Regeringens proposition

1998/99:72

Rättspsykiatriskt forskningsregister

Prop.

1998/99:72

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 4 mars 1999

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Lars Engqvist

 (Socialdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att ett särskilt register skall få inrättas, vilket

skall få användas för två ändamål; forskning inom rättspsykiatrin samt

Rättsmedicinalverkets uppföljning, utvärdering eller kvalitetssäkring av

sin verksamhet inom rättspsykiatrin. Rättsmedicinalverket skall ansvara

för registret, som benämns det rättspsykiatriska forskningsregistret. Re-

gistret skall i huvudsak regleras i en särskild lag. En förutsättning för att

uppgifter om en person skall få registreras är att vederbörande har ge-

nomgått en rättspsykiatrisk undersökning eller en undersökning enligt 7 §

lagen (1991:2041) om särskild personutredning i brottmål, m.m. (eller

motsvarande undersökningsformer enligt äldre lagstiftning). Registret får

dock inte innehålla uppgifter om en person vilka avser ett brottmål där

åtalet mot denne helt har ogillats. Ytterligare ett krav för att uppgifter

skall få föras in i registret är att domen i det brottmål i vilket utlåtande

eller intyg över undersökningen har inhämtats har vunnit laga kraft.

En ändring föreslås i sekretesslagen (1980:100) så att uppgifterna i det

rättspsykiatriska forskningsregistret och verksamheten i anslutning till

detta kommer att omfattas av samma sekretess som normalt gäller inom

hälso- och sjukvården för uppgift om enskilds hälsotillstånd eller andra

personliga förhållanden.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 4

2 Lagtext 5

2.1 Förslag till lag om rättspsykiatriskt forskningsregister 5

2.2 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) 9

2.3 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) 11

3 Ärendet och dess beredning 12

4 Bakgrund 12

5 Den rättspsykiatriska verksamheten 13

5.1 Lagstiftning om psykiatrisk tvångsvård 13

5.2 Rättspsykiatrisk vård 13

5.3 Rättspsykiatrisk undersökning 15

5.4 Intyg enligt 7 § lagen (1991:2041) om särskild person-

 utredning i brottmål, m.m. 15

5.5 Yttrande av Socialstyrelsen 16

5.6 Rättsmedicinalverkets, Socialstyrelsens och landstingens

 uppgifter 16

6 Förekomsten av personuppgifter i dag 17

6.1 Rättsmedicinalverket 17

6.2 Kriminalvårdsstyrelsen 18

6.3 Socialstyrelsen 19

7 Rättslig reglering till skydd för den personliga integriteten 20

7.1 Begreppet personlig integritet 20

7.2 Nationell reglering 20

7.2.1 Regeringsformen 20

7.2.2 Tryckfrihetsförordningen 21

7.2.3 Sekretesslagen 21

7.2.4 Arkivlagen 22

7.2.5 Personuppgiftslagen 23

7.3 Internationell reglering 24

7.3.1 EG:s dataskyddsdirektiv 24

7.3.2 Europakonventionen om mänskliga rättigheter 25

7.3.3 Europarådets dataskyddskonventionen 25

7.3.4 Europarådets rekommendationer om dataskydd 26

8 Utgångspunkter 26

9 Behovet av personuppgifter skall tillgodoses genom ett särskilt

register 28

10 Registret skall vara författningsreglerat 31

11 Registrets ändamål 33

12 Personuppgiftsansvarig 40

13 Registrets innehåll 41

14 Uppgiftsskyldighet 45

15 Information och samtycke 49

16 Användning av uppgifterna 52

17 Sekretess 56

18 Bevarande 58

19 Skadestånd 59

20 Rättelse 60

21 Överklagande 60

22 Kostnader 61

23 Ikraftträdande 61

24 Rättelse i sekretesslagen 62

25 Författningskommentar 62

25.1 Förslag till lag om rättspsykiatriskt forskningsregister 62

25.2 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) 70

Bilaga 1 Utredningens sammanfattning 73

Bilaga 2 Utredningens författningsförslag 76

Bilaga 3 Förteckning över remissinstanser 80

Bilaga 4 Lagrådsremissens lagförslag 81

Bilaga 5 Lagrådets yttrande 87

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 4 mars 1999............91

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

antar regeringens förslag till

1. lag om rättspsykiatriskt forskningsregister,

2. lag om ändring i sekretesslagen (1980:100),

3. lag om ändring i sekretesslagen (1980:100).

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om rättspsykiatriskt forskningsregister

Härigenom föreskrivs följande.

Inledande bestämmelse

1 § Rättsmedicinalverket får för de ändamål som anges i 3 § med hjälp av

automatiserad behandling föra ett rättspsykiatriskt forskningsregister.

Rättsmedicinalverket är personuppgiftsansvarigt för registret.

Förhållandet till personuppgiftslagen

2 § Om inget annat följer av denna lag tillämpas personuppgiftslagen

(1998:204) vid behandling av personuppgifter för det rättspsykiatriska

forskningsregistret.

Ändamål

3 § Det rättspsykiatriska forskningsregistret får användas endast för

1. behandling av personuppgifter för forskning inom rättspsykiatrin,

om forskningen och behandlingen har godkänts av en forskningsetisk

kommitté, eller

2. Rättsmedicinalverkets uppföljning, utvärdering eller kvalitetssäkring

av sin verksamhet inom rättspsykiatrin (utvecklingsarbete).

Innehåll

4 § Det rättspsykiatriska forskningsregistret får endast innehålla uppgif-

ter om en person för vilken ett rättspsykiatriskt utlåtande enligt lagen

(1991:1137) om rättspsykiatrisk undersökning, ett intyg enligt 7 § lagen

(1991:2041) om särskild personutredning i brottmål, m.m. eller motsva-

rande utlåtande eller intyg enligt äldre lagstiftning har utfärdats.

Uppgifterna får inte föras in i registret förrän domen i det mål i vilket

utlåtandet eller intyget inhämtats har vunnit laga kraft. Har åtalet helt

ogillats får inga personuppgifter från det brottmålet föras in i registret.

För varje person får endast de uppgifter registreras som anges i 5 9 §§.

5 § För varje person får uppgifter om namn, personnummer, kön, med-

borgarskap, födelseland, hemkommun och sysselsättning registreras.

6 § För varje person får det registreras uppgifter från det undersöknings-

förfarande som avses i 4 § första stycket beträffande

1. vilken domstol som har begärt undersökningen,

2. frihetsberövanden i målet,

3. de brott som personen är misstänkt för i målet,

4. undersökningsenhet och ansvarig undersökningsläkare,

5. undersökningens resultat och diagnostiska bedömningar,

6. förslag till påföljd, samt

7. yttrande av Socialstyrelsens råd för vissa rättsliga sociala och medi-

cinska frågor.

7 § För varje person får det registreras sådana uppgifter ur domen som

avser

1. utgången i ansvarsdelen,

2. utdömd påföljd eller meddelad påföljdseftergift, samt

3. beslut om utvisning enligt 4 kap. 7 § utlänningslagen (1989:529).

8 § För varje person som har överlämnats till rättspsykiatrisk vård eller

dömts till fängelse får uppgifter om vård enligt lagen (1991:1129) om

rättspsykiatrisk vård registreras.

Uppgifter enligt första stycket får avse

1. tidpunkt när vården har påbörjats, avbrutits och upphört,

2. på vilka sjukvårdsinrättningar personen har vårdats, samt

3. vilka diagnoser som har ställts i samband med utskrivning.

9 § För varje person som har dömts till fängelse får, när verkställigheten

helt eller delvis har skett enligt lagen (1974:203) om kriminalvård i an-

stalt, uppgifter registreras om när verkställigheten har påbörjats respek-

tive avslutats samt när villkorlig frigivning och avbrott i verkställigheten

har skett.

Uppgiftsskyldighet

10 § Socialstyrelsen respektive Kriminalvårdsstyrelsen skall lämna upp-

gifter enligt 6 § 7, 8 § och 9 § till det rättspsykiatriska forskningsregist-

ret.

Om allmän domstols uppgiftsskyldighet finns särskilda bestämmelser.

Direktåtkomst

11 § Endast Rättsmedicinalverket får ha direktåtkomst till uppgifter i det

rättspsykiatriska forskningsregistret.

Information

12 § När personuppgifter i ett mål första gången registreras i det

rättspsykiatriska forskningsregistret skall Rättsmedicinalverket lämna

den registrerade information om behandlingen.

Informationen skall innehålla upplysningar om

1. att Rättsmedicinalverket är personuppgiftsansvarigt för behand-

lingen,

2. ändamålen med behandlingen,

3. vilken typ av uppgifter behandlingen avser,

4. mottagarna av uppgifterna,

5. de sekretess- och säkerhetsbestämmelser som gäller för behand-

lingen,

6. bestämmelserna i personuppgiftslagen (1998:204) om information

som skall lämnas efter ansökan samt om rättelse och skadestånd, samt

7. de begränsningar i fråga om tillgång till uppgifter, utlämnande av

uppgifter på medium för automatiserad behandling och bevarande av

uppgifter som gäller för behandlingen.

Utlämnande av uppgifter

13 § Rättsmedicinalverket skall till Socialstyrelsen och Kriminalvårds-

styrelsen på medium för automatiserad behandling lämna de uppgifter

som är nödvändiga för att dessa myndigheter skall kunna lämna uppgifter

enligt 10 § till det rättspsykiatriska forskningsregistret.

Uppgifter från det rättspsykiatriska forskningsregistret får, utöver vad

som sägs i första stycket, lämnas ut på medium för automatiserad be-

handling endast om uppgifterna skall användas för det ändamål som an-

ges i 3 § 1.

Sekretess

14 § I sekretesslagen (1980:100) finns bestämmelser om begränsningar i

rätten att lämna ut uppgifter från det rättspsykiatriska forskningsregistret.

Rättelse och skadestånd

15 § Bestämmelserna i personuppgiftslagen (1998:204) om rättelse och

skadestånd gäller vid behandling av personuppgifter enligt denna lag.

Överklagande

16 § Beslut av Rättsmedicinalverket om information som skall lämnas

efter ansökan enligt 26 § personuppgiftslagen (1998:204) och om rättelse

enligt 28 § samma lag får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol.

Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000.

2.2 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen

(1980:100)

Härigenom föreskrivs i fråga om sekretesslagen (1980:100)

dels att 16 kap. 1 § skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 7 kap. 39 §, av följande

lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

7 kap.

39 §

Sekretess gäller i verksamhet

som avser förande av eller uttag

ur register som förs enligt lagen

(1999:000) om rättspsykiatriskt

forskningsregister för uppgift om

enskilds hälsotillstånd eller andra

personliga förhållanden som har

tillförts registret, om det inte står

klart att uppgiften kan röjas utan

att den enskilde eller någon honom

närstående lider men.

Sekretessen enligt första stycket

gäller också i förhållande till en

registrerad person som är vård-

eller behandlingsbehövande i

fråga om uppgift om hans hälso-

tillstånd, om det med hänsyn till

ändamålet med vården eller be-

handlingen är av synnerlig vikt att

uppgiften inte lämnas till honom.

I fråga om uppgift i allmän

handling gäller sekretessen i högst

sjuttio år.

16 kap.

1 §

Nuvarande lydelse

Att friheten enligt 1 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 2 §

yttrandefrihetsgrundlagen att meddela och offentliggöra uppgifter i vissa

fall är begränsad framgår av 7 kap. 3 § första stycket 1 och 2, 4 § 1 8

samt 5 § 1 och 3 tryckfrihetsförordningen och av 5 kap. 1 § första stycket

samt 3 § första stycket 1 och 2 yttrandefrihetsgrundlagen. De fall av upp-

såtligt åsidosättande av tystnadsplikt, i vilka nämnda frihet enligt 7 kap.

3 § första stycket 3 och 5 § 2 tryckfrihetsförordningen samt 5 kap. 1 §

första stycket och 3 § första stycket 3 yttrandefrihetsgrundlagen i övrigt

är begränsad, är de där tystnadsplikten följer av

--------------------------------------------------------------------------------

------

3. denna lag enligt

--------------------------------------------------------------------------------

------

7 kap. 38 §

8 kap. 3 §, 5 § första stycket

2, 6 § första stycket 2

--------------------------------------------------------------------------------

-----

Föreslagen lydelse

Att friheten enligt 1 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 2 §

yttrandefrihetsgrundlagen att meddela och offentliggöra uppgifter i vissa

fall är begränsad framgår av 7 kap. 3 § första stycket 1 och 2, 4 § 1 8

samt 5 § 1 och 3 tryckfrihetsförordningen och av 5 kap. 1 § första stycket

samt 3 § första stycket 1 och 2 yttrandefrihetsgrundlagen. De fall av

uppsåtligt åsidosättande av tystnadsplikt, i vilka nämnda frihet enligt

7 kap. 3 § första stycket 3 och 5 § 2 tryckfrihetsförordningen samt 5 kap.

1 § första stycket och 3 § första stycket 3 yttrandefrihetsgrundlagen i

övrigt är begränsad, är de där tystnadsplikten följer av

--------------------------------------------------------------------------------

------

3. denna lag enligt

--------------------------------------------------------------------------------

------

7 kap. 38 §

7 kap. 39 §

såvitt avser uppgift om annat än

verkställigheten av beslut om vård

utan samtycke

8 kap. 3 §, 5 § första stycket 2, 6 §

första stycket 2

--------------------------------------------------------------------------------

------

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000.

2.3 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen

(1980:100)

Härigenom föreskrivs att 16 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100)1 skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

16 kap.

1 §2

Att friheten enligt 1 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 2 §

yttrandefrihetsgrundlagen att meddela och offentliggöra uppgifter i vissa

fall är begränsad framgår av 7 kap. 3 § första stycket 1 och 2, 4 § 1 8

samt 5 § 1 och 3 tryckfrihetsförordningen och av 5 kap. 1 § första stycket

samt 3 § första stycket 1 och 2 yttrandefrihetsgrundlagen. De fall av

uppsåtligt åsidosättande av tystnadsplikt, i vilka nämnda frihet enligt

7 kap. 3 § första stycket 3 och 5 § 2 tryckfrihetsförordningen samt 5 kap.

1 § första stycket och 3 § första stycket 3 yttrandefrihetsgrundlagen i

övrigt är begränsad, är de där tystnadsplikten följer av

--------------------------------------------------------------------------------

------

8. 8, 9 och 10 §§ lagen

(1994:953) om åligganden för per-

sonal inom hälso- och sjukvården

8. 2 kap. 8 10 §§ lagen

(1998:531) om yrkesverksamhet

på hälso- och sjukvårdens område

--------------------------------------------------------------------------------

-------

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1999.

1 Lagen omtryckt 1992:1474.

2 Senaste lydelse 1998:857

3 Ärendet och dess beredning

Regeringen beslutade den 21 juni 1995 att tillkalla en särskild utredare

för att utreda frågan om personregister för forsknings- och utvecklings-

ändamål inom rättspsykiatrin (dir. 1995:96). Utredningen, som antog

namnet Utredningen om register för forskning inom rättspsykiatrin, lade i

maj 1996 fram betänkandet Rättspsykiatriskt forskningsregister

(SOU 1996:72). I betänkandet föreslås att ett särskilt register, det

rättspsykiatriska forskningsregistret, inrättas för att tillgodose behovet av

personuppgifter för forskning inom rättspsykiatrin och för Rättsmedici-

nalverkets utvecklingsarbete. En sammanfattning av betänkandet finns i

bilaga 1. Betänkandets lagförslag finns i bilaga 2.

Betänkandet har remissbehandlats. I bilaga 3 finns en förteckning över

remissinstanserna. En sammanställning över remissyttrandena har upp-

rättats och finns tillgänglig i Socialdepartementets ärende

(dnr S96/3928/S).

Regeringen tar i detta ärende upp de frågor som har behandlats i be-

tänkandet.

Lagrådet

Regeringen beslutade den 4 februari 1999 att inhämta Lagrådets yttrande

över de lagförslag som finns i bilaga 4. Lagrådets yttrande finns i bi-

laga 5.

Regeringen har i propositionen följt de förslag Lagrådet lämnat.

4 Bakgrund

Till grund för regeringens beslut att tillsätta en utredning låg bl.a. en

hemställan från Rättsmedicinalverket (RMV). RMV framhöll att det sak-

nades tillräckliga kunskaper om effekterna av vård och behandling av

psykiskt störda lagöverträdare. Ett led i utvecklingen mot fördjupad kun-

skap skulle enligt RMV kunna vara att förbättra informationstillgången i

verkets datoriserade Rättspsykiatriska ärenderegister. RMV hemställde

därför om att det gällande tillståndet för det Rättspsykiatriska ärende-

registret skulle utvidgas. RMV önskade komplettera ärenderegistret med

uppgifter om rättspsykiatriskt undersökta personer inom kriminalvården

och uppgifter från de sjukvårdsinrättningar dit den undersökte förts efter

den rättspsykiatriska undersökningen. Regeringen delade uppfattningen

att det var väsentligt att möjligheterna till forsknings- och utvecklingsar-

bete inom det rättspsykiatriska området förbättrades, men ansåg att olika

lösningar för att tillgodose dessa behov borde belysas.

Sedan utredningen slutfört sitt uppdrag i maj 1996 och lagt fram ett

förslag till lag om personregister för forsknings- och utvecklingsarbete

inom rättspsykiatrin har en ny generell reglering av behandling av per-

sonuppgifter trätt i kraft. Personuppgiftslagen (1998:204) har ersatt data-

lagen (1973:289), även om den senare kommer att gälla under en över-

gångsperiod för sådan behandling som redan påbörjats vid tidpunkten för

personuppgiftslagens ikraftträdande den 24 oktober 1998. Regeringen har

anpassat sina förslag efter innehållet i den nya lagen.

5 Den rättspsykiatriska verksamheten

5.1 Lagstiftning om psykiatrisk tvångsvård

Den 1 januari 1992 trädde en omfattande ny lagstiftning om psykiatrisk

tvångsvård m.m. i kraft. Regleringen innebär att bestämmelserna om den

psykiatriska tvångsvården är uppdelad på två lagar. Den allmänna regle-

ringen återfinns i lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård (LPT)

medan tvångsvården för psykiskt störda lagöverträdare regleras i lagen

(1991:1129) om rättspsykiatrisk vård (LRV).

För all psykiatrisk vård gäller föreskrifterna i hälso- och sjukvårdslag-

en (1982:763). I LPT finns kompletterande bestämmelser om psykiatrisk

vård som är förenad med frihetsberövande eller annat tvång. LRV gäller

enligt 1 § den som

1. efter beslut av domstol skall ges rättspsykiatrisk vård,

2. är anhållen, häktad eller intagen på en enhet för rättspsykiatrisk un-

dersökning,

3. är intagen i eller skall förpassas till kriminalvårdsanstalt, eller

4. är intagen i eller skall förpassas till ett särskilt ungdomshem till följd

av en dom på sluten ungdomsvård enligt 31 kap. 1 a § brottsbalken.

5.2 Rättspsykiatrisk vård

Närmare bestämmelser om när domstolen får överlämna en lagöverträ-

dare till rättspsykiatrisk vård finns i 31 kap. 3 § brottsbalken. En första

förutsättning är att den tilltalade har begått ett brott, för vilket påföljden

inte bedöms kunna stanna vid böter. Han skall vidare lida av en allvarlig

psykisk störning. Dessutom krävs att det med hänsyn till lagöverträda-

rens psykiska tillstånd och personliga förhållanden i övrigt är påkallat att

han är intagen på en sjukvårdsinrättning för psykiatrisk vård, som är för-

enad med frihetsberövande och annat tvång.

Rätten kan besluta att särskild utskrivningsprövning enligt LRV skall

äga rum vid vården. Härför måste två ytterligare förutsättningar vara

uppfyllda. För det första skall brottet ha begåtts under påverkan av en

allvarlig psykisk störning. Ett orsakssamband skall alltså föreligga mel-

lan brottet och störningen. För det andra skall det till följd av den psyk-

iska störningen finnas en risk för att lagöverträdaren återfaller i brottslig-

het, som är av allvarligt slag.

Enligt huvudregeln får rätten inte bestämma att någon skall överlämnas

till rättspsykiatrisk vård med särskild utskrivningsprövning utan att en

rättspsykiatrisk undersökning har gjorts i målet, se 3 § lagen (1991:1137)

om rättspsykiatrisk undersökning (LRU). Ett undantag finns dock. Om

den misstänkte redan genomgår sådan rättspsykiatrisk vård är det till-

räckligt att inhämta ett utlåtande i de aktuella frågorna från den

chefsöverläkare som är ansvarig för vården. Ett överlämnande till

rättspsykiatrisk vård utan särskild utskrivningsprövning kan beslutas ef-

ter rättspsykiatrisk undersökning (4 § LRU), men en annan möjlighet är

att ett s.k. § 7-intyg för vård har inhämtats. Om den misstänkte redan

vårdas enligt LPT eller LRV är det tillräckligt att ett utlåtande om de me-

dicinska förutsättningarna inhämtas från den chefsöverläkare som är

ansvarig för vården (4 § LRU).

LRV gäller, som tidigare nämnts, också den som är anhållen, häktad

eller intagen på en enhet för rättspsykiatrisk undersökning, den som är

intagen i eller skall förpassas till kriminalvårdsanstalt och den som är

intagen i eller skall förpassas till ett särskilt ungdomshem till följd av en

dom på sluten ungdomsvård. Under vilka förutsättningar man i sådana

fall får ge rättspsykiatrisk vård anges i 4 § LRV. En första förutsättning

är att den misstänkte lider av en allvarlig psykisk störning. Vidare krävs

att han med hänsyn till sitt psykiska tillstånd och sina personliga förhål-

landen i övrigt har behov av psykiatrisk vård, som kan tillgodoses genom

att han är intagen på en sjukvårdsinrättning. Den sista förutsättningen är

att den misstänkte motsätter sig psykiatrisk vård eller till följd av sitt

psykiska tillstånd uppenbart saknar förmåga att ge uttryck för ett grundat

ställningstagande i frågan.

Rättspsykiatrisk vård ges på en sjukvårdsinrättning som drivs av en

landstingskommun. Dessutom får rättspsykiatrisk vård ges på en enhet

för rättspsykiatrisk undersökning åt den som genomgår sådan undersök-

ning. När det gäller själva vården hänvisar lagen i stor utsträckning till

bestämmelserna i LPT. Vissa särskilda bestämmelser finns dock i LRV,

bl.a. om vistelse utanför sjukvårdsinrättningens område.

Reglerna avseende upphörande av den rättspsykiatriska vården är olika

beroende på vilken form av sådan vård som är aktuell. Är det fråga om

rättspsykiatrisk vård som beslutas av domstol med stöd av 31 kap. 3 §

brottsbalken skiljer sig reglerna beroende på om vården är förenad med

särskild utskrivningsprövning eller inte. Kriterierna för när vården kan

upphöra är olika. Dessutom skiljer sig reglerna angående vem som be-

slutar att vården skall upphöra. Är vården inte förenad med särskild ut-

skrivningsprövning beslutar chefsöverläkaren vid den enhet där patienten

vistas om detta. I annat fall skall beslutet fattas av länsrätt.

När det gäller de övriga formerna av rättspsykiatrisk vård gäller följ-

ande för vårdens upphörande. Vården skall upphöra när förutsättningarna

för vård inte längre är uppfyllda. Beträffande den som är anhållen eller

häktad skall vården upphöra senast när beslutet om frihetsberövande har

upphört. Är patienten intagen på en undersökningsenhet för att rättspsyk-

iatrisk undersökning skall kunna göras, skall vården upphöra senast när

han inte längre får hållas kvar på undersökningsenheten. Slutligen skall

vården, beträffande den som är intagen i kriminalvårdsanstalt, upphöra

senast när frigivning sker. Beträffande den som är intagen i ett särskilt

ungdomshem till följd av en dom på sluten ungdomsvård skall vården

upphöra senast vid verkställighetens slut.

5.3 Rättspsykiatrisk undersökning

Rättspsykiatriska undersökningar regleras i lagen (1991:1137) om

rättspsykiatrisk undersökning (LRU). Sådana undersökningar får enligt

1 § LRU inhämtas av rätten i brottmål, som underlag för vissa bedöm-

ningar. En rättspsykiatrisk undersökning kan behövas för bedömningen

om det finns medicinska förutsättningar att överlämna den misstänkte till

rättspsykiatrisk vård enligt 31 kap. 3 § brottsbalken. Den får också

inhämtas som underlag för bedömningen om en misstänkt har begått en

gärning under påverkan av en allvarlig psykisk störning.

Beslut om rättspsykiatrisk undersökning får meddelas endast om den

misstänkte har erkänt gärningen eller övertygande bevisning har före-

bragts om att han har begått den. Dessutom krävs det att rätten gör be-

dömningen att påföljden inte kan stanna vid böter.

När rätten beslutar om rättspsykiatrisk undersökning skall den ange

ändamålet med beslutet. Om förutsättningarna för att överlämna den

misstänkte till rättspsykiatrisk vård skall undersökas, skall rätten också

ange huruvida förutsättningarna för vård med särskild utskrivningspröv-

ning skall undersökas.

Rättspsykiatriska undersökningar utförs vid rättspsykiatriska avdel-

ningar inom RMV och vid enheter hos sjukvårdshuvudmän som i enlig-

het med avtal med staten har åtagit sig att svara för att rättspsykiatriska

undersökningar utförs (undersökningsenheter). Utlåtande över en

rättspsykiatrisk undersökning skall avges av en läkare vid undersök-

ningsenheten eller någon annan läkare som huvudmannen för enheten

utser. Utlåtandet skall innehålla uttalanden i de frågor som anges i rättens

beslut. De omständigheter som dessa uttalanden grundas på skall anges i

utlåtandet.

5.4 Intyg enligt 7 § lagen (1991:2041) om särskild

personutredning i brottmål, m.m.

Enligt 7 § lagen (1991:2041) om särskild personutredning i brottmål,

m.m. får rätten förordna en läkare att avge läkarintyg om en misstänkt.

Rätten kan besluta att inhämta sådant intyg när åtal har väckts. Intyg kan

även inhämtas tidigare om den misstänkte har erkänt gärningen eller san-

nolika skäl föreligger för att han har begått den.

Rätten kan i förordnandet ange att intyget skall omfatta de medicinska

förutsättningarna för att överlämna den misstänkte till rättspsykiatrisk

vård utan särskild utskrivningsprövning, s.k. § 7-intyg för vård. När in-

tyget innehåller en sådan bedömning kan det utgöra medicinskt underlag

för ett överlämnande till rättspsykiatrisk vård utan särskild utskriv-

ningsprövning.

Ett särskilt formulär finns för intyg enligt 7 § lagen (1991:2041) om

särskild personutredning i brottmål, m.m. Läkaren skall först ta ställning

till om en allvarlig psykisk störning föreligger eller inte eller om detta

bör utredas vidare. Finner undersökningsläkaren att den undersökte före-

ter tecken på en allvarlig psykisk störning eller att en sådan inte kan ute-

slutas, skall läkaren i allmänhet föreslå att domstolen förordnar om

rättspsykiatrisk undersökning. Detsamma gäller om en frihetsberövande

påföljd är aktuell och det finns misstanke om att gärningen kan ha begåtts

under inflytande av en allvarlig psykisk störning. Vid s.k. § 7-intyg för

vård kan undersökningsläkaren ta ställning till om skäl för överlämnande

till rättspsykiatrisk vård utan särskild utskrivningsprövning föreligger.

Intygen får avges av läkare vid rättspsykiatriska avdelningar inom

RMV eller sådana enheter hos sjukvårdshuvudmän som i enlighet med

avtal med staten har åtagit sig att svara för rättspsykiatriska undersök-

ningar. De får också avges av läkare som enligt avtal med RMV åtagit

sig att utfärda intyg enligt 7 § lagen (1991:2041) om särskild person-

utredning i brottmål, m.m. Endast en läkare som är behörig att avge utlåt-

ande över rättspsykiatrisk undersökning får förordnas att avge ett sådant

intyg som innehåller en bedömning av förutsättningarna för överläm-

nande till rättspsykiatrisk vård utan särskild utskrivningsprövning. Enligt

bemyndigande föreskriver Socialstyrelsen om kompetenskrav för läkare

som får avge rättspsykiatriskt utlåtande och intyg enligt 7 § lagen

(1991:2041) om särskild personutredning i brottmål, m.m. (SOFS

1991:30).

5.5 Yttrande av Socialstyrelsen

Rätten har enligt 12 § LRU möjlighet att inhämta yttrande från Social-

styrelsen över en rättspsykiatrisk undersökning, ett intyg enligt 7 § lagen

(1991:2041) om särskild personutredning i brottmål, m.m. och ett sådant

utlåtande som den för vården ansvarige chefsöverläkaren kan avge be-

träffande den som är föremål för vård enligt LPT eller LRV. I den mån

domstolen anser det särskilt angeläget att Socialstyrelsen yttrar sig över

utredningen i en viss fråga eller ett visst hänseende, bör detta anges i

domstolens beslut. Socialstyrelsen har möjlighet att komplettera utred-

ningen. Yttrandena handläggs på Socialstyrelsen av dess råd för vissa

rättsliga sociala och medicinska frågor (Socialstyrelsens rättsliga råd).

5.6 Rättsmedicinalverkets, Socialstyrelsens och lands-

tingens uppgifter

Rättsmedicinalverket (RMV) är central förvaltningsmyndighet för

rättspsykiatrisk, rättskemisk, rättsmedicinsk och rättsgenetisk verksamhet

i den utsträckning sådana frågor inte skall handläggas av någon annan

statlig myndighet. När det gäller den rättspsykiatriska verksamheten skall

RMV, enligt 2 § i förordningen (1991:944) med instruktion för

Rättsmedicinalverket, särskilt svara för rättspsykiatriska undersökningar

och intyg enligt 7 § lagen (1991:2041) om särskild personutredning i

brottmål, m.m. Vidare skall RMV särskilt svara för internationellt sam-

arbete inom sitt ansvarsområde och för utvecklingsarbete och stöd åt

forskning av betydelse för verksamheten.

En viktig uppgift för RMV är att bevaka att rättssäkerheten upprätt-

hålls och att de rättspsykiatriska bedömningarna görs på ett enhetligt sätt

över hela landet. I prop. 1990/91:120 s. 24 uttalade departementschefen

att det krävs att forsknings- och utvecklingsarbetet inom det rättspsykiat-

riska området får ett ökat utrymme för att undersökningsverksamheten

skall kunna utvecklas i takt med samhället i övrigt och allmänpsykiatrin i

synnerhet.

RMV är vidare ansvarigt för Rättsmedicinalverkets centrala arkiv

(RCA). Där arkiveras bl.a. utlåtanden över rättspsykiatriska undersök-

ningar sedan mitten av 1930 talet, och sedan 1992 även intyg enligt 7 §

lagen (1991:2041) om särskild personutredning i brottmål, m.m. Verket

har en databas benämnd PsykBase som innehåller Rättspsykiatriska

ärenderegistret.

Socialstyrelsen är central förvaltningsmyndighet bl.a. för verksamhet

som berör hälso- och sjukvård. Härmed avses bl.a. rättspsykiatrisk vård.

Till Socialstyrelsens uppgifter på det området hör att

- följa utvecklingen inom och utvärdera verksamheterna samt därvid

samverka med andra samhällsorgan i den utsträckning det behövs,

- vaka över verksamheterna vad gäller kvalitet och säkerhet samt den

enskildes rättigheter,

- svara för kunskapsutveckling och kunskapsförmedling i vård och om-

sorg,

- med hjälp av Epidemiologiska centret och på annat sätt följa, analy-

sera och rapportera om hälsoutvecklingen i landet samt belysa epide-

miologiska konsekvenser av olika åtgärder,

- följa forsknings- och utvecklingsarbete av särskild betydelse inom sitt

ansvarsområde och verka för att sådant arbete kommer till stånd.

Socialstyrelsen har ett omfattande tillsynsansvar på hälso- och sjuk-

vårdsområdet som omfattar både verksamhetstillsyn och individtillsyn.

Även inom den rättspsykiatriska undersökningsverksamheten har Social-

styrelsen ett tillsynsansvar. I 17 § LRU anges att tillsyn över efterlevna-

den av LRU och de föreskrifter som meddelas med stöd av den lagen

utövas av Socialstyrelsen.

Landstingen skall enligt 3 § hälso- och sjukvårdslagen erbjuda en god

hälso- och sjukvård åt dem som är bosatta inom landstinget. Detta ansvar

inbegriper rättspsykiatrisk vård.

6 Förekomsten av personuppgifter i dag

6.1 Rättsmedicinalverket

Rättspsykiatriska undersökningar, intyg enligt 7 § lagen (1991:2041) om

särskild personutredning i brottmål, m.m. och yttranden över rättspsy-

kiatriska undersökningar från Socialstyrelsens rättsliga råd registreras vid

Rättsmedicinalverkets centrala arkiv (RCA). I arkivet finns rättspsykiat-

riska utlåtanden från mitten av 1930-talet och framåt, intyg enligt 7 §

lagen (1991:2041) om särskild personutredning i brottmål, m.m. sedan

1992 samt huvuddelen av yttrandena från Socialstyrelsen. Regler om

skyldighet att lämna in utlåtanden och intyg behandlas i avsnitt 14.

Domstolarna är skyldiga att skicka domar till RMV i de mål där en

läkares eller Socialstyrelsens yttrande över rättspsykiatrisk undersökning

av den tilltalade har inhämtats i målet. I viss utsträckning skickas även

domar i mål där intyg enligt 7 § lagen (1991:2041) om särskild person-

utredning i brottmål, m.m. har utfärdats till RMV (se avsnitt 14).

Registreringen av akterna i arkivet var fram till 1992 manuell och ba-

serad på ett kortsystem. När det gäller äldre akter, från 1987 eller tidig-

are, finns fortfarande endast kortsystemet.

RMV har ett ärenderegister för rättspsykiatriska utlåtanden och intyg

enligt 7 § lagen (1991:2041) om särskild personutredning i brottmål,

m.m. Detta benämns PsykBase. Systemet finns vid undersökningsenhe-

terna och vid RCA.

För det rättspsykiatriska ärenderegistret gäller tre tillstånd som besluta-

des av Datainspektionen den 2 januari 1992, den 3 juni 1993 och den

17 augusti 1994. I samband med tillståndsgivningen meddelade Datain-

spektionen vissa föreskrifter. Enligt dessa skall personuppgifter i registr-

et avidentifieras beträffande en klient som inte har varit aktuell vid någon

av RMV:s enheter under de senaste fem åren. Vidare reglerar föreskrif-

terna vad som skall iakttas beträffande ADB säkerheten. Slutligen före-

skrivs att personuppgifter får registreras och bearbetas endast vid RCA

och de sex handläggande enheterna.

Det rättspsykiatriska ärenderegistret är uppdelat i två delar. Den ena

delen avser rättspsykiatriska undersökningar och den andra intyg enligt

7 § lagen (1991:2041) om särskild personutredning i brottmål, m.m. Vid

undersökningsenheterna registreras personuppgifter rörande den som

skall undersökas, uppgifter om den domstol som begärt undersökningen,

uppgifter som behövs för den interna administrationen vid undersök-

ningsenheten samt uppgifter om vilka bedömningar och påföljdsförslag

som undersökningsteamet kommit fram till. Vidare registreras uppgifter

om när den undersökte fördes från undersökningsenheten och till vilken

enhet han fördes. Uppgifterna från undersökningsenheterna, med undan-

tag av de som endast är av administrativt intresse för undersökningsen-

heterna, förs varje månad över till RCA. Där för man också in uppgifter

från yttranden från Socialstyrelsens rättsliga råd och från domstolarnas

domar. Dessutom har vid RCA i efterhand förts in uppgifter avseende

rättspsykiatriska undersökningar för tiden 1988-1992.

6.2 Kriminalvårdsstyrelsen

I förordningen (1970:517) om rättsväsendets informationssystem regleras

Centrala kriminalvårdsregistret som utvecklats till stöd för klientverk-

samheten inom kriminalvården. Centrala kriminalvårdsregistret består av

KUM (kumulativregistret) och SÖK. KUM innehåller information om

personer som är eller har varit aktuella inom kriminalvården under de

senaste fem åren. SÖK är ett särskilt utvecklat sökregister till KUM.

Centrala kriminalvårdsregistret innehåller doms- och verkställighetsupp-

gifter om personer som har dömts till fängelse eller skyddstillsyn. Det

innehåller vidare sådana uppgifter om personer som har ålagts förvand-

lingsstraff för böter eller som på grund av utländsk brottmålsdom skall

verkställa ett fängelsestraff eller en skyddstillsyn i Sverige. Uppgifter om

en person gallras ut fem år efter det att påföljden är till fullo verkställd.

Registret innehåller ingen kvalitativ information om exempelvis inne-

hållet i verkställigheten, bedömningar och somatiska eller psykiatriska

diagnoser. Sådan information finns i den dömdes personakt, vilken inte

lagras på datamedium.

Det pågår för närvarande ett arbete med att utveckla ett nytt, komplett

klientinformationssystem för kriminalvården, inklusive ett ersättnings-

system för KUM och SÖK. Vissa delsystem är redan i drift. Det färdiga

systemet skall innebära att verksgemensamma system tar emot informa-

tion från lokala system och vice versa. Många frågor är dock inte färdig-

utredda. Ett fullständigt ersättningssystem för KUM och SÖK beräknas

inte vara i drift före år 2000.

6.3 Socialstyrelsen

Socialstyrelsen har under lång tid haft ansvar för statistik- och register-

verksamhet inom hälso- och sjukvård. Sedan årsskiftet 1991/92 bedrivs

denna verksamhet vid Epidemiologiskt Centrum. För närvarande har

Socialstyrelsen vid Epidemiologiskt Centrum fyra aktiva register med

personuppgifter; Cancerregistret, Cancer-Miljöregistret, Medicinska fö-

delseregistret med missbildningsregistret och Sjukvårdsregistret.

Enligt förordningen (1993:1058) om sjukvårdsregister hos Socialsty-

relsen för forskning och statistik får Socialstyrelsen för forskning och

statistik föra ett särskilt sjukvårdsregister (Sjukvårdsregistret). Sjuk-

vårdsregistret får innehålla uppgifter från tidigare slutenvårdsregister.

Vidare får det innehålla uppgifter som tillförts registret enligt den upp-

giftsskyldighet som anges i förordningen (1993:1057) om viss uppgifts-

skyldighet inom hälso- och sjukvården. Socialstyrelsen har med stöd av

den sistnämnda förordningen meddelat föreskrifter om viss uppgifts-

skyldighet beträffande sluten vård inom hälso- och sjukvården

(SOSFS 1996:34).

Sjukvårdsregistret får innehålla uppgifter om patienter som är eller har

varit inskrivna i den slutna geriatriska eller psykiatriska vården samt

uppgifter om patienter som skrivits ut från annan sluten vård. Registret

får även innehålla uppgifter om patienter som vårdats i den öppna vår-

den, om vården tidigare vanligen meddelades i den slutna vården.

För varje patient får i registret finnas uppgifter om vårdenhet, person-

nummer, folkbokföringsort, dag och sätt för in- och utskrivning, diagno-

ser, åtgärder samt orsaker till skador och förgiftningar. Uppgifter som

visar om vården har varit planerad eller akut och uppgifter om den avtals-

typ som reglerar vårdersättningen får också finnas.

Den 24 oktober 1998 trädde lagen (1998:543) om hälsodataregister i

kraft. Denna lag är avsedd att tillämpas på bl.a. register som förs av

Socialstyrelsen för framställning av statistik, uppföljning, utvärdering

och kvalitetssäkring av hälso- och sjukvård samt forskning och epidemi-

ologiska undersökningar. I lagen ges generella bestämmelser medan det

förutsätts att närmare föreskrifter meddelas av regeringen i form av en

särskild förordning för respektive hälsodataregister. Äldre bestämmelser

skall dock gälla t.o.m. den 30 september 2001 om behandling av person-

uppgifter för ett ändamål som avses i lagen påbörjats före ikraftträdandet.

Detta gäller under förutsättning att behandlingen inte omfattas av ett häl-

sodataregister enligt den nya lagen.

7 Rättslig reglering till skydd för den

personliga integriteten

7.1 Begreppet personlig integritet

I prop. 1997/98:108 Hälsodata- och vårdregister konstateras att det inte

går att ge någon entydig beskrivning av begreppet personlig integritet. En

ofta använd beskrivning av integritetsskyddet innebär att man skall

skydda den enskildes rätt att bli lämnad i fred. Andra försök till beskriv-

ningar tar fasta på rätten till ensamhet, rätten till förtrolig samvaro inom

familjen, en rätt till anonymitet och distans till andra individer. Ett annat

sätt att beskriva begreppet är att den enskilde skall kunna kontrollera

spridningen av uppgifter eller ha en rätt att själv bestämma vilka uppgif-

ter om sig själv som han eller hon vill dela med sig till andra.

Vad som upplevs som en integritetskränkning varierar från person till

person. Omständigheter som kan föranleda oro för integritetskränkning

är t.ex. förekomsten av stora mängder uppgifter, många olika register och

den möjlighet till samkörning som det ger. Arten av de uppgifter som

förekommer har naturligtvis stor betydelse, t.ex. om de uppgifter som

behandlas belyser den enskildes avvikelser från gängse normer.

Skyddet för den personliga integriteten bör innefatta både att den en-

skilde tillförsäkras en sfär som skyddas mot otillbörligt intrång från

myndigheter och andra och att den enskilde ges rätt och möjlighet att

själv få vara med och bestämma i vilka sammanhang uppgifter om ho-

nom får utnyttjas och hur det i så fall skall ske. I båda fallen måste dock

den enskilde tåla vissa ingrepp när andra intressen, som av samhället be-

döms som totalt sett viktigare, kräver det. Ingrepp får dock inte vara allt-

för långtgående, alltför besvärande eller betungande i förhållande till de

syften som intrånget skall tjäna. Varje gång det blir aktuellt att utnyttja

uppgifter om en enskilds personliga förhållanden måste en avvägning

göras mellan den enskildes rätt till personlig integritet och det allmännas

behov av information.

Det finns en rad bestämmelser i olika författningar som gäller generellt

för behandling av personuppgifter oberoende av på vilket samhällsom-

råde registren kommer till användning. Dessa bestämmelser har framför

allt till syfte att garantera ett skydd för den personliga integriteten hos

den registrerade. De viktigaste bestämmelserna redovisas i följande av-

snitt.

7.2 Nationell reglering

7.2.1 Regeringsformen

Det grundläggande skyddet för den enskildes personliga integritet åter-

finns i regeringsformen. I 1 kap. 2 § tredje stycket regeringsformen anges

att det allmänna bl.a. skall värna den enskildes privatliv och familjeliv.

En särskild bestämmelse om den personliga integriteten och automatisk

databehandling (ADB) finns i 2 kap. 3 § regeringsformen. Där anges att

varje medborgare skall i den utsträckning som närmare anges i lag skyd-

das mot att hans personliga integritet kränks genom att uppgifter om hon-

om registreras med hjälp av ADB. Den närmare reglering som åsyftas i

lagrummet återfinns sedan den 24 oktober 1998 i personuppgiftslagen

(1998:204), se avsnitt 7.2.5.

7.2.2 Tryckfrihetsförordningen

I 2 kap. tryckfrihetsförordningen finns bestämmelser om rätten att ta del

av allmänna handlingar (offentlighetsprincipen). ADB-upptagningar

upptagningar som kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas endast

med tekniska hjälpmedel räknas till handlingar i tryckfrihetsförord-

ningens mening. En sådan handling är inte på samma sätt som en pap-

pershandling knuten till ett bestämt fysiskt föremål. Begreppet upptag-

ning har knutits närmare till informationsinnehållet än till bäraren av

uppgiften.

En upptagning är allmän om den förvaras hos en myndighet och den

enligt särskilda regler är att anse som upprättad hos eller inkommen till

myndigheten. Upptagningen anses förvarad hos myndigheten om den är

tillgänglig där för myndigheten med tekniskt hjälpmedel, som myndig-

heten själv utnyttjar för överföring i sådan form att upptagningen kan

läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas.

7.2.3 Sekretesslagen

I sekretesslagen (1980:100) ges bestämmelser om tystnadsplikt och

handlingssekretess i det allmännas verksamhet. Sekretessen innebär ett

förbud att röja en uppgift oberoende av hur detta sker. Sekretessen gäller

både mot enskilda och mot andra myndigheter men också i förhållandet

mellan olika verksamhetsgrenar inom samma myndighet om de är att

betrakta som självständiga i förhållande till varandra.

För vissa uppgifter gäller ett s.k. omvänt skaderekvisit, dvs. uppgiften

kan lämnas ut endast om det står klart att utlämnandet inte medför men

för den uppgiften rör eller skada för de intressen sekretessen skall

skydda. Sekretess är i dessa fall huvudregel. I andra fall gäller ett s.k.

rakt skaderekvisit, dvs. sekretess föreligger endast om det kan antas att

ett röjande av uppgiften medför men för den uppgiften rör eller skada för

de intressen den skall skydda. Offentlighet är i dessa fall huvudregel.

Slutligen gäller i vissa fall s.k. absolut sekretess, vilket innebär att upp-

giften aldrig får röjas.

Sekretess inom den allmänna hälso- och sjukvården regleras i 7 kap.

1 3 §§. Huvudregeln är att sekretess med ett omvänt skaderekvisit gäller

för uppgifter om den enskildes hälsotillstånd och andra personliga för-

hållanden. Sekretessen enligt 7 kap. 1 § gäller inte beslut i ärende enligt

lagstiftningen om psykiatrisk tvångsvård eller rättspsykiatrisk vård, om

beslutet angår frihetsberövande åtgärd (7 kap. 2 §). Undantagsregeln

gäller endast uppgifterna i beslutet och inte de uppgifter som beslutet

grundar sig på.

Enligt 7 kap. 3 § gäller sekretessen enligt 1 § i vissa fall också i för-

hållande till den vård- eller behandlingsbehövande själv när det gäller

uppgifter om hans hälsotillstånd. Förutsättningen är att det med hänsyn

till ändamålet med vården eller behandlingen är av synnerlig vikt att

uppgiften inte lämnas till honom.

Inom kriminalvården gäller sekretess enligt 7 kap. 21 § för uppgift om

enskilds personliga förhållanden enligt ett rakt skaderekvisit. Vissa beslut

är dock undantagna, bl.a. beslut enligt lagstiftningen om kriminalvård i

anstalt.

Hos domstol gäller enligt 7 kap. 22 § sekretess i brottmål samt i annat

mål eller ärende, i fråga om vilket bestämmelserna om förundersökning i

brottmål är tillämpliga, för uppgift om enskilds hälsotillstånd eller andra

personliga förhållanden som framkommer vid särskild personutredning,

rättspsykiatrisk undersökning eller annan sådan utredning. Ett rakt skade-

rekvisit gäller. Även andra sekretessbestämmelser kan bli tillämpliga hos

domstolarna, t.ex. 12 kap. 1 § om överföring av sekretess till domstolar-

na.

Sekretess för personuppgifter regleras i 7 kap. 16 §. Bestämmelsen

innebär att sekretess gäller om det kan antas att ett utlämnande skulle

medföra att uppgifter används i strid med personuppgiftslagen.

Enligt 9 kap. 4 § gäller sekretess i sådan verksamhet hos myndighet

som avser framställning av statistik utan samband med något enskilt

ärende. Sekretessen är enligt huvudregeln absolut men det finns vissa

undantag.

En särskild bestämmelse om överföring av sekretess avseende forsk-

ningsverksamhet finns i 13 kap. 3 § sekretesslagen.

I 14 kap. 1 § föreskrivs att sekretessen bryts om en uppgiftsskyldighet

följer av lag eller förordning.

Av särskilt intresse när det gäller forskning är också 14 kap. 8 och

9 §§. Enligt den förstnämnda bestämmelsen kan regeringen i vissa situa-

tioner förordna om undantag från sekretess om det föreligger synnerliga

skäl. I 14 kap. 9 § ges möjlighet för en myndighet att ställa upp ett förbe-

håll för enskild att lämna en uppgift vidare eller att utnyttja den.

7.2.4 Arkivlagen

Arkivlagen (1990:782) innehåller bestämmelser om myndigheternas och

vissa andra organs arkiv samt om arkivmyndigheterna. Enligt 3 § arkiv-

lagen bildas en myndighets arkiv av de allmänna handlingarna från myn-

dighetens verksamhet och sådana handlingar vissa minnesanteckningar,

utkast och koncept som avses i 2 kap. 9 § tryckfrihetsförordningen och

som myndigheten beslutar skall tas om hand för arkivering. Allmänna

handlingar får enligt 10 § arkivlagen gallras. Vid gallringen skall dock

alltid beaktas att arkiven utgör en del av kulturarvet och att det

arkivmaterial som återstår skall kunna tillgodose de ändamål som anges i

3 § arkivlagen. Det återstående materialet skall enligt nämnda lagrum

tillgodose rätten att ta del av allmänna handlingar, behovet av informa-

tion för rättskipningen och förvaltningen samt forskningens behov. Om

det finns avvikande bestämmelser om gallring av vissa allmänna hand-

lingar i annan lag eller förordning gäller dessa bestämmelser.

7.2.5 Personuppgiftslagen

Den 24 oktober 1998 trädde personuppgiftslagen (1998:204) i kraft.

Denna lag ersatte datalagen (1973:289) och innebär att Europaparlamen-

tets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för

enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och

om det fria flödet av sådana uppgifter genomfördes i Sverige. Den nya

lagen börjar dock att tillämpas först den 1 oktober 2001 på behandlingar

som redan påbörjats vid tidpunkten för personuppgiftslagens ikraftträd-

ande. Vissa andra övergångsbestämmelser finns också. Lagen, som i hu-

vudsak följer EG-direktivets text och disposition, omfattar all automati-

serad behandling och viss manuell behandling av personuppgifter. Rent

privat användning av personuppgifter är undantagen. Det görs även

undantag med hänsyn till offentlighetsprincipen samt tryck- och yttrande-

friheten. Vidare stadgas att om det i annan lag eller i en förordning finns

bestämmelser som avviker från lagen, skall dessa bestämmelser gälla.

Personuppgiftslagen är således tillämplig inom alla samhällssektorer,

vilket EG-direktivet inte är (se nedan avsnitt 7.3.1).

Genom personuppgiftslagen utmönstras en rad begrepp som användes i

datalagen, t.ex. personregister. En rad nya begrepp införs, vilka definie-

ras i 3 §. Med behandling (av personuppgifter) avses varje åtgärd eller

serie av åtgärder som vidtas i fråga om personuppgifter, vare sig det sker

på automatisk väg eller inte. Personuppgifter definieras som all slags in-

formation som direkt eller indirekt kan hänföras till en fysisk person som

är i livet. Den som ensam eller tillsammans med andra bestämmer ända-

målen med och medlen för behandling av personuppgifter kallas med

lagens terminologi för personuppgiftsansvarig. Lagen innehåller be-

stämmelser om när behandling av personuppgifter är tillåten. För be-

handling av känsliga personuppgifter gäller särskilt restriktiva regler.

Som utgångspunkt får personuppgifter behandlas bara om den registrera-

de har lämnat sitt samtycke till behandlingen. I avsnitt 11 redogörs för de

undantag som finns från kravet på samtycke.

Vissa uppgifter benämns känsliga och dessa är det som huvudregel

förbjudet att behandla. Exempel på sådana är uppgifter om ras eller et-

niskt ursprung och politiska åsikter. Det är också förbjudet att behandla

sådana personuppgifter som rör hälsa eller sexualliv. Undantag från för-

budet gäller bl.a. vid samtycke av den registrerade eller under vissa andra

förutsättningar (se avsnitt 11).

Beträffande behandling av personnummer utan samtycke får sådan ske

endast när det är klart motiverat med hänsyn till ändamålet med behand-

lingen, vikten av en säker identifiering eller något annat beaktansvärt

skäl.

Den personuppgiftsansvarige skall se till a) att personuppgifter be-

handlas bara när det är lagligt, b) att personuppgifter alltid behandlas på

ett korrekt sätt, c) att personuppgifter samlas in bara för särskilda, ut-

tryckligt angivna och berättigade ändamål, d) att personuppgifter inte

behandlas för något ändamål som är oförenligt med det för vilket upp-

gifterna samlades in, e) att de uppgifter som behandlas är adekvata och

relevanta i förhållande till ändamålen med behandlingen, f) att inte fler

personuppgifter behandlas än vad som är nödvändigt med hänsyn till

ändamålen med behandlingen, g) att de personuppgifter som behandlas är

riktiga och, om nödvändigt, aktuella, h) att alla rimliga åtgärder vidtas för

att rätta, blockera eller utplåna sådana uppgifter som är felaktiga eller

ofullständiga med hänsyn till ändamålen med behandlingen och i) att

personuppgifter inte bevaras under en längre tid än vad som är nödvän-

digt med hänsyn till ändamålen med behandlingen.

För behandling av personuppgifter för historiska, statistiska eller ve-

tenskapliga ändamål gäller vissa särregler som bl.a. innebär att behand-

ling för sådana ändamål inte skall anses som oförenlig med de ändamål

för vilka uppgifterna samlades in och att personuppgifter insamlade för

dessa ändamål får bevaras under en längre tid än vad som sägs i punkten

i) ovan.

Vidare skall information lämnas till den registrerade rörande behand-

lingen. Undantag från informationsskyldigheten föreligger dock, bl.a. om

det skulle vara omöjligt eller skulle innebära en oproportionerligt stor

arbetsinsats.

Datainspektionen är tillsynsmyndighet enligt personuppgiftslagen. Den

som bryter mot lagen kan bli föremål för ingripande från myndigheten,

t.ex. i form av ett vitesföreläggande. Lagen innehåller också bestämmel-

ser om skadestånd och straff.

7.3 Internationell reglering

7.3.1 EG:s dataskyddsdirektiv

Den 24 oktober 1995 antogs Europaparlamentets och rådets direktiv

95/46/EG om skydd för enskilda personer med avseende på behandling

av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter.

Direktivet gäller inte för sådan behandling av personuppgifter som ut-

gör ett led i en verksamhet som inte omfattas av gemenskapsrätten,

exempelvis sådan verksamhet som avses i avdelningarna V och VI i

Fördraget om Europeiska unionen, och inte under några omständigheter

behandlingar som rör allmän säkerhet, försvar, statens säkerhet

(inbegripet statens ekonomiska välstånd när behandlingen har samband

med frågor om statens säkerhet) och statens verksamhet på straffrättens

område. Inte heller omfattar direktivet behandling av personuppgifter av

en fysisk person som ett led i verksamhet av rent privat natur eller som

har samband med hans hushåll.

Det sagda innebär alltså att direktivet omfattar det slag av behandling

av personuppgifter som avses ske inom ramen för det rättspsykiatriska

forskningsregistret.

Ett direktiv är bindande i fråga om det resultat som skall uppnås, men

lämnar åt medlemsstaterna att själva välja form och metod för detta. Be-

träffande dataskyddsdirektivet var medlemsstaterna skyldiga att genom-

föra det i nationell lagstiftning senast den 24 oktober 1998. Reglerna ut-

gör en gemensam bas för medlemsländerna. Mer långtgående regler får

dock inte hindra det fria utbytet av uppgifter mellan medlemsländerna.

Genom den ovan behandlade personuppgiftslagen genomfördes de

principer och riktlinjer som direktivet föreskriver i svensk rätt.

7.3.2 Europakonventionen om mänskliga rättigheter

I den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna

och de grundläggande friheterna (Europakonventionen) är det främst arti-

kel 8 som är av betydelse i detta sammanhang. I denna artikel tillför-

säkras var och en rätt till respekt för sitt privat- och familjeliv, sitt hem

och sin korrespondens. Ingrepp i denna rättighet får göras, men måste

uppfylla vissa villkor. Ingreppet måste ske med stöd av lag och vara nöd-

vändigt i ett demokratiskt samhälle för att tillgodose något av följande

intressen: statens säkerhet, den allmänna säkerheten, landets ekonomiska

välstånd, förebyggande av oordning eller brott eller skyddet för hälsa

eller moral eller för andra personers fri- och rättigheter.

När det gäller kravet på att ett ingrepp skall vara nödvändigt har Euro-

padomstolen framhållit att ordet nödvändigt i detta sammanhang inte

är synonymt med oundgängligt . Det krävs däremot att det föreligger ett

angeläget samhälleligt behov. Inskränkningen i den grundläggande rättig-

heten måste vidare stå i rimlig proportion till det syfte som skall tillgodo-

ses genom inskränkningen.

Europakonventionen utgör numera svensk lag enligt lagen (1994:1219)

om den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rät-

tigheterna och de grundläggande friheterna.

7.3.3 Europarådets dataskyddskonvention

Europarådets ministerkommitté antog år 1980 en konvention till skydd

för enskilda vid automatisk behandling av personuppgifter. Konventio-

nen trädde i kraft den 1 oktober 1985 och har tillträtts av Sverige. Kon-

ventionens syfte är att säkerställa respekten för grundläggande fri- och

rättigheter, särskilt den enskildes rätt till personlig integritet i samband

med automatisk databehandling av personuppgifter. Utgångspunkten är

att vissa av den enskildes rättigheter kan behöva skyddas i förhållande till

den princip om fritt flöde av information, oberoende av gränser som

finns inskriven i internationella överenskommelser om mänskliga rättig-

heter.

Konventionen innehåller vissa krav på beskaffenheten av de person-

uppgifter som skall undergå automatisk databehandling. Dessa krav inne-

bär bl.a. att uppgifterna skall inhämtas och behandlas på ett korrekt sätt.

Vidare skall uppgifterna lagras för särskilt angivna och lagliga ändamål

och inte användas på ett sätt som är oförenligt med dessa ändamål. Per-

sonuppgifter som berör bl.a. hälsa får inte bearbetas med ADB om inte

den nationella lagstiftningen ger ett ändamålsenligt skydd. Vidare skall

lämpliga säkerhetsåtgärder vidtas för att skydda personuppgifter gent-

emot oavsiktlig eller otillåten förstörelse. Slutligen skall alla som är re-

gistrerade i ett personregister ha möjlighet till insyn i registret och möj-

ligheter att få felaktiga uppgifter rättade.

7.3.4 Europarådets rekommendationer om dataskydd

Europarådet har antagit ett flertal rekommendationer om dataskydd inom

olika områden. Dessa rekommendationer är i och för sig inte bindande

för medlemsländerna, men genom att anta en rekommendation utan re-

servation anses medlemslandet i princip ha åtagit sig att följa den och

försöka anpassa sin nationella lagstiftning till rekommendationens inne-

håll.

När det gäller uppgifter i det rättspsykiatriska forskningsregistret är det

framförallt tre rekommendationer som är av intresse, Rekommendationen

om skydd för personuppgifter som används för forskning och statistik

No. R (83) 10, Rekommendationen om skydd för medicinska data

No. R (97) 5 och till viss del Rekommendationen om skydd för person-

uppgifter som används för statistik No. R (97) 18.

Dessa rekommendationer behandlar bl.a. information till den enskilde,

åtkomst till uppgifter i register och samtycke från den registrerade och

fyller på så vis ut de konventioner som ovan nämnts.

8 Utgångspunkter

Behovet av forskning och utvecklingsarbete inom rättspsykiatrin är stort.

Det behövs ökade kunskaper om bl.a. effekterna av vård och behandling

av psykiskt störda lagöverträdare. Man vet lite om hur den långsiktiga

prognosen ser ut för en person i förhållande till viktiga individkarakteris-

tika och till olika påföljder. Det finns vidare behov av att studera vissa

särskilda grupper som begår grova brott, forskningen om farlighetsbe-

dömningar är eftersatt etc. Forskning kan leda till bättre kännedom om

effekten av olika behandlingar. Kunskapen kan ökas vad gäller t.ex. far-

lighetsbedömningar och diagnostik. Utveckling av undersökningsverk-

samheten kan bidra bl.a. till att domstolarna ges bättre underlag för sina

bedömningar i brottmål med psykiskt störda lagöverträdare. Många pro-

blemställningar är outforskade och kräver ren grundforskning.

Det är angeläget också i förhållande till den enskilde att försöka föra

fram utvecklingen på rättspsykiatrins område. Rättspsykiatrin är en del

av det straffrättsliga systemet och avser frågor som kan vara av mycket

stor betydelse för eller innebära ingripande åtgärder gentemot den en-

skilde.

Av utredningens genomgång av aktuell forskning framgår att forsk-

ningen har behov av personuppgifter som är insamlade och strukturerade

på ett sätt så att uppgifter om många människor är tillgängliga. Vissa

projekt är t.ex. sådana att man måste söka i ett relativt omfattande mate-

rial för att få fram ett underlag som är tillräckligt stort för att vara rele-

vant. De olika angreppssätten och inriktningarna påvisar också behovet

av att kunna plocka ut olika grupper utifrån t.ex. brottstyp eller psykiat-

risk diagnos.

Om någon form av register för forsknings- och utvecklingsarbete in-

rättas med uppgifter om personer som har genomgått rättspsykiatrisk

undersökning, dömts till rättspsykiatrisk vård osv. kommer registret att

innehålla uppgifter av mycket känslig natur. En förutsättning för att ett

register av den typen skall kunna inrättas är därför att det kan omgärdas

med ett skydd som från integritetssynpunkt kan anses tillfredsställande.

Ett förslag till ett sådant register måste i varje del utformas utifrån dessa

aspekter samt med beaktande av nationell och internationell reglering på

området. Forskningsbehoven måste hela tiden vägas mot integritetshän-

synen.

En utgångspunkt bör vara att endast de uppgifter som verkligen är

nödvändiga bör få förekomma i ett sådant register. Behovet av olika upp-

gifter bör prövas noggrant. De uppgifter som bör få förekomma bör en-

dast få användas i sammanhang som har ett verkligt samhällsintresse.

När det gäller t.ex. forskning måste man försöka göra avgränsningar så

att endast sådan forskning får tillgång till uppgifterna som är seriös och

som svarar mot de krav som bör ställas på nyttighet och kvalitet. Noga

bör också prövas i vilka former bevarande av sådana uppgifter sker på

bästa sätt. Tillgång till uppgifterna bör endast de personer ha som har

klart berättigade intressen. Detta gäller inte bara utlämnande, utan i lika

hög grad själva hanteringen i anslutning till en registerverksamhet. Upp-

gifterna bör omgärdas av en så god sekretess som möjligt.

9 Behovet av personuppgifter skall tillgodoses

genom ett särskilt register

Regeringens förslag: Behovet av personuppgifter skall tillgodoses

genom ett särskilt inrättat register som förs med hjälp av automatise-

rad behandling. Registret skall benämnas det rättspsykiatriska forsk-

ningsregistret.

Utredningens förslag: Överensstämmer i sak med regeringens för-

slag.

Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna tillstyrker att ett

särskilt rättspsykiatriskt forskningsregister inrättas. Socialstyrelsen anser

att begreppet rättspsykiatri inte är tillfredsställande utrett och att det finns

registertekniska svårigheter och begränsningar. Göteborgs kommun

ifrågasätter tillskapandet av registret, bl.a. för att det är tveksamt om de

uppgifter som samlas in är tillräckliga för forskningsändamål. Riksför-

bundet för Social och Mental Hälsa (RSMH) anger vissa villkor för regi-

strets inrättande avseende forskningens eller utvecklingsarbetets innehåll

och inriktning, brukarorganisationernas insyn och inflytande samt infor-

mation till patienterna.

Skälen för regeringens förslag

Behovet av information för forskning och utvecklingsarbete inom

rättspsykiatrin kan tillgodoses med någon form av dataregister eller på

annat sätt.

Sambearbetning av befintliga register

Ett alternativ till att skapa ett särskilt register är att medge sambearbet-

ning av vissa befintliga register där de uppgifter finns, vilka bedöms vara

av intresse. Ett problem är emellertid att regleringen av en sådan behand-

ling skulle få göras mycket generell, eftersom man inte i förväg kan ange

projekt o.dyl. En annan svårighet är att inga äldre uppgifter kan använ-

das. För närvarande gäller att uppgifter både i det rättspsykiatriska ären-

deregistret och i Kriminalvårdsstyrelsens register skall gallras efter fem

år. Regeringen anser därför inte att sambearbetning av uppgifter i befint-

liga register är en lämplig lösning.

Manuellt register

En annat alternativ är inrättandet av ett manuellt register. För att vara

användbart måste ett manuellt register vara mycket effektivare än det

tidigare för akterna i RCA använda kortsystemet. Den tänkbara lösningen

är att öka det manuella registret med fler sökord, t.ex. diagnos, typ av

undersökning och undersökningsresultat. Detta skulle emellertid innebära

ett mycket tidsödande arbete och, åtminstone med tiden, ge ett ganska

stort och ohanterligt registersystem. Även om effektiviteten från använ-

darsynpunkt skulle kunna förbättras något, är skillnaden mot ett data-

register mycket stor. Detta gäller bl.a. tidsåtgången för sökningar. Vidare

är det i dag vanligt att forskningsprojekt bygger på samkörning mellan

olika register, något som inte blir möjligt om ett manuellt register väljs.

Här bör också framhållas att personuppgiftslagens (1998:204) krav be-

träffande samtycke, den enskildes rätt till information m.m. skulle

komma att gälla även för ett manuellt register.

Avidentifiering och kryptering

Möjligheterna att använda avidentifierade eller krypterade uppgifter bör

också diskuteras. Med avidentifiering avses att namn eller varje annan

beteckning som är direkt hänförlig till den enskilde avlägsnas. Uppgiften

kan då inte hänföras till en enskild person. Återidentifiering är inte heller

möjlig. En avidentifiering innebär regelmässigt att registret varken om-

fattas av den svenska regleringen av personuppgifter eller av den inter-

nationella regleringen på området. En konsekvens av avidentifiering är

att nya uppgifter om en person inte kan tillföras registret efter att aviden-

tifiering skett.

Kryptering innebär att de uppgifter som krypteras, vilket sker med

hjälp av en särskild beräkningsmetod, omvandlas till en icke personan-

knuten kombination av t.ex. siffror eller bokstäver. I sådant fall är det

möjligt att tillföra uppgifter avseende en redan registrerad person. Vissa

former av kryptering innebär att det är möjligt att återföra den informa-

tion som krypterats till sin ursprungliga form med hjälp av en särskild

krypteringsnyckel. Uppgifterna är att anse som personuppgifter så länge

det är möjligt att på något sätt, direkt eller indirekt, hänföra dem till en

fysisk person som är i livet.

Det kan konstateras att avidentifiering omöjliggör bl.a. fördjupade stu-

dier av de registrerade i akter o.dyl. Ett register med avidentifierade upp-

gifter är således i stor utsträckning oanvändbart för forskning. Vad gäller

kryptering kan konstateras att integritetsskyddet kan anses öka på det

sättet att enskilda personer i registret kan identifieras endast med hjälp av

en krypteringsnyckel som en eller ett fåtal personer har tillgång till. Ef-

tersom regeringens förslag innebär att endast ett fåtal personer inom

RMV kommer att ha direktåtkomst till uppgifter i registret ökar enligt

regeringens mening inte en kryptering skyddet för den personliga inte-

griteten på något betydande sätt samtidigt som det innebär en ytterligare

belastning i hanteringen. Mot bakgrund härav bör inte kryptering av upp-

gifter ske i det rättspsykiatriska registret.

Ett särskilt register för automatiserad behandling bör inrättas

Sammanfattningsvis bedömer regeringen att fördelarna ur ett användar-

perspektiv klart väger över till förmån för ett särskilt register för automa-

tiserad behandling. Varken den nationella eller internationella regle-

ringen på området utgör ett hinder mot ett sådant register, även om förut-

sättningarna är olika beroende på om man väljer att författningsreglera

verksamheten eller inte. Både den nationella och den internationella reg-

leringen ger uttryck för att skyddet för den personliga integriteten är sär-

skilt viktigt när det gäller register som innehåller känsliga personupp-

gifter. I flera avseenden gäller också särskilda regler för sådana register.

Denna reglering måste naturligtvis iakttas och integritetsskyddet även på

andra sätt göras så starkt som möjligt. Slutsatsen blir att ett dataregister

ur ett användarperspektiv framstår som det enda egentliga alternativet för

att täcka behovet av personuppgifter och att inrättande av ett sådant re-

gister är acceptabelt under förutsättning att det omgärdas av ett starkt

skydd för den personliga integriteten.

En ur integritetssynpunkt principiellt viktig fråga är huruvida uppgif-

terna skall registreras i ett eller flera register. En tänkbar lösning är att de

myndigheter som i dag innehar de olika personuppgifterna registrerar de

uppgifter respektive myndighet innehar. Uppgifterna skulle således inte

föras över till någon annan registerförande myndighet. Däremot torde

uppgifterna få bevaras längre än vad som för närvarande gäller för upp-

gifter i t.ex. det rättspsykiatriska ärenderegistret. En annan fråga är om

uppgifterna bör bevaras i befintliga register hos de olika myndigheterna

eller om särskilda register bör inrättas.

En modell med flera register skulle innebära att de olika registren

överlag innehöll uppgifter om färre personer jämfört med om uppgifterna

samlades i ett enda register. De olika registren skulle i regel också, jäm-

fört med användning av endast ett register, innehålla färre uppgifter om

en viss person. Detta kan anföras som en fördel. Stora mängder uppgifter

i ett centraliserat register uppfattas ofta som en fara från integritetssyn-

punkt. Det torde dock förhålla sig så att om registren skall kunna använ-

das på ett rationellt sätt måste möjligheterna finnas att sammankoppla

olika register. Ett sådant förfarande medför emellertid att tillgången på

uppgifter i princip blir lika stor som om man har ett enda register. Den

formen av kommunikation innebär också vissa säkerhetsrisker.

En lösning med ett register innebär att en relativt stor mängd uppgifter

måste överföras från olika myndigheter till registret. Detta ger emellertid

inte upphov till några större kostnader. En lösning med flera register blir

sannolikt mer kostsam. Register måste då föras vid flera myndigheter.

Någon på respektive myndighet måste sköta denna verksamhet. Det kan

bli fråga om att inrätta nya register och på varje myndighet måste säker-

hetsrutiner skapas.

Ingen av de ovan beskrivna modellerna kan sägas ge ett överlägset in-

tegritetsskydd. Med endast ett register kan man ha bättre tillsyn, färre

inblandade personer och bättre skalskydd. Kostnaderna torde bli lägre

med endast ett register. För användarna är denna lösning mest rationell.

Regeringen finner därför att denna lösning bör väljas.

Nästa fråga som kräver ett ställningstagande är om de aktuella person-

uppgifterna bör föras in i ett befintligt register eller om ett särskilt regis-

ter bör inrättas. Avgörande för detta är främst vilken lösning som är att

föredra med hänsyn till skyddet för den personliga integriteten.

Regeringen anser att Rättsmedicinalverket skall ansvara för registret

(dvs. vara personuppgiftsansvarig, se avsnitt 12). Om personuppgifterna

skall föras in i ett befintligt register blir det fråga om att föra in dem i

Rättspsykiatriska ärenderegistret. Enligt beslut av Datainspektionen skall

ändamålet med detta register vara att utgöra ett administrativt hjälpmedel

för undersökningsenheterna vad gäller rättspsykiatriska ärenden samt

underlag för statistik och planering av verksamheten. Det registret får

alltså användas inom ramen för ärendehanteringen. Som tidigare nämnts

finns också ett krav på gallring beträffande personer som inte har varit

aktuella på fem år. De ytterligare uppgifter som tillförs för forsknings-

och utvecklingsändamål skall givetvis inte få användas för ärendehante-

ring. En klar rågång mellan uppgifter som registreras för ärendehantering

och dylikt och uppgifter för forskningsändamål bör finnas. Det bästa

integritetsskyddet torde uppnås genom att ett särskilt register för forsk-

nings- och utvecklingsändamål inrättas. Redan av detta skäl bör därför

denna lösning väljas. En sådan lösning innebär att man t.ex. får en bättre

garanti för att registret inte används vid beslutsfattande mot den enskilde.

Det blir vidare lättare att gentemot allmänheten och enskilda klargöra vad

registret innebär och vad det får användas till.

Det framstår som lämpligt att ge registret ett namn. Det är ett ytterli-

gare sätt att göra registret känt bland t.ex. registrerade och allmänheten

och klargöra dess ändamål. Registret bör benämnas det rättspsykiatriska

forskningsregistret. Denna benämning täcker i och för sig inte in samtliga

ändamål, men ger en relativt god uppfattning om inriktningen samtidigt

som den är förhållandevis kort.

10 Registret skall vara författningsreglerat

Regeringens förslag: Det rättspsykiatriska forskningsregistret skall

regleras i en särskild lag.

Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Ingen remissinstans har något att erinra mot

detta.

Skälen för regeringens förslag

Personuppgiftslagen (1998:204) gäller i princip för all behandling av per-

sonuppgifter som helt eller delvis är automatiserad och under vissa förut-

sättningar även för annan behandling. Redan här finns alltså en generell

reglering som skulle bli tillämplig på det rättspsykiatriska forskningsre-

gistret. Frågan är därför om det finns skäl att ytterligare reglera detta re-

gister i en särskild lag eller förordning.

I enlighet med vad som redovisats tidigare innebär den internationella

regleringen vissa skillnader beroende på om olika förhållanden regleras i

författning eller inte. Exempelvis kan detta påverka tillåtligheten av viss

behandling och behovet av att inhämta samtycke eller lämna information.

Översiktligt kan sägas att författningsreglering med skyddsbestämmelser

i flera fall innebär att vissa integritetsintressen härigenom anses tillgodo-

sedda.

Regeringen uttalade i prop. 1990/91:60 s. 58 om offentlighet, integritet

och ADB att en målsättning bör vara att, i de fall register med ett stort

antal registrerade och ett särskilt känsligt innehåll inrättas, bestämmelser

skall meddelas i form av lag. Konstitutionsutskottet uttalade, när ärendet

behandlades, som sin mening att det är av stor betydelse att en författ-

ningsreglering av ADB-register kommer till stånd i syfte att stärka skyd-

det för de registrerades integritet i samband med nödvändig registrering

av känsliga uppgifter i myndighetsregister (bet. 1990/91:KU11 s. 11).

Bland annat dessa uttalanden återgavs av regeringen i förarbetena till

lagen (1995:606) om vissa personregister för officiell statistik som bak-

grund till bedömningen att en författningsreglering borde ske på det om-

rådet (prop. 1994/95:200 s.16 f.).

Vad som nu sagts innebär att en särskild författningsreglering av ett

register som innehåller känsliga personuppgifter är i god överensstäm-

melse både med den internationella regleringen och utvecklingen på om-

rådet i Sverige. Härigenom kan de mot den enskildes integritet stående

intressena prövas med den noggrannhet som föregår antagandet av en

särskild registerförfattning, vilket leder till en högre grad av rättssäker-

het. Regeringen delar också konstitutionsutskottets inställning att en så-

dan författningsreglering stärker integritetsskyddet för den specifika be-

handling som det rör sig om. Det rättspsykiatriska forskningsregistret

skall av nu anförda skäl författningsregleras särskilt.

Författningsteknisk lösning

När det gäller frågan vilken nivå författningsregleringen skall ges talar de

i föregående avsnitt nämnda uttalandena av regeringen och konstitutions-

utskottet för att regleringen skall ske i lag.

Den nya regleringen av hälsodataregister är uppbyggd så att generella

bestämmelser för dessa register ges i lag medan inrättandet av register

skall ske genom förordning. Beträffande socialförsäkringsregistren anges

i lag från integritetssynpunkter viktiga gränser, varefter regeringen i

förordning närmare kan bestämma om inrättande av register, vilka upp-

gifter registret får innehålla osv. Lagregleringen om personuppgifter för

internationell statistik är uppbyggd på ett liknande sätt.

När det gäller det rättspsykiatriska forskningsregistret kan det konsta-

teras att tungt vägande integritetsskäl talar för att i så stor utsträckning

som möjligt reglera registret i lag. Ett sådant register kommer ju att in-

nehålla mycket känsliga personuppgifter. Som framgår av avsnitt 11 har

preciserade ändamål bestämts för registret. Både när det gäller forskning

och utvecklingsarbete är det en fördel med kontinuitet och konsekvens

beträffande vilka uppgifter som förs in i registret. Det kan sålunda förut-

ses att reglerna om vilka uppgiftstyper som skall föras in kommer att

vara relativt oförändrade över tiden. Det är därför möjligt att i relativt

stor utsträckning i lag precisera vilka uppgifter som skall ingå i registret.

Detta kan också ske på ett sätt så att förändrad terminologi, t.ex. avse-

ende undersökningar, vård och påföljd, inte i för stor omfattning nöd-

vändiggör ändringar i registerlagen. Regleringen kan därför i relativt stor

utsträckning göras i lag. Regeringen avser dock att lämna vissa tillämp-

ningsföreskrifter.

Som tidigare nämnts är personuppgiftslagen tillämplig på behandling

av personuppgifter i den mån det inte finns avvikande bestämmelser i

annan lag eller förordning (2 § personuppgiftslagen). En erinran om per-

sonuppgiftslagens tillämplighet bör tas in i den lag som reglerar det

rättspsykiatriska forskningsregistret.

11 Registrets ändamål

Regeringens förslag: Uppgifterna i registret skall få användas för en-

dast två ändamål. Det ena ändamålet är forskning inom rättspsykia-

trin, under förutsättning att forskningen och behandlingen av person-

uppgifter har godkänts av en forskningsetisk kommitté. Det andra är

Rättsmedicinalverkets uppföljning, utvärdering och kvalitetssäkring

av sin verksamhet inom rättspsykiatrin.

Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens

förslag, förutom att utredningen valt att endast knyta kravet på

godkännande till forskningsprojektet.

Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna tillstyrker ut-

redningens förslag eller har inget att erinra mot det. Några remissinstan-

ser vill ha en etisk prövning även av Rättsmedicinalverkets (RMV) ut-

vecklingsarbete. Socialstyrelsen efterlyser mer preciserade frågeställ-

ningar och svar på hur RMV har tänkt använda registret i sin uppföljning,

utvärdering och kvalitetssäkring av verksamheten inom rättspsykiatrin i

förhållande till uppsatta mål. Socialstyrelsen betonar även nödvändighe-

ten av att styrelsen får ta del av de uppgifter i registret som styrelsen be-

höver för sin uppföljning, utvärdering eller kvalitetssäkring. Brottsföre-

byggande rådet (BRÅ) anser att det är nödvändigt att det anges att regist-

ret även får användas för BRÅ:s framställning av officiell rättsstatistik.

Ett par remissinstanser finner det väl restriktivt att registret endast skall

få användas till forskning inom rättspsykiatrin. Medicinska fakulteten vid

Lunds universitet anser att Socialstyrelsen bör få möjlighet att använda

registret för egna körningar rörande vissa frågor. Juridiska fakulteten vid

Stockholms universitet ifrågasätter om inte RMV:s verksamhet i form av

uppföljning, utvärdering och kvalitetssäkring skulle kunna hanteras utan

användning av individanknutna uppgifter. Landstinget Dalarna anser att

det är önskvärt att de rättspsykiatriska vårdenheterna i forskningsmässigt

syfte säkras tillgång till registret. Riksförbundet för Social och Mental

Hälsa (RSMH) kräver antingen informerat samtycke från de registrerade

för att registret skall få användas eller att representanter för brukarorga-

nisationerna ges insyn i och inflytande över hur registret används.

Svenska föreningen för Rättspsykiatriskt samarbete anser att det bör vara

samma regler oavsett om det är RMV eller den rättspsykiatriska vården

som vill forska och/eller utvärdera m.m.

Bakgrunden till regeringens förslag

Reglering av ändamål för vilka personuppgifter får behandlas m.m.

Av 9 § personuppgiftslagen (1998:204) framgår att den personupp-

giftsansvarige skall se till att a) personuppgifter behandlas bara om det är

lagligt, b) personuppgifter alltid behandlas på ett korrekt sätt och i enlig-

het med god sed, c) personuppgifter samlas in bara för särskilda, uttryck-

ligt angivna och berättigade ändamål, d) personuppgifter inte behandlas

för något ändamål som är oförenligt med det för vilket uppgifterna sam-

lades in, e) de personuppgifter som behandlas är adekvata och relevanta i

förhållande till ändamålen med behandlingen, f) inte fler personuppgifter

behandlas än som är nödvändigt med hänsyn till ändamålen med be-

handlingen, g) de personuppgifter som behandlas är riktiga och, om det

är nödvändigt, aktuella, h) alla rimliga åtgärder vidtas för att rätta, block-

era eller utplåna sådana personuppgifter som är felaktiga eller ofullstän-

diga med hänsyn till ändamålen med behandlingen, och i) personupp-

gifter inte bevaras under en längre tid än vad som är nödvändigt med

hänsyn till ändamålen med behandlingen.

En senare behandling av personuppgifter för historiska, statistiska eller

vetenskapliga ändamål anses inte som oförenlig med de ändamål för

vilka uppgifterna samlades in.

Personuppgifter får bevaras för historiska, statistiska eller vetenskap-

liga ändamål under längre tid än som sagts ovan. Personuppgifterna får

dock i sådana fall inte bevaras under en längre tid än vad som behövs för

dessa ändamål.

Personuppgifter som behandlas för historiska, statistiska eller veten-

skapliga ändamål får användas för att vidta åtgärder i fråga om den re-

gistrerade bara om den registrerade har lämnat sitt samtycke eller det

finns synnerliga skäl med hänsyn till den registrerades vitala intressen.

I 10 § personuppgiftslagen anges i vilka fall behandling av personupp-

gifter är tillåten. Förutsättningen för att personuppgifter skall få behand-

las är att den registrerade har lämnat sitt samtycke till behandlingen eller

att behandlingen är nödvändig för att a) ett avtal med den registrerade

skall kunna fullgöras eller åtgärder som den registrerade begärt skall

kunna vidtas innan ett avtal träffas, b) den personuppgiftsansvarige skall

kunna fullgöra en rättslig skyldighet, c) vitala intressen för den registre-

rade skall kunna skyddas, d) en arbetsuppgift av allmänt intresse skall

kunna utföras, e) den personuppgiftsansvarige eller en tredje man till vil-

ken personuppgifter lämnas ut skall kunna utföra en arbetsuppgift i sam-

band med myndighetsutövning eller f) ett ändamål som rör ett berättigat

intresse hos den personuppgiftsansvarige eller hos en sådan tredje man

till vilken personuppgifterna lämnas ut skall kunna tillgodoses om detta

intresse väger tyngre än den registrerades intresse av skydd mot kränk-

ning av den personliga integriteten.

Personuppgiftslagen innehåller i 13 § ett principiellt förbud mot att be-

handla s.k. känsliga personuppgifter. Det rör sig om uppgifter som av-

slöjar ras eller etniskt ursprung, politiska åsikter, religiös eller filosofisk

övertygelse eller medlemskap i fackförening samt uppgifter som rör

hälsa eller sexualliv. Det finns dock ett antal undantag från detta förbud. I

15 § behandlas samtycke och den situationen att den registrerade har of-

fentliggjort uppgifterna. Enligt 16 § får känsliga personuppgifter be-

handlas om behandlingen är nödvändig för att a) den personupp-

giftsansvarige skall kunna fullgöra sina skyldigheter eller utöva sina rät-

tigheter inom arbetsrätten, b) den registrerades eller någon annans vitala

intressen skall kunna skyddas och den registrerade inte kan lämna sitt

samtycke, eller c) rättsliga anspråk skall kunna fastställas, göras gällande

eller försvaras. Enligt 18 § får känsliga personuppgifter behandlas för

hälso- och sjukvårdsändamål, om behandlingen är nödvändig för a)

förebyggande hälso- och sjukvård, b) medicinska diagnoser, c) vård eller

behandling, eller d) administration av hälso- och sjukvård. I andra stycket

finns särskilda bestämmelser för dem som är underkastade tystnadsplikt.

Av särskilt intresse i detta sammanhang är 19 §. Där föreskrivs i första

stycket att känsliga personuppgifter får behandlas för forsknings- och

statistikändamål, om behandlingen är nödvändig på sätt som sägs i 10 §

och om samhällsintresset av det forsknings- eller statistikprojekt där be-

handlingen ingår klart väger över den risk för otillbörligt intrång i enskil-

das personliga integritet som behandlingen kan innebära. Dessa förut-

sättningar skall enligt andra stycket anses uppfyllda om behandlingen har

godkänts av en forskningsetisk kommitté. I tredje stycket anges att

personuppgifter får lämnas ut för att användas i sådana projekt som avses

i första stycket, om inte något annat följer av regler om sekretess och

tystnadsplikt. Enligt 20 § får regeringen eller den myndighet som rege-

ringen bestämmer i fråga om automatiserad behandling av personupp-

gifter meddela föreskrifter om ytterligare undantag från förbudet i 13 §,

om det behövs med hänsyn till ett viktigt allmänt intresse.

Den forskningsetiska prövningen

För närvarande finns sex regionala forskningsetiska kommittéer för me-

dicinsk forskning. De är knutna till de medicinska fakulteterna i Linkö-

ping, Umeå, Göteborg,[REDACTED_EFTERNAMN] och Uppsala samt till Karolinska Institutet i

Stockholm. Dessutom finns fyra lokala kommittéer. På central nivå finns

Medicinska forskningsrådets arbetsgrupp för samordning av de

forskningsetiska kommittéernas verksamhet. Kommittéernas ledamöter

är till största delen forskningsrepresentanter, men även lekmannarepre-

sentanter ingår.

Verksamheten är inte reglerad i lag, utan två rekommendationer, en

från Medicinska forskningsrådet och en från Landstingsförbundet, utgör

grunden för den forskningsetiska granskningsorganisationen. Kommitté-

ernas funktion är i strikt bemärkelse rådgivande.

De forskningsetiska kommittéernas granskning handlar om att väga

forskningsprojektets möjliga värde mot de risker och olägenheter, t.ex.

integritetskränkningar, som forskningen kan innebära. Varje projekt

måste ha en klar vetenskaplig frågeställning, som är baserad på god kän-

nedom om det aktuella kunskapsläget. Forskningen skall bedrivas av per-

soner med erforderlig kompetens inom området. Försökspersonernas in-

tegritet måste beaktas. Riskerna med forskningsprojektet måste kunna

förutses. Försökspersoner måste informeras om projektet. Deltagarna

skall ha lämnat ett frivilligt samtycke.

Kravet på informerat samtycke kan dock i vissa fall efterges. Exem-

pelvis kan det anses mer etiskt tveksamt att kontakta personer om det

innebär att de påminns om sitt kriminella förflutna än att ta fram uppgif-

ter som senare avidentifieras.

Landstingsförbundets styrelse rekommenderade år 1981 landstingen att

kräva att godkännande av forskningsetisk kommitté har lämnats för att ett

projekt skall få genomföras vid landstingens inrättningar. Medicinska

forskningsrådet kräver sådant godkännande för att anslå medel för forsk-

ningsprojekt. Detsamma gäller för de flesta fonder och finansiärer. Det

finns emellertid finansiärer som inte kräver sådant godkännande. Främst

rör det sig om mindre, privata fonder.

Olika former av offentliggöranden av forskningsresultat förutsätter att

projektet har genomgått en etisk granskning. De flesta medicinska tid-

skrifter har detta som krav för publicering. Etisk granskning är också ett

krav för presentation av ett projekt vid medicinska riksstämman och

andra vetenskapliga kongresser.

Skälen för regeringens förslag

Avgränsningen av de ändamål för vilka det rättspsykiatriska forsknings-

registret får användas är av stor betydelse när det gäller skyddet för den

personliga integriteten. Registerändamålet bör av flera skäl preciseras så

noga som möjligt. Först och främst är detta alltså ett sätt att värna om

skyddet för den personliga integriteten. Den internationella utvecklingen

går mot höga krav på precisering av ändamålet. Den innebär också att

endast personuppgifter som är direkt relevanta för ändamålet får samlas

in eller på annat sätt behandlas.

Forskning

Att registret skall användas för forskning inom rättspsykiatrin har i av-

snitt 8 angetts som en utgångspunkt. Begreppet forskning har diskuterats

i olika utredningssammanhang. Forskningsetiska utredningen utgick i sitt

betänkande Forskningsetisk prövning. Organisation, information och

utbildning (SOU 1989:74 s. 25) från den allmänt inriktade definitionen

att med forskning menas "ett systematiskt och metodiskt sökande efter ny

kunskap och nya idéer".

Gränsdragningen mellan forskningsregister och andra typer av register

har diskuterats av bl.a. Datalagsutredningen, som i sitt slutbetänkande En

ny Datalag (SOU 1993:10) ansåg att med forskningsregister borde förstås

personregister med personuppgifter vilka används för vetenskapligt ända-

mål (s. 182). Utanför begreppet forskningsregister föll därför enligt ut-

redningen personregistrering som kan förekomma på forskningsinstitu-

tioner eller i andra forskningssammanhang, men där syftet med registre-

ringen primärt är ett annat än att uppgifterna skall användas för ett veten-

skapligt arbete (exempelvis administrativa register som används för att

handlägga löne- och personalfrågor).

Någon mera exakt definition av forskning är svår att ge. Viss vägled-

ning bör dock kunna hämtas ur de resonemang som återgetts ovan. Vid

bedömningen vad som är ett godtagbart ändamål måste också beaktas att

det endast är forskning inom rättspsykiatrin som det rättspsykiatriska

forskningsregistret skall få användas för.

Som framhållits tidigare kommer registret att innehålla mycket käns-

liga personuppgifter. Det är därför av största vikt att det används bara för

sådan forskning som är seriös. Detta innebär att vissa krav avseende

vetenskapligt värde och vetenskaplig metod måste uppfyllas av forsk-

ningen för att den skall anses vara förenlig med ändamålet. Den person-

uppgiftsansvarige bör dock inte belastas med en onödigt krånglig regle-

ring i detta hänseende. Av stor vikt är också att bedömningen av ett

forskningsprojekts kvalitet görs av en instans som har en god kompetens

för sådana prövningar.

I princip alla forskningsprojekt på området som motsvarar de angivna

kraven genomgår prövning av forskningsetisk kommitté. Utan att vara

författningsreglerat har detta system vunnit acceptans. Det är därför

lämpligt att knyta an till denna prövning när kraven på den rättspsykiat-

riska forskningen regleras. I 19 § personuppgiftslagen anges att behand-

ling av känsliga personuppgifter som godkänts av en forskningsetisk

kommitté skall anses uppfylla vissa förutsättningar för att få behandlas

för forsknings- och statistikändamål. I den lag som reglerar det rättspsy-

kiatriska forskningsregistret bör också anges att såväl forskningen som

den aktuella behandlingen av personuppgifter skall ha godkänts av en

forskningsetisk kommitté. Eftersom forskningsprojekt regelmässigt un-

derställs prövning av forskningsetisk kommitté medför lösningen varken

för forskarna eller den personuppgiftsansvarige någon nämnvärd belast-

ning.

Det sagda innebär således att när det gäller forskning bör registret få

användas endast för forskning inom rättspsykiatrin när den för projektet

aktuella behandlingen av personuppgifter har godkänts av en forsknings-

etisk kommitté. När behandlingen godkänts skall den personupp-

giftsansvarige, dvs. Rättsmedicinalverket (RMV), göra en prövning av

behandlingens förenlighet med ändamålet.

Utvecklingsarbete

Enligt RMV:s instruktion åligger det denna myndighet att svara för bl.a.

utvecklingsarbete av betydelse för verksamheten. En viktig uppgift för

RMV är att bevaka att rättssäkerheten upprätthålls och att de rättspsykiat-

riska bedömningarna görs på ett enhetligt sätt över hela landet (prop.

1990/91:120 s. 23). I propositionen tillades följande om kvalitetskontroll

och kvalitetssäkring: "För att värna om enhetlighet och en god kvalitativ

utveckling av den rättspsykiatriska undersökningsverksamheten bör

Rättsmedicinalverket som ett led i egenuppföljningen granska antingen

ett urval av eller i vissa fall alla utlåtanden kontinuerligt genom en till

myndigheten knuten grupp bestående av medicinsk och juridisk expertis.

I vilken utsträckning och på vilket sätt detta bör göras bör myndigheten

själv få avgöra. Formerna för erfarenhetsåterföring till dem som utför

undersökningarna måste också vara en angelägen fråga för myndigheten.

Jag vill i detta sammanhang erinra om att det i propositionen om psykiat-

risk tvångsvård, m.m. (prop. 1990/91:58) föreslås att Socialstyrelsen

också i fortsättningen på begäran av rätten skall överpröva utlåtanden

över rättspsykiatriska undersökningar." Någon närmare definition av be-

greppet utvecklingsarbete gavs inte i propositionen.

Det faktum att RMV har ett ansvar för utvecklingsarbete inom den

rättspsykiatriska utredningsverksamheten talar för att verket bör få an-

vända registret för sådant arbete. Tillgången till personuppgifter i före-

varande register skulle innebära ökade förutsättningar för utvecklings-

arbete på ett område där behov finns av ökade kunskaper. Å andra sidan

är varje vidgning av användningsområdet negativ från integritetssyn-

punkt. Att låta RMV använda registret för utvecklingsarbete är emellertid

en förhållandevis liten utvidgning. En hel del av uppgifterna finns redan i

ärenderegistret och används bl.a. för utvecklingsändamål. Eftersom RMV

har ett ansvar för utvecklingsarbete är det vidare rimligt att myndigheten

har tillgång till uppgifter från något av registren. Den nuvarande

lösningen där ärenderegistret används för både ärendehantering och

utvecklingsarbete är från integritetssynpunkt inte heller invändningsfri.

Ett annat skäl som talar för att RMV skall få använda det rättspsykiat-

riska forskningsregistret för utvecklingsarbete är att RMV enligt lagen

(1998:543) om hälsodataregister inte kan inrätta hälsodataregister. En

förutsättning för denna lags tillämplighet är att det rör sig om ett register

som förs av en central förvaltningsmyndighet inom hälso- och sjukvår-

den. En sådan myndighet är en myndighet som enligt instruktion har ett

ansvar för en eller flera verksamheter inom hälso- och sjukvården. RMV

har inte något sådant ansvar och är således inte en sådan central förvalt-

ningsmyndighet som avses i lagen om hälsodataregister.

En förutsättning för att uppgifter i ett register skall få användas för

både forskning och utvecklingsarbete bör vara att registrets innehåll inte

behöver utökas på grund av detta. Utredningens kontakter med företräda-

re för RMV har visat att så inte är fallet.

Det är av stor vikt att RMV har ett bra underlag för sitt arbete med

uppföljning, utvärdering och kvalitetssäkring. Att RMV kan upprätthålla

och förbättra kvaliteten och enhetligheten i sina bedömningar är viktigt

både för samhället och för de undersökta individernas rättssäkerhet. Re-

geringen anser att detta är ett sådant viktigt allmänt intresse att det moti-

verar ett undantag i enlighet med artikel 8 punkt 4 i EG-direktivet från

förbudet mot behandling av känsliga personuppgifter. Även när det gäller

artikel 8 i Europakonventionen gör regeringen den bedömningen att be-

handlingen av personuppgifter i enlighet med den föreslagna lagstift-

ningen i alla delar är förenlig med denna artikel. Slutsatsen blir att det

rättspsykiatriska forskningsregistret bör få användas för RMV:s utveck-

lingsarbete inom rättspsykiatrin.

Det finns även andra myndigheter som skulle vara betjänta av att

kunna använda det rättspsykiatriska forskningsregistret för sitt utveck-

lingsarbete. Av integritetsskäl bör dock gränsen dras så snävt som möj-

ligt. De organ som främst förefaller ha behov av registret för uppföljning,

utvärdering och kvalitetssäkring av rättspsykiatrisk vård är Social-

styrelsen och de som bedriver sådan vård, främst landsting och kommu-

ner. Socialstyrelsen har bl.a. till uppgift att inom sitt ansvarsområde följa

utvecklingen och utvärdera verksamheterna samt verka för att utveck-

lingsarbete kommer till stånd. Den nya lagen om hälsodataregister inne-

bär dock att Socialstyrelsen är en av de myndigheter som kan inrätta häl-

sodataregister. Sådana register får inrättas och föras bl.a. för utveck-

lingsarbete. Den information som är relevant för Socialstyrelsens ut-

vecklingsarbete kan tas in i ett hälsodataregister.

Som framgått ovan vill flera av remissinstanserna på olika sätt utvidga

möjligheterna att använda registret. Regeringen anser dock att integritets-

aspekterna med styrka talar för att begränsa användningen av registret till

de här angivna ändamålen. Det rättspsykiatriska forskningsregistret bör

därför, vad gäller utvecklingsarbete, få användas endast av RMV.

Något krav på prövning av forskningsetisk kommitté bör inte ställas

upp när det gäller utvecklingsarbete, trots att vissa remissinstanser före-

språkar någon form av etisk prövning även av denna verksamhet. Kom-

mittéerna är dock inte avsedda för prövning av sådant arbete. Några utar-

betade former för etisk prövning vid utvecklingsarbete på det sätt som

finns för forskning existerar alltså inte. I och för sig skulle integritetsskäl

kunna anses tala för en prövning av den typen. Som personupp-

giftsansvarigt kommer RMV dock att stå under tillsyn av Datainspektio-

nen enligt personuppgiftslagens bestämmelser. Inom RMV finns också

sedan oktober 1995 en forsknings- och utvecklingsnämnd som kan ut-

göra forum för bl.a. etiska spörsmål vid utvecklingsarbete. Det framstår

som lämpligt att RMV inom ramen för nämnden utvecklar former för att

bevaka dessa spörsmål. Det får därför anses försvarligt att för närvarande

inte ställa upp ett formellt krav på etisk granskning beträffande

utvecklingsarbete.

Begreppet utvecklingsarbete bör närmare definieras. Detta kan lämp-

ligen ske med de tre termerna uppföljning, utvärdering och kvalitetssäk-

ring. Hälsodatakommitténs definitioner kan här användas (SOU 1995:95

Hälsodataregister Vårdregister, s. 112): "Uppföljning avser att fortlöp-

ande och regelbundet mäta och beskriva behov, verksamheter och resurs-

åtgång angivet i termer av t.ex. behovstäckning, produktivitet och nyck-

eltal. Uppföljning syftar till att ge en översiktlig bild av verksamhetens

utveckling och att fungera som en signal för avvikelser som bör beaktas.

Utvärdering avser analys och värdering av kvalitet, effektivitet och re-

sultat hos en verksamhet i förhållande till de mål som bestämts för denna.

Kvalitetssäkring är en utvärderingsprocess i vilken man fortlöpande och

systematiskt beskriver, mäter och värderar kvaliteten i den egna verk-

samheten i relation till de mål som lagts fast." För RMV:s vidkommande

är exempelvis jämförelser mellan olika enheters bedömningspraxis av

stor vikt.

Genom den nyss redovisade definitionen av utvecklingsarbete och vad

som i detta hänseende sagts om forskning i det föregående avsnittet bör

det också vara möjligt för den registeransvariga myndigheten att dra

gränsen mellan forskning och utvecklingsarbete. Risken för gränsdrag-

ningsproblem finns framför allt när det gäller projekt som drivs av RMV.

Kravet på forskningsetisk prövning gäller även forskningsprojekt som

drivs inom RMV. Eftersom sådan prövning inte krävs för RMV:s utveck-

lingsarbete är det viktigt att olika projekt noggrant prövas av verket, så

att forskningsprojekt inte felaktigt betecknas som utvecklingsarbete.

RSMH kräver antingen informerat samtycke från de registrerade för att

registret skall få användas eller att representanter för brukarorganisatio-

nerna ges insyn i och inflytande över hur registret används. Frågan om

samtycke behandlas i avsnitt 15. När det gäller kravet på insyn i eller

inflytande på hur registret används anser regeringen att den forsknings-

etiska prövningen ger tillräckliga garantier för att registret endast skall få

användas för seriös forskning.

12 Personuppgiftsansvarig

Regeringens förslag: Rättsmedicinalverket skall vara personupp-

giftsansvarigt för den behandling av personuppgifter som sker i det

rättspsykiatriska forskningsregistret.

Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag för-

utom att utredningen använder uttrycket registeransvarig.

Remissinstanserna: Nästan alla tillstyrker utredningens förslag eller

har inget att erinra mot detta. Svenska föreningen för Rättspsykiatriskt

samarbete är tveksam till att registeransvaret läggs på Rättsmedicinal-

verket (RMV) och anför att detta inte får innebära att vårdens möjligheter

att använda registret begränsas.

Skälen för regeringens förslag: Enligt 3 § personuppgiftslagen

(1998:204) kallas den som ensam eller tillsammans med andra bestäm-

mer ändamålen med och medlen för behandling av personuppgifter för

personuppgiftsansvarig.

Ändamålet forskning talar i viss utsträckning för att en fakultet där

forskning på området bedrivs utses till personuppgiftsansvarig för det

rättspsykiatriska forskningsregistret. Å andra sidan kan det från sådana

utgångspunkter vara en fördel om den personuppgiftsansvarige intar en

mera neutral roll i förhållande till forskningen. Ett annat skäl för att välja

en fakultet skulle kunna vara att det minskar risken för att allmänheten

eller de registrerade får uppfattningen att registret kan komma att an-

vändas vid beslutsfattande mot den registrerade.

Mot en sådan lösning talar flera skäl. På RMV bevaras redan liknande

uppgifter i ärenderegistret. Rutiner, skalskydd osv. finns redan på ett an-

nat sätt hos RMV än hos fakulteterna. I och för sig lär en icke obetydlig

del av forskningen komma att avse ett av Socialstyrelsens ansvarsom-

råden; den rättspsykiatriska vården. Detta skulle kunna tala för att Social-

styrelsen skall vara personuppgiftsansvarigt. Men forskning inom

rättspsykiatrin kan ha en mängd andra inriktningar, t.ex. projekt där un-

dersökningen tas som utgångspunkt för vad som därefter händer med en

person och projekt där man hos psykiskt störda lagöverträdare söker risk-

faktorer i barndomen. Man kan alltså förvänta sig att forskning kan

komma att bedrivas som är relevant i förhållande till RMV:s ansvarsom-

råde. Ändamålet utvecklingsarbete talar givetvis också för RMV.

För RMV talar också att merparten av de uppgifter som skall ingå i det

rättspsykiatriska forskningsregistret redan finns hos denna myndighet.

De andra lösningarna innebär att känsliga personuppgifter i större ut-

sträckning skall sändas till en annan myndighet.

En ytterligare fördel med att lägga ansvaret för registret hos RMV är

att en stor del av det bakomliggande aktmaterialet finns hos RMV, vilket

bör underlätta t.ex. forskningsarbete.

Man bör vidare beakta att den personuppgiftsansvarige skall vara an-

svarig för den verksamhet för vilken registret förs. RMV är därför väl

lämpat som personuppgiftsansvarig, inte minst med hänsyn till det ansvar

för forsknings- och utvecklingsarbete inom den rättspsykiatriska under-

sökningsverksamheten som RMV har enligt förordningen (1991:944) om

instruktion för rättsmedicinalverket.

Regeringen anser mot bakgrund av ovanstående att RMV bör vara per-

sonuppgiftsansvarigt.

13 Registrets innehåll

Regeringens förslag: I det rättspsykiatriska forskningsregistret skall

det få registreras uppgifter om personer som har genomgått rättspsy-

kiatrisk undersökning eller undersökning enligt 7 § lagen (1991:2041)

om särskild personutredning i brottmål, m.m. eller motsvarande

undersökningsformer enligt äldre lagstiftning, under förutsättning att

uppgifterna inte härrör från ett brottmål där åtalet mot den undersökte

i dess helhet har ogillats. Registrering får inte ske förrän domen har

vunnit laga kraft. Endast vissa närmare preciserade uppgifter skall få

registreras.

Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens

förslag. I utredningens förslag finns dock inte kravet på att domen skall

ha vunnit laga kraft med. Det framgår inte heller att uppgift om påföljds-

eftergift skall få registreras.

Remissinstanserna: De flesta tillstyrker eller har inget att erinra. Hov-

rätten för Nedre Norrland och Malmö tingsrätt anser att Rättsmedicinal-

verket (RMV) skall avvakta lagakraftvunnen dom innan några uppgifter

registreras. Kammarrätten i Stockholm ifrågasätter om det för registre-

ring skall vara tillräckligt att en person fällts till ansvar för en brottslig

gärning, det vill säga även om gärningen helt saknar relevans för den

rättspsykiatriska undersökningen. Malmö tingsrätt anser att även uppgift

om påföljdseftergift och uppgifter från de vårdintyg som utfärdats i en-

lighet med 5 § lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård bör få registre-

ras. Riksåklagaren anser att när åtalsunderlåtelse meddelas för personer

som genomgår rättspsykiatrisk vård är det angeläget att uppgifter om den

nya brottsligheten som beslutet omfattar tillförs registret. Kriminal-

vårdsstyrelsen anser att med den föreslagna uppbyggnaden av registret

går värdefull information om intet avseende psykiatrisk vård av häktade

och fängslade som på frivillig väg överförs till sjukhus för psykiatrisk

vård. Landstinget Västernorrland anser att de uppgifter som skall få fin-

nas i registret inte beaktar de behov som finns vid forsknings- och ut-

vecklingsarbete vid vård och behandling. Samma remissinstans finner det

också märkligt att den grupp patienter som dömts till rättspsykiatrisk

vård på annat sätt än efter ett läkarintyg enligt 7 § lagen (1991:2041) om

särskild personutredning i brottmål, m.m. eller en rättspsykiatrisk under-

sökning är exkluderad.

Skälen för regeringens förslag

Utgångspunkter

En utgångspunkt för bedömningen av vilket innehåll det rättspsykiatriska

forskningsregistret skall ha är att registret skall avse forskning inom

rättspsykiatrin och utvecklingsarbete inom den rättspsykiatriska under-

sökningsverksamheten. Vid bedömningen av vilka uppgifter registret

skall få innehålla måste vidare ställning tas till vilka personer som skall

få registreras och från vilka stadier i det straffrättsliga förfarandet som

registrering bör aktualiseras. Därefter bör närmare övervägas vilka upp-

gifter om en person som skall få registreras från de olika stadierna. Vid

samtliga dessa överväganden måste behovet av uppgifterna för forskning

och utvecklingsarbete vägas mot integritetsaspekten.

De personer som kan bli aktuella är de som har genomgått rättspsykiat-

risk undersökning eller undersökning enligt 7 § lagen (1991:2041) om

särskild personutredning i brottmål, m.m. samt de som blivit föremål för

rättspsykiatrisk vård, oavsett vilken form av beslut som legat till grund

för detta. Det faktum att en person har genomgått antingen rättspsykiat-

risk undersökning eller undersökning enligt 7 § lagen (1991:2041) om

särskild personutredning i brottmål, m.m. har av alla som uttalat sig i frå-

gan ansetts ha sådan fundamental betydelse både för forskning och ut-

vecklingsarbete att uppgifter om personen skall ingå i registret. Detta

framstår enligt regeringens mening som en rimlig utgångspunkt.

Åtal som helt eller delvis ogillas

En viktig fråga är hur man skall se på de fall där åtalet mot den under-

sökte helt eller delvis ogillas. Frågan är principiellt viktig även om an-

delen ogillade åtal efter rättspsykiatrisk undersökning är liten.

Registreringen utgör i sig inte någon sanktionsform. Men den yttersta

grunden för en undersökning är alltid en misstanke om brott. Ogillas

åtalet, skall den tilltalade anses oskyldig. Att ändå bevara uppgifter från

undersökningen får anses innebära en större integritetskränkning än vid

en fällande dom. Utredningen fann vid kontakter med forskare att den

dominerande uppfattningen var att de fall där åtalet ogillats är av mindre

intresse än när åtalet bifallits. Regeringen finner att integritetsintressena

klart väger över i dessa fall och att uppgifter om personer som i och för

sig undersökts men där åtalet har ogillats inte skall ingå i registret.

Vid den närmare gränsdragningen finns dock ytterligare frågor att ta

ställning till. Skall brottet som den tilltalade döms för ha någon särskild

koppling till undersökningen? Skall man kräva att någon särskild påföljd

har dömts ut? Skall skälen till ett ogillande ges någon betydelse? Gräns-

dragningen måste göras på ett klart och tydligt sätt för att minimera

gränsdragningsproblem och för att göra det lätt för den personupp-

giftsansvarige att på objektiva grunder avgöra om registrering skall ske.

Gränsdragningen måste också vara acceptabel från forskningssynpunkt.

Att som förutsättning för registrering kräva att den tilltalade fälls till

ansvar för den gärning som har föranlett undersökningen framstår som

mindre lämpligt. Det kan förekomma att åtal väcks för nya gärningar se-

dan undersökningen avlutats. Undersökningen kan vara lika relevant för

dessa gärningar, även om den tilltalade skulle frikännas från åtalet på den

punkt som föranlett undersökningen. Att påföljden har bestämts till böter

behöver inte heller betyda att brottet saknar relevans för undersökningen.

Exempelvis kan omständigheter som att den tilltalade till följd av brottet

drabbats av allvarlig kroppsskada eller att han försökt förebygga, av-

hjälpa eller begränsa skadeverkningarna av brottet m.m. (se 29 kap. 5 §

brottsbalken) leda till att böter döms ut för ett brott som normalt leder till

en strängare påföljd.

Regeringen anser att skälen för en ogillande dom inte skall ha någon

betydelse utan integritetsintressena skall få väga över i samtliga fall. Re-

geringen finner att övervägande skäl talar för att utesluta endast de fall

där åtalet helt har ogillats. Det skall för registrering inte krävas att en på-

följd har dömts ut, utan vara tillräckligt att personen dömts till ansvar för

en brottslig gärning. Den föreslagna gränsdragningen torde vara enklast

att tillämpa i praktiken och ger också ett med hänsyn till registrets ända-

mål rimligt urval av personer.

Domen skall ha vunnit laga kraft

En annan principiellt viktig fråga är om registrering av uppgifter om en

person skall få ske innan domen i det aktuella målet har vunnit laga kraft.

Ur integritetssynpunkt är det en klar fördel om man avvaktar denna tid-

punkt. Den tidsutdräkt som detta förorsakar är inte så stor att den orsakar

några beaktansvärda olägenheter för forskningen. Tvärtom är det en för-

del om det när uppgifter registreras står klart att domstolsprövningen är

avslutad. Om registrering får ske innan domen har vunnit laga kraft finns

ju risken att uppgifter måste tas bort från registret i efterhand. Rege-

ringen anser därför att uppgifter om en person skall få registreras i det

rättspsykiatriska forskningsregistret först när domen i det aktuella brott-

målet har vunnit laga kraft. Detta gäller således även uppgifter från un-

dersökningsstadiet.

Rättspsykiatrisk vård

Att en person genomgår rättspsykiatrisk vård skulle kunna vara ett krite-

rium som innebär att uppgifter om denne får ingå i registret. Oftast har i

och för sig den som genomgår sådan vård redan genomgått rättspsykiat-

risk undersökning eller undersökning enligt 7 § lagen (1991:2041) om

särskild personutredning i brottmål, m.m. Som framgått av avsnitt 5.2

kan dock en person bli föremål för rättspsykiatrisk vård utan att ha ge-

nomgått någon sådan undersökning.

Från forskarhåll har denna grupp bedömts som mindre intressant. Ett

skäl är att man inte har samma uppgifter från det inledande stadiet att

ställa mot andra uppgifter som kan registreras. Ett annat skäl är att annan

psykiatrisk vård i och för sig är lika intressant. Att uppgifter om en per-

son skulle förekomma i registret utan att denne har undersökts eller ge-

nomgått rättspsykiatrisk vård kan emellertid inte anses godtagbart (se

nedan). Integritetsskäl medför därför att den grupp som genomgår

rättspsykiatrisk vård utan att ha genomgått rättspsykiatrisk undersökning

eller undersökning enligt 7 § lagen (1991:2041) om särskild personutred-

ning i brottmål, m.m. inte skall ingå i registret.

Sammanfattningsvis innebär det sagda att uppgifter om personer som

har genomgått rättspsykiatrisk undersökning eller undersökning enligt

7 § lagen (1991:2041) om särskild personutredning i brottmål, m.m.,

skall få ingå i registret såvida uppgifterna inte härrör från ett mål där

åtalet i sin helhet ogillats och under förutsättning att domen i det aktuella

målet har vunnit laga kraft. Uppgifter skall även få registreras om perso-

ner som har genomgått motsvarande äldre undersökningsformer med

andra beteckningar.

Uppgifter som får registreras från undersökningsstadiet

När det gäller undersökningsstadiet har inget framkommit som tyder på

att ytterligare uppgifter än de som i dag registreras i Rättspsykiatriska

ärenderegistret är nödvändiga. Det handlar om uppgifter som rör perso-

nen (personnummer, kön, medborgarskap osv.), vilken brottslighet som

är aktuell samt resultatet av undersökningen. Dessa uppgifter får anses

som ett ganska snävt urval. Samtliga uppgifter har av företrädare för

forskning och utvecklingsverksamhet betraktats som nödvändiga.

Enligt 22 § personuppgiftslagen (1998:204) får uppgifter om person-

nummer behandlas utan samtycke bara när det är klart motiverat med

hänsyn till ändamålet med behandlingen, vikten av en säker identifiering

eller något annat beaktansvärt skäl. I detta fall anser regeringen att be-

handlingen av personnummer motiverad. De synnerligen integritetskäns-

liga uppgifter som skall hanteras medför att en säker identifiering är nöd-

vändig. Personuppgifter och övriga uppgifter som används i

Rättspsykiatriska ärenderegistret bör således få förekomma i det

rättspsykiatriska forsk-ningsregistret. Åldern kan dock utläsas ur person-

numret och behöver därför inte anges särskilt.

Uppgifter som får registreras från domstolsstadiet

Även vad gäller domstolsstadiet skall samma uppgifter som i dag före-

kommer i Rättspsykiatriska ärenderegistret få registreras. Det rör sig

också här om ett begränsat antal uppgifter: utgången i ansvarsdelen, av-

görandet i påföljdsfrågan samt eventuella beslut om utvisning. Beträff-

ande påföljdsfrågan skall utdömd påföljd men även uppgift om eventuell

påföljdseftergift få registreras.

När det gäller frågan om registrering av uppgifter om brottslighet som

omfattas av beslut om åtalsunderlåtelse måste beaktas att det i dessa fall

inte har skett någon domstolsprövning över huvud taget. Beslut om åtals-

underlåtelse fattas av åklagare. Mot bakgrund av det här uppställda kra-

vet på domstolsprövning och lagakraftvunnen dom innan registrering får

ske framstår det inte som rimligt ur integritetssynpunkt att tillåta registe-

ring av uppgifter av detta slag, där det inte meddelats någon dom över

huvud taget rörande den aktuella brottsligheten.

Uppgifter som får registreras från verkställighetsstadiet

En fråga är om uppgifter om annan psykiatrisk vård än rättspsykiatrisk

vård skall få ingå i registret.

Registrering av all psykiatrisk slutenvård under verkställigheten oav-

sett påföljd synes föra för långt. När det gäller uppgifter om rättspsykiat-

risk vård finns en naturlig koppling till ändamålen forskning och ut-

vecklingsarbete inom det rättspsykiatriska området. Skyddet för den per-

sonliga integriteten gör sig vidare starkare gällande vid registrering av

uppgifter om frivillig psykiatrisk vård än vid registrering av uppgifter om

tvångsvård. I allmänhet torde också vårdtillfällen som avser rättspsykiat-

risk vård i högre utsträckning vara relevanta i förhållande till undersök-

ningsverksamheten. Ytterligare ett argument mot att tillåta registrering i

det rättspsykiatriska forskningsregistret av uppgifter om annan psykiat-

risk vård än rättspsykiatrisk är att sambearbetningar med andra register

ändå relativt ofta kommer att vara nödvändiga vid forskning. Vid sådan

sambearbetning kan uppgifter om frivillig vård beaktas. Från verkställig-

hetsstadiet bör därför endast uppgifter om rättspsykiatrisk vård få regist-

reras. På verkställighetsstadiet kan detta bli aktuellt för dem som av

domstol har överlämnats till rättspsykiatrisk vård eller dömts till fäng-

else. Detta förslag innebär att det blir nödvändigt att registrera vissa upp-

gifter om verkställighet av fängelsestraff. I annat fall blir det inte möjligt

att begränsa uttagen från Sjukvårdsregistret till den aktuella person-

kretsen. Uppgifter om verkställighet av fängelsestraff kan också ha ett

självständigt intresse från forskningssynpunkt. Man kan t.ex. se på skill-

nader i verkställighetstider mellan dem som döms till fängelse respektive

överlämnas till rättspsykiatrisk vård.

De uppgifter som bör kunna registreras om verkställigheten av fäng-

else är när verkställigheten påbörjats respektive avslutats, inklusive tid-

punkter för villkorlig frigivning och avbrott i verkställigheten. När det

gäller vårduppgifter bör uppgifter kunna registreras om tidpunkter för

vård enligt LRV, var personen vårdats och vilka diagnoser som ställts i

samband med utskrivning. Detta inkluderar uppgifter om flyttningar

mellan olika vårdinrättningar och diagnoser som då ställts.

Uppgifter bör även få registreras från förfluten tid. Detta är dock en-

dast möjligt när det gäller uppgifter som redan finns i RMV:s arkiv, alltså

uppgifter om undersökningsstadiet och domstolsstadiet.

14 Uppgiftsskyldighet

Regeringens förslag: Socialstyrelsen respektive Kriminalvårdsstyrel-

sen skall till Rättsmedicinalverket lämna sådana uppgifter som finns

hos respektive myndighet och som skall få ingå i det rättspsykiatriska

forskningsregistret.

Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Ingen remissinstans har något att erinra mot ut-

redningens förslag, förutom Riksåklagaren som vill att man överväger ett

förtydligande om att Socialstyrelsens uppgiftsskyldighet även skall om-

fatta uppgifter om den nya brottslighet som ett beslut om åtalsunderlåt-

else avser.

Bakgrunden till regeringens förslag: När det gäller rättspsykiatriska

undersökningar skall utlåtandet över undersökningen enligt 7 § andra

stycket förordningen (1991:1413) om rättspsykiatrisk undersökning

överlämnas till bl.a. Rättsmedicinalverket (RMV) så snart detta färdig-

ställts. Intyg enligt 7 § lagen (1991:2041) om särskild personutredning i

brottmål, m.m. skall också överlämnas till RMV, vilket anges i 15 § för-

ordningen (1992:289) om särskild personutredning i brottmål, m.m. När

det gäller yttranden av Socialstyrelsens rättsliga råd finns ingen författ-

ningsenlig skyldighet att skicka dessa till RMV, men yttrandena skickas

ändå dit enligt en sedan länge tillämpad praxis.

Domstolarna har en författningsenlig skyldighet att i vissa fall skicka

domar till RMV. Om domstolen beslutar att en tilltalad skall överlämnas

till rättspsykiatrisk vård och denne vistas på en enhet för rättspsykiatrisk

undersökning, skall en kopia av domen skickas till RMV (22 § förord-

ningen (1990:893) om underrättelse om dom i vissa brottmål, m.m.). I

30 § samma förordning anges en ytterligare situation där en kopia av

domen skall skickas till RMV. Så skall ske, om en läkares eller Social-

styrelsens yttrande över en rättspsykiatrisk undersökning av den tilltalade

har inhämtats i målet.

Domstolarna skickar i viss utsträckning också till RMV domar i mål

där § 7-intyg har hämtats in. Någon författningsenlig skyldighet att göra

detta finns dock inte utan förfarandet bygger på en hemställan från RMV

till Domstolsverket.

Uppgifter om verkställighet av fängelse finns hos Kriminalvårdsstyrel-

sen medan uppgifter om rättspsykiatrisk vård finns hos Socialstyrelsen.

Dessa myndigheter har för närvarande inte någon skyldighet att skicka

sådana uppgifter till RMV.

Enligt 1 kap. 3 § sekretesslagen (1980:100) gäller sekretess, förutom

mot enskilda, även mot andra myndigheter. Om sekretess gäller även för

de uppgifter som skall tillföras registret från andra myndigheter, kan

alltså sekretesslagen utgöra ett hinder för utlämnande. Enligt 14 kap. 1 §

sekretesslagen hindrar sekretess emellertid inte att en uppgift lämnas till

en annan myndighet, om uppgiftsskyldighet följer av lag eller förordning.

Från Socialstyrelsen skall inhämtas dels uppgifter ur yttranden av det

rättsliga rådet, dels uppgifter som Socialstyrelsen har erhållit från sjuk-

vårdsinrättningar. Här är 7 kap. 1 § sekretesslagen tillämplig. Enligt

denna bestämmelse gäller sekretess inom hälso- och sjukvården för upp-

gifter om den enskildes hälsotillstånd och andra personliga förhållanden,

om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller

någon honom närstående lider men.

Från kriminalvården skall inhämtas uppgifter om verkställigheten av

fängelsestraff. Inom kriminalvården gäller sekretess för uppgift om en-

skilds personliga förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller

någon honom närstående lider men eller att fara uppkommer för att nå-

gon utsätts för våld eller annat allvarligt men om uppgiften röjs, 7 kap.

21 § sekretesslagen. Är den dömde föremål för hälso- och sjukvård under

verkställigheten gäller sedvanlig sekretess enligt 7 kap. 1 § för uppgifter

som förekommer i den verksamheten.

Domstolarna skall lämna uppgifter om utgången i ansvarsdelen, avgör-

andet i påföljdsfrågan samt eventuella beslut om utvisning i mål där be-

träffande den dömde har utfärdats ett rättspsykiatriskt utlåtande eller ett

intyg enligt 7 § lagen (1991:2041) om särskild personutredning i brott-

mål, m.m. Det rör sig alltså om vissa begränsade uppgifter i domslutet.

Hos domstolarna är det i första hand sekretessbestämmelserna i 7 kap.

22 § sekretesslagen som kan bli tillämpliga. Enligt denna paragraf gäller

sekretess hos domstol i brottmål för uppgift om enskilds hälsotillstånd

eller andra personliga förhållanden som framkommer vid särskild perso-

nutredning, rättspsykiatrisk undersökning eller annan sådan utredning,

om det av särskild anledning kan antas att den som uppgiften rör eller

någon honom närstående lider men om uppgiften röjs. Därutöver finns

vissa särskilda regler om vad som sker med sekretessbelagda uppgifter

som har förebringats vid en förhandling eller tagits in i en dom. När det

gäller uppgifter i domar kan i korthet nämnas att sekretessen består en-

dast om domstolen i domen förordnar om detta. Uppgifter i själva dom-

slutet kan sekretessbeläggas endast i undantagsfall.

Skälen för regeringens förslag: Ett skäl för att författningsreglera till-

förandet av uppgifter till det rättspsykiatriska forskningsregistret är att

tillförsäkra att uppgiftslämnandet fungerar i praktiken. Det är emellertid

också så att sekretesslagens bestämmelser innebär att en sådan reglering

oftast torde vara en förutsättning för att uppgifterna skall kunna tillföras

registret.

Den i bakgrundsavsnittet redovisade sekretessregleringen för uppgifter

hos Socialstyrelsen och Kriminalvårdsstyrelsen medför att uppgiftsskyl-

dighet bör föreskrivas i lag eller förordning, om inte sådan skyldighet

redan är föreskriven.

Sekretessen torde i och för sig normalt inte hindra domstolarna från att

skicka domar till RMV i mål där intyg enligt 7 § lagen (1991:2041) om

särskild personutredning i brottmål, m.m. har hämtats in. I dag saknas

dock författningsenlig skyldighet för domstolarna att expediera domar till

RMV i sådana mål och domar skickas in i endast ungefär hälften av mål-

en. En sådan skyldighet bör därför ställas upp. Regeringen avser att

komplettera förordningen (1990:893) om underrättelse om dom i vissa

brottmål, m.m. Efter denna komplettering kommer domstolarna att vara

skyldiga att till RMV expediera domen i samtliga mål där rättspsykiatrisk

undersökning gjorts eller intyg enligt 7 § lagen (1991:2041) om särskild

personutredning i brottmål, m.m. har hämtats in.

Enligt tidigare nämnda 7 kap. 1 § sekretesslagen gäller sekretessen

inom hälso- och sjukvården även i annan medicinsk verksamhet. Som

exempel på sådan verksamhet anges bl.a. rättspsykiatrisk undersökning.

En fråga är om uppgifter som förekommer i den rättspsykiatriska un-

dersökningsverksamheten hos RMV kan utan hinder av sekretess

lämnas vidare till en verksamhet inom RMV som avser förande av ett

register för forskning och utvecklingsarbete. Detta beror på om den

rättspsykiatriska undersökningsverksamheten i förhållande till register-

verksamheten är att anse som en sådan självständig verksamhetsgren

inom RMV som avses i 1 kap. 3 § andra stycket sekretesslagen.

Det rättspsykiatriska forskningsregistret skall avse forsknings- och ut-

vecklingsarbete inom rättspsykiatrin. Sannolikt kommer viss forskning

att ta sikte på spörsmål inom rättspsykiatrin som saknar en direkt kopp-

ling till RMV:s verksamhet och ansvarsområde. Men registret lär också

komma att utgöra stöd för forskning inom rättspsykiatrin som är av direkt

betydelse för verkets verksamhet och ansvarsområde. Dessutom skall

registret få användas för utvecklingsarbete, något som RMV enligt sin

instruktion skall svara för. Verksamheten i stort som avser utvecklings-

arbete och stöd åt forskning kan inte anses som en självständig verksam-

het gentemot undersökningsverksamheten. Verksamheten i anslutning till

det rättspsykiatriska forskningsregistret får anses ha sådant samband med

övrig verksamhet att inte heller denna bör anses som en självständig

verksamhetsgren. Någon författningsreglering av tillförandet till registret

av uppgifter som förekommer i undersökningsverksamheten är således

inte nödvändig.

15 Information och samtycke

Regeringens förslag: Information skall lämnas till den enskilde när

denne för första gången i målet registreras i det rättspsykiatriska

forskningsregistret. Rättsmedicinalverket skall såsom personupp-

giftsansvarigt ansvara för att informationen lämnas och att den har ett

visst innehåll. Något krav på samtycke införs inte.

Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens

förslag.

Remissinstanserna: Nästan alla remissinstanser tillstyrker utredning-

ens förslag eller har inget att erinra mot det. Riksförbundet för Social och

Mental Hälsa (RSMH) anser att grundregeln måste vara informerat sam-

tycke vid all dataregistrering av personuppgifter. Undantag förutsätter att

brukarorganisationen får inflytande över registrets användning.

Bakgrunden till regeringens förslag: I personuppgiftslagen

(1998:204) regleras samtycke och information på olika ställen. I 10 §

uppställs som en huvudregel att personuppgifter får behandlas bara om

den registrerade har lämnat sitt samtycke till behandlingen. I vissa andra

fall får dock behandling som är nödvändig för vissa ändamål ske. Dessa

ändamål räknas upp i paragrafen. I 12 § finns bestämmelser om återkal-

lelse av samtycke. När det gäller s.k. känsliga personuppgifter enligt 13 §

gäller ett principiellt förbud för att behandla sådana. Undantag från för-

budet görs dock bl.a. om den registrerade har lämnat sitt uttryckliga

samtycke till behandlingen eller på ett tydligt sätt offentliggjort uppgif-

terna. I de följande paragraferna behandlas ett antal andra fall där käns-

liga personuppgifter får behandlas, även om något samtycke inte har

getts. I 23-27 §§ ges föreskrifter om information.

Om uppgifterna samlas in från den registrerade själv skall information

om behandlingen av uppgifterna ges i samband med detta.

Samlas uppgifterna in från någon annan källa skall den personupp-

giftsansvarige självmant lämna den registrerade information om behand-

lingen av uppgifterna när de registreras. Är uppgifterna avsedda att läm-

nas ut till tredje man, behöver informationen dock inte ges förrän upp-

gifterna lämnas ut för första gången. Information behöver inte lämnas om

det finns bestämmelser om registrerandet eller utlämnandet av person-

uppgifterna i en lag eller någon annan författning. Kravet på information

gäller inte heller om det visar sig vara omöjligt eller skulle innebära en

oproportionerligt stor arbetsinsats. Om uppgifterna skall användas för att

vidta åtgärder som rör den registrerade skall dock information lämnas

senast i samband med att så sker.

Lagen (1995:606) om vissa personuppgifter för officiell statistik inne-

håller ett krav på att personer skall upplysas om registreringen när upp-

gifter hämtas in direkt till personregistret från dem som är eller avses bli

registrerade. Något informationskrav i de fall uppgifterna inte hämtas in

direkt från den registrerade har emellertid inte ställts upp. I flera andra

registerförfattningar finns bestämmelser om att information skall lämnas,

medan krav på samtycke inte ställs upp.

Samtycke definieras enligt 3 § personuppgiftslagen som varje slag av

frivillig, särskild och otvetydig viljeyttring genom vilken den registre-

rade, efter att ha fått information, godtar behandling av personuppgifter

som rör honom eller henne.

Av artikel 8 i dataskyddsdirektivet framgår bl.a. följande.

Medlemsstaterna skall förbjuda behandling av personuppgifter som av-

slöjar ras eller etniskt ursprung, politiska åsikter, religiös eller filosofisk

övertygelse, medlemskap i fackförening samt uppgifter som rör hälsa och

sexualliv.

Vad som nu sagts gäller inte bl.a. om den registrerade har lämnat sitt

uttryckliga samtycke till en sådan behandling, utom när det enligt med-

lemsstatens lagstiftning anges att förbudet inte kan upphävas genom den

registrerades samtycke.

Förbudet mot behandling av personuppgifter gäller inte heller när be-

handlingen av uppgifterna är nödvändig med hänsyn till förebyggande

hälso- och sjukvård, medicinska diagnoser, vård eller behandling eller

administration av hälso- eller sjukvård eller när dessa uppgifter behand-

las av någon som är yrkesmässigt verksam på hälso- och sjukvårdsområ-

det och som enligt nationell lagstiftning eller bestämmelser som antagits

av behöriga nationella organ är underkastad tystnadsplikt eller av en an-

nan person som är ålagd en liknande tystnadsplikt.

Under förutsättning av lämpliga skyddsåtgärder och av hänsyn till ett

viktigt allmänt intresse får medlemsstaterna vidare antingen i sin natio-

nella lagstiftning eller genom ett beslut av tillsynsmyndigheten besluta

om andra undantag än de som nyss sagts.

Regler om information som skall lämnas självmant till den registrerade

finns i artikel 10 och 11 i dataskyddsdirektivet. Dessa innebär följande.

Medlemsstaterna skall föreskriva att den personuppgiftsansvarige i

vart fall skall ge den person från vilken uppgifter om honom själv samlas

in följande information, utom i fall då han redan känner till informatio-

nen:

a) Den registeransvariges och dennes eventuella företrädares identitet.

b) Ändamålen med den behandling för vilken uppgifterna är avsedda.

c) All ytterligare information, exempelvis

 mottagarna eller de kategorier som mottar uppgifterna,

 huruvida det är obligatoriskt eller frivilligt att besvara

frågorna

 samt eventuella följder av att inte svara,

 förekomsten av rättigheter att få tillgång till och att erhålla

rättelse

 av uppgifter som rör honom, i den utsträckning som den

 ytterligare informationen med hänsyn till de särskilda

 omständigheter under vilka uppgifterna samlas in är nödvändig

 för att tillförsäkra den registrerade en korrekt behandling.

Om uppgifterna inte har samlats in från den registrerade, skall med-

lemsstaterna föreskriva att den personuppgiftsansvarige vid tiden för re-

gistreringen av personuppgifter eller, om utlämnande till en tredje man

kan förutses, inte senare än vid den tidpunkt då uppgifterna först lämnas

ut, skall ge den registrerade motsvarande information som nyss sagts.

Denna skyldighet skall inte gälla när det särskilt i samband med be-

handling för statistiska ändamål eller historiska eller vetenskapliga

forskningsändamål visar sig omöjligt eller innebära en oproportioner-

ligt stor ansträngning att ge information eller om registrering eller utläm-

nande uttryckligen föreskrivs i författning. I sådana fall skall medlems-

staterna föreskriva lämpliga skyddsåtgärder.

Skälen för regeringens förslag

Regeringen gör följande överväganden när det gäller frågan om informa-

tion och samtycke beträffande det rättspsykiatriska forskningsregistret.

Information respektive samtycke bidrar till skyddet för den enskildes

personliga integritet och kan därmed höja allmänhetens förtroende för

registret. Vissa skäl talar emellertid i motsatt riktning. Ett skäl är att det

skulle kunna vara skadligt för de aktuella personernas psykiska hälsa.

Risken för detta kan dock inte anses så stor att det motiverar att man av-

står från information och samtycke. Ett annat skäl mot att kräva samtycke

är att det skulle innebära att de som inte samtyckte skulle saknas i regist-

ret. Med hänsyn till ändamålet med registret skulle detta vara mycket

otillfredsställande. En hel del projekt skulle omöjliggöras eller klart för-

sämras. Den tänkta utförliga regleringen av registret bidrar till att upp-

rätthålla skyddet för integriteten. Vidare stärks förtroendet för registret

genom att det till såväl den enskilde som till allmänheten lämnas en öp-

pen information om innehållet i och syftet med registret. På registre-

ringsstadiet kan ändamålet med registret beskrivas för den enskilde. Där-

emot kan inte de olika forskningsprojekten eller liknande anges. Ett krav

på samtycke skulle innebära att den som samtyckte gav någon form av

generellt tillstånd att använda uppgifterna inom ramen för de uppgivna

ändamålen, såvida inte samtycke skulle krävas också för annan behand-

ling av personuppgifterna.

Nackdelarna med ett krav på samtycke vid registreringen väger tungt.

Det kan också ifrågasättas hur meningsfullt ett sådant krav verkligen är.

Övervägande skäl talar alltså för att inte ställa upp ett krav på samtycke

på detta stadium. Om ett krav på samtycke i stället skulle ställas upp vid

behandling i enlighet med ändamålen skulle det innebära att de som inte

samtyckte skulle saknas i forsknings- och utvecklingsprojektet. Här

skulle det emellertid vara möjligt att ha en undantagsregel för vissa fall,

t.ex. med innebörden att kravet på samtycke inte gällde om det faktum att

vissa personer saknades skulle förrycka hela projektet eller om det skulle

vara oetiskt, med hänsyn till vad projektet gällde, att kontakta de i pro-

jektet ingående personerna. Det skulle då vara nödvändigt att någon

myndighet, närmast den personuppgiftsansvarige, fick pröva om undan-

tag skulle göras eller inte. När det gäller forskning kräver ett godkän-

nande av forskningsetisk kommitté enligt huvudregeln samtycke från

deltagarna. Regeringen anser inte att det bör införas krav på någon ytter-

ligare prövning av om samtycke skall krävas. När det gäller användning

av registret för utvecklingsarbete bör det i regel vara olämpligt om vissa

personer utesluts på grund av bristande samtycke, eftersom detta kan ge

ett ofullständigt underlag. I detta sammanhang är också individerna i

regel av mindre intresse. Något krav på samtycke bör därför inte gälla för

det rättspsykiatriska forskningsregistret avseende dessa fall.

Däremot skall ett krav på information vid registreringen ställas upp.

Detta krav skall vara undantagslöst. Informationen skall ges när registre-

ring av uppgifter avseende ett visst brottmål aktualiseras för första

gången. Uppgifter skall enligt förslaget kunna registreras från olika sta-

dier i ett brottmål. Registreringen lär i regel inte ske vid ett tillfälle. In-

formationen behöver emellertid enbart lämnas en gång såvitt gäller upp-

gifterna från ett visst mål. Om en person sedan återfaller i brott, aktuali-

seras registrering av nya uppgifter. Information skall då lämnas på nytt.

Informationen bör ange vem som är personuppgiftsansvarig, ändamål-

en med behandlingen, vilken typ av uppgifter som behandlingen får avse

och mottagarna av uppgifterna. Vidare bör information ges om gällande

sekretess och säkerhetsbestämmelser. Den enskilde bör också upplysas

om personuppgiftslagens bestämmelser om rätten att efter ansökan få

information om behandlingen av personuppgifter samt rätten till rättelse

och skadestånd. Slutligen bör anges vad som gäller om tillgång till upp-

gifter, utlämnande på medium för automatiserad behandling och beva-

rande av uppgifter. Rättsmedicinalverket är såsom personalupp-

giftsansvarigt ansvarigt för att information lämnas.

16 Användning av uppgifterna

Regeringens förslag: Utlämnande av uppgifter ur registret skall prö-

vas av Rättsmedicinalverket. Utlämnande på medium för automatise-

rad behandling skall få ske endast om mottagarens användning av

uppgifterna är förenlig med registrets ändamål. Endast Rättsmedici-

nalverket skall ha direktåtkomst till registret. Forskarnas användning

av personuppgifter från det rättspsykiatriska forskningsregistret efter

utlämnande skall inte författningsregleras särskilt.

Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens

förslag, men innebär en mer detaljerad reglering i lagen av åtkomsten till

uppgifter i registret. I utredningens förslag regleras dessutom uttryck-

ligen vilka sökbegrepp som skall få användas.

Remissinstanserna: Juridiska fakulteten vid Stockholms universitet

ifrågasätter om en terminalåtkomst till registret över huvud taget behövs.

Riksförbundet för Social och Mental hälsa (RSMH) kräver insyn och in-

flytande för brukarorganisationerna för att kunna acceptera användning

utan de registrerades samtycke. Riks-IFS anser att forskarnas användning

av personuppgifterna skall författningsregleras.

Skälen för regeringens förslag

I det följande tas upp frågor som avser användning av det rättspsykiat-

riska forskningsregistret och de uppgifter som enligt förslaget skall få

registreras. Vissa grundläggande frågor om sekretess för uppgifter i

registret behandlas i nästa avsnitt. Där föreslås att sekretess enligt en ny

bestämmelse, 7 kap. 39 §, i sekretesslagen (1980:100) skall gälla för

verksamheten i anslutning till registret.

Sekretessreglernas betydelse för utlämnande av uppgifter från registret

Vid ett utlämnande för forskning kan mottagaren vara en offentlig insti-

tution eller en tjänsteman. Det andra alternativet är att utlämnandet sker

till en enskild forskare. Enligt den föreslagna nya bestämmelsen i sekre-

tesslagen (7 kap. 39 §) gäller sekretess om det inte står klart att uppgiften

kan röjas utan att den enskilde eller någon honom närstående lider men.

Är uppgifter hemliga enligt en sekretessbestämmelse som upptar ett

skaderekvisit torde, enligt förarbetena till sekretesslagen (prop.

1979/80:2 s. 347), utlämnande för forskning mycket ofta komma till

stånd utan beaktansvärd risk för skada. Detta motiveras med att sekretes-

sen enligt 13 kap. 3 § sekretesslagen följer uppgiften om mottagaren är

en offentlig institution eller tjänsteman och att enskild forskare kan åläg-

gas förbehåll med stöd av 14 kap. 9 § sekretesslagen. I propositionen

tilläggs slutligen att man i sista hand kan falla tillbaka på dispensregeln i

14 kap. 8 § sekretesslagen. Regeln i 13 kap. 3 § blir tillämplig när utläm-

nandet från registret sker för forskning inom ramen för en myndighet.

Vid utlämnande till enskilda ger 14 kap. 9 § en myndighet möjlighet

att ställa upp ett förbehåll som inskränker den enskildes rätt att lämna en

uppgift vidare eller att utnyttja den. Sådant förbehåll skall ställas upp om

myndigheten finner att sådan risk för skada, men eller annan olägenhet,

som enligt bestämmelse om sekretess utgör hinder att lämna ut uppgift

till enskild, kan undanröjas genom förbehållet. Slutligen finns en dis-

pensmöjlighet för regeringen enligt 14 kap. 8 §. Regeringen får, förutom

när det särskilt anges i bestämmelse om sekretess, för särskilt fall

förordna om undantag från sekretess när det är påkallat av synnerliga

skäl.

Denna undantagsreglering får anses tillräcklig för att registret skall

kunna användas i enlighet med ändamålen. En fråga är om uppgifter i

registret kan lämnas ut t.ex. för forskning som inte omfattas av registrets

ändamål. Offentlighetsprincipen som den kommer till uttryck i tryckfri-

hetsförordningen och sekretesslagen har ingen koppling till ändamålsbe-

greppet i personuppgiftssammanhang. En begäran om att få ut en allmän

handling skall således prövas enligt tryckfrihetsförordningen och sekre-

tesslagen. Om uppgifterna är sekretessbelagda men myndigheterna finner

att ett hinder mot utlämnande undanröjs med ett förbehåll, måste utlämn-

ande ske, även om uppgifterna skall användas på ett sätt som inte över-

ensstämmer med ändamålet.

Mot bakgrund av det sagda kan ändamålsbestämningen, särskilt när det

gäller kravet på godkännande av forskningsetisk kommitté, framstå som

mindre meningsfull. Så är emellertid inte fallet. Till en början kan näm-

nas att ett utlämnande med stöd av offentlighetsprincipen förutsätter att

de begärda uppgifterna kan tas fram med endast rutinbetonade åtgärder.

Är inte detta möjligt, föreligger över huvud taget ingen skyldighet att

lämna ut uppgifterna. Vidare innebär det omvända skaderekvisitet i den

föreslagna nya bestämmelsen i 7 kap. 39 § sekretesslagen att en

skadeprövning måste ske i varje särskilt fall som ett utlämnande blir ak-

tuellt. Inte sällan torde denna skadeprövning utfalla så att sekretess gäller

för uppgifterna, om ett godkännande av forskningsetisk kommitté saknas.

I ett sådant fall kan det ju finnas anledning att ifrågasätta forskningens

vederhäftighet. Här kan också tilläggas att en myndighet vid utlämnande

grundat på offentlighetsprincipen inte är skyldig att lämna ut allmänna

handlingar på medium för automatiserad behandling. Ända-

målsbestämningen har också betydelse på ett mera praktiskt plan. Det

finns ju ingen anledning för den personuppgiftsansvarige att t.ex. i in-

formationsmaterial uppmuntra användning av uppgifterna som inte är

förenlig med ändamålen.

Prövning av frågan om utlämnande

Enligt 2 kap. 14 § tryckfrihetsförordningen prövas frågor om utlämnande

av allmän handling av den myndighet som förvarar handlingen, om det

inte är föreskrivet att en annan myndighet skall göra detta. En erinran om

detta finns i 15 kap. 6 § sekretesslagen. Där finns också, i paragrafens

andra stycke, bestämmelser om vem på myndigheten som skall göra

denna prövning. Regleringen innebär att i de fall någon enligt arbetsord-

ning eller ett särskilt beslut är anförtrodd vården av den handling som

begärs utlämnad, denne i första hand skall pröva begäran. I tveksamma

fall skall han hänskjuta frågan till myndigheten, om detta kan ske utan

tidsutdräkt eller annan olägenhet för sökanden. Samma sak gäller om den

som har handlingen i sin vård vägrar att lämna ut handlingen eller lämnar

ut den med förbehåll, och sökanden begär att frågan hänskjuts till

myndigheten. Med myndigheten förstås i sammanhanget den eller de

befattningshavare som i sin tjänst har behörighet att på myndighetens

vägnar fatta beslut i saken. Vid statliga myndigheter är detta normalt

myndighetens chef, om inte annat är föreskrivet.

Utgångspunkten är alltså att myndigheten i det här fallet Rättsmedi-

cinalverket (RMV) prövar frågan om utlämnande enligt tryckfrihets-

förordningen och sekretesslagen. För att beslutsfunktionen skall få läggas

på en annan myndighet krävs, enligt 2 kap. 14 § tryckfrihetsförord-

ningen, särskilda skäl. Regeringen ser ingen anledning att överväga någ-

on annan ordning för det rättspsykiatriska forskningsregistret än den som

normalt skall gälla. Det saknas skäl, också från integritetssynpunkt, att

låta någon annan än den personuppgiftsansvarige, alltså RMV, medverka

i prövningen.

Utlämnande av uppgifter på medium för automatiserad behandling

Utlämnande av uppgifter från det rättspsykiatriska forskningsregistret

blir huvudsakligen aktuellt i två situationer. I det ena fallet begärs upp-

gifter utlämnade för att användas för forskning i enlighet med registrets

ändamål. Den andra situationen avser det fallet att utlämnandet grundar

sig på offentlighetsprincipen.

När det gäller utlämnande för forskning finns det inget behov av att i

lag inskränka möjligheten att lämna ut uppgifterna på medium för auto-

matiserad behandling. Från forskningssynpunkt är det tvärtom uppenbart

att denna möjlighet bör finnas.

Vad därefter angår ett utlämnande med stöd av offentlighetsprincipen

är en myndighet enligt tryckfrihetsförordningen inte skyldig att lämna ut

allmänna handlingar på medium för automatiserad behandling. Bestäm-

melserna i 2 kap. 12 och 13 §§ tryckfrihetsförordningen innebär endast

en skyldighet att tillhandahålla utskrifter eller att ge sökanden en möjlig-

het att ta del av handlingen på en bildskärm eller liknande.

Den sekretess som normalt kommer att gälla för uppgifterna i det

rättspsykiatriska forskningsregistret gör att utrymmet för att lämna ut

uppgifter, som begärs med stöd av offentlighetsprincipen, på medium för

automatiserad behandling är starkt begränsat. Man kan dock tänka sig

den situationen att en forskare, vars forskning inte har godkänts av en

forskningsetisk kommitté, begär att få ut uppgifter och att skaderisken

kan undanröjas med ett förbehåll. I så fall föreligger en skyldighet att

lämna ut uppgiften.

I lagen (1998:543) om hälsodataregister föreskrivs att personuppgifter

får lämnas ut på medium för automatiserad behandling om de skall an-

vändas för sådana ändamål för vilka hälsodataregister får föras.

Med hänsyn till att det rör sig om uppgifter i ett mycket integri-

tetskänsligt register och till att ett visst, om än begränsat, utrymme finns

för utlämnande som inte är förenligt med ändamålet bör en bestämmelse

införas som begränsar möjligheterna till utlämnande på medium för auto-

matiserad behandling. Någon anledning att tillåta utlämnande på medium

för automatiserad behandling i andra situationer än när det rör sig om

användning i enlighet med registrets ändamål finns inte. Bestämmelsen

bör därför innebära att sådant utlämnande skall få ske endast om mot-

tagarens användning av uppgifterna är förenlig med registrets ändamål.

Sökbegrepp

Personuppgifter fås fram ur ett register med hjälp av att uppgifter t.ex.

namn, personnummer eller brott används som sökbegrepp. Från integri-

tetssynpunkt finns det anledning att vara restriktiv med sökmöjligheter

och begränsa antalet sökbegrepp som får användas. En begränsning av

sökmöjligheterna minskar å andra sidan möjligheterna att använda regis-

tret för forskning och utvecklingsarbete. En av de största fördelarna med

ett dataregister jämfört med manuella register är att olika sökningar kan

göras snabbt. Regeringen föreslår en snävt utformad ändamålsbestäm-

melse. Registret skall få innehålla endast de uppgifter som bedömts ha ett

verkligt intresse för forskning och utvecklingsarbete. Möjligheterna till

direktåtkomst kommer också att i lagen begränsas till RMV och närmare

preciseras av regeringen i en förordning. Varje begränsning av antalet

sökord kan sägas begränsa möjligheterna för forskning och utvecklings-

arbete i motsvarande mån. Regeringen finner därför inte skäl att i lagen

införa några begränsningar av de sökbegrepp som får användas.

Tillgång till personuppgifter

I det föregående har diskuterats förutsättningarna för att utlämnande på

medium för automatiserad databehandling skall få ske. En möjlighet är

att ta del av innehållet i registret med hjälp av direktåtkomst vilket kan

innebära exempelvis via en bildskärm eller telefoni. När det gäller direkt-

åtkomst talar integritetshänsynen ännu starkare för att sådan åtkomst

skall förbehållas RMV. Denna begränsning bör framgå av lagen. Av

integritetsskäl bör tillgången till personuppgifterna i det rättspsykiatriska

forskningsregistret inte medges andra än dem som är engagerade i

verksamheten i anslutning till det rättspsykiatriska forskningsregistret.

Ansvaret för detta åvilar RMV som genom olika kontroll- och säkerhets-

system skall säkerställa att endast de som är behöriga därtill kan ta del av

uppgifterna i registret. Utgångspunkten bör vara att endast några enstaka

personer skall ha tillgång till personuppgifterna i det rättspsykiatriska

forskningsregistret och att antalet skall begränsas till vad som är nödvän-

digt för att arbetet med registerföringen och den andra tillåtna behand-

lingen av personuppgifterna skall kunna utföras.

Användning av personuppgifterna efter utlämnande

När personuppgifter har lämnats ut från det rättspsykiatriska forsknings-

registret till en forskare kommer en ny automatiserad behandling av per-

sonuppgifterna ofta att vara aktuell. Det har tidigare konstaterats att en

författningsreglering av krav på information eller samtycke i samband

med utlämnande inte är lämplig. Frågan är om forskarnas användning av

uppgifterna bör regleras i författning på något annat sätt.

Personuppgiftslagens bestämmelser är tillämpliga på sådan helt eller

delvis automatiserad behandling av personuppgifter som äger rum i

forskningsverksamhet sedan uppgifterna utlämnats från det rättspsykiat-

riska forskningsregistret. Även manuell behandling omfattas under vissa

förutsättningar av dessa bestämmelser. Regeringen bedömer att denna

reglering är tillräcklig och finner det inte nödvändigt att ytterligare reg-

lera användningen av personuppgifter efter utlämnande.

17 Sekretess

Regeringens förslag: Uppgifterna i registret samt verksamheten i an-

slutning till registret skall omfattas av sekretess enligt en ny bestäm-

melse i 7 kap. 39 § sekretesslagen (1980:100).

Utredningens förslag: Utredningen föreslog ett nytt stycke i 7 kap.

1 § sekretesslagen, med ett i huvudsak motsvarande innehåll som den nu

föreslagna bestämmelsen.

Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har något att erinra

mot utredningens förslag.

Skälen för regeringens förslag: En hänvisning till sekretesslagens

(1980:100) bestämmelser bör för tydlighetens skull tas in i lagen om

rättspsykiatriskt forskningsregister (14 §).

Utgångspunkten enligt sekretesslagen är att sekretessen normalt är be-

gränsad till ett visst ärende, en viss verksamhet eller en viss myndighet. I

sekretesslagens förarbeten kallas detta det primära sekretessområdet. La-

gen innehåller emellertid regler som innebär att sekretessen kan spridas

utanför det primära sekretessområdet. Man talar då om sekundär sekre-

tess. Om en sådan regel saknas följer sekretessen inte med när en uppgift

lämnas ut utanför det primära sekretessområdet. Däremot kan en annan

primär sekretessregel finnas som gäller för den mottagande myndigheten

eller för dess verksamhet.

Det sagda innebär följande för de uppgifter som skall tillföras det

rättspsykiatriska forskningsregistret. Olika sekretessregler gäller hos

Socialstyrelsen och Kriminalvårdsstyrelsen för uppgifter om personliga

förhållanden som tillförs registret. Samma sekretessbestämmelse, 7 kap.

1 § sekretesslagen är dock tillämplig hos Socialstyrelsen och i Rättsmedi-

cinalverkets (RMV) undersökande verksamhet. Denna bestämmelse

torde dock inte vara tillämplig i registerverksamheten. Paragrafen är

nämligen bara tillämplig på sådan hälso- och sjukvård och annan medi-

cinsk verksamhet som är individuellt inriktad.

Enligt 7 kap. 16 § gäller sekretess för personuppgift om det kan antas

att ett utlämnande skulle medföra att uppgiften behandlas i strid med per-

sonuppgiftslagen (1998:204). Tillämpningsområdet för denna bestäm-

melse är emellertid begränsat och bestämmelsen ger inte ett tillräckligt

skydd.

Även om uppgifterna i det rättspsykiatriska forskningsregistret an-

vänds för framställning av statistik i exempelvis RMV:s utvecklingsar-

bete, blir föreskrifterna om statistiksekretess i 9 kap. 4 § inte tillämpliga

hos RMV. Den paragrafen är nämligen endast tillämplig i sådan särskild

verksamhet hos en myndighet som avser framställning av statistik eller

i den utsträckning regeringen föreskriver det i annan därmed jämförbar

undersökning. Någon sådan verksamhet eller undersökning förekommer

inte hos RMV.

Någon annan primär sekretessregel än 7 kap. 16 § synes alltså inte

kunna bli tillämplig i RMV:s registerverksamhet. I sammanhanget bör

emellertid 13 kap. 3 § sekretesslagen uppmärksammas. Erhåller en myn-

dighet i sin forskningsverksamhet från annan myndighet uppgift som är

sekretessbelagd där, gäller sekretessen också hos den mottagande myn-

digheten (sekundär sekretess). Som framgår av bestämmelsens utform-

ning avses närmast den situationen att en myndighet för sin egen forsk-

ningsverksamhet, t.ex. ett bestämt forskningsprojekt, tar emot uppgifter.

Vad som nu är aktuellt är emellertid att uppgifter tillförs ett register som

utgör en källa för forsknings- och utvecklingsarbete. Denna bestämmelse

torde därför inte heller vara tillämplig.

Som konstaterats tidigare skall mycket känsliga personuppgifter tillför-

as registret. Detta bör därför omgärdas av en stark sekretess. Givetvis

måste uppgifterna kunna användas för forskning. Bortsett från detta är

det dock viktigt att det inte är lättare att få uppgifterna utlämnade från

registret än från de myndigheter som lämnat uppgifterna. Att ge uppgif-

terna samma sekretesskydd som när de förekommer i RMV:s undersök-

ningsverksamhet framstår som en lämplig lösning.

Ett tillägg till 7 kap. 1 § sekretesslagen bör dock inte göras då denna

bestämmelse inte torde vara tillämplig på registerverksamhet eftersom

bestämmelsen bara är tillämplig på sådan hälso- och sjukvård eller annan

medicinsk verksamhet som är individuellt inriktad.

I stället skall en ny bestämmelse införas i sekretesslagen så att sekre-

tess omfattar uppgifterna i det rättspsykiatriska forskningsregistret samt

RMV:s verksamhet i anslutning till registret.

Bestämmelsen skall vara försedd med ett omvänt skaderekvisit. Det

innebär att uppgifter i registret inte får lämnas ut, om det inte står klart att

uppgifterna kan röjas utan att den enskilde eller hans närstående lider

men. Presumtionen är alltså för sekretess. Det omvända skaderekvisitet

innebär att en skadeprövning avseende berörda personer skall ske i varje

enskilt fall, alltså varje gång uppgifter skall lämnas ut från RMV. För att

uppgifter skall lämnas ut fordras i praktiken att RMV har kännedom inte

bara om mottagarens identitet utan också om dennes närmare avsikter

med uppgifterna. Denna lösning framstår som en rimlig avvägning mel-

lan intresset av att skydda den enskildes integritet samt intresset av att

kunna lämna ut uppgifter för forskningsändamål.

Sekretessen för uppgifterna hos RMV utgör inget hinder för Social-

styrelsen att i sin tillsyn över den rättspsykiatriska undersökningsverk-

samheten få tillgång till uppgifter från RMV (se 14 kap. 2 § första

stycket 3). Sekretessen för uppgiften följer dock inte med om uppgiften

lämnas till annan myndighet eftersom sekretessen endast gäller i RMV:s

verksamhet.

I likhet med 7 kap. 1 § sekretesslagen bör den nya bestämmelsen om-

fattas av 16 kap. 1 § sekretesslagen om undantag från meddelarfriheten.

18 Bevarande

Regeringens förslag: Uppgifterna i det rättspsykiatriska forsknings-

registret skall bevaras enligt regleringen i personuppgiftslagen

(1998:204).

Utredningens förslag: Personuppgifter i det rättspsykiatriska forsk-

ningsregistret skall få bevaras i högst 30 år efter det att en uppgift om

personen från undersökningsförfarandet senast registrerades. Därefter får

uppgifterna i och för sig bevaras, men endast i sådan form att den

enskilde varken direkt eller indirekt kan identifieras.

Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna tillstyrker ut-

redningens förslag eller har inget att erinra. Relativt många tycker dock

att 30-årsgränsen är för snäv och att uppgifterna i registret bör kunna be-

varas längre tid än så. Bland dem finns Socialstyrelsen, Statskontoret,

Riksarkivet, Medicinska forskningsrådet, Medicinska fakulteten vid Göte-

borgs universitet, Landstinget i Östergötland och Svenska föreningen för

Rättspsykiatriskt samarbete. Riksförbundet för Social och Mental Hälsa

(RSMH) vill ha en utgallring efter fem år och för vissa grupper efter tio

år.

Skälen för regeringens förslag: Regler om bevarande och gallring av

allmänna handlingar hos myndigheter finns i arkivlagen (1990:782).

Dessa regler har kortfattat berörts i avsnitt 7.2.4.

Av 9 § första stycket i) personuppgiftslagen (1998:204) framgår att en

personuppgift inte får bevaras under en längre tid än vad som är nödvän-

digt med hänsyn till ändamålen med behandlingen. Personuppgifter får

dock bevaras under längre tid för historiska, statistiska eller vetenskap-

liga ändamål. Vidare anges i 8 § andra stycket personuppgiftslagen att

bestämmelserna inte hindrar att en myndighet arkiverar och bevarar all-

männa handlingar eller att arkivmaterial tas om hand av en arkivmyndig-

het.

I sitt yttrande över regeringens förslag till lagar om hälsodata- och

vårdregister anförde Lagrådet att en hänvisning till arkivlagens bestäm-

melser kom i konflikt med EG-direktivet 95/46/EG. Lagrådet föreslog att

denna hänvisning skulle utgå. Regeringen fann inte i det lagstiftnings-

ärendet någon anledning att göra någon annan bedömning av direktivets

förenlighet med regler om bevarande av allmänna handlingar och om-

händertagande av arkivmaterial än den som framgår av 8 § andra stycket

förslaget till personuppgiftslag (prop. 1997/98:108 s. 60). Med anledning

av vad som anförts i anslutning till denna paragraf (prop. 1997/98:44 s.

48) ansåg regeringen dock att hänvisningen till arkivlagen i förevarande

lagförslag kunde utgå i enlighet med Lagrådets förslag.

Regeringen anser att 30-årsgränsen kan framstå som något godtycklig,

eftersom den inte tillfredsställer vare sig forskningens eller brukarorgani-

sationens krav. Vid forskning inom rättspsykiatrin kan det ofta vara av

intresse att följa enskilda personer under en lång tid. En gräns på 30 år

skulle i alltför hög grad inskränka möjligheterna att bedriva vissa typer

av forskning. Regeringen anser att någon särskild tidsgräns inte bör

anges i lagen. Personuppgiftslagens bestämmelser bör här vara tillämp-

liga. Eftersom personuppgiftslagens regler, enligt 2 § i förevarande lag-

förslag, generellt kommer att gälla i den mån en fråga inte regleras i den

särskilda lagen om rättspsykiatriskt forskningsregister, är någon ytter-

ligare bestämmelse med hänvisning till personuppgiftslagen inte nödvän-

dig.

19 Skadestånd

Regeringens förslag: De bestämmelser om skadestånd som finns i

personuppgiftslagen (1998:204) skall gälla även vid behandling enligt

lagen om rättspsykiatriskt forskningsregister.

Utredningens förslag: Innehåller ingen reglering av skadeståndsskyl-

digheten.

Remissinstanserna: Ingen remissinstans har tagit upp denna fråga.

Skälen för regeringens förslag: Enligt personuppgiftslagen

(1998:204) skall den personuppgiftsansvarige ersätta den registrerade för

den skada som en behandling av personuppgifter i strid med den lagen

har orsakat. Ersättning skall inte bara betalas för person- och sakskada

utan också för ren förmögenhetsskada samt för den kränkning av den

personliga integriteten som behandlingen har inneburit. Bestämmelserna

innebär bl.a. att ersättningsskyldigheten kan jämkas om den ersättnings-

skyldige (personuppgiftsansvarige) visar att felet inte berodde på honom

eller henne.

Enligt artikel 23 i dataskyddsdirektivet skall medlemsstaterna före-

skriva att var och en som lidit skada till följd av en otillåten behandling

eller av någon annan åtgärd som är oförenlig med de nationella bestäm-

melser som antagits till följd av direktivet, har rätt till ersättning av den

registeransvarige för den skada som han har lidit. Den registeransvarige

kan helt eller delvis undgå detta ansvar om han bevisar att han inte är

ansvarig för den händelse som orsakade skadan.

Personuppgiftslagens regler om skadestånd bör gälla även såvitt avser

behandling av personuppgifter enligt lagen om rättspsykiatriskt forsk-

ningsregister. Detta bör åstadkommas genom att i lagen om rättspsykiat-

riskt forskningsregister införa en bestämmelse om skadeståndsskyldighet

som innebär att reglerna i personuppgiftslagen skall tillämpas.

20 Rättelse

Regeringens förslag: De bestämmelser om rättelse som finns i per-

sonuppgiftslagen (1998:204) skall gälla även behandling som utförts i

strid med lagen om rättspsykiatriskt forskningsregister.

Utredningens förslag: innehåller inte någon reglering av rättelse av

uppgifter i registret.

Remissinstanserna: Riksförbundet för Social och Mental Hälsa

(RSMH) betonar vikten av att den enskilde får tydlig information om bl.a.

rätten att få felaktiga uppgifter korrigerade.

Skälen för regeringens förslag: Det är av stor betydelse för att den

registrerade skall hysa tilltro till behandlingen av personuppgifter i det

aktuella registret att han eller hon har möjlighet att få felaktiga uppgifter

korrigerade eller utplånade.

I likhet med vad som ovan angetts beträffande skadestånd gäller per-

sonuppgiftslagens regler om rättelse endast för uppgifter som behandlas i

strid med den lagen. Regeringen anser att samma regler skall tillämpas

även när behandling utförs i strid med lagen om rättspsykiatriskt forsk-

ningsregister.

21 Överklagande

Regeringens förslag: Ett beslut av Rättsmedicinalverket om infor-

mation som skall lämnas efter ansökan eller om rättelse får överklagas

hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd skall krävas vid

överklagande till kammarrätten.

Utredningens förslag: I utredningens förslag finns inte någon be-

stämmelse om överklagande.

Remissinstanserna: Remissinstanserna tar inte upp denna fråga.

Skälen för regeringens förslag: Ett beslut av Rättsmedicinalverket

angående behandling av personuppgifter som direkt berör den enskilde

skall kunna överklagas. Detta gäller beslut om information som skall

lämnas efter ansökan enligt 26 § personuppgiftslagen (1998:204) och om

rättelse enligt 28 § samma lag. Några bestämmelser om överklagande i

dessa fall finns inte i personuppgiftslagen. En särskild föreskrift om

överklagande måste därför tas in i lagen om rättspsykiatriskt forsknings-

register. Talan skall föras hos allmän förvaltningsdomstol, dvs. länsrät-

ten. För överklagande till kammarrätten skall krävas prövningstillstånd.

22 Kostnader

Förslaget innebär att ett register som inte finns i dag det rättspsykiat-

riska forskningsregistret skall inrättas och att Rättsmedicinalverket

(RMV) skall vara personuppgiftsansvarigt. Det blir således närmast aktu-

ellt med viss nyprogrammering. I ett initialskede måste inmatning av

uppgifter från gamla ärenden ske. Därefter skall en större datamängd

kontinuerligt underhållas. RMV beräknar dock att verksamheten i anslut-

ning till det rättspsykiatriska forskningsregistret skall kunna bedrivas av

befintlig personal. Sammanfattningsvis beräknar RMV att kunna utföra

sina åligganden enligt förslagen utan ytterligare anslag.

För domstolarnas del kommer en komplettering att göras i förord-

ningen (1990:893) om underrättelse om dom i vissa brottmål, m.m. Här-

efter kommer domstolarna att vara skyldiga att till RMV expediera dom-

en samtliga mål där rättspsykiatrisk undersökning har gjorts eller intyg

enligt 7 § lagen (1991:2041) om särskild personalutredning i brottmål,

m.m. hämtats in. Eftersom domstolarna idag med stöd i författning el-

ler i enlighete med en överenskommelse mellan Domstolsverket och

RMV redan i stor utsträckning skickar kopior av domar i nyss nämnda

fall till RMV, torde kostnaderna för den utökade uppgiftsskyldigheten bli

så pass begränsade att de bör rymmas inom domstolarna ordinarie anslag.

Enligt förslaget åläggs vidare Socialstyrelsen och Kriminalvårdssty-

relsen en uppgiftsskyldighet. Kriminalvårdsstyrelsen anför i sitt remiss-

svar att styrelsens skyldighet att lämna uppgifter på ADB-medium med-

för att nya datorprogram behöver utvecklas.

Statskontoret anför att registret kommer att innebära merkostnader för

staten.

Regeringen gör bedömningen att kostnaderna för att upprätta och be-

driva verksamheten i anslutning till registret samt för fullgörande av den

uppgiftsskyldighet som åläggs vissa myndigheter blir så begränsade att

de bör rymmas inom myndigheternas ordinarie anslag. Vad gäller RMV

bör beaktas att registret kommer att underlätta arbetet med uppföljning av

myndighetens verksamhet avsevärt.

23 Ikraftträdande

Den föreslagna lagstiftningen bör träda i kraft den 1 januari 2000. Några

övergångsbestämmelser är inte nödvändiga.

24 Rättelse i sekretesslagen

Regeringens förslag: Ett förbiseende vid införandet av lagen

(1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område

(LYHS) skall rättas till.

Skälen för regeringens förslag: LYHS trädde i kraft den 1 januari

1999. Vid ikraftträdandet upphörde bl.a. lagen (1994:953) om åligganden

för personal inom hälso- och sjukvården (åliggandelagen) att gälla. Av

förbiseende kom hänvisningen i 16 kap. 1 § 8 p sekretesslagen

(1980:100) till vissa av åliggandelagens bestämmelser inte att ändras till

motsvarande bestämmelser i LYHS. Förbiseendet bör rättas till. Det bör i

sammanhanget påpekas att det genom 13 § lagen (1998:538) om infö-

rande av LYHS framgår att hänvisningen i sekretesslagen till åliggande-

lagens bestämmelser nu avser bestämmelserna i LYHS.

25 Författningskommentar

25.1 Förslag till lag om rättspsykiatriskt forskningsregister

Förslaget innebär att en särskild lag skall reglera det rättspsykiatriska

forskningsregistret. Rättsmedicinalverket (RMV) skall vara personupp-

giftsansvarigt. Registret är inte ett sådant hälsodataregister som avses i

lagen (1998:543) om hälsodataregister. Denna fråga har berörts i avsnitt

11 under rubriken "Utvecklingsarbete".

Inledande bestämmelse

1 § Rättsmedicinalverket får för de ändamål som anges i 3 § med hjälp av

automatiserad behandling föra ett rättspsykiatriskt forskningsregister.

Rättsmedicinalverket är personuppgiftsansvarigt för registret.

Paragrafen anger att RMV med hjälp av automatiserad behandling får

föra ett rättspsykiatriskt forskningsregister för behandling av personupp-

gifter för vissa bestämda ändamål vilka anges i 3 §. Registret benämns

det rättspsykiatriska forskningsregistret. Skälen för valet av detta namn

har angivits i avsnitt 9.

Med behandling avses enligt 3 § personuppgiftslagen (1998:204) varje

åtgärd eller serie av åtgärder som vidtas i fråga om personuppgifter, vare

sig det sker på automatisk väg eller inte, t.ex. insamling, registrering,

organisering, lagring, bearbetning eller ändring, återvinning, inhämtande,

användande, utlämnande genom översändande, spridning eller annat

tillhandahållande av uppgifter, sammanställning eller samkörning,

blockering, utplåning eller förstöring. Med personuppgift avses all slags

information som direkt eller indirekt kan hänföras till en fysisk person

som är i livet.

RMV är personuppgiftsansvarigt för behandlingen. Skälen för denna

lösning har angetts i avsnitt 12.

Med personuppgiftansvaret följer enligt 9 § personuppgiftslagen ett

antal skyldigheter. Dessa innebär bl.a. att personuppgifter skall behandlas

lagligt, korrekt och i enlighet med god sed.

Förhållandet till personuppgiftslagen

2 § Om inget annat följer av denna lag tillämpas personuppgiftslagen

(1998:204) vid behandling av personuppgifter för det rättspsykiatriska

forskningsregistret.

Av personuppgiftslagen följer att bestämmelser i lagar och förordningar

som avviker från personuppgiftslagen gäller framför denna. I 2 § föreva-

rande lagförslag uttrycks förhållandet mellan personuppgiftslagen och

denna lag på det sättet att personuppgiftslagen gäller om inget annat sägs

i denna lag. Detta innebär bl.a. att bestämmelser om bevarande ges i per-

sonuppgiftslagen.

Ändamål

3 § Det rättspsykiatriska forskningsregistret får användas endast för

1. behandling av personuppgifter för forskning inom rättspsykiatrin,

om forskningen och behandlingen har godkänts av en forskningsetisk

kommitté, eller

2. Rättsmedicinalverkets uppföljning, utvärdering eller kvalitetssäkring

av sin verksamhet inom rättspsykiatrin (utvecklingsarbete).

I paragrafen anges de ändamål som det rättspsykiatriska forskningsre-

gistret får användas för. Paragrafen har utformats med hänsyn till de krav

personuppgiftslagen uppställer om att ändamålen med behandlingen av

personuppgifter skall preciseras. Bestämningen av ändamålen är vidare

av central betydelse för vilka uppgifter registret skall få innehålla.

Det ena ändamålet är behandling av personuppgifter för forskning

inom rättspsykiatrin, om forskningen och behandlingen har godkänts av

en forskningsetisk kommitté. Någon legaldefinition av begreppet forsk-

ning finns inte. Vad som avses med forskning har emellertid utvecklats i

avsnitt 11, varför det hänvisas dit. Det skall vidare röra sig om forskning

inom rättspsykiatrin. Med rättspsykiatri avses rättspsykiatrisk undersök-

ningsverksamhet samt rättspsykiatrisk vård. I lagrådsremissen valde

regeringen att knyta bestämmelsen till om behandlingen har godkänts,

vilket är den avgörande frågan vad avser skydd av personuppgifter. På

förslag av Lagrådet har regeringen valt att även knyta bestämmelsen till

om forskningen har godkänts. Om behandlingen och forskningsprojektet

har godkänts av en forskningsetisk kommitté, är behandlingen således

tillåten enligt lagen. Med forskningsetisk kommitté avses en sådan kom-

mitté som beskrivits i avsnitt 11 under rubriken "Den forskningsetiska

prövningen". Det åligger RMV såsom personuppgiftsansvarigt att kon-

trollera att den som begär att få använda uppgifter ur det rättspsykiatriska

forskningsregistret för forskningsändamål fått forskningsprojektet och

behandlingen av personuppgifterna godkänd av en forskningsetisk kom-

mitté. RMV skall också tillse att det rör sig om forskning inom

rättspsykiatrin. Om begäran att få ut uppgifter ur registret grundar sig på

tryckfrihetsförordningen, skall RMV endast pröva huruvida uppgifterna

kan lämnas ut enligt sekretesslagen (se avsnitt 16). Vid ett sådant utläm-

nande får uppgifterna i enlighet med 13 § andra stycket inte lämnas ut på

ADB-medium.

Det andra ändamålet är RMV:s uppföljning, utvärdering och kvalitets-

säkring av sin verksamhet inom rättspsykiatrin. Innebörden i dessa ut-

tryck utvecklas närmare i avsnitt 11 under rubriken "Utvecklingsarbete".

Det är av flera skäl viktigt att skilja mellan forskning och utvecklings-

arbete. Inte minst gäller detta med hänsyn till att behandlingen av person-

uppgifter i ett forskningsprojekt skall ha godkänts av forskningsetisk

kommitté. Var gränsen närmare skall dras i olika fall är inte möjligt att

ange, utan detta får lösas i den praktiska tillämpningen. Ett godkännande

talar givetvis, som tidigare nämnts, för att det rör sig om forskning. Men

behandling av personuppgifter i projekt som saknar godkännande och

som är att betrakta som forskning får inte betecknas som utvecklings-

arbete och därigenom ges tillgång till uppgifterna i registret. Utform-

ningen av bestämmelsen är avsedd att begränsa risken för att så sker.

Översiktligt kan sägas att utvecklingsarbete genomgående avser fråge-

ställningar som är direkt relaterade till RMV:s verksamhet, t.ex. huruvida

kvaliteten motsvarar uppställda mål. Om syftet eller ett av syftena med

ett projekt saknar denna koppling, rör det sig inte om utvecklingsarbete.

Då får uppgifterna i registret inte användas, såvida det inte rör sig om

behandling av personuppgifter för forskning inom rättspsykiatrin som har

godkänts av en forskningsetisk kommitté.

Innehåll

4 § Det rättspsykiatriska forskningsregistret får endast innehålla uppgif-

ter om en person för vilken ett rättspsykiatriskt utlåtande enligt lagen

(1991:1137) om rättspsykiatrisk undersökning, ett intyg enligt 7 § lagen

(1991:2041) om särskild personutredning i brottmål, m.m. eller motsva-

rande utlåtande eller intyg enligt äldre lagstiftning har utfärdats.

Uppgifterna får inte föras in i registret förrän domen i det mål i vilket

utlåtandet eller intyget inhämtats har vunnit laga kraft. Har åtalet helt

ogillats får inga personuppgifter från det brottmålet föras in i registret.

För varje person får endast de uppgifter registreras som anges i 5 9 §§.

I paragrafen anges vissa yttre ramar när det gäller innehållet i det

rättspsykiatriska forskningsregistret. Där anges den personkrets som det

över huvud taget kan bli aktuellt att registrera uppgifter om. Bestämmel-

sen är begränsande. Endast uppgifter om de personer som nämns får

alltså registreras.

Uppgifter får registreras om personer beträffande vilka rättspsykiat-

riskt utlåtande eller intyg enligt 7 § lagen (1991:2041) om särskild per-

sonutredning i brottmål, m.m. har utfärdats. Vidare får uppgifter regi-

streras om personer som har genomgått motsvarande undersökningar

enligt äldre lagstiftning. Det sagda gäller dock endast om personen har

fällts till ansvar för någon gärning i det mål där utlåtandet eller intyget

har utfärdats. Om åtalet i dess helhet har ogillats, får registrering av upp-

gifter från det målet således inte ske. Det gäller oavsett vad domstolen

har grundat ogillandet på. Ogillande på grund av t.ex. förekomsten av en

objektiv ansvarsfrihetsgrund (nödvärn, m.m.) eller preskription skall

alltså behandlas på samma sätt som ett ogillande grundat på bristande

bevisning. Å andra sidan får registrering ske även om någon påföljd inte

har dömts ut. Det är tillräckligt att den tilltalade har fällts till ansvar för

en brottslig gärning. Det är inte heller nödvändigt att den gärning som

den tilltalade fälls till ansvar för var aktuell när undersökningen utfördes.

Skälen för den valda lösningen har angetts i avsnitt 13.

Eftersom uppgifter inte skall registreras när åtalet har ogillats får den

personuppgiftsansvarige avvakta registrering till dess domen i det mål i

vilket utlåtandet eller intyget inhämtats har vunnit laga kraft. Några upp-

gifter får alltså inte föras in i det rättspsykiatriska forskningsregistret

dessförinnan.

I de följande paragraferna anges vilka uppgifter som får registeras om

varje person. Frågan har behandlats i avsnitt 13. I andra stycket anges att

endast de uppgifter som särskilt anges i de följande paragraferna, 5 9 §§,

får registreras. Begränsningar finns således vad gäller dels vilka personer

som uppgifter får registreras om (förevarande paragraf), dels vilka upp-

gifter som får registreras om dessa personer (5 9 §§). Regleringen i de

följande paragraferna innebär i korthet att uppgifter kan registreras som

avser personens identitet, ålder, medborgarskap o.dyl., undersöknings-

förfarandet och resultatet av detta, brott och påföljder samt verkställig-

heten. När det gäller verkställigheten är det uppgifter om rättspsykiatrisk

vård och om verkställighetstider för fängelsestraff som får registreras.

5 § För varje person får uppgifter om namn, personnummer, kön, med-

borgarskap, födelseland, hemkommun och sysselsättning registreras.

I paragrafen anges de uppgifter som får registreras om en person och som

kan sägas utgöra grunduppgifter om identitet och liknande.

6 § För varje person får det registreras uppgifter från det undersöknings-

för-farande som avses i 4 § första stycket beträffande

1. vilken domstol som har begärt undersökningen,

2. frihetsberövanden i målet,

3. de brott som personen är misstänkt för i målet,

4. undersökningsenhet och ansvarig undersökningsläkare,

5. undersökningens resultat och diagnostiska bedömningar,

6. förslag till påföljd, samt

7. yttrande av Socialstyrelsens råd för vissa rättsliga sociala och medi-

cinska frågor.

I paragrafen anges de uppgifter som får registreras från rättspsykiatriska

undersökningar och intyg enligt 7 § lagen (1991:2041) om särskild per-

sonutredning i brottmål, m.m. Samma uppgifter får enligt 4 § registreras

från motsvarande undersökningar enligt äldre lagstiftning.

Med undersökningens resultat, p. 5, avses de ställningstaganden som

görs i de frågor rätten skall ha svar på. Det innebär vad gäller rättspsy-

kiatriska undersökningar, enligt den nuvarande terminologin, bedöm-

ningar av om allvarlig psykisk störning förelåg vid brottet, om allvarlig

psykisk störning föreligger vid undersökningen, om förutsättningar för

rättspsykiatrisk vård föreligger och om återfallsrisk föreligger till följd av

störningen. När det gäller intyg enligt 7 § lagen (1991:2041) om särskild

personutredning i brottmål, m.m. innebär detta bedömningar av om all-

varlig psykisk störning föreligger eller inte, om behov av rättspsykiatrisk

undersökning föreligger och om förutsättningar för rättspsykiatrisk vård

utan särskild utskrivningsprövning föreligger. Med diagnostiska

bedömningar avses samma sorts uppgifter som i dag registreras i

Rättspsykiatriska ärenderegistret och som avser diagnoser och resultat av

undersökningar.

7 § För varje person får det registreras sådana uppgifter ur domen som

avser

1. utgången i ansvarsdelen,

2. utdömd påföljd eller meddelad påföljdseftergift, samt

3. beslut om utvisning enligt 4 kap. 7 § utlänningslagen (1989: 529).

Paragrafen anger vilka uppgifter ur allmän domstols dom som får registe-

ras. Enligt p.1 får de brott registreras som den tilltalade har dömts för.

Den påföljd som har dömts ut samt uppgift om påföljdseftergift får,

enligt p. 2, också registreras.

8 § För varje person som har överlämnats till rättspsykiatrisk vård eller

dömts till fängelse får uppgifter om vård enligt lagen (1991:1129) om

rättspsykiatrisk vård registreras.

Uppgifter enligt första stycket får avse

1. tidpunkt när vården har påbörjats, avbrutits och upphört,

2. på vilka sjukvårdsinrättningar personen har vårdats, samt

3. vilka diagnoser som har ställts i samband med utskrivning.

Av paragrafens första stycke följer att de vårduppgifter som får registre-

ras endast är sådana som avser rättspsykiatrisk vård. I första hand torde

paragrafen få betydelse för den som av domstol har överlämnats till

rättspsykiatrisk vård. Men även den som är intagen i anstalt kan, som

framgår av 1 § andra stycket 3 lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk

vård (LRV) få rättspsykiatrisk vård under anstaltsvistelsen.

Vilka uppgifter om rättspsykiatrisk vård som får registreras anges i

andra stycket. Med att vården har påbörjats respektive upphört avses på-

börjande och upphörande av varje vårdtillfälle. Med avbrutits avses

längre permissioner som led i utskrivning. En person som är föremål för

rättspsykiatrisk vård kan under vårdtiden flyttas mellan olika sjukvård-

sinrättningar. En flyttning innebär i administrativt hänseende att ett vård-

tillfälle avslutas och att ett nytt påbörjas.

9 § För varje person som har dömts till fängelse får, när verkställigheten

helt eller delvis har skett enligt lagen (1974:203) om kriminalvård i an-

stalt, uppgifter registreras om när verkställigheten har påbörjats respek-

tive avslutats samt när villkorlig frigivning och avbrott i verkställigheten

har skett.

I paragrafen anges vilka uppgifter som får registreras om personer som

har dömts till fängelse. Uppgifter får dock registreras om fängelsestraff

endast om detta helt eller delvis har verkställts i anstalt enligt lagen

(1974:203) om kriminalvård i anstalt. Denna begränsning utesluter regi-

strering av uppgifter när verkställigheten av ett utdömt fängelsestraff i

dess helhet har skett genom intensivövervakning med elektronisk kon-

troll. Denna begränsning har gjorts eftersom rättspsykiatrisk vård vid

verkställighet av ett fängelsestraff kan bli aktuell endast när detta verk-

ställs i anstalt (jämför 1 § andra stycket 3 LRV). Det sagda innebär att

om ett fängelsestraff i huvudsak verkställts genom intensivövervakning

med elektronisk kontroll men en del av verkställigheten t.ex. på grund av

misskötsamhet har skett i anstalt, uppgifter från den sistnämnda delen får

registreras.

Skälen till att uppgifter om verkställighet av fängelsestraff får registre-

ras har angetts i avsnitt 13 under rubriken "Uppgifter från verkställig-

hetsstadiet". De uppgifter som får registreras är när verkställigheten har

påbörjats och avslutats. Vidare får tidpunkten för villkorlig frigivning

och avbrott i verkställigheten av fängelsestraffet registreras. Det sagda

innebär att uppgifter om återupptagen verkställighet, t.ex. efter förverk-

ande av villkorligt medgiven frihet på grund av misskötsamhet, också får

registreras.

Uppgiftsskyldighet

10 § Socialstyrelsen respektive Kriminalvårdsstyrelsen skall lämna upp-

gifter enligt 6 § 7, 8 § och 9 § till det rättspsykiatriska forskningsregist-

ret.

Om allmän domstols uppgiftsskyldighet finns särskilda bestämmelser.

Redan i dag finns föreskrifter om skyldighet att till Rättsmedicinalverket

(RMV) lämna rättspsykiatriska undersökningar, intyg enligt 7 § lagen

(1991:2041) om särskild personutredning i brottmål, m.m. och domar i

vissa mål där rättspsykiatriskt utlåtande har inhämtats (se avsnitt 14). I

förevarande paragraf, som utformats i enlighet med Lagrådets förslag,

föreskrivs att Socialstyrelsen respektive Kriminalvårdsstyrelsen skall

lämna uppgifter enligt 6 § 7, 8 § och 9 § till det rättspsykiatriska forsk-

ningsregistret. Regleringen innebär dels att de angivna myndigheterna

ges en skyldighet att lämna vissa uppgifter till registret, dels att dessa

myndigheter kan lämna uppgifterna utan hinder av eventuell sekretess.

Frågan om undanröjande av sekretesshinder för att uppgifter skall kunna

lämnas till det rättspsykiatriska forskningsregistret har behandlats i

avsnitt 14, varför det hänvisas dit.

De allmänna domstolarnas skyldighet att lämna uppgifter till RMV

regleras idag i förordningen (1990:893) om underrättelse om dom i vissa

brottmål, m.m. Regeringen avser att komplettera denna förordning. Efter

denna komplettering kommer domstolarnas skyldighet att till RMV

skicka kopior av domar att omfatta domen i samtliga mål där rättspsyki-

atrisk undersökning gjorts eller intyg enligt 7 § lagen (1991:2041) om

särskild personutredning i brottmål, m.m. har hämtats in.

Närmare föreskrifter om uppgiftsskyldigheten bör finnas i förord-

ningen (1970:517) om rättsväsendets informationssystem samt förord-

ningen (1993:1058) om sjukvårdsregister hos Socialstyrelsen för forsk-

ning och statistik.

Socialstyrelsens och Kriminalvårdsstyrelsens uppgiftslämnande förut-

sätter att dessa myndigheter från RMV erhåller vissa uppgifter. RMV:s

uppgiftslämnande till dessa myndigheter regleras i 13 § första stycket.

Det får förutsättas att Socialstyrelsens och Kriminalvårdsstyrelsens

uppgiftslämnande kommer att ske på medium för automatiserad behand-

ling. Någon särskild reglering av detta i förevarande lag har emellertid

inte ansetts nödvändig. RMV:s lämnande av uppgifter på medium för

automatiserad behandling till de två andra myndigheterna regleras vis-

serligen i 13 §. Detta beror emellertid på att i den paragrafen förbjuds allt

utlämnande på medium för automatiserad behandling från det rättspsy-

kiatriska forskningsregistret utom sådant som särskilt nämns.

Direktåtkomst

11 § Endast Rättsmedicinalverket får ha direktåtkomst till uppgifter i det

rättspsykiatriska forskningsregistret.

I paragrafen slås fast att ingen utanför Rättsmedicinalverket får ha direkt-

åtkomst till registret. Att verket såsom personuppgiftsansvarigt har sådan

åtkomst är en självklarhet. Tillgången inom myndigheten till registret

skall vara begränsad. Detta utvecklas närmare i avsnitt 16.

Information

12 § När personuppgifter i ett mål första gången registreras i det

rättspsykiatriska forskningsregistret skall Rättsmedicinalverket lämna

den registrerade information om behandlingen.

Informationen skall innehålla upplysningar om

1. att Rättsmedicinalverket är personuppgiftsansvarigt för behand-

lingen,

2. ändamålen med behandlingen,

3. vilken typ av uppgifter behandlingen avser,

4. mottagarna av uppgifterna,

5. de sekretess- och säkerhetsbestämmelser som gäller för behand-

lingen,

6. bestämmelserna i personuppgiftslagen (1998:204) om information

som skall lämnas efter ansökan samt om rättelse och skadestånd, samt

7. de begränsningar i fråga om tillgång till uppgifter, utlämnande av

uppgifter på medium för automatiserad behandling och bevarande av

uppgifter som gäller för behandlingen.

Enligt paragrafen, som utformats i enlighet med Lagrådets förslag, skall

RMV se till att de personer som ingår i det rättspsykiatriska forsknings-

registret får information om registret och den behandling av personupp-

gifter som sker inom ramen för detta.

De personuppgifter som får behandlas hänför sig till olika stadier i ett

brottmål. Det rör sig vanligen om uppgifter från undersökningar som har

utförts i ett mål, från domar och från verkställighetsstadiet. Alla dessa

uppgifter kommer inte att registreras samtidigt hos RMV. Normalt kom-

mer vid ett första tillfälle uppgifterna att registreras från undersöknings-

förfarandet och från domen (jämför 4 §). Därefter kommer de övriga

uppgifterna att efterhand tillföras registret.

Av den information som skall lämnas till den registrerade skall framgå

att RMV är personuppgiftsansvarigt för behandlingen, ändamålen med

denna och vilken typ av uppgifter som behandlingen avser. Vidare skall

mottagarna av uppgifterna anges. Härmed avses att den enskilde ges en

beskrivning av vad ändamålsbestämningen innebär när det gäller de hu-

vudsakliga kategorier av användare som är aktuella. Punkterna 5 7 krä-

ver inte ytterligare kommentarer.

Informationen skall lämnas när registrering sker första gången. Då

skall den registrerade också upplysas om den tillkommande registrering

som kommer att äga rum inom ramen för ett och samma mål. Särskild

information behöver därefter inte lämnas i samband med sådan registre-

ring. Om däremot samma person senare återkommer i ett nytt brottmål,

skall information lämnas igen.

Utlämnande av uppgifter

13 § Rättsmedicinalverket skall till Socialstyrelsen och Kriminalvårds-

styrelsen på medium för automatiserad behandling lämna de uppgifter

som är nödvändiga för att dessa myndigheter skall kunna lämna uppgifter

enligt 10 § till det rättspsykiatriska forskningsregistret.

Uppgifter från det rättspsykiatriska forskningsregistret får, utöver vad

som sägs i första stycket, lämnas ut på medium för automatiserad be-

handling endast om uppgifterna skall användas för det ändamål som an-

ges i 3 § 1.

Paragrafen reglerar utlämnande av uppgifter på medium för automati-

serad behandling. I paragrafens första stycke anges att RMV till Social-

styrelsen och Kriminalvårdsstyrelsen skall lämna vissa uppgifter på detta

sätt. De uppgifter som RMV skall lämna är sådana som är nödvändiga

för att Socialstyrelsen och Kriminalvårdsstyrelsen skall kunna lämna

uppgifter enligt 10 § till RMV. Utformningen av bestämmelsen innebär

dessutom att den sekretess som gäller för uppgifterna hos RMV inte

hindrar att de lämnas till Socialstyrelsen och till Kriminalvårdsstyrelsen.

Utlämnande av uppgifter för användning i enlighet med ändamålen

aktualiseras, utöver vad som sägs i paragrafens första stycke, endast när

uppgifterna enligt 3 § 1 skall användas för forskning inom rättspsykiatrin

som har godkänts av en forskningsetisk kommitté. Det andra ändamålet

är nämligen RMV:s eget utvecklingsarbete och då är utlämnande inte

aktuellt. Enligt paragrafens andra stycke får utlämnande på medium för

automatiserad behandling, utöver vad som anges i det första stycket, ske

endast om uppgifterna skall användas för behandling av personuppgifter

för forskning inom rättspsykiatrin om behandlingen har godkänts av en

forskningsetisk kommitté.

En begäran om utfående av uppgifter skall om någon uppgiftsskyl-

dighet inte föreligger på vanligt sätt prövas enligt sekretesslagen. Den

prövningen skall göras oavsett i vilken form uppgifterna skall lämnas ut.

I förevarande paragraf regleras endast i vad mån utlämnande får ske på

medium för automatiserad behandling.

Regeringen föreslår att sekretess enligt en ny bestämmelse

(7 kap. 39 §) i sekretesslagen skall gälla för uppgifter i det rättspsykiat-

riska forskningsregistret.

Det bör ankomma på regeringen att närmare precisera de uppgifter

som RMV skall lämna till Socialstyrelsen och Kriminalvårdsstyrelsen.

Eftersom dessa föreskrifter har karaktären av verkställighetsföreskrifter

krävs inget särskilt bemyndigande för regeringen i detta avseende.

Sekretess

14 § I sekretesslagen (1980:100) finns bestämmelser om begränsningar i

rätten att lämna ut uppgifter från det rättspsykiatriska forskningsregistret.

I paragrafen erinras om att sekretesslagens bestämmelser gäller för ut-

lämnande av uppgifter från det rättspsykiatriska forskningsregistret.

Rättelse och skadestånd

15 § Bestämmelserna i personuppgiftslagen (1998:204) om rättelse och

skadestånd gäller vid behandling av personuppgifter enligt denna lag.

Personuppgiftslagens bestämmelser om rättelse och skadestånd är utfor-

made så att dessa gäller vid överträdelse av den lagen. Genom före-

varande paragraf görs personuppgiftslagens bestämmelser i dessa avse-

enden tillämpliga även då personuppgifter behandlas i strid med lagen

om rättspsykiatriskt forskningsregister.

Överklagande

16 § Beslut av Rättsmedicinalverket om information som skall lämnas

efter ansökan enligt 26 § personuppgiftslagen (1998:204) och om rättelse

enligt 28 § samma lag får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol.

Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.

De flesta beslut som fattas av Rättsmedicinalverket och som gäller be-

handling av personuppgifter enligt denna lag är interna eller administra-

tiva.

Enskilda berörs dock direkt av beslut om information som skall lämnas

efter ansökan enligt 26 § personuppgiftslagen (vad som enligt äldre ter-

minologi kallats registerutdrag) och om rättelse enligt 28 § samma lag.

Besluten är av det slaget att de bör få överklagas. Genom denna bestäm-

melse föreskrivs att talan mot sådana beslut får föras hos allmän förvalt-

ningsdomstol, dvs. hos länsrätt i första instans. Prövningstillstånd krävs

vid överklagande till kammarrätten.

25.2 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen

(1980:100)

7 kap.

39 § Sekretess gäller i verksamhet som avser förande av eller uttag ur

register som förs enligt lagen (1999:000) om rättspsykiatriskt forsknings-

register för uppgift om enskilds hälsotillstånd eller andra personliga för-

hållanden som har tillförts registret, om det inte står klart att uppgiften

kan röjas utan att den enskilde eller någon honom närstående lider men.

Sekretessen enligt första stycket gäller också i förhållande till en re-

gistrerad person som är vård- eller behandlingsbehövande i fråga om

uppgift om hans hälsotillstånd, om det med hänsyn till ändamålet med

vården eller behandlingen är av synnerlig vikt att uppgiften inte lämnas

till honom.

I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst sjuttio

år.

Paragrafen är ny och reglerar sekretessen för uppgifter i det rättspsykiat-

riska forskningsregistret samt för RMV:s verksamhet i anslutning till

registret. Som närmare utvecklats i avsnitt 17 torde sekretessbestämmel-

sen i 7 kap. 1 § inte vara tillämplig på den verksamheten eftersom denna

bestämmelse endast är tillämplig på sådan hälso- och sjukvård och medi-

cinsk verksamhet som är individuellt inriktad. Registret skall inte enbart

användas för forskning utan även för utvecklingsarbete hos RMV. Re-

geln om sekretess i 13 kap 3 § sekretesslagen är därför med all sanno-

likhet inte tillämplig på uppgifter som lämnas till registret. Mot denna

bakgrund finns det skäl att särskilt reglera sekretessen för registret.

Genom paragrafen kommer sekretess att gälla för uppgifterna i regist-

ret hos RMV samt i RMV:s verksamhet som avser förande av eller uttag

ur registret, om det inte står klart att uppgifterna kan röjas utan att den

enskilde eller hans närstående lider men. Presumtionen är alltså för sek-

retess. Innebörden härav är att en skadeprövning såvitt gäller berörda

personer måste ske i varje särskilt fall, alltså varje gång uppgifter begärs

utlämnade från registret. För att uppgifter skall kunna lämnas ut fordras i

praktiken att RMV har kännedom inte bara om vem sökanden är utan

också om vilket syfte denne har med sin begäran. Sekretessen följer inte

med om uppgifter i registret lämnas till annan myndighet.

I paragrafens andra stycke, som utformats i enlighet med Lagrådets

förslag, föreskrivs på motsvarande sätt som inom hälso- och sjukvårdens

område ett undantag från huvudregeln att sekretess till skydd för en en-

skild inte gäller i förhållande till den enskilde själv. Innebörden av be-

stämmelsen är densamma som i 7 kap. 3 §. Syftet med bestämmelsen är

således i första hand att hindra en registrerad person, under de förutsätt-

ningar som i övrigt gäller enligt paragrafen, från att ta del av uppgifter

om sitt hälsotillstånd.

16 kap

1 §

I likhet med 7 kap. 1 § bör den nya bestämmelsen i 7 kap. 39 § omfattas

av undantag från meddelarfriheten utom såvitt avser uppgift om verk-

ställighet av beslut om vård utan samtycke.

Ändringen av punkt 8 har behandlats i avsnitt 24 varför det hänvisas

dit.

Utredningens sammanfattning

Till rättspsykiatrin hör den rättspsykiatriska undersökningsverksamheten

och rättspsykiatrisk vård. Rättspsykiatrin är en del av det straffrättsliga

systemet, en del som möjliggör ingripande åtgärder mot lagöverträdare.

Det är därför viktigt att dessa åtgärder utformas och används på bästa

sätt. Behovet av forskning inom rättspsykiatrin är stort. Många

problemställningar är relativt outforskade och kräver ren grundforskning.

Att föra fram utvecklingen på det rättspsykiatriska området är således av

flera skäl angeläget. För forskning och utvecklingsarbete inom

rättspsykiatrin finns ett stort behov av tillgång till uppgifter om personer

som har varit föremål för åtgärder på området. Uppgifterna bör, för att

tillgodose dessa intressen, vara registrerade på ett sådant sätt att ett stort

underlag kan hanteras på ett effektiv sätt och att mindre grupper, utifrån

inriktningen på olika forskningsprojekt, kan tas fram ur det stora

underlaget. För vissa projekt är möjligheter till samkörning med

uppgifter från andra register en förutsättning.

Det är lätt att se att ett register med uppgifter om personer som har

varit föremål för åtgärder inom rättspsykiatrin kommer att innehålla

uppgifter av mycket känslig natur. Om ett sådant register skall inrättas,

måste det omgärdas av ett från integritetssynpunkt tillfredsställande

skydd. Vissa utgångspunkter för att registrering av personuppgifter för

forskning och utvecklingsarbete inom rättspsykiatrin skall få förekomma

måste därför ställas upp. Inga andra uppgifter än de som efter en

noggrann prövning bedöms nödvändiga bör få registreras. Uppgifterna

bör få användas endast för seriös forskning och angeläget

utvecklingsarbete. Endast de personer som har klart berättigade intressen

bör ha tillgång till uppgifterna. Detta gäller såväl utlämnande som

hantering i anslutning till registerverksamheten. Uppgifterna bör omges

av en tillfredsställande sekretess. När uppgifterna inte längre kan anses

vara av centralt intresse för forskningen bör de tas bort från registret,

eller i vart fall endast få bevaras i sådan form att de inte är hänförliga till

en viss person.

Behovet av personuppgifter för forskning och utvecklingsarbete har

vägts mot kravet på skydd för den enskildes personliga integritet.

Slutsatsen har därvid dragits att integritetsintressena på sådant sätt kan

tillgodoses att dessa inte utgör ett hinder mot att ett särskilt register

benämnt Rättspsykiatriska forskningsregistret inrättas. Något realistiskt

alternativ till dataregister finns inte. Både praktiska aspekter och

integritetshänsyn talar för att en lösning med ett register bör väljas

framför en lösning med flera register. En modell med flera register skulle

i och för sig kunna innebära bl.a. att respektive register innehöll uppgifter

om färre personer och färre uppgifter om respektive person. Men en

lösning med ett enda register medför bl.a. bättre tillsyn, färre inblandade

personer och möjligheter till ett bättre skalskydd.

Uppgifterna i registret skall enligt förslaget få användas för endast två

ändamål. Det ena ändamålet är forskning inom rättspsykiatrin som har

godkänts av en forskningsetisk kommitté. Det andra är uppföljning,

utvärdering eller kvalitetssäkring av RMV:s verksamhet. Kravet vid

forskning på godkännande av forskningsetisk kommitté har ställts upp

för att så långt möjligt säkerställa att uppgifterna i Rättspsykiatriska

forskningsregistret används endast för forskning inom rättspsykiatrin

som är seriös och som motsvarar höga krav på vetenskapligt värde och

vetenskaplig metod. RMV har ett ansvar för utvecklingsarbete inom den

rättspsykiatriska undersökningsverksamheten och har redan tillgång till

en hel del av uppgifterna. Bl.a. av dessa skäl har det ansetts rimligt att

RMV får använda registret för sin utvecklingsverksamhet.

RMV skall enligt förslaget vara registeransvarig. Denna lösning har

valts med hänsyn till bl.a. att merparten av de uppgifter som bör få ingå i

registret redan finns hos RMV. Andra lösningar innebär att känsliga

personuppgifter i större utsträckning måste lämnas från olika

myndigheter till den registeransvarige. De uppgifter som skall bevaras

för forskning och utvecklingsarbete kan föras in antingen i RMV:s

ärenderegister eller i ett särskilt inrättat register. Som tidigare nämnts har

den sistnämnda lösningen valts. Flera skäl finns för detta, t.ex. blir

rågången mellan uppgifter som registreras för ärendehantering och

uppgifter för forskningsändamål tydligast på detta sätt.

En särskild lag och en särskild förordning skall enligt förslaget reglera

Rättspsykiatriska forskningsregistret. En författningsreglering stämmer

väl överens med rådande praxis. Integritetsskäl talar för att i så stor

utsträckning som möjligt reglera registret i lag. Vissa preciseringar bör

dock göras i en förordning.

En noggrann prövning har gjorts av vilken information som bör få

finnas i registret. Förslaget innebär att uppgifter skall få registreras om

personer som har genomgått rättspsykiatrisk undersökning eller § 7-

undersökning eller motsvarande undersökningsformer enligt äldre

lagstiftning. En förutsättning är dock att uppgifterna inte härrör från ett

brottmål där åtalet mot den undersökte i dess helhet har ogillats. Endast

vissa närmare preciserade uppgifter skall få registreras. Det rör sig om

uppgifter från undersökningsstadiet, domstolarnas domar och

verkställighetsstadiet.

För domstolar, Socialstyrelsen och Kriminalvårdsstyrelsen föreslås en

författningsenlig skyldighet att lämna vissa uppgifter till

Rättspsykiatriska forskningsregistret. Detta har bedömts nödvändigt bl.a.

för att säkerställa att sekretess inte utgör hinder för uppgiftslämnande.

Information skall enligt förslaget alltid lämnas till den enskilde i

samband med att uppgifter om denne skall registreras. RMV skall som

registeransvarig ha ett ansvar för att informationen lämnas och att denna

har ett visst innehåll.

I 7 kap. 1 § första stycket sekretesslagen föreslås en ändring så att

uppgifter i Rättspsykiatriska forskningsregistret omgärdas av samma

sekretess som enligt huvudregeln gäller för uppgifter inom hälso och

sjukvården. Utlämnande på ADBmedium skall i princip få ske endast om

mottagaren skall använda uppgifterna för forskning inom rättspsykiatrin

som har godkänts av en forskningsetisk kommitté. De uppgifter som

ingår i registret skall få användas som sökbegrepp. Terminalåtkomst

skall, enligt förslaget, medges endast den personal på RMV som måste

ha tillgång till uppgifterna för att verksamheten i anslutning till registret

skall kunna bedrivas.

Alltför hårda krav på gallring kan inte ställas upp, om registret skall

vara användbart för forskning. En avvägning mellan forskningsintressena

och integritetsaspekterna har dock lett till slutsatsen att man så

småningom når en punkt där forskningens behov har minskat i sådan

grad att integritetsintressena väger över. Uppgifterna saknar då också

betydelse för RMV:s utvecklingsarbete. Det föreslås därför att

personuppgifter i registret skall få bevaras i högst 30 år efter det att en

uppgift från undersökningsstadiet senast registrerades om personen.

Därefter får uppgifter bevaras endast i sådan form att personen varken

direkt eller indirekt kan identifieras.

Förslaget beräknas inte medföra några kostnader som kräver ökade

anslag. Ikraftträdandet bör kunna sättas till den 1 juli 1997.

Utredningens författningsförslag

1 Förslag till

Lag om personregister för forskning och utvecklingsarbete inom

rättspsykiatrin

Härigenom föreskrivs följande.

Inledande bestämmelse

1 § Rättsmedicinalverket får för de ändamål som anges i 2 § med hjälp

av automatisk databehandling föra ett särskilt personregister för

forskning och utvecklingsarbete inom rättspsykiatrin (Rättspsykiatriska

forskningsregistret).

Registerändamål

2 § Rättspsykiatriska forskningsregistret får inrättas, föras och i övrigt

användas endast för

1. forskning inom rättspsykiatrin som har godkänts av en forskningsetisk

kommitté eller

2. uppföljning, utvärdering eller kvalitetssäkring av

Rättsmedicinalverkets verksamhet inom rättspsykiatrin.

Registeransvar

3 § Rättsmedicinalverket är registeransvarigt.

Registerinnehåll

4 § Rättspsykiatriska forskningsregistret får innehålla uppgifter om en

person beträffande vilken rättspsykiatriskt utlåtande enligt lagen

(1991:1137) om rättspsykiatrisk undersökning eller intyg enligt 7 § lagen

(1991:2041) om särskild personundersökning i brottmål, m.m. har

utfärdats eller motsvarande utlåtande eller intyg enligt äldre lagstiftning.

Registret får dock inte innehålla uppgifter om en person vilka härrör från

ett brottmål där åtalet mot denne helt har ogillats.

För varje person får registreras endast de uppgifter som anges i 5 9 §§.

5 § För varje person får registreras uppgifter om namn, personnummer,

ålder, kön, medborgarskap, ursprungsland, hemkommun och

sysselsättning.

6 § För varje person får registreras uppgifter från undersöknings-

förfarandet som avser

1. vilken domstol som har begärt undersökningen,

2. frihetsberövanden i målet,

3. de brott som personen är misstänkt för i målet,

4. undersökningsenhet och ansvarig undersökningsläkare,

5. undersökningens resultat och diagnostiska bedömningar,

6. förslag till påföljd eller straff samt

7. bedömningar av Socialstyrelsens råd för vissa rättsliga sociala och

medicinska frågor.

7 § För varje person får registreras uppgifter från domar i mål där sådant

utlåtande eller intyg som anges i 4 § har utfärdats avseende

1. utgången i ansvarsdelen,

2. utdömd påföljd och

3. beslut om utvisning enligt 4 kap. 7 § utlänningslagen (1989:529).

8 § För varje person som av domstol har överlämnats till rättspsykiatrisk

vård eller dömts till fängelse får, enligt vad som anges i andra stycket,

registreras uppgifter om vård enligt lagen (1991:1129) om

rättspsykiatrisk vård.

Uppgifter enligt första stycket får avse

1. när vården har påbörjats och upphört,

2. på vilka sjukvårdsinrättningar personen har vårdats samt

3. vilka diagnoser som har ställts för utskrivningar.

9 § För varje person som har dömts till fängelse får, när verkställigheten

helt eller delvis har skett enligt lagen (1974:203) om kriminalvård i

anstalt, uppgifter registreras om när verkställigheten har påbörjats

respektive avslutats samt när villkorlig frigivning och avbrott i

verkställigheten har skett.

Uppgiftsskyldighet

10 § Domstol, Socialstyrelsen och Kriminalvårdsstyrelsen skall till

Rättspsykiatriska forskningsregistret lämna uppgifter enligt 7 9 §§.

Sökbegrepp

11 § Som sökbegrepp får användas uppgifter vilka enligt 4 § får ingå i

registret.

Terminalåtkomst

12 § Endast den på Rättsmedicinalverket som har arbetsuppgifter vilka

nödvändiggör terminalåtkomst till Rättspsykiatriska forskningsregistret

får ha sådan åtkomst.

Antalet personer med terminalåtkomst skall av Rättsmedicinalverket

begränsas till vad som är nödvändigt för att verksamheten med

Rättspsykiatriska forskningsregistret skall kunna bedrivas.

Information

13 § Rättsmedicinalverket skall se till att de personer som registreras i

Rättspsykiatriska forskningsregistret på lämpligt sätt är informerade om

registret. Informationen skall innehålla upplysningar om

1. vem som är registeransvarig,

2. ändamålen med registret,

3. vilka uppgifter registret får innehålla,

4. de huvudsakliga användarna,

5. de sekretess- och säkerhetsbestämmelser som gäller för registret,

6. rätten att få registerutdrag och rättelse enligt datalagen (1973:289)

samt

7. de begränsningar i fråga om terminalåtkomst, utlämnande av uppgifter

på medium för automatisk databehandling och bevarande av uppgifter

som gäller för registret.

Utlämnande av uppgifter

14 § Rättsmedicinalverket skall till Socialstyrelsen och

Kriminalvårdsstyrelsen på medium för automatisk databehandling lämna

de uppgifter som är nödvändiga för att dessa myndigheter skall kunna

lämna uppgifter enligt 10 § till Rättsmedicinalverket.

Uppgifter från Rättspsykiatriska forskningsregistret får, utöver vad

som sägs i första stycket, lämnas ut på medium för automatisk

databehandling endast om uppgifterna skall användas för det ändamål

som anges i 2 § 1.

Bevarande och gallring

15 § Uppgift som ensam eller tillsammans med andra uppgifter är

hänförlig till en identifierad eller identifierbar person får bevaras i

Rättspsykiatriska forskningsregistret i högst trettio år efter det att en

uppgift enligt 6 § om personen senast registrerades. Andra uppgifter får

bevaras utan krav på gallring.

Denna lag träder i kraft den

2 Förslag till

Lag om ändring i sekretesslagen (1980:100)

Härigenom föreskrivs att 7 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100) skall ha

följande lydelse.

7 kap. 1 §

Sekretess gäller, om inte annat följer av 2 §, inom hälso- och sjukvården

för uppgift om enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden,

om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller

någon honom närstående lider men. Detsamma gäller i annan medicinsk

verksamhet, såsom rättsmedicinsk och rättspsykiatrisk undersökning,

insemination, fastställande av könstillhörighet, abort, sterilisering,

kastrering och åtgärder mot smittsamma sjukdomar. Sekretess gäller, om

inte annat följer av 2 §, inom hälso- och sjukvården för uppgift om

enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden, om det inte

står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom

närstående lider men. Detsamma gäller i annan medicinsk verksamhet,

såsom rättsmedicinsk och rättspsykiatrisk undersökning, insemination,

fastställande av könstillhörighet, abort, sterilisering, kastrering och

åtgärder mot smittsamma sjukdomar. Sekretess enligt detta stycke gäller

också i Rättsmedicinalverkets verksamhet enligt lagen (1996:000) om

personregister för forskning och utvecklingsarbete inom rättspsykiatrin.

Sekretess enligt första stycket gäller också i sådan verksamhet hos

myndighet som innefattar omprövning av beslut i eller särskild tillsyn

över allmän eller enskild hälso- och sjukvård.

Sekretess gäller i verksamhet som avser omhändertagande av

patientjournal inom enskild hälso- och sjukvård för uppgift om enskilds

hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden. Utan hinder av

sekretessen får uppgift lämnas till hälso- och sjukvårdspersonal om

uppgiften behövs för vård eller behandling och det är av synnerlig vikt att

uppgiften lämnas.

I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst sjuttio

år.

En landstingskommunal eller kommunal myndighet som bedriver

verksamhet som avses i första stycket får lämna uppgift till en annan

sådan myndighet för forskning eller framställning av statistik eller för

administration på verksamhetsområdet, om det inte kan antas att den

enskilde eller någon honom närstående lider men om uppgiften röjs.

Vidare får utan hinder av sekretessen uppgift lämnas till enskild enligt

vad som föreskrivs i lagen (1984:1140) om insemination, lagen

(1988:1473) om undersökning beträffande HIV-smitta i brottmål, lagen

(1991:1129) om rättspsykiatrisk vård och smittskyddslagen (1988:1472).

Denna lag träder i kraft den

Förteckning över remissinstanser som har yttrat sig

över betänkandet (SOU 1996:72) Rättspsykiatriskt

forskningsregister

Remissyttranden har avgetts av

Riksdagens Ombudsmän (JO)

Hovrätten för Nedre Norrland

Kammarrätten i Stockholm

Malmö tingsrätt

Länsrätten i Södermanlands län

Justitiekanslern (JK)

Riksåklagaren

Datainspektionen

Kriminalvårdsstyrelsen

Riksförsäkringsverket

Socialstyrelsen

Rättsmedicinalverket

Folkhälsoinstitutet

Hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd

Statskontoret

Statistiska centralbyrån

Riksarkivet

Brottsförebyggande rådet

Medicinska forskningsrådet

Karolinska Institutet

Göteborgs universitet, medicinska fakulteten

Lunds universitet, medicinska fakulteten

Stockholms universitet, juridiska fakultetsnämnden

Landstingsförbundet

Svenska Kommunförbundet

Stockholms läns landsting

Landstinget i Östergötland

Landstinget Västernorrland

Landstinget Dalarna

Göteborgs kommun

Svenska Arbetsgivareföreningen

Sveriges läkarförbund

Sveriges Psykologförbund

Riksförbundet för Social och Mental Hälsa

Intresseförbundet för Schizofreni, Riks-IFS

Yttrande över betänkandet har även avgetts av Svenska föreningen för

Rättspsykiatriskt samarbete samt överläkare Kerstin[REDACTED_EFTERNAMN] m.fl. vid

Tallåsens behandlingsenhet.

Lagrådsremissens lagförslag

Regeringen har följande förslag till lagtext.

Förslag till lag om rättspsykiatriskt forskningsregister

Härigenom föreskrivs följande.

Inledande bestämmelse

1 § Rättsmedicinalverket får för de ändamål som anges i 3 § med hjälp av

automatiserad behandling föra ett rättspsykiatriskt forskningsregister.

Rättsmedicinalverket är personuppgiftsansvarigt för registret.

Förhållandet till personuppgiftslagen

2 § Om inget annat följer av denna lag tillämpas personuppgiftslagen

(1998:204) vid behandling av personuppgifter för det rättspsykiatriska

forskningsregistret.

Ändamål

3 § Det rättspsykiatriska forskningsregistret får användas endast för

1. behandling av personuppgifter för forskning inom rättspsykiatrin,

om behandlingen har godkänts av en forskningsetisk kommitté, eller

2. Rättsmedicinalverkets uppföljning, utvärdering eller kvalitetssäkring

av sin verksamhet inom rättspsykiatrin (utvecklingsarbete).

Innehåll

4 § Det rättspsykiatriska forskningsregistret får endast innehålla uppgif-

ter om en person för vilken ett rättspsykiatriskt utlåtande enligt lagen

(1991:1137) om rättspsykiatrisk undersökning, ett intyg enligt 7 § lagen

(1991:2041) om särskild personutredning i brottmål, m.m. eller motsvar-

ande utlåtande eller intyg enligt äldre lagstiftning har utfärdats. Registret

får dock inte innehålla uppgifter om en person vilka avser ett brottmål

där åtalet mot denne helt har ogillats.

Uppgifterna får inte föras in i registret förrän domen i det mål i vilket

utlåtandet eller intyget inhämtats har vunnit laga kraft.

För varje person får endast de uppgifter registreras som anges i 5 9 §§.

5 § För varje person får uppgifter om namn, personnummer, kön, med-

borgarskap, födelseland, hemkommun och sysselsättning registreras.

6 § För varje person får det registreras uppgifter från undersökningsför-

farandet som avser

1. vilken domstol som har begärt undersökningen,

2. frihetsberövanden i målet,

3. de brott som personen är misstänkt för i målet,

4. undersökningsenhet och ansvarig undersökningsläkare,

5. undersökningens resultat och diagnostiska bedömningar,

6. förslag till påföljd, samt

7. yttranden av Socialstyrelsens råd för vissa rättsliga sociala och

medicinska frågor.

7 § För varje person får det registreras sådana uppgifter ur domen som

avser

1. utgången i ansvarsdelen,

2. utdömd påföljd eller påföljdseftergift, samt

3. beslut om utvisning enligt 4 kap. 7 § utlänningslagen (1989:529).

8 § För varje person som har överlämnats till rättspsykiatrisk vård eller

dömts till fängelse får uppgifter om vård enligt lagen (1991:1129) om

rättspsykiatrisk vård registreras.

Uppgifter enligt första stycket får avse

1. den tidpunkt när vården har påbörjats, avbrutits och upphört,

2. på vilka sjukvårdsinrättningar personen har vårdats, samt

3. vilka diagnoser som har ställts för utskrivningar.

9 § För varje person som har dömts till fängelse får, när verkställigheten

helt eller delvis har skett enligt lagen (1974:203) om kriminalvård i an-

stalt, uppgifter registreras om när verkställigheten har påbörjats respek-

tive avslutats samt när villkorlig frigivning och avbrott i verkställigheten

har skett.

Uppgiftsskyldighet

10 § Socialstyrelsen och Kriminalvårdsstyrelsen skall lämna uppgifter

enligt 6 § 7 och 7 9 §§ till det rättspsykiatriska forskningsregistret.

Om allmän domstols uppgiftsskyldighet finns särskilda bestämmelser.

Direktåtkomst

11 § Endast Rättsmedicinalverket får ha direktåtkomst till uppgifter i det

rättspsykiatriska forskningsregistret.

Information

12 § När personuppgifter registreras i det rättspsykiatriska forskningsre-

gistret skall Rättsmedicinalverket lämna den registrerade information om

behandlingen.

Informationen skall innehålla upplysningar om

1. att Rättsmedicinalverket är personuppgiftsansvarigt för behand-

lingen,

2. ändamålen med behandlingen,

3. vilken typ av uppgifter behandlingen avser,

4. mottagarna av uppgifterna,

5. de sekretess- och säkerhetsbestämmelser som gäller för behand-

lingen,

6. bestämmelserna i personuppgiftslagen (1998:204) om information

som skall lämnas efter ansökan samt om rättelse och skadestånd, samt

7. de begränsningar i fråga om tillgång till uppgifter, utlämnande av

uppgifter på medium för automatiserad behandling och bevarande av

uppgifter som gäller för behandlingen.

Utlämnande av uppgifter

13 § Rättsmedicinalverket skall till Socialstyrelsen och Kriminalvårds-

styrelsen på medium för automatiserad behandling lämna de uppgifter

som är nödvändiga för att dessa myndigheter skall kunna lämna uppgifter

enligt 10 § till Rättsmedicinalverket.

Uppgifter från det rättspsykiatriska forskningsregistret får, utöver vad

som sägs i första stycket, lämnas ut på medium för automatiserad be-

handling endast om uppgifterna skall användas för det ändamål som an-

ges i 3 § 1.

Sekretess

14 § I sekretesslagen (1980:100) finns bestämmelser om begränsningar i

rätten att lämna ut uppgifter.

Rättelse och skadestånd

15 § Bestämmelserna i personuppgiftslagen (1998:204) om rättelse och

skadestånd gäller vid behandling av personuppgifter enligt denna lag.

Överklagande

16 § Beslut av Rättsmedicinalverket om information som skall lämnas

efter ansökan enligt 26 § personuppgiftslagen (1998:204) och om rättelse

enligt 28 § samma lag får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol.

Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000.

Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100)

Härigenom föreskrivs i fråga om sekretesslagen (1980:100)

dels att det i lagen skall införas en ny bestämmelse, 7 kap. 39 §, av

följande lydelse,

dels att 16 kap. 1 § skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

7 kap

39 §

Sekretess gäller i verksamhet

som avser förande av eller uttag

ur register som förs enligt lagen

(1999:000) om rättspsykiatriskt

forskningsregister för uppgift om

enskilds hälsotillstånd eller andra

personliga förhållanden som har

tillförts registret, om det inte står

klart att uppgiften kan röjas utan

att den enskilde eller honom när-

stående lider men.

Sekretessen enligt första stycket

gäller också i förhållande till en

vård- eller behandlingsbehövande

själv i fråga om uppgift om hans

hälsotillstånd, om det med hänsyn

till ändamålet med vården eller

behandlingen är av synnerlig vikt

att uppgiften inte lämnas till ho-

nom.

I fråga om uppgift i allmän

handling gäller sekretessen i högst

sjuttio år.

16 kap.

1 §

Nuvarande lydelse

Att friheten enligt 1 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 2 §

yttrandefrihetsgrundlagen att meddela och offentliggöra uppgifter i vissa

fall är begränsad framgår av 7 kap. 3 § första stycket 1 och 2, 4 § 1 8

samt 5 § 1 och 3 tryckfrihetsförordningen och av 5 kap. 1 § första stycket

samt 3 § första stycket 1 och 2 yttrandefrihetsgrundlagen. De fall av

uppsåtligt åsidosättande av tystnadsplikt, i vilken nämnda frihet enligt

7 kap. 3 § första stycket 3 och 5 § 2 tryckfrihetsförordningen samt 5 kap.

1 § första stycket och 3 § första stycket 3 yttrandefrihetsgrundlagen i

övrigt är begränsad, är de där tystnadsplikten följer av

--------------------------------------------------------------------------------

------

3. denna lag enligt

--------------------------------------------------------------------------------

------

7 kap. 38 §

8 kap. 3 §, 5 § första stycket 2, 6 § första stycket 2

--------------------------------------------------------------------------------

-----

Föreslagen lydelse

Att friheten enligt 1 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 2 §

yttrandefrihetsgrundlagen att meddela och offentliggöra uppgifter i vissa

fall är begränsad framgår av 7 kap. 3 § första stycket 1 och 2, 4 § 1 8

samt 5 § 1 och 3 tryckfrihetsförordningen och av 5 kap. 1 § första stycket

samt 3 § första stycket 1 och 2 yttrandefrihetsgrundlagen. De fall av

uppsåtligt åsidosättande av tystnadsplikt, i vilken nämnda frihet enligt

7 kap. 3 § första stycket 3 och 5 § 2 tryckfrihetsförordningen samt 5 kap.

1 § första stycket och 3 § första stycket 3 yttrandefrihetsgrundlagen i

övrigt är begränsad, är de där tystnadsplikten följer av

--------------------------------------------------------------------------------

------

3. denna lag enligt

--------------------------------------------------------------------------------

------

7 kap 38 §

7 kap 39 § såvitt avser uppgift om annat än

 verkställigheten av beslut om

 omhändertagande eller beslut om

 vård utan samtycke

8 kap 3 §, 5 § första stycket 2, 6 § första stycket 2

--------------------------------------------------------------------------------

------

____________

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000.

Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100)

Härigenom föreskrivs att 16 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100) skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

16 kap.

1 §

Att friheten enligt 1 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 2 §

yttrandefrihetsgrundlagen att meddela och offentliggöra uppgifter i vissa

fall är begränsad framgår av 7 kap. 3 § första stycket 1 och 2, 4 § 1 8

samt 5 § 1 och 3 tryckfrihetsförordningen och av 5 kap. 1 § första stycket

samt 3 § första stycket 1 och 2 yttrandefrihetsgrundlagen. De fall av

uppsåtligt åsidosättande av tystnadsplikt, i vilken nämnda frihet enligt

7 kap. 3 § första stycket 3 och 5 § 2 tryckfrihetsförordningen samt 5 kap.

1 § första stycket och 3 § första stycket 3 yttrandefrihetsgrundlagen i

övrigt är begränsad, är de där tystnadsplikten följer av

--------------------------------------------------------------------------------

------

8. 8, 9 och 10 §§ lagen (1994:953)

om åligganden för personal inom

hälso- och sjukvården

8. 2 kap. 8 10 §§ lagen

(1998:531) om yrkesverksamhet

på hälso- och sjukvårdens område

--------------------------------------------------------------------------------

-------

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1999.

Lagrådets yttrande

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1999-02-26.

Närvarande: f.d. justitierådet Per Jermsten, justitierådet

Ingegerd Westlander och regeringsrådet Susanne Billum.

Enligt en lagrådsremiss den 4 februari 1999 (Socialdepartementet) har

regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till

1. lag om rättspsykiatriskt forskningsregister,

2. lag om ändring i sekretesslagen (1980:100),

3. lag om ändring i sekretesslagen (1980:100).

Förslagen har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn

Lars Hedengran.

Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet.

Förslaget till lag om rättspsykiatriskt forskningsregister.

3 §

Paragrafen innehåller bestämmelser om de enda två ändamål för vilka

registret får användas.

I den första punkten, som gäller behandling av personuppgifter för

forskning inom rättspsykiatrin, anges den ytterligare förutsättningen att

 behandlingen har godkänts av en forskningsetisk kommitté.

Enligt Lagrådets mening ter det sig något förvånande att just i förevaran-

de fall begränsa den aktuella forskningsetiska kommitténs prövning till

enbart behandlingen av personuppgifter. Även om det till slut åligger

Rättsmedicinalverket, på grund av dess övergripande ansvar enligt 1 §

andra stycket, att avgöra huruvida ett visst projekt faller inom ramen för

 forskning inom rättspsykiatrin framstår det som angeläget att i ärendet

fullt ut utnyttja den kompetens som en forskningsetisk kommitté besitter.

Lagrådet föreslår därför att punkt 1 i paragrafen ges följande lydelse:

 1. behandling av personuppgifter för forskning inom rättspsykiatrin, om

forskningen och behandlingen har godkänts av en forskningsetisk kom-

mitté, eller

4 §

Paragrafen innehåller bestämmelser om registrets innehåll.

Första stycket avslutas med en mening som anger att registret inte får

innehålla uppgifter om en person vilka avser ett brottmål där åtalet mot

denne helt har ogillats .

Enligt Lagrådets mening bör denna undantagsbestämmelse lämpligen tas

in efter regeln i det föreslagna andra stycket om att uppgifter aldrig får

föras in i registret förrän domen i det mål i vilket inhämtat utlåtande eller

intyg har vunnit laga kraft.

Lagrådet föreslår därför att den sista meningen i första stycket utgår och

att andra stycket kompletteras med följande mening: Har åtalet helt

ogillats får inga personuppgifter från det brottmålet föras in i registret.

7 §

I författningskommentaren till paragrafen sägs att i fall då målet prövats i

flera instanser får uppgifter registreras från samtliga instanser .

Enligt Lagrådets mening har nämnda uttalande inte tillräcklig täckning i

den föreslagna lagtexten. Ordet domen i paragrafen till vilken hänvisas

i tredje stycket i 4 §, kan inte avse annan dom än domen i sistnämnda

paragrafs andra stycke, nämligen den dom i ett brottmål som vunnit laga

kraft. Det är sedan en annan sak att det i en överrättsdom ibland kan fin-

nas en direkt koppling till ett tidigare avgörande, t.ex. när en hovrätt

fastställt en tingsrätt domslut, eller att en underrätts dom vunnit laga kraft

i viss del och därmed i den delen utgör domen .

10 §

I paragrafens första stycke föreskrivs att Socialstyrelsen och Kriminal-

vårdsstyrelsen skall lämna uppgifter enligt 6 § 7 och 7-9§§ till det

rättspsykiatriska forskningsregistret. I andra stycket anges att det finns

särskilda bestämmelser om allmän domstols uppgiftsskyldighet.

I förordningen (1990:863) om underrättelse om dom i vissa brottmål,

m.m. finns bestämmelser bl.a. om att en domstol i vissa fall är skyldig att

sända en kopia av en dom till Rättsmedicianalverket. I författningskom-

mentaren anges att regeringen avser att komplettera förordningen på så

sätt att domstolarna åläggs en skyldighet att lämna uppgifter enligt 7 §

förevarande lagförslag till det rättspsykiatriska forskningsregistret. Mot

bakgrund härav föreslår Lagrådet att 7 § inte tas med bland de i paragra-

fen uppräknade lagrummen.

Som första stycket i paragrafen är formulerat skall både Socialstyrelsen

och Kriminalvårdsstyrelsen lämna uppgifter enligt de angivna paragra-

ferna. Detta torde inte vara meningen. Lagrådet föreslår därför att ordet

 och i paragrafens första stycke byts ut mot ordet respektive .

Enligt Lagrådet bör paragrafen således få följande lydelse

 Socialstyrelsen respektive Kriminalvårdsstyrelsen skall lämna uppgifter

enligt 6 § 7, 8 § och 9 § till det rättspsykiatriska forskningsregistret.

Om allmän domstols uppgiftsskyldighet finns särskilda bestämmelser .

12 §

Enligt denna paragraf skall Rättsmedicinalverket se till att personer som

ingår i det rättspsykiatriska forskningsregistret får information om regist-

ret och den behandling av personuppgifter som sker inom ramen för

detta. De personuppgifter som får behandlas hänför sig till olika stadier i

ett brottmål. Det är först uppgifter från undersökningar som har utförts i

målet och från domen samt härefter uppgifter från verkställighetsstadiet.

I författningskommentaren påpekas att alla dessa uppgifter inte kommer

att registreras samtidigt utan att, sedan domen vunnit laga kraft, normalt

vid ett första tillfälle kommer att registreras uppgifter från undersök-

ningsförfarandet och domen och senare, efter hand, övriga uppgifter.

Mot bakgrund av den ordningen som sålunda är avsedd att gälla för infö-

ring av uppgifter i registret föreslår Lagrådet att första stycket i paragra-

fen får följande lydelse:

 När personuppgifter i ett mål första gången registreras i det rättspsykiat-

riska forskningsregistret skall Rättsmedicinalverket lämna den registre-

rade information om behandlingen.

Det första förslaget till ändring av sekretesslagen (1980:100)

7 kap. 39 §

I paragrafen, som är ny, föreslås en särskild sekretessregel för det

rättspsykiatriska forskningsregistret. Regeln är utformad på samma sätt

som regeln om sekretess inom hälso- och sjukvården i 7 kap. 1 §, dvs.

presumtionen är för sekretess.

I paragrafens andra stycke anges att sekretessen också gäller i förhållande

till en vård- eller behandlingsbehövande själv i fråga om uppgift om hans

hälsotillstånd, om det med hänsyn till ändamålet med vården eller

behandlingen är av synnerlig vikt att uppgiften inte lämnas till honom.

Någon författningskommentar eller annan motivering till andra stycket

finns inte. Stycket är emellertid uppenbart utformat efter mönster av

7 kap. 3 §, vari samma specialregel upptas i fråga om sekretess enligt

7 kap. 1 §. Därmed är dock inte klart att innebörden är helt densamma

som 7 kap. 3 §, t. ex. i fråga om vad som avses med ändamålet med vår-

den eller behandlingen . Lagrådet, som inte tar ställning till behovet av

den föreslagna bestämmelsen, vill därför betona att författningskom-

mentaren bör kompletteras vad gäller tolkningen av andra stycket.

Lagrådet föreslår vidare att man i andra stycket använder uttrycket en

registrerad person som är vård- eller behandlingsbehövande i stället för

 en vård- eller behandlingsbehövande själv .

Det andra förslaget till lag om ändring av sekretesslagen (1980:100)

Lagrådet lämnar förslaget utan erinran.

Socialdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 4 mars 1999

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Freivalds,
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Engqvist,[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet Engqvist

Regeringen beslutar proposition 1998/99:72 Rättspsykiatriskt

forskningsregister

 Lagen omtryckt 1992:1474.

 Senaste lydelse 1998:857.

 Lagen omtryckt 1992:1474.

 Senaste lydelse 1998:857.

 Lagen omtryckt 1992:1474.

 Senaste lydelse 1998:857.

Prop. 1998/99:72

3

1

Prop. 1998/99:72

Bilaga 1

Prop. 1998/99:72

Bilaga 2

Prop. 1998/99:72

Bilaga 3

Prop. 1998/99:72

Bilaga 4

Prop. 1998/99:72

Bilaga 5

Prop. 1998/99:72