Regeringens proposition

2000/01:128

Nationellt stöd vid upphandling av hjälpmedel

Prop.

2000/01:128

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 17 maj 2001.

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Lars Engqvist

 (Socialdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

Under 1990-talet har stora förändringar skett som påverkar förutsättningarna för

 det svenska systemet för hjälpmedelsförsörjningen för människor med

funktionshinder. Utveckling och provning av hjälpmedel samt en fungerande

inköpssamordning är viktiga länkar i hjälpmedelsförsörjningen och utgör

tillsammans en förutsättning för bra, säkra och prisvärda hjälpmedel. Det är

därför av intresse för staten att ta tillvara och utveckla det centrala stödet

till hjälpmedelsverksamheten. Regeringen föreslår att Hjälpmedelsinstitutet från

 och med den 1 januari 2002 ges möjlighet att svara för det nationella stödet

för upphandling av hjälpmedel. Samordningen av institutets provningsverksamhet

och det nationella stödet för upphandling bör enligt regeringens mening bidra

till både en effektivare och tydligare organisation.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 3

2 Ärendet och dess beredning 3

3 Bakgrund 3

4 Nationellt stöd vid upphandling av hjälpmedel 4

5 Finansiering 7

6 Ekonomiska konsekvenser 8

7 EU - konsekvenser 8

Bilaga 1 Utdrag ur rapporten Nationellt stöd vid upphandling av

hjälpmedel 10

Bilaga 2 Förteckning över remissinstanser avseende rapporten Nationellt

stöd vid upphandling av hjälpmedel 12

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 17 maj 2001 13

1

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

godkänner vad regeringen föreslår i fråga om nationellt stöd vid upphandling av

hjälpmedel (avsnitt 4).

2 Ärendet och dess beredning

Den 7 april 2000 kom de tre medlemmarna i den ideella föreningen

Hjälpmedelsinstitutet, nämligen staten genom Socialdepartementet,

Landstingsförbundet och Svenska Kommunförbundet, överens om att göra en översyn

av verksamheten inom AB Sjukvårdshuvudmännens Upphandlingsbolag (SUB) samt

Hjälpmedelsinstitutet. Översynen avsåg stödet till landsting och kommuner i

deras arbete med upphandling för hjälpmedelsförsörjningen. I översynen ingick

även att pröva om de delar av SUB:s nuvarande verksamhet som huvudmännen har

behov av i framtiden kan inordnas i Hjälpmedelsinstitutets organisation så att

det centrala stödet till sjukvårdshuvudmännen kan bli fullständigt

organisatoriskt integrerat.

Översynen leddes av en styrgrupp bestående av en företrädare från vardera

Socialdepartementet, Landstingsförbundet och Svenska Kommunförbundet. En extern

utredare anlitades för utredningsarbetet.

Utredningen resulterade i november 2000 i rapporten Nationellt stöd vid

upphandling av hjälpmedel. Rapporten har remissbehandlats. En sammanfattning av

rapporten finns i bilaga 1. Landstingsförbundet och Svenska Kommunförbundet gick

 var för sig ut till sina medlemmar för att inhämta synpunkter på utredningens

förslag. Enligt särskild överenskommelse har förbunden redovisat inhämtade

synpunkter till Socialdepartementet. Socialdepartementet har remitterat

rapporten till andra berörda myndigheter, organisationer m.fl. Remissinstanserna

 finns förtecknade i bilaga 2. Remissyttrandena finns tillgängliga hos

Socialdepartementet (S2000/3275/ST).

3 Bakgrund

Den 1 januari 1999 ombildades Handikappinstitutet till en allmännyttig ideell

förening och fick namnet Hjälpmedelsinstitutet. Föreningens medlemmar är staten

genom Socialdepartementet, Landstingsförbundet och Svenska Kommunförbundet.

Handikappinstitutet hade inte någon erkänd självständig juridisk ställning men

ansågs i diskussioner om statliga verksamhetsformer vara ett privaträttsligt

organ.

Hjälpmedelsinstitutet är ett för staten, landstingen och kommunerna gemensamt

kunskaps- och utvecklingsorgan på central nivå för frågor om hjälpmedel för

människor med funktionshinder. Institutet skall medverka till utvecklingen av

bra och säkra hjälpmedel och en effektiv hjälpmedelsförsörjning. Institutet

skall genom sitt arbete även bidra till ökad tillgänglighet i samhället för

personer med funktionshinder.

Hjälpmedelsinstitutet har ingen myndighetsställning, utövar ingen normerande

verksamhet och har ingen tillsynsfunktion. Tillsynen över

hjälpmedelsförsörjningen är en uppgift för Socialstyrelsen. Institutet kan i

enstaka fall, och då med stöd av särskild lag, åläggas viss uppgift som innebär

myndighetsutövning.

AB Sjukvårdshuvudmännens upphandlingsbolag (SUB) startades av

Landstingsförbundet år 1976 i samband med att landstingen fick ett sammanhållet

ansvar för att tillhandahålla hjälpmedel i samband med att den statliga

samordningen avvecklades.

4 Nationellt stöd vid upphandling av hjälpmedel

Regeringens förslag: Hjälpmedelsinstitutet ges från och med den 1 januari 2002

möjligheten att svara för det nationella stödet för upphandling av hjälpmedel.

Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Så gott som samtliga remissinstanser som yttrat sig angående

samordningen stödjer utredningens uppfattning att provning och upphandling bör

kunna samordnas hos Hjälpmedelsinstitutet. Handikappförbundens Samarbetsorgan

(HSO) anser att brukarinflytandet fungerar bra men bör stärkas ytterligare.

Socialstyrelsen anser det positivt att sjukvårdshuvudmännen får större

inflytande, förankring och insyn i provningsprocessen men ifrågasätter hur

brukarna kan göra sina synpunkter hörda. Nämnden för offentlig upphandling (NOU)

 anser att Socialdepartementet bör utreda närmare om förslaget kommer att

innebära att upphandlande enheter sluter avtal med ekonomiska villkor med en i

formellt hänseende fristående enhet som kan fatta beslut oberoende av de

upphandlande enheterna som anlitar dess tjänster. AB Sjukvårdshuvudmännens

upphandlingsbolag (SUB) framhåller att såväl staten som Landstingsförbundet och

Svenska Kommunförbundet får inflytande över upphandlingsverksamheten. Sveriges

Akademikers Centralorganisation (SACO) bedömer att förslaget ger möjligheter för

 enskilda sjukvårdshuvudmän att organisera inköp av hjälpmedel utifrån de lokala

 behov som finns. Sjukvårdens LeverantörsFörening framhåller betydelsen av att

det framtida upphandlingsstödet utformas så att det kan erbjuda ett flexibelt

utbud av tjänster med hänsyn till en mångfacetterad flora av aktörer och

försörjningslösningar.

Skälen för regeringens förslag

Syftet med Sjukvårdshuvudmännens upphandlingsbolag

Syftet med AB Sjukvårdshuvudmännens upphandlingsbolags (SUB) inköpssamordning är

 att tillförsäkra sjukvårdshuvudmännen bästa möjliga priser och villkor när det

gäller bra och säkra hjälpmedel. SUB skall även i övrigt hjälpa huvudmännen med

en kostnadseffektiv hjälpmedelsförsörjning.

Inköpssamordningen innebär att SUB på uppdrag av sjukvårdshuvudmännen upphandlar

 och tecknar ramavtal som dessa sedan åberopar vid beställning av hjälpmedel.

Respektive huvudman som deltagit i upphandlingen beställer, utan eget

upphandlingsförfarande, produkter från en avtalad leverantör med hänvisning till

 ramavtalet. Systemet innebär administrativa besparingar för såväl huvudmännen,

som inte behöver genomföra egen upphandling, som för leverantörerna genom ett

enkelt och enhetligt anbudsförfarande.

Hjälpmedelsinstitutet - ett nationellt kunskapscentrum

Hjälpmedelsinstitutet är ett nationellt kunskapscentrum inom hjälpmedelsområdet.

 En av institutets huvuduppgifter är att prova och bedöma hjälpmedel samt att

informera om produkterna. Verksamheten ger tillgång till bl.a. opartisk

jämförbar produktinformation, kravspecifikationer, produktutveckling samt

standardiseringsarbete. Målet med Hjälpmedelsinstitutets provningsverksamhet är

att tillgängliga hjälpmedel skall vara säkra och välfungerande samt att det

skall ske en ständig utveckling av hjälpmedlen utifrån de krav och önskemål som

brukarna och vården ställer på hjälpmedlen.

Det nationella stödet inom hjälpmedelsförsörjningen

SUB och Hjälpmedelsinstitutet har sedan år 1976 ett nära samarbete och bildar

tillsammans ett gemensamt system på nationell nivå för stöd inom

hjälpmedelsförsörjningen. Denna samverkan har sin tyngdpunkt i den integrerade

process som innefattar provning - upphandling - information. SUB:s uppgift har

varit att upphandla bra, säkra och prisvärda hjälpmedel. Upphandlingen baseras

på Hjälpmedelsinstitutets provningsverksamhet. De produkter som vid provning och

 bedömning uppfyller de ställda kraven förs upp på institutets förteckning över

bra hjälpmedel. Inom de flesta produktområden sluter SUB ramavtal med

leverantören rörande dessa produkter. På det sättet säkerställs att de

hjälpmedel som upphandlas tillgodoser inte bara tekniska krav utan också krav på

 funktion och kvalitet.

I propositionen om ombildning av Handikappinstitutet till Hjälpmedelsinstitutet

år 1999 beskrev regeringen relativt detaljerat Hjälpmedelsinstitutets roll och

verksamhetsinriktning (prop. 1997/98:57, bet. 1997/98:SoU19, rskr. 1997/98:273).

 I denna beskrivning ingick inte centralt stöd till upphandling. Av skälen till

regeringens förslag framgår att regeringen då i stället bedömde att systemet för

 inköpssamordning tydligt borde särskiljas från utveckling och provning av

hjälpmedel. Under 1990-talet har dock stora förändringar skett i

Hjälpmedelsinstitutets och SUB:s omvärld som påverkar förutsättningarna för det

svenska systemet för hjälpmedelsförsörjningen och innebär svårigheter att driva

SUB vidare i nuvarande former. Några exempel på förändringar är bl.a. nya

EG-direktiv angående offentlig upphandling samt förtydliganden och tolkningar

från Nämnden för offentlig upphandling (NOU) avseende lagen (1992:1528) om

offentlig upphandling. Vidare har kommunerna fått en ny roll inom hälso- och

sjukvården genom Ädelreformen och på landstingssidan har nya storregioner

bildats.

Stödet från sjukvårdshuvudmännen för SUB:s inköpssamordning har av många,

inklusive medlemmarna i Hjälpmedelsinstitutet, uppfattats vara på väg att

luckras upp. Den översyn som medlemmarna i Hjälpmedelsinstitutet har gjort visar

 emellertid att det centrala stödet för provning och upphandling genom

institutet och SUB har ett starkt stöd hos sjukvårdshuvudmännen. Däremot

efterlyses en bättre samordning mellan Hjälpmedelsinstitutet och SUB. Någon

skillnad i synen mellan stora och mindre landsting, inköpsorganisationen och

hjälpmedelsorganisationen samt kommunerna kan inte urskiljas.

Hjälpmedelsinstitutets provningsverksamhet har förhindrat att dåliga produkter

har kommit ut på marknaden och den samordnade upphandlingen har gett prisvärda

produkter. I översynen görs bedömningen att utan centrala insatser hade

huvudmännen behövt bygga upp egna resurser för detta vilket hade lett till

väsentligt högre kostnader för samhället. I stort sett samtliga

sjukvårdshuvudmän använder upphandlingsstödet, landstingen direkt och kommunerna

 indirekt genom avtal mellan landsting och kommuner.

I rapporten Nationellt stöd vid upphandling av hjälpmedel föreslås att det

centrala stödet för provning och upphandling samordnas inom

Hjälpmedelsinstitutet. En sådan samordning ger en mer slagkraftig och tydlig

organisation samt möjligheter till rationalisering.

Regeringen instämmer i detta förslag. Utveckling och provning av hjälpmedel samt

 en fungerande inköpssamordning är viktiga länkar i hjälpmedelsförsörjningen. De

 är tillsammans en förutsättning för bra, säkra och prisvärda hjälpmedel. Det är

 därför av intresse för staten att ta tillvara och utveckla det centrala stödet

till hjälpmedelsverksamheten. Alternativet är att varje huvudman bygger upp en

egen organisation för provning och upphandling vilket skulle vara både

resurskrävande och kunna leda till dyrare produkter och sämre kvalitet. Dessutom

 finns det en risk för att stora olikheter och försämrade funktionskrav uppstår

hos de olika huvudmännen. Det är svårt för huvudmännen att på lokal nivå

upprätthålla den breda kompetens som krävs för provning och upphandling.

Regeringen föreslår därför att Hjälpmedelsinstitutet ges en möjlighet att svara

för det nationella upphandlingsstödet inom ramen för sin verksamhet.

Samordningen med institutets provningsverksamhet bör vidare enligt regeringens

mening bidra till bl.a. effektivare beslutsvägar, snabbare handläggning av

ärenden och kortare informationsgivning. Den nya organisationen bör bli mer

tydlig och överskådlig med klarare relationer mellan Hjälpmedelsinstitutets

provningsverksamhet och den upphandlande verksamheten.

Det centrala upphandlingsstödet bör avse framtagande av ramavtal som tecknas med

 leverantörer som uppfyller de krav som ställs. Regeringen konstaterar, med

anledning av NOU:s remissyttrande över rapporten Nationellt stöd vid upphandling

 av hjälpmedel, att det centrala stödet för upphandling liksom i dag, kommer att

 ske på sådant sätt att de som erhåller stöd att genomföra en upphandling också

har full delaktighet i processen. Det slutliga upphandlingsbeslutet sker genom

att respektive uppdragsgivare sedan avtalar om s.k. blockorder med leverantörer

som uppfyller samtliga ställda krav i upphandlingsprocessen. I denna fas kan

Hjälpmedelsinstitutet vid behov utgöra konsultstöd och ersättas ekonomiskt av de

 huvudmän som utnyttjar detta stöd.

Hjälpmedelsinstitutet har sedan många år ett nära samarbete med

brukarorganisationerna i provningsarbetet och näraliggande verksamheter. Detta

samarbete har enligt regeringens bedömning haft stor betydelse för verksamheten

och bör ges motsvarande utrymme även i den nya organisationen. Framtagningen av

kravspecifikationer och provningen av hjälpmedel bör också ske i nära dialog med

 sjukvårdshuvudmännen och då med såväl landstingen som kommunerna. I dialogen

bör såväl små och stora landsting som kommuner ges möjlighet att delta med

hänsyn till de olika förutsättningar som kan finnas för

hjälpmedelsförsörjningen. Ökad delaktighet från sjukvårdshuvudmännen och

företrädare för brukarna i sortimentsgrupper o.dyl. kan bidra till att

ytterligare stärka processen för en hög kvalitet på arbetet med provning och

upphandling av tekniska hjälpmedel för personer med funktionshinder.

5 Finansiering

Regeringens bedömning: Finansieringen av det centrala stödet för upphandling av

hjälpmedel som föreslås inordnas i Hjälpmedelsinstitutets verksamhet bör från

och med den 1 januari 2003 ske inom ramen för de finansieringsformer som kommer

att gälla för institutet efter de pågående överläggningarna mellan medlemmarna i

 Hjälpmedelsinstitutet, nämligen staten, Landstingsförbundet och Svenska

Kommunförbundet. Under budgetåret 2002 bör finansieringen liksom tidigare ske i

överenskommelse mellan staten och Landstingsförbundet inom ramen för

Dagmaröverläggningarna.

Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens bedömning.

Remissinstanserna: De remissinstanser som yttrat sig angående finansieringen

(Socialstyrelsen, Handikappombudsmannen, Hjälpmedelsinstitutet, Sveriges

Pensionärers Riksförbund och Sjukvårdens LeverantörsFörening) är positiva till

utredningens förslag om centrala anslag. Handikappombudsmannen anser dessutom

att prispåslag på produkterna skulle drabba hjälpmedelsbehövande genom ökade

egenavgifter medan Sjukvårdens LeverantörsFörening anser att prispåslag skulle

minska trovärdigheten för upphandlingsverksamheten. Riksförbundet

PensionärsGemenskap framhåller, med hänsyn till många hjälpmedelsberoendes

ekonomiska situation, att både kostnadseffektivitet och krav på kvalitet och

service måste beaktas. Sveriges Akademikers Centralorganisation (SACO) frågar

hur sjukvårdshuvudmännens ökade inflytande i provningsprocessen skall

finansieras för att inte missgynna de små regionerna.

Skälen för regeringens bedömning: Hjälpmedelsinstitutets verksamhet bekostas i

dag gemensamt av staten och landstingen enligt ett fyraårigt avtal som slöts den

 4 mars 1998 mellan staten, Landstingsförbundet och Svenska Kommunförbundet.

Avtalet innebär att den tidigare ordningen med finansiering inom ramen för den

s.k. Dagmaröverenskommelsen behålls under åren 1999 - 2002. Till detta kommer

intäkter från bl.a. provnings- och standardiseringsarbete. Svenska

Kommunförbundet är part i överenskommelsen utan att bidra ekonomiskt till

verksamheten. Parterna har i april 2001 inlett överläggningar i syfte att finna

en annan finansieringsmodell. Regeringen avser att i budgetpropositionen för år

2003 återkomma med förslag om anslagskonstruktion och medelsanvisning, att gälla

 från år 2003.

Staten och sjukvårdshuvudmännen åtog sig vid bildandet av AB

Sjukvårdshuvudmännens Upphandlingsbolag (SUB) år 1976 ett gemensamt ansvar för

finansieringen av inköpssamordningen samtidigt som den tidigare statliga

samordningen avvecklades.

Eftersom SUB erbjuder sina tjänster på en öppen marknad beslutade riksdagen vid

bildandet av Hjälpmedelsinstitutet att Landstingsförbundet, som ägare av SUB,

skulle ansvara för såväl verksamheten som dess finansiering. Regeringen

underströk i propositionen att detta inte innebar att systemet med samordnad

upphandling via SUB kopplad till Hjälpmedelsinstitutets provningsverksamhet

skulle upphöra. Medel motsvarande bidraget till SUB år 1998 överfördes till att

ingå i de årliga förhandlingarna mellan staten och Landstingsförbundet om

statsbidrag för hälso- och sjukvården, de så kallade Dagmaröverläggningarna.

Medel har avsatts inom ramen för dessa förhandlingar även under åren 1999 -

2001.

Det centrala stödet för upphandlingen av hjälpmedel från och med den 1 januari

2003 bör, enligt regeringens mening, finansieras inom ramen för de

finansieringsformer som kommer att gälla för Hjälpmedelsinstitutet efter att de

pågående överläggningarna mellan medlemmarna i institutet är avslutade. I

avvaktan på detta anser regeringen att finansieringen för budgetåret 2002 liksom

 tidigare bör kunna ske i överenskommelse mellan staten och landstingen genom

Landstingsförbundet inom ramen för Dagmaröverläggningarna.

6 Ekonomiska konsekvenser

Det centrala stödet finansieras i dag inom ramen för den s.k.

Dagmaröverenskommelsen mellan staten och landstingen genom Landstingsförbundet.

Regeringen bedömer att förslaget att låta Hjälpmedelsinstitutet svara för det

centrala stödet till inköp av hjälpmedel inte medför några direkta ekonomiska

konsekvenser för vare sig staten, landstingen eller kommunerna. Den nuvarande

nettokostnaden för centrala provnings- och upphandlingsinsatser om cirka 10

miljoner kronor bör i stället till och med kunna sänkas något genom samordning

av bl.a. intern administration och lokaler.

7 EU - konsekvenser

EG-kommissionen har visat intresse för upphandling, bl.a. genom att kartlägga

och diskutera lagligheten av de olika medlemsstaternas organisationer för

centraliserade inköp. Nämnden för offentlig upphandling (NOU) erinrar i sitt

remissvar över rapporten Nationellt stöd vid upphandling av hjälpmedel att

dagens regelverk avseende den s.k. klassiska sektorn, dit ifrågavarande

upphandlingar hör, saknar bestämmelser om ramavtal. Det förslag till

Europaparlamentets och Rådets direktiv om samordning av förfarandena vid

offentlig upphandling av varor, tjänster och byggentreprenader, som kommissionen

 lade fram i maj 2000, innehåller emellertid en uttrycklig reglering av ramavtal

 också inom den klassiska sektorn. Förslaget är för närvarande föremål för

närmare diskussioner i rådsarbetsgruppen för offentlig upphandling. Med den

tidsplan som för närvarande gäller kan eventuella ändringar i svensk

lagstiftning träda i kraft tidigast om ett par år. NOU menar därför i sitt

remissvar att organisationen för nationellt stöd i upphandlingen av hjälpmedel

inte får baseras på ännu inte antagna EG-direktiv.

Regeringen delar NOU:s uppfattning och anser att upphandlingsverksamheten inom

Hjälpmedelsinstitutets ram naturligtvis måste utformas så att den även i

fortsättningen är förenlig med gällande rätt, men att den senare måste anpassas

till eventuella förändringar i denna.

Hjälpmedelsinstitutets provning skall baseras på kravspecifikationer som

överensstämmer med vad som gäller i EG-direktiv och enligt internationell

standard. Om dessa kravspecifikationer inte är tillräckliga bör institutet

liksom i dag engagera sig i det internationella standardiseringsarbetet för att

få gehör för att institutets krav överförs till internationell standard.

Regeringen bedömer att de utvidgade kravspecifikationer som

Hjälpmedelsinstitutet tagit fram och som ibland går utöver internationella

direktiv och standarder, inte är att betrakta som handelshinder i den

internationella handeln.

Utdrag ur rapporten Nationellt stöd vid upphandling av hjälpmedel

Sammanfattning

Socialdepartementet, Landstingsförbundet och Svenska Kommunförbundet har gjort

en översyn av det nationella stödet inom hjälpmedelsförsörjningen som omfattas

av AB Sjukvårdshuvudmännens Upphandlingsbolag (SUB) samt Hjälpmedelsinstitutets

provningsverksamhet (HI). Översynen har föranletts av att ett antal förändringar

 skett i Hjälpmedelinstitutets och SUB:s omvärld som lett till svårigheter att

driva SUB vidare i nuvarande former.

På nationell nivå samverkar HI och SUB genom inköpssamordning av

hjälpmedelsprodukter. Samordningen innebär att SUB på uppdrag av

sjukvårdshuvudmännen upphandlar och tecknar ramavtal för avrop av hjälpmedel.

Respektive huvudman som deltagit i upphandlingen beställer sedan, utan eget

upphandlingsförfarande, produkter från en avtalad leverantör med hänvisning till

 avtalet. SUB:s upphandlade produkter har genomgått HI:s provning och kraven på

de upphandlade produkterna bygger på HI:s kravspecifikationer.

I utredningen redovisas en utförlig nulägesanalys av det nationella stödet. För

att belysa sjukvårdshuvudmännens behov av stöd har en relativt bred

intervjuomgång genomförts med ett representativt urval av ansvariga för

hjälpmedelsförsörjningen och inköpsorganisationen hos sjukvårdshuvudmännen.

Den integrerade upphandlingsprocessen med SUB och HI har en bred uppslutning hos

 sjukvårdshuvudmännen. Det gäller såväl stora som mindre landsting,

inköpsorganisationen och hjälpmedelsorganisationen samt kommunerna.

Upphandlingssystemet med SUB:s och HI:s stöd används till övervägande delen av

sjukvårdshuvudmännen, direkt av landstingen och indirekt av kommunerna via avtal

 med landstingen. Om det nationella stödet ej funnits skulle huvudmännen själva

behöva bygga upp betydande resurser för provning och upphandling. Det finns

enligt huvudmännen utvecklingsmöjligheter inom såväl SUB som HI.

Utredningen föreslår en vidareutveckling av nuvarande modell för det nationella

stödet inom hjälpmedelsförsörjningen. Upphandlingen och provningen samordnas

inom Hjälpmedelsinstitutet.

Modellen för upphandling av hjälpmedel från SUB bör i sina nuvarande huvuddrag

ligga kvar. För att tillgodose kraven från såväl stora som mindre landsting och

kommuner bör det centrala upphandlingsavtalet koncentreras till två delar. Den

första fasen omfattar ramavtal för avrop som tecknas med leverantörer som

uppfyller ställda krav. Ramavtalen omfattar i huvudsak avropsmöjligheter för

mindre volymer med fastställda priser och övriga villkor. Huvudmännens krav på

volymrabatter och därtill kopplade sortimentsbegränsningar koncentreras till

arbete i en andra fas där upphandlingens stöd i huvudsak ges på konsultbasis.

Provningen föreslås i huvudsak få samma inriktning och omfattning som den

nuvarande när det gäller produktområden. Utredningen föreslår ett större

inflytande och förankring i provningsprocessen för sjukvårdshuvudmännen.

Den nuvarande kostnadsramen för SUB bör genom samordningen inom HI kunna

begränsas. Den nuvarande nettokostnadsnivån på ca 10 mkr bör kunna sänkas genom

samordningsvinster inom bl.a. den interna administrationen, institutionella

bolagskostnader och viss övrig reducering.

Utredningen föreslår, att upphandlingen finansieras genom centrala anslag i

samma former som kommer att gälla för Hjälpmedelsinstitutets övriga

verksamheter. Finansieringen bör prövas i samband med nytt avtal för HI från

2003.

Organisationsförändringen bör genomföras senast från 2003.

Förteckning över remissinstanser

Nationellt stöd vid upphandling av hjälpmedel

Remissyttranden har avgetts av Socialstyrelsen, Handikappombudsmannen, Nämnden

för offentlig upphandling, Hjälpmedelsinstitutet, Sjukvårdshuvudmännens

Upphandlingsbolag (SUB), Sveriges Akademikers Riksorganisation (SACO) genom

Förbundet Sveriges Arbetsterapeuter och Legitimerade Sjukgymnasters Riksförbund,

 Handikappförbundens Samarbetsorgan (HSO), Riksförbundet PensionärsGemenskap,

Sveriges Pensionärers Riksförbund, och Sjukvårdens LeverantörsFörening (SLF).

Tjänstemännens Centralorganisation (TCO) har meddelat att de avstår från att

yttra sig. Dessutom har inkommit sammanställningar av landstingens yttranden

till Landstingsförbundet respektive kommunernas yttranden till Svenska

Kommunförbundet. De landsting som yttrat sig till Landstingsförbundet är

Stockholms läns landsting, Landstinget i Uppsala län, Landstinget Sörmland,

Landstinget i Östergötland, Landstinget i Jönköpings län, Landstinget Blekinge,

Region Skåne, Landstinget Halland, Lanstinget i Värmland, Örebro läns landsting,

 Landstinget Dalarna, Landstinget Västernorrland och Jämtlands läns landsting.

Yttranden till Svenska Kommunkommunförbundet har inkommit från Bjuvs kommun,

Botkyrka kommun, Huddinge kommun, Kristianstad kommun, Nacka kommun, Östermalms

stadsdelsförvaltning i Stockholms stad samt ett gemensamt svar från kommunerna i

 Uppsala län.

Socialdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 17 maj 2001

Närvarande: statsrådet Hjelm-Wallén, ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],

[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Engqvist,[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet Engqvist

Regeringen beslutar proposition 2000/01:128 Nationellt stöd vid upphandling av

hjälpmedel

Prop. 2000/01:128

9

1

Prop. 2000/01:128

Bilaga 1

8

11

Prop. 2000/01:128

Bilaga 1

10

Prop. 2000/01:128

Bilaga 2

8

8

Prop. 2000/01:128

Bilaga 2

12

8

8

Prop. 2000/01:128

13