Regeringens proposition

1994/95:39

Införlivande av vissa direktiv enligt EES-avtalets Bilaga VII, m.m.

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 13 oktober 1994

Ingvar[REDACTED_EFTERNAMN]

 Sten Heckscher

 (Näringsdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

Propositionen innehåller dels förslag som syftar till att införliva vissa

direktiv i EES-avtalets Bilaga VII om enskilda näringsidkare med svensk rätt,

dels förslag till ändring i den lag om EG-märket som trädde i kraft samtidigt

med EES-avtalet och som syftar till att underlätta införlivandet av

produktdirektiv med svensk rätt.

 Lagen om ändring i lagen (1946:819) om upptagande av ed för rättighets

tillvaratagande i utlandet föreslås ändrad på det sättet att också den som för

att få idka näring inom EES behöver bekräfta att han inte varit försatt i

konkurs skall få bekräfta sin uppgift med ed.

 Vidare föreslås en lag om ändring i lagen (1990:515) om auktorisation av

handelskamrar. Ändringen innebär att regeringen eller myndighet som regeringen

bestämmer får uppdra åt auktoriserad handelskammare att utfärda intyg om

faktiskt utövande av verksamhet som enskilda personer kan behöva för att få idka

näring inom EES. Bestämmelser införs också om rätt att överklaga dessa beslut.

 I lagen (1992:1534) om EG-märket föreslås ändringar föranledda av ett EG-beslut

sommaren 1993 om detta märke. Ändringarna innebär bl.a. att beteckningen

"EG-märke" ersätts med "CE-märkning", vilket också betyder ändring av lagens

rubrik. Den ändrade beteckningen föranleder konsekvensändringar i lagen

(1994:847) om tekniska egenskapskrav för byggnadsverk, m.m., vilken träder i

kraft den 1 januari 1995.

 Lagändringarna föreslås även i övrigt träda i kraft den 1 januari 1995.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut................. 3

2 Lagtext..................................... 4

 2.1 Förslag till lag om ändring i lagen

 (1946:819) om upptagande av ed för

 rättighets tillvaratagande i utlandet... 4

 2.2 Förslag till lag om ändring i lagen

 (1990:515) om auktorisation av han-

 delskamrar.............................. 5

 2.3 Förslag till lag om ändring i lagen

 (1992:1534) om EG-märket................ 6

 2.4 Förslag till lag om ändring i lagen

 (1994:847) om tekniska egenskapskrav

 på byggnadsverk, m.m.................... 9

3 Införlivande av vissa direktiv i EES-avta-

 lets Bilaga VII.............................10

 3.1 Direktiven i EES-avtalets Bilaga VII

 som rör Näringsde-

 partementets verksamhetsområde..........10

 3.2 Ärendet och dess beredning..............11

 3.3 Införlivandeåtgärder som behöver vidtas

 med anledning av direktiven.............11

 3.4 Förslag till lag om ändring i lagen

 (1946:819) om upptagande av ed för

 rättighets tillvaratagande i utlandet...13

 3.5 Förslag till lag om ändring i lagen

 (1990:515) om auktorisation av handels-

 kamrar..................................14

 3.6 Förslagens kostnadskonsekvenser.........16

4 Ändring i lagen (1992:1534) om EG-märket,

 m.m.........................................16

 4.1 Ärendet och dess beredning..............16

 4.2 Arbetsgruppens bedömning, m.m...........17

 4.3 Överväganden och förslag................19

 4.4 Förslagens kostnadskonsekvenser.........20

Bilaga 1 Sammanfattning av promemorian Imple-

 mentering av vissa direktiv enligt

 EES-avtalets Bilaga VII..............21

Bilaga 2 Promemorians lagförslag..............23

Bilaga 3 Remissammanställning över promemorian

 Implementering av vissa direktiv en-

 ligt EES-avtalets Bilaga VII.........25

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde

den 13 oktober 1994...........................29

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till

 1. lag om ändring i lagen (1946:819) om upptagande av ed förrättighets

tillvaratagande i utlandet,

 2. lag om ändring i lagen (1990:515) om auktorisation av

 handelskamrar,

 3. lag om ändring i lagen (1992:1534) om EG-märket,

 4. lag om ändring i lagen (1994:847) om tekniska egenskapskrav påbyggnadsverk,

m.m.

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1946:819) om upptagande av ed för

rättighets tillvaratagande i utlandet

 Härigenom föreskrivs att lagen (1946:819) om upptagande av ed för rättighets

tillvaratagande i utlandet skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

1 §[1]Behöver någon få en uppgift bekräftad med ed, antingen av honom själv

eller av någon annan, för att i utlandet ta till vara sin rätt till arv,

försäkring, pension, skadestånd, underhållsbidrag eller någon annan rättighet

som tillkommer honom, får sådan ed tas upp av tingsrätt.

 Vad som sägs i första

 stycket gäller också den

 som för att få idka näring

 inom Europeiska

 ekonomiska

 samarbetsområdet behöver

 bekräfta med ed att han

 inte varit försatt i

 konkurs.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995.

 **Fotnot**

 [1] Senaste lydelse 1988:259

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:515) om auktorisation av

handelskamrar

 Härigenom föreskrivs att lagen (1990:515) om auktorisation av handels-kamrar

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

9 §Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får uppdra åt

auktoriserade handelskamrar att utfärda sådana certifikat och andra dokument för

handelsändamål, som kan behövas på grund av internationella överenskommelser

eller utländska föreskrifter om in- eller utförsel av varor.

 Vad som sägs i första

 stycket gäller också sådana

 intyg för enskilda

 personer om faktiskt

 utövande av verksamhet

 som behövs för att få idka

 näring inom Europeiska

 ekonomiska

 samarbetsområdet.

 Beslut av auktoriserade

 handelskamrar i ärenden

 enligt andra stycket får

 överklagas hos allmän

 förvaltningsdomstol.

 Prövningstillstånd krävs

 vid överklagande till

 kammarrätten.

_______________

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995.

2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:1534) om EG-märket

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1992:1534) om EG-märket

 dels att rubriken till lagen skall ha följande lydelse,

 dels att 1 - 4 §§, 6 § samt rubriken närmast före 3 § skall ha följande

lydelse,

 dels att det skall införas en ny paragraf, 5 a §, samt en ny rubrik närmast

före 5 a §, av följande lydelse,

 dels att bilagan skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

Lag (1992:1534) om Lag (1992:1534) om

EG-märket CE-märkning

1 §

Genom denna lag meddelas Genom denna lag meddelas

bestämmelser om det bestämmelser om den

märke (EG-märket) som märkning (CE-märkning) som

skall anbringas på vissa skall ske av vissa

produkter enligt de produkter enligt de

rättsakter som har rättsakter som har

utformats i enlighet utformats i enlighet med

med EG-rådets resolution EG-rådets resolution av

av den 7 maj 1985 om en den 7 maj 1985 om en ny

ny metod för teknisk metod för teknisk

harmonisering och stan- harmonisering och stan-

darder. darder.

 2 §

EG-märket får anbringas påCE-märkning av en produkt

en produkt bara om får bara ske om

1. märkningen står i 1. märkningen står i

överensstämmelse med de överensstämmelse med de i

i 1 § angivna 1 § angivna rättsakterna,

rättsakterna, och och

2. föreskrifter om 2. föreskrifter om

märkingen finns i lag märkningen finns i lag

eller annan författning. eller annan författning.

EG-märkets utseende och CE-märkningens utformning

anbringande m.m.

3 §

EG-märket skall innehållaCE-märkningen skall bestå

en CE-symbol av det av bokstäverna "CE" i den

utseende som framgår av utformning som framgår av

bilaga till denna lag. bilaga till denna lag.

 Vertikalt skall de

 olika komponenterna i

 CE-märkningen vara ungefär

 lika höga och inte lägre än

 5 mm. Om CE-märkningen

 förminskas eller förstoras

 skall de proportioner

 som anges i modellen

 bibehållas.

4 §

EG-märket skall CE-märkningen skall ske på

anbringas på sådant sätt sådant sätt att den blir

att det blir väl väl synlig, lättläst och

synligt, lättläst och beständig.

beständigt. CE-symbolen

skall ha en höjd av

minst 5 mm. Rättelse vid felaktig

 CE-märkning.

5 a §

 Om en produkt har

 CE-märkts trots att den

 inte överensstämmer med de

 krav som gäller för

 CE-märkning, skall den

 som ansvarar för

 CE-märkningen omedelbart

 vidta rättelse så att

 överträdelsen upphör.

6 §

Märke som lätt kan Märke som lätt kan förväxlas

förväxlas med EG-märket med CE-märkningen får inte

får inte användas i användas i

näringsverksamhet. näringsverksamhet.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995.

2.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:847) om tekniska egenskapskrav på

byggnadsverk, m.m.

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1994:847) om tekniska egenskapskrav på

byggnadsverk, m.m. att 6 och 10 §§ skall ha följande lydelse

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

6 §

Om en byggprodukt skall Om en byggprodukt skall

EG-märkas enligt en CE-märkas enligt en

föreskrift som har föreskrift som har

meddelats med stöd av 22 §meddelats med stöd av 22 §

3 gäller bestämmelserna 3 gäller bestämmelserna i

i lagen (1992:1534) om lagen (1992:1534) om

EG-märket. CE-märkning.

10 §

Om en byggprodukt har Om en byggprodukt har

EG-märkts trots att den CE-märkts trots att den

inte överensstämmer med inte överensstämmer med

de krav som gäller för de krav som gäller för

EG-märkning, får en CE-märkning, får en

tillsynsmyndighet tillsynsmyndighet

förelägga tillverkare, förelägga tillverkare,

importör eller den som importör eller den som

saluför byggprodukten saluför byggprodukten att

att 1. upphöra med

 1. upphöra med användningen av

användningen av CE-märkningen,

EG-märket, 2. återkalla osålda

 2. återkalla osålda produkter, eller

produkter, eller 3. ta bort

 3. ta bort EG-märket. CE-märkningen.

 Ett sådant föreläggande gäller till dess att produkten överensstämmer med

kraven.

3 Införlivande av vissa direktiv i EES-avtalets Bilaga VII

3.1 Direktiven i EES-avtalets Bilaga VII som rör Näringsdepartementets

verksamhetsområde

De grundläggande reglerna om personers fria rörlighet finns i Romfördragets

artikel 48, som gäller arbetskraft,och i artikel 52, som gäller etablering.

Bestämmelserna, som rör avvecklingen av hinder för den fria rörligheten

motsvaras av artiklarna 28 och 31 i EES-avtalet. Den fria rörligheten för

personer innebär en rätt för individer att fritt resa in och uppehålla sig i en

annan medlemsstat och där behandlas på samma sätt som landets egna medborgare

när det gäller möjligheten att söka arbete eller bedriva näringsverksamhet. I

artikel 57 anges att direktiv skall antas som syftar till ömsesidigt

godkännande av diplom, betyg och andra behörighetsbevis.

 Artikel 30 i EES-avtalet rör ömsesidigt erkännande av utbildningsbevis. Enligt

denna artikel skall de avtalsslutande parterna söka säkerställa ett ömsesidigt

erkännande av utbildnings- och examensbevis och andra behörighetsbevis i syfte

att underlätta det faktiska utövandet av etableringsrätten och friheten att

tillfälligt tillhandahålla tjänster. Artikeln omfattar även verksamhet som

utövas som anställd.

 Föreskrifter om detta finns i de EG-direktiv som antagits i detta syfte. I

Bilaga VII till EES-avtalet finns de anpassningar och kompletteringar i dessa

som avser EFTA-länderna och som överenskommits under EES-förhandlingarna samt en

förteckning över direktiv, som artikel 30 hänvisar till.

 De direktiv i Bilaga VII som hör till Näringsdepartementets område rör handel-

och agenturverksamhet, industri- och hantverk, tjänster förknippade med

transporter, filmindustri, vissa övriga sektorer (t.ex. fast egendom) samt

jordbruk.

 De flesta av de här behandlade direktiven i Bilaga VII innehåller bestämmelser

om att medlemsstaterna skall upphäva begränsningar av etableringsfriheten, som

kan hindra medborgare i annan stat inom gemenskapen att etablera sig i

medlemsstaterna.

 De diskriminerande reglerna vad gäller rätten att etablera sig och driva

verksamhet i Sverige för andra medborgare inom EES har redan avskaffats.

 I direktiven finns också för de olika områdena bestämmelser som syftar till att

lösa de problem som uppstår när en medborgare i ett land där det inte finns

några formella etableringskrav avser att etablera sig i ett annat land inom EU

med formella etableringskrav. Eftersom det på de nu aktuella områdena inte finns

formella etableringskrav i Sverige kan svenskar som vill etablera sig i annat

land inom gemenskapen komma att drabbas av sådana formella etableringskrav.

Dessa krav kan avse god vandel, konkursfrihet och yrkeskompetens.

 I direktiven anges hur en medborgare i ett EU-land vid etablering i ett annat

EU-land där etableringen är reglerad skall kunna uppfylla värdlandets krav. För

att Sverige skall uppfylla direktivens krav i dessa hänseenden krävs

lagstiftning.

3.2 Ärendet och dess beredning

För att införliva EG-direktiven med svensk rätt utarbetades inom

Näringsdepartementet promemorian Implementering av vissa direktiv enligt

EES-avtalets Bilaga VII. Promemorian har remissbehandlats.

 En sammanfattning av promemorian finns i bilaga 1. De lagförslag som läggs fram

i promemorian finns i bilaga 2. En remissammanställning finns i bilaga 3.

Lagrådets hörande: En ändring av lagen (1946:819) om upptagande av ed för

rättighets tillvaratagande i utlandet utgör i princip en sådan lagändring som

regeringen bör inhämta yttrande av Lagrådet över. Den lagändring regeringen nu

föreslår innebär dock bara att det görs ett tillägg i lagen till de uppgifter en

enskild kan få bekräfta med ed. Den nya uppgiften är av liknande karaktär som de

som redan finns i lagen. Lagrådets yttrande skulle sakna betydelse på grund av

sakens beskaffenhet och har därför inte inhämtats.

 Även ändringen av lagen (1990:515) om auktorisation av handelskamrar är i den

del som rör överklagandebestämmelserna lagrådspliktig. Ändringen är dock av

enkel beskaffenhet och Lagrådets yttrande skulle sakna betydelse och har därför

inte inhämtats.

3.3 Införlivandeåtgärder som behöver vidtas med anledning av direktiven

Vissa av direktiven reglerar hur en medborgare i ett EU-land vid etablering i

ett annat EU-land där etableringen är reglerad skall kunna uppfylla värdlandets

krav på s.k. skötsamhetsbevis. Dessa direktiv kräver att en medborgare i en

medlemsstat skall kunna få ett skötsamhetsbevis utfärdat för sig i

ursprungslandet eller i det senaste hemvistlandet. I direktiven anges att som

tillräckligt bevis skall godtas utdrag ur kriminalregistret.

 Vissa direktiv ställer "särskilda krav på gott anseende och god vandel". Ett

bevis om god vandel torde omfatta mer än bara skötsamhet. Det största

polisregistret, person och belastningsregistret (PBR) innehåller fler uppgifter

än kriminalregistret. Det torde därför uppfylla vissa av direktivens krav på

"särskilt gott anseende." PBR är också det register som används när en enskild

person behöver intyg bl.a. för att arbeta i ett främmande land. Som intyg om

skötsamhet och bevis om god vandel bör därför utdrag ur PBR kunna anses

tillräckligt. Rikspolisstyrelsen kommer att utses som myndighet behörig att

utfärda intygen.

 Vissa av direktiven kräver att den enskilde visar att de familjemedlemmar som

medföljer också uppfyller kraven på skötsamhet och god vandel. Nuvarande lydelse

av polisregisterförfattningarna torde dock inte omfatta en möjlighet för den

enskilde att få ett utdrag beträffande övriga familjemedlemmar. Det bör därför

övervägas om det skall göras några författningsändringar för att uppfylla

direktivens krav i dessa hänseenden.

 För vissa av direktiven krävs att en person som vill etablera sig i ett annat

land skall kunna visa bevis om att han inte varit försatt i konkurs. I de fall

då det i utlänningens ursprungsland eller senaste hemvistland inte utfärdas

något intyg om att en person inte varit försatt i konkurs kan ett sådant intyg

ersättas av en försäkran under ed. Eftersom det i praktiken är nästan omöjligt

att få fram uppgift om att en person inte har varit försatt i konkurs föreslås i

promemorian att det införs en möjlighet att styrka tidigare konkursfrihet genom

en försäkran under ed. För detta krävs det lag. En ändring föreslås därför av

lagen (1946:819) om upptagande av ed för rättighets tillvaratagande i utlandet.

Därefter kan allmän underrätt utses till myndighet behörig att utfärda handling

om att sökanden inte varit försatt i konkurs. En ändring av förordningen

(1987:452) om avgifter vid de allmänna domstolarna bör övervägas så att domstol

kan ta ut ansökningsavgift för edsupptagningen.

 I vissa medlemsstater krävs allmänna merkantila eller yrkesmässiga kunskaper

och färdigheter för att få utöva näringsverksamhet. I dessa stater skall som

tillräckligt bevis på sådana kunskaper godtas det faktiska utövandet av

verksamheten i fråga i annan medlemsstat i vissa perioder som anges närmare i

direktiven. Genom en ändring i lagen (1990:515) om auktorisation av

handelskamrar föreslås att regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer

får uppdra åt auktoriserad handelskammare att utfärda intyg om faktiskt utövande

av verksamhet. De direktiv som omfattas av intygsgivningen kommer att anges i

handelskammarförordningen (1990:733). Bestämmelser om överklagande av

handelskamrarnas beslut om intyg föreslås också i lagen om auktorisation av

handelskamrar. Därefter kan de auktoriserade handelskamrarna som har till

uppgift att utfärda intygen utses till behöriga myndigheter enligt direktiven.

 Direktivet 67/43 EEG omfattar bl.a. handel med och förvaltning av fast egendom.

För de områden detta direktiv omfattar finns disciplinära förfaranden i Sverige

för fastighetsmäklare, tolkar och översättare samt för advokater.

 För fastighetsmäklare finns i direktivet utöver kraven på konkursfrihet och

skötsamhetsbevis krav på att de skall kunna visa att några yrkesmässiga och

förvaltningsmässiga disciplinära åtgärder inte vidtagits mot dem i de fall ett

värdland kräver detta av de egna medborgarna.

 Enligt 4 § lagen (1984:81) om fastighetsmäklare skall varje fastighetsmäklare

vara registrerad hos länsstyrelsen i det län där han huvudsakligen är verksam.

En mäklares registrering kan enligt 5 § återkallas om mäklaren inte längre

uppfyller villkoren för registrering.

 Registrering av och tillsyn över fastighetsmäklare föreslås i proposition

1994/95:14 Ny fastighetsmäklarlag bli överflyttad till en särskild nämnd,

Fastighetsmäklarnämnden.

 Föreskrifter om att den myndighet som handhar registrering av och tillsyn över

fastighetsmäklare skall kunna utfärda bevis om att en mäklare inte varit föremål

för disciplinära åtgärder bör ske i förordningsform. Därefter kan

tillsynsmyndigheten utses till behörig myndighet enligt direktiven.

 För tolkar och översättare finns ett auktorisationsförfarande hos

Kammarkollegiet. En förordningsändring kommer att göras så att en enskild tolk

eller översättare kan få ut bevis om att hans auktorisation inte har upphävts

hos Kammarkollegiet. Därefter kan Kammarkollegiet utses som behörig myndighet.

 Uteslutning ur Advokatsamfundet är den enda disciplinära åtgärd för advokater

som berörs i direktivet. Samfundet torde kunna utfärda bevis om att advokat inte

har uteslutits ur samfundet. För advokater kommer Sveriges Advokatsamfund att

utses som behörigt organ att utfärda bevis om att disciplinär åtgärd inte har

vidtagits mot medlem.

3.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1946:819) om upptagande av ed för

rättighets tillvaratagande i utlandet

Regeringens förslag: Lagen (1946:819) om

upptagande av ed för rättighets tillvaratagande i

utlandet ändras så att den som för att få idka näring

inom EES behöver bekräfta med ed att han inte varit

försatt i konkurs skall få avlägga sådan ed.

Promemorians bedömning: Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens.

Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har haft några synpunkter på

promemorians förslag.

Skälen för regeringens förslag: I vissa av EU:s medlemsländer krävs att

medborgarna för att få utöva näringsverksamhet kan visa upp bevis om att de inte

har varit försatta i konkurs. I dessa fall skall en sådan medlemsstat i fråga om

medborgare i andra medlemsstater som tillräckligt bevis på konkursfrihet godta

intyg om att denne inte har varit försatt i konkurs. I de fall då det i

utlänningens ursprungsland eller senaste hemvistland inte utfärdas något intyg

om att denne inte har varit försatt i konkurs kan ett sådant intyg ersättas av

en försäkran under ed som vederbörande avgett inför en rättsinstans eller

förvaltningsmyndighet, notarius publicus eller behörig yrkes- eller

handelsorganisation i ursprungslandet eller det senaste hemvistlandet. I

praktiken är det nästan omöjligt att få fram uppgift om att en person inte varit

försatt i konkurs i Sverige. Att införa en möjlighet att avlägga en försäkran

under ed torde därför vara nödvändigt för att uppfylla skyldigheterna enligt

direktiven på denna punkt.

 I lagen (1946:819) om upptagande av ed för rättighets tillvaratagande i

utlandet stadgas att om någon behöver få en uppgift bekräftad med ed för att i

utlandet ta tillvara sin rätt till arv, försäkring, pension, skadestånd,

underhållsbidrag eller någon annan rättighet som tillkommer honom får sådan ed

tas upp av tingsrätt.

 Lagens syfte är att tillgodose de formella krav på edfästande, som uppställs i

vissa främmande rättsordningar. Lagen torde därför också kunna användas i detta

sammanhang, så att en enskild person med stöd av lagen skall kunna få avlägga ed

om konkursfrihet.

 Rätten för en enskild att få idka näring inom en annan stat än hans

ursprungsland torde inte direkt kunna jämställas med uttrycket "rättighet som

tillkommer honom" i 1 §. En ändring bör därför göras i denna paragraf. Ett andra

stycke bör läggas till med innehåll att första stycket gäller också för den som

för att få idka näring inom EES behöver med ed bekräfta att han inte varit

försatt i konkurs.

 Ändringen bör träda i kraft den 1 januari 1995.

 Ändringen i lagen föranleder utöver det sagda ingen särskild för-

fattningskommentar.

3.5 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:515) om auktorisation av

handelskamrar

Regeringens förslag: Lagen (1990:515) om

auktorisation av handelskamrar ändras så att

regeringen eller den myndighet regeringen

bestämmer får uppdra åt auktoriserade handelskamrar

att utfärda intyg för enskilda personer om faktiskt

utövande av verksamhet som dessa personer kan

behöva för att få idka näring inom EES. Bestämmelser

införs om rätt att överklaga dessa beslut till allmän

förvaltningsdomstol och om prövningtillstånd vid

överklagande till kammarrätten.

Promemorians bedömning: Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. I

promemorian föreslås dock inte någon möjlighet för enskilda att klaga på de

beslut handelskamrarna kan komma att meddela med stöd av bemyndigandet.

Remissinstanserna: Endast Stockholms Handelskammare har yttrat sig om

promemorians förslag. Handelskammaren anför att de i promemorian behandlade

bevisen om faktiskt utövande av verksamhet avser enskilda personers

förhållanden. Ett avslag torde innebära ett allvarligt hinder för den enskildes

utveckling av sin yrkesverksamhet. Handelskammaren anser det helt nödvändigt att

det införs en möjlighet för sökanden att överklaga ett avslag eller att

handelskammaren kan hänskjuta ärendet till myndighet för avgörande. I annat fall

måste handelskammaren avstå från uppgiften att utfärda bevis om faktiskt

utövande av näringsverksamhet.

Skälen för regeringens förslag: I vissa medlemsstater krävs för att få påbörja

eller utöva viss verksamhet att en person kan visa att han har allmänna,

merkantila eller yrkesmässiga kunskaper.

 Enligt några av direktiven skall en medlemsstat i dessa fall som tillräckligt

bevis på innehav av sådana kunskaper godta det faktiska utövandet av

verksamheten i fråga i en annan medlemsstat under vissa perioder, som anges i

direktiven. En behörig myndighet eller ett behörigt organ i sökandens senaste

hemvistland skall enligt direktiven utfärda intyg om att en sökande faktiskt har

utövat viss verksamhet under en period.

 Handelskamrarna utfärdar sedan länge olika certifikat och intyg som rör

dokument som kan krävas med hänsyn till författningsföreskrifter i främmande

länder. De har därför erfarenhet av liknande intygsgivning. Uppgiften att

utfärda de intyg som avses i direktiven bör därför läggas på handelskamrarna.

 I 9 § lagen om auktorisation av handelskamrar anges att regeringen eller den

myndighet regeringen bestämmer får uppdra åt auktoriserade handelskamrar att

utfärda sådana certifikat och andra dokument för handelsändamål som kan behövas

på grund av internationella överenskommelser eller utländska föreskrifter om in-

eller utförsel av varor. Lagen omfattar f.n. bara utfärdande av dokument för

handelsändamål. Ett nytt stycke föreslås i 9 § lagen om auktorisation av

handelskamrar så att det framgår att regeringen eller myndighet som regeringen

bestämmer får uppdra åt auktoriserad handelskammare att utfärda intyg enligt

EES-avtalet om faktiskt utövande av verksamhet. De direktiv som omfattas bör

sedan anges i handelskammarförordningen.

 Stockholms Handelskammare har i sitt remissvar tagit upp frågan om överklagande

av handelskamrarnas beslut om intygsgivning. Handelskammaren anser att det bör

finnas en möjlighet att överklaga ett avslag eller att det bör införas en

möjlighet för handelskamrarna att hänskjuta ett ärende för avgörande.

 Den Europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och

de grundläggande friheterna blir gällande rätt genom inkorporeringen från och

med den 1 januari 1995. I artikel 6 finns regler om rätt till domstolsprövning

och om rättssäkerhet. I konventionen finns krav på rätt till domstolsprövning av

civila rättigheter och skyldigheter. En handelskammares beslut har betydelse för

en enskild, som vill idka näring inom EES. Besluten har stora likheter med

sådana tillståndsfrågor som bedömts enligt konventionen och som ansetts röra

personers civila rättigheter. För att uppfylla konventionen bör därför

handelskamrarnas beslut gå att överklaga till domstol. Eftersom besluten i vissa

fall kan komma att beröra enskildas rättigheter enligt EES-avtalet är det vidare

viktigt att tillgodose möjligheten som nationell domstol har att rådfråga

EFTA-domstolen om tolkningen av EES-avtalet.

 Överklagande av utfärdandet av intyg om faktiskt utövande av verksamhet bör

göras hos allmän förvaltningsdomstol. I enlighet med de principiella riktlinjer

riksdagen har beslutat för instansordningen i de allmänna

förvaltningsdomstolarna skall länsrätt vara första domstolsinstans när ett

ärende överklagas till allmän förvaltningsdomstol, se bl.a. prop. 1993/94:133,

bet. 1993/94:JuU 24, rskr 1993/94:319.

 Av 14 § lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar följer att det är

den länsrätt inom vars län ärendet först prövats som kommer att pröva mål som

överklagas från från en auktoriserad handelskammare. Liksom för många övriga mål

som prövats av en förvaltningsmyndighet innan det prövas av länsrätt bör det

krävas prövningstillstånd i kammarrätt, se även prop. 1994/95:27. Till 9 § lagen

om auktorisation av handelskammare föreslås ett nytt andra stycke om rätt att

överklaga en auktoriserad handelskammares beslut om intygsgivning hos allmän

förvaltningsdomstol och ett nytt tredje stycke om prövningstillstånd.

 Ändringarna i lagen föranleder utöver det sagda ingen särskild

författningskommentar.

3.6 Förslagens kostnadskonsekvenser

De myndigheter och organ som skall utfärda intyg kommer i de allra flesta fall

att ha rätt att ta ut ersättning för dem. Förslagen torde därför inte leda

till ökade kostnader för sådana myndigheter eller organ. Kostnaderna för

förslagen kommer huvudsakligen att falla på de personer som begär intygen.

 Möjligheten att klaga på handelskamrarnas beslut innebär att de allmänna

förvaltningsdomstolarna tillförs en ny måltyp. De tillkommande ärendena torde

dock bli ytterst fåtaliga och torde därför inte leda till några ökade kostnader

för förvaltningsdomstolarna.

4 Ändring i lagen (1992:1534) om EG-märket, m.m.

4.1 Ärendet och dess beredning

Riksdagen beslöt hösten 1992 om en lag om EG-märket (prop.1992/93:87,

bet.1992/93:NU13, rskr.1992/93:96, SFS 1992:1534). Med EG-märket menas det

märke, bestående av bokstäverna CE i viss typografi, som enligt EG-direktiv för

vissa produkter skall åsättas dessa produkter innan de släpps ut på marknaden.

Märkningskravet återfinns i direktiv enligt den s.k. nya metoden som infördes år

1985. En närmare redogörelse för detta finns i prop.1992/93:87 s.4 ff.

 Syftet med lagen om EG-märket var att underlätta det införlivande med svensk

rätt av dessa direktiv som krävdes enligt EES-avtalet. Lagen trädde i kraft

samtidigt med EES-avtalet den 1 januari 1994 efter beslut av regeringen om

ikraftträdande (SFS 1993:1646). Lagen innehåller vissa gemensamma bestämmelser

om märket, men förutsätter att det i de andra författningar som införlivar

direktiven finns föreskrifter om att märkning skall ske. Genom den gemensamma

lagen behöver då inte för varje särskild produkt anges vissa gemensamma regler

om märkets utseende, förbud mot missbruk av märket m.m.

 Lagen har samma relevans såväl i EES som vid ett medlemskap. I lagtexten finns

inte någon hänvisning till EES-avtalet och de ändringar som nu föreslås är inte

föranledda av ett svenskt EU-medlemskap.

 I den nämnda propositionen förutsattes att lagen skulle ha tillfällig karaktär

i avvaktan på att generella bestämmelser om märkningen skulle antas inom EG och

införas under EES-avtalet. Det pågick då ett sådant arbete inom EG mot bakgrund

av skillnader beträffande märkningen i de dittills beslutade direktiven enligt

den nya metoden. Arbetet resulterade i två beslut av rådet den 22 juli 1993, som

också genom beslut av gemensamma EES-kommittén har förts in under EES-avtalet.

 Gemensamma bestämmelser i någon rättsakt som kan införlivas med svensk rätt och

därigenom ersätta lagen om EG-märket antogs dock inte. I stället intogs vissa

riktlinjer för användningen av EG-märket i det s.k. modulbeslutet från år 1990

för utformning av tekniska harmoniseringsdirektiv. Formellt ersattes 1990 års

beslut med ett nytt beslut (93/465/

EEG). Vidare antogs ett direktiv (93/68/EEG) varigenom ändringar gjordes i tolv

tidigare direktiv enligt den nya metoden. Ändringarna träder i kraft den 1

januari 1995. En närmare redogörelse för detta finns i prop.1993/94:203 s. 206

f. där regeringen redovisar behovet av de lagändringar som nu föreslås.

 Som också redovisas där innebär ändringarna att man nu har övergått till att

genomgående tala om CE-märkning ("CE-marking") i stället för EG-märket

("CE-mark"). Man anknyter på det sättet till bokstavs-symbolerna i stället för

EG som begrepp.

 Inom regeringskansliet har frågan om vilka ändringar som krävs i lagen om

EG-märket beretts inom en interdepartemental arbetsgrupp.

 Det har inte bedömts nödvändigt med remissförfarande eller hearing i ärendet.

 Lagrådets hörande: Lagrådets yttrande inhämtades vid lagens tillkomst.

Beträffande de ändringar som nu föreslås skulle lagrådets yttrande sakna

betydelse.

4.2 Arbetsgruppens bedömning, m.m.

Arbetsgruppen har funnit att i huvudsak följande bestämmelser som anknyter till

märkningen numera är gemensamma för direktiven:

1. CE-märkningens utformning

CE-symbolen är numera lika för de direktiv som omfattas av ändringsdirektivet.

Man har därvid valt en modell vars bokstäver

är något tunnare än den symbol som finns intagen i lagen om EG-märket. Oavsett

märkets storlek skall proportionerna i modellen behållas. Komponenterna skall

vara ungefär lika höga och inte lägre än 5 mm. Frågan om årtal för märkningens

anbringande och om identifikationsnummer för anmält organ skall anges eller inte

har lösts olika i direktiven.

2. Förbud mot vilseledande märkningar

Medlemsstaterna skall vidta lämpliga åtgärder för att förbjuda märkningar som

kan vilseleda tredje man vad gäller CE-märkningens innebörd och utformning.

Andra märken får anbringas förutsatt att detta inte hindrar CE-märkningens

synlighet och läslighet.

3. Vem anbringar CE-märkningen?

CE-märkningen skall anbringas av tillverkaren eller dennes representant i

gemenskapen.

4. Innebörd

CE-märkningen anger att produkten uppfyller de tillämpliga kraven i det aktuella

direktivet inbegripet förfarandet för bedömning av överensstämmelse. Om

produkten omfattas av andra direktiv som rör andra aspekter med krav på

CE-märkning, skall även dessa krav vara uppfyllda.

 Om något av dessa tillåter tillverkaren att under en övergångstid välja vilka

bestämmelser som skall tillämpas, anger CE-märkningen endast att produkten

överensstämmer med de direktiv som tillverkaren tillämpar. I sådana fall måste

uppgifter om de direktiv som tillämpas finnas i handlingar som åtföljer

produkten.

5. Felaktigt CE-märkta produkter

Om en medlemsstat konstaterar att CE-märkning har anbringats utan att detta är

berättigat, är tillverkaren eller dennes representant skyldig att bringa

produkten i överensstämmelse med bestämmelserna för CE-märkningen och se till

att överträdelsen upphör på de villkor som medlemsstaten fastställer. Om den

bristande överensstämmelsen fortsätter skall medlemsstaten vidta lämpliga

åtgärder för att begränsa eller förbjuda utsläppandet på marknaden av produkten

i fråga eller för att säkerställa att den återkallas från marknaden.

 Arbetsgruppen har gjort den bedömningen att de gemensamma bestämmelser som

redovisas under 1 och 2 täcks av bestämmelserna i lagen om EG-märket, dock att

symbolen bör ändras till den som används i ändringsdirektivet.

 Beträffande de bestämmelser som redovisats under 3-5 har arbetsgruppen funnit

det lämpligast att frågorna behandlas i de olika sektorsbestämmelserna och

således inte tas upp som gemensamma bestämmelser i den nu aktuella lagen.

 Arbetsgruppen har därför föreslagit att lagen om EG-märket ändras endast på det

sättet att i lagens rubrik och bestämmelser "CE-märkning" ersätter "EG-märket"

samt att CE-symbolen i bilagan byts ut mot den som används i ändringsdirektivet.

 Under ärendets vidare beredning inom regeringskansliet har synpunkter framförts

om möjligheten att i lagen ta in ytterligare gemensamma bestämmelser, framför

allt vad gäller åtgärder vid felaktig CE-märkning. De bemyndiganden som

tillsynsmyndigheterna har att ingripa mot produkter som släppts ut på marknaden

enligt produktspecifika regler förutsätter ofta att produkterna har

säkerhetsbrister, medan nu aktuella direktiv förutsätter att staterna skall

ingripa mot produkter bara av det skälet att de har CE-märkts felaktigt.

4.3 Överväganden och förslag

Regeringens förslag:

Lagen (1992:1534) om EG-märket ändras på det sättet

att

 1. lagens rubrik ändras till "lagen om

 CE-märkning",

 2. "CE-märkning" även i övrigt ersätter "EG-märket" i

 lagen,

 3. CE-symbolen i bilagan ersätts med en ny,

 4. bestämmelser om märkets utformning samlas i 3 §

 5. en ny paragraf tas in om att den som ansvarar

 för CE-märk-

ningen är skyldig att se till att överträdelsen

upphör, om CE-märkning har anbringats utan att det

är berättigat.

 Konsekvensändringar görs i lagen (1994:847) om

 tekniska egen-

skapskrav på byggnadsverk m.m., som innehåller

bestämmelser om EG-märket.

 Lagändringarna träder i kraft den 1 januari 1995.

Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens.

Skälen för regeringens förslag: Lagen om EG-märket har som framgått av det

tidigare endast syftet att underlätta införlivandet med svensk rätt av direktiv

enligt den nya metoden. De ändringar som arbetsgruppen har föreslagit bör

genomföras med några tillägg som kommit upp till diskussion vid ärendets

beredning.

 För tydlighets skull bör i 3 § samlas bestämmelserna om märkets utforming,

vilka kompletteras med för direktiven gemensamma bestämmelser om att märkets

komponenter skall vara lika höga och dess proportioner desamma oavsett märkets

storlek.

 Vad gäller frågan om ingripande mot felaktigt CE-märkta produkter bör i lagen

införas en ny paragraf, där skyldigheten för den som svarar för CE-märkningen

att vidta rättelse om felaktigt CE-märkta produkter släppts ut på marknaden

tydligt slås fast. Däremot bör inga bestämmelser om tvångsåtgärder i fall denna

skyldighet inte iakttas tas in i denna lag. Övervägande skäl talar för att

tillsynsmyndigheternas befogenheter vid överträdelse av direktivets bestämmelser

regleras i ett sammanhang inom respektive sektor. I praktiken torde det sällan

bli fråga om att med tvångsåtgärder ingripa mot en produkt på marknaden enbart

av det skälet att den felaktigt CE-märkts.

 Den nya paragrafen bör placeras in i lagen som 5a § under en ny rubrik,

Rättelse vid felaktig CE-märkning.

 Ändringarna i lagen föranleder utöver det nu sagda ingen särskild

författningskommentar.

 Bestämmelser om EG-märket finns dessutom i den lag om tekniska egenskapskrav på

byggnadsverk m.m. som träder i kraft den 1 januari 1995. Den ändrade terminogin

föranleder konsekvensändringar också i den lagen.

4.4 Förslagens kostnadskonsekvenser

Lagändringarnas karaktär är sådana att de inte föranleder några

kostnadskonsekvenser.

Sammanfattning av promemorian Implementering av vissa direktiv enligt

EES-avtalets bilaga VII

I promemorian behandlas hur personer med hemvist i Sverige skall kunna uppfylla

de krav som kan finnas i ett annat land inom EES-området på god vandel,

konkursfrihet och yrkeskompetens vid etablering inom vissa i direktiven till

Bilaga VII av EES-avtalet angivna områden. Dessa krav är gemensamma för ett

stort antal av direktiven och behandlas därför i ett sammanhang.

 Ett av direktiven innehåller bestämmelser som skiljer sig från de övriga. Detta

direktiv behandlas därför särskilt.

 Slutligen redovisas i promemorian hur enskilda personer kan skaffa sig

information om innehållet i direktiven.

 Vissa av direktiven kräver att en medborgare i en medlemsstat skall kunna få

ett s.k. skötsamhetsbevis utfärdat för sig i ursprungslandet eller i senaste

hemvistlandet. I direktiven anges att som tillräckligt bevis skall godtas

utdrag ur kriminalregistret.

 Vissa direktiv ställer "särskilda krav på gott anseende och god vandel". Ett

bevis om god vandel torde omfatta mer än bara skötsamhet. Som bevis om

skötsamhet och bevis om god vandel föreslås utdrag ur polisregistret.

Rikspolisstyrelsen kan utses till myndighet behörig att utfärda intygen.

 För vissa av direktiven krävs att en person som vill etablera sig i ett annat

land skall kunna få bevis om att han inte varit försatt i konkurs. I de fall då

det i utlänningens ursprungsland eller senaste hemvistland inte utfärdas något

intyg om att en person inte varit försatt i konkurs kan ett sådant intyg

ersättas av en försäkran under ed. Eftersom det i praktiken är nästan omöjligt

att få fram uppgift om att en person inte varit försatt i konkurs föreslås att

det införs en möjlighet att styrka tidigare konkursfrihet genom en försäkran

under ed. En lagändring föreslås därför av lagen (1946:819) om upptagande av ed

för rättighets tillvaratagande i utlandet. Lagändringen föreslås träda i kraft

den

1 januari 1995. Därefter kan allmän underrätt utses till myndighet behörig att

utfärda handling om att sökanden inte varit försatt i konkurs.

 I vissa medlemsstater krävs innehav av allmänna merkantila eller yrkesmässiga

kunskaper och färdigheter för att få utöva näringsverksamhet. I dessa stater

skall den medlemsstaten som tillräckligt bevis på innehav av sådana kunskaper

godta det faktiska utövandet av verksamheten i fråga i annan medlemsstat enligt

vissa av direktiven. En ändring av lagen (1990:515) om auktorisation av

handelskammare föreslås så att regeringen eller myndighet regeringen bestämmer

får uppdra åt auktoriserad handelskammare att utfärda intyg om faktiskt

utövande av verksamhet. Lagändringen föreslås träda i kraft den 1 januari 1995.

Därefter kan de auktoriserade handelkamrarna utses till myndigheter behöriga att

utfärda bevis om yrkeskompetens enligt EES-avtalet.

 Direktivet 67/43 EEG omfattar bl.a. handel med och förvaltning av fast egendom.

För detta direktiv stadgas att i de fall då ett värdland kräver bevis om att

några yrkesmässiga och förvaltningsmässiga disciplinära åtgärder inte har

vidtagits mot de egna medborgarna kan värdlandet kräva motsvarande bevis från

utlänningens ursprungsland eller senaste hemvistland. En myndighet eller ett

organ behörigt att utfärda sådan handling skall utses.

 För det område direktiv 67/43 EEG omfattar finns disciplinära förfaranden i

Sverige för fastighetsmäklare, tolkar och översättare samt för advokater. För

tolkar och översättare föreslås Kammarkollegiet som behörig myndighet.

 För fastighetsmäklare föreslås länsstyrelserna som behöriga myndigheter. Sedan

den föreslagna fastighetsmäklarlagen trätt i kraft föreslås att

Fastighetsmäklarenämnden utses till behörig myndighet. För advokater föreslås

Sveriges advokatsamfund som behörigt organ.

Promemorians lagförslag

1 Förslag till Lag om ändring i lagen (1946:819) om upptagan-de av ed för

rättighets tillvaratagande i utlandet

Härigenom föreskrivs att i 1 § av lagen (1946:819) om upptagande av ed för

rättighets tillvaratagande i utlandet skall införas ett andra stycke av följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 §

Behöver någon få en uppgift bekräftad med ed, antingen av honom själv eller av

någon annan, för att i utlandet ta till vara sin rätt till arv, försäkring,

pension, skadestånd, underhållsbidrag eller någon annan rättighet som tillkommer

honom, får sådan ed tas upp av tingsrätt.

 Vad som sägs i första

 stycket gäller också den

 som för att få idka näring

 inom EES-området behöver

 med ed bekräfta att han

 inte varit försatt i

 konkurs.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995.

2 Förslag till Lag om ändring i lagen (1990:515) om auktorisation av

handelskamrar

Härigenom föreskrivs att i 9 § lagen (1990:515) om auktorisation av

handelskamrar skall införas ett andra stycke av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 9 §

Regeringen eller den mydighet som regeringen bestämmer får uppdra åt

auktoriserade handelskamrar att utfärda sådana certifikat och andra dokument för

handelsändamål, som kan behövas på grund av internationella överenskommelser

eller utländska föreskrifter om in- eller utförsel av varor.

 Vad som sägs i första

 stycket gäller också sådana

 intyg för enskilda

 personer om faktiskt

 utövande av verksamhet

 som behövs för att få idka

 näring inom EES-området.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995.

Remissammanställning över promemorian Implementering av vissa direktiv enligt

EES-avtalets bilaga VII

1. Remissinstanserna

Remiss över promemorian Implementering av vissa direktiv enligt EES-avtalets

bilaga VII har avgetts av Hovrätten för Västra Sverige, Domstolsverket,

Kommerskollegium, Statistiska Centralbyrån, Konkurrensverket, Kammarkollegiet,

Svenska Arbetsgivareföreningen, Stockholms Handelskammare, Sveriges

Advokatsamfund, Grossistförbundet Svensk Handel och Sveriges Köpmannaförbund.

2. Allmänna synpunkter på promemorian

Domstolsverket lämnar förslagen utan erinran.

Svenska Arbetsgivareföreningen tillstyrker förslagen.

Konkurrensverket konstaterar sammanfattningsvis att risken för att förslagen

skulle kunna få ur konkurrenssynpunkt snedvridande effekter på den svenska

marknaden torde vara mycket liten. Den kommande implementeringen av

EG-direktiven syftar allmänt till att främja konkurrensen inom hela EES. Med

utgångspunkt i de intressen som Konkurrensverket enligt sin instruktion i första

hand skall tillvarata, är det i sammanhanget viktigt att eventuella

diskriminerande regler vad gäller rätten för andra medborgare i EES-länderna att

etablera sig och driva verksamhet i Sverige undanröjs. Så har också redan skett,

anför Konkurrensverket.

 Konkurrensverket anser att det är angeläget att regler utformas som gör att

etablering underlättas inom hela EES. Klara och enkla regler för hur nödvändiga

intyg och andra bevis kan erhållas är därvid av vikt. Konkurrensverket har inte

haft anledning att erinra mot de i promemorian framförda förslagen i dessa

delar.

 Sveriges Köpmannaförbund kan i avvaktan på att en harmonisering uppnås inom EES

ställa sig bakom förslagen i remissen om hur olika krav på intyg över god

vandel, konkursfrihet och yrkeskompetens under en övergångstid kan

tillhandahållas.

3. Skötsamhetsbevis och bevis om god vandel

Hovrätten för Västra Sverige har inga synpunkter på promemorians förslag om att

ett utdrag ur polisregistret skall uppfylla vissa direktivs krav på sk

skötsamhetsbevis. Hovrätten påpekar dock att ett utdrag enligt

polisregisterlagstiftningen endast kan avse den enskilde själv och att det

enligt vissa direktiv fordras också att den enskilde visar att de familje-

medlemmar som han lever med uppfyller kraven på skötsamhet och god vandel.

Hovrätten påpekar att något sådant bevis torde den enskilde fn inte kunna utfå.

Inte heller torde familjemedlem kunna få sådant utdrag beträffande sig själv om

inte han eller hon är i behov av ett utdrag för att ta till vara sin egen rätt.

En författningsändring bör därför övervägas enligt Hovrätten.

4. Konkursfrihet

Domstolsverket noterar i fråga om upptagande av ed vid tingsrätt att det i

promemorian inte sägs något om hur tingsrättens "handling om att sökanden inte

varit försatt i konkurs" bör utformas.Normalt torde tingsrätten upprätta ett

protokoll över sammanträdet där eden avläggs. Domstolsverket anser att det hade

varit av värde om i promemorian berörts huruvida ett sådant protokoll kan antas

uppfylla de krav som brukar ställas i medlemsländerna inom EU.

 Domstolsverket anser också att om edsupptagning enligt förslaget kan väntas få

en viss omfattning bör övervägas om förordningen (1987:452) om avgifter vid de

allmänna domstolarnas bör ändras så att domstol kan ta ut ansökningsavgift.

5. Yrkeskompetens

Statistiska Centralbyrån har inga synpunkter på de förslag som presenteras i

promemorian.Statistiska Centralbyrån vill dock påpeka att ISIC, som används i

direktiven för att avgränsa de verksamheter som direktiven berör, har

reviderats. De grupper/koder enligt ISIC som nämns i direktiven hänför sig till

olika versioner av ISIC beroende på vilket år direktivet är utfärdat. Vad gäller

den svenska näringsgrensindelningen, SNI är endast den version av SNI som

fastställdes 1969 direkt knuten till ISIC. Man kan därför inte generellt hävda

att den internationella näringsgrensindelningen direkt kan utläsas ur SNI.

Stockholms Handelskammare har anfört följande om uppgiften att utfärda bevis om

faktiskt utövande av näringsverksamhet:

De i promemorian behandlade bevis om faktiskt utövande av verksamhet avser

enskilda personers förhållanden. Detta faktum, med beaktande av avsaknaden av

möjlighet till överklagande, gör det svårt att förutse alla situationer som kan

uppstå. Ett avslag torde innebära ett allvarligt hinder för den enskildes

utveckling av sin yrkesverksamhet.

 Det finns idag inget underlag för att inom handelskammaren förutse

handläggningsrutiner eller kostnader härför. Alla kostnader för handläggningen

måste bäras den de sökande personerna. Blir det ett mycket lågt antal

ansökningar kan ett decentraliserat utfärdande visa sig alltför kostsamt varför

en regionaliserad eller centraliserad handläggning införs.

 Handelskammaren ser med stor osäkerhet på handläggning av bevis på ansökan av

till Sverige inflyttade personer. Språksvårigheter, svårighet att bedöma

intygsgivarens trovärdighet och brist på registreringar kan göra det faktiska

utövandet av näringsverksamhet omöjligt att fastställa på objektiva grunder.

 Handelskammaren anser det därför helt nödvändigt att en möjlighet för sökanden

att överklaga ett avslag eller att handelskammaren kan hänskjuta ärendet till

myndighet för avgörande införs. I annat fall måste handelskammarna avstå från

uppgiften att utfärda bevis om faktiskt utövande av näringsverksamhet.

6. Direktiv 67/43 EEG

Kammarkollegiet vill generellt framhålla att myndighet som får till uppgift att

utfärda bevis bör ges rätt att ta ut en avgift av sökande som fullt ut täcker

myndighetens kostnader för att fullgöra uppgiften.

6.1 Fastighetsmäklare

Kammarkollegiet tillstyrker förslaget såvitt gäller fastighetsmäklare utom

beträffande en detalj. Kollegiet anmärker att inte alla fastighetsmäklare kommer

att vara registrerade hos den nya Fastighetsmäklarnämnden. Undantag kommer att

göras för mäklare som förmedlar enbart upplåtelser av bostadsrätter i en

bostadsrättsförening ansluten till en riksorganisation eller regional

organisation för bostadsrättsföreningar.

6.2 Advokater

Hovrätten för Västra Sverige har anmärkt att varken styrelsen för samfundet

eller dess disciplinnämnd har ansetts vara myndighet såvitt gäller handlingars

och uppgifters offentlighet. Samfundet har i sig ingen skyldighet att

offentliggöra disciplinbeslut i vidare mån än vad som följer av skyldigheten att

tillställa bl.a. Justitiekanslern beslut i disciplinärenden. Hovrätten

ifrågasätter om inte en särskild lagreglering krävs för den nu aktuella

uppgiften för samfundet.

Sveriges Advokatsamfund har inte något att erinra mot förslaget att samfundet

skall vara organ, som har att utfärda bevis enligt direktivet 67/43 EEG om att

disciplinära åtgärder inte vidtagits mot en ledamot. Samfundet noterar därvid

att den enda disciplinära åtgärd som torde beröras av direktivet är uteslutning.

6.3 Tolkservice

Kammarkollegiet tillstyrker att kollegiet utses till behörig myndighet att

utfärda bevis för tolkar och översättare. Kollegiet vill dock understryka att

auktorisation som tolk eller översättare inte är något generellet krav för att

utöva respektive yrke i Sverige. Det är enbart de auktoriserade yrkesutövarna

som omfattas av kollegiets tillsyn och eventuella diciplinära åtgärder och det

är således endast för dessa som kollegiet har möjlighet att utfärda bevis. För

övriga yrkesverksamma tolkar och översättare saknas denna möjlighet, anför

kollegiet.

6.4 Övriga verksamheter

Hovrätten för Västra Sverige har påpekat att det för de verksamheter som

omfattas av direktivet 67/43 EEG och som är oreglerade inte lämnas förslag på

åtgärder. Hovrätten anför att det för personer som är verksamma inom dessa

områden kan uppstå svårigheter att visa att de inte varit föremål för några

yrkesmässiga eller förvaltningsmässiga disciplinära förfaranden. Enligt

hovrättens mening bör man därför överväga införandet av en möjlighet för dem att

avlägga ed för att bekräfta att de inte varit föremål för här aktuella

förfaranden.

7. Möjligheten för enskilda personer att skaffa sig information om innehållet i

direktiven

Kommerskollegium instämmer i att den enklaste formen av information bör kunna

erhållas hos folkbiblioteken. I övrigt torde erforderlig information kunna

erhållas från kollegiets EuropaInfo eller genom Euro Info Centre-nätverket.

 Grossistförbundet Svensk Handel framhåller problemen för företag och enskilda

att få kunskap om vad som gäller och vilka krav som ställs av olika länder.

Enligt förbundets uppfattning bör klargöras att svensk myndighet bör åläggas

ansvaret för insamling och vidareförmedling av denna information.

 Sveriges Köpmannaförbund anser att det är viktigt att berörda parter på ett

effektivt sätt får kännedom om de nya regler som EES-avtalet för med sig. En

stor informationsuppgift åvilar då förutom regeringen även berörda myndigheter

och organisationer.

NÄRINGSDEPARTEMENTET

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 13 oktober 1994

Närvarande: Statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], statsråden[REDACTED_EFTERNAMN], Hjelm-Wallén,[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],

Heckscher, Hedborg,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet Heckscher

_______________

Regeringen beslutar proposition 1994/95:39