Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att riksdagen godkänner en

överenskommelse mellan Sverige och Ryssland om

ömsesidigt bistånd i tullfrågor. Överenskommelsen syftar

till att genom samarbete mellan de berörda

tullmyndigheterna säkerställa en effektiv tillämpning av

tullagstiftningen och att underlätta ingripanden mot

överträdelser av denna.

Innehållsförteckning

Proposition 1

Propositionens huvudsakliga innehåll 1

1 Förslag till riksdagsbeslut 3

2 Ärendet och dess beredning 3

3 Bakgrund 3

4 Innehållet i överenskommelsen 4

5 Överväganden 6

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde

den 14 oktober 1993 9

Bilaga

Överenskommelsen 10

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen godkänner

överenskommelsen den 29 september 1993 mellan Sverige

och Ryssland om ömsesidigt bistånd i tullfrågor.

2 Ärendet och dess beredning

Förhandlingar mellan Sverige och Ryssland har lett till

enighet om en överenskommelse om ömsesidigt bistånd i

tullfrågor. Överenskommelsen har upprättats på svenska,

ryska och engelska språken. Samtliga språk äger samma

giltighet. Den engelska texten skall emellertid, enligt

överenskommelsen, ha företräde i de fall tvist uppstår om

tolkningen av bestämmelserna i överenskommelsen. De

engelska och svenska texterna är fogade som bilaga

till propositionen.

Regeringen beslöt den 27 maj 1993 att

överenskommelsen skulle undertecknas. Så skedde den 29

september 1993.

3 Bakgrund

Den kontroll av resande- och varutrafiken som

tullverket har att utföra bl.a. för att hindra smuggling och

bekämpa ekonomisk brottslighet har blivit en alltmer

krävande uppgift. En av orsakerna till detta är att den

ekonomiska brottsligheten liksom smugglingen av främst

narkotika i ökad utsträckning organiseras internationellt.

Mellanstatligt administrativt bistånd i tullfrågor är en metod

att möta denna utveckling.

Sverige har godkänt Tullsamarbetsrådets--Customs Co-

operation Council (CCC) -- rekommendation den 5

december 1953 om ömsesidigt administrativt bistånd i

tullfrågor. Enligt denna gäller bl.a. att tullmyndigheten i en

medlemsstat på begäran av tullmyndigheten i en annan

medlemsstat skall övervaka försändelser av varor som är

föremål för omfattande varusmuggling. Vidare skall

tullmyndigheterna tillhandahålla varandra upplysningar om

smuggling som är föremål för undersökning i någon annan

av medlemsstaterna samt om nya metoder och medel för

tullbedrägerier och översända de rapporter och utredningar

om brottstyper som kan antas vara av värde för andra

medlemsstater. I rekommendationen förutses också att de

anslutande staterna skall kunna ingå överenskommelser om

bilateralt administrativt samarbete.

Sverige har även godkänt andra rekommendationer av

CCC. Så är fallet i fråga om en rekommendation den 8 juni

1967 om central registrering av upplysningar om

tullbedrägerier. Nämnda rekommendation har den 22 maj

1975 ersatts av en ny i samma ämne.

I samband med att Sverige beslöt att godkänna

sistnämnda rekommendation godkändes för svensk del

också en den 9 juni 1977 av CCC antagen konvention, den

s.k. Nairobikonventionen om ömsesidigt administrativt

bistånd för att förhindra, utreda och beivra tullbrott, jämte

vissa konventionsbilagor (prop. 1982/83:35, bet.

1982/83:SkU10, rskr. 1982/83:121, SFS 1983:682). Med

tullbrott avses i konventionen varje överträdelse eller

försök till överträdelse av en författningsbestämmelse som

gäller införsel, utförsel eller transitering av varor och vars

efterlevnad övervakas av tulladministrationerna.

En rekommendation som särskilt avser illegal handel

med narkotika och psykotropa ämnen antogs av CCC den

8 juni 1971. Enligt denna gäller bl.a. att medlemsstaternas

tullmyndigheter utan begäran och utan dröjsmål skall

lämna andra berörda tullmyndigheter alla tillgängliga

upplysningar om gärningar som innebär eller misstänks

innebära eller sannolikt kan ge upphov till illegal handel

med narkotika eller psykotropa ämnen. Nya medel eller

metoder som används för illegal handel med angivna och

nya produkter, vilka förekommer vid sådan handel, skall

vidare rapporteras. Sverige har godkänt också denna

rekommendation.

Sverige har tidigare ingått bilaterala och multilaterala

avtal om tullsamarbete med en lång rad länder. Samtliga

dessa avtal, liksom föreliggande överenskommelse,

ansluter sig i sina väsentliga drag till de rekommendationer

som utarbetats av CCC. Avtalet med Ryssland innehåller

dock som ett element bestämmelser om s.k. kontrollerad

leverans. En närmare beskrivning av dessa regler återfinns

under avsnitt 4.

4 Innehållet i överenskommelsen

Den nu aktuella överenskommelsen syftar i likhet med

andra liknande överenskommelser till att genom samarbete

mellan de berörda tullmyndigheterna säkerställa en riktig

tillämpning av tullagstiftningen och till att underlätta

bekämpandet av överträdelser av densamma. Detta skall

ske genom utväxling av tillgänglig information, genom

utredningsarbete eller särskild övervakning m.m.

Överenskommelsen med Ryssland omfattar en

inledning och 19 artiklar. I inledningen framhålls

bl.a. vikten av en korrekt tillämpning av tullagstifningen

samt samarbetets betydelse för att öka effektiviteten av

åtgärder mot tullbrott.

I artikel 1 definieras tre centrala begrepp,

nämligen ''''''''tullagstiftning'''''''', ''''''''brott'''''''' och ''''''''tullmyndighet''''''''.

Med ''''''''tullagstiftning'''''''' avses bestämmelser i lag eller annan

författning som rör import, export eller transitering av

varor. Med ''''''''tullmyndighet'''''''' avses för svenskt

vidkommande Generaltullstyrelsen samt med ''''''''brott'''''''' varje

överträdelse av tullagstiftningen liksom varje försök till

sådan överträdelse. Dessutom definieras begreppen

''''''''begärande tullmyndighet'''''''' samt ''''''''anmodad

tullmyndighet''''''''.

Slutligen definieras också begreppet ''''''''kontrollerad

leverans''''''''. Med ''''''''kontrollerad leverans'''''''' avses metoden att

tillåta att en olaglig eller misstänkt försändelse av

narkotika, psykotropa ämnen eller ämnen med vilka sådana

ersatts, förs ut ur, igenom eller in i de avtalsslutande

parternas territorier med de behöriga myndigheternas

vetskap och under deras övervakning, i avsikt att identifiera

personer som är inblandade i olaglig handel med narkotika

och psykotropa ämnen.

Artikel 2 innehåller bestämmelser om

överenskommelsens tillämpningsområde. Enligt denna

skall ömsesidigt bistånd lämnas i enlighet med

bestämmelserna i överenskommelsen i syfte att säkerställa

en korrekt tillämpning av tullagstiftningen samt att

förhindra, utreda och bekämpa brott mot tullagstiftningen.

Bistånd skall också kunna lämnas när det behövs för att

delge handlingar. Bistånd skall lämnas i enlighet med det

anmodade landets lagstiftning och inom ramen för

tullmyndigheternas behörighet och resurser. Om det är

nödvändigt, skall en tullmyndighet ombesörja att biståndet

utförs av en annan behörig myndighet i enlighet med det

anmodade landets lagstiftning.

Biståndet enligt avtalet kan i huvudsak indelas i tre

kategorier, nämligen utbyte av upplysningar, artiklarna

3--7, övervakning av personer, varor och

transportmedel, artikel 8, kontrollerade leveranser,

artikel 9 samt undersökningar, artikel 10.

Även om skyldigheten att medverka i de flesta av dessa fall

föreligger först efter begäran från det andra landets

tullmyndighet kan det finnas tillfällen då information bör

överlämnas spontant, t.ex. om den ena parten upptäcker att

förberedelser pågår för narkotikasmuggling till den andra

partens territorium.

I artikel 9 har intagits bestämmelser om s.k.

kontrollerad leverans. Härmed avses metoden att tillåta att

en olaglig eller misstänkt försändelse av narkotika,

psykotropa ämnen eller ämnen med vilka sådana ersatts,

förs ut ur, igenom eller in i de avtalslutande parternas

territorier med de behöriga myndigheternas vetskap och

under deras övervakning, i avsikt att identifiera personer

som är inblandade i olaglig handel med narkotika och

psykotropa ämnen. Ett användande av denna metod i

Sverige kräver samverkan mellan åklagare-, polis- och

tullmyndigheter.

Utformningen av artikel 9 ansluter sig nära till

motsvarande regler i FN:s narkotikakonvention, men har

anpassats till ett bilateralt avtalsförhållande.

Under förutsättning att det är förenligt med deras resp.

rättssystem, kan de avtalsslutande parterna i enskilda fall

komma överens om att tillåta användning av kontrollerade

leveranser. Syftet är att identifiera personer inblandade i

olaglig handel med narkotika och psykotropa ämnen och att

kunna vidta rättsliga åtgärder mot dem.

Beslut om kontrollerade leveranser kan, förutsatt att det

är i överensstämmelse med den nationella lagstiftningen hos

de avtalsslutande parterna, ta hänsyn till träffade finansiella

arrangemang och överenskommelser. En kontrollerad

leverans får, om berörda myndigheter samtycker, tillåtas

fortsätta med de narkotiska eller psykotropa ämnena

orörda eller avlägsnade eller helt eller delvis ersatta.

Artikel 10 ger även möjlighet att, när den

anmodade tullmyndigheten så anser lämpligt, i visst fall låta

en tjänsteman från det begärande landet vara närvarande

vid en undersökning.

I enlighet med artikel 11 kan endera partens

tullmyndighet på begäran bemyndiga sina tjänstemän att

inställa sig som vittnen eller sakkunniga vid den andra

partens domstolar eller myndigheter.

I artikel 12 regleras hur mottagen information

skall behandlas från sekretessynpunkt. Informationen skall

underkastas samma sekretesskydd som gäller motsvarande

information i den mottagande staten. Erhållen information

får användas för annat ändamål än överenskommelsens

syften endast efter skriftligt samtycke. Förbehållsregeln

gäller dock ej information om narkotika och psykotropa

ämnen. Artikeln innehåller också bl.a. vissa bestämmelser

om rätten att åberopa information vid domstol.

Artikel 13 innehåller bestämmelser om

delgivning.

I artikel 14 beskrivs hur en framställning om

bistånd skall vara utformad. I brådskande fall får den vara

muntlig, men den skall då bekräftas skriftligen.

I artikel 15 ges möjlighet att göra undantag från

tillämpningen av avtalet. Tullmyndigheten kan enligt denna

artikel vägra att tillmötesgå en framställning om bistånd om

den anser att det skulle strida mot den egna statens

suveränitet, allmänna rättsprinciper, säkerhet eller andra

väsentliga intressen. Bistånd kan också vägras om det

skullle innebära en kränkning av industriell, kommersiell

eller yrkesmässig hemlighet.

I artikel 16 regleras frågan om kostnader.

I artiklarna 17--19 regleras hur utbyte av bistånd

skall ske, territoriell tillämplighet och ikraftträdande samt

uppsägning.

5 Överväganden

Regeringens förslag: Riksdagen godkänner

överenskommelsen mellan Sverige och Ryssland om

ömsesidigt bistånd i tullfrågor.

 Skälen för regeringens förslag: Enligt regeringens

mening möjliggör överenskommelsen ett effektivare

samarbete mellan de båda ländernas tullmyndigheter.

Särskilt viktigt anser regeringen det vara att tullens

möjligheter att ingripa mot narkotikasmuggling ökar genom

tillämpningen av avtalet.

Det är angeläget att genom samarbete med Ryssland öka

möjligheterna för de svenska tullmyndigheterna att

motverka narkotikasmuggling. Ett utökat samarbete

mellan tullmyndigheterna är en viktig faktor för att

förhindra att narkotika når Sverige. Även i kampen mot

den ekonomiska brottsligheten anser regeringen att ett

tullsamarbetsavtal kan fylla viktiga funktioner.

Det har i det konkreta arbetet med att motverka

smuggling och andra ekonomiska brott visat sig att

bilaterala tullsamarbetsavtal utgör ett mycket viktigt

hjälpmedel. Bistånd och informationer kan utväxlas snabbt

och med undvikande av onödiga mellanhänder. Erhållen

information kanaliseras direkt till berörda tjänstemän.

Uppgifter som lämnas kan också användas vid

domstolsförfaranden och administrativa förfaranden vid

ingripanden mot tullbrott.

Utöver det mer allmänna tullsamarbetet som bedrivs

inom ramen för CCC har alltså de bilaterala samarbetsavtal

som på senare år ingåtts med de flesta av våra större

handelspartners visat sig vara viktiga instrument i kampen

mot bl.a. narkotikasmugglingen. Detta samarbete kan nu

utsträckas till att gälla även tullsamarbete med Ryssland.

Regeringen förordar således att överenskommelsen

godkänns.

Den grundläggande lagstiftning som bedömts erforderlig

för att i Sverige lägga förhållandena till rätta för

administrativt samarbete med utländsk tullmyndighet finns

sedan länge. Sålunda innehåller lagen (1973:431) om

utredning angående brott mot utländsk tullag ett

bemyndigande för regeringen att föreskriva att bistånd för

utredning angående brott mot utländsk tullag skall lämnas

främmande stat genom svensk tullmyndighet i den mån det

påkallas av överenskommelse mellan Sverige och

främmande stat om ömsesidigt bistånd för att förhindra,

utreda och beivra brott mot utländsk tullag. Vidare finns

föreskrifter om delgivning av handlingar i lagen (1969:200)

om uttagande av utländsk tull, annan skatt, avgift eller

pålaga. Det är således regeringens bedömning att någon

kompletterande lagstiftning inte behövs för att Sverige skall

kunna infria sina åtaganden enligt överenskommelsen.

När det gäller bestämmelser om sekretess inom bl.a.

tullområdet finns regler i 9 kap. 1--3 §§ sekretesslagen

(1980:100, omtryckt 1992:1474), vilka tar sikte på sekretess

med hänsyn till skyddet för enskilds förhållanden av såväl

personlig som ekonomisk natur. Enligt 1 § gäller sekretess i

myndighets verksamhet som avser bestämmande av skatt

eller som avser taxering eller i övrigt fastställande av

underlag för bestämmande av skatt. Med skatt avses i detta

sammanhang även tull. 2 § föreskriver sekretess i bl.a.

ärenden om kontroll beträffande skatt eller om

säkringsåtgärd i samband med sådan kontroll samt annan

verksamhet som avser tullkontroll och som inte faller under

1 §. Av 3 § första stycket följer att sekretessen enligt 1 och

2 §§ också gäller, i den mån riksdagen har godkänt avtal

härom med bl.a. främmande stat, i ärende om

handräckning eller bistånd som myndighet lämnar åt

myndighet eller annat organ i den staten i verksamhet som

motsvarar den som avses i nämnda paragrafer.

Sekretess med särskild inriktning på tullverkets

brottsbekämpande verksamhet regleras i 5 kap. 1 §, som

avser sekretess med hänsyn främst till intresset av att

förebygga eller beivra brott. Dessutom finns regler i 9 kap.

17 § om sekretess till skydd för enskilds förhållanden i

utredning enligt bestämmelserna om förundersökning i

brottmål, angelägenhet som avser användning av

tvångsmedel i sådant mål eller t.ex. tullmyndighets

verksamhet i övrigt för att förebygga, uppdaga, utreda eller

beivra brott.

För uppgifter som omfattas av sekretess och som skall

lämnas till utländsk tullmyndighet gäller bestämmelserna i

1 kap. 3 § tredje stycket sekretesslagen. Här sägs att uppgift

som omfattas av sekretess inte får röjas för bl.a. utländsk

myndighet annat än om utlämnande sker i enlighet med

särskild föreskrift därom i lag eller förordning eller om

uppgiften i motsvarande fall skulle få utlämnas till svensk

myndighet och det enligt den utlämnande myndighetens

prövning står klart, att det är förenligt med svenska

intressen att uppgiften lämnas till den utländska

myndigheten. Om riksdagen godkänner

överenskommelsen, bör således genom en förordning slås

fast att den svenska tulladministrationen skall lämna

uppgifter i enlighet med de överenskomna bestämmelserna.

Bestämmelser om tullmyndighets rätt att föra egna

spaningsregister finns i 10 a § lagen (1965:94) om

polisregister m.m. Frågan om sekretess för uppgifter i

sådana spaningsregister regleras i 7 kap. 17 §

sekretesslagen. Av denna paragraf följer bl.a. att sekretess

gäller för uppgifter som har tillförts det aktuella registret

och att beträffande utlämnande av sådana uppgifter gäller

vad som är föreskrivet i lagen om polisregister m.m. och i

förordning som har stöd i lagen. Vidare sägs att

föreskrifterna i 14 kap. om vissa inskränkningar i

sekretessen bl.a. för utlämnande av uppgift till myndighet

inte gäller i fråga om sekretess enligt denna paragraf. I 10 a §

tredje stycket lagen om polisregister m.m. föreskrivs

sålunda att regeringen eller, efter regeringens

bemyndigande, Generaltullstyrelsen får förordna att

uppgifter skall lämnas från register enligt paragrafen, om

uppgifterna behövs för att fullgöra skyldigheter som Sverige

eller svensk tullmyndighet har enligt överenskommelse med

främmande stat. Ett dylikt förordnade finns intaget i 6 §

andra stycket förordningen (1987:864) om tullverkets

register för brottsbekämpande verksamhet.

Utrikesdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 14

oktober 1993

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och

statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],

af[REDACTED_EFTERNAMN], Dinkelspiel,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet Dinkelspiel

Regeringen beslutar proposition 1993/94:60

Godkännande av en överenskommelse mellan Sverige och

Ryssland om ömsesidigt bistånd i tullfrågor.