Prop.

1994/95:193

Regeringens proposition

1994/95:193

Tillämpningen av dubbelbeskattningsavtalet

mellan Sverige och Malaysia

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 23 mars 1995

Mona[REDACTED_EFTERNAMN]

 Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Finansdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att riksdagen antar en lag om dubbelbeskattningsavtal

mellan Sverige och Malaysia med en bestämmelse innebärande att vissa

lågbeskattade malaysiska subjekt uttryckligen undantas från dubbel-

beskattningsavtalets tillämpningsområde.

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

antar regeringens förslag till lag om dubbelbeskattningsavtal mellan Sverige och

Malaysia.

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

Lag om dubbelbeskattningsavtal mellan Sverige och Malaysia

 Härigenom föreskrivs följande.

1 § Det avtal för undvikande av dubbelbeskattning och förhindrande av

skatteflykt beträffande inkomstskatter som Sverige och Malaysia undertecknade

den 21 november 1970 skall, tillsammans med det protokoll som är fogat till

avtalet och som utgör en del av detta, gälla som lag här i landet. Avtalet är

avfattat på engelska.

 Avtalets innehåll framgår av bilaga till denna lag.

2 § Avtalets beskattningsregler skall tillämpas endast i den mån dessa medför

inskränkning av den skattskyldighet i Sverige som annars skulle föreligga.

3 § Om en person som är bosatt i Sverige förvärvar inkomst som enligt

bestämmelserna i avtalet beskattas endast i Malaysia, skall sådan inkomst inte

tas med vid taxeringen i Sverige.

4 § Vid tillämpning av avtalet skall inte bolag som omfattas av den särskilda

skatteordningen på ön Labuan (Labuan Offshore Business Activity Tax Act, 1990)

eller av liknande lagstiftning, anses som person med hemvist i Malaysia.

 1. Denna lag träder i kraft den 30 juni 1995 och tillämpas första gången vid

1996 års taxering. I fråga om beskattningsår som påbörjats före ikraftträdandet

gäller dock äldre bestämmelser.

 2. Genom lagen upphävs kungörelsen (1971:1252) om tillämpning av avtal mellan

Sverige och Malaysia för undvikande av dubbelbeskattning och förhindrande av

skatteflykt beträffande inkomstskatter, m.m. och kungörelsen (1971:1253) om

kupongskatt för person med hemvist i Malaysia, m.m.

Bilaga saknas

3 Ärendet och dess beredning

Bakgrund

Sverige har ingått avtal för undvikande av dubbelbeskattning med mer än 60

stater. Avtalens huvudsakliga syfte är att underlätta internationell handel och

gränsöverskridande investeringar. Genom att i avtalen eliminera eller minska

befintliga skattehinder skapas förutsättningar för företag och enskilda i de

avtalsslutande staterna att bedriva verksamhet utanför hemviststaten.

Dubbelbeskattningsavtalen innehåller bestämmelser för att undvika

dubbelbeskattning. Avtalens regler om utdelning, ränta och royalty begränsar

utbetalarstatens rätt att beskatta sådana betalningar. Bestämmelserna om förbud

mot diskriminering garanterar att företag och enskilda under vissa

förutsättningar i skattehänseende behandlas lika oavsett nationalitet. Dubbelbe-

skattningsavtal med stater i tredje världen innehåller dessutom i regel

bestämmelser om s.k. matching credit. Staterna i fråga medger ofta särskilda

skattelättnader för utländska investerare. Genom att medge att den svenska

skatten beräknas med hänsynstagande till lättnaderna ("matching credit") kan

åstadkommas att lättnaderna kommer de svenska investerarna till del och inte

endast resulterar i höjd svensk skatt. Bestämmelserna innebär att ett i Sverige

hemmahörande skattesubjekt som förvärvar inkomst från ett utvecklingsland kan

från svensk skatt få avräkna ett belopp som överstiger den faktiskt erlagda

utländska skatten. Syftet med denna typ av skattelättnad är att främja svenska

investeringar i utvecklingslandet och därmed bidra till landets ekonomiska

utveckling.

 De slags skattelättnader som omfattas av bestämmelser om s.k. matching credit

är lättnader avsedda att uppmuntra riktiga investeringar i form av tillverkning,

utvecklande av infrastruktur, jordbruk, turism etc. Under senare år har

emellertid avtalen i allt större utsträckning kommit att användas som instrument

för försök att åstadkomma total skattefrihet eller mycket låg beskattning på

inkomster som inte härrör från utvecklingslandet utan endast allokerats dit.

Vissa stater uppmuntrar sådana försök till skatteflykt genom tillhandahållande

av speciell lagstiftning, s.k. offshorelagstiftning, enligt vilken vissa bolag

ges extrema skattelättnader. Sådana bolag är formellt upprättade enligt en stats

lagstiftning men registreras i allmänhet i speciella register. Deras verksamhet

begränsas av särskilda regler. Oftast får endast personer hemmahörande i

utlandet vara delägare i sådant bolag. Bolagen får normalt inte bedriva

verksamhet på den interna marknaden i den stat där de är upprättade. Avsikten är

att bolagen endast skall bedriva verksamhet och konkurrera på marknader utanför

staten i fråga. Skatt utgår i form av en fast årlig avgift eller med en mycket

låg skattesats ofta på en helt schablonmässig bas. Den grundläggande tanken

bakom tillhandahållandet av dessa speciella register och denna lagstiftning är

att förmå utländska investerare som bedriver den egentliga verksamheten i

utlandet att upprätta formella bolagsetableringar i den egna staten. De

utländska investerarna får härigenom ett instrument för att undgå beskattning i

de stater där de är hemmahörande. De typer av "verksamhet" som är vanligast

förekommande i detta sammanhang är internationell sjöfart, försäkrings- och

finansverksamhet och annan liknande verksamhet som inte är bunden till någon

speciell plats för verksamhetens bedrivande. Staternas intresse av att få dessa

utländska verksamheter knutna till den egna staten är dels skatteintäkterna,

dels den omständigheten att bolagen för att erhålla registrering ofta tvingas

anställa ett visst antal personer bosatta i staten.

Dubbelbeskattningsavtalet med Malaysia

Den 21 november 1970 undertecknades det gällande avtalet mellan Sverige och

Malaysia för undvikande av dubbelbeskattning och förhindrande av skatteflykt

beträffande inkomstskatter. Avtalet godkändes av riksdagen (prop. 1971:24, bet.

1971:SkU19, rskr. 1971:74, SFS 1971:1252) och tillämpades retroaktivt på

inkomster som förvärvades fr.o.m. 1 januari 1968. Tidsbegränsade regler om s.k.

matching credit gällde t.o.m. utgången av 1991.

 Förhandlingar om ett nytt dubbelbeskattningsavtal med Malaysia inleddes våren

1986. Under förhandlingarnas gång införde Malaysia s.k. offshorelagstiftning,

vilken medger vissa typer av verksamheter omfattande skattelättnader. I

klarläggande syfte har från svensk sida krav framställts på att företag som

omfattas av offshorelagstiftningen uttryckligen skall undantas från det nya

avtalets tillämpningsområde. Malaysia har helt motsatt sig detta. Oenigheten på

denna punkt har medfört att förhandlingarna om ett nytt avtal inte kunnat

slutföras. Det är mot denna bakgrund nu angeläget att det gällande avtalets

tillämpningsområde klargörs. Detta sker lämpligen genom en lag om dubbelbe-

skattningsavtal mellan Sverige och Malaysia. Ett förslag till sådan lag har

utarbetats inom Finansdepartementet.

Lagrådet

Regeringen anser på grund av förslagens beskaffenhet att Lagrådets hörande

skulle sakna betydelse. Lagrådets yttrande har därför inte inhämtats.

4 Förslaget till lag

Dubbelbeskattningsavtal införlivas numera i svensk rätt genom lag. Gällande

avtal med Malaysia har dock inkorporerats genom kungörelsen (1971:1252) om

tillämpning av avtal mellan Sverige och Malaysia för undvikande av

dubbelbeskattning och förhindrande av skatteflykt beträffande inkomstskatter,

m.m. Den föreslagna lagen avses ersätta denna kungörelse. Lagförslaget består

dels av en huvudtext i fyra paragrafer, dels av en bilaga som innehåller

avtalstexten.

 I förslaget till lag föreskrivs att avtalet skall gälla som lag här i landet

(1 §). Vidare regleras där frågan om avtalets tillämplighet i förhållande till

annan skattelag (2 §). Bestämmelsen innebär att beskattning inte kan ske på

grund av avtalets regler. Endast om det i annan skattelag såsom kommunalskat-

telagen (1928:370), KL, lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt, SIL, etc.

föreskrivits en skattskyldighet kan beskattning komma i fråga. I 3 § i förslaget

föreskrivs att i fall då en här bosatt person uppbär inkomst som enligt avtalet

skall beskattas endast i Malaysia skall inkomsten inte tas med vid taxeringen

här. Sverige har genom progressionsregeln i artikel XX 7 § i avtalet rätt att

höja skatteuttaget på en persons övriga inkomster. Sverige avstår emellertid

numera regelmässigt från att utnyttja den rätt till progressionsuppräkning som

ges i dubbelbeskattningsavtalen. Skälen härtill är flera, bl.a. innebär det en

minskning av arbetsbördan för skattemyndigheterna och en förenkling av

regelsystemet. Dessutom är det bortfall av skatt som blir följden av ett

avstående från progressionsuppräkning helt försumbart från statsfinansiell

synpunkt. Dessa skäl motiverar ett avstående från progressionsuppräkning även i

förhållande till Malaysia.

Den föreslagna bestämmelsen om malaysiska s.k. offshorebolag

Malaysia har vid sidan av sin ordinarie inkomstskattelagstiftning infört två

olika kategorier av regler som medger företag verksamma i Malaysia

skattelättnader.

 Till den första kategorin kan hänföras The Investment Incentives Act (1967) och

the Promotion of Investments Act (1986). Dessa regler medger företag verksamma i

Malaysia tidsbegränsade skattelättnader. Reglerna syftar i första hand till att

uppmuntra utländska investerare att etablera sig och bedriva verksamhet i

Malaysia. Vid avtalets ingående överenskoms att skattelättnaderna enligt denna

lagstiftning skulle omfattas av ett system enligt vilket Sverige skulle, vid

beräkning av svensk skatt, medge lättnad som om ordinarie skatt tagits ut i

Malaysia. Det nuvarande avtalet med Malaysia kom därför att innehålla s.k.

matching credit-bestämmelser vilka medgav avräkning för fiktivt erlagd skatt. De

nämnda bestämmelserna upphörde att gälla den 1 januari 1992.

 Den andra kategorin av skattelättnader i Malaysia är av s.k. offshorekaraktär.

Malaysia har 1990 infört lagstiftning som i praktiken medfört att en ö utanför

Malaysias kust - Labuan Island - erhållit karaktären av ett skatteparadis. Bolag

inregistrerade på Labuan Island som bedriver vissa typer av finansiell

verksamhet, bl.a. bank-, försäkrings- och förvaltningsverksamhet, kan välja att

betala antingen 3 % i skatt på inkomsten eller en fast årlig avgift (för

närvarande 20 000 M$). Den normala bolagsskatten på Malaysia uppgår till 35 %.

Utdelning, ränta och royalty från bolag på Labuan Island är helt befriade från

källskatt om mottagaren är en person hemmahörande i annan stat än Malaysia.

 Bolagens verksamhet är omgärdad av ett flertal restriktioner. De får handla

endast i utländsk valuta och är förbjudna att bedriva verksamhet i övriga

Malaysia. Endast personer hemmahörande i annan stat än Malaysia får vara

delägare. Avsikten är att bolagen skall bedriva sin verksamhet och konkurrera

endast på marknader utanför Malaysia.

 I avtal för undvikande av dubbelbeskattning medges i regel endast personer som

är oinskränkt skattskyldiga i en avtalsslutande stat på grund av bosättning,

domicil, företagsledning etc. förmåner enligt avtalets regler, jfr art. 1 resp.

4 i OECD:s modellavtal. Avtalet med Malaysia saknar uttryckliga regler om på

vilka personer avtalet tillämpas. I avtalet med Malaysia har i stället de

personer på vilka avtalet tillämpas avgränsats genom angivandet av de skatter på

vilka avtalet tillämpas. Avsikten är att avtalet skall omfatta personer som är

underkastade de skatter som anges i art. I 1 § i avtalet. De skatter som anges

är de i resp. stat vid avtalets undertecknande utgående inkomstskatterna.

Avtalet skall också omfatta personer som är föremål för andra skatter, vilka är

av i huvudsak samma slag som de som angivits i art. I 1 § och som efter under-

tecknandet av avtalet tas ut i endera staten (2 §). Vid avtalets ingående var

bolagsskatten i Malaysia 40 % på ett rörelseresultat beräknat efter

traditionella regler. Denna allmänna skatt på bolagsinkomst är i dag 35 % och

utgår på i huvudsak samma bas. Några särskilda skatter för s.k.

offshoreverksamhet fanns inte vid avtalets ingående. Den 1990 införda

skatteordningen föreskriver ett skatteuttag på offshoreverksamhet på 3 % eller

alternativt med en fast årlig avgift på 20 000 M$. Denna "skatt" är inte en

allmän inkomstskatt utan utgår endast på utlandsägda bolag som bedriver speciell

verksamhet utanför Malaysia (offshore). Denna skatt eller avgift är givetvis

inte av i huvudsak samma slag som den allmänna skatt på bolagsinkomst som

alltjämt tas ut i Malaysia på andra bolag än de s.k. offshorebolagen. Att det i

malaysisk lagstiftning föreskrivits vissa tidsbegränsade lättnader från

bolagsskatten i investeringsfrämjande syfte som uttryckligen behandlas i avtalet

ändrar inte detta förhållande.

 I 4 § i förslaget till lag har därför angivits att vid tillämpning av avtalet

skall inte bolag som omfattas av den särskilda skatteordningen på ön Labuan

eller av liknande lagstiftning, anses som person med hemvist i Malaysia.

Härigenom klargörs att sådant bolag inte t.ex. kan få nedsättning av svensk

kupongskatt med tillämpning av avtalet eller andra förmåner enligt avtalet.

Finansdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 23 mars 1995

Närvarande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Heckscher,

Hedborg,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1994/95:193 Tillämpningen av dubbelbe-

skattningsavtalet mellan Sverige och Malaysia.