Invandrare och

flyktingar

8

Förslag till statsbudget för 2001

Invandrare och flyktingar

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 7

2 Utgiftsområde Invandrare och flyktingar 9

3 Politikområde Integrationspolitik 11

3.1 Omfattning 11

3.2 Utgiftsutveckling 11

3.3 Mål 12

3.4 Politikens inriktning 12

3.5 Insatser 13

3.5.1 Statliga insatser inom politikområdet 13

3.5.2 Insatser inom övriga politikområden 15

3.6 Resultatbedömning 15

3.6.1 Resultat 16

3.6.2 Analys och slutsatser 20

3.7 Revisionens iakttagelser 22

3.8 Budgetförslag 22

3.8.1 10:1 Integrationsverket 22

3.8.2 10:2 Integrationsåtgärder 23

3.8.3 10:3 Kommunersättningar vid flyktingmottagande 24

3.8.4 10:4 Hemutrustningslån 25

3.8.5 10:5 Ombudsmannen mot etnisk diskriminering 25

4 Politikområde Storstadspolitik 27

4.1 Omfattning 27

4.2 Utgiftsutveckling 27

4.3 Mål 28

4.4 Politikens inriktning 28

4.5 Insatser 28

4.5.1 Statliga insatser inom politikområdet 28

4.5.2 Insatser utanför politikområdet 29

4.6 Resultatbedömning 30

4.6.1 Resultat 30

4.6.2 Analys och slutsatser 31

4.7 Budgetförslag 32

4.7.1 11:1 Utvecklingsinsatser i storstadsregionerna 32

5 Politikområde Migrationspolitik 33

5.1 Omfattning 33

5.2 Utgiftsutveckling 33

5.3 Mål 34

5.4 Politikens inriktning 34

5.5 Insatser 35

5.5.1 Statliga insatser inom politikområdet 35

5.5.2 Insatser utanför politikområdet 38

5.6 Resultatbedömning 38

5.6.1 Resultat 38

5.6.2 Analys och slutsatser 41

5.7 Revisionens iakttagelser 42

5.8 Budgetförslag 42

5.8.1 12:1 Migrationsverket 42

5.8.2 12:2 Mottagande av asylsökande 43

5.8.3 12:3 Migrationspolitiska åtgärder 44

5.8.4 12:4 Utlänningsnämnden 44

5.8.5 12:5 Offentligt biträde i utlänningsärenden 45

5.8.6 12:6 Utresor för avvisade och utvisade 45

6 Politikområde Minoritetspolitik 47

6.1 Omfattning 47

6.2 Utgiftsutveckling 47

6.3 Mål 48

6.4 Politikens inriktning 48

6.5 Insatser 48

6.5.1 Statliga insatser inom politikområdet 48

6.5.2 Insatser utanför politikområdet 48

6.6 Resultatbedömning 49

6.7 Budgetförslag 49

6.7.1 47:1 Åtgärder för nationella minoriteter 49

Tabellförteckning

Anslagsbelopp 7

2.1 Utgiftsutvecklingen inom utgiftsområdet 9

3.1 Utgiftsutvecklingen inom politikområdet 11

3.2 Kommunmottagande åren 1991 2003 19

3.1 Anslagsutveckling 22

3.2 Beräkning av anslaget för år 2001 23

3.3 Anslagsutveckling 23

3.4 Beräkning av anslaget för år 2001 24

3.5 Anslagsutveckling 24

3.6 Beräkning av anslaget för år 2001 25

3.7 Anslagsutveckling 25

3.8 Beräkning av anslaget för år 2001 25

3.9 Anslagsutveckling 25

3.10 Beräkning av anslaget för år 2001 26

4.1 Utgiftsutvecklingen inom politikområdet 27

4.2 Anslagsutveckling 32

4.3 Beräkning av anslaget för år 2001 32

5.1 Utgiftsutvecklingen inom politikområdet 33

5.2 Anslagsutveckling 42

5.3 Beräkning av anslaget för år 2001 43

5.4 Anslagsutveckling 43

5.5 Beräkning av anslaget för år 2001 44

5.6 Anslagsutveckling 44

5.7 Beräkning av anslaget för år 2001 44

5.8 Anslagsutveckling 44

5.9 Beräkning av anslaget för år 2001 45

5.10 Anslagsutveckling 45

5.11 Beräkning av anslaget för år 2001 45

5.12 Anslagsutveckling 45

5.13 Beräkning av anslaget för år 2001 45

6.1 Utgiftsutvecklingen inom politikområdet 47

6.2 Anslagsutveckling 49

6.3 Beräkning av anslaget för år 2001 49

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

1. godkänner de föreslagna målen för politikområdena migrationspolitik (avsnitt

5.3),

minoritetspolitik (avsnitt 6.3) och kompletteringen av de integrationspolitiska

målen

(avsnitt 3.3) samt att de tidigare godkända målen inom politikområde

migrationspolitik

upphör att gälla,

2. godkänner att under år 2001 lån tas upp i Riksgäldskontoret för det samlade

behovet för

hemutrustningslån till ett belopp av högst 1 400 000 000 kronor (avsnitt 3.9),

3. för budget året 2001 anvisar anslagen under utgiftsområde 8 Invandrare och

flyktingar

enligt följande uppställning:

Anslagsbelopp

Tusental kronor

Anslag

Anslagstyp

10:1

Integrationsverket

ramanslag

83 731

10:2

Integrationsåtgärder

ramanslag

50 242

10:3

Kommunersättningar vid flyktingmottagande

ramanslag

2 238 565

10:4

Hemutrustningslån

ramanslag

21 227

10:5

Ombudsmannen mot etnisk diskriminering

ramanslag

12 474

11:1

Utvecklingsinsatser i storstadsregionerna

ramanslag

565 000

12:1

Migrationsverket

ramanslag

446 031

12:2

Mottagande av asylsökande

ramanslag

1 039 335

12:3

Migrationspolitiska åtgärder

ramanslag

285 221

12:4

Utlänningsnämnden

ramanslag

70 483

12:5

Offentligt biträde i utlänningsärenden

ramanslag

57 913

12:6

Utresor för avvisade och utvisade

ramanslag

63 656

47:1

Åtgärder för nationella minoriteter

ramanslag

8 000

Summa

4 941 878

2 Utgiftsområde Invandrare och flyktingar

Utgiftsområdet består av politikområdena

Integrationspolitik, Storstadspolitik,

Migrationspolitik och Minoritetspolitik.

Förändringen av utgiftsområdesramen

jämfört med 2000 års ekonomiska

vårproposition förklaras i huvudsak av

volymförändringar till följd av antagande om

ökat antal asylsökande och snabbare

ärendehandläggning vid Migrationsverket och

Utlänningsnämnden. Sammantaget leder detta

till att utgifterna för mottagande av

asylsökande minskar något och att utgifterna

för kommunersättningar ökar.

Utgiftsområdesramen förändras också till

följd av att 82,5 miljoner kronor av de 100

miljoner kronor som anvisades i

vårpropositionen 2000 för

sysselsättningsskapande åtgärder för

invandrare, överförs till utgiftsområdena 13,

16 och 24.

Tabell 2.1 Utgiftsutvecklingen inom utgiftsområdet

Miljoner kronor

Utfall

1999

Anslag

2000 1

Utgifts-

prognos

2000

Förslag

anslag

2001

Beräknat

anslag

2002

Beräknat

anslag

2003

Integrationspolitik

2 328

2 468

2 238

2 406

2 567

2 433

Storstadspolitik

121

260

110

565

116

230

Migrationspolitik

1 953

2 165

2 186

1 963

1 992

2 046

Minoritetspolitik

-

8

8

8

8

8

Totalt för utgiftsområde 8

4 402

4 901

4 542

4 942

4 683

4 717

1 Inklusive beslut till följd av förslag till tilläggsbudget till statsbudgeten

för budgetåret 2000 i samband med den ekonomiska vårpropositionen.

3 Politikområde Integrationspolitik

3.1 Omfattning

Integrationspolitik omfattar frågor om

invandrares introduktion i det svenska

samhället, ersättning till kommunerna för

flyktingmottagande, svenskt medborgarskap,

åtgärder för att den etniska och kulturella

mångfalden i samhället skall tillvaratas och för

att främja lika rättigheter och skyldigheter för

alla oavsett kulturell och etnisk bakgrund

samt för att förebygga och motverka etnisk

diskriminering, främlingsfientlighet och

rasism.

Inom politikområdet finns myndigheterna

Integrationsverket, Ombudsmannen mot

etnisk diskriminering (DO) samt Nämnden

mot diskriminering.

Politikområdet är tvärsektoriellt och

bygger på andra politikområden. Åtgärder

som sker inom dessa politikområden är

avgörande för att de integrationspolitiska

målen skall uppnås.

3.2 Utgiftsutveckling

Tabell 3.1 Utgiftsutvecklingen inom politikområdet

Miljoner kronor

Utfall

1999

Anslag

2000

Utgifts-

prognos

2000

Förslag

anslag

2001

Beräknat

anslag

2002

Beräknat

anslag

2003

10:1 Integrationsverket

56,4

82,6

88,7

83,7

85,1

87,2

10:2 Integrationsåtgärder

37,6

37,7

40,5

50,2

50,2

50,2

10:3 Kommunersättningar vid flyktingmottagande

2 193,7

2 301,4

2 080,7

2 238,6

2 399,6

2 263,6

10:4 Hemutrustningslån

32,3

38,0

19,7

21,2

19,5

18,6

10:5 Ombudsmannen mot etnisk diskriminering

7,7

8,3

8,5

12,5

12,7

13,0

Totalt för Integrationspolitik inom utgiftsområde 8

2 327,8

2 468,0

2 238,2

2 406,2

2 567,1

2 432,7

Under år 1999 uppvisade anslaget 10:1

Integrationsverket ett stort anslagssparande

till följd av vissa eftersläpningar av

verksamheten. Omfattande

ersättningsutbetalningar från anslaget 10:3

Kommunersättningar vid flyktingmottagande

under tidigare år hade resulterat i stort

utnyttjande av anslagskrediten. År 1999

kunde krediten börja betalas av och

innevarande budgetår vänds kreditutnyttjande

till anslagssparande. Vad gäller anslaget 10:4

Hemutrustningslån har låg marknadsränta och

minskade låneeftergifter gjort att stora delar

av anslaget kunnat dras in som besparing.

3.3 Mål

Regeringens förslag: Integrationspolitikens mål

kompletteras med ordet skyldigheter.

Integrationspolitikens mål skall vara

- lika rättigheter, skyldigheter och

möjligheter för alla oavsett etnisk och

kulturell bakgrund,

- en samhällsgemenskap med samhällets

mångfald som grund, samt

- en samhällsutveckling som kännetecknas

av ömsesidig respekt och tolerans och

som alla oavsett bakgrund skall vara

delaktiga i och medansvariga för.

Riksdagen har beslutat om mål för

integrationspolitiken (prop. 1997/98:16, bet.

1997/98:SfU6, rskr. 1997/98:68).

Integrationspolitikens mål enligt detta beslut

är

- lika rättigheter och möjligheter för alla

oavsett etnisk och kulturell bakgrund,

- en samhällsgemenskap med samhällets

mångfald som grund, samt

- en samhällsutveckling som kännetecknas

av ömsesidig respekt och tolerans och

som alla oavsett bakgrund skall vara

delaktiga i och medansvariga för.

I samband med att riksdagen antog dessa

mål för integrationspolitiken underströk både

regeringen och riksdagen att målet om allas

lika rättigheter och möjligheter även innebär

att alla har lika skyldigheter oavsett etnisk och

kulturell bakgrund. Riksdagen har senare i

bet. 1999/2000:SfU10, rskr. 1999/2000:188

givit regeringen tillkänna att detta bör

tydliggöras genom en komplettering av målen

för integrationspolitiken. Ordet skyldigheter

skall därför fogas till det integrationspolitiska

målet om lika rättigheter och möjligheter för

alla oavsett etnisk och kulturell bakgrund.

3.4 Politikens inriktning

Sverige är ett land präglat av etnisk och

kulturell mångfald. Mer än 900 000 invånare

är födda utomlands. Ytterligare närmare

800 000 personer är födda i Sverige men har

minst en förälder som är född i ett annat land.

Denna mångfald är en viktig kraft för

utvecklingen av det svenska samhället.

Det finns stora skillnader i makt och

levnadsvillkor mellan människor som lever i

Sverige. Främst beror dessa skillnader på

klasstillhörighet och kön, men många

invandrare diskrimineras också på grund av

sin etniska bakgrund. Detta gäller inte minst

på arbetsmarknaden, där situationen är

särskilt besvärlig för invandrare som är födda

i utomeuropeiska länder. Även i andra

avseenden finns skillnader i levnadsvillkor

och levnadsförhållanden mellan personer med

invandrarbakgrund och befolkningen i övrigt.

Betydligt fler bland dem med

invandrarbakgrund har låga inkomster och

andelen socialbidragstagare är högre. Vidare

tyder flera undersökningar på att invandrare i

genomsnitt mår sämre än personer födda i

Sverige och att de lider av andra typer av

ohälsa. Andelen ungdomar som går vidare till

högre studier är lägre bland dem som har

utländsk bakgrund än bland befolkningen i

övrigt. Till detta skall läggas en betydande

boendesegregation i kommuner, där

majoriteten av de utlandsfödda och deras barn

bor.

Integrationspolitiken syftar till att bryta

denna negativa utveckling genom åtgärder

som gör att samhället tar tillvara

befolkningens kompetens, oavsett kön,

etnicitet och kulturell bakgrund.

Utgångspunkten för integrationspolitiken är

att låta den mångfald som finns i samhället

vara grunden för den generella politikens

utformning, och insatser för att stärka

integrationen sker därför inom de flesta

politikområden. Av särskild betydelse för att

bryta segregationen är arbetsmarknads- och

utbildningspolitiken. En central aspekt är att

även anlägga ett könsperspektiv på

integrationspolitiken.

Inom arbetsmarknadspolitiken är de som är

födda utomlands en prioriterad grupp och

flera åtgärder för att öka deras

sysselsättningsgrad har vidtagits. Ytterligare

förslag lämnades i den ekonomiska

vårpropositionen. Inom ramen för den

nationella storstadspolitiken träffar staten avtal

med ett antal storstadskommuner i syfte att

öka jämlikheten och bryta den sociala och

etniska segregationen i storstadsregionerna.

Inom utbildningspolitiken är bl.a. insatser

inom skolan, svenskundervisning för vuxna

och Kunskapslyftet viktiga. Vidare planeras

konkreta åtgärder för att bredda

rekryteringen till högskolan och därmed öka

den etniska och sociala mångfalden.

Hälsopolitiken inriktas på att folkhälsan skall

förbättras och skillnaderna i ohälsa minska.

Inom demokratipolitiken vidtas åtgärder som

ökar möjligheterna för personer med

invandrarbakgrund att delta i den

demokratiska processen.

Kulturpolitiken skall verka för allas

möjlighet till kulturupplevelser och eget

skapande samt för möten mellan olika

kulturer inom landet.

3.5 Insatser

3.5.1 Statliga insatser inom

politikområdet

Integration på nationell, regional och lokal nivå

Statens insatser följer den

integrationspolitiska propositionens

inriktning. Ett samlat åtgärdsprogram

genomförs för att få integrationsperspektivet

att genomsyra alla politikområden. Utbildning

om integration pågår inom Regeringskansliet

och för myndighetschefer.

Verksförordningen har ändrats så att

myndigheterna skall ta hänsyn till

integrationspolitikens krav på verksamheten.

I en särskild förordning regleras

myndigheternas ansvar för att genomföra

politiken. Flera statliga myndigheter har i sina

regleringsbrev fått i uppdrag att vidta

särskilda insatser så att de

integrationspolitiska målen får genomslag i

deras verksamhet. Myndigheterna skall sedan

rapportera resultatet av insatserna till

regeringen. Integrationsverket har på

nationell nivå ansvar för att följa och

utvärdera samhällsutvecklingen ur ett

integrationspolitiskt perspektiv.

Integrationen stimuleras också genom

insatser på regional och lokal nivå.

Länsstyrelserna har fått i uppdrag att, utifrån

sina olika förutsättningar, utveckla det

integrationspolitiska arbetet. Länsstyrelserna i

Stockholms, Skåne och Västra Götalands län

har sedan år 1999 särskilda medel för att i

samråd med Integrationsverket bedriva ett

aktivt integrationsbefrämjande arbete. Enligt

Integrationsverkets rapport om

länsstyrelsernas integrationspolitiska arbete

under år 1999 har det första året präglats av

omställning och byte av tankemönster från

invandrarpolitik till integrationspolitik. Ett

förankringsarbete pågår inom flera

länsstyrelser för att införliva de

integrationspolitiska målen i den ordinarie

verksamheten.

Integrationsverket har också en viktigt

uppgift när det gäller att uppmärksamma och

stimulera kommunernas integrationsarbete.

Varje år anordnar Integrationsverket i

samverkan med Svenska Kommunförbundet

en nationell konferens om integration för att

bidra till att kommunernas arbete med

integration utvecklas. Kommunernas

integrationsarbete, oftast i samverkan med det

lokala organisationslivet, kan också i vissa fall

få projektstöd från Integrationsverket.

Etnisk mångfald

Myndigheternas uppgift att fortlöpande

beakta samhällets etniska och kulturella

mångfald när verksamheten utformas och

bedrivs innebär också att den etniska och

kulturella mångfalden bland de anställda är ett

viktigt inslag. Enligt lagen (1999:130) om

åtgärder mot etnisk diskriminering i

arbetslivet skall arbetsgivare bedriva ett

målinriktat arbete för att aktivt främja etnisk

mångfald i arbetslivet. DO har utarbetat en

handbok med råd för sådana aktiva åtgärder.

Regeringen har uppdragit åt samtliga

myndigheter som lyder omedelbart under

regeringen att upprätta handlingsplaner för att

främja etnisk mångfald bland de anställda. En

sådan handlingsplan har också tagits fram

inom Regeringskansliet.

Integrationsverket har som prioriterad

uppgift att stimulera kommunerna att öka den

etniska mångfalden i arbetslivet. Verket har

fått ett särskilt uppdrag att aktivt bidra till att

främja den etniska mångfalden inom den

kommunala sektorn. Bland annat skall verket

stimulera kommunerna att utveckla sitt

mångfaldsarbete genom utmärkelsen "Årets

mångfaldskommun". Under hösten 2000

beslutar Integrationsverket i samråd med DO

och Svenska Kommunförbundet vilken

kommun som skall få utmärkelsen.

Främjande av integration

Integrationsverket kan bevilja stöd till projekt

som syftar till att stimulera

integrationsprocesserna i samhället eller till

att förebygga och motverka,

främlingsfientlighet, rasism, och etnisk

diskriminering. Invandrarnas

riksorganisationer får statsbidrag till sin

verksamhet och nya organisationer

etableringsbidrag för att kunna bygga upp en

riksorganisation.

Ett nytt statsbidragssystem för

organisationer som främjar integration

genomförs stegvis med början år 2001 inom

ramen för befintliga resurser. Detta system är

mer inriktat på organisationernas verksamhet

och bidragets användning kommer också att

kunna följas upp. Enligt regeringens

bedömning ger det nya bidragssystemet

organisationerna ökade möjligheter att arbeta

integrationsbefrämjande. Integrationsverket

har hjälpt invandrarnas riksorganisationer att

utveckla sina verksamheter efter de nya

bidragsreglerna. Integrationsverket har också

fått i uppdrag att under innevarande år

utveckla en ändamålsenlig samrådsform med

organisationerna.

Rasism, främlingsfientlighet och etnisk

diskriminering

DO har enligt lagen (1999:131) om

Ombudsmannen mot etnisk diskriminering

som uppgift att motverka etnisk

diskriminering i arbetslivet och på andra

samhällsområden. Lagen (1999:130) om

åtgärder mot etnisk diskriminering i

arbetslivet trädde i kraft den 1 maj 1999. Den

nya lagens tillämpning är vidare än den

tidigare och ställer krav på arbetsgivaren att

vidta aktiva åtgärder. Integrationsverket har

till uppgift att förebygga och motverka

rasism, främlingsfientlighet och även etnisk

diskriminering som inte direkt faller under

DO:s ansvar.

Regeringen har tagit ett samlat grepp om

arbetet mot rasism, främlingsfientlighet och

etnisk diskriminering för att ge det en mera

strukturerad form och därmed en

långsiktighet och kontinuitet som saknas i

dag. Inom Regeringskansliet utarbetas för

närvarande en nationell handlingsplan mot

rasism, främlingsfientlighet och etnisk

diskriminering. Arbetet med en sådan plan är

en process i flera steg.

Det första steget i arbetet togs när

regeringen i april 2000 presenterade tio

initiativ i kampen mot rasism,

främlingsfientlighet och diskriminering och

gav ett antal uppdrag till Integrationsverket.

Uppdragen berör även DO och de bägge

myndigheterna skall i samråd fördela olika

delar av uppdragen mellan sig.

Ett av uppdragen är att bygga upp en

nationell kunskapsbank om arbetet mot

rasism, främlingsfientlighet och etnisk

diskriminering samt att utveckla en

rådgivande och stödjande verksamhet för

kommuner och andra som har behov av stöd i

arbetet med att bekämpa rasistiska och

främlingsfientliga tendenser på det lokala

planet.

Ett annat uppdrag innebär att

Integrationsverket m.fl. skall föra en dialog

med organisationer, kommuner, engagerade

personer och andra inom området. Syftet med

dialogen är att skapa en bred uppslutning

kring arbetet med den nationella

handlingsplanen och att hämta in förslag på

åtgärder som kan behövas liksom synpunkter

på uppläggningen och inriktningen på planen.

Det är regeringens uppfattning att det

opinionsbildande arbetet mot rasism och

främlingsfientlighet bedrivs bäst av

organisationer, föreningar och partier.

Integrationsverket skall också i samverkan

med DO genomföra informations- och

utbildningsinsatser så att kunskapen om såväl

mekanismer bakom etnisk diskriminering

som de gällande reglerna på området ökar.

Integrationsverket skall vidare tillsammans

med Brottsoffermyndigheten stimulera till

åtgärder för att öka kunskapen bland personer

som kommer i kontakt med offer för brott

med rasistiska och främlingsfientliga inslag.

Arbetet kommer också att ske i samverkan

med Brottsofferjourernas Riksförbund.

Handlingsplanen mot rasism,

främlingsfientlighet och etnisk diskriminering

innehåller också en satsning på 30 miljoner

kronor från Allmänna arvsfonden under de

närmaste tre åren på ungdomsföreningar som

själva eller i samverkan med andra utvecklar

nya verksamheter och metoder i arbetet mot

rasism, främlingsfientlighet och

diskriminering.

Även inom EU har den etniska

diskrimineringen uppmärksammats. I

november 1999 lade kommissionen fram ett

"diskrimineringspaket" med bl.a. förslag till

direktiv mot etnisk diskriminering. Det

omfattar, förutom arbetslivet, även bl.a.

socialförsäkringsområdet och utbildning samt

tillgången till varor och tjänster. Direktivet

antogs av ministerrådet i juni 2000 och kan

komma att skärpa kraven på lagstiftningen

mot etnisk diskriminering framför allt inom

andra områden än inom arbetslivet.

Introduktion av nyanlända

Integrationsverket har en viktigt uppgift att

stödja och följa kommunernas introduktion

och även uppmärksamma övriga nyanlända

invandrares behov.

Staten ger ersättning till kommunerna när

de tar emot flyktingar och vissa av deras

anhöriga enligt förordningen (1990:927) om

statlig ersättning till kommunerna för

flyktingmottagande m.m. Målet är att

individen skall kunna försörja sig själv och ta

del i samhällslivet. Normalt bör en bas för det

fortsatta livet i Sverige kunna skapas inom två

år om introduktionen sker på heltid. En

särskild schablonersättning skall täcka

kommunens kostnader för den enskildes

försörjning och för undervisning i svenska

från det år flyktingen tas emot och ytterligare

tre år. Ersättningen innefattar också vissa

andra kostnader som följer av

flyktingmottagandet.

Hemutrustningslån

När flyktingar och deras anhörig bosätter sig i

en kommun kan de också få statliga lån till

hemutrustning. Dessa administreras av

Centrala studie-stödsnämnden (CSN).

Svenskt medborgarskap

Möjligheten att få svenskt medborgarskap har

stor betydelse för integrationen i det svenska

samhället. Regeringen har i juni 2000 lämnat

ett förslag till ny lag om svenskt

medborgarskap till riksdagen genom

propositionen 1999/2000:147 Lag om

svenskt medborgarskap. Förslaget innebär

bl.a. att det skall bli fullt ut möjligt att ha

dubbelt medborgarskap samt att det

underlättas för barn och ungdomar att bli

svenska medborgare. Den nya lagen föreslås

träda i kraft den 1 juli 2001.

3.5.2 Insatser inom övriga

politikområden

Målen för integrationspolitiken uppnås endast

i begränsad omfattning genom insatser inom

integrationspolitiken. Av stor betydelse för

hur de integrationspolitiska målen uppnås är

de insatser som sker genom den generella

politiken. Dessa insatser redovisas närmare

inom respektive politik- och utgiftsområde.

3.6 Resultatbedömning

Integrationspolitikens mål för år 2000 är

- lika rättigheter och möjligheter för alla

oavsett etnisk och kulturell bakgrund,

- en samhällsgemenskap med samhällets

mångfald som grund, samt

- en samhällsutveckling som kännetecknas

av ömsesidig respekt och tolerans och

som alla oavsett bakgrund skall vara

delaktiga i och medansvariga för.

Tillståndet inom politikområdet

Situationen för invandrare på

arbetsmarknaden har förbättrats jämfört med

föregående år. Fortfarande är dock deras

situation sämre än för befolkningen som

helhet. Den öppna arbetslösheten bland hela

befolkningen var 5,6 procent i december

1999, en knapp minskning med en

procentenhet jämfört med år 1998.

Arbetslösheten bland dem som är födda

utomlands har minskat från 15 procent år

1998 till 13 procent år 1999. Speciellt stor

har minskningen varit för invandrare från

Bosnien, från 38 procent till 27 procent. För

utomeuropeiska medborgare var den

registrerade arbetslösheten 24 procent år

1999 jämfört med 32 procent år 1998. En

stor del av de utomeuropeiska medborgarna

står alltså utanför arbetsmarknaden. Men även

bland dessa har sysselsättningen ökat mellan

åren 1998 och 1999, från 44 procent till 50

procent. Denna siffra är dock långt under

sysselsättningsgraden för personer födda i

Sverige som är ca 76 procent.

Under de senaste åren har således

invandrare i en allt större utsträckning fått

arbete. Arbetsgivare har också i ökad

utsträckning fått en insikt om vikten av etnisk

och kulturell mångfald i arbetslivet.

Kommuner och landsting har särskilt

uppmärksammat behovet av etnisk mångfald

när de rekryterar personal till vård och

omsorg. Även de statliga myndigheterna har i

sina kompetensförsörjningsplaner visat en

ökad medvetenhet om behovet av etnisk och

kulturell mångfald.

Av de utländska medborgare som har

kommit till Sverige under de senaste 15 åren

är det en avsevärt större andel som har låga

inkomster, än infödda svenskar. År 1998 när

arbetslösheten började minska markant bland

dem som är födda utomlands, sjönk också för

första gången under 1990-talet antalet

socialbidragstagare. Sannolikt innebär detta

att ekonomin har förbättrats för många

grupper av utrikes födda. Någon säker

inkomsstatistik för åren 1998 och 1999 finns

ännu inte.

Att de utrikes föddas hälsa är sämre än

jämförbara svenskföddas beror på flera olika

faktorer bl.a. sämre levnadsförhållanden och

sämre utbyggnad av hälsovård i hemlandet.

Integrationsverket har uppmärksammat

kommuner och landsting på behovet av att ta

hänsyn till nyanlända flyktingars hälsa vid

introduktionen. Regeringen har också

redovisat en nationell handlingsplan för

utveckling av svensk hälso- och sjukvård till

riksdagen. I planen framhålls att för att den

framtida hälso- och sjukvården skall kunna

möta den ökande etniska och kulturella

mångfalden i patientgruppen måste detta

beaktas i medborgarorienteringen av hälso-

och sjukvården.

I genomsnitt har utrikes födda samma

utbildningsnivå som personer födda i Sverige,

men spridningen är större. Nyanlända

behandlas ofta som en homogen grupp med

samma slags behov av initialt stöd i Sverige.

Av de som kommer är många akademiker

med mycket lång utbildning. Andra har ingen

utbildning alls och är nästan analfabeter.

Integrationsverket har under året arbetat

tillsammans med kommuner och landsting för

att utveckla introduktionen så att den skall

utgå från individens bakgrund och

förutsättningar.

Tillgången på komplettering av utländsk

utbildning motsvarar fortfarande inte

efterfrågan och många kompletteringar tar

lång tid. Trots stora ansträngningar finns det

fortfarande en social och etnisk

snedrekrytering till högskoleutbildningar.

Under de senaste åren har förskolans

träning i modersmål minskat och det finns

brister även i undervisningen i svenska som

andraspråk. Integrationsverket framhåller

denna utveckling som allvarlig och befarar

framtida hinder för tvåspråkiga elevers

vidareutbildning och möjligheter till

försörjning.

De polisanmälda brotten med

främlingsfientliga eller rasistiska inslag (och

där det är "minoritetsgrupper" som utsatts för

våld av personer som tillhör

majoritetsbefolkningen) fortsatte att öka

mellan åren 1998 och 1999, dock inte lika

kraftigt som under tidigare år. Den totala

ökningen av antalet sådana brott år 1999

jämfört med år 1998 var 7 procent medan

motsvarande ökning året innan var 26

procent.

Det vanligaste brottet var olaga hot (436

fall, jämfört med 422 året innan). Härefter

följer misshandel (427, jämfört med 382 året

innan) samt ofredande (390, jämfört med 358

året innan). Hets mot folkgrupp har under år

1999 minskat från 257 fall till 249, men detta

utgör ändå en hög nivå i förhållande till år

1997 (166 fall).

De grova misshandelsbrotten med

främlingsfientliga eller rasistiska inslag ökade

endast med ett fall under år 1999 men

ökningen mot år 1997 är markant (nära en

tredubbling). Statistiken påverkas dock av

variationer i både upptäcksrisk och

anmälningsbenägenhet som i sin tur kan

påverkas bl.a. av polisiära insatser och

massmedial uppmärksamhet kring rasistiska

brott.

3.6.1 Resultat

Uppföljning av integrationspolitiken

De integrationspolitiska målen tar tid att

förverkliga. Effekterna av de redovisade

statliga insatserna inom politikområdet till

följd av den integrationspolitiska

propositionen kan ännu inte avläsas.

Integrationsverket, som har ansvaret för att

följa upp hur integrationspolitikens mål och

synsätt får genomslag inom olika områden,

följer utvecklingen bl.a. inom

arbetsmarknaden och arbetslivet, utsatta

bostadsområden och delaktigheten i

samhället. En slutrapport från det

utvecklingsarbete som bedrivits med statligt

stöd i utsatta bostadsområden genom de s.k.

Blommanpengarna, lämnades till regeringen i

augusti 2000. Syftet med utvecklingsarbetet

var bl.a. att öka arbetskraftsdeltagandet bland

dem som bor i dessa bostadsområden.

Åtgärderna skulle ske i samråd med de

boende. Enligt rapporten har

arbetskraftsdeltagandet ökat i de

bostadsområden där utvecklingsarbetet

bedrivits. Ökningen kan dock inte direkt

härledas till de insatser som skett med stöd av

Blommanpengarna utan är sannolikt en följd

av den allmänna förbättringen på

arbetsmarknaden. Resultatet av

utvecklingsinsatserna i storstadsregionerna

redovisas närmare under politikområdet

Storstadspolitik, avsnitt 4 inom detta

utgiftsområde.

En studie om hur arbetsmarknadens

strukturer påverkar möjligheterna till egen

försörjning kommer att redovisas till

regeringen under år 2000. Vidare kommer

Integrationsverket att lämna en analys av

valdeltagandet i vissa utsatta bostadsområden

under december 2000.

Främjande av integration

Under år 1999 har Integrationsverket lämnat

ekonomiskt stöd till 81 projekt för att

stimulera integrationsprocesserna i samhället.

De projekt som fått stöd har rört områdena

delaktighet, metodutveckling inom skolan,

arbetsmarknad, mångfald i folkrörelser,

jämställdhet, rasism och främlingsfientlighet

och kunskapsinhämtning. Elva projekt som

uppmärksammat unga kvinnors situation har

fått bidrag. Huvuddelen av stödet har gått till

föreningar, organisationer och religiösa

sammanslutningar, men även kommuner och

kommundelar i samverkan med andra aktörer

har fått stöd. Effekterna av dessa projekt är

ännu för tidigt att bedöma, men de kommer

att följas upp av Integrationsverket.

Regeringen har också givit

Integrationsverket i uppdrag att studera

situationen för utsatta flickor med utländsk

bakgrund samt redovisa åtgärder och metoder

för att stärka deras ställning. Uppdraget

redovisades till regeringen i juni 2000 i

rapporten Låt oss tala om flickor

(Integrationsverkets rapportserie 2000:6). Av

rapporten framgår bl.a. att det förekommer

att flickor avbryter sin skolgång på grund av

familjeskäl eller inte genomför

gymnasiestudier. Antalet flickor i denna

situation är relativt litet, men problemet kan

vara stort för dem som är berörda. Det finns

också ett mörkertal när det gäller

omfattningen av t.ex. tvångsäktenskap.

I rapporten föreslås en rad åtgärder i syfte

att underlätta för utsatta flickor att slutföra

sina studier på samma villkor som andra.

Ärendet bereds nu inom Regeringskansliet.

Introduktion av nyanlända

Integrationsverket har kartlagt kommunernas

introduktion för nyanlända invandrare.

Kartläggningen visar att

introduktionsplanerna och insatser i samband

med dem i ökad utsträckning har anpassats till

individen. Utvecklingen beror delvis på det

förbättrade arbetsmarknadsläget, men verkets

arbete med att förankra de

integrationspolitiska målen har också bidragit.

Kartläggningen visar att det fortfarande finns

brister i den kommunala

introduktionsverksamheten. Resultaten tyder

sammantaget på att regeringens målsättning

om större individualisering och en bättre

samverkan mellan aktörer i introduktionen

ännu inte är uppfylld i en majoritet av

kommunerna.

Integrationsverket följer och stödjer

projekt i fyra kommuner där föreningar och

organisationer medverkar i introduktionen.

Kommunerna och deltagande föreningar och

organisationer har olika karaktär, men målet

för samtliga projekt är gemensamt;

delaktighet och försörjning. En delrapport för

projektet "Vägar in i Sverige" lämnades till

regeringen i februari 2000

(Integrationsverkets rapportserie 2000:3).

Rapporten är en förstudie till det fortsatta

arbetet med att redovisa bl.a. vilken betydelse

olika stödstrukturer i form av nätverk,

kooperativ och föreningsliv har för

integrationen. Slutrapporten skall också visa

hur nyanlända invandrares möjligheter till

delaktighet och försörjning utvecklats och de

strukturella hinder som kan finnas för egen

försörjning och delaktighet.

För att utveckla ett nationellt

uppföljningssystem för kommunernas

introduktion för nyanlända invandrare,

startade Integrationsverket under år 1999 ett

pilotprojekt med tre kommuner. Arbetet

fortsätter under hela 2000 och erfarenheter

hos personer som gått igenom

introduktionsprogram ingår som en viktig del

i uppföljningen. Den nationella ansatsen

innebär möjligheter att göra jämförelser

mellan kommuner och regioner. Inom ramen

för detta arbete har Integrationsverket också

genomfört en uppföljning av kommunernas

kostnader för flyktingar mottagna åren 1995

och 1996 i samarbete med Svenska

Kommunförbundet. En rapport överlämnades

till regeringen den 1 september 2000.

Tidigare uppföljningar av hur väl

ersättningarna täckt kommunernas kostnader

har gjorts för åren 1991 1994. I stort nådde

kostnadstäckningen knappt upp till 100

procent, sånär som år 1994, då ett tillfälligt

"stimulansbidrag" gav ett visst överskott.

Resultaten för 1995 och 1996 års mottagna

flyktingar visar att kommunerna totalt sett

inte fått täckning för sina genomsnittliga

kostnader för introduktionsinsatserna.

Kostnadsunderskottet för de båda åren

uppskattas till 13 respektive 20 procent. Det

innebär en återgång till de nivåer som gällde

för mottagna flyktingar åren 1992 och 1993,

och kostnadsutfallet för 1995 och 1996

motsvarar den genomsnittliga nivån för hela

1990-talet. Kostnadsutvecklingen jämfört

med 1994 års mottagna kan i sin helhet

hänföras till ökade kostnader för socialbidrag.

Dessa har ökat från ca 115 000 kronor till ca

140 000 kronor per flykting, räknat över en

genomsnittlig tid av tre och ett halvt år.

Uppföljningen visar vidare att det finns

skillnader mellan kommuntyper vad gäller

kost-nadstäckning. Det är i första hand

storstäderna, förortskommuner och de större

och mellanstora städerna som inte fått

kostnadstäckning, medan övriga

kommuntyper däremot generellt får ett

överskott.

En rapport överlämnades också till

regeringen den 21 februari 2000 om hur

myndigheter och kommuner tagit hänsyn till

nyanlända invandrares särskilda situation i sin

verksamhet.

Integrationsverket har även följt upp hur

myndigheter har anpassat sin information till

nyanlända invandrare.

Förkortade väntetider för flyktingar att få bostad

Integrationsverket och Migrationsverket har

gemensamt fått i uppdrag att se över rutiner

och samarbetsformer för att effektivisera

arbetet med att anvisa en bostad till personer

som vistas på Migrationsverkets anläggningar

när de får uppehållstillstånd. Resultatet av

översynen skall leda till att väntetiden

förkortas och att kostnaderna för

asylmottagandet minskar med 10 miljoner

kronor per år fr.o.m år 2000.

I en delrapport till regeringen i maj 2000

redovisar de båda verken hittills genomförda

åtgärder. Uppdraget avser en liten och

begränsad grupp inom flyktingmottagandet.

Andelen kommunbosatta efter anvisning från

Integrationsverket är mellan 10-15 procent av

det totala

flyktingmottagandet i kommunerna. För år

2000 beräknas en tillfällig ökning av

anvisningsbehovet. De följande åren beräknas

behovet återgå till nuvarande nivå. En

bedömning som verken gör är att

bosättningstiden kan förkortas med 14 dagar.

En slutrapport skall lämnas den 1 mars 2001.

Kommunmottagandet av flyktingar

Under år 1999 togs 9 000 personer som

beviljats permanent uppehållstillstånd som

flyktingar eller av humanitära skäl samt

anhöriga till dessa emot i kommunerna. Det

låga kommunmottagandet berodde delvis på

att flyktingar från Kosovo fick

tidsbegränsade uppehållstillstånd.

Det stora flertalet av de personer som

beviljats uppehållstillstånd som flyktingar

eller av humanitära skäl har bott i eget boende

i en kommun under den tid asylansökan

prövats. De blir sedan kvar i samma kommun

när uppehållstillståndet beviljats. Huvuddelen

bosätter sig i storstäderna trots svårigheterna

att få en permanent bostad där.

Integrationsverket har medverkat då 924

flyktingar från Migrationsverkets

mottagningsenheter bosatt sig i kommuner

samt vid direktplacering i kommuner av 611

organiserat överförda skyddsbehövande.

Schablonersättning betalades ut för 1 381

sekundärflyttningar, av vilka 1 266 var

förstagångsflyttningar och 115

andragångsflyttningar. Ett projekt för att

utveckla och fördjupa informationen inför

bosättningen i en komun har startats. Syftet är

att den enskilde vid valet av bostadsort skall

kunna bedöma sina försörjningsmöjligheter

och andra faktorer av betydelse för ett bra liv

i Sverige.

Under år 2000 beräknas mottagandet av

flyktingar i kommunerna öka med 65 procent

till 15 000. Under år 2001 väntas en nedgång

ske till 12 200 personer. Besluten om

uppehållstillstånd under år 2000 kommer att

koncentreras till den senare delen av året och

därför till största delen att påverka anslaget

för ersättningsutbetalningarna till

kommunerna åren 2001 och 2002.

Tabell 3.2 Kommunmottagande åren 1991 2003

1991

19 000

1992

18 500

1993

25 200

1994

62 300

1995

15 900

1996

6 800

1997

13 600

1998

11 900

1999

9 000

2000

15 000

*

2001

12 200

*

2002

12 200

*

2003

12 200

*

* Prognos

Hemutrustningslån

Flyktingar och vissa andra utlänningar har

möjlighet att söka statliga lån för att kunna

köpa möbler och annan hemutrustning när de

får en egen bostad i Sverige. Under senare år

har regeringen uppmärksammat de

ekonomiska problem som kan uppstå när

inkomsterna inte räcker för att betala tillbaka

lånen. Regeringen har därför, efter

riksdagens godkännande, sänkt de maximala

lånebeloppen den 1 januari 1997 och den

1 januari 1999. Denna sänkning och lägre

marknadsräntor har därtill inneburit att

anslagskostnaderna för att täcka underskott i

låneverksamheten minskat avsevärt. Antalet

nytillkomna lån, som är en avspegling av hur

många personer som tas emot i kommunerna,

har däremot legat relativt konstant de senaste

åren.

Åtgärder mot etnisk diskriminering

Den 1 maj 1999 trädde den nya lagen

(1999:130) om åtgärder mot etnisk

diskriminering i arbetslivet i kraft. Lagen

ställer krav på arbetsgivaren att vidta aktiva

åtgärder för etnisk mångfald i arbetslivet.

Tyngdpunkten i Ombudsmannens mot etnisk

diskriminering (DO) insatser under året har

legat på att informera om vad den nya lagen

innebär. Tillsammans har DO, JämO, HomO

och Handikappombudsmannen skrivit en

rekryteringshandbok, "Rekrytera utan att

diskriminera". DO har även samarbetat med

myndigheter som t.ex. Integrationsverket,

Brottsoffermyndigheten,

Arbetsmarknadsverket och Riksåklagaren.

DO har också fortsatt sina kontakter med

arbetsmarknadens parter i syfte att identifiera

förekomsten av diskriminering och söka

motverka denna. Vidare har DO medverkat i

åklagarutbildningen och haft kontakter med

Svenska kyrkan angående krav på medlemskap

för att få anställning.

Den nya lagen har enligt DO bl.a. lett till

ett ökat antal anmälningar mot etnisk

diskriminering. Antalet anmälningar till DO

om etnisk diskriminering i arbetslivet har

ökat från 121 år 1998 till 184 anmälningar år

1999. Första kvartalet i år visar på en fortsatt

ökning.

I förarbetena till lagen anges att DO i första

hand skall försöka förmå arbetsgivare att följa

lagen frivilligt. Många av dem som gör

anmälningar får upprättelse genom förlikning.

Sedan januari 1999 har 26 anmälningar

resulterat i förlikning. DO uppger att många

av dessa har inneburit bättre upprättelse än

vad en dom i Arbetsdomstolen hade kunnat

ge. Arbetsgivarens vilja att göra upp utanför

domstol har ökat i och med den nya och

starkare lagen.

DO har också stämt arbetsgivare till

Arbetsdomstolen tre gånger under det

senaste året, varav en stämning slutade i

förlikning och en drogs tillbaka. Den tredje

har ännu inte avgjorts.

Det är i första hand den fackliga

organisationen som har rätt att föra talan vid

en anmälan om diskriminering. Majoriteten,

eller närmare 70 procent av dem som gör

anmälan till DO, tillhör en facklig

organisation, vilket innebär att många

anmälningar till DO handläggs av de fackliga

organisationerna. DO anser att det finns

brister i kunskap och rutiner om

diskrimineringsfrågor hos flertalet av dessa

organisationer.

Det är ännu för tidigt att bedöma den nya

lagens effekter. Detta beror bl. a. på att det

tar en viss tid innan en anmälan avgörs till

följd av behovet av utredning och

överläggningar med organisationerna. DO

anser dock att lagen gett DO förutsättningar

att, tillsammans med arbetsmarknadens

parter, på allvar och strukturerat börja arbeta

för att ingen skall bli nekad anställning eller

befordran eller bli sämre behandlad på

arbetsplatsen på grund av etnisk tillhörighet.

Under år 1999 gjordes också 307

anmälningar om etnisk diskriminering inom

andra samhällsområden, vilket är en obetydlig

ökning jämfört med år 1998 då antalet

anmälningar var 298. Ökningen är större om

man jämför med antalet anmälningar år 1997

som då var 257. Anmälningarna ökar framför

allt inom rättsväsendet och inom

arbetsmarknadsområdet. I första hand anmäls

arbetsförmedlingarna. Men även inom

utbildningsområdet är anmälningarna många.

Däremot har antalet anmälningar om

bostadsdiskriminering minskat.

Etnisk mångfald

En uppföljning som gjorts av regeringens

uppdrag till de statliga myndigheterna att

upprätta handlingsplaner för att främja etnisk

mångfald bland sina anställda visar att drygt

20 procent av de berörda 249 myndigheterna

hade upprättat sådana den 1 mars 2000.

Många myndigheter har även påbörjat eller

planerar att påbörja detta arbete under år

2000. Totalt sett har omkring hälften av

myndigheterna uppgivit att de på ett eller

annat sätt arbetar med handlingsplaner.

Ytterligare ett antal myndigheter redovisar att

de vidtar andra aktiva åtgärder för att främja

den etniska mångfalden bland personalen.

Sammantaget visar uppföljningen på en ökad

medvetenhet om mångfaldsfrågor ute på

myndigheterna jämfört med föregående år.

3.6.2 Analys och slutsatser

Tillståndet inom området är inte

tillfredsställande i förhållande till de mål som

riksdagen beslutat. Segregationen i det

svenska samhället är fortfarande stor och

många människor med utländsk bakgrund

upplever det svenska samhället som

diskriminerande och ställer krav på att större

insatser görs för att alla skall behandlas lika

oavsett kön, klass och etnisk bakgrund. Att nå

lösningar på segregation, utanförskap och

etnisk diskriminering är ett långsiktigt arbete.

Regeringen kommer att fortsätta prioritera

insatser som bidrar till en ökad integration

och till att den etniska mångfalden i samhället

tas tillvara. Arbetet med att införliva de

integrationspolitiska målen inom olika

sektorer skall ske med full kraft. Den etniska

och kulturella mångfalden i samhället skall

främjas. För att integrationen skall bli lyckad

krävs en god start i det nya landet. Därför är

det viktigt att Integrationsverkets arbete för

att stimulera kommunerna att förbättra och

utveckla introduktionen av nyanlända får hög

prioritet. Samtidigt är det angeläget att fler

invandrare får arbete och utbildning. De

generella insatser som sker inom bl.a.

arbetsmarknads- och utbildningspolitiken

måste också komma personer med

invandrarbakgrund till del. I detta

sammanhang bör också könsperspektivet

uppmärksammas.

Särskild satsning på sysselsättning och förbättrad

introduktion

Enligt regeringens prioriteringar i

vårpropositionen 2000 avsätts 100 miljoner

kronor per år 2001 2003 till ett brett

program för att öka sysselsättningen bland

invandrare. I programmet ingår följande

insatser:

 kompletterande utbildning för invandrare

med utländsk utbildning inom hälso- och

sjukvårdsområdet, läraryrken och

teknik/naturvetenskap,

 validering av utländsk yrkeskompetens,

 vårdutbildning för arbetslösa invandrare

inom primärvård och äldreomsorg,

 förbättring av svenskundervisning och

introduktion av nyanlända,

 försöksverksamhet med alternativ

platsförmedling för invandrare,

 stimulering av etnisk och kulturell

mångfald inom offentlig förvaltning och

privata företag främst inom

samhällsvetenskap, data, juridik och

ekonomi,

 rådgivning för invandrare som startar och

driver småföretag.

De föreslagna medlen har i vårpropositionen

tillsvidare förts till utgiftsområde 8. En

arbetsgrupp inom Regeringskansliet har haft i

uppdrag att bereda genomförandet av

satsningen och föreslå hur medlen skall

fördelas. På basis av detta arbete föreslår

regeringen att 65 miljoner kronor skall

användas för utbildningsinsatser inom vården

och andra bristyrken och föras till

utgiftsområde 13 Arbetsmarknadspolitik. För

validering av utländsk yrkeskompetens avsätts

7,5 miljoner kronor som förs till

utgiftsområde 16 Utbildning och

universitetsforskning.

Vidare föreslår regeringen att sammanlagt

20 miljoner kronor disponeras för en särskild

satsning på att förbättra introduktionen och

svenskundervisningen för invandrare. Medlen

skall bl.a. användas för:

 samverkan mellan kommuner med syfte

att öka elevunderlaget och möjliggöra

differentiering och effektivisering av

svenskundervisningen,

 samverkan mellan kommuner och mellan

kommuner och andra aktörer i

introduktionsarbetet,

 utveckling av arbetsplatsförlagd

introduktion,

 metodutveckling (bl.a. alternativa

undervisningsmetoder) och

skräddarsydda introduktionsinsatser för

personer med olika

yrkesbakgrund/behov

 kompetensutveckling av sfi-lärare

Både Integrationsverket och Skolverket har

viktiga roller i detta arbete, liksom Svenska

Kommunförbundet. Av medlen förs 7,5

miljoner kronor till utgiftsområde 16

Utbildning och universitetsforskning. Samma

belopp bör disponeras av Integrationsverket.

Därutöver bör 5 miljoner kronor ligga kvar

inom utgiftsområde 8 Invandrare och

flyktingar för att senare kunna disponeras av

regeringen för liknande ändamål och

utvärdering.

Regeringen föreslår vidare att

Integrationsverket får disponera 5 miljoner

kronor för att stimulera till ökad etnisk och

kulturell mångfald inom den offentliga och

privata sektorn.

Slutligen föreslår regeringen att 2,5

miljoner kronor förs till utgiftsområde 24

Näringsliv för rådgivningsverksamhet till

företagare med invandrarbakgrund.

Integrationsverket

Den verksamhet som bedrivs av

Integrationsverket är långsiktig och det tar tid

innan olika åtgärder ger effekter. Regeringens

bedömning är att Integrationsverket de

kommande åren skall fokusera än mer på sina

huvuduppgifter; introduktion för nyanlända

invandrare, verka för lika rättigheter och

möjligheter för alla oavsett etnisk och

kulturell bakgrund, förebygga och motverka

främlingsfientlighet, rasism och etnisk

diskriminering samt uppföljning och

utvärdering av samhällsutvecklingen. De

verksamheter som skall prioriteras är åtgärder

för att förbättra introduktionen, arbetet med

en nationell handlingsplan mot rasism,

främlingsfientlighet och etnisk

diskriminering. Därtill skall ett strategiskt

och systematiskt uppföljningsarbete för hur

väl det integrationspolitiska målen uppfylls

inom olika samhällssektorer bedrivas. Detta

ligger också i linje med den bedömning som

Integrationsverket gjort i en rapport till

regeringen om strategisk utveckling,

prioritering och fokusering av verkets

verksamhet.

Kommunmottagandet och bostäder till flyktingar

Under de senaste åren har storstädernas andel

av nyanlända flyktingar m.fl. ökat kraftigt.

Enligt gällande prognoser väntas också

kommunmottagandet av flyktingar öka

markant under de kommande åren. Detta sker

samtidigt som tillgången på lämpliga bostäder

har minskat i storstadsområdena. Följden har

blivit att framför allt storstadskommunerna i

många fall inte kan erbjuda vare sig enskilda

eller familjer ett rimligt boende och därmed

goda förutsättningar för en introduktion till

det svenska samhället. Samtidigt finns det

många kommuner som har tillgång till goda

bostadslösningar och som kan erbjuda bra

introduktionsprogram.

Integrationsverket har i en skrivelse till

regeringen begärt att under en begränsad

tidsperiod få kompensera kommuner som i

organiserade former tar emot flyktingar och

ger dem bra introduktion, efter att de bott en

kortare tid i storstadskommunerna.

Regeringen bedömer, med hänvisning till den

rådande situationen i storstäderna, att

Integrationsverket under år 2001 skall få

pröva att ge kommuner visst stimulansbidrag

för att ta emot flyktingar som ursprungligen

togs emot i storstäderna.

Insatser mot främlingsfientlighet, rasism och

etnisk diskriminering

Insatser för att motverka diskriminering,

främlingsfientlighet och rasism har fortsatt

hög prioritet och arbetet med den nationella

handlingsplanen mot rasism,

främlingsfientlighet och etnisk diskriminering

kommer att drivas med full kraft. Både

Integrationsverket och DO har en viktig roll i

detta arbete. Under hösten kommer de bägge

myndigheterna att samråda och lämna förslag

till regeringen om hur de uppdrag som

myndigheterna fått, som ett första steg i

handlingsplanen, skall genomföras och hur

kostnaderna för dessa skall fördelas.

Regeringen bedömer i likhet med DO att

de resultat som lagen om åtgärder mot etnisk

diskriminering i arbetslivet har medfört,

innebär att DO nu fått bättre förutsättningar

för att mer aktivt arbeta för att motverka

etnisk diskriminering. Det är dock angeläget

att öka kunskapen i samhället om etnisk

diskriminering. Detta gäller inte minst på

lokal nivå. På olika håll i landet tas nu initiativ

till olika former av organiserat lokalt stöd för

att motverka etnisk diskriminering. Sådana

initiativ bör uppmuntras. DO bör därför få

ökade möjligheter att arbeta med lokala

nätverk för att bl.a. utbilda nyckelpersoner i

antidiskrimineringsarbete. Tillräckliga

resurser måste också finnas för att DO skall

kunna driva anmälningar om etnisk

diskriminering i arbetslivet till rättslig

prövning. Därtill kommer de insatser som

DO skall genomföra inom ramen för den

nationella handlingsplanen mot rasism,

främlingsfientlighet och etnisk

diskriminering. DO bör därför förstärkas

med 4 miljoner kronor.

Regeringen ser också allvarligt på brott som

hets mot folkgrupp och trakasserier som har

samband med bl.a. etnicitet. Inom ramen för

lagen om åtgärder mot etnisk diskriminering i

arbetslivet ställs krav på arbetsgivaren att

förebygga och förhindra etniska trakasserier

som hets mot folkgrupp på arbetsplatsen.

Regeringen vill i detta sammanhang särskilt

framhålla vikten av att DO i sin årliga rapport

till regeringen fäster uppmärksamhet på om

nuvarande lagstiftning brister i dessa

avseenden. En prioriterad uppgift för DO bör

vara att särskilt öka arbetsgivarnas kunskap

om lagens krav i detta avseende. Mot

bakgrund av vissa rasistiska gruppers

verksamhet tillsattes i augusti 1998 en

parlamentarisk kommitté (Ju 1998:04) med

uppgift att bl.a. utreda om bestämmelsen om

hets mot folkgrupp är tillräckligt effektiv i

kampen mot nazistiska organisationer.

Uppdraget skall redovisas till regeringen

senast den 31 oktober 2000. Till följd av

detta kan ändringar i lagen om etnisk

diskriminering i arbetslivet komma att

övervägas.

Ökad delaktighet

Det är viktigt att fler personer med

invandrarbakgrund deltar i den demokratiska

processen. Inom Regeringskansliet bereds nu

Demokratiutredningens betänkande En

uthållig demokrati! Politik för folkstyret på

2000-talet (SOU 2000:1). Regeringen har i

november år 1999 tillsatt en parlamentarisk

kommitté (dir. 1999:98) med uppdrag att

föreslå åtgärder som skall öka medborgarnas

möjligheter till insyn och deltagande i den

kommunala demokratin och stärka den

kommunala demokratins funktionssätt och

former. Kommittén skall bl.a. föreslå åtgärder

som underlättar för personer med utländsk

bakgrund att åta sig och genomföra politiska

förtroendeuppdrag och i övrigt få insyn i den

kommunala verksamheten. Kommittén skall

redovisa sina slutsatser till regeringen senast

den 1 februari 2001.

Regeringen har också nyligen givit en

särskild utredare (Ku 2000:01) i uppdrag att

beskriva och analysera fördelningen av makt

och inflytande inom olika samhällsområden ur

ett integrationspolitiskt perspektiv. Det

övergripande syftet är att få breda kunskaper

som underlag för konkreta insatser för att öka

invandrares delaktighet i olika delar av

samhällslivet och ge lika möjligheter till makt

och inflytande åt alla oavsett etnisk och

kulturell bakgrund. Ett annat syfte är att

möjliggöra en fördjupad samhällsdebatt om

fördelningen av makt och inflytande ur ett

integrationspolitiskt perspektiv. Utredningen,

som till stor del är av forskningskaraktär, skall

särskilt samverka med Integrationsverket som

har som en huvuduppgift att följa och

utvärdera samhällsutvecklingen ur ett

integrationspolitiskt perspektiv. En

slutrapport skall lämnas senast den 31

december 2003.

3.7 Revisionens iakttagelser

Riksrevisionsverket har inte haft några

invändningar i revisionsberättelserna avseende

myndigheterna inom politikområdet.

3.8 Budgetförslag

3.8.1 10:1 Integrationsverket

Tabell 3.1 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1999

Utfall

56 449

Anslags-

sparande

20 145

2000

Anslag

82 580

Utgifts-

prognos

88 725

2001

Förslag

83 731

2002

Beräknat

85 053

1

2003

Beräknat

87 219

2

1Motsvarar 83 331 tkr i 2001 års prisnivå.

2 Motsvarar 83 631 tkr i 2001 års prisnivå.

Integrationsverket är central

förvaltningsmyndighet för integrationsfrågor.

Verket har ett övergripande ansvar för att

integrationspolitiska mål och synsätt får

genomslag inom olika samhällsområden samt

för att aktivt stimulera

integrationsprocesserna i samhället. En

central uppgift för myndigheten är att följa

och utvärdera samhällsutvecklingen mot

bakgrund av samhällets etniska och kulturella

mångfald.

Skillnaden mellan anslag och utfall under år

1999 beror på vissa eftersläpningar i

verksamheten och på att den ännu inte riktigt

kommit upp i full nivå enligt regeringens och

riksdagens avsikter.

Regeringen har beslutat

(Ku1999/3202/IM), att 5 miljoner kronor av

anslagssparandet skall användas till insatser

mot rasism, främlingsfientlighet och etnisk

diskriminering som ett första steg i en

nationell handlingsplan för att motverka

sådana företeelser. Därutöver disponerar

regeringen 9 miljoner kronor av

anslagssparandet för att fortsätta arbetet med

handlingsplanen (Ku2000/634/IM).

Regeringens överväganden

Integrationsverkets verksamhetsmål var

under år 1999 att öka kunskapen om hur de

integrationspolitiska målen uppfyllts inom

olika sektorer samt att arbeta aktivt för att

verksamheter inom dessa sektorer tar ökad

hänsyn till de integrationspolitiska målen och

den etniska och kulturella mångfalden i

samhället. När det gäller nyanlända invandrare

och introduktionen var verksamhetsmålen att

verka för bättre förutsättningar för

försörjning och delaktighet i samhället och att

bidra till att kommunernas introduktion

anpassas till individen och i övrigt utvecklas

efter vad som anges i den integrationspolitiska

propositionen. Ett ytterligare verksamhetsmål

var att organiserat överförda flyktingar skulle

kunna bosätta sig direkt vid ankomsten till

Sverige och att 90 procent av dem som bodde

på statens anläggningar skulle få bostad i en

kommun senast tre veckor efter att ärendet

kommit till Integrationsverket.

Verket har följt den prioritering som

regeringen har gjort i regleringsbrevet för

1999 och redovisar en rad insatser för att nå

verksamhetsmålen.

Ett antal uppföljnings- och

utvärderingsprojekt genomförs av

Integrationsverket. Eftersom de flesta av

projekten är långsiktiga och ännu inte har

avslutats är det för tidigt att bedöma

effekterna av verkets arbete. Under året har

verket ägnat mycket arbete åt att sprida

kunskap om integrationsperspektivet hos

myndigheter, kommuner och organisationer

och att få dessa att utveckla egna

verksamheter. Arbetet med att följa upp

kommunernas introduktion och bidra till en

förbättring och utveckling av denna har varit

en prioriterad arbetsuppgift under året.

Målet att verka för bättre förutsättningar

för alla nyanlända invandrare kan inte nås

under ett år. För att klara målet att anpassa

kommunernas introduktion till individens

behov krävs ett långsiktigt arbete från

Integrationsverkets sida. Ett sådant arbete

pågår också. Målet att 90 procent av de

personer som bor på Migrationsverkets

anläggningar skall anvisas bostad i en kommun

senast tre veckor efter det att ärendet

inkommit till Integrationsverket uppnåddes

nästan (89 procent).

Integrationsverket har under året arbetat i

målens riktning. Myndighetens etablering har

skett successivt med vissa eftersläpningar av

verksamheten som följd. Integrationsverket

fick därför ett stort anslagssparande för år

1999. Verksamheten pågår nu i enlighet med

gällande riktlinjer för Integrationsverket och

ett flertal uppdrag kommer att leda till

konkreta resultat i år. Under år 2001 skall

Integrationsverkets verksamhet fokuseras på

huvuduppgifterna introduktion av nyanlända,

främjande av integration, insatser mot

främlingfientlighet, rasism och etnisk

diskriminering samt uppföljning och

utvärdering.

Tabell 3.2 Beräkning av anslaget för år 2001

Tusental kronor

Anslag 2000

82 580

Pris- och

löneomräkning

1 651

Finansiering av FoB-

undersökning

- 500

Förslag 2001

83 731

3.8.2 10:2 Integrationsåtgärder

Tabell 3.3 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1999

Utfall

37 628

1

Anslags-

sparande

5 723

2000

Anslag

37 742

Utgifts-

prognos

40 532

2001

Förslag

50 242

2002

Beräknat

50 242

2003

Beräknat

50 242

1Inklusive äldreanslaget 1995/96:D10 Åtgärder mot främlingsfientlighet och

rasism.

Anslaget disponeras i huvudsak av

Integrationsverket för åtgärder som

stimulerar integrationsprocesserna i samhället

och som förebygger och motverkar

diskriminering, främlingsfientlighet och

rasism. Anslaget skall också användas för

förbättringar av introduktionen och för

stimulans av etnisk och kulturell mångfald

inom offentlig förvaltning och privata företag.

En mindre del av anslaget står till

regeringens förfogande för olika initiativ i

syfte att stärka integrationen samt för

åtgärder till förbättrad introduktion.

Regeringens överväganden

Ett nytt statsbidragssystem för organisationer

som främjar integration införs stegvis från

och med år 2001 inom oförändrad ram.

17,5 miljoner kronor av de 100 miljoner

kronor som i vårpropositionen 2000 tillförts

utgiftsområdet för sysselsättningsskapande

åtgärder för invandrare per år 2001 2003

skall föras till anslaget 10:2

Integrationsåtgärder. Av dessa medel skall

Integrationsverket disponera 7,5 miljoner

kronor för förbättring av introduktionen och

5 miljoner kronor för insatser i syfte att

stimulera etnisk och kulturell mångfald i

arbetslivet. Regeringen skall disponera 5

miljoner kronor för ytterligare insatser som

kan behövas för att förbättra introduktionen

och svenskunder-visningen. Av dessa medel

föreslås 1 miljon kronor avsättas för

utvärdering av såväl befintliga som de nu

föreslagna åtgärderna för att förbättra

invandrarnas situation på arbetsmarknaden.

Regeringen föreslår vidare, i enlighet med

den redovisning som gjorts i inledningen till

politik-området, att 65 miljoner kronor per år

2001 2003 förs till utgiftsområde 13

Arbetsmarknadspolitik, anslaget 22:3 Köp av

arbetsmarknadsutbildning och övriga

kostnader. Till utgiftsområde 16 Utbildning

och universitetsforskning, anslaget 25:15

Bidrag till viss verksamhet inom

vuxenutbildning förs 15 miljoner kronor för

validering av utländsk kompetens samt

förbättring av svenskundervisningen för

invandrare. Vidare förs 2,5 miljoner kronor

till utgiftsområde 24 Näringsliv, anslaget 38:2

Näringslivsutveckling, för

rådgivningsverksamhet, riktad till invandrare

som driver eller vill starta eget företag.

Tabell 3.4 Beräkning av anslaget för år 2001

Tusental kronor

Anslag 2000

37 742

Besparing

- 5 000

Stimulans för etnisk och kulturell

mångfald

5 000

Svenskundervisning och

introduktion

12 500

Förslag 2001

50 242

3.8.3 10:3 Kommunersättningar vid

flyktingmottagande

Tabell 3.5 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1999

Utfall

2 193 703

Anslags-

kredit

142 309

2000

Anslag

2 301 404

Utgifts-

prognos

2 080 675

2001

Förslag

2 238 565

2002

Beräknat

2 399 646

2003

Beräknat

2 263 589

Via anslaget lämnar staten ersättning till

kommuner och landsting så att deras

kostnader för flyktingmottagande täcks.

Utbetalningarna styrs av regelverket i

förordningen (1990:927) om statlig

ersättning för flyktingmottagande m.m. Flera

ersättningsformer finns, varav den

dominerande är schablonersättning. Denna

ersättning är flerårig och börjar betalas ut

månaden efter det att flyktingen har

folkbokförts i en kommun. Kommunerna kan

också, inom en för varje år fastställd

medelsram, få ersättning för extraordinära

kostnader i samband med att de tar emot

flyktingar.

Beräkningen av anslaget utgår ifrån redan

mottagna flyktingar samt prognoser om

asylsökande, invandring av anhöriga till

flyktingar samt kollektivt överförda flyktingar

(kvotflyktingar) som kan väntas få tillstånd att

bosätta sig i Sverige under de närmaste åren.

För att t.ex. kunna beräkna

schablonersättningarna för år 2001 måste man

ta hänsyn till det månadsvisa

kommunmottagandet fr.o.m. december 1998

t.o.m. november 2001. Den nuvarande

prisutvecklingen, med låg eller ingen

inflation, har underordnad betydelse för

anslagsberäkningen. Eftersom

anslaget normalt omfattar några miljarder

kronor kan däremot relativt små

prognosavvikelser få fleråriga och ekonomiskt

kännbara effekter. Anslagsberäkningarna

påverkas också av antalet äldre och

handikappade flyktingar samt eventuella

sjukvårdsbehov.

Anslaget har tidigare tyngts av stort

kreditutnyttjande. Under år 1999 började

anslagskrediten amorteras av och beräknas

under innevarande budgetår vändas till

överskott anslagssparande. Orsaken till den

väntade anslagsbesparingen är att största delen

av kommunmottagandet år 2000 kommer att

ske i höst, vilket med gällande

ersättningsregler förlägger utbetalningarna till

efterföljande år.

Regeringens överväganden

Med utgångspunkt i tidigare faktiskt

kommunmottagande och prognoserna för

åren 2000 och 2001(se tabell i avsnitt 3.6.1)

beräknas anslagsbehovet år 2001 till 2 238

565 000 kronor.

För den tidsbegränsade verksamheten med

stimulans av organiserad flyttning från

storstäderna som regeringen avser att låta

Integrationsverket få pröva och ersättning till

kommunerna för extra ordinära kostnader får

verket sammantaget disponera 30 miljoner

kronor.

Tabell 3.6 Beräkning av anslaget för år 2001

Tusental kronor

Anslag 2000

2 301 404

Prisomräkning

25 973

Minskade ersättningsutbetalningar

- 88 812

Förslag 2001

2 238 565

3.8.4 10:4 Hemutrustningslån

Tabell 3.7 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1999

Utfall

32 283

Anslags-

sparande

4 072

2000

Anslag

37 965

Utgifts-

prognos

19 733

2001

Förslag

21 227

2002

Beräknat

19 451

2003

Beräknat

18 631

Sedan 1991 kan flyktingar få statliga lån till

hem-utrustning när de får en bostad i Sverige.

Villkoren för lånen, som administreras av

Centrala studiestödsnämnden (CSN),

regleras i förordningen (1990:1361) om lån

till hemutrustning för flyktingar och vissa

andra utlänningar. Kapitalet lånas upp av

Riksgäldskontoret på marknadsmässiga

villkor. Underskottet i verksamheten, i

huvudsak låneftergifter och bristande

inbetalningar av räntor och amorteringar,

täcks av anslaget.

Anslagsbelastningen har gått ner kraftigt

under senare år och stora belopp har kunnat

föras tillbaks till statsbudgeten från anslaget i

form av indragningar. Den låga

marknadsräntan har haft stor betydelse för

detta. Av de 81 442 000 kronor som anvisats

för år 1999 återfördes 35 miljoner kronor till

statskassan. Även detta budgetår bör det

verkliga anslagsbehovet ligga väsentligt under

vad som förts upp på statsbudgeten.

Regeringens överväganden

Omfattningen av låneverksamheten bestäms i

första hand av antalet kommunmottagna

flyktingar och deras behov av lån. Första

året (1991) låg CSN:s upplåning hos

Riksgäldskontoret på 190 miljoner kronor. I

december i år beräknas upplåningen uppgå till

1 295 miljoner kronor och i slutet av år 2001

till 1 277 miljoner kronor.

För år 2001 beräknas anslagsbehovet till

21 227 000 kronor.

Tabell 3.8 Beräkning av anslaget för år 2001

Tusental kronor

Anslag 2000

37 965

Minskat resursbehov

- 16 738

Förslag 2001

21 227

3.8.5 10:5 Ombudsmannen mot etnisk

diskriminering

Tabell 3.9 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1999

Utfall

7 748

Anslags-

sparande

227

2000

Anslag

8 308

Utgifts-

prognos

8 535

2001

Förslag

12 474

2002

Beräknat

12 730

1

2003

Beräknat

13 006

2

1 Motsvarar 12 474 tkr i 2001 års prisnivå.

2 Motsvarar 12 474 tkr i 2001 års prisnivå.

Från anslaget finansieras Ombudsmannen mot

etnisk diskriminering (DO) samt Nämnden

mot diskriminering.

Regeringens överväganden

Under år 1999 har DO haft två skilda

regleringsbrev, med delvis olika mål. Orsaken

var att den nya lagen (1999:130) om åtgärder

mot etnisk diskriminering i arbetslivet trädde

i kraft i maj 1999.

DO har arbetat både med enskilda ärenden

samt med mer generella åtgärder och

information för att minska den etniska

diskrimineringen i arbetslivet. Utvecklingen

under året visar att den nya lagen om åtgärder

mot etnisk diskriminering i arbetslivet har lett

till att anmälningar om etnisk diskriminering

ökat.

DO har samarbetat och drivit ett aktivt

opinionsskapande arbete med myndigheter,

näringsliv och organisationer för att förebygga

etnisk diskriminering.

Enligt regeringens bedömning har

verksamheten bedrivits enligt de riktlinjer

som riksdagen och regeringen lagt fast och

verksamhetsmålen har uppfyllts. DO har

utfört de uppdrag och de aktiviteter som

följer av målen.

I många fall kan det ta flera år innan de

åtgärder som DO vidtar ger effekter. Med

tanke på att den nya lagen som trädde i kraft

den 1 maj 1999 måste hinna få genomslag är

regeringens bedömning att de nuvarande

målen och inriktningen bör behållas.

Våren 2000 gav regeringen

Integrationsverket i uppdrag att bl.a.

tillsammans med DO, genomföra en lång rad

insatser för att motverka främlingsfientlighet,

rasism och etnisk diskriminering. Insatserna

skall utgöra ett första steg i arbetet med en

nationell handlingsplan mot diskriminering,

främlingsfientlighet och rasism. Regeringen

har också gett verket särskilda medel för

uppgiften. Integrationsverket skall

återkomma till regeringen i september 2000

med en redovisning av hur uppdragen skall

genomföras samt hur de anvisade medlen skall

fördelas på respektive uppdrag och vilken av

myndigheterna som skall utföra olika delar av

uppdragen. DO har en central roll i detta

arbete.

DO har i sitt budgetunderlag framfört

behov av ytterligare resurser för att

verksamheten skall kunna bedrivas enligt

riksdagens och regeringens krav. Som tidigare

redovisats (3.6.1) delar regeringen DO:s

bedömning. För att den nya lagen skall få

genomslag i samhället måste DO kunna

bedriva en omfattande tillsyns-, opinions-,

informations- och utbildningsverksamhet. I

detta arbete är det viktigt att DO kan ta

tillvara lokala initiativ och nätverk och utbilda

nyckelpersoner i antidiskrimineringsarbete.

DO bör också ha tillräckliga resurser för de

kostnader som kan uppstå när ärenden om

diskriminering i arbetslivet tas till rättslig

prövning. Det fortsatta arbetet med den

nationella handlingsplanen mot rasism,

främlingsfientlighet och etnisk diskriminering

innebär också krav på ytterligare insatser från

DO. Regeringen bedömer därför att DO:s

anslag skall ökas med 4 miljoner kronor.

Nämnden mot diskriminering

Nämnden mot diskriminering har uppgifter

som berör såväl DO som Ombudsmannen

mot diskriminering på grund av sexuell

läggning (HomO) och

Handikappombudsmannen. Under år 1999

har nämnden ägnat tid åt alla de tre

ombudsmännens områden. Denna inriktning

på nämndens arbete kommer att fortsätta.

Mot denna bakgrund bedömer regeringen att

finansieringen av nämnden inte bara bör

belasta DO:s anslag. Även HomO och

Handikappombudsmannen bör bidra till

finansieringen.

Regeringen föreslår att anslaget 10:5

Ombudsmannen mot etnisk diskriminering,

Nämnden mot diskriminering inom

utgiftsområde 8 Invandrare och flyktingar

tillförs 25 000 kronor från utgiftsområde 9

Barn, Handikapp, Äldre samt Socialtjänst,

anslaget 16:10 Handikappombudsmannen och

25 000 kronor från utgiftsområde 14

Arbetsliv, anslaget 23:7 Ombudsmannen mot

diskriminering på grund av sexuell läggning.

Tabell 3.10 Beräkning av anslaget för år 2001

Tusental kronor

Anslag 2000

8 308

Pris och löneomräkning

116

Överföring från anslaget 16:10

Handikappombudsmannen

25

Överföring från anslaget 23:7

Ombudsmannen mot

diskriminering på grund av sexuell

läggning

25

Resursförstärkning

4 000

Förslag 2001

12 474

4 Politikområde Storstadspolitik

4.1 Omfattning

Storstadspolitiken är sektorsöverskridande

och berör flera andra politikområden, främst

integrations-, utbildnings-, arbetsmarknads-

och näringspolitiken. Inom politikområdet

finns dels ett anslag för utvecklingsinsatser i

storstadsregionerna dels ett anslag för

förstärkning och utveckling av förskola, skola

och vuxenutbildning i storstadsregionerna.

4.2 Utgiftsutveckling

Tabell 4.1 Utgiftsutvecklingen inom politikområdet

Miljoner kronor

Utfall

1999

Anslag

2000

Utgifts-

prognos

2000

Förslag

anslag

2001

Beräknat

anslag

2002

Beräknat

anslag

2003

Anslag inom utgiftsområde 8:

11:1 Utvecklingsinsatser i storstadsregionerna

121,2

260,0

110,0

565,0

116,0

230,0

Totalt utgiftsområde 8

121,2

260,0

110,0

565,0

116,0

230,0

Anslag inom andra utgiftsområden:

utg.omr. 16:11:1 Förstärkning av utbildning i storstads-

regionerna

35,5

265,0

70,0

220,0

110,0

0

Totalt Politikområde 11

156,7

525,0

180,0

785,0

226,0

230,0

Prognosen för årets anslagsförbrukning

uppgår till ca 110 miljoner kronor.

Under 1999 betalades 107 miljoner kronor

ut från anslaget avseende utvecklingsinsatser i

storstadsregionerna. Hälften av detta belopp

avsåg fullföljande och vidareutveckling av

insatser som gjorts inom ramen för tidigare

beslut om nationella utvecklingsområden i

Göteborg, Malmö och Botkyrka. Övriga delar

av utbetalningarna fördelades ungefär lika

mellan de lokala utvecklingsavtalen som har

slutits med Stockholms och Malmö

kommuner och de s.k. Blommanpengarna

som tidigare beslutats av regeringen. Drygt

14 miljoner kronor utbetalades också under

året från ett äldre anslag

Från anslaget för förstärkning av utbildning

i storstadsregionerna under utgiftsområde 16

Utbildning och universitetsforskning har

under 1999 ca 35 miljoner kronor betalats ut

i samband med att första de lokala

utvecklingsavtalen tecknades.

4.3 Mål

Riksdagen har beslutat om målen för

storstadspolitiken (prop. 1997/98:165, bet.

1998/99:AU2, rskr. 1998/99:34). Dessa är:

- att ge storstadsregionerna goda

förutsättningar för långsiktigt hållbar

tillväxt och därmed kunna bidra till att

nya arbetstillfällen skapas såväl inom

storstadsregionerna som i övriga delar av

landet samt

- att bryta den sociala, etniska och

diskriminerande segregationen i

storstadsregionerna och att verka för

jämlika och jämställda levnadsvillkor för

storstädernas invånare.

4.4 Politikens inriktning

Bilden av storstadsregionerna är splittrad. Å

ena sidan finns ett kraftigt växande näringsliv

och hög levnadsstandard och å andra sidan

finns områden med stora sociala problem och

en hög arbetslöshet. Skillnaderna i dessa

avseenden är stora mellan olika

bostadsområden i storstads-kommunerna.

För att åstadkomma en positiv utveckling i

de mest utsatta bostadsområdena krävs ett

statligt och lokalt helhetsperspektiv. Det

innebär nya arbetsmetoder och

organisationsformer, samarbete över

sektorsgränserna och att de boende också

reellt involveras i denna process. Genom

samarbete mellan stat, landsting och

kommuner samt lokala aktörer som

föreningar, frivilligorganisationer och

näringsliv i kombination med att invånarnas

engagemang tas till vara kan en sådan

utveckling främjas.

De tidigare statliga insatserna, för att stödja

utsatta områden i storstadsregionerna i form

av s.k. Blommanpengar, som beslutades under

åren 1996 97, och nationella

utvecklingsområden, som beslutades 1998,

har i och med riksdagsbeslutet om den

storstadspolitiska propositionen fasats in i det

nya politikområdet.

Utformningen av storstadspolitiken har till

stora delar påverkats av erfarenheterna från

dessa insatser. I riktlinjerna för

Blommansatsningen poängterades vikten av

att arbetet sker utifrån en helhetssyn på

områdets utveckling i samverkan med olika

aktörer och i dialog med de boende. Dessa

utgångspunkter betonas än mer i den

storstadspolitiska propositionen. Även

internationella erfarenheter visar att

segregationen endast kan motverkas med

långsiktiga program som utgår från en

helhetssyn på de utsatta bostadsområdenas

utveckling. Det är mot denna bakgrund som

storstadsdelegationen har inrättats för att

samordna och utveckla den nationella

storstadspolitiken.

Ytterligare en erfarenhet från

Blommanpengarna är vikten av att

kommunerna har utvärderingsinsatser

kopplade till åtgärderna, vilket därför har

betonats inför arbetet med de lokala

utvecklingsavtalen.

 En tydlig markering av vikten att fortsätta

insatserna för att bryta segregationen och

förbättra storstadsregionernas förutsättningar

görs i den ekonomiska vårpropositionen där

230 miljoner kronor anvisas för år 2003

utöver de medel som tidigare har aviserats

fram till och med år 2002.

4.5 Insatser

4.5.1 Statliga insatser inom

politikområdet

Inledningsvis genomförs storstadspolitiken i

form av lokala utvecklingsavtal som tecknas

mellan staten och sju kommuner i

storstadsregionerna om insatser i utsatta

bostadsområden. Hittills har avtal slutits med

Stockholm, Malmö, Södertälje, Huddinge,

Botkyrka och Haninge kommuner. Flera av

dessa avtal håller nu på att revideras.

Beredning av ett avtal med Göteborgs

kommun pågår.

I avtalen ingår lokalt framtagna mål, en

åtgärdsplan och en reglering av de statliga och

kommunala åtagandena i respektive område

samt en plan för uppföljning och utvärdering.

Den operativa delen i avtalen utgörs av

lokala åtgärdsplaner för varje bostadsområde.

Till åtgärdsplanen kopplas en plan för

uppföljning och utvärdering. En nationell

utvärdering samordnas av Integrationsverket

och sker i samverkan med berörda

myndigheter.

För kvalitetssäkringen av avtalen är det

viktigt att ett s.k. underifrånperspektiv

beaktas i arbetet och att avtalen revideras

löpande. Dialogen med boende kring

åtgärdsplanerna är central eftersom detta är

en av de viktigaste faktorerna för att nå

långsiktiga positiva effekter.

De statliga medlen är avsedda att täcka

kostnader för utveckling av strukturer och

verksamheter som kan få en mer permanent

karaktär. Insatserna i de lokala

utvecklingsavtalen skall efter avtalsperioden

kunna övergå till ordinarie verksamheter i

kommunal eller annan regi. En av

kommunens viktigaste uppgifter i samband

med avtalen blir därmed att ta ställning till hur

utvecklingsarbetet skall samordnas med och

påverka den reguljära verksamheten på sikt.

Staten åtar sig i avtalen att förbättra

samordningen av åtgärder inom olika

politikområden. Som ett led i detta arbete har

uppdrag lämnats i de berörda myndigheters

regleringsbrev för år 2000 att redovisa till

regeringen hur man på lokal och central nivå

har medverkat i arbetet med de lokala

utvecklingsavtalen.

4.5.2 Insatser utanför politikområdet

Kommunerna

Berörda kommuner har ett stort ansvar för

genomförandet av storstadspolitiken.

Kommunerna svarar för huvuddelen av den

offentliga sektorns välfärdsverksamheter och

har under senare år också fått ett större

ansvar för arbetsmarknadspolitiken. Genom

att föra en framgångsrik

arbetsmarknadspolitik och att svara för en

god kvalitet i skola, barnomsorg, individ- och

familjeomsorg, fritids- och kulturverksamhet,

insatser för folkhälsa och brottsförebyggande

arbete skapar kommunerna goda

förutsättningar för storstadspolitiken.

Kommunernas insatser i de lokala

utvecklingsavtalen har fokus på de

målområden som anges i

storstadspropositionen, såsom ökad

sysselsättningsgrad, minskat

socialbidragsberoende, och att alla stadsdelar

uppfattas som attraktiva och trygga av

invånarna.

I den storstadspolitiska propositionen

angav regeringen att en del av de statliga

medlen skulle användas för kultur-, idrotts-

och fritidsverksamhet för barn och ungdomar

i stadsdelarna. I avtalen skulle 10 miljoner

kronor avsättas för kulturverksamhet och 10

miljoner kronor för idrotts- och

fritidsverksamhet per år under en

treårsperiod. Det kan nu konstateras att dessa

belopp överskridits med god marginal i de sex

avtal som hittills slutits.

Statliga insatser

Storstadspolitiken spänner över flera

politikområden och nedan redovisas vissa

insatser som görs utanför politikområdet.

I samband med att de lokala

utvecklingsavtalen sluts kan kommunen,

länsarbetsnämnden och försäkringskassan i

länet teckna avtal om utvecklingsprogram för

arbetslösa i de utsatta stadsdelarna. Ett antal

sådana avtal har tecknats.

Den 1 augusti 2000 infördes en

aktivitetsgaranti som innebär att personer

som är eller riskerar att bli långtidsinskrivna

vid arbetsförmedlingen kan anvisas

heltidsaktiviteter som skall öka deras

möjligheter att få reguljärt arbete. Regeringen

bedömer att aktivitetsgarantin kommer att få

stor betydelse för utsatta gruppers situation

på arbetsmarknaden.

För år 2000 har regeringen beräknat 700

miljoner kronor för tillfälliga

personalförstärkningar vid

arbetsförmedlingarna. Av dessa medel skall

100 miljoner kronor användas i storstadslänen

och 65 miljoner kronor för resterande delar

av landet med liknande problem. De

sammanlagt 165 miljoner kronorna skall

användas för att stärka ställningen på

arbetsmarknaden för personer med utländsk

bakgrund. Liknande satsningar på

personalförstärkningar har gjorts under de två

föregående åren.

De extra medlen till personalförstärkningar

har enligt Arbetsmarknadsstyrelsen (AMS)

resulterat i ett minskat antal arbetssökande

per handläggare, vilket gett större möjligheter

till individuellt stöd inte minst till

arbetssökande med invandrarbakgrund.

För att öka sysselsättningen bland

invandrare beräknar regeringen vidare att 100

miljoner kronor bör avsättas per år under

perioden 2001 2003 för vissa riktade

insatser. Dessa redovisas närmare under

avsnitt 3 Integrationspolitik inom detta

utgiftsområde.

Under 1998 fick alla länsstyrelser, och i

försökslänen självstyrelseorganen, erbjudande

att vara ansvariga för att i partnerskap med

andra aktörer ta fram regionala tillväxtavtal i

enlighet med regeringens proposition

Regional tillväxt för arbete och välfärd (prop.

1997/98:62 bet. 1997/98:AU11,

rskr.1997/98:204), se vidare utgiftsområde

24 Näringsliv.

Arkitekturåret 2001 är en av regeringen

beslutad kampanj som bl.a. syftar till att lyfta

fram storstädernas arkitektoniska kvaliteter

och öka efterfrågan på och förståelsen för god

arkitektur, formgivning och design i hela

landet. Kampanjen leds av Arkitekturmuséet

och engagerar ett stort antal myndigheter,

institutioner och organisationer.

Under åren 1999 till 2001 genomförs inom

ramen för kulturpolitiken en satsning på

storstädernas kulturmiljöer. Totalt har

regeringen anvisat 24 miljoner kronor för

ändamålet.

Regeringen har under åren 1995 1999

avsatt sammanlagt 50 miljoner kronor ur

Allmänna arvsfonden för att socialtjänsten i

samarbete med ideella organisationer skall

kunna utveckla och pröva olika typer av

verksamheter för barn som av olika skäl står

utanför den reguljära barnomsorgen och som

syftar till att öka deras

intergrationsmöjligheter i samhället. Medlen

fördelades i samråd med Storstadskommittén

(1995:1).

I proposition Maxtaxa och allmän förskola

m.m. (1999/2000:129) har regeringen

föreslagit att en allmän förskola för 4- och 5-

åringar skall införas fr.o.m. den 1 januari

2003. I de lokala utvecklingsavtalen har medel

fördelats för en utbyggd förskoleverksamhet

för 3- till 5-åringar.

Rättsväsendet föreslås tillföras 1 miljard

kronor år 2001 varav huvuddelen tilldelas

polisen för att öka antalet poliser och fullfölja

närpolisreformen, se utgiftsområde 4

Rättsväsendet.

4.6 Resultatbedömning

4.6.1 Resultat

Utvärderingar

Integrationsverket har fått i uppdrag att

ansvara för och samordna den nationella

utvärderingen av de lokala utvecklingsavtalen.

Under våren och sommaren år 2000

redovisade verket dels två utvärderingar av

Blommanpengarna, dels en första rapport

rörande de lokala utvecklingsavtalen. En

slutsats som dras angående Blommanpengarna

är att det är svårt att ge en övergripande bild

av insatserna och att göra rättvisa jämförelser

mellan de lokala insatserna. Samtliga

kommuner vittnar om att tidsaspekten är

avgörande när det gäller att förändra

strukturer och få en lokal förankring till

stånd. Enligt verket innebär dock

Blommansatsningen och den följande

storstadspolitiken en möjlighet till

långsiktighet och kontinuitet i det lokala

utvecklingsarbetet och därmed reella

möjligheter till en lokal förankring.

Satsningen på nationella

utvecklingsområden utvärderas av

kommunerna. De områden som omfattas är

Fittja i Botkyrka, Hjällbo och Gårdsten i

Göteborg samt Rosengård i Malmö.

Utvärderingar har skett i olika former i de tre

kommunerna. De erfarenheter som vunnits

visar på vikten av långsiktiga insatser.

Förutsättningarna för de nationella

utvecklingsområdena var visserligen att de

hade föregåtts av Blommanpengarna, men

genom att omfattningen av de nationella

utvecklingsområdena blev mycket större,

fanns problem i samband med igångsättandet

av verksamheterna. Verksamheten startade

under hösten 1998 och har sedan pågått

under hela 1999 fram till dess att de lokala

utvecklingsavtalen fanns på plats.

Från Botkyrkas nationella

utvecklingsområde, Fittja, rapporteras också

en del positiva förändringar, men, liksom från

Göteborg, understryks behovet av långsiktiga

insatser. Fler fittjabor har nu arbete, varför

också socialbidragsberoendet minskar. Likaså

rapporteras att barn och ungdomars

deltagande i föreningar har ökat och att många

fittjabor är engagerade i förändringsarbetet i

bostadsområdet.

Utvärderingen av Malmös nationella

utvecklingsområde, Rosengård, pekar bl.a. på

behovet av att tydligt definiera de uppgifter

som man åtagit sig. Utvärderarna pekar på att

det nationella utvecklingsområdet också fyller

en ideologisk funktion, som i en enkel

mening kan sammanfattas i begreppen

"delaktighet och demokrati". Går man ett steg

vidare kan man tala om denna funktion i

termer av att bejaka ett

"underifrånperspektiv" som skall bidra till att

förändra den traditionella relationen mellan

myndigheter och medborgare präglat av

synsättet "att lägga människors liv tillrätta".

Som nämndes inledningsvis har

Integrationsverket ett samordnande ansvar

för den nationella utvärderingen av de lokala

utvecklingsavtalen. En första redovisning

lämnades till regeringen under sommaren

2000. I denna pekas bl.a. på risken att

storstadsarbetet och, därmed även i väsentliga

delar storstadspolitiken, etableras som

ytterligare en del i en mer eller mindre

permanent projektverksamhet som äger rum i

kommunerna sedan många år tillbaka. Det

skulle i så fall kunna innebära att den

demokratiska delaktigheten och lokala

förankringen blir ett ansvar vid sidan av

kommunens reguljära uppgifter. Inför det

fortsatta arbetet bör därför enligt

Integrationsverket kommunernas incitament

för att låta insatserna övergå till permanent

verksamhet analyseras närmare.

Samverkan mellan staten och kommunerna

verkar enligt Integrationsverket har

förbättrats i arbetet med utvecklingsavtalen

jämfört med under arbetet med

Blommanpengarna. Det finns också tendenser

till ett större intresse från de boendes sida att

medverka vilket antas bero på att det lokala

arbetet har kunnat pågå ett antal år och nu

framstår som något annat än tidigare ofta

kortsiktiga projekt.

Sysselsättning och arbetslöshet

Några direkta resultat i form av ökad

sysselsättning till följd av just

Blommanpengarna eller de lokala

utvecklingsavtalen kan inte redovisas. När

sysselsättningen ökar till följd av

högkonjunkturen bör det dock få effekter

även i de aktuella bostadsområdena.

Mellan 1995 och 1998 ökade

sysselsättningen med i genomsnitt 0,7

procent per år i riket. Motsvarande ökning i

de tre storstadsregionerna var 2,5 i

Stockholmsregionen, 1,5 procent i

Göteborgsregionen och 1,2 procent i

Malmöregionen.

De kraftigaste ökningarna skedde mellan

1997 och 1998 då sysselsättningen ökade

med ca 4 procent i de tre regionerna. Hur

stora ökningarna var i de bostadsområden

som omfattas av utvecklingsavtalen kan inte

särskiljas. Majoriteten av invånarna i

bostadsområdena har utländsk bakgrund och

en ny studie från AMS kan därför vara

intressant i sammanhanget. Enligt denna har

arbetslösheten för utomnordiska medborgare

på riksnivå minskat från 33 procent år 1997

till 21 procent 1999.

Det bör också påpekas att antalet

registrerade arbetslösa initialt kan komma att

stiga när sysselsättningen ökar. Förklaringen

är att personer som tidigare inte sökt arbete

anmäler sig till arbetsförmedlingen eftersom

sannolikheten för att få ett arbete har ökat.

4.6.2 Analys och slutsatser

I den storstadspolitiska propositionen

betonades vikten av att staten och

kommunerna arbetar långsiktigt gentemot de

utsatta bostadsområdena. Detta synsätt

förstärks också av Integrationsverkets

utvärdering av Blommanpengarna där behovet

av tid för åstadkomma förändringar

betonades. Av utvärderingen framgår också

att det är svårt att göra rättvisande jämförelser

mellan olika insatser och att ge en

sammanfattande bild av utvecklingen.

Regeringen delar verkets slutsatser och har

därför särskilt betonat vikten av att

utvärderingsinsatser ingår i de lokala

utvecklingsavtal som nu sluts.

När det gäller Integrationsverkets

delutvärdering av de lokala utvecklingsavtalen

är regeringen medveten om risken, som

redovisades ovan, att dessa blir en del av en

projektverksamhet vid sidan av kommunernas

ordinarie verksamheter.

De lokala åtgärdsplanerna skall vara

långsiktiga och en viktig uppgift för

kommunerna är därför att ta ställning till hur

verksamheterna skall bedrivas efter

avtalsperioden. Regeringen kommer att noga

följa utvecklingen i denna fråga.

Även om kommunen har en nyckelroll i

egenskap av avtalstecknande part är det inte

självklart att det är kommunen som skall

planera och genomföra alla insatser. Mycket

av arbetet skulle istället kunna utföras inom

ramen för lokala partnerskap med t.ex.

frivilligorganisationer och föreningar. Dessa

partnerskap skulle kunna initiera eller fånga

upp förslag om olika åtgärder och sedan

planera och i samråd med de boende

genomföra dessa.

Mycket tyder på att insatserna i de lokala

utvecklingsavtalen har positiva effekter på

jämställdheten mellan män och kvinnor. Ett

stort antal av insatserna handlar om ökad

sysselsättning och satsningar inom förskolan

vilket bör innebära att kvinnornas situation på

arbetsmarknaden förbättras.

Internationellt sett har frågor kring

storstadsregioners utveckling haft en starkare

förankring i olika forskningsdiscipliner än vad

som varit fallet i Sverige. För utvecklingen av

den nationella storstadspolitiken är denna

forskning viktig. Storstadsforskningen

behöver under de närmaste åren finna sina

former. Bildande av fler kun-skapscentrum/-

nätverk, som Mångkulturellt Centrum i

Botkyrka kommun och Partnerskap för

Multietnisk Integration (PfMI), bör

stimuleras för att knyta

kunskapsförmedlingen starkare till

storstadskommunerna.

När det gäller den internationella

utvecklingen måste migrationsströmmarnas

förändring av villkoren och förutsättningarna

för städers ekonomiska, sociala och kulturella

behov beaktas mer än hittills. Sverige kommer

att anordna ett möte, Urban Forum, i

Södertälje den 10-12 maj 2001 som behandlar

dessa frågor.

Regeringens slutsats är att

storstadspolitiken bör fortsätta att utvecklas

över tiden genom en lär- och

förbättringsprocess där nya erfarenheter

tillåts påverka den kommande inriktningen på

politiken.

4.7 Budgetförslag

4.7.1 11:1 Utvecklingsinsatser i

storstadsregionerna

Tabell 4.2 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1999

Utfall

121 2391

Anslags-

sparande

162 275

2000

Anslag

260 000

Utgifts-

prognos

110 000

2001

Förslag

565 000

2002

Beräknat

116 000

2003

Beräknat

230 000

1 Inklusive äldreanslaget 1995/96:D12 Särskilda insatser i invandrartäta

områden

Från anslaget finansieras särskilda insatser

som skall främja utvecklingen i

storstadsregionernas utsatta bostadsområden

och bostadsområden med en likartad

situation.

Regeringens överväganden

Nedan redovisas en beräkning av anslaget för

år 2001.

Tabell 4.3 Beräkning av anslaget för år 2001

Tusental kronor

Anslag 2000

260 000

Verksamhetsutök-

ning

305 000

Förslag 2001

565 000

5 Politikområde Migrationspolitik

5.1 Omfattning

Migrationspolitik omfattar frågor rörande

flyktingpolitik, invandringen till Sverige,

mottagande av asylsökande, utlänningars rätt

att vistas i Sverige samt internationellt arbete

inom det migrationspolitiska området. I

politikområdet ingår myndigheterna

Migrationsverket (fram till den 1 juli 2000

Statens invandrarverk) och Utlännings-

nämnden.

5.2 Utgiftsutveckling

Tabell 5.1 Utgiftsutvecklingen inom politikområdet

Miljoner kronor

Utfall

1999

Anslag

2000

Utgifts-

prognos

2000

Förslag

anslag

2001

Beräknat

anslag

2002

Beräknat

anslag

2003

12:1 Migrationsverket

446

450

472

446

441

451

12:2 Mottagande av asylsökande

1 213

1 176

1 240

1 039

1 074

1 108

12:3 Migrationspolitiska åtgärder

121

321

265

285

294

298

12:4 Utlänningsnämnden

62

70

69

71

66

67

12:5 Offentligt biträde i utlänningsärenden

51

73

68

58

52

57

12:6 Utresor för avvisade och utvisade

60

75

72

64

65

66

Totalt för Migrationspolitik inom utgiftsområde 8

1 953

2 165

2 186

1 963

1 992

2 047

Överskridanden av anslag inom

politikområdet beror främst på krisen i

provinsen Kosovo i Förbundsrepubliken Ju-

goslavien. Under 1999 utökades ramanslaget

12:2 Mottagande av asylsökande med 408

miljoner kronor som en följd av ökade

kostnader på grund av krisen i Kosovo.

Anslagsmedel motsvarande 170 miljoner

kronor användes under året för att möjliggöra

överföring till Sverige för tillfälligt skydd av

3 865 medborgare i Förbundsrepubliken

Jugoslavien som fördrivits från provinsen

Kosovo och som befunnit sig i dess

närområde. Överföringen skedde genom att

anslagsmedel för vidarebosättning av

flyktingar m.m. togs i anspråk.

5.3 Mål

Regeringens förslag:

Målet för migrationspolitiken är att

- migration till och från vårt land kan ske i

ordnade former,

- asylrätten i Sverige och i ett internationellt

perspektiv värnas,

- den reglerade invandringen upprätthålls

samt

- harmoniseringen av flykting- och invand-

ringspolitiken i EU ökar.

I arbetet med målets uppfyllande skall

verksamheten präglas av rättssäkerhet,

humanitet och respekt för individens

mänskliga rättigheter.

5.4 Politikens inriktning

Svensk migrationspolitik utgår från ett

helhetsperspektiv som omfattar flykting-,

invandrings-, invandrar- och

återvändandepolitik. I denna helhetssyn ingår

insatser för att stärka respekten för de

mänskliga rättigheterna, som utgör själva

grundvalen för asylrätten, internationell

samverkan samt förebyggande insatser. I

utrikes- och biståndspolitiken görs insatser

för att söka och om möjligt undanröja orsaker

till att människor känner sig tvingade att

lämna sina länder. Rättssäkerhet, humanitet,

värdighet och effektivitet eftersträvas i hela

kedjan från mottagande av asylsökande till

återvändande eller integration i Sverige.

Asylrätten utgör en hörnsten i svensk

flyktingpolitik. Asylprocessen måste präglas

av en hög grad av rättssäkerhet, ökade

möjligheter till muntlig förhandling samt

kortare handläggningstider.

Möjligheterna att i praktiken tillämpa ett

helhetsperspektiv har stärkts i och med att

Migrationsverket har givits ansvar för en

större del av asylprocessen och för samverkan

med andra myndigheter.

Regeringen verkar för att rättssäkerheten i

myndigheternas beslutsfattande ytterligare

förstärks. Mottagandet av asylsökande skall

ske under värdiga former. Vad särskilt avser

barn, kvinnor, traumatiserade och andra

personer med särskilda behov kommer

regeringen att fortsätta sitt reformarbete såväl

i asyl- som i mottagandeprocessen.

När det gäller barn under arton år bedrivs

reformarbetet med barnkonventionen som

utgångspunkt på såväl det nationella planet

som i förhandlingar inom EU.

Under det svenska ordförandeskapet i EU

våren 2001 kommer dessa frågor att ges en

särskild uppmärksamhet.

Ett målmedvetet arbete har bedrivits för att

utveckla ett barnperspektiv i asyl- och

mottagandeprocesserna. Detta arbete följs nu

upp med konkreta åtgärder i syfte att

förbättra barnens situation i dessa processer.

Regeringen avser att under hösten 2000

lämna förslag till riksdagen om att barn och

ungdomar under arton år som söker

uppehållstillstånd eller erhåller ett tillfälligt

skydd som avses i 2 kap. 4 a § utlänningslagen

(1989:529, UtlL) understigande tolv

månader, i enlighet med barnkonventionen,

skall kunna erhålla samma utbildning som i

Sverige bosatta barn.

Under de senaste åren har kunskaperna

ökat om hur sexuellt våld, övergrepp och

tortyr används i länder som befinner sig i

krig. Regeringen verkar för att metoder för

tidiga insatser, vård och stöd till asylsökande

som har varit utsatta för olika former av

tortyr och trauma utvecklas.

En fortsatt viktig del av regeringens

migrationspolitik är att de som beretts

möjlighet att få skydd och att bosätta sig i

Sverige också skall kunna få stöd när de åter

önskar bosätta sig i sina hemländer. Under

senare tid har återvandring varit aktuell främst

bland dem som fördrivits från länder i före

detta Jugoslavien och som när förhållandena i

hemlandet förbättrats önskat återvända hem

igen. Migrationsverket har i samverkan med

frivilligorganisationer även bedrivit samarbete

vad avser återvandringsinsatser med andra

invandrargrupper, t.ex. somalier.

Som en följd av Amsterdamfördragets

ikraftträdande i maj 1999 och slutsatserna

från stats- och regeringschefernas särskilda

möte i oktober 1999 har arbetet med att

harmonisera asyl- och invandringsreglerna i

EU fått ökad tyngd. Harmoniseringsarbetet

enligt Amsterdamfördraget skall fullföljas

inom en femårsperiod. Hittills har följande

förslag lämnats av kommissionen

 direktiv rörande familjeåterförening och

tillfälligt skydd,

 införande av gemensam viseringspolitik

samt

 beslut om bildandet av europeisk

flyktingfond.

Fler initiativ till rättsakter är att vänta,

främst från kommissionen, men även enskilda

medlemsstater kan komma att presentera

initiativ.

Sveriges planerade operativa inträde i

Schengensamarbetet i mars 2001 antas

komma att få effekter på politikområdet för

2001 och framåt. Med ledning av

erfarenheterna i länder som nu ingår i

Schengen kan inträdet för svensk del medföra

att antalet asylsökande ökar. Den minskning

av antalet asylsökande som registrerades 1999

bedöms därför som tillfällig.

Dublinkonventionen har under den första

tiden medverkat till att Sverige genom en

snabb procedur kunnat överföra ett relativt

stort antal asylsökande främst till Tyskland

och Danmark. Därefter har en tendens gjort

sig märkbar där förfrågningarna kräver längre

tid med ökade kostnader i

mottagandesystemet som följd.

Dublinkonventionen är ett instrument som

mellan medlemsstaterna i EU avgör vilket

land som skall vara ansvarigt för prövningen

av en asylansökan som lämnats in i någon

medlemsstat. Regeringen kommer att noga

följa utvecklingen samt analysera vilka

förändringar av antalet asylsökande i

närområdena som kan hänföras till

Schengeninträdet.

Regeringen har fortsatt berett frågan om

sociala förmåner för utlänningar i en

massflyktsituation. Syftet har varit att finna en

lösning så att Sverige skall kunna ge skydd till

ett stort antal människor som samtidigt

tvingats fly undan krig eller naturkatastrofer.

Samtal har under sommaren 2000 ägt rum

med riksdagspartierna, FN:s

flyktingkommissarie (UNHCR) och fri-

villigorganisationerna om villkoren för motta-

gande vid massflykt. Inom EU lämnade

Europeiska kommissionen i maj 2000 ett

reviderat förslag till direktiv om

miniminormer för att ge tillfälligt skydd åt

fördrivna personer i händelse av stor

inströmning av skyddssökande personer till

EU.

Kommittén om ny instans- och

processordning i utlänningsärenden (NIPU)

lämnade sitt slutbetänkande Ökad

rättssäkerhet i asylärenden (SOU 1999:16) i

februari 1999. Som en följd av remissutfallet

beslutade regeringen i december 1999 att

tillsätta en interdepartemental arbetsgrupp för

att närmare utreda bl.a. ett alternativ

innebärande att utlänningsärenden i andra

instans handläggs i en specialdomstol.

Arbetsgruppen redovisade i juni 2000 sitt

uppdrag till Utrikesdepartementet (Ds

2000:45). Departements-promemorian har

därefter sänts ut på remiss.

Regeringen planerar att under hösten 2000

tillsätta en utredning som skall se över de be-

stämmelser i utlänningslagen som rör männi-

skosmuggling och i anslutning till det

trafficking. Utredningen skall vidare bl.a.

analysera de domar som meddelats varvid

särskild uppmärksamhet skall ägnas åt frågan

vilken betydelse rekvisitet "vinstsyfte" kan

antas ha haft för bevisfrågan. Även vissa andra

frågor skall behandlas av utredningen.

5.5 Insatser

5.5.1 Statliga insatser inom

politikområdet

Inom Utrikesdepartementets ansvarsområde

har helhetssynen på migrationsfrågor fått ge-

nomslag och integrerats i

utlandsmyndigheternas verksamhet. Detta har

lett till förbättrade rutiner för såväl den

övergripande rapporteringen i frågor som

relaterar till migration som i den praktiska

handläggningen av ärenden. Helhetssynen på

frågor gällande migrationsområdet har fått

genomslag i Utrikesförvaltningens

verksamhetsplanering och rutiner har

utarbetats för att underlätta den praktiska

ärendehanteringen i syfte att få ned

handläggningstiderna. Elva utlands-

myndigheter har fått eller kommer under

2000 att få funktioner för

migrationstjänstemän. Dessa har ett operativt

ansvar och bidrar till att öka möjligheterna till

framförhållning och tidig planering för

nödvändiga insatser samt har en viktig roll i

ärendehanteringen. Flera av

migrationstjänstemännen täcker inte bara

stationeringslandet utan flera länder i

regionen. Ökad rapportering från

utlandsmyndigheterna om migrationsfrågor

leder till ett mer heltäckande beslutsunderlag.

Sammantaget avses detta leda till kortare

handläggningstider och förbättrad

behovsstyrning av befintliga resurser.

Reformarbetet inom det

migrationspolitiska området har fortsatt.

Migrationsverkets roll som central

utlänningsmyndighet, verkets huvudansvar

för verkställighet av beslut om ut- och

avvisning samt befogenhet att bistå polisen vid

kontroll i samband med in- och utresa har

sammantaget varit ett led i att förkorta

handläggningstiderna.

Vidareutvecklingen av Migrationsverkets

övergripande processansvar för hanteringen

av alla led i handläggningen av viserings- och

tillståndsärenden fortsätter. Detta syftar bl.a.

till att effektivisera rutinerna med fullt

beaktande av de krav som rättssäkerheten och

en human behandling ställer.

Regeringen utfärdade med stöd av 2 kap. 4

a § UtlL den 15 april 1999 förordningen

(1999:209) om tidsbegränsade

uppehållstillstånd i vissa utlänningsärenden.

Förordningen trädde i kraft den 29 april

1999. Enligt förordningen skulle medborgare

i Förbundsrepubliken Jugoslavien som

kommer från provinsen Kosovo och som inte

kunde återvända dit på grund av förhållandena

där anses ha behov av sådant tillfälligt skydd

som avses i 2 kap. 4 a § UtlL. Av

förordningen framgick att den första till-

ståndsperioden skulle vara elva månader. Med

anledning av det ändrade läget i provinsen

Kosovo beslutade regeringen den 23 juni

1999 om vissa ändringar i förordningen om

tidsbegränsade uppehållstillstånd.

Ändringarna, som trädde i kraft den 15 juli

1999, innebar dels att den första

tillståndsperioden skulle vara längst till och

med den 30 april 2000, dels att förordningen

i sin helhet skulle upphöra att gälla den

30 april 2000. Vidare beslutade regeringen

den 23 juni 1999 en särskild förordning

(1999:707) om bidrag till medborgare i

Förbundsrepubliken Jugoslavien som

kommer från provinsen Kosovo och som vill

återvända dit. Enligt den förordningen fick

bidrag lämnas med högst 5 000 kronor för

varje person som ville återvända, dock med

högst 30 000 kronor per familj. Bidrag fick

även lämnas för resekostnader med högst

3 000 kronor per person. Förordningen

upphörde att gälla vid utgången av maj månad

2000.

Migrationsverket sökte hösten 1999

särskilda EU-medel för att genomföra ett

projekt kring mottagandet av dem som erhöll

tidsbegränsade uppehållstillstånd i samband

med krisen i provinsen Kosovo i

Förbundsrepubliken Jugoslavien. Syftet med

projektet har varit att så snart som möjligt

efter ankomsten till Sverige möta medicinska,

psykologiska och sociala behov i denna grupp

samt underlätta deras återvändande. Inom

ramen för projektet har Migrationsverket

kartlagt medicinska, psykologiska och sociala

behov hos utlänningarna. Syftet har varit att

skapa modeller för vård och stöd till

utlänningarna, som även skall kunna användas

i det framtida asylmottagandet. Projektet

kommer att redovisas under hösten 2000.

Riksdagen beslutade den 22 mars 2000

(prop. 1999/2000:43, bet. 1999/2000:SfU9,

rskr. 1999/2000:159) i enlighet med

regeringens förslag att vidta ändringar i

reglerna om uppehållstillstånd på grund av

anknytning. Ändringarna trädde i kraft den 1

juli 2000 och innebär bl.a. att

uppehållstillstånd skall kunna avslås om det

finns särskilda skäl till detta. Ett sådant skäl

kan vara att det finns en påtaglig risk för att

sökanden, oftast en kvinna, kommer att

utsättas för våld eller annan kränkande

behandling. Ett fortsatt uppehållstillstånd

skall dock kunna beviljas trots att ett

förhållande har upphört inom tvåårsperioden

för den uppskjutna invandringsprövningen,

om sökanden eller sökandens barn har utsatts

för våld eller för en allvarlig kränkning av

sökandens frihet eller frid, och förhållandet

har upphört främst av denna anledning.

Frågor angående kvinnors utsatta situation i

bl.a. asylprocessen har under senare tid fått

allt större aktualitet. I regleringsbrevet för

2000 gav regeringen Migrationsverket i

uppdrag att utarbeta riktlinjer för hur

kvinnors skyddsbehov bättre skall

uppmärksammas samt sprida kunskap om

dessa riktlinjer bland berörd personal.

Redovisning av uppdraget skall lämnas den

1 mars 2001.

Inom ramen för ovannämnda uppdrag skall

Migrationsverket i samråd med Utlännings-

nämnden till regeringen senast den

15 december 2000 lämna en redogörelse för

de tillståndsgrunder på vilka kvinnor som

åberopat förföljelse eller annan kränkande

behandling har beviljats uppehållstillstånd.

Regeringen har den 11 maj 2000 (Dir.

2000:36) beslutat att tillsätta en

parlamentarisk kommitté för att se över

reglerna för anhöriginvandring, bl.a.

möjligheten för äldre att hålla kontakt med

anhöriga i Sverige. Kommitténs arbete skall

vara slutfört den 1 mars 2001.

En interdepartemental arbetsgrupp

tillsattes den 8 maj 2000 inom

Justitiedepartementet för att utarbeta ett

förslag till en nationell handlingsplan för de

mänskliga rättigheterna. En nationell

handlingsplan för mänskliga rättigheter skall

se till helheten och verka för att ge en

övergripande bild av Sverige och mänskliga

rättigheter samt identifiera åtgärder vilka kan

förbättra främjandet och skyddet av de

mänskliga rättigheterna.

Utredningen om uppehållstillstånd vid

adoption lämnade i maj 2000 sitt betänkande

Uppehållstillstånd för adopterade (SOU

2000:32). Utredningen hade bl.a. i uppdrag

att ta ställning till vilken betydelse en

adoption av en vuxen person bör ha vid

bedömningen av ett ärende om

uppehållstillstånd för den adopterade samt att

utreda vissa likartade frågor som rör adoption

av barn. I betänkandet föreslås

sammanfattningsvis att

utlänningslagstiftningen bättre skall anpassas

till de adopterades situation. Migrationsverket

och Utlänningsnämnden skall alltid godta

svenska domstolsbeslut om adoption när det

prövar ett ärende om uppehållstillstånd. För

att förbättra domstolarnas beslutsunderlag i

adoptionsärenden skall yttrande från

Migrationsverket oftare än i dag begäras in.

När det däremot gäller utomlands beslutade

adoptioner föreslås att det fortfarande skall

finnas ett utrymme för att frånkänna en

adoption rättsverkan i ärendet om

uppehållstillstånd om det finns starka skäl att

tro att adoptionen tillkommit för att kringgå

utlänningslagstiftningen. Betänkandet har

sänts ut på remiss.

Asylsökande m.fl. erhåller med stöd av en

överenskommelse mellan staten och

Landstingsförbundet akut hälso- och sjukvård

och tandvård samt sådan hälso- och sjukvård

och tandvård som inte kan anstå. Barn och

ungdomar under arton år erhåller samma vård

som barn vilka är bosatta i riket. I den

omfattning som landstingen ger vård enligt

överenskommelsen utgår ersättning till

landstingen enligt förordningen (1996:1357)

om statlig ersättning för hälso- och sjukvård

till asylsökande.

Den statliga ersättningen följs upp avseende

huruvida statens ersättningar täcker

landstingens kostnader för denna vård. Vidare

sker en uppföljning av vårdens innehåll och

omfattning. Uppföljningen sker i samråd med

Socialstyrelsen, Migrationsverket och

Landstingsförbundet.

I enlighet med en överenskommelse mellan

staten och Landstingsförbundet beslutade

regeringen i mars 2000 att barn som hålls

gömda inför verkställigheten av ett avvisnings-

eller utvisningsbeslut skall tillförsäkras hälso-

och sjukvård enligt samma grunder som

asylsökande barn.

Barn i grundskoleåldern som vistas i

Sverige i avvaktan på beslut i ett ärende om

uppehållstillstånd eller under liknande

omständigheter har rätt till

grundskoleundervisning. Under det första

läsåret erhåller de undervisning med minst

femton schemalagda veckotimmar. Efter det

första året skall en successiv ökning ske av

antalet ämnen och veckotimmar. Statlig

ersättning lämnas till kommunerna för

kostnader för grundskoleundervisning enligt

förordningen (1990:927) om statlig

ersättning för flyktingmottagande m.m.

En arbetsgrupp inom

Utbildningsdepartementet har under våren

2000 lämnat förslag till hur barn och

ungdomar under arton år som söker

uppehållstillstånd eller erhållit sådant tillfälligt

skydd som avses i 2 kap. 4 a § UtlL

understigande tolv månader skall kunna

erhålla samma utbildning som i Sverige

bosatta barn. Departementspromemorian

Förskola, skola och skolbarnsomsorg för

asylsökande barn (Ds 2000:26)

remissbehandlas för närvarande.

Förberedelserna för Sveriges och övriga

nordiska länders inträde som operativa

medlemmar i Schengensamarbetet i mars

2001 ställer krav på ärendehanteringen vid

utlandsmyndigheterna. Vid vissa

utlandsmyndigheter kommer Sverige även att

representera ett eller flera andra Scheng-

enländer. Det förutsätts vidare att

utlandsmyndigheterna aktivt deltar i de

regelbundna möten där aktuella lokala

Schengenfrågor diskuteras. Under 2000

kommer personal vid samtliga berörda

utlandsmyndigheter att ges utbildning med

direkt inriktning på regelverket i Schengen

och på det IT-stöd som skall införas på

flertalet utlandsmyndigheter.

Migrationsverket har genom

förvaltningsbistånd fortsatt det

migrationspolitiska utvecklingsarbetet i vårt

östra närområde. Samarbetet med Ryska

Federationen har fortsatt att stärkas genom

pågående migrationspolitiska program i den

nordvästra delen av Ryska Federationen (St

Petersburgs- och Moskvaområdet).

Samarbete finns även med Ukraina och

Vitryssland. Syftet med förvaltningsbiståndet

är att stödja länderna i deras uppbyggnad av

en migrationspolitisk rättsordning och en

övergripande migrationspolitisk infrastruktur

för att hantera dessa frågor. Stödet till

Baltikum har främst omfattat kunskaps- och

erfarenhetsöverföring. Migrationsverket har

även utvecklat samarbete med andra länder i

Central- och Östeuropa vilka är

kandidatländer för medlemskap i EU. Med

Ungern har Migrationsverket inlett ett delvis

EU-finansierat samarbete. Samarbetet

omfattar bl.a. hjälp med att bygga upp

Ungerns system för asylprövning och mot-

tagning. Kunskapsutbyte i något mindre skala

pågår även med Rumänien och Bulgarien.

Riksdagen beslutade i maj 2000 i enlighet

med regeringens förslag i propositionen

Polissamarbete m.m. med anledning av

Sveriges anslutning till Schengen (prop.

1999/2000:64, bet. 1999/2000:JuU17, rskr.

1999/2000:215) att Sverige skall vidta de

lagändringar som krävs för att Sverige skall

kunna ansluta sig operativt till Scheng-

ensamarbetet. I detta samarbete deltar

samtliga EU-länder, förutom Irland, samt

Norge och Island. Schengensamarbetet in-

nebär i korthet att de deltagande länderna,

med undantag för Storbritannien, bildar ett

gemensamt kontrollområde och att de perso-

ner som vistas inom detta område skall kunna

röra sig fritt inom området. Någon

personkontroll vid passerandet av en inre

gräns skall inte äga rum. För att inte denna

fria rörlighet för personer skall leda till ökad

gränsöverskridande brottslighet och illegal

invandring förbinder sig staterna att för

varandras räkning kontrollera sina yttre

gränser enligt gemensamma normer. På det

polisiära och det rättsliga området inrättas

samarbete mellan staterna. Sverige och de

övriga nordiska länderna planerar att kunna

inträda som operativa medlemmar i

Schengensamarbetet i mars 2001. I samband

därmed erfordras även omfattande ändringar i

bl.a. utlänningsförordningen (1989:547).

5.5.2 Insatser utanför politikområdet

Regeringen överlämnade i juni 2000

propositionen Lag om svenskt medborgarskap

(prop. 1999/2000:147) till riksdagen. I

propositionen föreslås en ny lag om svenskt

medborgarskap. Lagförslaget innebär bl.a. att

det skall bli fullt ut möjligt att ha dubbelt

medborgarskap. En tillfällig ökning av antalet

ärenden bedöms kunna hanteras utan ökade

kostnader för staten. På sikt bör förslaget leda

till att handläggningen underlättas och

förenklas.

5.6 Resultatbedömning

5.6.1 Resultat

Målet för migrationspolitiken 2000 är att

- verka för att migration till och från vårt

land kan ske i ordnade former

- värna asylrätten

- upprätthålla den reglerade invandringen

- verksamheten skall präglas av rättssä-

kerhet, humanitet och respekt för

individens mänskliga rättigheter.

Resultatet inom det migrationspolitiska

området har i stor omfattning påverkats av

krisen i provinsen Kosovo i

Förbundsrepubliken Jugoslavien. Tidigare

prognoser har därmed fått revideras eftersom

denna kris resulterat i att personer från

provinsen Kosovo har haft längre vistelsetider

i Migrationsverkets mottagandesystem än

beräknat då de inte kunnat återvända på grund

av situationen i hemlandet. För de med-

borgare från provinsen Kosovo i Förbundsre-

publiken Jugoslavien vilka erhållit

tidsbegränsade uppehållstillstånd har inte

heller kommunplacering varit aktuell. En an-

nan anledning till långa vistelsetider har varit

att ca 70 % av de ca 11 200 personer som

sökte asyl under år 1999 saknade passhand-

lingar. Genom beslut i tilläggsbudget i

budgetpropositionen 1999 utökades ramen

för politikområdet med 408 miljoner kronor

som en följd av ökade kostnader främst på

grund av krisen i Kosovo. Läget i Irak innebär

att antalet asylsökande därifrån är fortsatt

stort. Nära 3 600 personer från Irak sökte

asyl i Sverige under 1999. Därutöver kommer

en relativt stor grupp asylsökande från Iran

(854 personer). Övriga länder svarade endast

för mindre andelar av det totala antalet

asylsökande under 1999.

Migrationsverket

Migrationsverket har under året

uppmärksammats positivt såväl för sitt arbete

i utvecklingen av svensk statsförvaltning som

internationellt för verkets insatser i f.d.

jugoslaviska republiken Makedonien i

samband med evakueringen av medborgare

från provinsen Kosovo i Förbundsrepubliken

Jugoslavien.

Under 1999 var den totala genomsnittliga

handläggningstiden för grundärenden 226

dagar. Av dessa avgjordes 43 % inom

verksamhetsmålet sex månader. Ett skäl till

avvikelsen från målet är att Migrationsverket

inte kunde fatta beslut för asylsökande från

provinsen Kosovo i Förbundsrepubliken

Jugoslavien, på grund av situationen där,

förrän praxis med tidsbegränsade uppehålls-

tillstånd fastställdes i april 1999. Andra

faktorer som haft betydelse för

handläggningstiderna är utredningar om

oklara identiteter. Drygt 90 % av de

asylsökande från Irak saknade pass eller iden-

titetshandlingar. Även förfrågningar enligt

Dublinkonventionen har inneburit längre

handläggningstider med ökade kostnader i

Migrationsverkets mottagandesystem som

följd. För att förenkla tillämpningen av

Dublinkonventionen träffade Sverige ett

särskilt avtal med Danmark som trädde i kraft

i november 1997. Ett liknande avtal träffades

med Tyskland i december 1998.

Migrationsverkets satsning på gränsnära

verksamhet har givit positiva effekter där bl.a.

tillämpningen av Dublinkonventionen och

avtalen med Danmark och Tyskland medfört

att 46 % av alla avvisningsbeslut har kunnat

fattas med omedelbar verkställighet. Antalet

personer i mottagandesystemet har därmed

kunnat minskas med reducerade kostnader

som följd. Därutöver har ca 2 725 personer

av dem som fått ett avvisningsbeslut valt att

återvända självmant med stöd av

Migrationsverket. Resultatet får ses som

mycket positivt.

I regleringsbrevet för 1999 till

Migrationsverket anges att målet är att beslut

om visering skall fattas inom en månad om

inte särskilda skäl föreligger. Målet har inte

uppfyllts. Genom att tillsätta

migrationstjänstemän vid elva utlandsmyn-

digheter samt förbättrad information och

anvisningar för viseringar bedömer dock

regeringen att de genomsnittliga

handläggningstiderna skall kunna minskas.

Verksamhetsmålet för beslut i ärenden om

uppehållstillstånd är att den totala väntetiden

inte skall överstiga tolv månader. Öppna

ärenden som inte avgjorts i första instans får

inte vara äldre än fem månader om inte

särskilda skäl föreligger. Den genomsnittliga

handläggningstiden ligger väl inom målet på

fem månader. Den sammanlagda

genomsnittliga handläggningstiden vid

Migrationsverket och Utlänningsnämnden

överstiger dock den totala väntetiden med i

genomsnitt 65 dagar.

Målet för handläggning av medborgarskaps-

ärenden är att de sökande är medvetna om

kraven för att erhålla svenskt medborgarskap

och kan förutse resultatet av ansökan. Den

totala väntetiden bör inte överstiga sexton

månader. Öppna ärenden som inte avgjorts av

Migrationsverket får inte vara äldre än sex

månader, om inte särskilda skäl föreligger.

Vid utgången av 1999 var antalet öppna

ärenden 20 240. Av dessa var 48 % äldre än

sex månader. Bland dessa ärendena fanns

många gamla ärenden som krävde

kompletterande utredningar. Genom

Migrationsverkets service- och

informationsåtgärder har dock andelen

negativa beslut minskat markant vilket kan

tyda på att många nu söker medborgarskap

först när de uppfyller villkoren.

Mottagande av asylsökande

I början av 2000 var antalet registrerade

personer i Migrationsverkets

mottagandesystem ca 17 900 personer. Den

genomsnittliga vistelsetiden för dessa

personer var 435 dagar vilket överstiger

verksamhetsmålet om 365 dagar med 70

dagar. Jämfört med år 1998 har den

genomsnittliga vistelsetiden minskat med 15

dagar. Den genomsnittliga dygnskostnaden

exkl. förvar blev 187 kronor mot beräknade

200 kronor. Anledningen till den lägre

kostnaden är främst att Migrationsverket

kunnat utnyttja de ekonomiska fördelar som

en hög beläggningsgrad i mottagandesystemet

inneburit. Trots den lägre genomsnittliga

dygnskostnaden innebär den längre

genomsnittliga vistelsetiden en ökad kostnad

med ca 212 miljoner kronor i förhållande till

om verksamhetsmålet hade nåtts. Antalet

registrerade i mottagandesystemet var den

1 juli 2000 17 156 personer, av dessa var

27 % kvinnor, 41 % män och 32 % barn. Den

genomsnittliga vistelsetiden för dessa

personer var 445 dagar. Det skall jämföras

med motsvarande siffror den 1 juli 1999 då ca

18 600 personer var registrerade. Den

genomsnittliga vistelsetiden för dessa

personer inklusive dem som förts över från

provinsen Kosovo i Förbundsrepubliken

Jugoslavien var ca 470 dagar. Av de

registrerade hade ca 60 % valt att ordna boen-

det på egen hand.

Migrationsverket fick i regleringsbrevet för

år 2000 i uppdrag att i samråd med

Integrationsverket se över rutiner och

samarbetsformer för att effektivisera arbetet

med utflyttning till egen bostad för personer

som vistas på Migrationsverkets anläggningar

när de beviljas uppehållstillstånd. Resultatet

av översynen skall leda till att väntetiden för

den enskilde förkortas och att kostnaderna

för mottagande av asylsökande minskar med

10 miljoner kronor per år fr.o.m. 2000.

Migrationspolitiska åtgärder

Anslagsmedel för budgetåret 2000 har i stats-

budgeten anvisats för vidarebosättning av

flyktingar m.fl. och mottagande av dessa i

kommunerna samt alternativa insatser och

åtgärder motsvarande kostnader för 1 840

flyktingar. Under budgetåret 1999

överfördes 524 flyktingar till Sverige utöver

de 3 865 personer som i samband med

kosovokrisen evakuerades till Sverige. Under

budgetåret 2000 har riksdagen anvisat medel

motsvarande kostnader för 1 840 vidare-

bosatta flyktingar. Under första halvåret 2000

har 176 personer överförts till Sverige. Skälet

till att så få personer hittills har överförts till

Sverige är främst att många personer som

tagits ut från norra Irak och Iran ännu inte

erhållit utresetillstånd.

Under budgetåret 1999 har anslagsmedel

använts för att möjliggöra en överföring av

3 865 medborgare i Förbundsrepubliken

Jugoslavien som fördrivits från provinsen

Kosovo och som haft behov av tillfälligt

skydd i Sverige. De personer som omfattats

av förordningen (1999:209) om

tidsbegränsade uppehållstillstånd i vissa utlän-

ningsärenden har enligt förordningen

(1999:707) om bidrag till medborgare i

Förbundsrepubliken Jugoslavien som

kommer från provinsen Kosovo och som vill

återvända dit haft rätt till bidrag till

återvändandet samt resekostnader. Under

1999 och första halvåret 2000 har ca 2 600

personer återvänt till hemlandet.

Anslagsmedel har liksom tidigare år använts

med viss flexibilitet. 10 miljoner kronor har

under 2000 avsatts för medicinska insatser.

Under 1999 har 46 projekt kring frivillig

återvandring genomförts till en kostnad av

drygt 9 miljoner kronor. Projekten var i

första hand riktade till bosnier och somalier.

Flertalet av projekten har varit av

informations- och rådgivningskaraktär.

Bidragen till flyktingars återvandring uppgick

till ca 3 miljoner kronor 1999. Ett gemensamt

nordiskt projekt för stöd till äldre bosnier

som vill återvända till hemlandet har beslutats

under 2000 och beräknas leda till viss

återvandring under främst 2001.

I början av 1999 beslutade regeringen att

tilldela ytterligare medel till ett

registreringskontor i Sverige för Commission

for Real Property Claims of Displaced

Persons and Refugees (CRPC) i Bosnien-

Hercegovina. Uppdraget som genomförts av

Migrationsverket i samråd med Svenska

kommunförbundet avslutades under 1999.

Drygt 1 200 registreringar har lett till

utfärdandet av egendomscertifikat.

Utlänningsnämnden

Utlänningsnämnden har genom organisations-

förbättringar och utbildning under 1999 ökat

sin förmåga att avgöra ärenden med ca 15 %.

Den totala balansen av ärenden var vid

verksamhetsårets början ca 7 000 ärenden

och vid årets utgång 5 360 ärenden. Det är

den lägsta balans som nämnden redovisat

sedan sin tillkomst. Under 1999 har nämnden

prioriterat äldre avlägsnandeärenden.

För ärenden avseende överprövning av

beslut om avvisning och utvisning får, enligt

målen, öppna ärenden inte vara äldre än sex

månader om inte särskilda skäl föreligger.

Den genomsnittliga handläggningstiden under

1999 var 290 dagar. Av de öppna ärendena

var 58 % äldre än sex månader. Två

tredjedelar av dessa ärenden vilade i avvaktan

på ytterligare information från t.ex. någon

svensk ambassad i utlandet eller vägledande

beslut från regeringen. Särskilda skäl har

således funnits för att nämnden inte kunnat

uppnå verksamhetsmålet. Under år 1998 var

den genomsnittliga handläggningstiden 252

dagar. I fråga om överprövning av ansökan om

uppehållstillstånd har målet i stort nåtts.

Nämnden prövar även ärenden om ny

ansökan om uppehållstillstånd. Målet är här

att öppna ärenden inte får vara äldre än två

veckor, om inte inhibition meddelats eller

andra särskilda skäl föreligger. Nämndens

förutsättningar att ta fram statistik medger

inte en redovisning av antalet ärenden som är

avgjorda inom två veckor. I 52 % av de

avgjorda ärendena fattade nämnden beslut

inom en månad vilket innebär en ökning med

4 procentenheter jämfört med år 1998.

Vad avser överprövning av beslut angående

svenskt medborgarskap är målet att öppna

ärenden inte får vara äldre än tio månader om

inte särskilda skäl föreligger. Med en

genomsnittlig handläggningstid om 322 dagar

uppnåddes inte målet fullt ut 1999.

Utresor för avvisade och utvisade

Antalet personer som beledsagades ut ur

landet 1999 var ca 6 800. Det är en ökning

med 68 % i förhållande till 1998. Av dessa

utresor svarade Migrationsverket för ca 4 500

och Kriminalvårdens transporttjänst för ca

2 300. Av de utlänningar som av- eller

utvisades under 1999 valde 75 % att lämna

landet själva eller med hjälp av Migrationsver-

ket. Prognosen inför verkets övertagande av

verksamheten var att 50 % skulle göra detta

val.

1 659 personer från provinsen Kosovo i

Förbundsrepubliken Jugoslavien som

evakuerats från före detta jugoslaviska

republiken Makedonien erhöll det särskilda

återvändandebidraget och återvände under

1999.

Till följd av att Migrationsverket fått

huvudansvaret för verkställigheten av utvisade

och avvisade har antalet personer som rest

genom kriminalvårdens försorg minskat

under 1999 jämfört med föregående år.

Transporttjänstens kostnader minskade dock

inte i samma takt. Detta beror dels på ett ökat

antal längre resor jämfört med föregående år,

dels på avvecklingskostnader i samband med

anpassningen till en minskad volym.

Regeringen bedömer nu att Transportjänstens

organisation bättre anpassats till denna

verksamhets behov och resurser innevarande

år.

5.6.2 Analys och slutsatser

Kostnaderna för politikområdet bedöms även

under 2000 komma att överskrida tilldelade

medel genom att fler personer än beräknat

från provinsen Kosovo i Förbundsrepubliken

Jugoslavien sökt asyl när de tidigare beviljade

tidsbegränsade uppehållstillstånden har

upphört att gälla.

Regeringen bedömer nu att antalet

asylsökande ytterligare kommer att öka med

anledning av att Sverige blir operativ medlem i

Schengensamarbetet i mars 2001. Anslaget till

Migrationsverket behöver därför förstärkas

under 2001 2003.

Genom ett fortsatt arbete med att renodla

och tydliggöra de berörda myndigheternas

ansvarsområden har Migrationsverket som

central utlänningsmyndighet tagit ett större

ansvar för hela handläggningskedjan.

Migrationsverkets strategi med insatser tidigt

i asylprocessen och i återvändandearbetet har

bl.a. lett till en effektivare tilllämpning av

Dublinkonventionen. Detta har i sin tur lett

till en kraftig ökning av antalet avvis-

ningsbeslut med omedelbar verkställighet och

därmed kortare handläggningstider vilket i sin

tur fört med sig minskade kostnader i

mottagandesystemet. På senare tid har dock

problemen tilltagit vad avser möjligheterna att

tillämpa Dublinkonventionen. Detta beror på

att EU-länderna gör olika tolkningar av

bevisreglerna samt inte tillämpar

svarsfristerna enhetligt. Handläggningstiderna

riskerar därmed att öka. För att syftet med att

Migrationsverket fått det övergripande ansva-

ret för hela migrationsprocessen skall uppnås,

är det viktigt att Migrationsverket erhåller

ökade resurser för att kunna leva upp till sin

roll som central utlänningsmyndighet, vilket

innebär att ha samordningsansvar för samtliga

led i processkedjan för respektive

politikområde.

Migrationsverket har de senaste åren

redovisat en positiv produktivitetsutveckling

för den samlade verksamheten. Detta trots att

verket 1999 fick nya arbetsuppgifter i

samband med övertagandet av ansvaret för

återvändande och verkställigheter från

Polisen. Regeringen avser att fortlöpande följa

Migrationsverkets produktivitetsutveckling.

Sveriges operativa inträde i Schengen samt

därmed minskade möjligheter till snabba för-

frågningar enligt Dublinkonventionen

kommer att innebära ökade kostnader i

Migrationsverkets mottagandesystem. I takt

med utdragna handläggningstider kommer

också erfarenhetsmässigt fler asylsökande att

åberopa humanitära skäl för att få stanna.

Prognoserna är vad avser 2001 och

kommande år på grund av Sveriges operativa

inträde i Schengensamarbetet behäftade med

stor osäkerhet. Regeringen kommer därför att

noga följa utvecklingen av antalet asylsökande

i vårt närområde och analysera vad denna

utveckling innebär för volym och

handläggning av asylärenden i Sverige.

Stabiliseringen av situationen i Bosnien-

Hercegovina fortskrider och behovet för

medborgare därifrån att få uppehållstillstånd i

Sverige väntas efter hand upphöra.

Övergångsvis kan dock något ökade rörelser

uppstå som berör Sverige. Återvandringen

från Sverige fortsätter sannolikt att vara

marginell.

Situationen i Förbundsrepubliken

Jugoslavien präglas av en rad

osäkerhetsfaktorer och en utveckling där fler

personer söker uppehållstillstånd i Sverige

kan inte uteslutas. I den FN-administrerade

Kosovoprovinsen är icke-albaner svårt utsatta

och grupper inom den tidigare UCK-gerillan

drar sig inte för att angripa även albanska

politiska motståndare. Förhoppningen är att

ett fungerande rättssystem skall kunna

etableras av FN och att de olika

befolkningsgrupperna skall kunna fås att

tolerera varandra och samverka. I vilken takt

detta kan uppnås är osäkert och bakslag kan

inträffa som ökar antalet skyddsbehövande

som söker sig till vårt land. I den utsträckning

situationen medger kommer återvändandet

från Sverige att få fortsatt stöd.

Utlänningsnämnden har genom

organisationsförbättringar och utbildning

lyckats öka sin förmåga att avgöra ärenden

med 15 % under 1999. Nämnden redovisar

vid utgången av 1999 den lägsta

ärendebalansen sedan nämndens tillkomst.

Till följd av ökade kostnader under 1999 och

hög rörlighet bland vissa grupper bland

personalen kommer nämnden inte fullt ut

kunna uppnå sina verksamhetsmål under

2000. Detta kommer att leda till ökade

kostnader i Migrationsverkets

mottagandesystem. Även Sveriges operativa

inträde i Schengensamarbetet kan komma att

påverka nämndens arbete. Det pågående

utredningsarbetet bl.a. kring hur överin-

stansen i utlänningsärenden skall vara

utformad, skapar en osäkerhet för nämnden

som kan medföra problem vad gäller att

kunna behålla och rekrytera personal.

5.7 Revisionens iakttagelser

Riksrevisionsverket har inte haft några

invändningar i revisionsberättelserna för år

1999 avseende myndigheterna inom

politikområdet.

5.8 Budgetförslag

5.8.1 12:1 Migrationsverket

Tabell 5.2 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1999

Utfall

445 414

Anslags-

sparande

1 693

2000

Anslag

449 877

Utgifts-

prognos

472 377

2001

Förslag

446 031

2002

Beräknat

441 146

1

2003

Beräknat

450 881

2

1 Motsvarar 432 031 tkr i 2001 års prisnivå.

2 Motsvarar 432 031 tkr i 2001 års prisnivå.

Anslaget avser i huvudsak

förvaltningskostnader för Migrationsverket

och vissa kostnader för regeringen vad avser

utlandsmyndigheterna med inriktning på ar-

betsuppgifter inom migrationsområdet. En

jämförelse mellan budget och utfall för

budgetåret 1999 visar på ett anslagssparande

detta år med 1 693 000 kronor. För

innevarande år visar anslagsprognosen att en

stor del av verket anslagskredit kommer att

tas i anspråk. 193 000 kronor av det

anslagssparande som uppkom under 1999 har

dragits in.

Migrationsverket är central

utlänningsmyndighet och ansvarar för

utlännings-, invandrings- och

medborgarskapsfrågor i den mån frågorna inte

handläggs av någon annan myndighet.

Migrationsverket skall utreda och pröva

ansökningar om visering, uppehålls- och

arbetstillstånd, flyktingförklaring och

resedokument samt om svenskt

medborgarskap. Verket svarar också för

mottagande av asylsökande och för överföring

och mottagande av organiserat uttagna

flyktingar. Verket har även det huvudsakliga

ansvaret för verkställigheten av beslut om

avvisning och utvisning samt för de

utlänningar som tas i förvar enligt

utlänningslagen och för förvarslokalerna.

Migrationsverket är organisatoriskt indelat i

fem regioner. 1 683 personer var den 30 juni

2000 anställda vid verket. Det är en ökning

med två personer sedan föregående år.

Utvecklingen av Migrationsverkets roll

som central utlänningsmyndighet har fortsatt

i syfte att effektivisera arbetet med viserings-

och tillståndsgivningen samt handläggningen

av asyl- och medborgarskapsärenden.

Regeringens överväganden

Regeringen bedömer att de vidtagna

åtgärderna och en fortsatt utveckling av

Migrationsverket som central

utlänningsmyndighet såväl inom Sverige som i

förhållande till utlandsmyndigheterna, skall ge

förutsättningar för kortare hand-

läggningstider, rationaliseringar och bättre

återrapportering.

Det ökade antalet asylsökande från Kosovo

i Förbundsrepubliken Jugoslavien och

Sveriges operativa inträde i Schengen kommer

att öka risken för långa handläggningstider

med ökade kostnader som följd för

mottagandesystemet. Med utdragna handlägg-

ningstider kommer också erfarenhetsmässigt

fler att åberopa humanitära skäl för att stanna.

Regeringen överlämnade i juni 2000

propositionen Lag om svenskt medborgarskap

(prop. 1999/2000:147) till riksdagen. I

propositionen föreslås en ny lag om svenskt

medborgarskap. Lagförslaget innebär ökad

möjligt att ha dubbelt medborgarskap.

Regeringen bedömer att den tillfälliga

ökningen av antalet ansökningar om

medborgarskap bör kunna hanteras utan

ytterligare kostnader för Migrationsverket.

Regeringen anser att Migrationsverkets

prognosarbete ytterligare bör utvecklas.

Vid beräkning av anslaget görs

bedömningen att Migrationsverket bör vara

dimensionerat för att under år 2001 pröva

170 000 tillstånds- och viseringsärenden,

45 000 medborgarskapsärenden samt ha en

beredskap att ta emot 18 000 asylsökande.

För att kunna upprätthålla målet vad avser

handläggningstider och för att undvika att

balansen av ärenden ökar bedömer regeringen

det motiverat att utöka Migrationsverkets

förvaltningsanslag med 24 miljoner kronor år

2001.

Tabell 5.3 Beräkning av anslaget för år 2001

Tusental kronor

Anslag 2000

449 877

Pris- och löneomräkning

12 590

Ökat resursbehov

15 000

Överfört från anslaget 12:3

9 000

Justering av premier

-193

Överföring till uo 5 anslaget 5:1

-3 500

Tidigare beslutade förändringar

-36 743

Förslag 2001

446 031

5.8.2 12:2 Mottagande av asylsökande

Tabell 5.4 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1999

Utfall

1 213 335

Anslags-

sparande

6 200

2000

Anslag

1 175 600

Utgifts-

prognos

1 240 234

2001

Förslag

1 039 335

2002

Beräknat

1 074 369

2003

Beräknat

1 107 587

Anslaget finansierar mottagande av

asylsökande och vissa personer med

tidsbegränsade uppehållstillstånd. Vidare

finansieras kostnaderna för utlänningar som

tagits i förvar enligt utlänningslagen samt

ersättning till kommunerna för den ersättning

som ges till vissa andra utlänningar än

asylsökande medan de väntar på beslut om

uppehållstillstånd. Anslaget finansierar även

kostnader för hälso- och sjukvård till

landstingen för barn som hålls gömda inför

verkställigheten inför ett av- eller

utvisningsbeslut samt den tillfälliga

ersättningen till kommuner och landsting för

vissa utlänningar från Förbundsrepubliken

Jugoslavien.

Under budgetåret 1999 utökades

ramanslaget 12:2 Mottagande av asylsökande

med 408 miljoner kronor som en följd av

ökade kostnader på grund av kosovokrisen.

För budgetåret 2000 beräknas ett

överskridande av anslaget med ca 65 miljoner

kronor främst som följd av den tidigare

rådande situationen i provinsen Kosovo i

Förbundsrepubliken Jugoslavien, vilken

inneburit att utlänningarna inte kunnat

återvända till sitt hemland.

Migrationsverket organiserar mottagandet

av asylsökande. De asylsökande kan antingen

bo på en av verkets anläggningar eller få viss

bostadsersättning för att ordna boendet på

egen hand. Migrationsverket ansvarar även för

behandlingen av utlänningar som tagits i

förvar enligt utlänningslagen och för

förvarslokalerna.

Funktionen Flyktingverksamhet inom det

civila försvaret skall bedrivas på ett sådant sätt

att Migrationsverkets resurser och den

beredskap som finns för att ta emot

asylsökande även skall kunna utnyttjas vid

svåra påfrestningar på samhället i fred samt

vid internationella fredsfrämjande och

humanitära insatser.

Regeringens överväganden

För budgetåret 1999 beräknades den genom-

snittliga flyktingdygnskostnaden till 200

kronor. Det faktiska utfallet blev 187 kronor.

Anledningen till denna lägre

flyktingdygnskostnad var att

Migrationsverket kunnat utnyttja de

ekonomiska fördelar som en hög

beläggningsgrad inneburit i

mottagandesystemet. För 2000 bedömde

regeringen att det faktum att

beläggningsgraden i mottagandesystemet

fortsatt skulle ligga på en hög nivå innebar att

anslaget kunde beräknas på en

flyktingdygnskostnad om 195 kronor. Åren

2001-2003 beräknas den genomsnittliga

dygnskostnaden till 200 kronor. Anledningen

till denna ökade dygnskostnad är ett

kommande förslag om asylsökande barns

skolgång i enlighet med barnkonventionen.

Statens ersättningar till landstingen för

sjukvård till asylsökande m.fl. har följts upp

under åren 1997 1999. Regeringen kommer

under hösten 2000 att analysera dessa

kostnadsuppföljningar tillsammans med

Landstingsförbundet för att bedöma ett

eventuellt behov av revidering av ersättningen

till landstingen.

Anslaget 12:2 Mottagande av asylsökande

föreslås öka med 147 miljoner kronor år

2001 i förhållande till beräkningarna i

budgetpropositionen för 2000 och med ca

180 miljoner år 2002. Skälet till detta är att

antalet personer i mottagandesystemet ökar i

förhållande till vad som beräknades i

budgetpropositionen för 2000.

Tabell 5.5 Beräkning av anslaget för år 2001

Tusental kronor

Anslag 2000

1 175 600

Minskat resursbehov

-135 265

Förslag 2001

1 039 335

5.8.3 12:3 Migrationspolitiska åtgärder

Tabell 5.6 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1999

Utfall

120 523

Anslags-

sparande

22 519

2000

Anslag

321 589

Utgifts-

prognos

264 915

2001

Förslag

285 221

2002

Beräknat

293 594

2003

Beräknat

298 095

Ett viktigt inslag i migrationspolitiken är

beredskapen att ta emot flyktingar för

vidarebosättning i Sverige. Uttagningarna sker

som regel i samarbete med UNHCR. Staten

betalar ut ersättning till de kommuner som tar

emot sådana flyktingar. Av de medel

riksdagen anvisar för kvotflyktingar

genomförs även vissa hjälpinsatser för

flyktingar utanför Sverige. Under 1999

avsattes medel för att tillfälligt överföra upp

till 4 000 medborgare i Förbundsrepubliken

Jugoslavien. Staten ger bidrag till åtgärder för

frivillig återvandring av vissa personer som

efter att ha varit bosatta i Sverige under längre

eller kortare tid väljer att återvandra till sitt

ursprungliga hemland eller till annat

bosättningsland. Anhöriga till flyktingar i

Sverige kan få bidrag till resan hit. Medel

används även för att bekosta vissa

migrationspolitiska projekt och Sveriges

deltagande i internationellt samarbete inom

flykting- och invandringsområdet. Likaså

anvisas medel från detta anslag till Svenska

Röda korsets efterforskningsverksamhet.

Regeringens överväganden

Anslagsmedlen för 2001 avseende

vidarebosättning av flyktingar i Sverige bör

liksom innevarande år kunna få användas med

viss flexibilitet och motsvara kostnaderna för

1 840 flyktingar.

Tabell 5.7 Beräkning av anslaget för år 2001

Tusental kronor

Anslag 2000

321 589

Minskat resursbehov

-36 368

Förslag 2001

285 221

5.8.4 12:4 Utlänningsnämnden

Tabell 5.8 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1999

Utfall

62 098

Anslags-

sparande

378

2000

Anslag

69 628

Utgifts-

prognos

69 000

2001

Förslag

70 483

2002

Beräknat

65 871

1

2003

Beräknat

67 342

2

1 Motsvarar 64 483 tkr i 2001 års prisnivå.

2 Motsvarar 64 483 tkr i 2001 års prisnivå.

Utlänningsnämnden prövar överklaganden av

beslut som fattas av Migrationsverket

avseende avvisning och utvisning samt

ansökningar om uppehållstillstånd,

flyktingförklaring, resedokument, svenskt

medborgarskap och offentliga biträden i

utlänningsärenden. Nämnden prövar även s.k.

nya ansökningar om uppehållstillstånd enligt 2

kap. 5 b § utlänningslagen. Sådan ansökan kan

göras efter det att ett avvisnings- eller

utvisningsbeslut vunnit laga kraft.

Den 30 juni 2000 var 108 personer

anställda vid nämnden, vilket är 6 personer

färre än 1999.

Som en följd av regeringens förslag att

utöka Migrationsverkets förvaltningsanslag

anser regeringen det motiverat att utöka

Utlänningsnämndens förvaltningsanslag med

6 miljoner kronor år 2001 för att undvika

långa handläggningstider för de många

överklagandeärenden som då beräknas komma

att lämnas in till nämnden.

Tabell 5.9 Beräkning av anslaget för år 2001

Tusental kronor

Anslag 2000

69 628

Pris- och löneomräkning

855

Överfört från anslaget 12:3

6 000

Minskat resursbehov

-6 000

Förslag 2001

70 483

5.8.5 12:5 Offentligt biträde i

utlänningsärenden

Tabell 5.10 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1999

Utfall

51 091

Anslags-

sparande

-

2000

Anslag

73 338

Utgifts-

prognos

67 900

2001

Förslag

57 913

2002

Beräknat

52 028

2003

Beräknat

57 027

Anslaget finansierar offentligt biträde enligt

utlänningslagen (1989:529) vid

Regeringskansliet, Migrationsverket och

Utlänningsnämnden. Anslaget påverkas

främst av antalet avgjorda ärende.

Regeringens överväganden

Kostnaderna för offentligt biträde hos Migra-

tionsverket under 1999 översteg anslagna me-

del och verket utnyttjade sin anslagskredit

med 1 219 000 kronor. En jämförelse mellan

budget och utfall för 1999 visar att

Utlänningsnämnden utnyttjade sin

anslagskredit med 146 000 kronor. Den del

av anslaget som Regeringskansliet förfogar

över utnyttjades inte fullt ut.

Uppföljningsarbetet för att kunna få mer

precisa beräkningar av anslaget fortsätter

under 2000.

Tabell 5.11 Beräkning av anslaget för år 2001

Tusental kronor

Anslag 2000

73 338

Minskat resursbehov

-15 425

Förslag 2001

57 913

5.8.6 12:6 Utresor för avvisade och

utvisade

Tabell 5.12 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1999

Utfall

60 484

Anslags-

sparande

-

2000

Anslag

74 531

Utgifts-

prognos

71 435

2001

Förslag

63 656

2002

Beräknat

65 043

2003

Beräknat

65 556

Anslaget finansierar resor ut ur landet för

utlänningar som avvisats eller utvisats enligt

beslut av regeringen, Migrationsverket,

Utlänningsnämnden eller Polisen med stöd av

utlänningslagen. Även kostnader för resor ur

Sverige för de asylsökande som återkallat sin

ansökan finansieras från anslaget.

Den 1 januari 1999 övertog

Migrationsverket huvudansvaret för

verkställighet av beslut om avvisning och

utvisning från Polisen. Migrationsverket kan

överlämna ärenden till polismyndigheten om

utlänningen håller sig undan eller om det kan

antas att tvång kommer att behövas för att

genomföra verkställigheten. Kriminalvårdens

transporttjänst organiserar utresor för

avvisade och utvisade på polisens uppdrag.

Regeringens överväganden

Regeringen bedömer att anslaget kan minskas

i förhållande till 2000.

Tabell 5.13 Beräkning av anslaget för år 2001

Tusental kronor

Anslag 2000

74 531

Minskat resursbehov

-10 875

Förslag 2001

63 656

6 Politikområde Minoritetspolitik

6.1 Omfattning

Minoritetspolitiken omfattar frågor om skydd

och stöd för de nationella minoriteterna och

de historiska minoritetsspråken.

6.2

6.2 Utgiftsutveckling

Tabell 6.1 Utgiftsutvecklingen inom politikområdet

Miljoner kronor

Utfall

1999

Anslag

2000

Utgifts-prognos

2000

Förslag

anslag

2001

Beräknat

anslag

2002

Beräknat

anslag

2003

47:1 Åtgärder för nationella minoriteter

-

8,0

8,0

8,0

8,0

8,0

Totalt för Minoritetspolitik inom utgiftsområde 8

-

8,0

8,0

8,0

8,0

8,0

6.3 Mål

Regeringens förslag: Minoritetspolitikens

mål skall vara att ge skydd för de nationella

minoriteterna och stärka deras möjligheter till

inflytande samt stödja de historiska

minoritetsspråken så att de hålls levande.

Det föreslagna målet överensstämmer med

den inriktning som minoritetspolitiken getts

genom riksdagens beslut om nationella

minoriteter i Sverige (prop. 1998/99:143,

bet.1999/2000:KU6, rskr. 1999/2000:69).

6.4 Politikens inriktning

Minoritetspolitiken inriktas på att ge skydd

för de nationella minoriteterna och stärka

deras möjligheter till inflytande samt stödja

de historiska minoritetsspråken så att de kan

hållas levande. Politikområdet är nytt från och

med år 2000. Det grundas på riksdagens

beslut i december 1999 om åtgärder för de

nationella minoriteterna och inriktningen av

en minoritetspolitik (prop. 1998/99:143, bet.

1999/2000:KU6, rskr. 1999/2000:69). De

nationella minoriteterna är samer,

sverigefinnar, tornedalingar, romer och judar

och de språk som omfattas av

minoritetspolitiken är samiska (alla former),

finska, meänkieli (tornedalsfinska), romani

chib (alla former) och jiddisch.

6.5 Insatser

6.5.1 Statliga insatser inom

politikområdet

Sverige godkände i februari 2000

Europarådets ramkonvention om skydd för

nationella minoriteter och den europeiska

stadgan om landsdels- eller minoritetsspråk.

En rad åtgärder har vidtagits under året för att

stärka de nationella minoriteterna i Sverige

och ge deras språk det stöd som krävs för att

de skall hållas levande. Insatserna har varit

både nationella och regionala.

Den 1 april 2000 trädde lagarna (SFS

1999:1175 och 1176) om rätt att använda

samiska respektive finska och meänkieli hos

förvalt-ningmyndigheter och domstolar i

kraft. Rätten avser de områden

(förvaltningsområden) där språken använts av

hävd och fortfarande används i tillräcklig

omfattning. För samiska omfattas Arjeplogs,

Gällivare, Jokkmokks och Kiruna kommuner

och för finska och meänkieli Gällivare,

Haparanda, Kiruna, Pajala och Övertorneå

kommuner. I dessa kommuner har den

enskilde, oavsett om hon eller han behärskar

svenska, rätt att tala samiska respektive finska

och meänkieli vid muntlig förhandling inför

domstol och rätt att ge in skriftliga inlagor på

respektive språk. Hos

förvaltningsmyndigheter har den enskilde rätt

att använda samiska respektive finska och

meänkieli vid sina muntliga och skriftliga

kontakter om ärendet rör

myndighetsutövning och har anknytning till

förvaltningsområdet. Myndigheten är skyldig

att ge muntliga svar på samiska respektive

finska och meänkieli. Lagstiftningen innebär

också att den enskilde i kommuner som ingår

i förvaltningsområdena har rätt att få förskole-

eller äldreomsorg helt eller delvis på

respektive språk.

De nationella insatserna har bl.a. rört

utbildningsväsendet. Läroplanerna (Lpo 94

och Lpf 94) har ändrats så att det framgår att

kunskap skall ges om de nationella

minoriteterna och minoritetsspråken. Också

vid revidering av kursplanerna har de

nationella minoriteterna och

minoritetsspråken uppmärksammats. Vidare

har Socialstyrelsen fått i uppdrag att kartlägga

äldreomsorgen för finsktalande i olika

kommuner. Vissa författningar som särskilt

rör de nationella minoriteternas rättigheter

har översatts till minoritetsspråken.

Inflytande för de nationella minoriteterna är

av stor betydelse för politiken och

ekonomiska medel har tilldelats deras

organisationer för att ge möjligheter till ökat

inflytande.

6.5.2 Insatser utanför politikområdet

Det statliga stödet till litteratur och

kulturtidskrifter har fr.o.m. år 2000 ökats

med en miljon kronor för att särskilt kunna

beakta de nationella minoriteterna vid

fördelningen av stödet. Vidare har

domstolsväsendet tillförts en miljon kronor

för ökade tolk- och översättningskostnader på

grund av de nya rättigheter som följer av

minoritetspolitiken.

Inom ramen för samepolitiken görs insatser

för att uppnå målet att verka för en levande

samisk kultur byggd på en ekologiskt hållbar

rennäring och andra samiska näringar.

Insatserna omfattar bl.a. stödet till Sametinget

och sameskolorna.

6.6 Resultatbedömning

Ett resultat av den nya minoritetspolitiken är

en större medvetenhet och kunskap om de

nationella minoriteterna både inom

minoritetsgrupperna själva och även i

majoritetssamhället. Minoriteternas ökade

möjlighet till inflytande har lett till växande

aktivitet bland minoritetsgrupperna, bl.a.

bildandet av Sverigefinländarnas delegation

som skall vara ett organ för den

sverigefinländska minoriteten.

Regeringen bedömer att verksamheten

bedrivits i enlighet med intentionerna i den

minoritetspolitiska propositionen och att

detta arbete skall fortsätta.

6.7 Budgetförslag

6.7.1 47:1 Åtgärder för nationella

minoriteter

Tabell 6.2 Anslagsutveckling

Tusental kronor

2000

Anslag

8 000

Utgifts-

prognos

8000

2001

Förslag

8 000

2002

Beräknat

8 000

2003

Beräknat

8 000

Anslaget fördes första gången upp på

statsbudgeten år 2000.

Av anslaget används huvuddelen som

statsbidrag till kommunerna och landstinget

inom de områden i Norrbottens län som

utpekats som förvaltningsområden för

samiska respektive

finska och meänkieli. Medlen fördelas av

Länsstyrelsen i Norrbottens län enligt

förordningen (2000:86) om statsbidrag till

åtgärder för att stödja användningen av

samiska, finska och meänkieli.

Anslaget täcker också kostnader för

inflytande för nationella minoriteter och vissa

uppföljningsinsatser. Regeringen har den 11

maj 2000 fördelat medel till organisationer

som företräder de nationella minoriteterna

för att ge ökade möjligheter till inflytande i

frågor som rör dem.

Regeringens överväganden

Minoritetspolitiken är ett nytt politikområde

och det finns behov av att utveckla

verksamheten. Regeringen bedömer att

verksamheten bör fortsätta utvecklas i

enlighet med intentionerna i den

minoritetspolitiska propositionen.

Tabell 6.3 Beräkning av anslaget för år 2001

Tusental kronor

Anslag 2000

8 000

Oförändrat

resursbehov

-

Förslag 2001

8 000

PROP. 2000/2001:1 UTGIFTSOMRÅDE 8

PROP. 2000/2001:1 UTGIFTSOMRÅDE 8

2

5

PROP. 2000/2001:1 UTGIFTSOMRÅDE 8

PROP. 2000/2001:1 UTGIFTSOMRÅDE 8

8

9

PROP. 2000/2001:1 UTGIFTSOMRÅDE 8

PROP. 2000/2001:1 UTGIFTSOMRÅDE 8

10

11

PROP. 2000/2001:1 UTGIFTSOMRÅDE 8

PROP. 2000/2001:1 UTGIFTSOMRÅDE 8

26

25

PROP. 2000/2001:1 UTGIFTSOMRÅDE 8

PROP. 2000/2001:1 UTGIFTSOMRÅDE 8

49

27

PROP. 2000/2001:1 UTGIFTSOMRÅDE 8

PROP. 2000/2001:1 UTGIFTSOMRÅDE 8

32

31

PROP. 2000/2001:1 UTGIFTSOMRÅDE 8

PROP. 2000/2001:1 UTGIFTSOMRÅDE 8

44

45

PROP. 2000/2001:1 UTGIFTSOMRÅDE 8

PROP. 2000/2001:1 UTGIFTSOMRÅDE 8

48

49