Regeringens proposition

1997/98:12

Vägavgift för vissa tunga fordon

Prop.

1997/98:12

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 18 september 1997

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Erik[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Finansdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att riksdagen godkänner protokollet om Sveriges

anslutning till avtalet om uttag av en avgift för tunga fordon som

använder vissa vägar och antar en lag om vägavgift för vissa tunga

fordon. Avtalsslutande parter är Sverige å ena sidan och Belgien,

Danmark, Luxemburg, Nederländerna och Tyskland å andra sidan.

Avsikten är att Sverige skall gå med i det gemensamma vägavgiftssystem

som länderna infört.

 Vägavgiftssystemet består av en del för svenska fordon och en del för

utländska fordon. Vägavgiften föreslås tas ut på motorfordon eller

motorfordonskombinationer med en totalvikt på minst 12 000 kilogram

som är avsedda uteslutande för godstransport på väg. För svenska fordon

föreslås att vägavgift tas ut för perioden ett år och på hela vägnätet. För

utländska fordon föreslås att vägavgift tas ut för dag, vecka, månad eller

år och på alla motorvägar, väg E 10, E 12 och E 14 samt vissa

sträckningar av E 4, E 22 och E 65. Vidare föreslås, för svenska fordon,

att fordonsskatten sänks, dock högst med ett belopp som motsvarar

kostnaden för ett vägavgiftsbevis.

Lagen om vägavgift för vissa tunga fordon föreslås träda i kraft den

1 januari 1998. Övriga ändringar föreslås träda i kraft den 1 februari

1998.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 4

2 Lagtext 4

2.1 Förslag till lag om vägavgift för vissa tunga fordon 4

2.2 Förslag till lag om ändring i fordonsskattelagen

(1988:327) 15

2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1993:891) om

indrivning av statliga fordringar m.m. 25

3 Ärendet och dess beredning 26

4 Vägavgift för vissa tunga fordon 28

4.1 Inledning 28

4.2 Tillträde 29

4.3 Avgiftspliktiga fordon 30

4.4 Avgiftsperiod 31

4.5 Avgiftssatser 31

4.6 Avgiftsskyldig 33

4.7 Vägavgiftsbevis 33

4.8 Avgiftsbelagda vägar 34

4.9 Försäljningsställen 36

4.10 Ecu-kurs 36

4.11 Kontroll 37

4.12 Återbetalning 37

4.13 Undantag 38

4.14 Straffbestämmelser 39

4.15 Ändringar i fordonsskattelagen m.m. 40

4.16 Administration 41

4.17 Fördelning av de gemensamma avgiftsintäkterna 42

4.18 Tvist angående tolkning av direktivet 43

5 Ikraftträdande 43

6 Statsfinansiella effekter m.m. 44

7 Författningskommentar 44

7.1 Förslaget till lag om vägavgift för vissa tunga fordon 44

7.2 Förslaget till lag om ändring i fordonsskattelagen 51

7.3 Förslaget till lag om ändring i lagen om indrivning av

statliga fordringar m.m. 52

Bilaga 1 Sammanfattning av rapporten Vägavgift i Sverige 53

Bilaga 2 Förteckning över remissinstanser 55

Bilaga 3 Lagrådsremissens lagförslag 56

Bilaga 4 Lagrådets yttrande 77

Bilaga 5 Avtalet 86

Bilaga 6 Protokollet 95

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde

den 18 september 1997 97

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

1. godkänner protokollet om Konungariket Sveriges anslutning till

avtalet mellan Konungariket Belgien, Konungariket Danmark,

Förbundsrepubliken Tyskland, Storhertigdömet Luxemburg och

Konungariket Nederländerna om uttag av en avgift för tunga fordon som

använder vissa vägar.

2. antar regeringens förslag till

 - lag om vägavgift för vissa tunga fordon,

 - lag om ändring i fordonsskattelagen (1988:327),

 - lag om ändring i lagen (1993:891) om indrivning av statliga

fordringar m.m.

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om vägavgift för vissa tunga

fordon

 Härigenom föreskrivs följande.

Inledande bestämmelser

1 § Vägavgift skall betalas till staten enligt denna lag.

2 § Beteckningar i denna lag har samma betydelse som i

fordonskungörelsen (1972:595), bilregisterkungörelsen (1972:599) och

vägtrafikkungörelsen (1972:603), om inte annat sägs.

Beskattningsmyndighet m.m.

3 § Beskattningsmyndighet i fråga om vägavgift är Skattemyndigheten i

Örebro län.

4 § Riksskatteverket är central förvaltningsmyndighet i fråga om

vägavgift.

Avgiftspliktiga fordon

5 § För fordon som är eller bör vara registrerat i det svenska bilregistret

(svenskt fordon), och som inte är avställt, betalas vägavgift för rätten att

använda det svenska vägnätet. För utländskt fordon betalas vägavgift för

rätten att använda motorvägar och de vägar som anges i bilaga 1.

 Avgiftsplikt gäller för motorfordon eller ledad

motorfordonskombination med en totalvikt på minst 12 000 kilogram om

fordonet är avsett uteslutande för godstransport på väg.

 För svenskt fordon med draganordning grundas avgiftsplikten på den

högsta tillåtna totalvikten som fordonskombinationen kan ha.

 6 § Avgiftsplikt gäller inte för fordon som tillhör

 1. försvarsmakten,

 2. polisväsendet,

 3. civilförsvaret, brandväsendet eller annan räddningstjänst,

 4. väghållningen.

 En förutsättning för undantag enligt första stycket är att fordonet bär

yttre kännetecken som visar att fordonet tillhör någon av de angivna

kategorierna.

 För fordonskombinationer är det motorfordonet som är avgörande för

om kombinationen är undantagen från avgiftsplikt.

Avgiftsskyldiga

7 § Avgiftsskyldig för svenskt fordon är ägaren.

 Har fordonet flera ägare är de solidariskt ansvariga för den vägavgift

som skall betalas.

 Som ägare anses den som är eller bör vara upptagen i bilregistret som

ägare. I fråga om ett fordon som innehas på grund av kreditköp med

förbehåll om återtaganderätt eller som innehas med nyttjanderätt för

bestämd tid om minst ett år anses innehavaren som ägare.

8 § Avgiftsskyldig för ett utländskt fordon är den som vid tidpunkten för

användningen av de i 5 § första stycket andra meningen nämnda vägarna

äger eller för fordonet eller beslutar om användningen av fordonet eller

har nyttjanderätt till det.

 Om det finns flera avgiftsskyldiga, är de solidariskt ansvariga för den

vägavgift som skall betalas.

Avgiftspliktens inträde

9 § Avgiftsplikt för svenskt fordon inträder när fordonet införs i

bilregistret eller, om fordonet samtidigt avställs, då avställningen upphör.

Om fordonet är avställt på ägarens begäran, inträder avgiftsplikt då

avställningen upphör. För icke avgiftspliktigt fordon som ändras till

avgiftspliktigt fordon inträder avgiftsplikten när fordonet tas upp i

bilregistret som avgiftspliktigt, eller om det samtidigt avställs, då

avställningen upphör. För fordon som tillhör någon av de i 6 § angivna

kategorierna inträder avgiftsplikt när fordonet överlåts till annan, eller

om fordonet är avställt eller ställs av vid överlåtelsen, då avställningen

upphör.

 Avgiftsplikt för utländskt fordon inträder när fordonet används på

motorvägar och de vägar som anges i bilaga 1.

Avgiftsperioder

10 § För svenskt fordon betalas vägavgift för en avgiftsperiod om ett år.

 För utländskt fordon betalas vägavgift för kalenderdag, vecka, månad

eller år. Längsta avgiftsperiod är ett år.

Vägavgiftens storlek

11 § För motorfordon eller ledad motorfordonskombination med högst

tre axlar tas vägavgiften ut med 6 257 kronor per år, 692 kronor per

månad, 184 kronor per vecka och 55 kronor per dag. För motorfordon

eller ledad motorfordonskombination med fyra eller flera axlar tas

vägavgiften ut med 10 429 kronor per år, 1 154 kronor per månad, 304

kronor per vecka och 55 kronor per dag.

 För svenskt fordon med draganordning bestäms vägavgiften efter det

största möjliga antalet axlar och den högsta totalvikten som

fordonskombinationen kan ha.

Beslut om vägavgift m.m. för svenskt fordon

12 § I fråga om vägavgift skall bestämmelserna i 36 39, 41 47 och 55 §§

fordonsskattelagen (1988:327) gälla i tillämpliga delar. Därvid förstås

med

beskattningsmyndighet: Skattemyndigheten i Örebro län,

skattskyldig: avgiftsskyldig,

skatteperiod: avgiftsperiod,

skattskyldighet: avgiftsskyldighet,

skattebelopp: avgiftsbelopp.

Vid tillämpningen av denna lag görs efterprövning i stället för

efterbeskattning. Vidare tas avgiftstillägg ut i stället för skattetillägg.

Betalning och återbetalning m.m.

Svenskt fordon

13 § Vägavgift skall betalas under kalendermånaden före den månad då

avgiftsperioden börjar om inte annat följer av andra eller tredje stycket.

 När avgiftsplikt inträder skall vägavgift betalas senast tre veckor

efter

avgiftspliktens inträde.

 Om ett fordons beskaffenhet ändras så att vägavgift skall tas ut med

annat belopp skall ny vägavgift beslutas. Vägavgift skall betalas senast

tre veckor efter utgången av den kalendermånad under vilken

registreringsbesiktningen skedde eller senast skulle ha skett.

14 § Vägavgift skall betalas av,

 1. den som är eller bör vara registrerad som ägare i bilregistret vid

ingången av kalendermånaden före avgiftsperioden,

 2. när avgiftsplikt inträder, den som är eller bör vara registrerad som

ägare i bilregistret vid avgiftspliktens inträde,

 3. när ett fordons beskaffenhet ändras så att vägavgift tas ut med ett

annat belopp, den som är registrerad som ägare i bilregistret när

registreringsbesiktningen skedde eller senast skulle ha skett.

15 § Vägavgiften betalas genom insättning på särskilt konto.

 Inbetalningen anses ha skett den dag inbetalningskort eller

gireringshandlingar kommit in till Posten Aktiebolag eller, om staten har

ingått avtal om förmedling av inbetalning av vägavgift med en bank, till

banken.

16 § Vägavgiftsbevis utfärdas när betalning skett.

17 § Vägavgift skall betalas tillbaka om

 1. avgiftsplikt upphör för ett fordon under tid för vilken vägavgift har

betalats, eller

 2. ett fordons beskaffenhet ändras så att vägavgift skall tas ut med

annat belopp.

 En förutsättning för återbetalning är att vägavgiftsbeviset ges in till

beskattningsmyndigheten före utgången av den period för vilken avgiften

har betalats.

 I fall som avses i första stycket 1 återbetalas överskjutande belopp

till

den som var avgiftsskyldig när avgiftsplikten upphörde. Vägavgiften

betalas tillbaka med ett belopp som motsvarar den del av avgiften som

belöper på antalet återstående hela månader för vilka avgift har betalats,

räknat från det att vägavgiftsbeviset kom in till beskattningsmyndigheten.

Från det belopp som skall återbetalas dras en avgift på 230 kronor.

 I fall som avses i första stycket 2 återbetalas överskjutande belopp

till

den som var avgiftsskyldig när registreringsbesiktning skedde.

Återbetalning skall ske med ett belopp som motsvarar den del av avgiften

som belöper på antalet återstående hela månader för vilka avgift har

betalats, räknat från den dag registreringsbesiktning skedde.

18 § Dröjsmålsavgift skall tas ut, om vägavgiften inte betalas inom den

tid och i den ordning som har bestämts enligt denna lag.

 Dröjsmålsavgiften tas ut enligt bestämmelserna i lagen (1997:484) om

dröjsmålsavgift.

 Beskattningsmyndigheten får medge befrielse helt eller delvis från

skyldigheten att betala dröjsmålsavgift, om det finns särskilda skäl.

Bestämmelserna om beslut om vägavgift i denna lag gäller även beslut

om sådan befrielse.

19 § Vid beräkning av vägavgift, avgiftstillägg eller dröjsmålsavgift

enligt 18 § andra stycket som skall påföras eller återbetalas skall beloppet

avrundas till närmast lägre hela krontal.

 Belopp under 25 kronor behöver inte betalas in till staten och

återbetalas inte heller.

Utländskt fordon

20 § Vägavgiften betalas genom köp av vägavgiftsbevis.

21 §Vägavgift skall inte betalas för fordonet, om ett giltigt bevis för

betald väganvändning utfärdat i ett annat europeiskt land i

överensstämmelse med det i Bryssel den 9 februari 1994 underskrivna

avtalet om uttag av en avgift för tunga fordon som använder vissa vägar

och det i Bryssel den 18 september 1997 underskrivna protokollet

avseende Sveriges anslutning till avtalet, kan visas upp. Avtalet och

protokollet publiceras i Sveriges internationella överenskommelser (SÖ)

 .

22 § Beskattningsmyndigheten skall efter ansökan besluta om

återbetalning av vägavgift för svenskt årsbevis om beviset ges in till

beskattnings-myndigheten före utgången av den period för vilken

avgiften har betalats. Vägavgiften betalas tillbaka med ett belopp som

motsvarar den del av avgiften som belöper på antalet återstående hela

månader för vilka avgift har betalats, räknat från det att vägavgiftsbeviset

kom in.

 Från det belopp som skall återbetalas dras en avgift på 230 kronor.

Reglering av vägavgiften enligt ecu-kursen

23 § De belopp i svenska kronor som anges i 11, 17 och 22 §§ omräknas

per den 1 januari varje kalenderår. Beloppen i svenska kronor motsvarar

de belopp i ecu som anges i artikel 8 och 10 i det i 21 § nämnda avtalet.

 Omräkning sker enligt den kurs i svenska kronor av ecu som gällde

den första vardagen i oktober året innan och som offentliggörs i

Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Om ett belopp som

beräknas för ett visst år före avrundning avviker från föregående års

belopp med mindre än 5 procent eller 5 ecu, skall föregående års belopp

fortsätta att gälla.

 Regeringen fastställer före november månads utgång de omräknade

belopp som enligt denna lag skall tas ut under påföljande kalenderår.

Beloppen avrundas nedåt.

Försäljning av vägavgiftsbevis avsedda för utländska fordon

24 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer

meddelar närmare föreskrifter om försäljning av vägavgiftsbevis för

utländska fordon.

Brukandeförbud

25 § Avgiftspliktigt fordon får inte användas, om föreskriven vägavgift

inte har betalats.

Indrivning av vägavgift för svenskt fordon

26 § Om vägavgift inte betalas i rätt tid skall avgiften lämnas för

indrivning. Regeringen får föreskriva att indrivning inte behöver begäras

för ringa belopp. Bestämmelser om indrivning finns i lagen (1993:891)

om indrivning av statliga fordringar m.m. Vid indrivning får

verkställighet enligt utsökningsbalken ske.

Kontrollbestämmelser

27 § Ägaren av ett fordon är skyldig att se till att fordonet inte brukas i

strid mot bestämmelserna i denna lag eller bestämmelser som har

meddelats med stöd av denna lag.

 Föraren av ett avgiftspliktigt fordon skall, vid färd på avgiftsbelagd

väg, medföra beviset om betald vägavgift. Beviset skall på begäran av

polismyndighet visas upp vid kontroll.

Straffbestämmelser m.m.

28 § Brukas ett fordon i strid mot 25 §, skall polisman ta hand om

fordonets registreringsskyltar.

 Den polisman som har tagit hand om registreringsskyltar får medge att

fordonet förs till närmaste lämpliga avlastningsplats eller

uppställningsplats.

29 § Ägaren av ett fordon som brukas i strid mot 25 § sedan fordonets

registreringsskyltar har tagits om hand enligt 28 § döms till böter eller

fängelse i högst sex månader, om han uppsåtligen eller av oaktsamhet har

underlåtit att göra vad som har ankommit på honom för att hindra att

fordonet brukades.

 Ägaren av ett fordon som på annat sätt brukas i strid mot 25 §, döms

till penningböter, om han uppsåtligen eller av oaktsamhet underlåtit att

göra vad som ankommit på honom för att hindra att fordonet brukades.

30 § Den som brukar någon annans fordon utan lov har samma

skyldigheter som ägaren enligt 27 § och döms i ägarens ställe enligt 29 §.

Detsamma gäller den som innehar fordonet med nyttjanderätt och har

befogenhet att bestämma vem som får föra fordonet eller anlitar någon

annan förare än den ägaren har utsett.

31 § I de fall som avses i 29 § döms även föraren till samma straff, om

han kände till att fordonet inte fick brukas. Detta gäller dock inte när

fordonet provkörs vid besiktning eller inspektion enligt 35 §

fordonskungörelsen (1972:595).

32 § I fråga om fordon som tillhör eller brukas av dödsbo, aktiebolag,

ekonomisk förening eller annan juridisk person, skall

ansvarsbestämmelserna tillämpas på den eller dem som har rätt att

företräda den juridiska personen. Om Vägverket på begäran av en

juridisk person godtagit en viss fysisk person som bärare av ägares

ansvar, skall dock bestämmelserna i stället gälla denne.

 Ansvarsbestämmelserna för ägare eller brukare av fordon som är eller

bör vara registrerat i det svenska bilregistret och inte är avställt skall i

fråga om fordon som tillhör eller brukas av staten eller kommun

tillämpas på förarens närmaste förman. Om denne har gjort vad som

ankommer på honom för att hindra att ett brott mot lagen begås men

detta ändå sker på grund av en överordnads åtgärd eller vållande,

tillämpas ansvarsbestämmelserna i stället på den överordnade.

33 § Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot 27 § andra

stycket döms till penningböter.

34 § Avgift enligt denna lag omfattas även av lagen (1971:1072) om

förmånsberättigade skattefordringar m.m. och lagen (1978:880) om

betalningssäkring för skatter, tullar och avgifter.

Överklagande

35 § I fråga om vägavgift skall bestämmelserna i 84 87 §§ fordons-

skattelagen (1988:327) gälla i tillämpliga delar. Därvid förstås med

skatteperiod: avgiftsperiod,

efterbeskattning: efterprövning,

skattskyldig: avgiftsskyldig,

skattepliktig: avgiftspliktig.

Beslut enligt 22 § får ej överklagas.

 1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

 2. Bestämmelserna i 8, 20 22 och 24 35 §§, samt bestämmelserna i

5 och 9 10 §§, såvitt avser utländska fordon, tillämpas först från och

med den 1 februari 1998.

 3. För svenskt fordon som är avgiftspliktigt vid ikraftträdandet skall

den första avgiftsperioden vara den 1 februari 1998 den 31 januari 1999

och vägavgiften skall betalas senast den 20 januari 1998.

 4. För svenskt fordon som blir avgiftspliktigt under januari månad

1998 skall den första avgiftsperioden vara den 1 februari 1998 den

31 januari 1999 och vägavgiften skall betalas senast tre veckor efter

avgiftspliktens inträde.

 5. För svenskt fordon för vilket avgiftsplikt upphör under januari

månad 1998 återbetalas erlagd vägavgift utan avdrag av den avgift som

anges i 17 §.

Bilaga 1 till lagen (1997:000) om vägavgift för vissa tunga fordon

Väg

nr

Från

Till

E 4

Uppsala (Gnista trafikplats)

Finska gränsen

E 10

Töre

Norska gränsen

E 12

Holmsund

Norska gränsen

E 14

Sundsvall

Norska gränsen

E 22

Karlskrona (Vedeby

trafikplats)

Norrköping (Skälvs

trafikplats)

E 65

Svedala (Svedala trafikplats)

Ystad (hamnen)

2.2 Förslag till lag om ändring i fordonsskattelagen

(1988:327)

Härigenom föreskrivs att bilaga 1 till fordonsskattelagen (1988:327)

skall ha följande lydelse.

Bilaga 1 till fordonsskattelagen (1988:327)

Fordonsskatt

Nuvarande lydelse

Fordonsslag

Skattevikt,

kilogram

Skatt, kronor

grund-

belopp

tilläggsbelopp

för varje helt

hundratal kilo-

gram över den

lägsta vikten i

klassen

A

1

Motorcyklar

Tvåhjulig motorcykel utan sidvagn

0-

76-

75

110

137

0

0

2

Annan motorcykel

0-

220

0

B

1

Personbilar

Personbil som inte kan drivas med

dieselolja

0-

901-

900

585

734

0

149

2

Personbil som kan drivas med dieselolja

2.1 som enligt bilregistret har års-

modellsbeteckning 1993 eller äldre

2.2 annan personbil

0-

901-

0-

901-

900

900

1 172

1 468

2 245

2 814

0

297

0

569

C

1

Bussar

Bussar som inte kan drivas med

dieselolja

0-

1 601-

3 001-

1 600

3 000

390

430

984

0

40

0

2

Bussar som kan drivas med dieselolja

0-

1 601-

3 001-

1 600

3 000

720

775

1 545

0

55

0

D

1

Lastbilar

Lastbil som inte kan drivas med diesel-

olja

0-

1 601-

3 001-

1 600

3 000

390

430

984

0

40

0

Fordonsslag

Skattevikt,

kilogram

Skatt, kronor

grund-

belopp

tilläggsbelopp

för varje helt

hundratal kilo-

gram över den

lägsta vikten i

klassen

2

Lastbil som kan drivas med dieselolja

2.1 med anordning för påhängsvagn

med två hjulaxlar

0-

1 601-

3 001-

6 001-

10 001-

14 001-

1 600

3 000

6 000

10 000

14 000

869

929

1 776

3 426

6 066

12 842

0

60

55

66

169

298

med tre eller flera hjulaxlar

0-

1 601-

3 001-

6 001-

11 001-

15 001-

18 001-

23 001-

1 600

3 000

6 000

11 000

15 000

18 000

23 000

869

907

1 446

3 525

7 485

11 533

15 097

25 932

0

38

69

79

101

119

217

185

2.2 utan anordning för påhängsvagn

med två hjulaxlar

0-

1 601-

3 001-

6 001-

10 001-

14 001-

17 001-

1 600

3 000

6 000

10 000

14 000

17 000

720

775

1 545

1 677

2 821

6 737

11 984

0

55

4

29

98

175

229

med tre eller flera hjulaxlar

0-

1 601-

3 001-

6 001-

11 001-

15 001-

18 001-

1 600

3 000

6 000

11 000

15 000

18 000

682

731

1 424

1 556

2 271

5 351

9 443

0

49

4

14

77

136

172

E

1

Traktorer m.m.

Traktor klass 1 (trafiktraktor)

0-

1 301-

3 001-

7 001-

1 300

3 000

7 000

370

425

1 360

5 160

0

55

95

168

2

Traktor klass II (jordbrukstraktor)

0-

225

0

3

Motorredskap, som inte beskattas

enligt punkterna 1-2

2 001-

1 000

0

Fordonsslag

Skattevikt,

kilogram

Skatt, kronor

grund-

belopp

tilläggsbelopp

för varje helt

hundratal kilo-

gram över den

lägsta vikten i

klassen

4

Tung terrängvagn, som inte beskattas

enligt punkt 2

med två hjulaxlar

2 001-

6 001-

14 001-

6 000

14 000

300

1 700

7 300

35

70

200

med tre eller flera hjulaxlar

2 001-

6 001-

14 001-

18 001-

6 000

14 000

18 000

300

1 500

5 500

10 700

30

50

130

170

F

1

Släpvagnar

Släpvagnar med skattevikt högst

3 000 kilogram

0-

1 001-

1 000

3 000

150

170

0

21

2

Släpvagnar med skattevikt över

3 000 kilogram, som dras av en bil1 som

inte kan drivas med dieselolja

med en hjulaxel

3 001-

580

11

med två hjulaxlar

3 001-

13 001-

13 000

580

1 480

9

0

med tre eller flera hjulaxlar

3 001-

13 001-

13 000

580

1 180

6

0

3

Släpvagnar med skattevikt över

3 000 kilogram, som dras av en bil som

kan drivas med dieselolja, om det är

fråga om

3.1 styraxel för påhängsvagn

med en hjulaxel

3 001-

5 001-

8 001-

5 000

8 000

630

2 190

5 400

78

107

198

med två eller flera hjulaxlar

3 001-

8 001-

11 001-

14 001-

8 000

11 000

14 000

610

2 710

4 990

8 410

42

76

114

160

3.2 andra släpvagnar

med en hjulaxel

3 001-

8 001-

8 000

320

2 120

36

64

1 Dras annan släpvagn än påhängsvagn även av en bil som kan drivas med

dieselolja, tas skatt ut enligt 3. Dras

släpvagn även av en trafiktraktor, av ett motorredskap som beskattas som en

trafiktraktor eller av en tung

terrängvagn som beskattas enligt E4 tas skatt ut enligt 4.

Fordonsslag

Skattevikt,

kilogram

Skatt, kronor

grund-

belopp

tilläggsbelopp

för varje helt

hundratal kilo-

gram över den

lägsta vikten i

klassen

med två hjulaxlar

3 001-

8 001-

11 001-

14 001-

17 001-

8 000

11 000

14 000

17 000

310

1 460

2 600

4 340

6 620

23

38

58

76

84

med tre eller flera hjulaxlar

3 001-

11 001-

17 001-

25 001-

11 000

17 000

25 000

300

1 420

3 220

7 220

14

30

50

65

4

Släpvagnar med skattevikt över

3 000 kilogram, som dras av en trafik-

traktor2 eller ett motorredskap2 som

beskattas som en trafiktraktor eller av en

tung terrängvagn2 som beskattas

enligt E4

med en hjulaxel

3 001-

8 001-

8 000

550

2 800

45

120

med två hjulaxlar

3 001-

8 001-

11 001-

17 001-

8 000

11 000

17 000

550

1 550

3 050

13 250

20

50

170

250

med tre eller flera hjulaxlar

3 001-

11 001-

14 001-

20 001-

25 001-

30 001-

11 000

14 000

20 000

25 000

30 000

550

2 150

3 350

7 850

13 100

19 100

20

40

75

105

120

45

2 Dras annan släpvagn än påhängsvagn även av en bil som kan drivas med

dieselolja tas skatt ut enligt 3.

Föreslagen lydelse

Fordonsslag

Skattevikt,

kilogram

Skatt, kronor

grund-

belopp

tilläggsbelopp

för varje helt

hundratal kilo-

gram över den

lägsta vikten i

klassen

A

1

Motorcyklar

Tvåhjulig motorcykel utan sidvagn

0-

76-

75

110

137

0

0

2

Annan motorcykel

0-

220

0

B

1

Personbilar

Personbil som inte kan drivas med

dieselolja

0-

901-

900

585

734

0

149

2

Personbil som kan drivas med dieselolja

2.1 som enligt bilregistret har års-

modellsbeteckning 1993 eller äldre

2.2 annan personbil

0-

901-

0-

901-

900

900

1 172

1 468

2 245

2 814

0

297

0

569

C

1

Bussar

Bussar som inte kan drivas med

dieselolja

0-

1 601-

3 001-

1 600

3 000

390

430

984

0

40

0

2

Bussar som kan drivas med dieselolja

0-

1 601-

3 001-

1 600

3 000

720

775

1 545

0

55

0

D

1

Lastbilar

Lastbil som inte kan drivas med diesel-

olja

0-

1 601-

3 001-

1 600

3 000

390

430

984

0

40

0

2

Lastbil som kan drivas med dieselolja

2.1 med anordning för påhängsvagn

med två hjulaxlar

2.1.1 inte vägavgiftspliktig enligt

lagen (1997:000) om vägavgift för vissa

tunga fordon

0-

1 601-

3 001-

6 001-

10 001-

14 001-

1 600

3 000

6 000

10 000

14 000

869

929

1 776

3 426

6 066

12 842

0

60

55

66

169

298

2.1.2 vägavgiftspliktig enligt

lagen (1997:000) om vägavgift för vissa

tunga fordon

7 000-

10 000-

13 000-

14 000-

15 000-

9 999

12 999

13 999

14 999

500

650

1 505

2 650

5 392

0

10

115

285

298

Fordonsslag

Skattevikt,

kilogram

Skatt, kronor

grund-

belopp

tilläggsbelopp

för varje helt

hundratal kilo-

gram över den

lägsta vikten i

klassen

2.2 med anordning för påhängsvagn

med tre eller flera hjulaxlar

2.2.1 inte vägavgiftspliktig enligt lagen

(1997:000) om vägavgift för vissa

tunga fordon

0-

1 601-

3 001-

6 001-

11 001-

15 001-

18 001-

23 001-

1 600

3 000

6 000

11 000

15 000

18 000

23 000

869

907

1 446

3 525

7 485

11 533

15 097

25 932

0

38

69

79

101

119

217

185

2.2.2 vägavgiftspliktig enligt lagen

(1997:000) om vägavgift för vissa

tunga fordon

7 000-

14 000-

18 000-

23 000-

13 999

17 999

22 999

500

1 500

4 667

15 502

0

100

217

185

2.3 med annan draganordning än

anordning för påhängsvagn,

med två hjulaxlar

2.3.1 inte vägavgiftspliktig enligt lagen

(1997:000) om vägavgift för vissa

tunga fordon

0-

1 601-

3 001-

6 001-

10 001-

14 001-

17 001-

1 600

3 000

6 000

10 000

14 000

17 000

720

775

1 545

1 677

2 821

6 737

11 984

0

55

4

29

98

175

229

2.3.2 vägavgiftspliktig enligt lagen

(1997:000) om vägavgift för vissa

tunga fordon

7 000-

13 000-

14 000-

15 000-

17 700-

12 999

13 999

14 999

17 699

300

800

1 100

2 000

3 157

0

30

30

36

229

2.4 med annan draganordning än

anordning för påhängsvagn,

med tre eller flera hjulaxlar

2.4.1 inte vägavgiftspliktig enligt lagen

(1997:000) om vägavgift för vissa

tunga fordon

0-

1 601-

3 001-

6 001-

11 001-

15 001-

18 001-

1 600

3 000

6 000

11 000

15 000

18 000

682

731

1 424

1 556

2 271

5 351

9 443

0

49

4

14

77

136

172

Fordonsslag

Skattevikt,

kilogram

Skatt, kronor

grund-

belopp

tilläggsbelopp

för varje helt

hundratal kilo-

gram över den

lägsta vikten i

klassen

2.4.2 vägavgiftspliktig enligt lagen

(1997:000) om vägavgift för vissa

tunga fordon

7 000-

15 000-

17 000-

19 000-

20 000-

24 500-

14 999

16 999

18 999

19 999

24 499

300

500

1 000

2 000

3 000

10 193

0

0

0

100

159

172

2.5 utan draganordning

med två hjulaxlar

2.5.1 inte vägavgiftspliktig enligt lagen

(1997:000) om vägavgift för vissa

tunga fordon

0-

1 601-

3 001-

6 001-

10 001-

14 001-

17 001-

1 600

3 000

6 000

10 000

14 000

17 000

720

775

1 545

1 677

2 821

6 737

11 984

0

55

4

29

98

175

229

2.5.2 vägavgiftspliktig enligt lagen

(1997:000) om vägavgift för vissa

tunga fordon

12 000-

15 000-

16 000-

17 000-

14 999

15 999

16 999

500

3 200

3 979

5 726

50

100

175

229

2.6 utan draganordning

med tre hjulaxlar

2.6.1 inte vägavgiftspliktig enligt lagen

(1997:000) om vägavgift för vissa

tunga fordon

0-

1 601-

3 001-

6 001-

11 001-

15 001-

18 001-

1 600

3 000

6 000

11 000

15 000

18 000

682

731

1 424

1 556

2 271

5 351

9 443

0

49

4

14

77

136

172

2.6.2 vägavgiftspliktig enligt lagen

(1997:000) om vägavgift för vissa

tunga fordon

12 000-

16 000-

18 000-

15 999

17 999

500

550

3 185

0

138

172

2.7 utan draganordning med fyra eller

flera hjulaxlar

2.7.1 inte vägavgiftspliktig enligt lagen

(1997:000) om vägavgift för vissa

tunga fordon

0-

1 601-

3 001-

6 001-

11 001-

15 001-

18 001-

1 600

3 000

6 000

11 000

15 000

18 000

682

731

1 424

1 556

2 271

5 351

9 443

0

49

4

14

77

136

172

Fordonsslag

Skattevikt,

kilogram

Skatt, kronor

grund-

belopp

tilläggsbelopp

för varje helt

hundratal kilo-

gram över den

lägsta vikten i

klassen

2.7.2 vägavgiftspliktig enligt lagen

(1997:000) om vägavgift för vissa

tunga fordon

12 000-

20 500-

20 499

1 200

3 313

25

172

E

1

Traktorer m.m.

Traktor klass 1 (trafiktraktor)

0-

1 301-

3 001-

7 001-

1 300

3 000

7 000

370

425

1 360

5 160

0

55

95

168

2

Traktor klass II (jordbrukstraktor)

0-

225

0

3

Motorredskap, som inte beskattas

enligt punkterna 1-2

2 001-

1 000

0

4

Tung terrängvagn, som inte beskattas

enligt punkt 2

med två hjulaxlar

2 001-

6 001-

14 001-

6 000

14 000

300

1 700

7 300

35

70

200

med tre eller flera hjulaxlar

2 001-

6 001-

14 001-

18 001-

6 000

14 000

18 000

300

1 500

5 500

10 700

30

50

130

170

F

1

Släpvagnar

Släpvagnar med skattevikt högst

3 000 kilogram

0-

1 001-

1 000

3 000

150

170

0

21

2

Släpvagnar med skattevikt över

3 000 kilogram, som dras av en bil1 som

inte kan drivas med dieselolja

med en hjulaxel

3 001-

580

11

med två hjulaxlar

3 001-

13 001-

13 000

580

1 480

9

0

med tre eller flera hjulaxlar

3 001-

13 001-

13 000

580

1 180

6

0

1 Dras annan släpvagn än påhängsvagn även av en bil som kan drivas med

dieselolja, tas skatt ut enligt 3. Dras

släpvagn även av en trafiktraktor, av ett motorredskap som beskattas som en

trafiktraktor eller av en tung

terrängvagn som beskattas enligt E4 tas skatt ut enligt 4.

Fordonsslag

Skattevikt,

kilogram

Skatt, kronor

grund-

belopp

tilläggsbelopp

för varje helt

hundratal kilo-

gram över den

lägsta vikten i

klassen

3

Släpvagnar med skattevikt över

3 000 kilogram, som dras av en bil som

kan drivas med dieselolja, om det är

fråga om

3.1 styraxel för påhängsvagn

med en hjulaxel

3 001-

5 001-

8 001-

5 000

8 000

630

2 190

5 400

78

107

198

med två eller flera hjulaxlar

3 001-

8 001-

11 001-

14 001-

8 000

11 000

14 000

610

2 710

4 990

8 410

42

76

114

160

3.2 andra släpvagnar

med en hjulaxel

3 001-

8 001-

8 000

320

2 120

36

64

med två hjulaxlar

3 001-

8 001-

11 001-

14 001-

17 001-

8 000

11 000

14 000

17 000

310

1 460

2 600

4 340

6 620

23

38

58

76

84

med tre eller flera hjulaxlar

3 001-

11 001-

17 001-

25 001-

11 000

17 000

25 000

300

1 420

3 220

7 220

14

30

50

65

4

Släpvagnar med skattevikt över

3 000 kilogram, som dras av en trafik-

traktor2 eller ett motorredskap2 som

beskattas som en trafiktraktor eller av en

tung terrängvagn2 som beskattas

enligt E4

med en hjulaxel

3 001-

8 001-

8 000

550

2 800

45

120

med två hjulaxlar

3 001-

8 001-

11 001-

17 001-

8 000

11 000

17 000

550

1 550

3 050

13 250

20

50

170

250

2 Dras annan släpvagn än påhängsvagn även av en bil som kan drivas med

dieselolja tas skatt ut enligt 3.

Fordonsslag

Skattevikt,

kilogram

Skatt, kronor

grund-

belopp

tilläggsbelopp

för varje helt

hundratal kilo-

gram över den

lägsta vikten i

klassen

med tre eller flera hjulaxlar

3 001-

11 001-

14 001-

20 001-

25 001-

30 001-

11 000

14 000

20 000

25 000

30 000

550

2 150

3 350

7 850

13 100

19 100

20

40

75

105

120

45

Denna lag träder i kraft den 1 februari 1998. Äldre föreskrifter gäller

fortfarande i fråga om förhållanden som hänför sig till tiden före

ikraftträdandet.

2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1993:891) om

indrivning av statliga fordringar m.m.

 Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (1993:891) om indrivning av

statliga fordringar m.m. skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 §

 Under indrivningen gäller bestämmelserna i 7 kap. 14 §

utsökningsbalken om företrädesrätt vid utmätning av lön för böter och

viten samt för fordringar som påförts enligt bestämmelserna i

 1. uppbördslagen (1953:272), om inte annat föreskrivs i den lagen,

 2. lagen (1958:295) om sjömansskatt, om inte annat föreskrivs i den

lagen,

 3. lagen (1972:435) om överlastavgift,

 4. lagen (1976:206) om felparkeringsavgift,

 5. lagen (1976:339) om saluvagnsskatt,

 6. lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter,

 7. lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare,

om inte annat föreskrivs i den lagen,

 8. fordonsskattelagen (1988:327),

 9. lagen (1989:471) om investeringsskatt för vissa byggnadsarbeten,

 10. lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta,

 11. lagen (1991:591) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta

artister m.fl.,

12. mervärdesskattelagen

(1994: 200), eller

 13. lagen (1994:419) om brotts-

offerfond.

12. mervärdesskattelagen

(1994: 200),

13. lagen (1994:419) om

brottsofferfond, eller

 14. lagen (1997:000) om

vägavgift för vissa tunga fordon.

Denna lag träder i kraft den 1 februari 1998. Äldre föreskrifter

gäller fortfarande i fråga om förhållanden som hänför sig till tiden före

ikraftträdandet.

3 Ärendet och dess beredning

Direktivet

EG har genom olika beslut under senare år sökt främja en fri konkurrens

i och mellan medlemsstaterna när det gäller tunga lastbilstransporter.

Rådets direktiv 93/89/EEG av den 25 oktober 1993 om medlemsstaters

tillämpning av skatter på vissa fordon som används för godstransporter

på väg och tullar och avgifter för användning av vissa infrastrukturer

(EGT nr L 279, 12.11.1993 s. 32, Celex 393L0089) innehåller

bestämmelser om minimiskattesatser för fordonsskatt och bestämmelser

om vägtullar och vägavgifter. Direktivet gäller endast för motorfordon

eller ledad motorfordonskombination som uteslutande är avsedda för

godstransport på väg och med en bruttovikt av minst 12 ton.

Europeiska gemenskapernas domstol har upphävt detta direktiv

eftersom Europaparlamentet inte hade konsulterats beträffande

direktivets slutliga innehåll. Domstolen uttalade dock att direktivet skulle

gälla i sak tills direktivet, inom rimlig tid, ersatts med ett nytt direktiv.

Ett förslag till ett nytt direktiv behandlas för närvarande av rådet. Detta

direktiv kommer möjligen att få konsekvenser för vår del beträffande

vägavgifter och fordonsskatt, men inte ändra de grundläggande

förutsättningarna vad gäller möjligheten att ta ut vägavgifter.

Nuvarande direktiv ger medlemsstaterna rätt att införa vägavgifter

såväl för inhemska som utländska åkare. I direktivet definieras vägavgift

som betalning av ett bestämt belopp som ger fordonet rätt att under en

viss angiven tid använda vissa vägar. Vidare definieras fordon som

motorfordon eller ledad motorfordonskombination avsedd uteslutande

för godstransporter på väg och med en högsta tillåtna bruttovikt av minst

12 ton. Reglerna i direktivet anger att vägavgift bara kan tas ut av den

som använder motorvägar eller andra flerfiliga vägar av

motorvägskaraktär, broar, tunnlar och bergspass. Vägavgift kan dock

under vissa angivna förutsättningar tas ut på centrala vägnätet i övrigt. I

direktivet står också att en medlemsstat kan föreskriva att för fordon

registrerade i den egna medlemsstaten skall vägavgift tas ut för

användande av hela vägnätet inom dess territorium och för ett helt år.

Vägavgiften kan högst bestämmas till ett belopp om 1 250 ecu inklusive

administrationskostnader. Vägavgiften skall dock stå i relation till hur

länge vägen, bron etc. används.

Avtalet

I artikel 8 i direktivet anges att två eller flera medlemsstater kan

samarbeta för att införa ett gemensamt vägavgiftssystem som är

tillämpligt inom hela deras sammanhängande territorium.

Betalning av vägavgift skall i de fallen ge tillgång till de deltagande

medlemsstaternas vägnät. Fördelning skall sedan ske av de gemensamma

inkomsterna så att var och en av avtalsstaterna kan få en skälig andel av

inkomsterna.

Denna möjlighet har Tyskland, Danmark, Belgien, Nederländerna och

Luxemburg använt sig av och gått samman för att införa ett gemensamt

vägavgiftssystem, det s.k. Eurovinjettsystemet. Genom avtal om uttag av

en avgift för tunga fordon som använder vissa vägar, undertecknat den 9

februari 1994, (härefter benämnt avtalet) bestämde länderna närmare

vilka villkor som skulle gälla. Avtalet förpliktar inte länderna att införa

väg-avgifter men hindrar länderna från att införa andra former av

vägavgifter.

I direktivet stadgas att andra medlemsstater kan ansluta sig till ett

sådant gemensamt system. En liknade passus återfinns i det avtal som de

fem länderna slutit.

Samtliga fem länder tar nu ut vägavgift. Länderna har dock valt något

olika system för avgiftsuttaget och tillämpar även olika regler för

uttagande av vägavgift för sina egna åkare. Det gemensamma

vägavgiftssystemet är utformat så att vägavgift tas ut för motorfordon

och ledad motorfordonsskombination avsett uteslutande för

godstransport och med en totalvikt av 12 000 kilogram eller därutöver.

Vägavgift tas ut när fordonet används på motorvägsnätet och vägavgiften

skall vara betald innan påfart på motorvägen. Vägavgiftsbevis finns att

köpa dels i ett område runt de avtalsslutande länderna dels på

försäljningsställen i de avtalsslutande länderna. Vägavgiftsbevis kan

köpas för dag, vecka, månad eller år. Som exempel på olika system kan

nämnas att Danmark tar ut vägavgift för sina inhemska åkare på hela

vägnätet på årsbasis. Detta kan jämföras med Tyskland som tar ut

vägavgift för sina egna åkare endast om de använder motorvägsnätet och

åkarna kan då välja att köpa bevis för år, månad, vecka eller dag.

I december 1994 ansökte Sverige om att få bli observatörer i

femstatsgruppen. Sverige har alltsedan dess deltagit i de möten som

gruppen inbjudit Sverige att deltaga i.

Sverige har i brev den 6 december 1995 ställt till de fem avtalsslutande

länderna uttryckt önskemål om att gå med i avtalet och begärt att få veta

de närmare förutsättningarna härför. Sverige angav i brevet att ett

önskemål var att kunna införa vägavgifter från den 1 januari 1997.

Sverige angav också att om förhandlingarna skulle dra ut alltför mycket

på tiden övervägde Sverige att införa ett eget vägavgiftssystem. Sverige

har alltsedan denna tidpunkt förhandlat om de närmare villkor som skall

gälla. En central fråga i detta sammanhang har varit vilken procentsats av

de gemensamma nettointäkterna som Sverige skulle få del av. På ett möte

med de här berörda staternas transportministrar den 17 juni 1996

avtalades att Sverige skulle erhålla 5,25 procent av de gemensamma

intäkterna.

Genom protokollet får Sverige möjlighet att ansluta sig till de fem

avtalsslutande ländernas överenskommelse. I protokollet anges att avtalet

i dess svenska lydelse skall äga samma status som de fem övriga

ländernas lydelser av avtalet. Detta innebär att Sverige vid utformningen

av ett väg-avgiftssystem måste följa bestämmelserna i avtalet och

protokollet. Protokollet undertecknades den 18 september 1997.

Regeringen föreslår i detta ärende att riksdagen nu godkänner

protokollet om Sveriges anslutning till avtalet.

Regeringen uppdrog den 14 december 1995 åt Vägverket att i samråd

med Riksskatteverket lämna förslag till närmare förutsättningar för

utformning av ett vägavgiftssystem. Den 3 juni 1996 överlämnade

Vägverket rapporten Vägavgift i Sverige till

Kommunikationsdepartementet, en sammanfattning av rapporten finns i

bilaga 1. Rapporten finns tillgänglig på Kommunikationsdepartementet.

Rapporten har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna

finns i bilaga 2 och en sammanställning över remissyttrandena finns

tillgängliga i Kommunikationsdepartementets ärende (K96/2200/4).

 Mot denna bakgrund behandlar regeringen i detta ärende ett förslag till

lag om vägavgift för vissa tunga fordon. För att fordonsägarna i Sverige

skall kompenseras vid införandet av vägavgiftssystemet föreslås att

fordonsskatten skall sänkas. Regeringen lägger därför även fram ett

förslag till ändring i fordonsskattelagen.

 Lagrådet

Regeringen beslutade den 29 augusti 1996 att inhämta Lagrådets

yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 3.

Lagrådets yttrande finns i bilaga 4.

Lagrådet har på några punkter haft invändningar i sak mot

lagrådsremissens lagförslag. Regeringen har i propositionen följt vad

Lagrådet har föreslagit. Lagrådet har i sitt yttrande också föreslagit

relativt omfattande ändringar av lagteknisk art i förslaget till lag om

vägavgift för vissa tunga fordon. Mot bakgrund härav har en redaktionell

omarbetning av lagrådsremissens lagförslag företagits. Därvid har

synpunkter inhämtats från Riksskatteverket.

Lagrådets synpunkter berörs i författningskommentaren.

4 Vägavgift för vissa tunga fordon

4.1 Inledning

Utformningen av ett svenskt vägavgiftssystem styrs i väsentliga delar av

direktivet och avtalet. Inom de ramar dessa ställer upp är det angeläget

att systemet får en sådan teknisk utformning att det blir enkelt och billigt

att hantera för berörda avgiftsskyldiga och myndigheter. Direktivet

tillåter att inhemska fordon i viss utsträckning behandlas annorlunda än

utländska fordon. I rapporten har man utnyttjat denna möjlighet och

beträffande svenska fordon föreslagit en konstruktion av avgiften som

nära knyter an till uttaget av fordonsskatt. Regeringen delar bedömningen

att detta är en lämplig lösning, inte minst med hänsyn till att de

ifrågavarande fordonen skall belastas med både fordonsskatt och

vägavgift. Genom att i allt väsentligt bygga på regelsystemet för

fordonsskatt uppnås påtagliga administrativa fördelar genom att bl.a.

ADB-rutiner m.m. för fordonsskatt kan utnyttjas även för vägavgiften.

Samordningsvinsterna är således påtagliga och de resurser som krävs för

att hantera denna del av vägavgiftssystemet blir små.

När det gäller utländska fordon är det inte möjligt att på samma sätt

knyta an till uttaget av svensk fordonsskatt utan särskilda rutiner för

avgiftsuttaget krävs. Dessa är dessutom delvis gemensamma för de

länder som ingår i Vinjettsystemet. Även här har det emellertid självfallet

varit regeringens strävan att finna så enkla och resurssnåla rutiner som

möjligt.

Regeringsformen innehåller inte någon definition av begreppen skatt

eller avgift och gränsen dem emellan är många gånger svår att dra.

Frågan har diskuterats åtskilliga gånger i lagstiftningssammanhang, bl.a.

nyligen ingående i lagrådsremissen om miljöbalk.

Såsom vägavgiften i det följande föreslås utformad för de inhemska

åkarna, dvs. att vägavgift skall tas ut på hela vägnätet och på årsbasis

oavsett om fordonet används, har den enligt regeringens bedömning

uppenbarligen karaktär av skatt medan den vägavgift som skall tas ut för

utländska åkare torde utgöra en tvingande avgift. Övervägande skäl talar

dock för att behandla avgiften för såväl inhemska som utländska fordon i

ett sammanhang efter mönster av fordonsskatten.

I direktivet används ordet vägavgift och den benämningen bör även

användas i förevarande sammanhang.

4.2 Tillträde

Regeringens förslag: Protokollet om Sveriges anslutning till avtalet

mellan Belgien, Danmark, Tyskland, Luxemburg och Nederländerna om

uttag av en avgift för tunga fordon som använder vissa vägar skall

godkännas.

Skälen för regeringens förslag: En utgångspunkt för regeringens

förslag att Sverige bör ansluta sig till avtalet är att ett avgiftssystem för

tung trafik är en viktig del av trafikpolitiken. Med medlemskapet följer

en möjlighet för Sverige att delta i vidareutvecklingen av systemet. En

annan utgångspunkt för regeringen är det faktum att de flesta länder i vår

omvärld redan i dag tar ut avgifter i någon form av tung trafik. I dag

måste svenska åkare betala vägavgift när de kör på motorvägar i

Danmark, Tyskland, Belgien, Nederländerna och Luxemburg. I några

andra medlemsländer har man systemet med vägtullar. I Sverige kör de

utländska åkarna däremot utan att betala någon vägavgift. Om ett

vägavgiftssystem införs i Sverige kommer vägavgift att tas ut för de

fordon som använder det svenska vägnätet. Ett annat syfte är att gå med i

ett gemensamt system för att underlätta att godstransporter kan färdas

utan onödigt hinder av flera olika avgifter i de olika länderna. Svenska

transportörer kan med det förslag som regeringen nu lägger fram ges mer

likvärdiga konkurrensvillkor, jämfört med åkare från andra länder.

Det är vidare regeringens uppfattning att kostnadsansvaret för tung

trafik bör vidareutvecklas inom ramen för EU på ett sätt som skapar

likvärdiga konkurrensförutsättningar gentemot andra transportmedel

m.m. Mot denna bakgrund är det enligt regeringens uppfattning

angeläget att Sverige ansluter sig till det avgiftssystem som införts i de

fem avtalsslutande länderna. Sveriges anslutning till avtalet skall ses som

ett första och nödvändigt steg mot ett system för att ta ut ersättning för de

kostnader den tunga trafiken orsakar.

I det följande redovisar vi de närmare detaljerna i vårt förslag.

4.3 Avgiftspliktiga fordon

Regeringens förslag: Vägavgift tas ut för motorfordon eller ledad

motorfordonskombination med en totalvikt på minst 12 000 kilogram

om fordonet är avsett uteslutande för godstransport på väg. För svenskt

motorfordon gäller härutöver att det är eller bör vara registrerat i det

svenska bilregistret och inte är avställt.

Rapportens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser tillstyrker förslaget eller

lämnar det utan erinran.

Skälen för regeringens förslag: I artikel 2 i direktivet definieras

fordon som motorfordon eller ledade motorfordonskombinationer

avsedda uteslutande för transport av gods på väg och med en bruttovikt

på minst 12 ton.

Med motorfordon eller ledade motorfordonskombinationer som är

avsedda att uteslutande användas för godstransport avses lastbilar eller

lastbilskombinationer som är inrättat för godstransport. I praktiken blir

det således lastbilar och lastbilskombinationer med en totalvikt på minst

12 000 kilogram som blir avgiftspliktiga.

Ett system som det tyska där man endast tar ut vägavgift för de åkare

som använder motorvägar kräver en försäljningsadministration och en

kontrollapparat som är mycket dyrbar. Det danska systemet där alla

inhemska åkare betalar för ett år och på hela vägnätet är betydligt

billigare och lättare att administrera.

För att inte bygga upp ett alltför komplicerat och dyrbart system

föreslås därför att alla motorfordon eller motorfordonskombinationer

med en totalvikt på minst 12 000 kilogram avsedda för godstransport bör

vara avgiftspliktiga. Avgiften bör också tas ut för ett år. Som nämnts

inledningsvis kommer som kompensation för vägavgiften en sänkning att

ske av fordonsskatten. Vi återkommer till denna fråga i avsnitt 4.15.

För svenskt motorfordon föreslås att vägavgift endast bör tas ut om

fordonet är eller bör vara upptaget i det svenska bilregistret och inte är

avställt.

Enligt uppgift från Vägverket finns det i dag motorfordon som är

registrerade som lastbilar men som inte är inrättade för godsbefordran.

Reglerna om registrering är dock utformade på detta sätt. För det fall ett

fordon är registrerat som lastbil men inte är inrättat för att transportera

gods på väg skall vägavgift inte tas ut.

Vilka fordon som skall registreras i bilregistret regleras i

bilregisterkungörelsen (1972:599). Det är ur olika synpunkter mindre

lämpligt att knyta skattebestämmelser till en sådan reglering.

Anknytningen till bilregistrering finns även i fråga om fordonsskatt enligt

fordonsskattelagen (1988:327) och försäljningsskatt enligt lagen

(1978:69) om försäljningsskatt på motorfordon. Regeringen anser att de

grundläggande förutsättningarna för bilregistrering borde ske i lag och

förutsättningarna för en annan ordning behöver enligt regeringens

uppfattning övervägas. Regeringen har den 19 december 1996 tillsatt en

utredning som skall se över bestämmelserna inom trafikregisterområdet

(dir 1996:117). Utredningen har bl.a. till uppgift att överväga om inte de

grundläggande bestämmelserna om registrering borde ske i lag. Tills

vidare måste dock nuvarande ordning användas.

4.4 Avgiftsperiod

Regeringens förslag: För fordon som är registrerat i det svenska

bilregistret skall vägavgift tas ut för ett år. För utländskt fordon betalas

väg-avgift för dag, vecka, månad eller år.

Rapportens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser har tillstyrkt förslaget

eller lämnat det utan erinran.

Skälen för regeringens förslag: I artikel 7 g i direktivet stadgas att

vägavgift skall stå i förhållande till hur länge infrastrukturen används.

Dock kan en medlemsstat ta ut vägavgift per år för fordon registrerat på

sitt eget territorium. I artikel 7 i avtalet står att vägavgiften skall

bestämmas för perioderna kalenderdag, vecka, månad eller år men inte

längre än för ett år. I andra stycket stadgas att för perioder på en vecka

eller mer kan avgiften betalas från början på en kalenderdag. I tredje

stycket stadgas att parter som tar ut årlig avgift för fordon registrerat på

deras territorium kan bestämma kalenderår som den årliga perioden.

För svenskt fordon bör vägavgiften tas ut för ett helt år. För utländskt

fordon bör däremot möjlighet att ta ut vägavgiften för dag, vecka, månad

eller år finnas. Om en ägare inte avser att använda fordonet för en tid har

en möjlighet till återbetalning införts. Återbetalning kan dock endast ske

för årsbevis.

4.5 Avgiftssatser

Regeringens förslag: För motorfordon eller ledad motorfordonskom-

bination tas vägavgift ut för ett år med 6 257 kronor för fordon med

högst tre axlar och med 10 429 kronor för fordon med fyra eller fler

axlar. För utländskt fordon tas vägavgift ut även för perioderna månad,

vecka eller dag.

Rapportens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser har tillstyrkt förslaget

eller lämnat det utan erinran.

Skälen för regeringens förslag: I direktivet stadgas att vägavgiften

skall bestämmas av de berörda medlemsstaterna till ett belopp om högst

1 250 ecu per år inklusive administrationskostnader.

I artikel 8 i avtalet stadgas att avgiften, inklusive

administrationskostnader, skall för ett år bestämmas till 750 ecu (6 257

kronor) för fordon med högst tre axlar och för fordon med fyra eller fler

axlar till 1 250 ecu (10 429 kronor). För perioden en månad till 75 ecu

(692 kronor) för fordon med högst tre axlar och 125 ecu (1 154 kronor)

för fordon med fyra eller fler axlar. För perioden en vecka till 20 ecu

(184 kronor) för fordon med högst tre axlar och 33 ecu (304 kronor) för

fordon med fyra eller fler axlar. Avgiften för en dag skall bestämmas till

6 ecu (55 kronor) oavsett antal axlar.

Vidare finns en bestämmelse om nedsättning med femtio procent av

vägavgiftsbeloppet för fordon registrerade i Grekland till och med 1997.

Sverige måste ha samma avgiftssatser som i avtalet. Som ovan nämnts

bör vägavgiften tas ut för ett år för fordon som är registrerade i det

svenska bilregistret. De avgiftssatser som angivits i ecu i avtalet bör

omräknas till nationell valuta. Kursen för omräkning från ecu till

nationell valuta skall göras i överensstämmelse med artikel 11 i direktivet

på sätt som anges i avsnitt 4.10. De fem avtalsslutande länderna har

därför för årsbevis överenskommit om att använda den växelkurs som

gällde i oktober 1996. För övriga bevis har länderna överenskommit om

att använda den växelkurs som gällde i oktober 1994. Sverige bör vid

införandet av vägavgift bestämma vägavgiftsbeloppen på samma grunder

som de fem avtalsslutande staterna.

För lastbilar utan draganordning bör vägavgiften beräknas med ledning

av det antalet axlar som finns angivna i bilregistret. För lastbilar med

draganordning som har minst tre axlar och som kan dra släpvagnar med

minst en axel skall alltid den högre vägavgiften tas ut. Lastbil med drag-

anordning som har två axlar kan dra släpvagnar med minst två axlar. På

grund härav och för att inte komplicera systemet alltför mycket med att

införa anmälningsförfarande bör alltid det högsta beloppet tas ut för

lastbil med draganordning.

För utländskt fordon får vägavgift tas ut med ledning av vilka uppgifter

föraren lämnar angående fordonet när han köper vägavgiftsbevis. Det blir

därmed det antal axlar fordonet eller fordonskombinationen faktiskt har

vid färd på det svenska vägnätet som avgör avgiftens storlek.

I artikel 7 f andra stycket i direktivet stadgas att den 1 januari 1997 och

vartannat år därefter skall maximibeloppet revideras. Denna bestämmelse

samt de diskussioner som pågår om ett nytt reviderat direktiv innebär att

det är troligt att de olika belopp avseende fordonsskatt, vägtullar och väg-

avgifter som anges i direktivet kommer att ändras inom en relativt snar

framtid.

Det är endast möjligt att ge nedsättning av vägavgiften på sätt som

nämnts i avtalet. Den i rapporten föreslagna nedsättningen av

vägavgiften, som utformats efter förebild av 88 § fordonsskattelagen, är

således inte möjlig att göra.

4.6 Avgiftsskyldig

Regeringens förslag: För svenskt fordon är ägaren avgiftsskyldig.

För utländskt fordon är den som äger eller för fordonet eller

beslutar om användning av fordonet eller har nyttjanderätt till det

avgiftsskyldig.

Rapportens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser har tillstyrkt förslaget

eller lämnat det utan erinran.

Skälen för regeringens förslag: I artikel 5 i avtalet stadgas vem som

är avgiftsskyldig. Det är den som vid tidpunkten för användandet av

fordonet beslutat om att använda fordonet, den som för fordonet, den

som är ägare av fordonet eller den som har nyttjanderätt till fordonet. Om

det finns flera avgiftsskyldiga parter svarar de solidariskt.

Beträffande svenskt fordon bör ambitionen vara att så långt möjligt

försöka följa de regler som finns i fordonsskattelagen. För fordon som är

registrerade i det svenska bilregistret innebär det att ägaren blir

avgiftsskyldig. Har fordonet flera ägare är de solidariskt ansvariga för

vägavgiften.

För utländskt fordon föreslås att det antingen är ägaren, föraren, den

som beslutar om användningen av fordonet eller den som har

nyttjanderätt till fordonet som är avgiftsskyldig. Det vanligast fallet torde

vara att det är föraren som köper beviset och som är närvarande vid en

kontroll. Om det finns flera avgiftsskyldiga parter bör de svara

solidariskt.

4.7 Vägavgiftsbevis

Regeringens förslag: För svenskt fordon utfärdas vägavgiftsbevis när

betalning skett. För utländskt fordon erhålls vägavgiftsbevis när

betalning skett.

Rapportens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser har tillstyrkt förslaget

eller lämnat det utan erinran.

Skälen för regeringens förslag: I artikel 9 första stycket i avtalet

stadgas att ett bevis skall utfärdas när betalning av vägavgiften gjorts.

I direktivet står inte hur ett vägavgiftsbevis skall framställas men i

artikel 9 andra stycket i avtalet stadgas att ett bevis skall utfärdas vid

betalning av vägavgift och vad ett vägavgiftsbevis skall innehålla. Av

beviset skall framgå

1. utfärdandedatum och klockslag,

2. giltighetstid,

3. avgiftskategori,

4. avgiftsbelopp och

5. motorfordonets registreringsnummer och nationalitet.

I avtalet stadgas vidare att fordonets förare skall medföra beviset när

han använder de avgiftspliktiga vägarna samt att föraren på uppmaning

skall kunna visa upp vägavgiftsbeviset.

Bevisen bör utformas i överensstämmelse med vad som anges i avtalet

och de bevis som används i de avtalsslutande länderna i dag. Förutom de

uppgifter som nämns i avtalet bör också uppgift om vem som utfärdat

beviset tas med. Regeringen eller den myndighet som regeringen

bestämmer meddelar närmare föreskrifter om utformningen av

vägavgiftsbevis.

Bevis som utfärdats i de avtalsslutande länderna gäller även i Sverige

och de bevis som kommer att utfärdas i Sverige skall även gälla vid färd i

de avtalsslutande länderna.

Ett brukandeförbud, om inte vägavgiften betalats, och vissa sanktioner

i likhet med vad som gäller enligt fordonsskattelagens bestämmelser

föreslås också (avsnitt 4.11).

4.8 Avgiftsbelagda vägar

Regeringens förslag: För fordon registrerade i det svenska bilregistret

betalas vägavgift för rätten att använda hela det svenska vägnätet. För

utländska fordon är motorvägarna, E 10, E 12 och E 14 samt vissa

sträckningar av E 4, E 22 och E 65 avgiftsbelagda.

Rapportens förslag: Hela stamvägnätet bör vara avgiftspliktigt för

utländska fordon.

Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser har tillstyrkt förslaget

eller lämnat det utan erinran.

Skälen för regeringens förslag: I artikel 7 e i direktivet stadgas att en

medlemsstat kan föreskriva att ett fordon registrerat i den staten skall

betala vägavgift för hela vägnätet inom dess territorium.

Enligt rapporten bör vägavgiftsplikten för svenska fordon omfatta hela

vägnätet och samordnas med fordonsskatten eftersom

administrationskostnaderna hålls nere vid ett sådant förslag. Därför är det

en fördel om de rutiner som i dag gäller för uttag av fordonsskatt kan

användas vid uttag av vägavgift för de fordon som är registrerade i det

svenska bilregistret. För fordon registrerade i Sverige föreslås således att

vägavgift införs för användande av hela det svenska vägnätet.

I artikel 2 i direktivet definieras motorväg som väg som är utformad

och byggd särskilt för motortrafik, som inte betjänar fastigheter som

gränsar till den och som

a) utom vid speciella punkter eller tillfälligt, är försedd med skilda

körbanor för trafik i två riktningar, skilda från varandra genom en

mittsträng som inte är avsedd för trafik, eller undantagsvis med andra

medel,

b) inte korsar annan väg, järnväg, spårvägslinje, eller gångstig på samma

plan,

c) är särskilt skyltad som motorväg.

I artikel 7 d första stycket i direktivet står att vägavgifter skall tas ut av

dem som använder motorvägar eller andra flerfiliga vägar av

motorvägskaraktär, broar, tunnlar och bergspass.

I andra stycket återfinns en bestämmelse som säger att i länder där det

inte finns något allmänt motorvägsnät eller tvåfiliga vägar med skilda

körbanor med liknande egenskaper kan emellertid vägavgifter tas ut av

användare av väg i den högsta kategorin i den medlemsstaten.

I tredje stycket finns ytterligare en bestämmelse som säger att efter

samråd med kommissionen kan vägavgifter också tas ut av användare av

vissa avsnitt av huvudledsnätet särskilt då det finns säkerhetsskäl att göra

detta.

Sverige har inte något allmänt motorvägsnät som täcker hela landet. I

norra Sverige, från Dalarnas och Gävleborgs län, finns endast ett par

enstaka kortare vägavsnitt av motorvägsstandard.

I rapporten föreslås att för utländska fordon skall vägavgift tas ut för

användandet av stamvägnätet, som på funktionella bedömningsgrunder är

att beteckna som den högsta kategorin väg i Sverige.

Regeringen gör en här från rapporten avvikande bedömning.

Regeringen har efter underhandskontakter med kommissionen och de

fem avtalsslutande staterna valt att inte tillämpa artikel 7 d andra stycket i

direktivet. I stället har regeringen med tillämpning av artikel 7 d tredje

stycket, genom brev den 24 januari 1997 och den 9 april 1997, rådfrågat

kommissionen om uttag av avgifter av användare av åtta vägar eller

vägavsnitt, som inte är motorvägar.

Kommissionen har den 20 maj 1997 till den svenska regeringen

redovisat sin ståndpunkt om ett utvidgat användande av avgifter i

enlighet med den svenska regeringens framställan.

Efter att ha granskat den svenska regeringens argument har

kommissionen kommit till slutsatsen att uttag av avgifter för,

- E 4 från Uppsala norrut till finska gränsen,

- E 10 från norska gränsen till E 4 vid Töre,

- E 12 från norska gränsen till E 4 vid Umeå, och

- E 14 från norska gränsen till E 4 vid Sundsvall

överensstämmer med direktivets syfte, som är att eliminera snedvridning

av konkurrensen mellan transportföretag genom att fastställa villkor för

enhetliga tullar och avgifter i medlemsstaterna.

Kommissionen anför att det är speciellt viktigt att konkurrensvillkoren

mellan svenska och icke svenska åkerier inte skall ändras så att de

svenska åkarna missgynnas efter införandet av vägavgift i Sverige.

Vidare accepterade kommissionen det för Sverige speciella förhållandet

att ett stort område, som täcker nästan två tredjedelar av landet, är så

glest befolkat att de vägar som behövs och byggs inte håller

motorvägsstandard, men att de ändå är av internationell betydelse och på

ett tillfredställande sätt klarar kraven från såväl inhemsk som utländsk

tung trafik.

Kommissionen samtycker vidare av trafiksäkerhetsskäl till uttag av

avgifter på E 22 från Karlskrona till Norrköping och på det avsnitt av E

65 mellan Ystad och Malmö som inte är av motorvägsstandard.

Kommissionen hänvisar härvid till risken för avledning av trafik från

motorvägarna om inte avgifter tas ut för bruket av de aktuella

vägavsnitten.

Regeringen har i skrivelse till de fem avtalsslutande staterna anfört att

den accepterar kommissionens ståndpunkt av den 20 maj 1997 och ämnar

följa den vid uttaget av vägavgifter för utländska fordon. De fem

avtalsslutande staterna har meddelat regeringen att de godtar

kommissionens ståndpunkt av den 20 maj 1997.

Mot denna bakgrund avser regeringen att ta ut avgifter av utländska

fordon som använder de ovan angivna vägarna och vägavsnitten.

4.9 Försäljningsställen

Försäljning av vägavgiftsbevis till fordon från icke avtalsslutande länder

är uppbyggd så att Tyskland står för försäljningen av bevis i ett bälte

kring de länder som gränsar till Tyskland, Belgien, Holland och

Luxemburg. Danmark svarar för försäljning av bevis på färjorna till

Danmark.

För svenskt fordon föreslås, som framgått tidigare, att vägavgift skall

tas ut för ett helt år och att avgiften skall avse rätten att använda hela det

svenska vägnätet. De rutiner som i dag gäller för fordonsskatt föreslås

därför gälla även beträffande vägavgift. För utländska åkare måste

däremot en valmöjlighet att köpa bevis för dag, vecka, månad eller år

finnas. För att kunna sälja bevis till de utländska åkarna måste därför en

försäljningsorganisation byggas upp.

Det finns flera olika lösningar att välja på beträffande hur en

försäljningsorganisation skall vara uppbyggd så att utländska förare kan

köpa bevis. Utländska förare måste kunna inhandla bevis i Sverige utan

alltför stort besvär och de skall kunna köpa bevis innan de påbörjar sin

färd på det avgiftsbelagda vägnätet. Det bör därför finnas bevis att köpa

på t.ex. bensinstationer.

Övervägande skäl talar för att välja ett datoriserat system, ett system

som både är effektivt och säkert. Ett ADB-system kan bl.a. hantera

information om sålda bevis, fakturering, redovisning, utskrift av bevis

och lagring av information.

Investeringskostnaden för ett sådant system beräknas till 6 miljoner

kronor och den årliga driftskostnaden till 3,5 miljoner kronor.

Skattemyndigheten i Örebro län föreslås ansvara för nämnda system. Den

närmare utformningen av reglerna för försäljning av bevis bör ankomma

på regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer.

4.10 Ecu-kurs

Enligt artikel 11 punkt 1 i direktivet skall värdet på ecu i nationell valuta

bestämmas en gång om året. De satser som skall tillämpas är de som

gäller den första arbetsdagen i oktober och som offentliggörs i

Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

I artikel 11 punkt 2 i direktivet stadgas vidare att en medlemsstat kan

välja att avstå från den årliga växelkursjusteringen om skillnaden är

mindre än 5 procent eller 5 ecu.

De vägavgiftsbelopp i svenska kronor som anges i lagtexten är de

belopp i ecu i avtalet som omräknats till kronor. De fem avtalsslutande

staterna har för årsbevis, p.g.a. kursförändringar över 5 procent eller 5

ecu, överenskommit om att använda den växelkurs som gällde i oktober

1996. För övriga bevis har kursförändringen inte varit över 5 procent

eller 5 ecu och därför används fortfarande den kurs som gällde i oktober

1994. Vid beräkning av vägavgiftsbeloppen i svenska kronor bör Sverige

använda samma år som utgångspunkt som de fem avtalsslutande staterna

för att bestämma värdet av ecun i nationell valuta.

De belopp som anges i lagtexten måste beräknas enligt den kurs som

kommer att gälla den första arbetsdagen i oktober. Eftersom den kursen

troligen kommer att skilja sig från den kurs som gällde i oktober 1996,

som använts i propositionen, innebär det att vägavgiftsbeloppen kan

behöva justeras vid riksdagsbehandlingen.

4.11 Kontroll

Regeringens förslag: Vägavgiftsbeviset skall medföras i fordonet vid

färd och beviset skall på begäran av polismyndighet visas upp vid

kontroll. Har avgift inte betalats får fordonet inte användas.

Rapportens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser har tillstyrkt förslaget

eller lämnat det utan erinran.

Skälen för regeringens förslag: I artikel 11 i avtalet stadgas att det är

medlemsstaterna som själva kontrollerar att vägavgift är betald.

En bestämmelse bör således införas där det föreskrivs att

vägavgiftsbeviset skall medföras i fordonet vid färd på de avgiftsbelagda

vägarna och kunna uppvisas vid kontroll tillsammans med

registreringshandlingarna. Vidare bör det föreskrivas att fordonet inte får

användas om avgiften inte är betald.

Detta bör gälla såväl svenskt som utländskt fordon. Kontroll av om

avgiften är betald och att rätt avgift betalats bör utföras av

polismyndighet och ske i samband med att övrig kontrollverksamhet av

fordon äger rum. På grund härav torde inga merkostnader för

polisväsendet uppkomma utan kontrollen kan ske inom nuvarande

ekonomiska ramar.

4.12 Återbetalning

Regeringens förslag: Återbetalning av vägavgift för svenskt årsbevis

kan medges om beviset återlämnas före utgången av

betalningsperioden.

Rapportens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser har tillstyrkt förslaget

eller lämnat det utan erinran.

Skälen för regeringens förslag: I artikel 10 i avtalet stadgas att väg-

avgift skall återbetalas vid ansökan om beviset återlämnas före utgången

av betalningsperioden. Det belopp som skall återbetalas skall baseras på

antalet återstående hela månader för vilka avgift har betalats uttryckt i

tolftedelar av avgiften. Det skall tas ut en administrationsavgift på 25 ecu

för behandling av ansökan om återbetalning. Återbetalning är inte tillåten

om vägavgiften har betalats för en period kortare än ett år.

Det finns vidare en möjlighet i avtalet, för de fall ett land endast tar ut

årlig avgift, att vägra återbetalning.

Det bör inte göras någon skillnad på utländskt fordon och svenskt

fordon i detta sammanhang utan möjlighet till återbetalning bör finnas för

såväl utländskt fordon som för fordon registrerade i det svenska

bilregistret. Därför föreslås ingen särbestämmelse i denna del.

För fordon som är registrerat i det svenska bilregistret kan

återbetalning ske vid t.ex. avställning av fordonet eller om fordonet

ändrats från avgiftspliktigt till icke avgiftspliktigt fordon.

Hur stort belopp som skall återbetalas regleras i avtalet.

Det stadgas vidare att en avgift för administrationskostnader på 25 ecu

skall tas ut. En särskild bestämmelse om detta, varvid beloppet skall

omräknas i svenska kronor, bör därför införas.

4.13 Undantag

Regeringens förslag: Fordon som tillhör försvarsmakten,

civilförsvaret, brandväsendet och andra räddningstjänster, polisen och

väghållningen undantas från vägavgift.

Rapportens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser har tillstyrkt förslaget

eller lämnat det utan erinran.

Skälen för regeringens förslag: I artikel 4 första stycket i avtalet

undantas fordon som tillhör försvarsmakten, civilförsvaret,

brandväsendet och andra räddningstjänster, polisen och väghållningen.

Som en förutsättning härför anges i artikel 4 tredje stycket i avtalet att

detta gäller endast om fordonet bär de yttre kännetecken som är

hänförliga till de omnämnda undantagsgrupperna.

I artikel 4 andra stycket i avtalet kan parterna för deras respektive

territorium befria fordon som är omnämnda i artikel 6 tredje punkten,

andra strecksatsen i direktivet. I direktivet stadgas att medlemsstaterna

kan tillämpa nedsatta skattesatser eller göra undantag för fordon som

endast tillfälligt körs på allmänna vägar i den medlemsstat där fordonet

är registrerat och som används av fysiska eller juridiska personer vars

huvudsysselsättning inte är godstransporter, förutsatt att den

transportverksamhet som utförs av dessa fordon inte orsakar

snedvridningar av konkurrensen och under förutsättning att

kommissionen samtycker. Dessutom skall parterna informera varandra

och kommissionen om vilka fordon som är undantagna.

I artikel 4 fjärde stycket i avtalet anges att det är motorfordonet i

fordonskombinationen som är avgörande för om kombinationen skall

undantas från vägavgift.

En reglering av detta slag bör införas i svensk lagstiftning. Med

svenskt fordon som tillhör försvarsmakten avses fordon som tillhör

Försvarsmakten, Försvarets materielverk, Försvarets radioanstalt eller

Fortifikationsverket. Med svenskt fordon som tillhör civilförsvaret,

brandväsendet och andra räddningstjänster avses fordon som tillhör

befolkningsskyddet och räddningstjänsten. De flesta militärfordon är inte

registrerade i det svenska bilregistret och de faller således utanför

tillämpningsområdet av det skälet.

Med fordon som tillhör väghållningen avses fordon som tillhör

Vägverket, kommun och annan väghållare och som uteslutande eller så

gott som uteslutande används för väghållningsändamål. Ett

anmälningsförfarande bör därför införas med skyldighet för

fordonsägaren att till bilregistret anmäla att fordonet används uteslutande

eller så gott som uteslutande för väghållningsändamål.

För fordon som är registrerade i det svenska bilregistret men som skall

vara undantagna enligt avtalet gäller att de kategorier som skall befrias

kan identifieras. För dessa fordon gäller således att vägavgift ej skall tas

ut.

4.14 Straffbestämmelser

Regeringens förslag: Om ett fordon används trots att inte vägavgift

betalats kan fordonets registreringsskyltar tas om hand och påföljden

för fordonets ägare kan bestämmas till böter eller fängelse. Kände

föraren till att fordonet inte fick brukas kan även han dömas till ansvar.

Rapportens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser har tillstyrkt förslaget

eller lämnat det utan erinran.

Skälen för regeringens förslag: I artikel 11 i avtalet stadgas att varje

avtalsslutande part på eget ansvar skall övervaka efterlevnaden av

bestämmelserna om vägavgift. I artikel 12 i avtalet stadgas vidare att de

avtalsslutande parterna skall vidta åtgärder för att bestraffa överträdelser

av bestämmelserna om vägavgiftsplikt och om skyldighet att medföra

bevis.

För fordon som är registrerade i det svenska bilregistret kommer väg-

avgiften delvis att ersätta fordonsskatten. Det torde vidare i praktiken

vara så att den som bryter mot bestämmelserna om vägavgift i regel

också samtidigt bryter mot bestämmelserna om fordonsskatt och vice

versa. Därför föreslås att sanktioner motsvarande de som gäller för

fordonsskatten införs.

Detta innebär bl.a. att en bestämmelse som medför skyldighet för

fordonets ägare att se till att hans fordon inte brukas i strid mot

bestämmelserna om vägavgift bör införas. Om han uppsåtligen eller av

oaktsamhet underlåter att uppfylla denna skyldighet bör han kunna fällas

till ansvar. Om ett fordon används i strid mot brukandeförbud får

polisman avskylta fordonet och hindra fortsatt färd. Även föraren bör

kunna straffas om han kände till att fordonet inte fick brukas. Särskilda

ansvarsregler behövs också för de fall fordonet ägs av en juridisk person.

Bestämmelserna bör tillämpas på såväl svenskt som utländskt fordon.

4.15 Ändringar i fordonsskattelagen m.m.

Regeringens förslag: För att kompensera fordonsägarna sänks

fordonsskatten för de fordon för vilka vägavgift tas ut, dock högst med

ett belopp som motsvarar vägavgiften för ett år.

Rapportens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens

förslag.

Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser har tillstyrkt förslaget

eller lämnat det utan erinran.

Skälen för regeringens förslag: Bestämmelser om fordonsskatt finns

i fordonsskattelagen (1988:327). Fordonsskatt är en fast skatt och betalas

för innehav av fordonet. Den tas ut för skatteår eller skatteperiod oavsett

i vilken utsträckning som fordonet faktiskt används. Skatten skall betalas

i förskott under månaden före skatteår eller skatteperiod. Fordonsskatten

varierar med fordonsslag, drivmedel, skattevikt och konstruktion. För

lastbilar varierar skatten bl.a. med hänsyn till om det finns anordning för

påhängsvagn. Ett fordons skattevikt är den vikt efter vilken skatten

beräknas. För tunga fordon är totalvikten skattevikt. Skattskyldig är i

regel den som äger fordonet vid ingången av kalendermånaden före

skatteåret eller skatteperioden. Fordonsskatt beslutas genom automatisk

databehandling av Vägverket. Beskattningsmyndighet är

Skattemyndigheten i Örebro län. Ett skattepliktigt fordon får bara

användas om skatten är betald för det innevarande och det närmast

föregående skatteåret.

För de fordon som är registrerade i det svenska bilregistret bör som

tidigare nämnts vägavgiftssystemet så långt som möjligt anpassas till

fordonsskattesystemet av bl.a. administrativa skäl. Det är dock inte

möjligt att använda andra lösningar än vad de fem avtalsslutande

länderna avtalat om utan Sverige är bundet av bestämmelserna i avtalet.

Den lösning som föreslagits i rapporten om möjlighet att dela upp

betalning av vägavgiften i perioder strider mot avtalet och kan således

inte användas.

För att kompensera fordonsägarna föreslås att fordonsskatten sänks.

Det ekonomiska utrymme som finns är ett belopp motsvarande inkomster

från vägavgiften inklusive administrationskostnader. Det finns ca 53 000

vägavgiftspliktiga lastbilar i trafik i Sverige enligt Vägverket. Av dessa

skall ca 15 000 erlägga 6 257 kronor per år och resterande ska betala

10 429 kronor årligen för vägavgiftsbevisen. Fordonsägarnas

sammanlagda utgifter för vägavgifter blir således ca 58,7 miljoner ecu,

vilket motsvarar ca 490,2 miljoner kronor vid en kurs där 1 ecu är lika

med 8,34385 kronor. Det ekonomiska utrymmet som finns är ca 486

miljoner kronor och inkluderar såväl vägavgifter som

administrationskostnader för Riksskatteverket, Skattemyndigheten i

Örebro län och Vägverket. Kostnaderna uppskattas till ca 1,5 miljoner

kronor för Vägverket och ca 0,5 miljoner kronor för Riksskatteverket.

Därutöver tillkommer för Vägverket en investerings- och

utvecklingskostnad på ca 2,4 miljoner kronor. Administrationskostnaden

för Skattemyndigheten i Örebro län uppskattas till ca 0,5 miljoner kronor.

Fordonsskatten föreslås sänkt till de minimiskattesatser som anges i

direktivet, dock högst med ett belopp som motsvarar vägavgiften för ett

år.

Det är endast i de fall både fordonsskatt och vägavgift skall betalas för

lastbilar som fordonsskatten skall sänkas. För lastbilar utan vare sig

anordning för påhängsvagn eller annan draganordning är antalet axlar

avgörande för om den lägre eller den högre vägavgiften skall tas ut. I

fordonsskattelagen hänförs lastbilar med tre eller flera hjulaxlar till

samma kategori, vilket innebär att skatt tas ut med samma belopp oavsett

antal axlar. För att sänkningen av fordonsskatten skall bli korrekt i de fall

där lastbilar med tre och fyra hjulaxlar påförs vägavgift med olika belopp

är det nödvändigt att skapa en egen kategori för lastbilar med tre

hjulaxlar. Lastbilar utan draganordning skall alltså delas in i följande tre

kategorier: lastbil med två hjulaxlar, med tre hjulaxlar och med fyra eller

flera hjul-axlar.

Sverige får dock inte ha lägre fordonsskatt än de minimiskattesatser

som anges i direktivet. Vid växlingen mellan vägavgift och fordonsskatt

är det därför nödvändigt att de nya fordonsskattesatserna inte understiger

miniminivån.

4.16 Administration

Regeringens förslag: Skattemyndigheten i Örebro län skall vara

beskattningsmyndighet och Riksskatteverket central

förvaltningsmyndighet.

Rapportens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser har tillstyrkt förslaget

eller lämnat det utan erinran.

Skälen för regeringens förslag: I artikel 6 i avtalet stadgas att

formerna för uppbörd av vägavgift skall bestämmas på det administrativa

planet mellan de avtalsslutande parterna med kommissionen som

observatör.

För svenskt fordon har som nämnts ovan förfarandet för uttagande av

vägavgift i stort följt de bestämmelser som gäller för uttagande av

fordonsskatt.

Det bör således vara Vägverket som skall svara för uppbörden,

Skattemyndigheten i Örebro län som skall vara beskattningsmyndighet

och Riksskatteverket som skall vara central förvaltningsmyndighet.

Riksskatteverket bör således utfärda föreskrifter och

rekommendationer samt följa upp verksamheten så att lagstiftningen

tillämpas på ett enhetligt och riktigt sätt. Vidare bör Riksskatteverket

fastställa formulär till blanketter.

Skattemyndigheten i Örebro län föreslås, för svenskt fordon, besluta

om vägavgift, dröjsmålsavgift och återbetalning av vägavgift samt föra in

uppgifter i bilregistret som följer av vissa beslut om vägavgift. För

utländskt fordon skall myndigheten svara för försäljning av bevis och

besluta om återbetalning av vägavgift.

Vägverket föreslås för svenskt fordon verkställa uppbörd av vägavgift

genom automatisk databehandling samt ansöka om indrivning av obetald

vägavgift.

Kronofogdemyndigheten skall svara för indrivning av de vägavgifter

som inte har betalats för fordon som är registrerade i det svenska

bilregistret. Reglerna om indrivning finns i lagen (1993:891) om

indrivning av statliga fordringar m.m.

4.17 Fördelning av de gemensamma avgiftsintäkterna

Beträffande de ekonomiska konsekvenserna av den avgiftspliktiga

lastbilstrafiken till och från utlandet görs följande bedömning.

Saldoförbättringen för offentliga sektorn beräknas till ca 12,4 miljoner

kronor för 1998 och därefter till ca 18,4 miljoner kronor. Den består av

intäkter från vägavgifter avseende lastbilarna från icke avtalsslutande

länder (23 miljoner kronor) minskat med administrativa kostnader för

försäljningen av vägavgiftsbevis till icke avtalsslutande länder (4,1

miljoner kronor) samt nettokostnaderna för de svenska lastbilarnas

körning i de andra medlemsländerna (0,5 miljoner kronor). Utöver detta

tillkommer investerings- och utvecklingskostnader på ca 6 miljoner

kronor under 1998.

Varje år ska medlemsländerna göra en sammanställning över hur

många kilometer som deras avgiftspliktiga lastbilar har kört på de andra

medlemsländernas motorvägar och hur många kilometer som de andra

medlemsländerna har kört i landet. Medlemsländerna kompenserar

varandra bilateralt om ett lands körning understiger det andra landets.

Detta stadgas i artikel 13 punkt 2 i avtalet. I bestämmelsen finns följande

formel för hur länderna ska kompenseras

C(D-E)=F, där C=A/B

A=årlig avgift på 1250 ecu

B=genomsnittliga årliga kilometerantal per fordon på 130 000 km

C=avgiftssatsen per körd kilometer

D=antal körda kilometer i land Y av land X:s avgiftspliktiga lastbilar

E=antal körda kilometer i land X av land Y:s avgiftspliktiga lastbilar

F=kompensationsbelopp

Om svenska lastbilar har kört fler antal kilometer i något annat

medlemsland än vad dess lastbilar har kört i Sverige skall Sverige betala

landet en summa pengar enligt den givna formeln. Om motsatt

förhållande gäller, dvs. att ett annat medlemslands lastbilar har kört mer i

Sverige än vad svenska lastbilar har kört i det landet, skall Sverige

ersättas enligt samma formel.

I praktiken innebär artikel 13 punkt 2 i avtalet att Sverige troligen får

en sammantagen nettokostnad på knappt 0,5 miljoner kronor. Det beror

på att svenska lastbilar kör mer i Tyskland än vad de tyska lastbilarna kör

i Sverige. Denna körning i Tyskland uppvägs inte av att alla andra

medlemsländer kör mer i Sverige än vad svenska lastbilar kör i deras

länder.

De svenska intäkterna från icke avtalsslutande länders vägavgifter

beräknas till 23 miljoner kronor. Sverige erhåller 5,25 procent av de

samlade intäkterna från alla lastbilar som kommer från länder som inte

har slutit avtal om vägavgift. Dessa köper sannolikt vägavgiftsbevis

under 1997 till ett värde av ca 100 miljoner D-mark. Om växelkursen 1

D-mark är lika med 4,3 kronor används torde Sveriges andel vara värd

knappt 23 miljoner kronor. I artikel 13 punkt 3 i avtalet regleras

medlemsländernas respektive andelar.

Kostnaderna för försäljningen av vägavgiftsbevis till utländska fordon

delas upp beroende på om de uppkommit i eller utanför Sverige. De

avtalsslutande ländernas kostnader som uppstår utanför det egna landet är

ett gemensamt åtagande. Sådana kostnader summeras och fördelas via

andelstalen som bestäms i artikel 13 punkt 3 i avtalet. Sveriges andel är

5,25 procent av medlemsländernas gemensamma kostnader. Kostnaderna

uppgick till drygt 12 miljoner kronor före Sveriges inträde. Sveriges

andel beräknas därför till 0,6 miljoner kronor .

Antalet försäljningsställen i Sverige beräknas uppgå till 150. Denna

kostnad skall helt och hållet bäras av Sverige. Investerings- och

utvecklingskostnader av ett ADB-system för försäljning av

vägavgiftsbevis till utländska fordon beräknas uppgå till 6 miljoner

kronor. För verksamhetens bedrivande uppskattas kostnaden för

Skattemyndigheten i Örebro län till 3,5 miljoner kronor.

4.18 Tvist angående tolkning av direktivet

Om en tvist uppstår och samordningskommitten inte kan lösa denna skall

enligt artikel 15 i avtalet tvisten lösas av Europeiska gemenskapernas

domstol i enlighet med artikel 182 i Romfördraget.

5 Ikraftträdande

Lagen om vägavgift för vissa tunga fordon skall träda i kraft den 1

januari 1998. Vissa bestämmelser, t.ex. straffbestämmelserna, samt de

bestämmelser som gäller för utländskt fordon skall dock inte tillämpas

förrän den 1 februari 1998. Övriga ändringar träder i kraft den 1 februari

1998.

6 Statsfinansiella effekter m.m.

Växlingen mellan vägavgift och fordonsskatt innebär en svag saldoför-

bättring för den offentliga sektorn (se avsnitt 4.15) som beräknas 1998

uppgå till ca 22 miljoner kronor och därefter till ca 25 miljoner kronor.

Av avsnitt 4.17 framgår att intäkterna från utländska fordon beräknas ge

en saldoförbättring för den offentliga sektorn på ca 12 miljoner kronor

1998 och därefter på ca 18 miljoner kronor. Sammantaget beräknas

saldoförstärkningen bli ca 35 miljoner kronor införandeåret för att

därefter uppgå till ca 43 miljoner kronor. Den varaktiga nettoeffekten för

den offentliga sektorn beräknas till ca 20 miljoner kronor.

För skatteförvaltningen innebär det föreslagna systemet visst löpande

merarbete. Det förutsätter också insatser för att utveckla det teknikstöd

som behövs. Regeringen gör bedömningen att kostnaderna för

skatteförvaltningen inte är större än att de ryms inom givna resursramar.

För åklagar- och domstolsväsendet innebär förslaget inte några

kostnadskonsekvenser.

7 Författningskommentar

7.1 Förslaget till lag om vägavgift för vissa tunga fordon

1 §

I den inledande bestämmelsen anges det att vägavgift skall betalas till

staten enligt denna lag.

2 §

Bestämmelsen har utformats i enlighet med 1 § andra stycket i

fordonsskattelagen. Bestämmelsen hänvisar till andra författningar där

definitioner som har betydelse för uttag av vägavgift återfinns.

3 och 4 §§

Reglerna har utformats efter förebild från fordonsskattelagen. Beskatt-

ningsmyndighet är Skattemyndigheten i Örebro län och central

förvaltningsmyndighet är Riksskatteverket.

I fordonsskattelagen stadgas att Skattemyndigheten i Örebro län är

beskattningsmyndighet. Skattepåförande genom automatisk

databehandling svarar emellertid Vägverket för. Detta innebär att

fordonsskatt beslutas genom automatisk databehandling av Vägverket

och inte av beskatt-ningsmyndigheten. Eftersom reglerna har utformats

efter förebild från fordonsskattelagen kommer denna arbetsfördelning att

gälla även för uttag av vägavgift. Ett bemyndigande för Vägverket bör

därför införas i en förordning.

5 §

För svenskt fordon betalas vägavgift för rätten att använda hela det

svenska vägnätet.

För utländskt fordon tas vägavgift ut för rätten att använda alla

motorvägar, väg E 10, E 12 och E 14 samt vissa sträckningar av E 4, E

22 och E 65.

I paragrafen definieras vilka fordon och fordonskombinationer som

skall vara avgiftspliktiga. Motorfordon eller ledade

motorfordonskombinationer med en totalvikt av minst 12 000 kilogram

avsedda uteslutande för godstransport på väg är avgiftspliktiga. Detta

gäller såväl svenska som utländska fordon. För svenska fordon gäller

dessutom att fordonet är eller bör vara registrerat i det svenska

bilregistret och inte avställt.

En av förutsättningarna för att vägavgift skall tas ut är enligt artikel 2 i

direktivet att det är ett motorfordon eller ledad

motorfordonskombination. Med fordon avses enligt fordonskungörelsen

(1972:595) anordning på hjul, band, medar eller liknande som är inrättad

för färd på marken och ej löper på skenor. Fordon indelas i motordrivna

fordon, släpfordon, terrängsläp, efterfordon, sidvagnar, cyklar,

hästfordon och övriga fordon. Motordrivna fordon indelas i motorfordon,

traktorer, motorredskap och terrängmotorfordon. Motorfordon indelas i

bilar, motorcyklar och mopeder. Bilar indelas i personbilar, lastbilar och

bussar. I artikel 2 i direktivet stadgas vidare att totalvikten för

motorfordonet eller motorfordonskombinationen skall vara på minst 12

000 kilogram, vilket utesluter vissa motorfordon, dessutom sägs att

fordonet skall vara avsett uteslutande för godstransport på väg, vilket

utesluter samtliga motorfordon utom lastbilar. Detta innebär att det är

lastbilar som vägavgift skall tas ut för.

När det gäller svenska fordon har det, i enlighet med Lagrådets

yttrande, uttryckligen angivits i lagtexten att för fordonskombinationer

bestäms avgiftsplikten av den högst tillåtna totalvikten som

fordonskombinationen kan ha. Detta innebär att en lastbil med

draganordning som väger 7 000 kilogram kan komma att omfattas av

avgiftsplikten eftersom ett sådant dragfordon i regel kan dra en släpvagn

på 5 000 kilogram och således kommer att få en totalvikt på minst 12 000

kilogram.

6 §

Paragrafen har, i enlighet med Lagrådets förslag, flyttats och rubriken

 Befrielse från vägavgift borttagits.

I bestämmelsen finns en uppräkning av kategorier vars fordon skall

undantas från vägavgift. Det gäller fordon som tillhör försvarsmakten,

polisväsendet, civilförsvaret, brandväsendet och annan räddningstjänst

samt väghållningen. För att ett fordon skall undantas krävs att fordonet

kan identifieras som tillhörigt någon av de nämnda kategorierna.

Fordonsskatten för fordon som tillhör de i paragrafen nämnda

kategorierna sänks inte såsom fordonsskatten för de vägavgiftspliktiga

fordonen.

Med svenskt fordon som tillhör försvarsmakten avses fordon som

tillhör Försvarsmakten, Försvarets materielverk, Försvarets radioanstalt

eller Fortifikationsverket. Med svenskt fordon som tillhör civilförsvaret,

brandväsendet och andra räddningstjänster avses fordon som tillhör

befolkningsskyddet och räddningstjänsten. Med fordon som tillhör

väghållningen avses fordon som tillhör Vägverket, kommun eller annan

väghållare och som uteslutande eller så gott som uteslutande används för

väghållningsändamål. Bestämmelsen avhandlas närmare i avsnitt 4.13.

7 §

I denna paragraf föreslås i likhet med bestämmelser i fordonsskattelagen

att avgiftsskyldigheten åvilar fordonets ägare. Det är ägaruppgiften i det

svenska bilregistret som bör ligga till grund för avgiftsskyldighet. Har

fordonet flera ägare är de solidariskt ansvariga. Paragrafen avhandlas

närmare i avsnitt 4.6.

I förevarande paragraf regleras vem som är avgiftsskyldig och i 13 och

14 §§ när vägavgift skall betalas och av vem. Enligt Lagrådets mening

bör tidsangivelserna tas in redan här. Den av Lagrådet föreslagna

lösningen är dock mindre lämplig. Paragraferna har utformats med

fordonsskattelagens regler som förebild och bestämmelserna vinner i

tydlighet om de utformas i enlighet härmed. De speciella bestämmelserna

om betalning som anger vilken ägare som skall betala vägavgift och som

beror på vid vilken tidpunkt som vägavgift skall betalas bör därför vara

kvar i 13 och 14 §§ under rubriken Betalning och återbetalning m.m. .

Som ett exempel kan nämnas att i 17 § stadgas att när avgiftsplikt

upphör skall överskjutande vägavgift återbetalas till den som var

avgiftsskyldig när avgiftsplikten upphörde. Denne behöver inte alltid

vara densamme som den som vid den aktuella tidpunkten var

betalningsskyldig för avgiften. Denna bestämmelse hänvisar till

paragrafen som reglerar vem som är avgiftsskyldig. De speciella reglerna

om vem som skall betala vägavgift, vanligtvis den som äger fordonet vid

ingången av kalendermånaden före avgiftsperioden, bör således regleras i

en särskild paragraf.

8 §

Bestämmelsen om vilka som skall vara avgiftsskyldiga för utländska

fordon har utformats efter vad som stadgas i avtalet. Finns flera

avgiftsskyldiga parter är de solidariskt ansvariga. Bestämmelsen

avhandlas närmare i avsnitt 4.6.

9 §

I bestämmelsen regleras avgiftspliktens inträde. Avgiftsplikt inträder för

svenskt fordon vid registrering av fordonet i bilregistret. Om fordonet

ställs av i samband med registrering flyttas avgiftspliktens inträde till

dess avställningen upphör.

Om ett fordon ställs av för att ägaren begär det, t.ex. om ägaren inte

skall använda fordonet under en viss period, inträder avgiftsplikt när

avställning upphör.

Om avgiftsplikt inträder för fordon som är registrerat som icke

avgiftspliktigt, men som ändras t.ex. vid ombyggnad till avgiftspliktigt,

inträder avgiftsplikt när fordonet tas in i bilregistret som avgiftspliktigt.

För fordon som är undantagna från avgiftsplikt enligt 6 § inträder

avgiftsplikt om fordonet säljs och registreras på någon annan.

10 §

För svenskt fordon skall vägavgift betalas för ett år. För utländskt fordon

skall det finnas en valmöjlighet att betala för dag, vecka, månad eller ett

år. Det skall dock inte gå att köpa vägavgiftsbevis för längre tid än ett år.

Bestämmelsen avhandlas närmare i avsnitt 4.4.

11 §

För motorfordon eller ledad motorfordonskombination tas vägavgift ut

för ett år med 6 257 kr för fordon med högst tre axlar och med 10 429 kr

för fordon med fyra eller fler axlar. Detta gäller såväl svenskt som

utländskt fordon. För utländskt fordon tas vägavgift ut även för

perioderna månad, vecka eller dag.

Paragrafen har, i likhet med hela lagen, utformats på så sätt att först

anges de bestämmelser som är gemensamma för svenskt och utländskt

fordon och härefter eventuella särbestämmelser. Anledningen till detta är

att lagen utformats efter det avtal som slutits mellan Sverige och de fem

avtalsslutande länderna. Den av Lagrådet föreslagna ändringen har

därför bedömts mindre lämplig. Bestämmelserna avhandlas närmare i

avsnitt 4.5.

12 §

Vägavgift för svenskt fordon tas ut på sätt som, så långt möjligt, gäller

för uttag av fordonsskatt. Fordonsskattelagens regler beträffande beslut,

omprövning av beslut, beräkning av skatt efter skälig grund, beslut om

efterbeskattning, rättelse på grund av skrivfel och skattetillägg har därför

gjorts tillämpliga genom en hänvisning i paragrafen.

Vägverket skall debitera vägavgift genom automatisk databehandling

på grundval av de uppgifter som finns i bilregistret. Ett bemyndigande

för Vägverket bör därför införas i en förordning.

13 och 14 §§

I bestämmelserna anges att vägavgift skall betalas under

kalendermånaden före avgiftsperioden.

Vid ikraftträdandet, som är den 1 januari 1998, skall avgiftsperioden

vara 1 februari 1998-31 januari 1999 för fordon som är registrerade i

bilregistret vid den tidpunkten och vägavgift skall betalas senast den 20

januari 1998. Om dessa fordon fortsättningsvis är registrerade kommer

avgiftsperioden att löpa från 1 februari till 31 januari påföljande år och

vägavgiften skall betalas under månaden före avgiftsperioden.

För svenskt fordon som blir avgiftspliktigt under januari månad 1998

skall avgiftsperioden vara 1 februari 1998-31 januari 1999 och

vägavgiften skall betalas senast tre veckor efter avgiftspliktens inträde.

Om fordonet fortsättningsvis är registrerat kommer avgiftsperioden att

löpa från 1 februari till 31 januari påföljande år och vägavgiften skall

betalas under månaden före avgiftsperioden.

För svenskt fordon vars avgiftsplikt inträder efter ikraftträdandet skall

vägavgift betalas senast tre veckor efter avgiftspliktens inträde, t.ex. när

ett fordon registreras, när avställning upphör, för fordon som ändras från

icke-avgiftspliktigt till avgiftspliktigt fordon och för de undantagna

fordonen enligt 6 § som överlåts till någon annan.

15 §

Bestämmelsen har utformats i enlighet med vad som gäller för

inbetalning av fordonsskatt enligt 58 § fordonsskattelagen. Vägavgift bör

kunna betalas på samma sätt som fordonsskatt.

16 §

När betalning skett utfärdas vägavgiftsbevis. Lagrådet har anmärkt att

bestämmelserna om vilka uppgifter ett vägavgiftsbevis skall innehålla har

en sådan karaktär att de bör kunna tas in i en förordning. Dessa har därför

tagits bort. Regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer

meddelar närmare föreskrifter om utformningen av vägavgiftsbevis.

17 §

Om ett fordon ställs av skall vägavgift återbetalas. Om ett fordon byggs

om så att avgiftsbeloppet påverkas skall en ny avgift tas ut och om det

finns någon överskjutande avgift skall den återbetalas. Beviset skall

skickas till beskattningsmyndigheten och det belopp som skall återbetalas

är det belopp som kvarstår beräknat på antalet hela månader uttryckt i

tolftedelar av avgiften.

18 §

I paragrafen anges att dröjsmålsavgift skall tas ut om vägavgift inte

betalats inom föreskriven tid. Beräkningsgrunderna för dröjsmålsavgiften

framgår genom en hänvisning till lagen (1997:484) om dröjsmålsavgift. I

paragrafen anges även att det är möjligt att få befrielse från skyldighet att

betala dröjsmålsavgift. Bestämmelserna i paragrafen har utformats i

enlighet med reglerna om dröjsmålsavgift i 61 63 §§ i

fordonsskattelagen.

19 §

I likhet med vad som gäller enligt fordonsskattelagen föreskrivs att

avrundning av öresbelopp skall ske vid beräkning av vägavgift,

avgiftstillägg och dröjsmålsavgift som skall påföras eller återbetalas.

Även bestämmelsen i paragrafens andra stycke om en lägsta

beloppsgräns har utformats i enlighet med vad som gäller enligt 57 §

fordonsskattelagen.

20 §

För utländska åkare skall det finnas möjlighet att köpa vägavgiftsbevis i

Sverige. Vägavgiftsbevis för utländskt fordon skall innehålla samma

uppgifter som vägavgiftsbevis för svenskt fordon.

21 §

Om ett utländskt fordon redan har ett giltigt vägavgiftsbevis utfärdat i

Belgien, Danmark, Tyskland, Luxemburg eller Nederländerna så gäller

det även i Sverige.

22 §

De utländska åkare som har köpt årsbevis i Sverige kan få återbetalning

om de sänder in beviset till Skattemyndigheten i Örebro län, som beslutar

om återbetalning. Återbetalning sker med belopp som belöper på antalet

återstående hela månader från den dag beviset kom in till myndigheten.

Från det belopp som skall återbetalas dras en avgift på 230 kronor.

Bestämmelsen avhandlas närmare i avsnitt 4.12.

23 §

Paragrafen behandlas närmare i avsnitt 4.10.

24 §

Bestämmelsen behandlas närmare i avsnitt 4.9.

25 §

I paragrafen, som utformats i enlighet med Lagrådets förslag, anges att

ett avgiftspliktigt fordon inte får brukas om inte föreskriven vägavgift

betalats. Det är att märka att avgiftsplikt för utländskt fordon inträder

först när fordonet används på motorvägar samt de vägar som anges i

bilaga 1.

26 §

Paragrafen har utformats med 66 § första stycket fordonsskattelagen som

förebild. I likhet med vad som gäller enligt fordonsskattelagen får

regeringen föreskriva att fordringar avseende ringa belopp inte behöver

lämnas för indrivning. Syftet är att undvika att kronofogdemyndigheten

belastas med ärenden avseende mycket små belopp.

27 §

I paragrafen har införts en bestämmelse om skyldighet för fordonets

förare att alltid medföra vägavgiftsbevis vid färd. Om inte

vägavgiftsbeviset kan visas upp innebär det att påföljd kan utdömas.

28 §

Om polismyndighet påträffar ett fordon och föreskriven vägavgift inte

har betalats kan fordonets registreringsskyltar omhändertas.

Ett fordon kan ofta inte lämnas på den plats där avskyltning gjorts utan

polisman bör därför kunna medge att färden kan fortsätta en sträcka till

lämplig plats.

29 §

I första stycket anges att ägaren kan dömas till böter eller fängelse i högst

sex månader om fordonet brukas sedan registreringsskyltarna

omhändertagits. Detta gäller om ägaren uppsåtligen eller av oaktsamhet

har underlåtit att göra vad som har ankommit på honom för att hindra att

fordonet brukades.

I andra stycket anges att ägaren döms till penningböter om fordonet

används trots att inte vägavgift betalats. Detta gäller dock endast om

ägaren uppsåtligen eller av oaktsamhet underlåtit att göra vad som

ankommit på honom för att hindra att fordonet brukades.

30 §

Den som brukar annans fordon utan lov har samma skyldigheter som

ägaren. Även den som innehar fordonet med nyttjanderätt och kan

bestämma vem som får föra fordonet eller den som anlitar någon annan

förare än den ägaren utsett har samma skyldighet som ägaren att se till att

inte fordonet brukas i strid mot bestämmelserna i denna lag eller

bestämmelser som meddelats med stöd av denna lag. Påföljden är

densamma som för ägaren i 29 §.

31 §

Om en förare kände till att fordonet inte fick användas kan han dömas till

samma påföljd som ägaren enligt 29 §. Det finns dock undantag och det

är när fordonet provkörs vid besiktning eller inspektion enligt 35 §

fordonskungörelsen (1972:595).

32 §

Bestämmelsen har utformats i enlighet med vad som gäller enligt 82 §

fordonsskattelagen.

I första stycket regleras vem som ansvarsbestämmelserna är tillämplig

på för fordon som tillhör eller brukas av juridisk person.

I andra stycket regleras vem som ansvarsbestämmelserna skall

tillämpas på för svenska fordon som tillhör staten eller kommun.

33 §

Om föraren uppsåtligen eller av oaktsamhet vid färd inte medför giltigt

vägavgiftsbevis kan föraren dömas till penningböter.

34 §

Vägavgift omfattas även av lagen (1971:1072) om förmånsberättigade

skattefordringar m.m. och lagen (1978:880) om betalningssäkring för

skatter, tullar och avgifter.

35 §

I paragrafen ges bestämmelser om överklagande genom en hänvisning

till 84 87 §§ fordonsskattelagen (1988:327). Av hänvisningen till 84 §

framgår vilka beslut som får överklagas. I övrigt innebär hänvisningen

bl.a. att fordonsskattelagens bestämmelser om överklagande i särskild

ordning skall tillämpas i fråga om beslut om vägavgift. Beslut enligt 22 §

får inte överklagas.

Ikraftträdandebestämmelser

Lagen föreslås träda i kraft den 1 januari 1998. Bestämmelser som gäller

utländskt fordon samt bestämmelser om brukandeförbud och indrivning

av vägavgift liksom kontroll- och straffbestämmelser skall dock inte

tillämpas förrän från och med den 1 februari 1998. Syftet med att lagen

skall träda i kraft den 1 januari 1998 är att de särskilda reglerna om

uppbörd för svenskt fordon skall börja gälla. För dessa fordon skall

vägavgift betalas senast den 20 januari 1998. Övriga bestämmelser gäller

för det fall ett svenskt fordon registreras under januari 1998 eller

avgiftsplikt upphör under januari 1998. I dessa fall behövs särskilda

bestämmelser om betalning och återbetalning.

7.2 Förslaget till lag om ändring i fordonsskattelagen

I bilaga 1 till fordonsskattelagen har samtliga skattesatser ändrats så att

skatten sänkts till de minimiskattesatser som anges i direktivet, dock

högst med ett belopp som motsvarar vägavgiften för ett år.

7.3 Förslaget till lag om ändring i lagen om indrivning av

statliga fordringar m.m.

Lag om vägavgift för vissa tunga fordon föranleder följdändring i lagen

om indrivning av statliga fordringar m.m.

Sammanfattning av rapporten Vägavgift i Sverige

På grundval av Europarådets direktiv 93/89/EEC den 25 oktober 1993

har avtal upprättats den 9 februari 1994 mellan regeringarna i Belgien,

Danmark, Tyskland, Luxemburg och Nederländerna om gemensamma

avgifter för tunga godstransporter (med lastbilar/lastbilsekipage från

12 tons totalvikt) som använder vissa vägar (Eurovinjettavtalet).

Avtalet tillämpas sedan den 1 januari 1995 i Danmark, Tyskland,

Luxemburg samt Belgien och från den 1 januari 1996 deltar också

Nederländerna i systemet.

Den svenska regeringen har gått in i förhandlingar om en anslutning

till avtalet med de fem länderna och med Europakommissionen. Av

Kommunikationsdepartementets skrivelse till kommissionen den 6

december 1995 framgår att Sverige önskar införa ett vägavgiftssystem

senast den 1 januari 1997.

Uppdraget redovisas som en inventering av vilka principiella

ställningstaganden och åtgärder som behövs vid sidan av själva

anslutningsavtalet som förutsätts ankomma på regeringen för att

Sverige skall kunna ansluta sig till systemet. I redovisningen ingår

också rollfördelningen mellan de berörda myndigheterna m.fl. samt de

övergångsbestämmelser och åtgärder som torde bli aktuella.

Regeringsförhandlingarna kan väntas ge vissa förutsättningar för det

fortsatta förberedelsearbetet. Det gäller t.ex. att bestämma vilket

vägnät i Sverige som skall vara avgiftspliktigt för utländska lastbilar.

Man måste också veta om det godtas att det för svenska lastbilar

erläggs vägavgift samordnat med fordonsskatteuppbörden, vilket bl a

innebär betalning i delbelopp för s.k. skatteperioder. Även de

tillvägagångssätt som väljs för att definiera fordonskategori och

ekipagevikt torde behöva godkännas liksom information lämnas om

metoder och organisation för att utfärda och tillhandahålla

vägavgiftsbevisen.

Förberedelsearbetet kommer därmed att fortsätta efter det att denna

rapport har avgivits.

Vägverket har uppfattat det som ett önskemål att

vägavgiftssystemets införande i Sverige skall återskapa den

konkurrensneutralitet mellan svenska och utländska åkare som rådde,

innan Eurovinjettsystemet infördes i de fem avtalsländerna. Som det

är idag måste de svenska åkarna betala avgifter när de kör på

motorvägar i de fem avtalsländerna, medan åkarna från dessa länder (i

likhet med alla andra utländska åkare) kör gratis i vårt land.

Utan ett svenskt medlemsskap i avtalet måste alltså svenska lastbils-

ägare för varje resa anskaffa ett kostsamt avgiftsbevis för den

tidsperiod varunder resan sker, något som ju även utgör en

administrativ belastning. När vägavgift införs för alla svenska

lastbilar (från 12 ton) och Sverige ansluts till Eurovinjettavtalet, får

detta i stället den effekten att de svenska lastbilarna kan utföra

transporter utan att betala en särskild avgift i de övriga fem

avtalsländerna.

Samtidigt krävs dock, för att man skall uppnå

konkurrensneutralitet, en kompensation för den införda vägavgiften,

vilken lämpligen bör åstadkommas genom en motsvarande sänkning

av fordonsskatten.

Genom införandet av vägavgift i Sverige uppstår en ny kostnad för

alla de utländska lastbilstransportörer som hittills kunnat använda det

svenska vägnätet utan särskild avgift. Det behöver följas upp om detta

kommer att leda till en transportkostnadsökning för svensk industri

och konsumenter, något som knappast kan avgöras på förhand.

Konkurrensen mellan åkarna borde dock kunna leda till att utländska

åkare undviker att ha högre priser än de svenska, som ju inte vidkänns

några fördyringar när vägavgiften införs.

I rapporten behandlas principerna för hur en svensk vägavgift bör

konstrueras och handhas samt hur dess införande återverkar på det

befintliga fordonsskattesystemet. I bilaga 1 till rapporten redovisas

författningsförslag, däribland en lag om vägavgift för tunga fordon för

godsbefordran.

Behovet av övergångsbestämmelser samt åtgärder vid systemets

införande redovisas vidare. Den principiella utformningen av den

svenska organisationen för att tillhandahålla vägavgiftsbevis gås

igenom. När man efterhand har kännedom om på vilket vägnät

skatteplikt skall införas kan man som ovan berörts gå vidare med

att kontraktera försäljningsombud och andra praktiska förberedelser.

Rollfördelningen när det gäller ansvaret för det nya skattesystemet i

drift behandlas. Vidare beskrivs beräkningsmodeller för vägavgift och

fordonsskatt när det gäller svenska lastbilar. Berörda myndigheter är

Vägverket som uppbördsmyndighet, Riksskatteverket som central

förvaltningsmyndighet, skattemyndigheten i Örebro län som

beskattnings-myndighet, kronofogdemyndigheterna som

indrivningsmyndigheter och polisen som övervakningsmyndighet för

att vägskatten erlagts korrekt. Som ansvarig för informationen om

skatteuppbörden och utfärdandet av vägavgiftsbevisen föreslås

Vägverket medan Riksskatteverket förelås svara för erforderliga

skatteförfattningar, information och tillämpning.

Tullverket besitter resurser och/eller lokalisering som verket anser

lämpade för kontroll- och försäljningsuppgifter i samband med

vägskatten. I vissa fall krävs i så fall ytterligare resurser.

Förteckning över remissinstanser som avgett yttrande över

rapporten Vägavgift i Sverige

Efter remiss har yttranden över rapporten lämnats av

Rikspolisstyrelsen, Generaltullstyrelsen, Riksskatteverket, Sveriges

Industriförbund, Svenska åkeriförbundet, Svenska

Transportarbetareförbundet, Sveriges Transportindustriförbund,

Kronofogdemyndigheten i Stockholms län och Skattemyndigheten i

Örebro län.

Lagrådsremissens lagförslag

Förslag till lag om vägavgift för vissa tunga fordon

Härigenom föreskrivs följande.

Inledande bestämmelser

1 § Vägavgift skall betalas till staten enligt denna lag.

2 § Beteckningar i denna lag har samma betydelse som i

fordonskungörelsen (1972:595), bilregisterkungörelsen (1972:599) och

vägtrafikkungörelsen (1972:603) om inte annat sägs.

Beskattningsmyndighet m.m.

3 § Beskattningsmyndighet i fråga om vägavgift är Skattemyndigheten i

Örebro län.

4 § Riksskatteverket är central förvaltningsmyndighet i fråga om

vägavgift.

Avgiftspliktiga fordon

5 § Motorfordon eller ledad motorfordonskombination med en totalvikt

av 12 000 kilogram eller därutöver som är avsedda uteslutande för

godstransport på väg är avgiftspliktiga.

Det som sägs i första stycket gäller utländskt fordon och fordon som

är eller bör vara registrerat i det svenska bilregistret och inte är

avställt.

Avgiftspliktiga vägar

6 § För fordon som är registrerat i det svenska bilregistret betalas

vägavgift för rätten att använda det svenska allmänna vägnätet.

7 § För utländskt fordon betalas vägavgiften för rätten att använda de

vägar som anges i bilaga 1.

Avgiftsskyldiga

8 § Avgiftsskyldig för fordon som är registrerat i det svenska bilregistret

är ägaren.

Har fordonet flera ägare är de solidariskt ansvariga för den

vägavgift som skall betalas.

Som ägare anses den som är eller bör vara upptagen i bilregistret

som ägare. I fråga om ett fordon som innehas på grund av kreditköp

med förbehåll om återtaganderätt eller som innehas med nyttjanderätt

för bestämd tid om minst ett år anses innehavaren som ägare.

9 § Avgiftsskyldig för ett utländskt fordon är den som vid tidpunkten för

användningen av de i 7 § nämnda vägarna antingen är ägare till fordonet,

förare av fordonet, den som beslutar om användningen av fordonet eller

den som har nyttjanderätt till fordonet.

Om det finns flera avgiftsskyldiga är de solidariskt ansvariga för

den vägavgift som skall betalas.

Avgiftspliktens inträde

10 § Avgiftsplikt inträder när fordonet införs i det svenska bilregistret

eller, om fordonet samtidigt avställs, då avställningen upphör. Om

fordonet är avställt på ägarens begäran inträder avgiftsplikt då

avställningen upphör. För icke avgiftspliktiga fordon som ändras till

avgiftspliktiga fordon inträder avgiftsplikten när fordonet tas upp i

bilregistret som avgiftspliktigt, eller om det samtidigt avställs, då

avställningen upphör. För fordon som tillhör någon av de i 39 § angivna

kategorierna inträder avgiftsplikt när fordonet överlåts till annan.

Avgiftsplikt inträder för utländskt fordon när fordonet används på

väg som anges i bilaga 1.

Avgiftsperioder

11 § För fordon som är registrerat i det svenska bilregistret betalas väg-

avgift för ett år.

För utländskt fordon betalas vägavgift för kalenderdag, vecka,

månad eller år, dock inte för längre tid än ett år.

Vägavgiftens storlek

12 § För motorfordon eller ledad motorfordonskombination med högst

tre axlar tas vägavgiften ut med 6 225 kronor per år. För motorfordon

eller ledad motorfordonskombination med fyra eller flera axlar tas väg-

avgiften ut med 10 375 kronor per år.

För utländskt motorfordon eller ledad motorfordonskombination

med högst tre axlar tas vägavgiften ut med 622 kronor per månad, 166

kronor per vecka och 50 kronor per dag. För utländskt motorfordon

eller ledad motorfordonskombination med fyra eller flera axlar tas

vägavgiften ut med 1 037 kronor per månad, 274 kronor per vecka och

50 kronor per dag.

13 § För motorfordon som är registrerat i det svenska bilregistret bestäms

vägavgiften efter antalet axlar eller om fordonet är försett med drag-

anordning efter det största möjliga antalet axlar och den högsta

totalvikten som fordonskombinationen kan ha.

Beslut om vägavgift m.m. för fordon som är registrerat i det

svenska bilregistret

14 § I fråga om vägavgift skall bestämmelserna i 36-39, 41-47 och 55 §§

fordonsskattelagen (1988:327) gälla i tillämpliga delar. Därvid förstås

med

beskattningsmyndighet; Skattemyndigheten i Örebro län,

skattskyldig; avgiftsskyldig,

skatteperiod; avgiftsperiod,

skattskyldighet; avgiftsskyldighet.

Vad som i fordonsskattelagen föreskrivs om efterbeskattning och

skattetillägg skall i fråga om vägavgift i stället avse efterprövning och

avgiftstillägg.

Betalning och återbetalning m.m.

Betalning och återbetalning m.m. för fordon som är registrerat i det

svenska bilregistret

15 § Vägavgift skall betalas under månaden före avgiftsperioden.

När avgiftsplikt inträder skall vägavgift betalas senast tre veckor

efter avgiftspliktens inträde.

16 § Skyldig att betala vägavgift är

 1. den som är eller bör vara registrerad som ägare i bilregistret vid

ingången av månaden före avgiftsperioden,

2. när avgiftsplikt inträder, den som är eller bör vara registrerad som

ägare i bilregistret vid avgiftspliktens inträde.

17 § Vägavgiften betalas genom insättning på särskilt konto.

Inbetalningen anses ha skett den dag inbetalningskort eller

gireringshandlingar kommit in till Posten Aktiebolag eller, om staten

har ingått avtal om förmedling av inbetalning av vägavgift med en

bank, till banken.

18 § Vägavgiftsbevis utfärdas när betalning skett.

Beviset skall innehålla uppgift om utfärdandedatum och klockslag,

giltighetstid, avgiftskategori, avgiftsbelopp samt motorfordonets

registreringsnummer och nationalitet.

19 § Om avgiftsplikt upphör för fordonet under tid för vilken vägavgift

har betalats skall den överskjutande avgiften återbetalas.

Om ett fordons beskaffenhet ändras så att vägavgift skall tas ut med

ett annat belopp skall ny avgift beslutas och eventuellt överskjutande

vägavgift återbetalas. Om en högre avgift skall tas ut är det den som är

registrerad som ägare i bilregistret när registreringsbesiktning skedde

eller senast skulle ha skett som är skyldig att betala den nya

vägavgiften. Vägavgiften skall betalas senast tre veckor efter utgången

av den kalendermånad under vilken registreringsbesiktning skedde

eller senast skulle ha skett.

Överskjutande vägavgift enligt första och andra stycket återbetalas

på begäran om beviset återlämnas till beskattningmyndigheten före

utgången av den period för vilken den har betalats. Vägavgiften

betalas tillbaka med ett belopp som motsvarar antalet återstående hela

månader för vilka avgift har betalats, från det att vägavgiftsbeviset

inkom, uttryckt i tolftedelar av avgiften. Från det belopp som skall

återbetalas avdrages en avgift på 207 kronor. Vägavgiften återbetalas

till den som var avgiftsskyldig när avgiftsplikten upphörde och vid

ändring som avses i andra stycket till den som var avgiftsskyldig när

registreringsbesiktning skedde.

20 § Dröjsmålsavgift skall tas ut om vägavgiften inte betalas inom den

tid och i den ordning som har bestämts enligt denna lag.

Dröjsmålsavgiften tas ut enligt bestämmelserna i 58 § 2 5 mom.

uppbördslagen (1953:272).

Beskattningsmyndigheten får medge befrielse helt eller delvis från

skyldigheten att betala dröjsmålsavgift, om det finns särskilda skäl.

Bestämmelserna om beslut om vägavgift i denna lag gäller även beslut

om sådan befrielse.

21 § Vid beräkning av vägavgift, avgiftstillägg eller dröjsmålsavgift

enligt 20 § andra stycket som skall påföras eller återbetalas skall beloppet

avrundas till närmast lägre hela krontal.

Belopp under 25 kronor behöver inte betalas in till staten och

återbetalas inte heller.

Betalning och återbetalning m.m. för utländskt fordon

22 § Vägavgiftsbevis erhålls mot betalning.

Beviset skall innehålla de uppgifter som framgår av 18 § andra stycket.

23 § Vägavgift skall inte betalas för fordonet, om ett giltigt bevis för

betald väganvändning utfärdat i ett annat europeiskt land i

överensstämmelse med det i Bryssel den 9 februari 1994 underskrivna

avtalet om vägavgifter på tunga fordon för godsbefordran och det i

Bryssel den (datum?) underskrivna avtalet avseende Sveriges anslutning

till avtalet, kan visas upp. De båda avtalen är upptagna som bilaga till

denna lag.

24 § Beskattningsmyndigheten får efter ansökan besluta om

återbetalning av vägavgift för svenskt årsbevis.

Vägavgift återbetalas på begäran om beviset har återlämnats till

beskattningsmyndigheten före utgången av den period för vilken den

har betalats.

Vägavgiften betalas tillbaka med ett belopp som motsvarar antalet

återstående hela månader för vilka avgift har betalats, från det att

vägavgiftsbeviset inkom, uttryckt i tolftedelar av avgiften. Från det

belopp som skall återbetalas avdrages en avgift på 207 kronor.

Reglering av vägavgiften enligt ecu-kursen

25 § De belopp som anges i 12 § och de avgifter som tas ut för

återbetalning enligt 19 § tredje stycket och 24 § tredje stycket regleras

per den 1 januari varje kalenderår enligt den kurs i svenska kronor av ecu

som var gällande den första vardagen i oktober föregående år och som

offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Vid

omräkning till svenska kronor avrundas beloppet till närmast lägre hela

krontal.

Omräkningen sker enligt de avgiftssatser i ecu, som framgår av

artikel 8 i avtalet i bilaga 2. Satserna regleras inte om omräkningen

före avrundning medför en ändring som uttryckt i svenska kronor är

under 5 % eller under 5 ecu omräknat efter den kurs som är nämnd i

första stycket.

Regeringen fastställer före november månads utgång de omräknade

vägavgiftsbelopp som enligt denna lag skall tas ut för vägavgiftsbevis

som utfärdas under påföljande kalenderår.

Försäljning av bevis avsedda för utländska fordon

26 § Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer kan medge

att företag, organisationer m.fl. får, på närmare föreskrivna villkor,

förvärva och sedan sälja sådana vägavgiftsbevis som anges i 22 §.

Regeringen utfärdar närmare föreskrifter om försäljning av

vägavgiftsbevis för utländska fordon.

Färjeföretag och rederier m.fl. med fartyg som går i linjetrafik

mellan utländska och svenska hamnar och medför i 5 § nämnda fordon

får sälja vägavgiftsbevis avsedda för utländska fordon i samband med

färjetrafiken. Detta gäller dock inte när fartyget går i trafik mellan

hamnar i länder som uppbär avgift i överensstämmelse med de i 23 §

nämnda avtalen och svensk hamn.

27 § Beskattningsmyndigheten får efter ansökan besluta om återbetalning

till försäljare enligt 26 § för oanvända svenska bevis. Detsamma gäller

för felaktigt ifyllda bevis, om försäljaren kan visa att beviset inte har

använts.

Brukandeförbud

28 § Avgiftspliktigt fordon får inte användas om vägavgiften inte har

betalats.

Indrivning av vägavgift för fordon som är registrerade i det

svenska bilregistret

29 § Om vägavgiften inte betalas i rätt tid skall avgiften lämnas för

indrivning. Regeringen får föreskriva att indrivning inte behöver begäras

för ringa belopp. Bestämmelser om indrivning finns i lagen (1993:891)

om indrivning av statliga fordringar m.m. Vid indrivning får

verkställighet enligt utsökningsbalken ske.

Kontrollbestämmelser

30 § Ägaren av ett fordon är skyldig att se till att fordonet inte brukas i

strid mot bestämmelserna i denna lag eller bestämmelser som har

meddelats med stöd av denna lag.

Föraren av ett avgiftspliktigt fordon skall, vid färd på avgiftspliktig

väg, medföra beviset om betald avgift. Beviset skall på begäran av

polismyndighet visas upp vid kontroll.

Straffbestämmelser m.m.

31 § Brukas ett fordon i strid mot 28 § skall polisman ta hand om

fordonets registreringsskyltar.

Den polisman som har tagit hand om registreringsskyltar får medge

att fordonet förs till närmaste lämpliga avlastningsplats eller

uppställningsplats.

32 § Ägaren av ett fordon som brukas i strid mot 28 § sedan fordonets

registreringsskyltar har tagits om hand enligt 31 § döms till böter eller

fängelse i högst sex månader om han uppsåtligen eller av oaktsamhet har

underlåtit att göra vad som har ankommit på honom för att hindra att

fordonet brukades.

Ägaren av ett fordon som på annat sätt brukas i strid mot 28 §, döms

till penningböter, om han uppsåtligen eller av oaktsamhet underlåtit att

göra vad som ankommit på honom för att hindra att fordonet

brukades.

33 § Den som brukar någon annans fordon utan lov har samma

skyldigheter som ägaren enligt 30 § och döms i ägarens ställe enligt 32 §.

Detsamma gäller den som innehar fordonet med nyttjanderätt och har

befogenhet att bestämma vem som får föra fordonet eller anlitar någon

annan förare än den ägaren har utsett.

34 § I de fall som avses i 32 § döms även föraren till samma straff, om

han kände till att fordonet inte fick brukas. Detta gäller dock inte när

fordonet provkörs vid besiktning eller inspektion enligt 35 §

fordonskungörelsen (1972:595).

35 § I fråga om fordon som tillhör eller brukas av dödsbo, aktiebolag,

ekonomisk förening eller annan juridisk person, skall

ansvarsbestämmelserna tillämpas på den eller dem som har rätt att

företräda den juridiska personen. Om Vägverket på begäran av en

juridisk person godtagit en viss fysisk person som bärare av ägarens

ansvar, skall dock bestämmelserna i stället gälla denne.

Ansvarsbestämmelserna för ägare eller brukare av fordon som är

eller bör vara registrerat i det svenska bilregistret och inte är avställt

skall i fråga om fordon som tillhör eller brukas av staten eller kommun

tillämpas på förarens närmaste förman. Om denne har gjort vad som

ankommer på honom för att hindra att ett brott mot lagen begås men

detta ändå sker på grund av en överordnads åtgärd eller vållande,

tillämpas ansvarsbestämmelserna i stället på den överordnade.

36 § Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot 30 § andra

stycket döms till penningböter.

37 § Avgift enligt denna lag omfattas även av lagen (1971:1072) om

förmånsberättigade skattefordringar m.m. och lagen (1978:880) om

betalningssäkring för skatter, tullar och avgifter.

Överklagande

38 § I fråga om vägavgift skall bestämmelserna i 84 87 §§

fordonsskattelagen (1988:327) gälla i tillämpliga delar. Därvid förstås

med

skatteperiod; avgiftsperiod,

efterbeskattning; efterprövning,

skattskyldig; avgiftsskyldig,

skattepliktig; avgiftspliktig.

Beslut enligt 24 och 27 §§ får ej överklagas.

Befrielse från vägavgift

39 § Vägavgift skall inte tas ut för fordon som tillhör

 1. försvarsmakten,

 2. polisväsendet,

 3. civilförsvaret, brandväsendet eller annan räddningstjänst,

 4. väghållningen.

En förutsättning för befrielse från vägavgift är att fordonet bär de

yttre kännetecken som tillhörigt någon av de i första stycket nämnda

kategorierna.

För motorfordonskombinationer är det motorfordonet som är

avgörande för om kombinationen är befriad från avgift.

 1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997.

 2. Bestämmelserna i 7, 9, 22 24 och 26 39 §§ samt bestämmelserna i

5 och 10 11 §§ såvitt avser utländska fordon tillämpas först från och

med den 1 februari 1997.

 3. För fordon som är registrerat i det svenska bilregistret och som är

avgiftspliktigt vid ikraftträdandet skall den första avgiftsperioden vara

den 1 februari 1997 den 31 januari 1998 och vägavgiften skall betalas

senast den 20 januari 1997.

 4. För fordon som är registrerat i det svenska bilregistret och som blir

avgiftspliktigt under januari månad 1997 skall den första avgiftsperioden

vara den 1 februari 1997 31 januari 1998 och vägavgiften skall betalas

senast tre veckor efter avgiftspliktens inträde.

 5. För fordon som är registrerat i det svenska bilregistret och för

vilket

avgiftsplikt upphör under januari månad 1997 återbetalas vägavgift utan

avdrag av den avgift som anges i 19 §.

 6. För fordon som är registrerat i Grekland tas vägavgift ut med femtio

procent av de i 12 § angivna beloppen under perioden den 1 februari

1997 den 31 december 1997.

Förslag till lag om ändring i fordonsskattelagen (1988:327)

Härigenom föreskrivs att bilaga 1 till fordonsskattelagen (1988:327)

skall ha följande lydelse.

Bilaga 1 till fordonsskattelagen (1988:327)

Fordonsskatt

Nuvarande lydelse

Fordonsslag

Skattevikt,

kilogram

Skatt, kronor

gru

nd-

bel

op

p

tilläggsbel

opp

för varje

helt

hundratal

kilo-

gram över

den

lägsta

vikten i

klassen

A

1

Motorcyklar

Tvåhjulig motorcykel utan sidvagn

0-

76-

75

11

0

13

7

0

0

2

Annan motorcykel

0-

22

0

0

B

1

Personbilar

Personbil som inte kan drivas med

dieselolja

0-

901-

90

0

58

5

73

4

0

149

2

Personbil som kan drivas med

dieselolja

2.1 som enligt bilregistret har års-

modellsbeteckning 1993 eller äldre

2.2 annan personbil

0-

901-

0-

901-

90

0

90

0

1

17

2

1

46

8

2

24

5

2

81

4

0

297

0

569

C

1

Bussar

Bussar som inte kan drivas med

dieselolja

0-

1

601-

3

001-

1

60

0

3

00

0

39

0

43

0

98

4

0

40

0

2

Bussar som kan drivas med

dieselolja

0-

1

601-

3

001-

1

60

0

3

00

0

72

0

77

5

1

54

5

0

55

0

D

1

Lastbilar

Lastbil som inte kan drivas med

diesel-

olja

0-

1

601-

3

001-

1

60

0

3

00

0

39

0

43

0

98

4

0

40

0

Fordonsslag

Skattevikt,

kilogram

Skatt, kronor

gru

nd-

bel

op

p

tilläggsbel

opp

för varje

helt

hundratal

kilo-

gram över

den

lägsta

vikten i

klassen

2

Lastbil som kan drivas med

dieselolja

2.1 med anordning för påhängsvagn

med två hjulaxlar

0-

1

601-

3

001-

6

001-

10

001-

14

001-

1

60

0

3

00

0

6

00

0

10

00

0

14

00

0

86

9

92

9

1

77

6

3

42

6

6

06

6

12

84

2

0

60

55

66

169

298

med tre eller flera hjulaxlar

0-

1

601-

3

001-

6

001-

11

001-

15

001-

18

001-

23

001-

1

60

0

3

00

0

6

00

0

11

00

0

15

00

0

18

00

0

23

00

0

86

9

90

7

1

44

6

3

52

5

7

48

5

11

53

3

15

09

7

25

93

2

0

38

69

79

101

119

217

185

2.2 utan anordning för påhängsvagn

med två hjulaxlar

0-

1

601-

3

001-

6

001-

10

001-

14

001-

17

001-

1

60

0

3

00

0

6

00

0

10

00

0

14

00

0

17

00

0

72

0

77

5

1

54

5

1

67

7

2

82

1

6

73

7

11

98

4

0

55

4

29

98

175

229

med tre eller flera hjulaxlar

0-

1

601-

3

001-

6

001-

11

001-

15

001-

18

001-

1

60

0

3

00

0

6

00

0

11

00

0

15

00

0

18

00

0

68

2

73

1

1

42

4

1

55

6

2

27

1

5

35

1

9

44

3

0

49

4

14

77

136

172

E

1

Traktorer m.m.

Traktor klass 1 (trafiktraktor)

0-

1

301-

3

001-

7

001-

1

30

0

3

00

0

7

00

0

37

0

42

5

1

36

0

5

16

0

0

55

95

168

2

Traktor klass II (jordbrukstraktor)

0-

22

5

0

3

Motorredskap, som inte beskattas

enligt punkterna 1-2

2

001-

1

00

0

0

Fordonsslag

Skattevikt,

kilogram

Skatt, kronor

gru

nd-

bel

op

p

tilläggsbel

opp

för varje

helt

hundratal

kilo-

gram över

den

lägsta

vikten i

klassen

4

Tung terrängvagn, som inte

beskattas

enligt punkt 2

med två hjulaxlar

2

001-

6

001-

14

001-

6

00

0

14

00

0

30

0

1

70

0

7

30

0

35

70

200

med tre eller flera hjulaxlar

2

001-

6

001-

14

001-

18

001-

6

00

0

14

00

0

18

00

0

30

0

1

50

0

5

50

0

10

70

0

30

50

130

170

F

1

Släpvagnar

Släpvagnar med skattevikt högst

3 000 kilogram

0-

1

001-

1

00

0

3

00

0

15

0

17

0

0

21

2

Släpvagnar med skattevikt över

3 000 kilogram, som dras av en bil1

som

inte kan drivas med dieselolja

med en hjulaxel

3

001-

58

0

11

med två hjulaxlar

3

001-

13

001-

13

00

0

58

0

1

48

0

9

0

med tre eller flera hjulaxlar

3

001-

13

001-

13

00

0

58

0

1

18

0

6

0

3

Släpvagnar med skattevikt över

3 000 kilogram, som dras av en bil

som

kan drivas med dieselolja, om det är

fråga om

3.1 styraxel för påhängsvagn

med en hjulaxel

3

001-

5

001-

8

001-

5

00

0

8

00

0

63

0

2

19

0

5

40

0

78

107

198

med två eller flera hjulaxlar

3

001-

8

001-

11

001-

14

001-

8

00

0

11

00

0

14

00

0

61

0

2

71

0

4

99

0

8

41

0

42

76

114

160

3.2 andra släpvagnar

med en hjulaxel

3

001-

8

001-

8

00

0

32

0

2

12

0

36

64

1 Dras annan släpvagn än påhängsvagn även av en bil som kan drivas med

dieselolja, tas skatt ut enligt 3.

Dras släpvagn även av en trafiktraktor, av ett motorredskap som beskattas som en

 trafiktraktor eller av en

tung terrängvagn som beskattas enligt E4 tas skatt ut enligt 4.

Fordonsslag

Skattevikt,

kilogram

Skatt, kronor

gru

nd-

bel

op

p

tilläggsbel

opp

för varje

helt

hundratal

kilo-

gram över

den

lägsta

vikten i

klassen

med två hjulaxlar

3

001-

8

001-

11

001-

14

001-

17

001-

8

00

0

11

00

0

14

00

0

17

00

0

31

0

1

46

0

2

60

0

4

34

0

6

62

0

23

38

58

76

84

med tre eller flera hjulaxlar

3

001-

11

001-

17

001-

25

001-

11

00

0

17

00

0

25

00

0

30

0

1

42

0

3

22

0

7

22

0

14

30

50

65

4

Släpvagnar med skattevikt över

3 000 kilogram, som dras av en

trafik-

traktor2 eller ett motorredskap2 som

beskattas som en trafiktraktor eller

av en

tung terrängvagn2 som beskattas

enligt E4

med en hjulaxel

3

001-

8

001-

8

00

0

55

0

2

80

0

45

120

med två hjulaxlar

3

001-

8

001-

11

001-

17

001-

8

00

0

11

00

0

17

00

0

55

0

1

55

0

3

05

0

13

25

0

20

50

170

250

med tre eller flera hjulaxlar

3

001-

11

001-

14

001-

20

001-

25

001-

30

001-

11

00

0

14

00

0

20

00

0

25

00

0

30

00

0

55

0

2

15

0

3

35

0

7

85

0

13

10

0

19

10

0

20

40

75

105

120

45

2 Dras annan släpvagn än påhängsvagn även av en bil som kan drivas med

dieselolja tas skatt ut enligt 3.

Föreslagen lydelse

Fordonsslag

Skattevikt,

kilogram

Skatt, kronor

gru

nd-

bel

op

p

tilläggsbel

opp

för varje

helt

hundratal

kilo-

gram över

den

lägsta

vikten i

klassen

A

1

Motorcyklar

Tvåhjulig motorcykel utan sidvagn

0-

76-

75

11

0

13

7

0

0

2

Annan motorcykel

0-

22

0

0

B

1

Personbilar

Personbil som inte kan drivas med

dieselolja

0-

901-

90

0

58

5

73

4

0

149

2

Personbil som kan drivas med

dieselolja

2.1 som enligt bilregistret har års-

modellsbeteckning 1993 eller äldre

2.2 annan personbil

0-

901-

0-

901-

90

0

90

0

1

17

2

1

46

8

2

24

5

2

81

4

0

297

0

569

C

Bussar

Bussar som inte kan drivas med

dieselolja

0-

1

601-

3

001-

1

60

0

3

00

0

39

0

43

0

98

4

0

40

0

2

Bussar som kan drivas med

dieselolja

0-

1

601-

3

001-

1

60

0

3

00

0

72

0

77

5

1

54

5

0

55

0

D

1

Lastbilar

Lastbil som inte kan drivas med

diesel-

olja

0-

1

601-

3

001-

1

60

0

3

00

0

39

0

43

0

98

4

0

40

0

2

Lastbil som kan drivas med

dieselolja

2.1 med anordning för påhängsvagn

med två hjulaxlar

2.1.1 inte vägavgiftspliktig enligt

lagen om vägavgift

0-

1

601-

3

001-

6

001-

10

001-

14

001-

1

60

0

3

00

0

6

00

0

10

00

0

14

00

0

86

9

92

9

1

77

6

3

42

6

6

06

6

12

84

2

0

60

55

66

169

298

2.1.2 vägavgiftspliktig enligt lagen

om vägavgift

7

001-

10

001-

14

001-

16

701-

10

00

0

14

00

0

16

70

0

2

04

3

3

02

2

6

42

1

10

51

3

33

84

149

298

Fordonsslag

Skattevikt,

kilogram

Skatt, kronor

gru

nd-

bel

op

p

tilläggsbel

opp

för varje

helt

hundratal

kilo-

gram över

den

lägsta

vikten i

klassen

2.2 med anordning för påhängsvagn

med tre eller flera hjulaxlar

2.2.1 inte vägavgiftspliktig enligt

lagen

om vägavgift

0-

1

601-

3

001-

6

001-

11

001-

15

001-

18

001-

23

001-

1

60

0

3

00

0

6

00

0

11

00

0

15

00

0

18

00

0

23

00

0

86

9

90

7

1

44

6

3

52

5

7

48

5

11

53

3

15

09

7

25

93

2

0

38

69

79

101

119

217

185

2.2.2 vägavgiftspliktig enligt lagen

om

vägavgift

7

001-

11

001-

15

001-

18

001-

20

701-

23

001-

11

00

0

15

00

0

18

00

0

20

70

0

23

00

0

2

15

8

3

74

2

5

76

6

7

54

8

10

58

1

15

55

7

40

50

60

108

217

185

2.3 med annan draganordning än

anordning för påhängsvagn,

med två hjulaxlar

2.3.1 inte vägavgiftspliktig enligt

lagen

om vägavgift

0-

1

601-

3

001-

6

001-

10

001-

14

001-

17

001-

1

60

0

3

00

0

6

00

0

10

00

0

14

00

0

17

00

0

72

0

77

5

1

54

5

1

67

7

2

82

1

6

73

7

11

98

4

0

55

4

29

98

175

229

2.3.2 vägavgiftspliktig enligt lagen

om vägavgift

7

001-

10

001-

14

001-

17

001-

10

00

0

14

00

0

17

00

0

98

4

1

41

0

3

36

8

5

99

2

15

49

88

114

2.4 med annan draganordning än

anordning för påhängsvagn,

med tre eller flera hjulaxlar

2.4.1 inte vägavgiftspliktig enligt

lagen

om vägavgift

0-

1

601-

3

001-

6

001-

11

001-

15

001-

18

001-

1

60

0

3

00

0

6

00

0

11

00

0

15

00

0

18

00

0

68

2

73

1

1

42

4

1

55

6

2

27

1

5

35

1

9

44

3

0

49

4

14

77

136

172

Fordonsslag

Skattevikt,

kilogram

Skatt, kronor

gru

nd-

bel

op

p

tilläggsbel

opp

för varje

helt

hundratal

kilo-

gram över

den

lägsta

vikten i

klassen

2.4.2 vägavgiftspliktig enligt lagen

om vägavgift

7

001-

11

001-

15

001-

18

001-

24

601-

11

00

0

15

00

0

18

00

0

24

60

0

84

8

1

13

6

2

67

6

4

72

1

10

42

0

7

38

68

86

172

2.5 utan draganordning

med två hjulaxlar

2.5.1 inte vägavgiftspliktig enligt

lagen

om vägavgift

0-

1

601-

3

001-

6

001-

10

001-

14

001-

17

001-

1

60

0

3

00

0

6

00

0

10

00

0

14

00

0

17

00

0

72

0

77

5

1

54

5

1

67

7

2

82

1

6

73

7

11

98

4

0

55

4

29

98

175

229

2.5.2 vägavgiftspliktig enligt lagen

om vägavgift

7

001-

10

001-

14

001-

17

001-

17

301-

10

00

0

14

00

0

17

00

0

17

30

0

98

4

1

41

0

3

36

8

5

99

2

6

44

6

15

49

88

114

229

2.6 utan draganordning

med tre hjulaxlar

2.6.1 inte vägavgiftspliktig enligt

lagen

om vägavgift

0-

1

601-

3

001-

6

001-

11

001-

15

001-

18

001-

1

60

0

3

00

0

6

00

0

11

00

0

15

00

0

18

00

0

68

2

73

1

1

42

4

1

55

6

2

27

1

5

35

1

9

44

3

0

49

4

14

77

136

172

2.6.2 vägavgiftspliktig enligt lagen

om vägavgift

7

001-

11

001-

15

001-

18

001-

19

801-

11

00

0

15

00

0

18

00

0

19

80

0

84

8

1

13

6

2

67

6

4

72

1

6

31

4

7

38

68

86

172

2.7 utan draganordning med fyra

eller

flera hjulaxlar

2.7.1 inte vägavgiftspliktig enligt

lagen

om vägavgift

0-

1

601-

3

001-

6

001-

11

001-

15

001-

18

001-

1

60

0

3

00

0

6

00

0

11

00

0

15

00

0

18

00

0

68

2

73

1

1

42

4

1

55

6

2

27

1

5

35

1

9

44

3

0

49

4

14

77

136

172

Fordonsslag

Skattevikt,

kilogram

Skatt, kronor

gru

nd-

bel

op

p

tilläggsbel

opp

för varje

helt

hundratal

kilo-

gram över

den

lägsta

vikten i

klassen

2.7.2 vägavgiftspliktig enligt lagen

om vägavgift

7

001-

11

001-

15

001-

18

001-

24

601-

11

00

0

15

00

0

18

00

0

24

60

0

84

8

1

13

6

2

67

6

4

72

1

10

42

0

7

38

68

86

172

E

1

Traktorer m.m.

Traktor klass 1 (trafiktraktor)

0-

1

301-

3

001-

7

001-

1

30

0

3

00

0

7

00

0

37

0

42

5

1

36

0

5

16

0

0

55

95

168

2

Traktor klass II (jordbrukstraktor)

0-

22

5

0

3

Motorredskap, som inte beskattas

enligt punkterna 1-2

2

001-

1

00

0

0

4

Tung terrängvagn, som inte

beskattas

enligt punkt 2

med två hjulaxlar

2

001-

6

001-

14

001-

6

00

0

14

00

0

30

0

1

70

0

7

30

0

35

70

200

med tre eller flera hjulaxlar

2

001-

6

001-

14

001-

18

001-

6

00

0

14

00

0

18

00

0

30

0

1

50

0

5

50

0

10

70

0

30

50

130

170

F

1

Släpvagnar

Släpvagnar med skattevikt högst

3 000 kilogram

0-

1

001-

1

00

0

3

00

0

15

0

17

0

0

21

2

Släpvagnar med skattevikt över

3 000 kilogram, som dras av en bil1

som

inte kan drivas med dieselolja

med en hjulaxel

3

001-

58

0

11

med två hjulaxlar

3

001-

13

001-

13

00

0

58

0

1

48

0

9

0

med tre eller flera hjulaxlar

3

001-

13

001-

13

00

0

58

0

1

18

0

6

0

3

Släpvagnar med skattevikt över

3 000 kilogram, som dras av en bil

som

kan drivas med dieselolja, om det är

fråga om

1 Dras annan släpvagn än påhängsvagn även av en bil som kan drivas med

dieselolja, tas skatt ut enligt 3.

Dras släpvagn även av en trafiktraktor, av ett motorredskap som beskattas som en

 trafiktraktor eller av en

tung terrängvagn som beskattas enligt E4 tas skatt ut enligt 4.

Fordonsslag

Skattevikt,

kilogram

Skatt, kronor

gru

nd-

bel

op

p

tilläggsbel

opp

för varje

helt

hundratal

kilo-

gram över

den

lägsta

vikten i

klassen

3.1 styraxel för påhängsvagn

med en hjulaxel

3

001-

5

001-

8

001-

5

00

0

8

00

0

63

0

2

19

0

5

40

0

78

107

198

med två eller flera hjulaxlar

3

001-

8

001-

11

001-

14

001-

8

00

0

11

00

0

14

00

0

61

0

2

71

0

4

99

0

8

41

0

42

76

114

160

3.2 andra släpvagnar

med en hjulaxel

3

001-

8

001-

8

00

0

32

0

2

12

0

36

64

med två hjulaxlar

3

001-

8

001-

11

001-

14

001-

17

001-

8

00

0

11

00

0

14

00

0

17

00

0

31

0

1

46

0

2

60

0

4

34

0

6

62

0

23

38

58

76

84

med tre eller flera hjulaxlar

3

001-

11

001-

17

001-

25

001-

11

00

0

17

00

0

25

00

0

30

0

1

42

0

3

22

0

7

22

0

14

30

50

65

4

Släpvagnar med skattevikt över

3 000 kilogram, som dras av en

trafik-

traktor2 eller ett motorredskap2 som

beskattas som en trafiktraktor eller

av en

tung terrängvagn2 som beskattas

enligt E4

med en hjulaxel

3

001-

8

001-

8

00

0

55

0

2

80

0

45

120

med två hjulaxlar

3

001-

8

001-

11

001-

17

001-

8

00

0

11

00

0

17

00

0

55

0

1

55

0

3

05

0

13

25

0

20

50

170

250

med tre eller flera hjulaxlar

3

001-

11

001-

14

001-

20

001-

25

001-

30

001-

11

00

0

14

00

0

20

00

0

25

00

0

30

00

0

55

0

2

15

0

3

35

0

7

85

0

13

10

0

19

10

0

20

40

75

105

120

45

2 Dras annan släpvagn än påhängsvagn även av en bil som kan drivas med

dieselolja tas skatt ut enligt 3.

Denna lag träder i kraft den 1 februari 1997. Äldre föreskrifter gäller

fortfarande i fråga om förhållanden som hänför sig till tiden före

ikraftträdandet.

Förslag till lag om ändring i lagen (1993:891) om indrivning

av statliga fordringar m.m

Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (1993:891) om indrivning av

statliga fordringar m.m. skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 §

Under indrivningen gäller bestämmelserna i 7 kap. 14 §

utsökningsbalken om företrädesrätt vid utmätning av lön för böter och

viten samt för fordringar som påförts enligt bestämmelserna i

1. uppbördslagen (1953:272), om inte annat föreskrivs i den lagen,

2. lagen (1958:295) om sjömansskatt, om inte annat föreskrivs i den

lagen,

3. lagen (1972:435) om överlastavgift,

4. lagen (1976:206) om felparkeringsavgift,

5. lagen (1976:339) om saluvagnsskatt,

6. lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter,

7. lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare,

om inte annat föreskrivs i den lagen,

8. fordonsskattelagen (1988:327),

9. lagen (1989:471) om investeringsskatt för vissa byggnadsarbeten,

10. lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt för utomlands

bosatta,

11. lagen (1991:591) om särskild inkomstskatt för utomlands

bosatta artister m.fl.,

12. mervärdesskattelagen

(1994:200), eller

13. lagen (1994:419) om

brotts-offerfond.

12.mervärdesskattelagen

(1994:200),

3. lagen (1994:419) om

brottsofferfond, eller

14. lagen (1996: ) om

vägavgift för vissa tunga fordon.

 Denna lag träder i kraft den 1 februari 1997. Äldre föreskrifter gäller

fortfarande i fråga om förhållanden som hänför sig till tiden före

ikraftträdandet.

Lagrådets yttrande

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1996-09-10

Närvarande: justitierådet Staffan[REDACTED_EFTERNAMN], f.d. presidenten i

Försäkringsöverdomstolen Leif[REDACTED_EFTERNAMN], regeringsrådet Leif Lindstam.

Enligt en lagrådsremiss den 29 augusti 1996 (Finansdepartementet)

har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till

1. lag om vägavgift för vissa tunga fordon,

2. lag om ändring i fordonsskattelagen (1988:327),

3. lag om ändring i lagen (1993:891) om indrivning av statliga

fordringar m.m.

Förslagen har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn Gunilla

Näsman.

Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet.

Förslaget till lag om vägavgift för vissa tunga fordon

5-7 §§

5 § innehåller bestämmelser om vilka fordon som är avgiftspliktiga.

En första förutsättning är enligt första stycket att det är fråga om

 motorfordon eller ledad motorfordonskombination .

Enligt Lagrådets mening bör det i första stycket bara talas om

motorfordon, medan det i ett senare stycke bör anges att med

motorfordon jämställs ledad motorfordonskombination. På det sättet

slipper man att i följande lagbestämmelser tala om ledade

motorfordonskombinationer utan kan nöja sig med att använda

uttrycket motorfordon .

Som framgår av paragrafens andra stycke kan avgiftsplikt gälla för

dels utländska motorfordon, dels motorfordon som är eller bör vara

registrerade i det svenska bilregistret och inte är avställda.

Lagrådet anser att det redan av upptakten till förevarande paragraf

bör framgå att avgiftsplikten gäller för dessa två typer av motorfordon.

Härvid kan lämpligen beteckningen svenskt motorfordon användas i

fråga om motorfordon som är eller bör vara registrerat i det svenska

bilregistret.

Beträffande såväl svenska som utländska motorfordon och

motorfordonskombinationer skall som förutsättning för avgiftsplikt

gälla att fordonet eller fordonskombinationen har en totalvikt av 12

000 kg eller därutöver. Är det fråga om en motorfordonskombination

där ett svenskt motorfordon ingår, torde avsikten vara att frågan om

avgiftsplikt skall bedömas med hänsyn till den högsta totalvikt som

fordonskombinationen kan ha (jfr. 13 § i remissförslaget). Detta bör

uttryckligen anges i anslutning till den bestämmelse där det sägs att

ledande motorfordonskombinationer skall jämställas med

motorfordon.

Det framgår av 6 § att, när det gäller svenska motorfordon, en

ytterligare förutsättning för avgiftsplikt är att de används på det

svenska allmänna vägnätet. För de utländska motorfordonens del

framgår av 7 § att avgiftsplikt föreligger bara i den mån fordonet

används på någon av de vägar som anges i bilaga 1 till den föreslagna

lagen.

Enligt Lagrådets mening har de nu angivna förutsättningarna för

avgiftsplikt en sådan betydelse att de bör tas in som ett andra stycke i

5 §. I 6 § kan lämpligen tas in dels en bestämmelse om vad som avses

med svenskt motorfordon, dels de nyss förordade bestämmelserna om

motorfordonskombinationer.

I 39 § har, under rubriken Befrielse från vägavgift , tagits in vissa

bestämmelser som innebär att vägavgift inte skall tas ut för fordon

som tillhör bl.a. försvarsmakten och polisväsendet. Enligt Lagrådets

mening är det i sammanhanget mindre träffande att tala om befrielse

från vägavgift . Bestämmelserna bör ses som undantag från

avgiftsplikten för motorfordon och kan därmed lämpligen tas in efter

de allmänna föreskrifterna om avgiftsplikt. De bör då kunna bilda en 7

§.

Lagrådet förordar att 5 7 §§ och rubriken närmast före 5 § ges

följande lydelse:

 Förutsättningar för avgiftsplikt

5 § Avgiftsplikt gäller för svenska motorfordon som inte är avställda

och för utländska motorfordon. En förutsättning för avgiftsplikt är i

båda fallen att fordonet har en totalvikt av minst 12 000 kilogram och

är avsett uteslutande för godstransport på väg.

För svenska motoarfordon gäller avgiftsplikt när de används på det

svenska allmänna vägnätet. Beträffande utländska motorfordon gäller

avgiftsplikt endast i den mån fordonet används på någon av de vägar

som anges i bilaga 1.

6 § Med svenskt motorfordon avses motorfordon som är eller bör vara

registrerat i det svenska bilregistret.

Med motorfordon jämställs ledad motorfordonskombination. Är det

fråga om en fordonskombination med ett svenskt motorfordon skall,

vid bedömningen av om det föreligger avgiftsplikt, hänsyn tas till den

högsta totalvikt som fordonskombinationen kan ha.

7 § Avgiftsplikt gäller inte för motorfordon som tillhör

1. försvarsmakten,

2. polisväsendet,

3. civilförsvaret, brandväsendet eller annan räddningstjänst,

4. väghållningen.

En förutsättning för undantag enligt första stycket är att fordonet bär

yttre kännetecken som visar att fordonet tillhör någon av de angivna

kategorierna.

För fordonskombinationer är det motorfordonet som är avgörande

för om kombinationen är undantagen från avgiftsplikt.

8 §

I paragrafens tredje stycke har tagits in bestämmelser om vem som

skall anses som ägare till ett svenskt motorfordon. Huvudregeln är att

det är den som är eller bör vara upptagen i bilregistret som är ägare.

I 6 §, som handlar om skyldighet att betala vägavgift beträffande

svenska motorfordon, anges att skyldigheten åvilar den som är eller

bör vara upptagen i bilregistret som ägare vid vissa angivna

tidpunkter. Enligt Lagrådets mening bör dessa tidsangivelser tas in

redan i 8 §.

Lagrådet föreslår att 8 § utformas på följande sätt:

 Avgiftsskyldig för svenskt motorfordon är ägaren.

Har fordonet flera ägare, är de solidariskt ansvariga för den

vägavgift som skall betalas.

Som ägare anses den som är eller bör vara upptagen i bilregistret

som ägare när avgiftsplikt inträder eller, om det är fråga om en ny

avgiftsperiod, vid ingången av kalendermånaden före avgiftsperiodens

början. I fråga om ett fordon som innehas på grund av kreditköp med

förbehåll om återtaganderätt eller som innehas med nyttjanderätt för

bestämd tid om minst ett år anses innehavaren som ägare.

11 §

Paragrafen, som innehåller bestämmelser om avgiftsperioder för

svenska och utländska motorfordon, bör förtydligas och ges följande

utformning:

 För svenskt motorfordon betalas vägavgift för en avgiftsperiod om

ett år.

För utländskt motorfordon betalas vägavgift för en avgiftsperiod

som anges i kalenderdagar, veckor, månader eller år. Längsta avgifts-

period är ett år.

12 och 13 §§

I paragraferna har tagits in regler om vägavgiftens storlek. Reglerna

bör enligt Lagrådets mening disponeras om så att 12 § handlar om

vägavgift för svenska motorfordon och 13 § behandlar vägavgift för

utländska motorfordon.

Lagrådet föreslår att paragraferna ges följande lydelse:

 12 § För svenskt motorfordon är vägavgiften per år 6 225 kronor, om

fordonet har högst tre axlar, och annars 10 375 kronor. Är det fråga

om en motorfordonskombination, bestäms vägavgiften efter det största

möjliga antalet axlar och den högsta totalvikten som

fordonskombinationen kan ha.

13 § För utländskt motorfordon med högst tre axlar är vägavgiften 6

225 kronor per år, 622 kronor per månad, 166 kronor per vecka och 50

kronor per dag. För utländskt motorfordon med fyra eller flera axlar är

vägavgiften 10 375 kronor per år, 1 037 kronor per månad, 274 kronor

per vecka och 50 kronor per dag.

14 §

I paragrafen finns regler angående beslut om vägavgift m.m. för

svenska motorfordon. Enligt paragrafen skall en rad bestämmelser i

fordonsskattelagen gälla i tillämpliga delar beträffande vägavgift.

Härvid skall vissa begrepp i fordonsskattelagen ersättas med andra

begrepp.

I paragrafen anges också att vad som i fordonsskattelagen föreskrivs

om efterbeskattning och skattetillägg skall i stället avse efterprövning

och avgiftstillägg, när det är fråga om vägavgift.

Enligt Lagrådets mening bör det uttryckligen anges i förevarande

paragraf att det, vid tillämpningen av vägavgiftslagen, kan göras

efterprövning och tas ut avgiftstillägg. Vidare bör uppräkningen av

olika begrepp byggas ut något.

Lagrådet föreslår att 14 § samt paragrafens rubrik utformas på

följande sätt:

 Beslut om vägavgift m.m. för svenskt motorfordon

14 § I fråga om vägavgift skall bestämmelserna i 36 39, 41 47 och 55

§§ fordonsskattelagen (1988:327) gälla i tillämpliga delar. Därvid

förstås med

beskattningsmyndighet: Skattemyndigheten i Örebro län,

skattskyldig: avgiftsskyldig,

skatteperiod: avgiftsperiod,

skattskyldighet: avgiftsskyldighet,

skattebelopp: avgiftsbelopp.

Vid tillämpningen av denna lag görs efterprövning i stället för

efterbeskattning. Vidare tas avgiftstillägg ut i stället för skattetillägg.

15 §

I paragrafen har tagits in regler om när vägavgift beträffande svenska

motorfordon skall betalas. Reglerna bör enligt Lagrådets mening

disponeras om och förtydligas. Paragrafen kan lämpligen utformas på

följande sätt:

 När avgiftsplikt inträder, betalas vägavgift för den avgiftsperiod som

då börjar senast inom tre veckor. När en avgiftsperiod omedelbart följs

av en ny avgiftsperiod, skall vägavgift betalas under månaden närmast

före den nya avgiftsperiodens början.

I fråga om svenska motorfordon som är avgiftspliktiga vid lagens

ikraftträdande skall, enligt vad som föreslås i lagrådsremissen, avgift

betalas i enlighet med en särskild övergångsbestämmelse (punkt 3 i

det remitterade förslaget). Lagrådet återkommer till denna fråga under

rubriken Övergångsbestämmelserna.

16 §

De regler som i remissförslaget har tagits in i 16 § bör enligt

Lagrådets åsikt arbetas in i 8 §. Som följd härav bör 17 § i

remissförslaget betecknas 16 §, och de därpå följande paragraferna får

numreras om.

18 §

18 § andra stycket i remissförslaget innehåller bestämmelser om vilka

uppgifter som ett vägavgiftsbevis skall innehålla, när det är fråga om

ett svenskt motorfordon.

Lagrådet anser att bestämmelserna har en sådan karaktär att de bör

kunna tas in i en förordning. Bestämmelserna bör därför utgå ur lagen.

19 §

I paragrafen behandlas dels återbetalning av vägavgift i vissa fall, dels

skyldighet att betala ytterligare avgift, när ett fordons beskaffenhet

ändras. Paragrafen har enligt Lagrådets mening fått en mindre god

struktur och utformning. Lagrådet förordar utan att någon ändring av

det sakliga innehållet i paragrafen är avsedd att paragrafen, som bör

betecknas 18 §, ges följande utformning:

 Om avgiftsplikt upphör för ett motorfordon, återbetalas betald väg-

avgift för varje hel kalendermånad som återstår av avgiftsperioden,

räknad från det att vägavgiftsbeviset gavs in till

beskattningsmyndigheten. Återbetalningen skall för varje månad svara

mot en tolftedel av årsavgiften och görs till den som var avgiftsskyldig

när avgiftsplikten upphörde.

Om ett fordons beskaffenhet ändras så att vägavgift skall tas ut med

högre belopp än tidigare, är den som är registrerad som ägare i

bilregistret när registreringsbesiktning skedde eller senast skulle ha

skett skyldig att betala den tillkommande vägavgiften. Avgiften skall

betalas senast tre veckor efter utgången av den kalendermånad under

vilken registreringsbesiktning skedde eller senast skulle ha skett. Om

ett fordons beskaffenhet ändras så att vägavgift skall tas ut med lägre

belopp än tidigare, återbetalas det överskjutande beloppet till den som

var avgiftsskyldig när registreringsbesiktningen skedde.

Från belopp som skall återbetalas enligt första eller andra stycket

dras en avgift om 207 kronor.

22, 26 och 27 §§

Paragraferna innehåller regler om vägavgiftsbevis beträffande

utländska motorfordon. I 22 § första stycket sägs att vägavgiftsbevis

erhålls mot betalning, medan det i andra stycket föreskrivs att beviset

skall innehålla de uppgifter som framgår av 18 § andra stycket. I 26 §

har tagits in regler om försäljning av vägavgiftsbevis, medan 27 §

handlar om återbetalning för oanvända bevis.

Enligt Lagrådets mening bör bestämmelsen i 22 § första stycket

förtydligas. Det kan lämpligen anges att vägavgiften betalas genom

köp av vägavgiftsbevis (jfr 18 § 17 § enligt Lagrådets förslag

såvitt gäller betalning av vägavgift för svenska motorfordon).

När det är fråga om svenska motorfordon har Lagrådet förordat att

bestämmelsen i 18 § andra stycket i remissförslaget om innehållet i

vägavgiftsbevis skall utgå ur lagen. I konsekvens härmed bör även det

föreslagna 22 § andra stycket utgå.

Enligt 26 § första stycket kan regeringen eller den myndighet som

regeringen bestämmer medge att företag och organisationer m.fl. får

förvärva och sälja vägavgiftsbevis för utländska motorfordon. Det

ankommer på regeringen att meddela närmare föreskrifter om

försäljning av sådana vägavgiftsbevis.

I andra stycket av 26 § har tagits in förhållandevis detaljerade regler

om rätt för färjeföretag och rederier m.fl. att sälja vägavgiftsbevis.

Även reglerna i 27 § om återbetalning för oanvända bevis är

detaljbetonade.

Lagrådet anser att de föreslagna reglerna i 26 och 27 §§ bör kunna

ersättas med en kortfattad bestämmelse om att regeringen eller den

myndighet som regeringen bestämmer meddelar närmare föreskrifter

om väg-avgiftsbevis. Bestämmelsen kan lämpligen bilda ett andra

stycke i 22 § (21 §, om Lagrådets tidigare förslag följs).

26 och 27 §§ i remissförslaget liksom rubriken närmast före 26 §

bör alltså utgå, medan 22 § bör betecknas 21 § och utformas på

följande sätt:

 Vägavgiften betalas genom köp av vägavgiftsbevis.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer

meddelar närmare föreskrifter om vägavgiftsbevis.

24 §

Paragrafen, som handlar om återbetalning av vägavgift för utländskt

motorfordon, bör förenklas och struktureras om, delvis efter modell av

19 §. Lagrådet föreslår att paragrafen, som bör betecknas 23 §, får

följande lydelse:

 Om ett årsbevis, för vilket betalning har erlagts till Sverige,

återlämnas till beskattningsmyndigheten före årets utgång, skall

beskattnings-myndigheten besluta om återbetalning för varje hel

kalendermånad som återstår av året, räknad från det att årsbeviset

återlämnades. Återbetalningen skall för varje månad svara mot en

tolftedel av årsavgiften. Från det belopp som skall återbetalas dras en

avgift om 207 kronor.

25 §

I paragrafen finns föreskrifter om omräkning av dels de belopp med

vilka vägavgift skall tas ut, dels de avgifter för återbetalning som

föreslås i 19 § tredje stycket och 24 § tredje stycket. Avgiftsbeloppen

utgör motsvarigheten i svenska kronor till de belopp i ecu som anges i

artiklarna 8 och 10 i avtalet den 9 februari 1994 om uttag av en avgift

för tunga fordon som använder vissa vägar. Avsikten är att regeringen

årligen, med början år 1997, skall fastställa beloppen för närmast

följande kalenderår i enlighet med förändringen av värdet av ecu i

svenska kronor.

Enligt Lagrådets mening bör paragrafen förtydligas. Lagrådet

förordar att paragrafen, som bör betecknas 24 §, får följande lydelse:

 De belopp som anges i 12 §, 18 § tredje stycket och 23 § utgör

motsvarigheten i svenska kronor till de belopp i ecu som anges i

artiklarna 8 och 10 i avtalet i bilaga 2. Beloppen i de nämnda

paragraferna skall, med början år 1997, fastställas av regeringen före

utgången av november varje år för det närmast följande kalenderåret,

om inte annat följer av andra stycket. Beloppen beräknas med ledning

av den kurs i svenska kronor av ecu som gäller den första vardagen i

oktober året före kalenderåret och som offentliggjorts i Europeiska

gemenskapernas officiella tidning. De framräknade beloppen avrundas

till närmast lägre hela krontal.

Om ett belopp som beräknas för ett visst år före avrundning avviker

från föregående års belopp med mindre än 5 procent eller med mindre

än motsvarigheten i svenska kronor till 5 ecu, skall föregående års

belopp fortsätta att gälla.

28 §

I paragrafen anges att ett avgiftspliktigt fordon inte får användas om

väg-avgiften inte har betalats. Det är att märka att en förutsättning för

avgiftsplikt, såvitt gäller svenska motorfordon, är att de används på

det svenska allmänna vägnätet, medan avgiftsplikten beträffande

utländska motorfordon gäller rätten att använda de vägar som anges i

bilaga 1 (6 och 7 §§ i det remitterade förslaget, 5 § i Lagrådets

förslag). Användande av andra vägar kan således ske utan erläggande

av vägavgift.

Med hänsyn bl.a. till det anförda föreslår Lagrådet att paragrafen,

som bör betecknas 25 §, ges följande lydelse:

 Avgiftspliktigt motorfordon får inte användas, om föreskriven väg-

avgift inte har betalats.

38 §

I paragrafen, som handlar om överklagande, bör som en följd av

Lagrådets förslag beträffande 27 §, hänvisningen till beslut enligt den

paragrafen utgå.

39 §

Lagrådet har i det föregående förordat att bestämmelserna i 39 § i

remissförslaget skall flyttas till 7 §.

Övergångsbestämmelserna

Lagen föreslås träda i kraft den 1 januari 1997. Bestämmelser som

gäller för utländska motorfordon samt bestämmelser om

brukandeförbud och indrivning av vägavgift liksom kontroll- och

straffbestämmelser skall dock inte tillämpas förrän från och med den 1

februari 1997. Av punkterna 3 och 4 i övergångsbestämmelserna

framgår vidare att avgiftsplikt beträffande svenska motorfordon inte

föreligger för tid före den 1 februari 1997. Däremot skall betalning i

vissa fall göras dessförinnan.

Innebörden av övergångsbestämmelserna i redovisade delar är,

såvitt Lagrådet kan bedöma, att den föreslagna lagen i realiteten skall

börja tillämpas den 1 februari 1997 men att möjlighet skall föreligga

att genomföra uppbörd av vägavgifter för vissa svenska motorfordon

redan under januari 1997. Enligt Lagrådets mening vinner

bestämmelserna i tydlighet om de formuleras i enlighet härmed.

Lagrådet föreslår att bestämmelserna ges följande lydelse:

 1. Denna lag träder i kraft den 1 februari 1997.

2. För svenskt motorfordon, som vid en tillämpning av 5 7 §§

skulle vara avgiftspliktigt vid ingången av år 1997, skall vägavgiften

för den avgiftsperiod som börjar den 1 februari 1997 betalas senast

den 20 januari 1997.

3. För svenskt motorfordon, som vid en tillämpning av 5 7 §§

skulle bli avgiftspliktigt under januari 1997, skall vägavgiften för den

avgiftsperiod som börjar den 1 februari 1997 betalas senast tre veckor

efter det att fordonet skulle ha blivit avgiftspliktigt.

4. Om ett motorfordon som avses i punkt 2 eller 3 inte är

avgiftspliktigt vid lagens ikraftträdande, återbetalas erlagd avgift utan

avdrag av den avgift som anges i 18 § tredje stycket.

5. För fordon som är registrerat i Grekland tas vägavgift ut med

femtio procent av de i 13 § angivna beloppen för tid till och med den

31 december 1997.

Förslaget till lag om ändring i fordonsskattelagen

De föreslagna ändringarna avser bilaga 1 till fordonsskattelagen. I

bilagan, som innehåller skattesatserna för olika fordon, anges i

punkterna 2.5.2, 2.6.2 och 2.7.2 skattesatserna för vägavgiftspliktiga

lastbilar utan draganordning. Skattesatserna anges för dessa lastbilar

med början vid skattevikten (=totalvikten) 7 001 kilogram. Den

föreslagna vägavgiften skall dock enligt det remitterade förslaget

kunna tas ut endast för fordon med en totalvikt om minst 12 000

kilogram. De angivna punkterna bör därför justeras.

Förslaget till lag om ändring i lagen om indrivning av statliga

fordringar m.m.

Lagrådet lämnar förslaget utan erinran.

AVTAL OM UTTAG AV EN AVGIFT FÖR TUNGA

FORDON SOM ANVÄNDER VISSA VÄGAR

Innehållsförteckning

Artikel 1 Avtalets syfte

Artikel 2 Definitioner

Artikel 3 Avgiftsplikt

Artikel 4 Befrielse från vägavgift

Artikel 5 Avgiftsskyldiga för vägavgift

Artikel 6 Uppbörd av vägavgift

Artikel 7 Perioder för vägavgift

Artikel 8 Avgiftssatser

Artikel 9 Bevis om betald vägavgift

Artikel 10 Återbetalning vid uteblivet utnyttjande

Artikel 11 Kontroll

Artikel 12 Påföljder

Artikel 13 Fördelning av avgiftsintäkterna

Artikel 14 Inrättande av en samordningskommitté

Artikel 15 Skiljedomsförfarande

Artikel 16 Tillträde

Artikel 17 Avstående från uppbörd av vägavgift

Artikel 18 Uppsägning

Artikel 19 Ikraftträdande

Artikel 20 Giltighet

Regeringarna i Konungariket Belgien, Konungariket Danmark, För-

bundsrepubliken Tyskland, Storhertigdömet Luxemburg och

Konungariket Nederländerna,

som beaktar rådets direktiv 93/89/EEG av den 25 oktober 1993 om

medlemsstaternas tillämpning av skatter på vissa fordon som används för

godstransporter på väg och tullar och avgifter för användningen av vissa

infrastrukturer och

som beaktar den gemensamma förklaringen om införande av ett

gemensamt system för vägavgifter gjord i Luxemburg av de belgiska,

danska, luxemburgska, nederländska och tyska delegationerna vid

Europeiska gemenskapernas råds 1668 möte den 7, 8 och 19 juni 1993,

har kommit överens om följande.

Artikel 1 Avtalets syfte

Detta avtal syftar till att införa ett system för uppbörd av de

avtalsslutande parterna av en gemensam avgift på vissa fordon som

använder vissa vägar inom parternas territorier och regler för och

förfaranden vid fördelning av intäkterna av dessa avgifter.

Artikel 2 Definitioner

1. Definitionerna i artikel 2 i rådets direktiv 93/89/EEG av den 25

oktober 1993 om medlemsstaternas tillämpning av skatter på vissa

fordon som används för godstransporter på väg och tullar och avgifter för

användningen av vissa infrastrukturer, härnedan kallat direktivet, är

tillämpliga på detta avtal.

2. För övrigt avses i detta avtal med de avtalsslutande parternas

territorier Konungariket Belgiens, Konungariket Danmarks,

Förbundsrepubliken Tysklands, Storhertigdömet Luxemburgs och

Konungariket Nederländernas respektive territorier i Europa.

Artikel 3 Avgiftsplikt

1. Enligt bestämmelserna i detta avtal skall de avtalsslutande parterna

inom sina territorier från den 1 januari 1995 uppbära en gemensam avgift

för användning av motorvägar för fordon definierade i direktivets artikel

2. Motorvägar, som leder till eller från en gränsövergång till en

medlemsstat i Europeiska unionen där gemensam avgift inte uppbärs, får

enligt förfarandet i direktivets artikel 9 befrias från vägavgift inom de

avtalsslutande parternas territorier mellan gränspassagen och närmast

belägna påfart eller avfart till det vägnät som får användas gratis.

2. I enlighet med direktivets artikel 7 d får varje avtalsslutande part

utsträcka uppbörden av den gemensamma avgiften till andra vägar.

3. Varje avtalsslutande part får för fordon registrerade i dess territorium

enligt direktivets artikel 7 e uppbära gemensam avgift för hela sitt

vägnät.

4. Vägavgift uppbärs för ett bestämt fordon. Den kan inte överföras från

ett fordon till ett annat.

Artikel 4 Befrielse från vägavgift

1. Fordon tillhörande försvarsmakten, civilförsvaret, brandkåren eller

andra räddningstjänster, polisväsendet samt vägväsendet är befriade från

den vägavgift som avses i artikel 3.

2. De avtalsslutande parterna får inom sina respektive territorier befria

fordon uppräknade i direktivets artikel 6.3 andra stycket från den avgift

som avses i artikel 3.

3. En förutsättning för befrielse från vägavgift enligt punkt 1 i denna

artikel är att fordonet bär de yttre kännetecken för fordon som används på

sätt som avses i nämnda punkt 1. Vad gäller punkt 2 skall de

avtalsslutande parterna till varandra och till Europeiska gemenskapernas

kommission lämna upplysning om vilka fordon de har beviljat befrielse.

4. I fråga om fordonskombinationer är motorfordonet bestämmande för

befrielse från vägavgift.

Artikel 5 Avgiftsskyldiga för vägavgift

Avgiftsskyldig är den person som under användning av de i artikel 3

avsedda vägarna

1) beslutar om användning av motorfordonet,

2) är förare av motorfordonet,

3) är ägare till eller har nyttjanderätten till motorfordonet.

Om det finns flera avgiftsskyldiga personer, skall de solidariskt svara för

betalning av vägavgiften.

Artikel 6 Uppbörd av vägavgift

Formerna för uppbörd av vägavgift skall bestämmas på det

administrativa planet mellan de avtalsslutande parterna under

överinseende av Europeiska gemenskapernas kommission i enlighet med

direktivets artikel 8.1.

Artikel 7 Perioder för vägavgift

1. Vägavgift får betalas för perioder som anges i kalenderdagar, veckor,

månader eller år; ett år är längsta tillåtna period.

2. Utan att det inverkar på tillämpningen av bestämmelserna i punkt 3

får, för en period på minst en vecka, vägavgift betalas för att gälla från

vilken dag som helst.

3. Avtalsslutande parter som för fordon registerade i deras eget

territorium uppbär uteslutande årlig vägavgift får använda kalenderår

som årsperiod.

Artikel 8 Avgiftssatser

1. Vägavgiften per år inklusive administrationskostnader är för fordon

med

1) högst 3 axlar 750 ecu,

2) 4 el. fler axlar 1250 ecu.

2. Vägavgiften per månad inklusive administrationskostnader är för

fordon med

1) högst 3 axlar 75 ecu,

2) 4 el. fler axlar 125 ecu.

3. Vägavgiften per vecka inklusive administrationskostnader är för

fordon med

1) högst 3 axlar 20 ecu,

2) 4 el. fler axlar 33 ecu.

4. Vägavgiften per dag inklusive administrationskostnader är 6 ecu för

båda fordonskategorierna.

5. För fordon registerade i Grekland är avgifterna enligt punkterna 1 4 i

denna artikel nedsatta till hälften av angivna avgiftssatser under en

övergångsperiod som löper ut den 31 december 1997.

För fordon registerade i Irland eller Portugal är avgifterna enligt

punkterna 1 4 i denna artikel nedsatta till hälften av angivna avgiftssatser

under en övergångsperiod som löper ut den 31 december 1996.

6. Avtalsslutande parter som för fordon registrerade i sina egna territorier

uppbär uteslutande årlig avgift får vid bestämmande av avgifterna enligt

punkt 1 som utgångspunkt använda den största fordonskombination som

det avgiftspliktiga motorfordonet kan ingå i.

7. Vid tillämpning av detta avtal skall växelkursen för ecun i de olika

nationella valutorna bestämmas enligt direktivets artikel 11.

Artikel 9 Bevis om betald vägavgift

1. Vid betalning av vägavgift utfärdas bevis.

2. Det bevis som avses i punkt 1 skall innehålla följande uppgifter:

1) datum och klockslag för utfärdande,

2) period för vilken avgift har betalats,

3) avgiftskategori,

4) avgiftsbelopp, samt

5) fordonets registreringsnummer och nationalitet.

3. Fordonets förare är skyldig att vid användning av avgiftsbelagda vägar

medföra och på anfordran uppvisa det bevis som avses i punkt 1 i denna

artikel.

Artikel 10 Återbetalning vid uteblivet utnyttjande

1. Vägavgiften återbetalas på begäran om beviset återlämnas före

utgången av den period för vilken den har betalats. Återbetalning är inte

tillåten om vägavgiften har betalats för en period kortare än ett år.

2. Vid beräkning av det belopp som skall återbetalas skall hänsyn endast

tas till antalet återstående hela månader för vilka avgift har betalats

uttryckt i tolftedelar av avgiften enligt artikel 8.1. Ett belopp på 25 ecu

debiteras för täckande av administrationskostnaderna för prövning av

begäran om återbetalning.

3. De avtalsslutande parter som för fordon registrerade i deras egna

territorier uppbär uteslutande årlig vägavgift får avstå från återbetalning

för dessa fordon.

Artikel 11 Kontroll

1. Varje avtalsslutande part skall på eget ansvar kontrollera efterlevnaden

av bestämmelserna om vägavgift. Varje avtalsslutande part skall förordna

och inrätta behöriga tillsynsmyndigheter för denna kontroll.

2. De avtalsslutande parterna skall informera varandra och Europeiska

gemenskapernas kommission om vidtagna lagstiftningsåtgärder och

administrativa åtgärder i detta syfte samt om vilka myndigheter och

organ som är behöriga att tillse att de bestämmelser efterlevs som gäller

för vägavgift inom deras territorier.

3. De avtalsslutande parterna och deras behöriga myndigheter och organ

skall samarbeta i fråga om kontroll.

Artikel 12 Påföljder

De avtalsslutande parterna skall vidta åtgärder för att bestraffa

överträdelser av bestämmelserna om vägavgiftsplikt och om skyldighet

att medföra bevis.

Artikel 13 Fördelning av avgiftsintäkterna

1. Intäkter av avgifter som uppburits inom en avtalsslutande parts

territorium inom vilket gemensam avgift uppbäres tillfaller denna part.

Intäkter av avgifter som hänför sig till transportörer i avtalsslutande

parter där gemensam avgift uppbäres justeras i enlighet med punkt 2 i

denna artikel.

Intäkter av avgifter som hänför sig till fordon registrerade utanför de

avtalsslutande parternas territorium där gemensam avgift uppbäres

bestäms och fördelas mellan parterna enligt punkt 3 nedan.

2. Intäkter av avgifter som hänför sig till transportörer i avtalsslutande

parter där gemensam avgift uppbäres skall korrigeras med hänsyn till

vägavgiftssats, genomsnittligt körda kilometer per fordon samt antal

kilometer tillryggalagda av en parts transportörer inom en annan parts

territorium under 1992. Parterna skall tillställa varandra nödvändig

statistik. Två eller flera parter kan komma överens om att avstå från att

justera gemensamma avgiftsintäkter.

Följande formel skall tillämpas vid justeringen:

C (D-E) = F där C = A/B, och

A = den årliga avgiften på 1250 ecu,

B = det genomsnittliga årliga kilometerantalet per fordon på 130 000 km,

C = satsen för gemensam avgift per körd km,

D = antal körda kilometer på avtalsslutande part A:s territorium av

fordon från part B,

E = antal körda kilometer på avtalsslutande part B:s territorium av fordon

från part A, samt

F = justeringsbeloppet.

3. För att fördela intäkterna av vägavgifter uppburna av fordon

registrerade utanför avtalsslutande parters territorium där gemensam

avgift uppbäres, skall parterna fastställa storleken på de intäkter som har

betalts till dem. Detta görs vid utgången av ifrågavarande kalenderår

varvid den första gång så sker är den 31 december 1995 för den gångna

årsperioden för uppbörd. Vederbörlig information skall inom tre månader

överlämnas till de övriga avtalsslutande parter där gemensam avgift

uppbäres.

Dessa avtalsslutande parter skall gemensamt pröva informationerna och

fastställa deras riktighet.

De fastställda avgiftsintäkterna skall fördelas mellan de avtalsslutande

parterna enligt följande:

Konungariket Belgien erhåller 13 % av intäkterna,

Konungariket Danmark erhåller 4 % av intäkterna,

Förbundsrepubliken Tyskland erhåller 73 % av intäkterna,

Storhertigdömet Luxemburg erhåller 1 % av intäkterna,

Konungariket Nederländerna erhåller 9 % av intäkterna.

De avtalsslutande parterna får genom enhälligt beslut justera dessa

procenttal på grundval av statistik som utvisar berörda transportörers

användning av infrastrukturen i varje avtalsslutande part som deltar i det

gemensamma avgiftssystemet. De avtalsslutande parterna skall

samarbeta i detta syfte genom att lämna varandra erforderlig statistik.

4. De avtalsslutande parterna skall enhälligt fastställa

kompensationsbeloppen med hjälp av de ovan angivna

beräkningsmetoderna och verkställa kompensationsbetalningarna inom

en månad efter fastställandet av kompensationsbeloppen.

Artikel 14 Inrättande av en samordningskommitté

1. De avtalsslutande parterna skall inrätta en samordningskommitté för

att utföra de uppgifter som avses i detta avtal för att uppbära gemensam

vägavgift. Denna skall särskilt utföra följande uppgifter:

1) tillämpning av justeringsnyckeln och fördelningsnyckeln enligt detta

avtal,

2) kontroll och avräkning av avgiftsintäkterna av gemensam vägavgift i

stater som inte uppbär gemensam vägavgift, samt

3) samordning mellan de nationella kontrollorgan som inrättats av de

avtalsslutande parter som uppbär gemensam vägavgift.

2. Samordningskommittén skall anta en arbetsordning som fastställer

enskildheterna i verksamheten och beslutsfattandet enligt detta avtal.

3. Samordningskommittén skall sammanträda minst en gång per år efter

kallelse av en av de avtalsslutande parterna. Kommittén skall

sammankallas på begäran av en part.

4. Europeiska gemenskapernas kommission skall inbjudas att delta i alla

samordningskommitténs möten.

Artikel 15 Skiljedomsförfarande

Tvister mellan de avtalsslutande parterna om tolkning eller tillämpning

av detta avtal och dess tilläggsavtal som inte kan lösas genom direkta

förhandlingar inom ramen för samordningskommittén skall avgöras av

Europeiska gemenskapernas domstol i enlighet med artikel 182 i

Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen.

Artikel 16 Tillträde

Varje medlemsstat i Europeiska unionen får tillträda detta avtal.

Tillträdet skall regleras genom ett avtal mellan den staten och de

avtalsslutande parterna.

Artikel 17 Avstående från uppbörd av vägavgift

1. Varje avtalsslutande part får avstå från uppbörd av gemensam

vägavgift eller besluta att upphöra därmed inom sitt territorium. I sådant

fall får den parten dock inte införa periodlängdsberoende nationell

vägavgift eller, tidigare än den 1 januari 1998, införa ett generellt

nationellt körsträckeberoende vägavgiftssystem.

2. Depositarien skall senast nio månader i förväg underrättas om

upphörande med att uppbära gemensam vägavgift. Med verkan från

samma dag får även de andra avtalsslutande parterna upphöra med att

uppbära gemensam vägavgift efter en uppsägningstid minskad till sex

månader.

3. I det fallet skall de avtalsslutande parterna på förslag av den

samordningskommitté som avses i artikel 14 justera den

fördelningsnyckel som fastställs i artikel 13.3. Denna justering skall

godkännas genom diplomatisk notväxling.

Artikel 18 Uppsägning

1. Detta avtal får sägas upp första gången till den 31 december 1997

genom skriftligt meddelande till depositarien med nio månaders

uppsägningstid. Därefter får det sägas upp vid utgången av varje

kalenderår med samma uppsägningstid.

Om någon av de avtalsslutande parterna utnyttjar sin rätt till uppsägning,

får de övriga parterna säga upp avtalet med en uppsägningstid minskad

till sex månader.

Om en avtalsslutande part utnyttjar sin rätt till uppsägning, får den inte

införa periodlängdsberoende nationell vägavgift.

2. Vid uppsägning enligt punkt 1 i denna artikel skall de övriga

avtalsslutande parterna justera den fördelningsnyckel som fastställs i

artikel 13.3. Denna justering skall godkännas genom diplomatisk

notväxling.

Artikel 19 Ikraftträdande

1. Detta avtal träder i kraft den första dagen i den månad som följer efter

den månad då alla avtalsslutande parter på diplomatisk väg har meddelat

Europeiska gemenskapernas kommission att de nationella

konstitutionella bestämmelserna för avtalets ikraftträdande har uppfyllts.

2. Depositarien skall notifiera alla de avtalsslutande parternas regeringar

om de meddelanden som nämns i punkt 1 i denna artikel och om dagen

då detta avtal träder i kraft.

3. För det fall att en eller flera avtalsslutande parter inte har kunnat

överlämna den notifikation som avses i punkt 1 i denna artikel före den 1

januari 1995, får de övriga parterna eller en av dem provisoriskt tillämpa

avtalet från den dagen.

Artikel 20 Giltighet

Detta avtal skall gälla till den 31 december år 2019. Två eller flera

avtalsslutande parter får avtala om att förlänga giltigheten.

Upprättat i Bryssel den 9 februari 1994 på danska, franska, nederländska

och tyska språken, som alla är lika giltiga i en originalversion som

deponeras i arkivet hos Europeiska gemenskapernas kommission.

Europeiska gemenskapernas kommission skall överlämna en bestyrkt

kopia till var och en av de avtalsslutande parterna.

Storhertigdömet Luxemburg

Utrikesministeriet

Vid undertecknandet av avtalet om uttag av en avgift för tunga fordon

som använder vissa vägar gjorde Luxemburg följande reservation:

Luxemburg förbehåller sig rätten att inte uppbära vägavgift på de i

avtalet avsedda fordon som utan omlastning passerar genom dess

territorium på sträckan Frankrike Belgien resp. Saar Belgien och

omvänt och som till följd av nationella bestämmelser nödgas använda

motorvägsnätet för att passera förbi Luxemburgs stad på de

motorvägsavsnitt för vilka dessa bestämmelser gäller.

Luxemburg den 9 februari 1994

Protokoll om Konungariket Sveriges anslutning till avtalet om uttag

av en avgift för tunga fordon som använder vissa vägar

Regeringarna i

Konungariket Belgien

Konungariket Danmark

Förbundsrepubliken Tyskland

Storhertigdömet Luxemburg och

Konungariket Nederländerna

som avtalsslutande parter i avtalet om uttag av en avgift för tunga fordon

som använder vissa vägar, undertecknat i Bryssel den 9 februari 1994,

nedan kallat avtalet den 9 februari 1994 , å ena sidan

och

regeringen i Konungariket Sverige å andra sidan

har i anledning av Konungariket Sveriges önskan att ansluta sig till

avtalet den 9 februari 1994 och med hänvisning till artikel 16 i detta avtal

kommit överens om följande:

Artikel 1

Konungariket Sverige ansluter sig till avtalet den 9 februari 1994 i dess

genom föreliggande protokoll ändrade lydelse.

Artikel 2

(1) Artikel 2, punkt 2 i avtalet den 9 februari 1994 ersätts med följande

bestämmelse:

 För övrigt avses i detta avtal med de avtalsslutande parternas

territorium Konungariket Belgiens, Konungariket Danmarks,

Förbundsrepubliken Tysklands, Storhertigdömet Luxemburgs,

Konungariket Nederländernas och Konungariket Sveriges respektive

territorier i Europa .

(2) Artikel 13, punkt 3, stycke 3 i avtalet den 9 februari 1994 ersätts med

följande bestämmelse:

 De fastställda avgiftsintäkterna skall fördelas mellan de avtalsslutande

parterna enligt följande:

 Konungariket Belgien erhåller 12,31 % av intäkterna,

 Konungariket Danmark erhåller 3,79 % av intäkterna,

 Förbundsrepubliken Tyskland erhåller 69,16 % av intäkterna,

 Storhertigdömet Luxemburg erhåller 0,97 % av intäkterna,

 Konungariket Nederländerna erhåller 8,52 % av intäkterna,

 Konungariket Sverige erhåller 5,25 % av intäkterna .

Artikel 3

(1) Detta protokoll träder i kraft den första dagen i den månad som följer

efter den månad då alla avtalsslutande parter på diplomatisk väg

skriftligen har meddelat Europeiska gemenskapernas kommission att de

nationella konstitutionella bestämmelserna för ikraftträdandet har

uppfyllts.

(2) Depositarien notifierar regeringen hos alla avtalsslutande parter om

de meddelanden som nämns i punkt 1 i denna artikel och om dagen då

detta protokoll träder i kraft.

(3) Om detta protokoll inte har trätt i kraft den 1 januari 1997 i enlighet

med första stycket i denna artikel får de avtalsslutande parterna, efter det

att Konungariket Sverige har uppfyllt de nationella konstitutionella

bestämmelserna för ikraftträdandet av protokollet, i enlighet med sina

lagar och andra föreskrifter interimistiskt tillämpa protokollet.

(4) Avtalet den 9 februari 1994 på svenska språket, som är lika giltigt

som de danska, franska, holländska och tyska texterna, skall i

originalversion deponeras i arkivet hos Europeiska gemenskapernas

kommission. Europeiska gemenskapernas kommission översänder en

bestyrkt kopia till var och en av de avtalsslutande parterna.

Upprättat i Bryssel den 18 september 1997

på danska, franska, holländska, tyska och svenska språken, som alla är

lika giltiga, i en originalversion som deponeras i arkivet hos

Europeiska gemenskapernas kommission. Europeiska

gemenskapernas kommission sänder en bestyrkt kopia till var och en

av de avtalsslutande parterna.

Finansdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 18 september 1997

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Hjelm-
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1997/98:12 Vägavgift för vissa tunga

fordon

 Sveriges internationella överenskommelser (SÖ) 1997:000.

 Senaste lydelse av bilagan 1996:834.

 Senaste lydelse 1996:133.

 I rapporten kallat lastbilar

 Senaste lydelse av bilagan 1996:834.

 Senaste lydelse 1996:133.

Prop. 1997/98:12

Bilaga 1

54

Prop. 1997/98:12

Bilaga 2

55

Prop. 1997/98:12

Bilaga 3

86

Prop. 1997/98:12

Bilaga 5

107

Prop. 1997/98:12

Bilaga 6

Prop. 1997/98:12

Prop. 1997/98:12

96

108