett ännu inte färdigställt järnvägsbygge, får ett efter omständigheterna för- enklat samrådsförfarande tillämpas. Ägare till sådan mark som kan komma att tas i anspråk eller till sådant vattenområde som kan komma att påverkas skall alltid ges tillfälle att yttra sig. Detsamma gäller innehavare av särskild rätt till sådan mark eller sådant vattenområde. 7 § 2

Banverket skall ställa ut en järnvägsplan för granskning. Därvid gäller vad som i 6 kap. 8 § första stycket miljöbalken sägs om att miljö- konsekvensbeskrivning skall kungöras och hållas tillgänglig för allmän- heten. En järnvägsplan som enbart avser ombyggnad av järnväg behöver dock ställas ut endast 1. om ombyggnaden bedöms komma att medföra betydande påverkan på miljön, hälsan eller hushållningen med naturresurser, eller

2. om någon annans mark

2. om någon annans mark eller

behöver tas i anspråk eller särskild

utrymme behöver tas i anspråk

rättighet behöver upphävas eller

eller särskild rättighet behöver

begränsas och ett sådant ianspråk-

upphävas eller begränsas och ett

tagande eller upphävande eller en

sådant ianspråktagande eller upp-

2 Senaste lydelse 1998:850.

107

sådan begränsning inte skriftligen

hävande eller en sådan begräns-

medgivits av berörda fastighets-

ning inte skriftligen medgetts av

ägare och innehavare av sär-skild

berörda

fastighetsägare

och

rätt.

innehavare av särskild rätt.

Vad som sägs i andra stycket gäller också i fråga om en järnvägsplan som endast innefattar ändring av planen för ett järnvägsbygge som ännu inte är färdigställt. 8 § 3

En järnvägsplan fastställs av Banverket efter samråd med berörda länsstyrelser. Om Banverket och en länsstyrelse har olika uppfattningar, skall Banverket hänskjuta frågan om att fastställa planen till regeringens prövning. Om det i annat fall finns särskilda skäl, får Banverket hän- skjuta frågan till regeringens prövning.

Om planen innebär att mark

Om planen innebär att mark

eller särskild rätt kan tas i anspråk

eller annat utrymme eller särskild

enligt 4 kap. 1 §, skall Banverket

rätt kan tas i anspråk enligt 4 kap.

särskilt pröva om de fördelar som

1 §, skall Banverket särskilt pröva

kan vinnas med planen överväger

om de fördelar som kan vinnas

de olägenheter som denna orsakar

med planen överväger de olägen-

enskilda. Av beslutet att fastställa

heter som denna orsakar enskilda.

planen skall framgå om planen ger

Av beslutet att fastställa planen

rätt till sådant ianspråktagande.

skall det framgå om planen ger rätt

till ett sådant ianspråktagande.

Innehållet i miljökonsekvensbeskrivningen samt resultatet av samråd och yttranden skall beaktas då järnvägsplanen fastställs. Ett beslut om fastställelse av en järnvägsplan skall kungöras. Har sam- råd enligt 6 kap. 6 § miljöbalken hållits med ansvarig myndighet i annat land skall denna informeras.

3

kap.

2§ På den järnvägsmark som anges i en fastställd järnvägsplan får inte utan tillstånd av Banverket uppföras byggnader, göras tillbyggnader, ut- föras andra anläggningar eller vidtas andra åtgärder som väsentligt kan försvåra områdets användning för järnvägsändamål. Förbudet gäller från det att beslut att fastställa järnvägsplanen meddelas och upphör att gälla om beslut meddelas att upphäva fastställelsebeslutet eller om planen annars upphör att gälla. Förbudet är inte tillämpligt i fråga om åtgärder som lagligen har på- börjats innan förbudet började gälla. Om åtgärder vidtagits i strid med första stycket, får Banverket vidta de åtgärder som behövs för rättelse. Polismyndigheten skall lämna det bi- träde som behövs för att rättelse skall kunna ske. Vad som sägs i denna paragraf om järnvägsmark gäller även annat utrymme avsett för järnväg.

3 Senaste lydelse 1998:850. Prop. 2005/05:169 Bilaga 4 108 3 § Om mark i närheten av järnvägsmarken i en fastställd järnvägsplan avsatts för upplag eller liknande ändamål i samband med byggandet av järnvägen, skall länsstyrelsen på begäran av den som avser att bygga järnvägen besluta att marken får tas i anspråk med nyttjanderätt för den tid som angetts i planen. I samband med beslutet får länsstyrelsen med- dela de villkor som behövs. Vad som sägs i denna paragraf om mark gäller även annat ut- rymme. Om träd eller buskar intill järnvägsmark medför olägenheter för trafik- eller driftsäkerheten på järnvägen, får länsstyrelsen besluta att de skall avlägsnas eller beskäras genom järnvägsinne- havarens försorg. I samband med beslutet får länsstyrelsen meddela de villkor som behövs. 4 § Om träd eller buskar intill mark eller annat utrymme som skall användas för järnväg medför olägenheter för trafik- eller driftsäkerheten på järnvägen, får länsstyrelsen besluta att de skall avlägsnas eller beskäras genom järnvägsinnehavarens försorg. I samband med beslutet får läns- styrelsen meddela de villkor som behövs.

4

kap.

1 § Den som i enlighet med en gällande järnvägsplan skall bygga en järnväg som tillgodoser ett allmänt transportbehov får lösa sådan mark som enligt planen inte endast tillfälligt skall användas för järnvägsändamål. Besväras sådan mark som får lösas enligt första stycket av särskild rätt, får rättigheten lösas. Den som i enlighet med en gällande järnvägsplan skall bygga en järnväg som tillgodoser ett allmänt transportbehov får lösa sådan mark eller sådant utrymme som enligt planen inte endast tillfälligt skall användas för järn- vägsändamål. Besväras sådan mark eller sådant utrymme som får lösas en- ligt första stycket av särskild rätt, får rättigheten lösas. 2 § Om fastighetsägaren begär det, skall den som i enlighet med en gällande järnvägsplan skall bygga en sådan järnväg som avses i 1 § lösa sådan mark som enligt planen inte endast tillfälligt skall använ- das för järnvägsändamål. Om fastighetsägaren begär det, skall den som i enlighet med en gällande järnvägsplan skall bygga en sådan järnväg som avses i 1 § lösa sådan mark eller sådant utrymme som enligt planen inte endast tillfälligt skall användas för järnvägsändamål. Prop. 2005/05:169 Bilaga 4 109 Den som avser att bygga en järnväg skall ersätta skador till följd av åtgärder som avses i 3 kap. 1 § och skador till följd av att han förvärvat rätt att nyttja mark enligt 3 kap. 3 §. Järnvägs- innehavaren skall ersätta skador till följd av åtgärder som avses i 3 kap. 4 §. 4 § Den som avser att bygga en järnväg skall ersätta skador till följd av åtgärder som avses i 3 kap. 1 § och skador till följd av att mark eller annat utrymme tagits i anspråk enligt 3 kap. 3 §. Järnvägsinnehavaren skall ersätta skador till följd av åtgärder som avses i 3 kap. 4 §. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2006. Prop. 2005/05:169 Bilaga 4 110 Lagrådets yttrande LAGRÅDET Utdrag ur protokoll vid sammanträde 2005-05-19

Närvarande: f.d. justitierådet Staffan[REDACTED_EFTERNAMN], f.d. justitierådet Lars K[REDACTED_EFTERNAMN] och regeringsrådet Göran Schäder. Enligt en lagrådsremiss den 12 maj 2005 (Justitiedepartementet) har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till

1.

lag om ändring i miljöbalken,

2.

lag om ändring i väglagen (1971:948),

3.

lag om ändring i expropriationslagen (1972:719),

4.

lag om ändring i plan- och bygglagen (1987:10),

5.

lag om ändring i minerallagen (1991:45),

6.

lag om ändring i lagen (1995:1649) om byggande av järnväg.

Förslagen har inför Lagrådet föredragits av kanslirådet Mikael Gulliksson.

Lagrådet lämnar förslagen utan erinran. Prop 2004/05:169 Bilaga 5 111 Justitiedepartementet Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 9 juni 2005 Närvarande: Statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], statsråden[REDACTED_EFTERNAMN], Y.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Nykvist,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], M.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Orback,[REDACTED_EFTERNAMN] Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] Regeringen beslutar proposition 2004/05:169 Tredimensionell fastighetsindelning kompletterande lagtekniska frågor Prop 2004/05:169 112