Sammanfattning av betänkandet Adoption till vilket pris? (SOU 2003:49) Inledning och beskrivning (kap. 14)

I kapitel 2 beskriver vi den internationella adoptionsverksamheten och processen vid en sådan adoption i Sverige. I Sverige finns en centralmyndighet, Statens nämnd för internationella adoptionsfrågor (NIA), som bl.a. har i uppgift att auktorisera sammanslutningar och utöva tillsyn över dem. I Sverige finns för närvarande sex auktoriserade sammanslutningar. I förhållande till sin folkmängd är Sverige ett stort mottagarland med ca 1 000 internationella adoptioner per år och ca 43 000 internationellt adopterade totalt i landet. I kapitel 3 beskriver vi adoptionsverksamheten i de tio största ursprungsländerna, med vilka Sverige har adoptionssamarbete. Dessa länder har under senare år förmedlat ca 90 % av de barn som har kommit till Sverige genom en auktoriserad sammanslutning. De beskrivna länderna är Colombia, Indien, Kina, Polen, Ryssland, Sydafrika, Sydkorea, Thailand, Vietnam och Vitryssland. Sverige har ratificerat såväl Förenta Nationernas konvention om barnets rättigheter (barnkonventionen) som 1993 års Haagkonvention om skydd av barn och samarbete vid internationella adoptioner (Haagkonventionen). Konventionerna beskrivs översiktligt i kapitel 4, där också begreppet barnets bästa tas upp. Vår bedömning är att det är viktigt att båda konventionerna är aktiva instrument i Sveriges arbete med internationella adoptionsfrågor. Kostnader och biståndsverksamhet i samband med internationell adoption (kap. 5) Sverige måste ta ställning till vad som är etiskt försvarbart att vi accepterar när det gäller kostnader och biståndsverksamhet i samband med internationell adoption. Vi föreslår att de auktoriserade sammanslutningarna skall specificera uppgifter om adoptionskostnaderna i utlandet och att adoptionsmyndigheten skall göra en rimlighetsbedömning av dessa. Utvecklingen skall gå mot att endast faktiska kostnader förenade med adoptionen av ett barn skall utgöra underlag för adoptionsavgiften. Sammanslutningarnas biståndsverksamhet skall vara tydligt avskild från adoptionsverksamheten och får inte äventyra integriteten i adoptionsverksamheten. Regeringen föreslås att

ta initiativ till ett utökat samarbete på regeringsnivå mellan olika mottagarländer för att få till stånd ett gemensamt etiskt förhållningssätt till kostnader och biståndsverksamhet i samband med internationell adoption,

i det svenska utvecklingssamarbetet prioritera att inhemska alternativ till barnhem byggs ut, så att barn i första hand får växa upp under goda livsvillkor i en familj i sitt ursprungsland, och

89 Prop. 2003/04:131 Bilaga 1

närmare undersöka Permanenta byråns program.

För att minska risken för att barn blir en handelsvara i adoptionssammanhang, föreslår vi fler och tydligare villkor för auktorisation (se kap. 6). Haagkonventionen I artikel 32 i Haagkonventionen anges följande.

1.

Ingen får göra otillbörlig ekonomisk eller annan vinst i samband med internationell adoptionsverksamhet.

2.

Endast kostnader och utgifter, inbegripet rimliga yrkesmässiga arvoden till personer som medverkar vid adoptionen, får debiteras eller betalas.

3.

Ledning, administration och anställda i de sammanslutningar som medverkar vid en adoption får inte ta emot ersättning som är orimligt hög i förhållande till utförda tjänster.

Till bestämmelsen finns en rekommendation som sammanfattningsvis innebär följande. Mottagarländer skall uppmuntras att stödja ansträngningar i ursprungsländer att förbättra nationella skyddsåtgärder för barn, inklusive program för att förhindra övergivande. Stödet får emellertid inte erbjudas eller efterfrågas på ett sätt som äventyrar integriteten i den internationella adoptionsprocessen, eller skapar ett beroende av inkomster som härrör från internationell adoption. Därtill får placeringsbeslut inte påverkas av nivån på betalning eller bistånd. Beloppen får inte påverka möjligheten att ett barn blir tillgängligt för adoption, inte heller ålder, hälsotillstånd eller några andra egenskaper hos det blivande adoptivbarnet. Sveriges förhållningssätt till Haagkonventionen Haagkonventionen är sedan år 1997 inkorporerad i svensk rätt. För oss är det en självklarhet att Sverige skall följa intentionerna i konventionen, även i förhållande till de länder som inte är anslutna till konventionen. Detta gäller även de rekommendationer, som antogs enhälligt vid Specialkommissionens möte år 2000. Konventionstexten, med tillhörande rekommendationer, är inte alltid helt klar och ger utrymme för tolkningar, bl.a. när det gäller kostnader och utgifter. Det gäller för Sverige att ta ställning till hur Sverige anser att konventionen skall tolkas. När det gäller adoption skall barnets bästa främst beaktas, vilket innebär att i den mån barnets bästa ställs mot t.ex. vuxnas längtan efter barn, så skall alltid vad som är bäst för barnet väga över. Denna konflikt kan uppstå på två olika nivåer, dels i ett enskilt fall dels på ett övergripande plan. För det enskilda fallet finns redan reglering i lag. På det mer övergripande planet, t.ex. när det gäller förhållningssätt till ekonomiska frågor i samband med internationell adoption, finns i princip ingen reglering utöver Haagkonventionen. Det gäller här att Sverige har ett förhållningssätt till internationell adoption som verkligen sätter barns intressen främst och som stämmer överens med svenska värderingar i övrigt. Det är viktigt att staten tar ett tydligt ansvar och inte lägger över 90 Prop. 2003/04:131 Bilaga 1 detta på auktoriserade sammanslutningar och blivande adoptanter, som har sina intressen att bevaka. Det är vidare angeläget att Sverige försöker få till stånd ett samarbete med andra mottagarländer för att främja en sund utveckling av den internationella adoptionsverksamheten. Internationell adoption en hjälp på kort sikt Internationell adoption kan för ett enskilt barn vara den bästa lösningen. Internationell adoption som generell lösning på utsatta barns svåra situation är endast en kortsiktig hjälpinsats, som inte löser de globala grundläggande problem som är orsak till att barn överges. För att förbättra utsatta barns livsvillkor på lång sikt, krävs framför allt insatser som gynnar en bred välfärdsutveckling i ursprungsländerna och mottagarländerna bör bidra till en sådan utveckling genom generella insatser. Målsättningen måste vara att barn får växa upp i sin biologiska familj eller i en annan familj i sitt ursprungsland. Eftersom det inte är realistiskt att tro att alla barn kan få den möjligheten, inte ens i framtiden, måste arbetet med att förbättra barns villkor ske med såväl långsiktiga som kortsiktiga insatser. Om ett mottagarland som Sverige skall ha en internationell adoptionsverksamhet, och samtidigt vara trovärdigt i sina insatser att förbättra utsatta barns villkor, måste tyngdpunkten på hjälpinsatser för barn vara sådan hjälp som på lång sikt förbättrar sociala och ekonomiska förhållanden i ursprungsländerna. Detta kan tänkas minska riskerna för att barn överges. Internationell adoption ett etiskt dilemma I världen finns många barnlösa vuxna som längtar efter barn. I världen finns också många barn som saknar familj. Många vuxna vill ha ett så litet och friskt barn som möjligt. Eftersom de barnlösa vuxna är fler än de små, friska barn som är tillgängliga för adoption, uppstår en konkurrenssituation, där det finns en risk för att den som betalar mest också får de ur ett vuxenperspektiv mest attraktiva barnen, dvs. de små och friska barnen. Olika länder har olika kulturer för att bidra med stöd till olika ändamål. Vissa länder har större öppenhet eller tolerans för att betala stora belopp för att få adoptera ett barn. Sådana länders betalningsvilja och betalningsförmåga blir i praktiken normgivande för hur stora belopp som går att begära för att barn skall bli tillgängliga för adoption. Det är fullt förståeligt att ursprungsländerna tar emot bidrag till sin sociala verksamhet och att de väljer samarbetskontakter som är beredda att bistå dem med stora belopp. Det är vidare förståeligt att barnlösa vuxna är beredda att göra stora ekonomiska uppoffringar för att få ett efterlängtat barn. Så länge det finns fler vuxna som vill adoptera än lämpliga barn tillgängliga för adoption, kommer det att finnas en marknad för adoption, där ekonomiska medel har stor betydelse. Begreppet barnhandel innebär för de flesta att vuxna köper barn för att utnyttja dem på något otillbörligt sätt. Även om syftet i adoptionssammanhang är en önskan att ge ett barn en familj, så finns det 91 Prop. 2003/04:131 Bilaga 1 en uppenbar risk för att barnen blir brickor i ett ekonomiskt spel, som drivs av vuxnas barnlängtan och svåra ekonomiska och sociala problem i ursprungsländerna. Ett sådant ekonomiskt spel måste kunna betecknas som en form av barnhandel. Att internationella adoptioner under vissa förhållanden kan sorteras in under begreppet barnhandel kommer bl.a. till uttryck i barnkonventionens fakultativa protokoll om försäljning av barn, barnprostitution och barnpornografi. När blivande föräldrar måste betala mer för adoptionen än vad de faktiska kostnaderna uppgår till, tenderar barn att bli en handelsvara. Även om det som betalas utöver de faktiska kostnaderna används till ett gott ändamål, får ett sådant bidrag aldrig bli ett villkor för att ett barn skall bli tillgängligt för adoption. I takt med att kostnaderna för adoption trissas upp i konkurrensen mellan olika mottagarländer, finns också en risk för att det i barnens ursprungsländer skapas ett beroende av inkomster som härrör från den internationella adoptionsverksamheten. När det är fråga om stora belopp som lämnas utöver ersättningar för de faktiska kostnaderna, kan det tänkas att det är mer ekonomiskt fördelaktigt att förmedla barn för internationell adoption än att förmedla barn för nationell adoption eller att placera barn i fosterhem. Internationella adoptioner kan i sådana fall hindra en positiv inhemsk utveckling, vilket inte är acceptabelt. Det finns också en risk för att internationella adoptioner bidrar till att bevara strukturer med en föråldrad kvinnosyn och en syn på utomäktenskapliga och funktionshindrade barn, som Sverige inte kan godta. En sådan utveckling kan inte under några förhållanden accepteras. Det är av största vikt att alla, som på något sätt har anknytning till internationella adoptioner, eftersträvar en hög etik i adoptionsverksamheten. Internationell adoption måste sättas in i ett större sammanhang än vad som ofta görs idag, där internationell adoption främst ses som en alternativ familjebildning. Vi anser det vara helt nödvändigt att Sverige tar ställning till vilka spelregler vi kan acceptera och hur Sverige kan agera för att minska riskerna för barnhandel i samband med internationell adoption. Skäliga utlandskostnader Drift av barnhem, från vilka adoptivbarnen kommer, och administration i samband med internationell adoption innebär självfallet stora kostnader för ursprungsländerna. Det är inte annat än rimligt att de blivande adoptanterna ersätter ursprungsländerna för de faktiska kostnader som belöper på det enskilda barnets adoption eller en beräknad genomsnittskostnad per barn. Att de blivande adoptanterna även skall vara tvingade att bekosta ursprungsländernas välfärdsutveckling i övrigt, kan emellertid ifrågasättas. Enligt vår mening är det ur de svenska adoptanternas synvinkel inte rimligt att de ur egen ficka finansierar en utbyggnad av välfärden i ett annat land. Därigenom riskerar barnen att bli en handelsvara och det finns också en risk för att ursprungsländerna blir beroende av inkomster från internationell adoptionsverksamhet, något som inte kan accepteras. 92 Prop. 2003/04:131 Bilaga 1 Biståndsverksamhet Att förena det yttersta målet för sammanslutningarnas biståndsverksamhet som bör vara att barn skall tas om hand av biologiska föräldrar, släkt eller i vart fall av en familj inom landet med det yttersta målet för adoptionsverksamheten att förmedla barn för adoption i Sverige innebär enligt vår uppfattning uppenbara svårigheter. En målkonflikt torde ständigt vara närvarande i verksamheten. Det går inte heller att bortse ifrån att biståndsverksamheten är en förutsättning för sammanslutningarna att framstå som attraktiva samarbetspartner när det gäller adoption. Sammanslutningarnas intryck är att sammanslutningar/länder som har en omfattande biståndsverksamhet ofta får betydligt fler barn för adoption än de som har en mindre omfattning på sin verksamhet. Det sistnämnda knyter an till vad som ovan sagts om kostnader och barnhandel, med den skillnaden att här är det sammanslutningarna och inte de enskilda föräldrarna, som genom biståndsverksamheten betalar för att få barn tillgängliga för adoption. Genom att en stor del av biståndsprojekten finansieras med medel från Sida är också svenska staten med och betalar för att vuxna i Sverige skall få möjlighet att bilda familj. Det är enligt vår mening av största vikt att Sverige överväger hur vi kan bidra till bättre levnadsvillkor för utsatta kvinnor och barn, utan att integriteten i adoptionsverksamheten äventyras. Utredningens förslag rörande kostnader och biståndsverksamhet Ett första steg för att komma till rätta med beskrivna problem, är att adoptionsmyndigheten i samband med beslut om auktorisation för ett visst land skall bedöma, om det är lämpligt att ett adoptionssamarbete inleds eller fortsätter, bl.a. med hänsyn till kostnadsbilden. För att kunna göra en sådan bedömning krävs att den svenska sammanslutningen presenterar en specificerad redovisning av samtliga utlandskostnader. Det är angeläget att kostnaderna bedöms vara rimliga i förhållande till kostnadsläget i ursprungslandet. Utvecklingen bör gå mot att den del av kostnaden som avser annat än faktiska kostnader för adoptionen (genomsnittligt beräknade) successivt minskar. Om sammanslutningen inte kan lämna en tillräckligt relevant och utförlig redovisning får myndigheten ange hur redovisningen skall förbättras. Om sammanslutningen av olika skäl inte kan följa myndighetens anvisningar, kan detta innebära att ifrågavarande förmedlingskontakt kommer att anses som olämplig att samarbeta med. I rekommendationen till Haagkonventionen framhålls att stödet till ursprungsländerna inte får äventyra integriteten i adoptionsverksamheten. Vår uppfattning är att biståndsverksamhet som bedrivs av auktoriserade sammanslutningar måste vara villkorslös. Om den verkligen skall uppfattas som villkorslös kan verksamheten inte vara kopplad till en förmedlingskontakt. Det får inte ens finnas misstankar om att det svenska biståndet ges under förutsättning att det förmedlas barn för adoption i Sverige. 93 Prop. 2003/04:131 Bilaga 1 För att verksamheten med internationella adoptioner skall hållas så ren som möjligt, kan sammanslutningarna inte tillåtas bedriva biståndsverksamhet gentemot en verksamhet från vilken barn förmedlas för adoption eller gentemot en person som bistår sammanslutningen i adoptionsverksamheten. Detta skall framgå av auktorisationsvillkoren i lagen (1997:192) om internationell adoptionsförmedling. Att ha biståndsverksamhet i ett land, från vilket sammanslutningen förmedlar barn för adoption, bör dock inte vara något hinder, under förutsättning att biståndsverksamheten hålls helt skild från adoptionsverksamheten såväl ekonomiskt som personellt. Sammanslutningen kan inte tillåtas att ha en representant (eller kontaktperson) i utlandet, som både bistår blivande adoptanter och administrerar biståndsverksamhet, eftersom detta utgör en stor risk för sammanblandning av sammanslutningens helt skilda verksamheter med adoptionsförmedling och biståndsverksamhet. Sverige skall som ett, med hänsyn till sin folkmängd, stort mottagarland självklart bidra till att ursprungsländerna ges möjlighet att utveckla sin välfärdsverksamhet för att på så sätt förbättra utsatta barns och kvinnors livsvillkor. Det är enligt vår uppfattning angeläget att biståndsverksamheten arbetar långsiktigt och med subsidiaritetsprincipen för ögonen. Enligt vår mening vore det önskvärt att regeringen i det svenska utvecklingssamarbetet också tydligt prioriterar att inhemska alternativ som ersätter barnhem byggs ut, så att barn i första hand ges möjlighet att växa upp under goda livsvillkor i en familj i sitt ursprungsland. Mottagarländerna kan genom Permanenta byråns inom Haagkonferensen program bistå ursprungsländerna, utan att integriteten i adoptionsverksamheten äventyras. Vi anser att regeringen bör undersöka programmet närmare. Konsekvenser Konsekvensen av att kräva en öppen redovisning av kostnader, att i princip inte acceptera annat än faktiska kostnader inom ramen för adoptionsavgiften och att sträva efter att det inte skall finnas någon direkt koppling mellan adoption och biståndsverksamhet kan bli att färre utländska barn kommer att bli tillgängliga för adoption i Sverige än vad som är fallet idag. Till följd härav kan de svenska auktoriserade sammanslutningarnas verksamhet minska. De barn som skulle ha kunnat förmedlas för adoption i Sverige, kommer istället att adopteras av familjer i andra länder, då det inte råder någon brist på blivande adoptanter. Sverige bör, enligt vår mening, vara ett föregångsland när det gäller att minska riskerna för barnhandel i samband med internationell adoption. Om Sverige vill bidra till att minska riskerna för barnhandel i samband med internationell adoption bör den svenska regeringen och adoptionsmyndigheten, utöver att ta ställning till hur Sverige självt skall förhålla sig till kostnader och biståndsverksamhet i samband med internationell adoption, aktivt verka i internationella sammanhang för att dessa frågor uppmärksammas och för att de stora mottagarländerna tillsammans tar upp dessa frågor med myndigheter och sammanslutningar i barnens ursprungsländer. 94 Prop. 2003/04:131 Bilaga 1 Det är vår förhoppning att ett svenskt ställningstagande i frågan kan stimulera andra mottagarländer att ta ställning till vilka kostnader som är etiskt försvarbara i samband med internationell adoption samt hur biståndsverksamhet kan bedrivas på ett sätt som inte äventyrar integriteten i adoptionsverksamheten. Det är angeläget att Sverige tydligt visar att barns bästa alltid har företräde i samband med internationell adoption. Ett led i detta är att mottagarländerna villkorslöst kan bistå ursprungsländerna i deras välfärdsutveckling, så att ursprungsländerna i högre utsträckning skall ha möjlighet att ta hand om sina barn inom landet. Auktorisation och tillsyn (kap. 6) Vi föreslår fler och tydligare auktorisationsvillkor, framför allt när det gäller förhållandena i utlandet. Av lagen om internationell adoptionsförmedling skall också framgå att sammanslutningen har förmedlingsplikt för sökande som har medgivande, upplysningsskyldighet, dokumentationsskyldighet och en skyldighet att vid varje tillfälle kunna betala tillbaka alla inbetalda avgifter samt har medel för avveckling av sammanslutningen i övrigt. Av samma lag skall vidare framgå att adoptionsmyndigheten har rätt att inhämta upplysningar, tillträdesrätt till sammanslutningarnas verksamhetslokaler och rätt att begära rättelse. Myndigheten bör ges ökade resurser för att kunna utöva en aktiv tillsyn. Auktorisation bör enligt vår mening ges i två led, där förutsättningarna att överhuvudtaget fungera som förmedlare av internationella adoptioner prövas först. Därefter prövas om förhållandena i varje enskilt land är sådana att ett samarbete bedöms vara lämpligt. Auktorisation för att arbeta med internationell adoptionsförmedling i Sverige skall endast ges åt sammanslutningar som har till huvudsakligt syfte att förmedla adoptioner. Om en sammanslutning även bedriver annan verksamhet än internationell adoptionsförmedling, får den andra verksamheten inte äventyra integriteten i adoptionsverksamheten. Riskerna med att en sammanslutning arbetar med både adoptionsförmedling och biståndsverksamhet diskuteras i föregående avsnitt. Auktorisation får vidare ges endast om det står klart att sammanslutningen kommer att förmedla sådana adoptioner på ett sakkunnigt och omdömesgillt sätt, utan vinstintresse och med barnets bästa som främsta riktmärke. För auktorisation krävs vidare att sammanslutningen har styrelse, revisorer samt stadgar, som innebär att sammanslutningen är öppen. Det är angeläget att sammanslutningen inte hindrar någon grupp av personer att bli medlemmar. När det gäller förhållandena i utlandet saknas reglering i dag. Vi föreslår att en svensk sammanslutning får beviljas auktorisation för att arbeta med internationell adoptionsförmedling i ett annat land under förutsättning att det andra landet har en adoptionslagstiftning eller annan tillförlitlig reglering som utgår från de grundläggande principer om barnets bästa som uttrycks i barnkonventionen och i Haagkonvention. Landet skall också ha en fungerande administration kring internationell 95 Prop. 2003/04:131 Bilaga 1 adoptionsverksamhet och det får inte uppstå skadlig konkurrens om barnen eller mellan svenska sammanslutningar som verkar i landet. Den svenska sammanslutningen skall redovisa hur kostnaderna i utlandet fördelar sig, och det skall med hänsyn till kostnadsbilden, balansen mellan de svenska sammanslutningarna och omständigheterna i övrigt bedömas som lämpligt att sammanslutningen inleder eller fortsätter ett adoptionssamarbete med det andra landet. En förutsättning för att de svenska sammanslutningarna skall kunna redovisa en tillräckligt detaljerad kostnadsbild är att ursprungsländerna är öppna och lämnar ekonomiska uppgifter till sammanslutningen. En svensk sammanslutning som beviljats auktorisation för att arbeta med internationell adoptionsförmedling i ett annat land skall få verka i det landet endast om den behöriga myndigheten i det andra landet har gett sitt tillstånd till det. Vi föreslår också att en auktoriserad sammanslutning skall ha upplysningsplikt, förmedlingsplikt och dokumentationsskyldighet. Sammanslutningen skall vidare vid varje tillfälle kunna betala tillbaka alla inbetalda adoptionsavgifter samt ha ekonomiska medel för avveckling av sammanslutningen i övrigt. Tydligare och fler auktorisationsvillkor ökar adoptionsmyndighetens möjligheter att agera. För att kunna utöva en aktiv tillsyn behöver myndigheten dock fler tillsynsverktyg. Vi anser att myndigheten skall ges rätt att inhämta upplysningar som behövs i tillsynen, tillträdesrätt till sammanslutningarnas verksamhetslokaler och rätt att begära rättelse. NIA:s organisation (kap. 7) Vi föreslår att NIA avvecklas som nämndmyndighet och att regeringen skapar en helt ny myndighet med ansvar för internationella adoptionsfrågor. Den nya myndigheten bör ha ledningsformen enrådighetsverk med insynsråd. I den nya myndighetens instruktion bör uppgiften att underlätta adoption i Sverige av utländska barn ändras till att myndigheten skall övervaka att de svenska auktoriserade sammanslutningarnas arbete med internationell adoptionsförmedling sker i enlighet med lag och principen om barnets bästa såsom den har kommit till uttryck i barnkonventionen och i Haagkonventionen. Myndigheten bör vidare endast betala ut statsbidrag till sammanslutningar som faktiskt förmedlar barn. I vårt uppdrag ingår att se över NIA:s organisation. NIA är en nämndmyndighet, med elva ledamöter som utses av regeringen. Sex av ledamöterna är nominerade av riksdagspartierna, varav en är nämndens ordförande. NIA:s kansli har nio anställda. Regeringen har uttalat att ledningsformen nämndmyndighet är ändamålsenlig för vissa verksamheter men bör användas sparsamt. Omprövning av redan existerande nämndmyndigheter får göras vid lämpliga tillfällen. Den myndighet som i framtiden skall vara ansvarig för internationella adoptionsfrågor bör enligt vår mening ha i princip samma arbetsuppgifter som NIA har idag enligt sin instruktion. Utifrån myndighetens arbets- 96 Prop. 2003/04:131 Bilaga 1 uppgifter gör vi dock bedömningen att det ur rättssäkerhetssynpunkt inte längre finns behov av att myndigheten är organiserad som en nämndmyndighet. Inte heller andra skäl talar för att behålla nuvarande ledningsform. Vår uppfattning är att internationella adoptionsfrågor bäst tas om hand i en egen myndighet, som har ett tydligt uppdrag att ansvara för frågor om internationell adoptionsförmedling och arbetet som centralmyndighet enligt Haagkonventionen. Internationell adoption berör etiskt svårhanterliga områden där det är viktigt att Sverige som nation sätter tydliga gränser för vad som är godtagbart ur svensk synvinkel. Myndighetens beslut i framför allt ärenden om auktorisation kan vara av känslig art och myndigheten arbetar inom ett komplicerat område och med många utländska kontakter. Detta skulle kunna motivera en stark medborgerlig insyn i verksamheten. Ledningsformen styrelse med begränsat ansvar skulle kunna vara tänkbar i detta sammanhang, men den är samtidigt kritiserad för sin otydlighet i ansvarsfrågan. Myndighetsutövning bör präglas av ett klart och tydligt ledningsansvar. Gentemot de sammanslutningar och enskilda, till vilka myndighetens beslut kommer att riktas, är det viktigt att myndighetens ledningsansvar blir tydligt. Mot bakgrund härav anser vi att ledningsformen enrådighetsverk med insynsråd skulle kunna vara lämplig för myndigheten. Det skulle ge möjlighet till insyn i verksamheten samtidigt som ansvarsfrågan skulle bli mer tydlig än idag. Möjlighet till insyn kan vara av värde eftersom myndigheten har att hantera frågor som har att göra med internationellt samarbete och i vissa fall känsliga frågor där sammanslutningar och enskilda berörs. Det är nödvändigt med en tydlig lagstiftning och ett väl sammansatt insynsråd. Forskningsresultat som utgångspunkt för våra förslag i kap. 812

Professor emeritus i barn- och ungdomspsykiatri Marianne Cederblad har på vårt uppdrag gjort en sammanställning av viktigare forskning på adoptionsområdet. Sammanställningen återfinns i del 2 av betänkandet. Forskningen visar att den stora majoriteten av de adopterade inte får några större problem. Adopterade är dock 23 gånger överrepresenterade i kliniska material inom barn- och ungdomspsykiatri, psykiatri samt i social dygnsvård. Pojkarna uppvisar aggressivitet, trots, hyperaktivitet och asociala beteenden medan flickor har mer depressiva symtom, självmordstankar och självmordshandlingar. Intervjustudier ger inte lika entydiga resultat. Flera studier har visat att misshandel, undernäring, vanvård, känslomässig och intellektuell deprivation före adoptionen påverkar barnens anpassning fortfarande efter flera år i adoptivfamiljen. Det har visats att förekomsten av sådana negativa upplevelser snarare än ankomståldern i sig har starkt samband med hur den adopterades liv utvecklas. Skolproblem bottnar ofta i språksvårigheter, men hyperaktivitet och koncentrationssvårigheter är också vanligare hos adopterade, vilket försvårar skolarbetet. Adopterade kan ha svårigheter att integrera sina föreställningar om den biologiska familjen och sina upplevelser av adoptivfamiljen under uppväxten. Det kan också vara 97 Prop. 2003/04:131 Bilaga 1 svårt att identifiera sig med två ursprung och/eller två kulturer. Adoptivföräldrarna kan underlätta identifikationsprocessen genom att engagera sig i ursprungslandets kultur m.m. Föräldrautbildning inför adoption (kap. 8) Vi föreslår att det blir obligatoriskt för dem eller den som vill adoptera att ha deltagit i kommunal föräldrautbildning inför adoption för att medgivande skall kunna lämnas. Kommunerna skall vara skyldiga att tillhandahålla sådan utbildning. Föräldrautbildning inför adoption ges idag huvudsakligen av de auktoriserade sammanslutningarna. I samband med kommunens utredning av dem eller den som vill adoptera, skall dock utredaren förvissa sig om att de eller den som utreds har tillräckliga kunskaper om barn och barns behov. Föräldrautbildningens kvalitet är beroende av den enskilda cirkelledaren och kan därför variera kraftigt. Möjligheten att delta i föräldrautbildning skiftar över landet, liksom innehållet i och kostnaden för utbildningen. Vid en internationell adoption medverkar samhället till familjebildningen. Det är därför också rimligt att samhället kan ställa krav på de blivande adoptivföräldrarna i syfte att barnet skall få så goda livsvillkor som möjligt i sitt nya hem. Alla adoptivbarn har rätt att komma till väl förberedda föräldrar, som gjorts medvetna om internationell adoption som fenomen och vilka etiska och personliga överväganden som bör göras före adoptionen. Det är angeläget att de som vill adoptera, utifrån de forskningsresultat som finns på området, uppmärksammas på adoptivbarns ökade risk för olika svårigheter, så att de får en beredskap att känna igen och hantera olika situationer och så att de kan söka hjälp i ett tidigt skede. Utifrån barnets bästa anser vi att deltagande i föräldrautbildning inför adoption skall vara en förutsättning för att de eller den som vill adoptera skall kunna ges medgivande. Alla blivande adoptivföräldrar har rätt till en så bra föräldrautbildning att de efter utbildningen skall ha möjlighet att ta ställning till om adoption är rätt för just dem. Det är direkt olämpligt att samhället förlitar sig på att aktörer med egna intressen av adoptionsförmedling är de som tillhandahåller utbildning. Det måste säkerställas att alla blivande adoptivföräldrar får en utbildning som håller hög och över landet jämn kvalitet, och som har fokus på adoptivbarns särskilda behov. Vi kan därför inte komma till annan slutsats än att samhället måste tillhandahålla föräldrautbildning, för att garantera oberoende, objektivitet och professionalism i utbildningen. Enligt vår mening skall kommunerna tillhandahålla utbildning med utgångspunkt i ett centralt framtaget material. Kommunerna skall ha rätt att ta ut skäliga avgifter för deltagande i utbildningen. Samverkan mellan kommuner och kommunal samverkan med landstinget är önskvärd för att få viss storlek på verksamheten och för att ta tillvara barnhälsovårdens kunskap om t.ex. anknytning. 98 Prop. 2003/04:131 Bilaga 1 Utredning inför adoption och beslut om medgivande (kap. 9) Vi föreslår att de eller den som vill adoptera skall ha deltagit i kommunal föräldrautbildning inför adoption, skall ha tillfredsställande kunskaper och insikter om adoptivbarn och deras behov, får vara högst 42 år vid ansökningstillfället samt utifrån samtliga omständigheter skall vara lämpade att adoptera, för att medgivande skall lämnas. Vi föreslår vidare att länsstyrelsen skall vara den som beslutar om medgivande. Utredning av dem eller den som vill adoptera görs av kommunens socialtjänst och beslut om medgivande fattas av socialnämnden. Denna ärendetyp är sällan förekommande i de flesta kommuner. Även i de kommuner som har ett större antal adoptionsärenden är det ofta av organisatoriska skäl sällan förekommande ärenden för såväl utredare som beslutsfattare. Vi framhåller att kommunerna har mycket att vinna på att samverka bl.a. när det gäller medgivandeutredningar. Vid samverkan kan färre utredare arbeta oftare med denna typ av utredningar. Det finns också större möjligheter att skräddarsy utbildning om adoption, nå ut till berörda grupper med sådan utbildning och också större möjligheter till erfarenhetsutbyte över landet. Ett färre antal utredare bör ge jämnare kvalitet på utredningarna och utredningsarbetet bör också kunna ske mer effektivt. Även länsstyrelsens tillsynsarbete underlättas. Vi anser att en förutsättning för medgivande är att de eller den som vill adoptera har tillfredsställande kunskaper och insikter om adoptivbarn och deras behov. Som framgår av föregående avsnitt skall de eller den som vill adoptera också ha deltagit i kommunal föräldrautbildning om adoption. Vi anser vidare att, ur barnets perspektiv, hög ålder hos dem eller den som vill adoptera i sig kan vara tillräckligt för att ett medgivande inte skall lämnas. Mot bakgrund härav anser vi att de eller den som vill adoptera skall få vara högst 42 år vid ansökningstillfället för att medgivande skall kunna lämnas. Något högre ålder kan accepteras om det finns särskilda skäl. Slutligen anser vi att det av socialtjänstlagen (2001:453) skall framgå att de eller den som vill adoptera måste vara lämpade att adoptera. Lämplighetsbedömningen skall göras med beaktande av samtliga omständigheter. Det är ingen rättighet för vuxna att få adoptera ett barn. Att bedöma om de eller den som vill adoptera är lämpade för uppgiften är svårt, och det är lätt att anta ett vuxenperspektiv, framför allt när det inte finns ett konkret barn att ta hänsyn till. Mot bakgrund av svårigheten att bedöma om de eller den som vill adoptera är lämpade att adoptera, anser vi att det finns anledning att överväga vilken samhällelig aktör som är bäst skickad att fatta beslut om medgivande och hur beslutsfattaren skall kunna tillföras mer kunskap om adoptivbarn och deras särskilda behov för att på ett tydligt sätt kunna utgå från barnets bästa. Vi redogör för olika tänkbara förslag på beslutsfattare. Beslutsfattare på lokal nivå kan vara socialnämnden, på regional nivå länsstyrelsen och på central nivå den myndighet som ansvarar för internationella adoptionsfrågor. 99 Prop. 2003/04:131 Bilaga 1 För att kunna sätta barnets bästa främst är det vår uppfattning att den som fattar beslut om medgivande måste ha goda kunskaper om såväl barns behov i allmänhet som adopterades särskilda behov. Det är enligt vår mening inte realistiskt att kräva att socialnämnderna i alla Sveriges 290 kommuner skall ha de särskilda kunskaper om adopterade som vi anser krävs för att kunna fatta välgrundade beslut om medgivande, då det handlar om en liten ärendegrupp. Om besluten istället fattas regionalt är det vår uppfattning att en tillräckligt god kunskap om adoption och adoptivbarns behov kan byggas upp utan alltför resurskrävande insatser. Risken för stora variationer i fråga om ärendenas behandling minskar och en mer enhetlig praxis kan växa fram. Vi föreslår därför att länsstyrelsen skall fatta beslut om medgivande. För att tillgodose kravet på hög rättssäkerhet kan det vara lämpligt att vid länsstyrelserna tillskapa särskilda nämnder med uppgift att besluta om medgivande. En sådan nämnd kan vara sammansatt av olika experter på området och det kan också vara lämpligt att allmänintresset är representerat. Stöd och hjälp efter en adoption (kap. 10) Samhället accepterar och legitimerar internationella adoptioner. Det är angeläget att samhället möter adopterades och adoptivföräldrars behov i ett så tidigt skede som möjligt. Kommunernas socialnämnder har sedan år 1998 ett särskilt ansvar för adopterade barn och ungdomar. I socialnämndens stöd bör ingå att en socialsekreterare med goda kunskaper om adopterades och adoptivfamiljens särskilda förutsättningar kan vara en samtalspart och ge stöd t.ex. vid relationsproblem inom familjen, svårigheter i föräldrarollen och vid livskriser som har sin grund i adoptionen. Vi anser att alla som i sitt yrke möter adopterade och adoptivföräldrar bör ha allmän kunskap om adopterade och att de som arbetar med stöd och behandling till adopterade och adoptivföräldrar måste ha särskild kunskap om adopterade. Det är angeläget att staten medverkar till en sådan kunskapsutveckling. De allra flesta adopterade lever sina liv på samma sätt som de som vuxit upp i sin ursprungsfamilj. Alla adopterade måste dock förhålla sig till adoptionen och i olika skeden av livet kan det finnas behov av stöd från samhället för att kunna hantera svårigheter av skilda slag. Kommunernas socialnämnder har sedan den 1 januari 1998 enligt 5 kap. 1 § socialtjänstlagen ett uttalat ansvar för att tillgodose de hjälpbehov som kan finnas efter en adoption. Flera socialsekreterare uppger att det inte är klart vad som avses med stöd och hjälp. I de allra flesta kommuner finns inte någon strukturerad verksamhet för stöd och hjälp efter en adoption. Avsikten med att ge stöd och hjälp är enligt vår mening att givaren bidrar till att mottagaren kan lösa ett problem eller hantera en situation på ett bättre sätt. I socialnämndens stöd och hjälp kan ligga att en socialsekreterare med goda kunskaper om adopterades och adoptivfamiljens särskilda förutsättningar kan ge tips om olika förhållningssätt och lämplig litteratur och socialsekreteraren skall också kunna vara en samtalspart. Exempel på situationer när stöd kan behövas är vid rela- 100 Prop. 2003/04:131 Bilaga 1 tionsproblem inom familjen, svårigheter i föräldrarollen och vid livskriser som har sin grund i adoptionen. Socialnämndens ansvar enligt 5 kap. 1 § socialtjänstlagen omfattar dock inte vuxna adopterade. Eftersom kommunen har det yttersta ansvaret för att de som vistas i kommunen får det stöd och den hjälp som de behöver, är det dock lämpligt att ta tillvara den kommunala adoptionskunskap som skall finnas, även när det gäller vuxna adopterade. Det är angeläget att alla som i sitt arbete möter adopterade har en allmän kunskap om adopterade och att alla som arbetar med t.ex. stöd eller behandling till adopterade också har särskild kunskap om adopterade, så att behov av stöd och behandling kan tillgodoses i tid och på ett bra sätt. Även när det gäller stöd och hjälp vill vi framhålla att kommunerna har mycket att vinna på att samverka dels med varandra, dels med landstinget. Vid samverkan kan en regional stöd- och hjälpverksamhet med särskilda kunskaper om adopterade byggas upp. Organisation och genomförande i arbetet med adoptionsanknutna frågor (kap. 11) Vi framhåller att de flesta av kommunerna har mycket att vinna på att samverka dels med varandra dels med landstinget i adoptionsanknutna frågor. Vi föreslår att kommuner och landsting som samverkar i dessa frågor skall kunna ansöka om och beviljas ett flerårigt statligt stimulansbidrag. Som framgår av föregående avsnitt är adoptionsanknutna frågor för de flesta kommuner och för barnhälsovården sällan förekommande frågor. För att få viss storlek på kommunens arbete med adoptionsanknutna frågor har de allra flesta kommuner mycket att vinna på att samverka med varandra. Kommunal samverkan med landstinget i föräldrautbildning och stöd- och hjälpverksamhet kan ge vinster för båda parter. Vid regional samverkan i adoptionsanknutna frågor kan de som arbetar med dessa frågor få den särskilda kunskap om adoption som behövs för att tillgodose de adopterades och deras familjers behov. Med uttrycket regional adoptionsrådgivning avser vi en regional verksamhet där kommuner i samverkan tillhandahåller föräldrautbildning inför adoption, utredning inför medgivandeprövning samt stöd och hjälp efter en adoption. Uttrycket är inte knutet till någon särskild form för samverkan. Ett län skulle kunna utgöra ett lämpligt geografiskt underlag för samverkan mellan i länet ingående kommuner och landstingets barnhälsovård i en regional adoptionsrådgivning. En mycket viktig uppgift för adoptionsrådgivningen är också att aktivt föra ut kunskap om adoption till olika professionella grupper som kommer i kontakt med adopterade och adoptivföräldrar. För att uppmuntra att samverkan kommer till stånd föreslår vi att kommuner och landsting som samverkar med varandra i adoptionsanknutna frågor skall kunna ansöka om och beviljas ett statligt stimulansbidrag som bör utgå under flera år. 101 Prop. 2003/04:131 Bilaga 1 Forskning och kunskapsutveckling (kap. 12) Vi föreslår att ett nationellt forsknings- och kunskapscentrum för internationella adoptionsfrågor inrättas. Ett sådant centrum kan med fördel knytas till en annan redan befintlig verksamhet. Staten har hittills inte prioriterat forskning och kunskapsutveckling på adoptionsområdet. Detta är inte acceptabelt när det handlar om organiserad förflyttning av barn från ett land till ett annat. Om Sverige även i fortsättningen skall ha en internationell adoptionsverksamhet, är det nödvändigt att staten prioriterar dessa frågor. Vi föreslår att ett nationellt forsknings- och kunskapscentrum för adoptionsfrågor inrättas. Det yttersta syftet med centrumet skall vara att de adopterade får så bra uppväxt- och livsvillkor som möjligt i sitt nya hemland genom bättre kunskapsunderlag. Några viktiga uppgifter för centrumet kan vara att hålla kontakt med adoptionsfältet för att fånga upp forskningsbehov, hålla sig à jour med internationell forskning, stimulera och koordinera forskning och besluta om och genomföra olika forskningsprojekt. Centrumet kan vidare ansvara för registrering och systematisering av forskningsresultat, ansvara för att nya resultat görs tillgängliga för adoptionsfältet och fungera som kunskapsbank för kommunernas adoptionsanknutna verksamhet. Centrumet bör, för att få dignitet och legitimitet, knytas till en vetenskaplig miljö där tvärvetenskaplig forskning och kunskapsutveckling kan ske och där en dialog med klinisk verksamhet möjliggörs. Det är viktigt att adopterade själva får komma till tals, dels vid prioritering av forskningsprojekt dels i forskningen, så att adopterades situation inte enbart beskrivs av adoptivföräldrar och professionella. Vi ger exempel på befintliga verksamheter som skulle kunna inrymma ett forsknings- och kunskapscentrum. Adoptionskostnadsbidrag åldersgräns m.m.(kap. 13) Vi föreslår att åldersgränsen för adoptionskostnadsbidraget inte skall höjas. Vi föreslår att regeringen i annan ordning överväger om det alltjämt är motiverat att adoptionskostnadsbidrag utgår vid enskild adoption. Sedan den 1 januari 1989 lämnas ett statligt bidrag vid adoption av utländska barn. Bidraget uppgår f.n. till 40 000 kr per adoptivbarn och betalas ut när adoptionen är genomförd. Bidrag lämnas endast för barn som inte fyllt tio år när adoptivföräldrarna fick det i sin vård. I vårt uppdrag ingår att pröva om åldersgränsen för bidraget skall höjas. De flesta adoptioner av barn äldre än nio år är enskilda adoptioner. Vid enskilda adoptioner är kostnadsbilden, mot bakgrund av de situationer som kan vara aktuella, rimligtvis en helt annan än vid adoption genom en auktoriserad sammanslutning. Med anledning härav bedömer vi att det inte finns anledning att höja åldersgränsen. De få adoptioner av barn äldre än nio år, som förmedlas genom auktoriserade sammanslutningar, motiverar inte ett annat ställningstagande. Mot bakgrund av att enskilda adoptioner numera endast får ske om det finns särskilda skäl, är det rimligt att anta att kostnaderna för dessa 102 Prop. 2003/04:131 Bilaga 1 adoptioner vanligtvis är lägre än vid adoption genom en auktoriserad sammanslutning. Vi föreslår att regeringen överväger om det alltjämt är motiverat att adoptionskostnadsbidrag utgår vid enskild adoption. Övriga frågor (kap. 14) De adopterades intresseorganisationer utgör ett viktigt komplement till den verksamhet som samhället ansvarar för. Organisationerna bedrivs huvudsakligen helt ideellt. Vi föreslår att dessa organisationer skall kunna beviljas statsbidrag för sin verksamhet. En sammanslutning som förmedlat en adoption skall också, mot en skälig avgift, bistå den adopterade i samband med sökandet av sitt ursprung. Socialnämnden skall inom ramen för sin stöd- och hjälpverksamhet bistå med det stöd som behövs för att kunna hantera de känslor som kan väckas i samband med att en adopterad söker sitt ursprung. Barnets rättigheter behöver stärkas vid de adoptioner som avser ett känt barn. Vi föreslår att regeringen ser över de brister som finns vid denna typ av adoption. Olika åldersgränser i lagen (1962:381) om allmän försäkring och lagen (1978:410) om rätt till ledighet för vård av barn m.m. innebär bl.a. att de eller den som adopterar ett äldre barn kan ha rätt till föräldrapenning men inte rätt till ledighet från arbetet. Vi föreslår att regeringen ser över frågan om samordning mellan nämnda lagars åldersgränser skall göras fullt ut. Konsekvenser (kap. 15) Våra förslag kommer att kräva nya resurser. Vi beräknar att förslagen kommer att generera 15 miljoner kronor i nivåhöjningar och 22 miljoner kronor i engångsanslag. Vi lämnar förslag på tänkbar finansiering. 103 Prop. 2003/04:131 Bilaga 1

Författningsförslag i betänkandet Adoption till vilket pris? (SOU 2003:49) Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) Härigenom föreskrivs i fråga om sekretesslagen att 7 kap. 29 § skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

7 kap.

29 §

Sekretess

gäller hos

statens

Sekretess gäller hos Myndigheten

nämnd för internationella adop-

för internationella adoptionsfrågor

tionsfrågor i ärende om sådana

(MIA) i ärende om sådana frågor

frågor för uppgift om enskilds

för uppgift om enskilds personliga

personliga

förhållanden,

om det

förhållanden, om det kan antas att

kan antas att den enskilde eller

den enskilde eller någon honom

någon honom närstående lider men

närstående lider men om uppgiften

om uppgiften röjs. I fråga om

röjs. Motsvarande sekretess gäller

uppgift i allmän handling gäller

även för handlingar som överläm-

sekretessen i högst femtio år.

nats till MIA för förvaring enligt 8

b § tredje stycket lagen (1997:192)

om internationell adoptionsförmed- ling. I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst femtio år. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2005. 104 Prop. 2003/04:131 Bilaga 2 Förslag till lag om ändring i lagen (1997:191) med anledning av Sveriges tillträde till Haagkonventionen om skydd av barn och samarbete vid internationella adoptioner Härigenom föreskrivs i fråga om lagen med anledning av Sveriges tillträde till Haagkonventionen om skydd av barn och samarbete vid internationella adoptioner att 23 §§ skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse 2 § Statens nämnd för internationella adoptionsfrågor (NIA) är centralmyndighet enligt konventionen och fullgör de uppgifter som ankommer på en sådan myndighet, om inte något annat följer av lag eller annan författning. NIA utfärdar intyg enligt artikel 23 i konventionen när adoptionen har ägt rum i Sverige eller när ett utländskt adoptionsbeslut har omvandlats här i landet enligt artikel 27 i konventionen och 5 § denna lag.

Ansökningar som avses i artikel 14 i konventionen skall göras hos socialnämnden i sökandens eller sökandenas hemkommun. Socialnämnden skall

a)

sammanställa rapporter enligt artikel 15.1. i konventionen,

b)

pröva frågor om samtycke enligt artikel 17.c i konventionen,

c)

vidta åtgärder enligt artikel 21 i konventionen.

I 6 kap 1215 §§ socialtjänstlagen (2001:453) finns bestämmelser om att socialnämnden prövar frågor om medgivande att i adoptionssyfte ta emot barn med hemvist utomlands.

Myndigheten för internationella adoptionsfrågor (MIA) är centralmyndighet enligt konventionen och fullgör de uppgifter som ankommer på en sådan myndighet, om inte något annat följer av lag eller annan författning.

MIA utfärdar intyg enligt artikel 23 i konventionen när adoptionen har ägt rum i Sverige eller när ett utländskt adoptionsbeslut har omvandlats här i landet enligt artikel 27 i konventionen och 5 § denna lag. 3 § Ansökningar som avses i artikel 14 i konventionen skall göras hos länsstyrelsen i det län där sökanden eller sökandena har sitt hemvist.

Länsstyrelsen skall pröva frågor om samtycke enligt artikel 17.c i konventionen. Socialnämnden i sökandens eller sökandenas hemkommun skall

a)

sammanställa rapporter enligt artikel 15.1. i konventionen, och

b)

vidta åtgärder enligt artikel 21

i

konventionen.

I 6 kap 1215 §§ socialtjänstlagen (2001:453) finns bestämmelser om att länsstyrelsen prövar frågor om medgivande att i adoptionssyfte ta emot barn med hemvist utomlands. Prop. 2003/04:131 Bilaga 2 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2005. 105 Övergångsbestämmelser För ärenden där ansökan, som avses i artikel 14 i konventionen, kommit in till socialnämnden före den 1 januari 2005 gäller 3 § i dess äldre lydelse. 106 Prop. 2003/04:131 Bilaga 2 Förslag till lag om ändring i lagen (1997:192) om internationell adoptionsförmedling Härigenom föreskrivs i fråga om lagen om internationell adoptionsförmedling

dels att 46, 7, 9, 10 och 14 §§ skall ha följande lydelse,

dels att det skall införas sju nya paragrafer, 6a, 88 d och 9 a §§, av

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4 § Den eller de som vill adoptera ett barn från utlandet skall anlita en sammanslutning som avses i 3 §. Detta gäller dock inte enstaka fall av adoption som avser släktingbarn eller där det annars finns särskilda skäl att adoptera utan förmedling av en auktoriserad sammanslutning. Statens nämnd för internationella adoptionsfrågor (NIA) skall i sådana fall innan barnet lämnar landet pröva om förfarandet är godtagbart. Den eller de som vill adoptera ett barn från utlandet skall anlita en sammanslutning som avses i 3 §. Detta gäller dock inte enstaka fall av adoption som avser släktingbarn eller där det annars finns särskilda skäl att adoptera utan förmedling av en auktoriserad sammanslutning. Myndigheten för internationella adoptionsfrågor (MIA) skall i sådana fall innan barnet lämnar landet pröva om förfarandet är godtagbart.

5 §

NIA avgör frågor om auktori-

MIA avgör frågor om auktori-

sation och har tillsyn över de

sation och har tillsyn över de

auktoriserade sammanslutningarna.

auktoriserade sammanslutningarna.

6 §

Auktorisation får endast ges åt

Auktorisation att

arbeta

med

sammanslutningar som

har

till

internationell

adoptionsförmedling

huvudsakligt

syfte

att

förmedla

i Sverige får endast ges åt

adoptioner. Auktorisation

får

ges

sammanslutningar som

har

till

endast om det står klart att

huvudsakligt

syfte

att

förmedla

sammanslutningen

kommer

att

adoptioner. Om en sammanslutning

förmedla sådana adoptioner på ett

även bedriver

annan verksamhet

sakkunnigt och omdömesgillt sätt,

än internationell adoptionsförmed-

utan vinstintresse och med barnets

ling, får den andra verksamheten

bästa som främsta riktmärke. För

inte äventyra integriteten i adop-

auktorisation

krävs

vidare

att

tionsverksamheten.

Auktorisation

sammanslutningen

har

stadgar,

får ges endast om det står klart att

styrelse och revisorer.

sammanslutningen

kommer

att

förmedla sådana adoptioner på ett

sakkunnigt och omdömesgillt sätt,

utan vinstintresse och med barnets

bästa som främsta riktmärke. För

auktorisation

krävs

vidare

att

sammanslutningen

har

styrelse,

107 Prop. 2003/04:131 Bilaga 2 revisorer och stadgar, som innebär att sammanslutningen är öppen. 6 a § En sammanslutning, som har auktorisation enligt 6 §, får beviljas auktorisation att arbeta med internationell adoptionsförmedling i ett annat land under förutsättning att

1.

det andra landet har en adoptionslagstiftning eller annan tillförlitlig reglering av internationell adoption, som utgår från de grundläggande principer om barnets bästa som uttrycks i Förenta Nationernas konvention om barnets rättigheter och i 1993 års Haagkonvention om skydd av barn och samarbete vid internationella adoptioner,

2.

landet har en fungerande administration kring internationell adoptionsverksamhet,

3.

det inte uppstår skadlig konkurrens om barnen eller mellan svenska sammanslutningar i landet,

4.

sammanslutningen redovisar hur kostnaderna i utlandet fördelar sig, och

5.

det med hänsyn till kostnadsbilden, balansen mellan de svenska sammanslutningarna och omständigheterna i övrigt bedöms som lämpligt att sammanslutningen inleder eller fortsätter ett adoptionssamarbete med det andra landet.

En sammanslutning som beviljats auktorisation för att arbeta med internationell adoptionsförmedling

i

ett annat land får verka i det landet endast om behörig myndighet i det andra landet har gett sitt tillstånd till det, eller har förklarat att den är beredd att acceptera sammanslutningens verksamhet i landet.

I ärenden om auktorisation skall MIA rådgöra med den svenska 108 Prop. 2003/04:131 Bilaga 2

utlandsmyndigheten

i

det

andra

landet om det inte är uppenbart

obehövligt, samt vid behov med

barnrättsorganisationer

som ver-

kar i landet.

7 §

Auktorisationen

skall

vara

Auktorisation enligt 6 § får ges

tidsbegränsad. I

beslutet

om

för högst fem år och auktorisation

auktorisation skall det anges vilka

enligt 6 a § får ges för högst två år.

länder som

sammanslutningens

Auktorisationen får

även

förenas

verksamhet avser. Auktorisationen

med andra villkor, såsom vad som

får även förenas med andra villkor,

skall gälla om inbetalning av

såsom vad som skall gälla om

avgifter samt redovisning.

inbetalning

av

avgifter

samt

redovisning. För att täcka kostnaderna för verksamheten får en auktoriserad sammanslutning ta ut skäliga avgifter av dem som anlitar sammanslutningen för internationell adoptionsförmedling. 8 § En auktoriserad sammanslutning är skyldig att tillhandahålla internationell adoptionsförmedling åt sökande som har medgivande att adoptera ett utländsk barn. Skyldigheten gäller inte i det fall sammanslutningen inte har någon utländsk kontakt som kan förmedla barn till sökanden. Detsamma gäller om sökanden misskött sina ekonomiska eller andra avtalade förpliktelser gentemot sammanslutningen. 8 a § Sammanslutningen skall skyndsamt meddela MIA sådana förändringar i sammanslutningens verksamhet i Sverige och i utlandet samt sådana förändringar i politiska, juridiska eller andra förhållanden i utlandet som kan ha betydelse för förmedlingsverksamheten. 8 b § En auktoriserad sammanslutning är skyldig att dokumentera förmedlingsverksamheten. Dokumentationen skall utvisa faktiska omstän- 109 Prop. 2003/04:131 Bilaga 2 digheter och händelser av betydelse. Dokumentationen skall bevaras så länge den kan antas ha betydelse för den som förmedlats för adoption genom sammanslutningen, eller för honom eller henne närstående personer. Kopia av handlingar som avser en viss adoption skall skickas till den socialnämnd som avses i 12 kap. 15 § tredje stycket socialtjänstlagen (2001:453). Om sammanslutningen upphör med sin förmedlingsverksamhet, skall dokumentation av förmedlingsverksamheten överlämnas till MIA för förvaring. 8 c § Den som en sammanslutnings handlingar i förmedlingsverksamheten rör skall på begäran, så snart som möjligt, tillhandahållas efterfrågade handlingar för läsning eller avskrift på stället eller i avskrift eller kopia, om det inte kan antas att en annan enskild person lider men. Frågor om utlämnande enligt första stycket prövas av den som ansvarar för handlingarna. Anser denne att någon handling eller en del av en handling inte bör lämnas ut skall han eller hon genast med eget yttrande överlämna frågan till MIA för prövning. 8 d § En auktoriserad sammanslutning skall vid varje tillfälle kunna betala tillbaka alla inbetalda adoptionsavgifter samt ha ekonomiska medel för avveckling av sammanslutningen i övrigt.

9 §

De auktoriserade sammanslut-

MIA har rätt att inspektera en

ningarna är skyldiga att på

auktoriserad

sammanslutnings

begäran tillhandahålla NIA de

verksamhet och får inhämta de

handlingar som rör verksamheten.

upplysningar och ta del av de

handlingar

som

behövs

för

110 Prop. 2003/04:131 Bilaga 2

tillsynen.

Den vars verksamhet inspekteras

är skyldig att lämna den hjälp som

behövs vid inspektionen.

Polismyndigheten

skall

på

begäran lämna MIA det biträde

som behövs i samband med

inspektion.

9 a §

MIA får förelägga en auktori-

serad sammanslutning att avhjälpa

brister i förmedlingsverksamheten.

10 §

Auktorisationen skall återkallas,

Auktorisation

att

arbeta

med

om de förutsättningar som anges i

internationell adoptionsförmedling

6 § inte längre finns. Detsamma

i Sverige skall återkallas, om de

gäller, om sammanslutningen inte

förutsättningar som anges i 6 § inte

uppfyller villkor som uppställts för

längre

finns. Sådan

auktorisation

auktorisationen eller inte rättar sig

skall också återkallas om samman-

efter vad NIA begär med stöd av 9

slutningen inte tillhandahåller MIA

§.

begärda handlingar enligt 9 § eller

följer

myndighetens

beslut

enligt

9 a §. Detsamma

gäller

om sam-

manslutningen inte förmedlat något

barn under de senaste två åren, om

det inte föreligger särskilda skäl.

Auktorisation

att

arbeta

med

internationell adoptionsförmedling

i ett annat land skall återkallas, om

de förutsättningar som anges i 6

eller 6 a §§ inte längre finns.

En

auktorisation

skall

vidare

återkallas, om sammanslutningen

inte uppfyller villkor som uppställts

för auktorisationen.

14 §

NIA:s beslut enligt 4 § tredje

MIA:s beslut enligt 4 § tredje

meningen, 6 §, 7 § första stycket,

meningen, 6 §, 6 a § första stycket,

och 10 § får överklagas hos allmän

7 § första stycket, 9 a § och 10 §

förvaltningsdomstol.

får

överklagas

hos

allmän

Prövningstillstånd krävs vid över-

förvaltningsdomstol.

Prövnings-

klagande till kammarrätten.

tillstånd krävs vid överklagande till

NIA:s beslut i övrigt får inte

kammarrätten.

överklagas.

I fråga om överklagande av

MIA:s

beslut enligt

8 c

§

andra stycket gäller i tillämpliga delar bestämmelserna i 15 kap. 7 § sekretesslagen (1980:100). 111 Prop. 2003/04:131 Bilaga 2

MIA:s beslut i övrigt får inte överklagas. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2005. Övergångsbestämmelse Äldre föreskrifter gäller fortfarande för auktorisation som har beviljats före den 1 januari 2005, dock längst till och med den 31 december 2006. 112 Prop. 2003/04:131 Bilaga 2 Förslag till lag om ändring i socialtjänstlagen (2001:453) Härigenom föreskrivs i fråga om socialtjänstlagen att 6 kap. 1215 §§,

10 kap. 4 § och 16 kap. 34 §§ skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

6 kap. Vård i familjehem och i hem för vård och boende

Internationella adoptioner

12 §

Är det fråga om att ta emot ett

Ett barn med hemvist utomlands

barn med hemvist utomlands i syfte

får inte utan länsstyrelsens med-

att adoptera det, skall ett med-

givande tas emot för adoption i ett

givande enligt 6 § inhämtas innan

hem som inte tillhör någon av

barnet lämnar det land där det har

barnets biologiska föräldrar. Med-

sitt

hemvist. Medgivande får

givande får inte lämnas utan att

lämnas endast om den eller de som

den eller de som ansöker om

vill adoptera har tillfredsställande

medgivande att få adoptera är

kunskaper om barn och deras

utredda. Medgivande skall inhäm-

behov och har blivit informerade

tas innan barnet lämnar det land

om

den planerade adoptionens

där det har sitt hemvist.

innebörd. Medgivandet upphör att

Medgivande får

lämnas endast

gälla om inte barnet har tagits

om den eller de som vill adoptera

emot i hemmet inom två år från det

1. har deltagit i av socialnämn-

medgivandet lämnades.

den tillhandahållen föräldrautbild-

ning inför adoption,

2. har tillfredsställande kun-

skaper och insikter om adoptivbarn

och deras behov och har blivit

informerade

om

den

planerade

adoptionens innebörd,

3. är högst 42 år vid ansök-

ningstillfället, och

4. med

hänsyn

till

samtliga

omständigheter

är

lämpade att

adoptera.

Sökande som har adopterat barn

från utlandet tidigare får beviljas

medgivande

utan

att

sökanden

deltagit i kommunal föräldraut- bildning. Sökande som vid ansökningstillfället är äldre än 42 år får beviljas medgivande om det finns särskilda skäl. Medgivandet upphör att gälla om inte barnet har tagits emot i hemmet inom två år från det medgivandet lämnades. 113 Prop. 2003/04:131 Bilaga 2

13 §

Prop. 2003/04:131

Den eller de som vill adoptera är

Den eller de som vill adoptera är

Bilaga 2

skyldiga att anmäla till socia-

skyldiga att anmäla till läns-

lnämnden om deras omständigheter

styrelsen om deras omständigheter

ändras mer väsentligt under den tid

ändras mer väsentligt under den tid

medgivandet

gäller. Medgivandet

medgivandet gäller.

Medgivandet

skall återkallas, om förutsätt-

skall återkallas, om förutsätt-

ningarna för det inte längre finns.

ningarna för det inte längre finns.

Medgivandet

kan återkallas

även

Medgivandet

kan

återkallas

även

när barnet har tagits emot av den

när barnet har tagits emot av den

eller de som vill adoptera, om en

eller de som vill adoptera, om en

fortsatt vistelse hos dem inte vore

fortsatt vistelse hos dem inte vore

förenlig med barnets bästa.

förenlig med barnets bästa.

14 §

När ett visst barn har föreslagits

När ett visst barn har föreslagits

för adoption,

skall socialnämnden

för adoption,

skall

länsstyrelsen

skyndsamt och senast inom två

skyndsamt och senast inom två

veckor från det att den eller de som

veckor från det att den eller de som

vill adoptera kommit in med en

vill adoptera kommit in med en

anmälan om detta pröva om sam-

anmälan om detta pröva om sam-

tycke skall ges till att adop-

tycke skall ges till att adop-

tionsförfarandet får

fortsätta. Om

tionsförfarandet får

fortsätta. Om

det är fråga om ett adoptions-

det är fråga om ett adoptions-

förfarande som omfattas av lagen

förfarande som omfattas av lagen

(1997:191)

med

anledning

av

(1997:191)

med

anledning av

Sveriges tillträde till Haagkon-

Sveriges tillträde till Haagkon-

ventionen om skydd av barn och

ventionen om skydd av barn och

samarbete vid internationella adop-

samarbete vid internationella adop-

tioner, skall därvid 3 § i den lagen

tioner, skall därvid 3 § i den lagen

tillämpas. Den tid inom vilken

tillämpas. Den tid inom vilken

prövning skall ske får förlängas om

prövning skall ske får förlängas om

det finns synnerliga skäl.

det finns synnerliga skäl.

15 §

Ett medgivande enligt 12 § att ta

Ett medgivande enligt 12 § att ta

emot ett barn med hemvist

emot ett barn med hemvist

utomlands i syfte att adoptera det

utomlands i syfte att adoptera det

och ett samtycke enligt 14 § till att

och ett samtycke enligt 14 § till att

adoptionsförfarandet

får fortsätta

adoptionsförfarandet

får fortsätta

meddelas av socialnämnden i den

meddelas av länsstyrelsen i det län

eller de sökandes hemkommun.

där de eller den sökande har sitt

I de fall samtycke enligt 14 §

hemvist. Om det inte är uppenbart

lämnats av socialnämnden i en

obehövligt

skall

socialnämnden i

annan kommun fullgör i stället den

sökandes hemkommun utreda för-

nämnden skyldigheterna enligt 7 §.

utsättningarna

för

medgivande

samt yttra sig innan länsstyrelsen

beslutar om medgivande. Social-

nämndens

yttrande

skall

också

inhämtas innan samtycke meddelas

enligt 14 §.

114

Till dess adoptionen är genomförd skall socialnämnden medverka till att barnet får god vård och fostran och i övrigt gynnsamma uppväxtförhållanden samt lämna dem eller den som vårdar barnet råd, stöd och annan hjälp som de behöver. Den socialnämnd som lämnat yttrande i fråga om samtycke enligt 14 § fullgör skyldigheterna enligt andra stycket. 10 kap. Nämndorganisation

4 §

Uppdrag

att

besluta

på

Uppdrag

att

besluta

på

socialnämndens

vägnar

får

ges

socialnämndens

vägnar

får

ges

endast åt en särskild avdelning som

endast åt en särskild avdelning som

består av ledamöter eller ersättare i

består av ledamöter eller ersättare i

nämnden i ärenden som är en

nämnden i ärenden som är en

uppgift för nämnden enligt 6 kap.

uppgift för nämnden enligt 6 kap.

6, 8, 12 och 13 §§ denna lag, 4 och

6 och 8 §§ denna lag, 4 och 6 §§,

6 §§, 11 § första och andra

11 § första och andra styckena,

styckena, 13 §, 14 § tredje stycket,

13 §, 14 § tredje stycket, 21, 22,

21, 22, 24, 26, 27 och 43 §§ lagen

24, 26, 27 och 43 §§ lagen

(1990:52) med särskilda bestäm-

(1990:52) med särskilda bestäm-

melser om vård av unga samt 11

melser om vård av unga samt 11

och 13 §§ lagen (1988:870) om

och 13 §§ lagen (1988:870) om

vård av missbrukare i vissa fall.

vård av missbrukare i vissa fall.

Första stycket gäller även i

Första stycket gäller även beslut

ärenden enligt 6 kap. 14 § om

enligt 9 kap. 3 § om att föra talan

samtycke vägras och beslut enligt

om återkrav enligt 9 kap. 1 §.

9 kap. 3 § om att föra talan om

återkrav enligt 9 kap. 1 §.

16 kap. Övriga bestämmelser

3 §

Socialnämndens

beslut

får

Socialnämndens

beslut

får

överklagas

hos

allmän

överklagas

hos

allmän

förvaltningsdomstol,

om nämnden

förvaltningsdomstol,

om nämnden

har meddelat beslut i fråga om

har meddelat beslut i fråga om

 ansökan enligt 2 kap. 3 §,

 ansökan enligt 2 kap. 3 §,

 bistånd enligt 4 kap. 1 §,

 bistånd enligt 4 kap. 1 §,

 vägran eller nedsättning av

 vägran eller nedsättning av

fortsatt försörjningsstöd

enligt

fortsatt försörjningsstöd

enligt

4 kap. 5 §,

4 kap. 5 §,

 förbud eller begränsning enligt

 förbud eller begränsning enligt

5 kap. 2 §,

5 kap. 2 §,

 medgivande enligt 6 kap. 6 §,

 medgivande enligt 6 kap. 6 §,

115 Prop. 2003/04:131 Bilaga 2

Länsstyrelsens beslut i ärenden om tillstånd enligt 7 kap. 1 §, omhändertagande av personakt enligt 7 kap. 5 § eller föreläggande eller förbud enligt 13 kap. 6 § får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol.

eller

 avgifter eller förbehållsbelopp enligt 8 kap. 

49

 §§.

återkallelse av medgivande enligt 6 kap. 13 §, samtycke enligt 6 kap. 14 §, eller avgifter eller förbehållsbelopp enligt 8 kap. 49 §§. Beslut i frågor som avses i första stycket gäller omedelbart. En länsrätt eller kammarrätt får dock förordna att dess beslut skall verkställas först sedan det har vunnit laga kraft. 4 § Länsstyrelsens beslut i ärenden om medgivande enligt 6 kap. 12 §, återkallelse av medgivande enligt 6 kap. 13 §, samtycke enligt 6 kap. 14 §, tillstånd enligt 7 kap. 1 §, omhändertagande av personakt enligt 7 kap. 5 § eller föreläggande eller förbud enligt 13 kap. 6 § får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. I fråga om överklagande av länsstyrelsens beslut enligt 7 kap. 4 § gäller i tillämpliga delar bestämmelserna i 15 kap. 7 § sekretesslagen

(1980:100).

Länsstyrelsens beslut om om-

Länsstyrelsens beslut om med-

händertagande av personakt enligt

givande enligt 6 kap. 12 §, åter-

7 kap. 5 § och om föreläggande

kallelse av

medgivande

enligt

eller förbud enligt 13 kap. 6 § samt

6 kap. 13 §, samtycke enligt 6 kap.

domstols motsvarande beslut gäller

14 §, omhändertagande av person-

omedelbart.

Polismyndigheten

akt enligt 7 kap. 5 § och om

skall lämna den hjälp som behövs

föreläggande

eller förbud

enligt

för att verkställa ett beslut om

13 kap. 6 § samt domstols mot-

omhändertagande av personakt.

svarande beslut gäller omedelbart.

Polismyndigheten skall lämna den hjälp som behövs för att verkställa ett beslut om omhändertagande av personakt. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2005. Övergångsbestämmelse Äldre föreskrifter skall gälla i ärenden där ansökan om medgivande har kommit in till socialnämnden före den 1 januari 2005. 116 Prop. 2003/04:131 Bilaga 2 Remissinstanser till betänkandet Adoption till vilket pris? (SOU 2003:49) Remissyttranden har avgetts av följande instanser. Riksrevisionen, Kammarrätten i Stockholm, Länsrätten i Stockholms län, Länsrätten i Göteborg, Migrationsverket, Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning (Homo), Sida, Integrationsverket, Riksarkivet, Barnombudsmannen, Socialstyrelsen, Statens nämnd för internationella adoptionsfrågor (NIA), Statens institutionsstyrelse (SiS), Handikappombudsmannen, Ekonomistyrningsverket, Statskontoret, Länsstyrelsen i Skåne län, Länsstyrelsen Västra Götaland, Länsstyrelsen Dalarnas län, Länsstyrelsen Västerbottens län, Länsstyrelsen i Kronobergs län, Järfälla kommun, Stockholms stad, Nybro kommun, Örebro kommun, Uppsala kommun, Sundsvalls kommun, Kalix kommun, Landstinget Halland, Svenska kommunförbundet, Landstingsförbundet, Rädda barnen, BRIS, Adoptionscentrum, Barnens vänner, Familjeföreningen för internationell adoption, Adopterade etiopiers och eritreaners förening (AEF), AFO organisationen för vuxna adopterade och fosterbarn, Adopterade Koreaners Förening, Nätverket Adopterades Röst, Forum för adopterade, Adoptivfamiljers förening, Ensamstående adoptivföräldrars förening, Göteborgs stads Adoptionsrådgivning, Adoptionsrådgivningen i Stockholm, IPM Institutet för psykosocial medicin, Tema Barn Linköpings universitet, Institutionen för psykologi Lunds universitet, AdoptionsRådgivningen Skaraborg, Institutionen för kvinnors och barns hälsa Uppsala universitet, Familjerättssocionomernas riksförening (FSR), Rikspolisstyrelsen, Lars-Åke[REDACTED_EFTERNAMN], Susanne[REDACTED_EFTERNAMN], Karin 

7 kap.

29 §

2

Sekretess gäller hos statens

Sekretess gäller hos Myndig-

nämnd för internationella adop-

heten för internationella adop-

tionsfrågor i ärende om sådana

tionsfrågor (MIA) i ärende om

frågor för uppgift om enskilds per-

sådana frågor för uppgift om en-

sonliga förhållanden, om det kan

skilds personliga förhållanden, om

antas att den enskilde eller någon

det kan antas att den enskilde eller

honom närstående lider men om

någon närstående till den enskilde

uppgiften röjs.

lider men om uppgiften röjs . Mot-

svarande

sekretess gäller

för

handlingar

som

överlämnats

till

MIA för förvaring enligt 8 b §

tredje stycket lagen (1997:192) om

internationell

adoptionsförmed-

ling.

I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst femtio år. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2005. Prop. 2003/04:131 Bilaga 8

2 Lagen omtryckt 1992:1474

2 Senaste lydelse 1989:385. 127 Förslag till lag om ändring i lagen (1988:1463) om bidrag vid adoption av utländska barn Härigenom föreskrivs att 6 § lagen (1988:1463) om bidrag vid adoption av utländska barn skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse 6 § Bidrag lämnas endast för barn som inte fyllt tio år när adoptivföräldrarna fick det i sin vård. Bi- drag lämnas inte om adoptionen avser eget eller makes barn eller makes adoptivbarn. Bidrag lämnas endast för barn som inte fyllt tio år när adoptivföräldrarna fick det i sin vård. Bi- drag lämnas inte om adoptionen avser eget eller makes barn eller makes adoptivbarn. Bidrag lämnas endast för adoptioner som förmedlats av en sammanslutning som är auktoriserad enligt lagen (1997:192) om internationell adoptionsförmedling. Prop. 2003/04:131 Bilaga 8

1.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2005.

2.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om barn, som kommit i adoptivföräldrarnas vård här i landet före ikraftträdandet.

128

Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1117) om registrerat partnerskap Härigenom föreskrivs att 1 kap. 3 § lagen (1994:1117) om registrerat partnerskap skall ha följande lydelse.

Lydelse enligt prop. 2003/04:48

Föreslagen lydelse

1

kap.

3 § Registrering får inte ske beträffande den som är under 18 år eller dem som är släkt med varandra i rätt upp- och nedstigande led eller är helsyskon. Registrering får inte heller ske beträffande halvsyskon utan tillstånd av myndighet som anges i 15 kap. 1 § äktenskapsbalken. Registrering får inte ske av den som är gift eller som redan är registrerad partner. Rätten till registrering av ett partnerskap prövas enligt svensk lag. Vid tillämpningen av första och andra styckena jämställs adoptivförhållande med släktskap. De som därvid anses som helsyskon får dock registrera sitt partnerskap med varandra efter tillstånd av myndighet som anges i 15 kap. 1 § äktenskapsbalken.

1.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2005.

2.

Äldre bestämmelser gäller fortfarande för hindersprövning som har begärts före den 1 januari 2005.

129 Prop. 2003/04:131 Bilaga 8 Förslag till lag om ändring i lagen (1997:191) med anledning av Sveriges tillträde till Haagkonventionen om skydd av barn och samarbete vid internationella adoptioner Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (1997:191) med anledning av Sveriges tillträde till Haagkonventionen om skydd av barn och samarbete vid internationella adoptioner skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse 2 §

Statens nämnd för internationella adoptionsfrågor (NIA) är centralmyndighet enligt konventionen och fullgör de uppgifter som ankommer på en sådan myndighet, om inte något annat följer av lag eller annan författning.

NIA utfärdar intyg enligt artikel 23 i konventionen när adoptionen har ägt rum i Sverige eller när ett utländskt adoptionsbeslut har omvandlats här i landet enligt artikel 27 i konventionen och 5 § denna lag.

Myndigheten för internationella adoptionsfrågor (MIA) är centralmyndighet enligt konventionen och fullgör de uppgifter som ankommer på en sådan myndighet, om inte något annat följer av lag eller annan författning.

MIA utfärdar intyg enligt artikel 23 i konventionen när adoptionen har ägt rum i Sverige eller när ett utländskt adoptionsbeslut har omvandlats här i landet enligt artikel 27 i konventionen och 5 § denna lag. Prop. 2003/04:131 Bilaga 8

1.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2005.

2.

Intyg som har utfärdats av NIA enligt 2 § har fortsatt giltighet.

130 Förslag till lag om ändring i lagen (1997:192) om internationell adoptionsförmedling Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1997:192) om internationell adoptionsförmedling

dels att 47, 9, 10, 12 och 14 §§ skall ha följande lydelse,

dels att det skall införas sju nya paragrafer, 6 a, 88 d och 9 a §§, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse 4 § Den eller de som vill adoptera ett barn från utlandet skall anlita en sammanslutning som avses i 3 §. Detta gäller dock inte enstaka fall av adoption som avser släktingbarn eller där det annars finns särskilda skäl att adoptera utan förmedling av en auktoriserad sammanslutning. Statens nämnd för internationella adoptionsfrågor (NIA) skall i sådana fall innan barnet lämnar landet pröva om förfarandet är godtagbart.

NIA avgör frågor om auktorisation och har tillsyn över de auktoriserade sammanslutningarna. Den eller de som vill adoptera ett barn från utlandet skall anlita en sammanslutning som avses i 3 §. Detta gäller dock inte enstaka fall av adoption som avser släktingbarn eller där det annars finns särskilda skäl att adoptera utan förmedling av en auktoriserad sammanslutning. Myndigheten för internationella adoptionsfrågor (MIA) skall i sådana fall innan barnet lämnar landet pröva om förfarandet är godtagbart. 5 §

MIA avgör frågor om auktorisation och har tillsyn över de auktoriserade sammanslutningarna. Auktorisation får endast ges åt sammanslutningar som har till huvudsakligt syfte att förmedla adoptioner. Auktorisation får ges endast om det står klart att sammanslutningen kommer att förmedla sådana adoptioner på ett sakkunnigt och omdömesgillt sätt, utan vinstintresse och med barnets bästa som främsta riktmärke. För auktorisation krävs vidare att sammanslutningen har stadgar, styrelse och revisorer.

6 §

Auktorisation att arbeta med internationell adoptionsförmedling i Sverige får endast ges åt sammanslutningar som har till huvudsakligt syfte att förmedla adoptioner. Om en sammanslutning även bedriver annan verksamhet än internationell adoptionsförmedling, får den andra verksamheten inte äventyra integriteten i adoptionsverksamheten. Auktorisation får ges endast om det står klart att sammanslutningen kommer att förmedla sådana adoptioner på ett sakkunnigt och omdömesgillt sätt, utan vinstintresse och med barnets bästa som främsta riktmärke. För auktorisation krävs vidare att sammanslutningen har styrelse, reviso- 131 Prop. 2003/04:131 Bilaga 8 rer och stadgar, som innebär att sammanslutningen är öppen. 6 a § En sammanslutning, som har auktorisation enligt 6 §, får beviljas auktorisation att arbeta med internationell adoptionsförmedling i ett annat land under förutsättning att

1.

det andra landet har en adoptionslagstiftning eller annan tillförlitlig reglering av internationell adoption, som beaktar de grundläggande principer om internationell adoption som uttrycks

i

Förenta Nationernas konvention om barnets rättigheter och i 1993 års Haagkonvention om skydd av barn och samarbete vid internationella adoptioner,

2.

landet har en fungerande administration kring internationell adoptionsverksamhet,

3.

det inte uppstår skadlig konkurrens om barnen mellan svenska sammanslutningar i landet,

4.

sammanslutningen redovisar hur kostnaderna i utlandet fördelar sig, och

5.

det med hänsyn till kostnadsbilden, balansen mellan de svenska sammanslutningarna och omständigheterna i övrigt bedöms som lämpligt att sammanslutningen inleder eller fortsätter ett adoptionssamarbete med det andra landet.

En sammanslutning som beviljats auktorisation för att arbeta med internationell adoptionsförmedling i ett annat land får verka i det landet endast om behörig myndighet i det andra landet har gett sitt tillstånd till det, eller har förklarat att den är beredd att acceptera sammanslutningens verksamhet i landet. I ärenden om auktorisation enligt denna paragraf skall MIA samråda med Regeringskansliet 132 Prop. 2003/04:131 Bilaga 8

Auktorisationen skall vara tidsbegränsad. I beslutet om auktorisation skall det anges vilka länder som sammanslutningens verksamhet avser. 

Auktorisationen får även förenas med andra villkor, såsom vad som skall gälla om inbetalning av avgifter samt redovisning.

(Utrikesdepartementet) om det inte är uppenbart obehövligt, samt vid behov med barnrättsorganisationer som verkar i det andra landet. 7 § Auktorisation enligt 6 § får ges för högst fem år och auktorisation enligt 6 a § får ges för högst två år. Har en ny ansökan ingivits till MIA innan tidigare auktorisation löpt ut gäller tidigare auktorisationsbeslut i avvaktan på MIA:s beslut. Auktorisationen får även förenas med andra villkor som har betydelse för bedrivande av verksamheten, såsom vad som skall gälla om inbetalning av avgifter samt redovisning.

För att täcka kostnaderna för verksamheten får en auktoriserad sammanslutning ta ut skäliga avgifter av dem som anlitar sammanslutningen för internationell adoptionsförmedling. 8 § En auktoriserad sammanslutning är skyldig att tillhandahålla internationell adoptionsförmedling åt sökande som har medgivande att ta emot ett utländskt barn för adoption. Skyldigheten gäller inte i det fall sammanslutningen inte har någon utländsk kontakt som kan förmedla barn till sökanden. Detsamma gäller om sökanden misskött sina ekonomiska eller andra avtalade förpliktelser gentemot sammanslutningen. 8 a § Sammanslutningen skall skyndsamt meddela MIA sådana förändringar i sammanslutningens verksamhet i Sverige och i utlandet samt sådana förändringar i politiska, juridiska eller andra förhållanden i utlandet som kan ha betydelse för förmedlingsverksamheten. 133 Prop. 2003/04:131 Bilaga 8 8 b § En auktoriserad sammanslutning är skyldig att dokumentera förmedlingsverksamheten. Dokumentationen skall utvisa beslut och åtgärder som vidtas i ärenden samt faktiska omständigheter och händelser av betydelse. Dokumentationen skall bevaras så länge den kan antas ha betydelse för den som förmedlats för adoption genom sammanslutningen, eller för honom eller henne närstående personer. Kopia av handlingar som avser en viss adoption skall skickas till den socialnämnd som avses i 6 kap. 15 § andra stycket socialtjänstlagen (2001:453). Om sammanslutningen upphör med sin förmedlingsverksamhet, skall dokumentation av förmedlingsverksamheten överlämnas till MIA för förvaring. 8 c § Den som en sammanslutnings handlingar i förmedlingsverksamheten rör skall på begäran, så snart som möjligt, tillhandahållas efterfrågade handlingar för läsning eller avskrivning på stället eller i avskrift eller kopia, om det inte kan antas att en annan enskild person lider men. Frågor om utlämnande enligt första stycket prövas av den som ansvarar för handlingarna. Anser denne att någon handling eller en del av en handling inte bör lämnas ut skall han eller hon genast med eget yttrande överlämna frågan till MIA för prövning. 8 d § En auktoriserad sammanslutning skall vid varje tillfälle kunna betala tillbaka inbetalda adoptionsavgifter samt ha ekonomiska medel för avveckling av sammanslutningen i övrigt. 134 Prop. 2003/04:131 Bilaga 8 De auktoriserade sammanslutningarna är skyldiga att på begäran tillhandahålla NIA de handlingar som rör verksamheten. 9 § MIA har rätt att inspektera en auktoriserad sammanslutnings verksamhet och får inhämta de upplysningar och ta del av de handlingar som behövs för tillsynen. Den vars verksamhet inspekteras är skyldig att lämna den hjälp som behövs vid inspektionen. 9 a § MIA får förelägga en auktoriserad sammanslutning att avhjälpa brister i förmedlingsverksamheten. 10 §

Auktorisationen skall återkallas, om de förutsättningar som anges i 6 § inte längre finns. Detsamma gäller, om sammanslutningen inte uppfyller villkor som uppställts för auktorisationen eller inte rättar sig efter vad NIA begär med stöd av 9 §.

Auktorisation att arbeta med internationell adoptionsförmedling i Sverige skall återkallas, om de förutsättningar som anges i 6 § inte längre finns. Sådan auktorisation skall också återkallas om sammanslutningen inte tillhandahåller MIA begärda upplysningar eller handlingar enligt 9 § eller följer myndighetens beslut enligt 9 a §. Detsamma gäller om sammanslutningen inte förmedlat något barn under de senaste två åren, om det inte föreligger särskilda skäl.

Auktorisation att arbeta med internationell adoptionsförmedling i ett annat land skall återkallas, om de förutsättningar som anges i 6 eller 6 a §§ inte längre finns. En auktorisation skall vidare återkallas, om sammanslutningen inte uppfyller villkor som uppställts för auktorisationen .

12 § Om en auktoriserad sammanslutning har vägrat adoptionsförmedling i ett visst fall, får NIA på begäran av den eller dem som söker adoption uppdra åt sammanslutningen att ändå förmedla adoptionen. Om en auktoriserad sammanslutning har vägrat adoptionsförmedling i ett visst fall, får MIA på begäran av den eller dem som söker adoption uppdra åt sammanslutningen att ändå förmedla adoptionen. 135 Prop. 2003/04:131 Bilaga 8 14 §

NIA:s beslut enligt 4 § tredje meningen, 6 §, 7 § första stycket, och 10 § får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. NIA:s beslut i övrigt får inte överklagas.

MIA:s beslut enligt 4 § tredje meningen, 6 §, 6 a § första stycket,

7 § första stycket, 9 a § och 10 § får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. I fråga om överklagande av MIA:s beslut enligt 8 c § andra stycket gäller bestämmelserna i 15 kap. 7 § sekretesslagen (1980:100).

MIA:s beslut i övrigt får inte överklagas.

1.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2005.

2.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande för auktorisation som har beviljats före den 1 januari 2005, dock längst till dess auktorisationen återkallats eller tiden för dess giltighet löpt ut. 8 c § skall dock tillämpas från ikraftträdandet av denna lag.

136 Prop. 2003/04:131 Bilaga 8 Förslag till lag om ändring i socialtjänstlagen (2001:453) Härigenom föreskrivs att 6 kap. 12 §, 8 kap. 2 § samt 16 kap. 3 och 6 §§ socialtjänstlagen (2001:453) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse 6 kap. 12 § Är det fråga om att ta emot ett barn med hemvist utomlands i syfte att adoptera det, skall ett medgivande enligt 6 § inhämtas innan barnet lämnar det land där det har sitt hemvist. Medgivande får lämnas endast om den eller de som vill adoptera har tillfredsställande kunskaper om barn och deras behov och har blivit informerade om den planerade adoptionens innebörd. Medgivandet upphör att gälla om inte barnet har tagits emot i hemmet inom två år från det medgivandet lämnades. Ett barn med hemvist utomlands får inte utan socialnämndens medgivande tas emot i syfte att adopteras av någon som inte är barnets förälder eller har vårdnaden om barnet. Medgivande skall inhämtas innan barnet lämnar det land där det har sitt hemvist Medgivande får lämnas endast om den sökande är lämpad att adoptera. Vid den bedömningen skall särskild hänsyn tas till sökandens kunskaper och insikter om adoptivbarn och deras behov och den planerade adoptionens innebörd, sökandens ålder, hälsotillstånd, personliga egenskaper och sociala nätverk. Sökanden skall vidare ha deltagit i av kommunen anvisad föräldrautbildning inför adoption. Om sökanden har adopterat barn från utlandet tidigare får medgivande lämnas även om han eller hon inte har deltagit i föräldrautbildning. Medgivandet upphör att gälla om inte barnet har tagits emot i hemmet inom två år från det medgivandet lämnades. 8 kap. 2 §

3

För

familjerådgivning,

verk-

För familjerådgivning,

verk-

samhet för barn och ungdom enligt

samhet för barn och ungdom enligt

5 kap. 1 § som inte är stöd- och

5 kap. 1 § som inte är stöd- och

hjälpinsatser

av

behandlings-

hjälpinsatser

av

behandlings-

karaktär, hemtjänst,

dagverksam-

karaktär,

föräldrautbildning

inför

het, bostad i sådant särskilt boende

adoption,

hemtjänst,

dagverksam-

som

avses

i 5 kap.

5 §

andra

het, bostad i sådant särskilt boende Prop. 2003/04:131 Bilaga 8

3 Senaste lydelse 2001:847 137

stycket eller 7 § tredje stycket och

som avses i 5 kap. 5 §

andra

Prop. 2003/04:131

som inte omfattas av 12 kap. jor-

stycket eller 7 § tredje stycket och

Bilaga 8

dabalken eller för annan liknande

som inte omfattas av 12 kap. jor-

social tjänst får kommunen ta ut

dabalken eller för annan liknande

skäliga avgifter enligt grunder som

social tjänst får kommunen ta ut

kommunen bestämmer. Avgifterna

skäliga avgifter enligt grunder som

får dock inte överstiga kommu-

kommunen bestämmer. Avgifterna

nens självkostnader.

får dock inte överstiga kommu-

nens självkostnader.

I fråga om avgifter för hemtjänst, dagverksamhet och bostad i särskilt

boende finns ytterligare bestämmelser i 39 §§.

16 kap.

3 §

4

Socialnämndens beslut får över-

Socialnämndens beslut får över-

klagas hos allmän förvaltnings-

klagas hos allmän förvaltnings-

domstol, om nämnden har med-

domstol, om nämnden har med-

delat beslut i fråga om

delat beslut i fråga om

 ansökan enligt 2 kap. 3 §,

 ansökan enligt 2 kap. 3 §,

 bistånd enligt 4 kap. 1 §,

 bistånd enligt 4 kap. 1 §,

 vägran eller nedsättning av

 vägran eller nedsättning av

fortsatt

försörjningsstöd

enligt

fortsatt

försörjningsstöd

enligt

4 kap. 5 §,

4 kap. 5 §,

 förbud eller begränsning enligt

 förbud eller begränsning enligt

5 kap. 2 §,

5 kap. 2 §,

 medgivande enligt 6 kap. 6 §,

 medgivande enligt 6 kap. 6 §,

medgivande enligt 6 kap. 12 §,

återkallelse

av

medgivande

återkallelse

av

medgivande

enligt 6 kap. 13 §,

enligt 6 kap. 13 §,

 samtycke enligt 6 kap. 14 §,

 samtycke enligt 6 kap. 14 §,

eller

eller

 avgifter eller förbehållsbelopp

 avgifter eller förbehållsbelopp

enligt 8 kap. 49 §§.

enligt 8 kap. 49 §§.

Beslut i frågor som avses i första stycket gäller omedelbart. En länsrätt

eller kammarrätt får dock förordna att dess beslut skall verkställas först

sedan det har vunnit laga kraft.

6 §

Till böter döms den som

Till böter döms den som

 överträder ett förbud eller en

 överträder ett förbud eller en

begränsning

som

har meddelats

begränsning som

har meddelats

med stöd av 5 kap. 2 §,

med stöd av 5 kap. 2 §,

 åsidosätter någon av bestäm-

 åsidosätter någon av bestäm-

melserna i 6 kap. 6 § första stycket

melserna i 6 kap. 6 § första stycket

eller 12 §, eller, om inte gärningen

eller 12 § första stycket , eller, om

är belagd med straff i lagen

inte gärningen är belagd med straff

(1997:192)

om

internationell

i lagen (1997:192) om internatio-

adoptionsförmedling, 10 §,

nell adoptionsförmedling, 10 §,

utan

tillstånd

driver

sådan

utan

tillstånd

driver

sådan

4 Senaste lydelse 2001:847 138

verksamhet som avses i 7 kap. 1 §,

verksamhet som avses i 7 kap. 1 §,

 i strid mot ett förbud som har

 i strid mot ett förbud som har

meddelats enligt 13 kap. 6 § fort-

meddelats enligt 13 kap. 6 § fort-

sätter verksamheten.

sätter verksamheten. Allmänt åtal får väckas endast efter medgivande av socialnämnden, länsstyrelsen eller Socialstyrelsen.

1.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2005.

2.

Äldre föreskrifter skall gälla i ärenden där ansökan om medgivande har kommit in till socialnämnden före den 1 januari 2005.

139 Prop. 2003/04:131 Bilaga 8 Lagrådets yttrande Utdrag ur protokoll vid sammanträde 2004-04-01

Närvarande: f.d. regeringsrådet Karl-Ingvar Rundqvist, justitierådet Torgny Håstad och regeringsrådet Göran Schäder. Enligt en lagrådsremiss den 18 mars 2004 (Socialdepartementet) har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till

1.

lag om ändring i äktenskapsbalken,

2.

lag om ändring i föräldrabalken,

3.

lag om ändring i sekretesslagen (1980:100),

4.

lag om ändring i lagen (1988:1463) om bidrag vid adoption av utländska barn,

5.

lag om ändring i lagen (1994:1117) om registrerat partnerskap,

6.

lag om ändring i lagen (1997:191) med anledning av Sveriges tillträde till Haagkonventionen om skydd av barn och samarbete vid internationella adoptioner,

7.

lag om ändring i lagen (1997:192) om internationell adoptionsförmedling,

8.

lag om ändring i socialtjänstlagen (2001:453).

Förslagen har inför Lagrådet föredragits av kammarrättsassessorn Karin[REDACTED_EFTERNAMN] Bergh. Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: Förslaget till lag om ändring i lagen om internationell adoptionsförmedling 6 § I första stycket föreslås ett tillägg av innebörd att, om en sammanslutning som bedriver internationell adoptionsförmedling även bedriver annan verksamhet, den andra verksamheten inte får äventyra integriteten i adoptionsverksamheten. Begreppet integritet förekommer i lagstiftningen i huvudsak i bestämmelser till skydd för enskildas personliga integritet, se t.ex. 2 kap. 3 § regeringsformen. Uttrycket står i sådana sammanhang för att den enskildes personliga sfär skall lämnas orubbad, oskadad, ofördärvad. Också i andra sammanhang förekommer uttrycket i denna betydelse. Det är emellertid inte i den nyss redovisade betydelsen som uttrycket integritet används i det nu föreslagna sammanhanget. Här står uttrycket snarare för självständighet och oberoende. Detta är såvitt Lagrådet kunnat bedöma en i lagtext tidigare inte använd betydelse av uttrycket. Mot denna bakgrund vill Lagrådet, om lagtexten i övrigt behålls oförändrad, förorda att ordet integritet ersätts med något mer hävdvunnet uttryck, som t.ex. oberoendet i eller förtroendet för verksamheten. Lagrådet vill i detta sammanhang fästa uppmärksamhet på att de problem som adoptionsförmedlande organisationers sidoverksamheter kan orsaka inte i första hand rör förhållandet mellan de skilda verksamhetsgrenarna inom organisationen utan snarare gäller de skadliga effekter sidoverksamheten kan ha på myndigheter och organisationer i de länder 140 Prop. 2003/04:131 Bilaga 9 från vilka barn adopteras. För att komma i åtnjutande av en generös biståndsverksamhet från en adoptionsförmedlande organisation kan dessa frestas att ställa sig mer välvilliga till att förmedla adoptioner än de annars skulle ha varit. Det torde också vara i syfte att motverka sådana effekter som bestämmelserna i 1993 års Haagkonvention utformats. Detta skulle komma till klarare uttryck om den föreslagna bestämmelsen gavs förslagsvis följande lydelse. Om en sammanslutning även bedriver annan verksamhet än internationell adoptionsförmedling, får den andra verksamheten inte bedrivas så att den främjar adoptionsverksamheten. 6 a § I paragrafens första stycke anges under fem punkter förutsättningarna för att bevilja auktorisation att arbeta med förmedling i annat land. Punkt 3 innebär att sådan auktorisation får beviljas endast om det inte uppstår skadlig konkurrens om barnen mellan svenska sammanslutningar i annat land som ärendet gäller. Enligt författningskommentaren bör, om en sådan konkurrenssituation uppstår i ett land eller en viss del av ett land eller hos en viss utlandskontakt, antalet svenska sammanslutningar som tillåts verka i landet begränsas. Av lagtexten kan inte utläsas vad som närmare avses med skadlig konkurrens mellan sammanslutningar om barnen. Detta utvecklas inte heller i lagrådsremissen eller i utredningsbetänkandet SOU 2003:49. Oklarhet råder därmed om vem eller vad som kan skadas i en konkurrenssituation och om vad slags skada som avses. Med hänsyn till vikten av att rekvisiten för auktorisationsbeslut utformas klart kan den föreslagna bestämmelsen i punkt 3 ifrågasättas. Eftersom bestämmelsen synes ha sakligt samband med vad som föreslås reglerat i punkt 5 bör, som framgår av det följande, övervägas om inte samordning kan ske med den regleringen. Förutsättningen enligt punkt 5 är att det med hänsyn till kostnadsbilden, balansen mellan de svenska sammanslutningarna och omständigheterna i övrigt bedöms lämpligt att sammanslutningen inleder eller fortsätter ett adoptionssamarbete med det andra landet. Med att framhålla den förstnämnda faktorn, kostnadsbilden, åsyftas enligt motiveringen bl.a. att undvika risk för att beroende uppstår i utlandet av inkomster från internationell förmedlingsverksamhet och att främja en utveckling mot successiv minskning av den del av kostnaderna som avser annat än faktiska kostnader för adoption. I omnämnandet av den andra faktorn, balansen mellan de svenska sammanslutningarna, anges ligga att prövningsmyndigheten bör underlätta för de mindre sammanslutningarna att växa samt att, för att uppnå förbättrad balanssituation, kunna ge prioritet åt en mindre sammanslutning, om flera söker auktorisation för samma land och dessa i övrigt är likvärdiga. Att de berörda faktorerna framhålls på detta sätt betyder att vissa allmänna, mer långsiktiga strävanden på området internationella adoptionsorganisationer avses få särskild tyngd vid lämplighetsbedömningen i auktorisationsärenden. En svårighet med faktorer av detta slag är att de kan vara mindre väl ägnade som grund för rättstillämpningen. Vad nu sagts har enligt Lagrådet avseende bl.a. på inriktningen mot balans mellan de svenska sammanslutningarna i storlekshänseende. Med hänsyn till 141 Prop. 2003/04:131 Bilaga 9 målsättningskaraktären liksom till att krav på balans inte kan få vara ett självändamål bör denna omständighet inte gärna nämnas i lagtexten som ett framträdande inslag i lämplighetsbedömningen av en auktorisationssökande i enskilt ärende. Även om sådant omnämnande inte sker bör det vara fullt naturligt att lämplighetsbedömningen kan göras under hänsynstagande till hur möjligheterna att bedriva godtagbar förmedlingsverksamhet i aktuellt land påverkas om två eller fler svenska sammanslutningar skulle vara verksamma där parallellt. Bestämmelsen i punkt 5 bör kunna utformas så att den ger uttryck härför. Samtidigt bör syftet bakom bestämmelsen i punkt 3, nämligen att motverka vissa former av konkurrens om barnen mellan olika svenska sammanslutningar, kunna fångas upp under förevarande punkt med hänsyn till det saksamband som synes föreligga. Det föreslagna omnämnandet av kostnadsbilden kan med viss justering godtas under hänvisning till det i punkt 4 upptagna kravet på redovisning av hur kostnaderna i utlandet fördelar sig. Det anförda leder fram till följande förslag från Lagrådets sida. Be- stämmelsen i punkt 3 utgår, varvid punkt 4 och punkt 5 omnumreras till 3 respektive 4. I punkt 4 upptas en bestämmelse med följande lydelse. 4. det med hänsyn till kostnadsfördelningen, annan svensk sammanslutnings förmedlingsverksamhet i det andra landet och omständigheterna i övrigt bedöms som lämpligt att sammanslutningen inleder eller fortsätter ett adoptionssamarbete i det andra landet. Enligt den föreslagna paragrafens tredje stycke skall MIA i ärenden om auktorisation att arbeta med internationell adoptionsförmedling i ett visst land samråda med Regeringskansliet (Utrikesdepartementet) om det inte är uppenbart obehövligt samt vid behov med barnrättsorganisationer som verkar i det andra landet. Lagrådet vill mot bakgrund av bestämmelsen i 11 kap. 7 § regeringsformen och förbudet mot s.k. ministerstyre ifrågasätta om inte den föreslagna bestämmelsen såvitt gäller samrådsskyldigheten med Regeringskansliet är ägnad att äventyra oberoendet och självständigheten i MIA:s beslutsfattande. I 10 kap. 8 § regeringsformen föreskrivs att chefen för det departement till vilket utrikesärendena hör skall hållas underrättad, när fråga som är av betydelse för förhållandet till andra stater eller mellanfolkliga organisationer uppkommer hos annan statlig myndighet. Bestämmelsen syftar till att ge garantier för en sammanhållen bedömning av de utrikespolitiska frågorna. Underrättelse skall lämnas i så god tid innan myndigheten fattar sitt beslut att utrikesministern får en reell möjlighet att orientera myndigheten om sakens utrikespolitiska sida (se prop. 1973:90 s. 371). Denna bestämmelse är tillämplig också på MIA, och någon ytterligare samrådsskyldighet är därför inte nödvändig för att säkerställa de intressen som ligger bakom grundlagsregleringen. Den utredning vars förslag ligger till grund för lagrådsremissen hade föreslagit att MIA för att få tillgång till objektiv information om förhållandena i ett visst land skulle vara skyldig att samråda med den svenska utlandsmyndigheten i det andra landet. En sådan samrådsskyldighet skulle inte väcka samma betänkligheter som den i remissen föreslagna. Lagrådet förordar därför att den lösningen väljs. 142 Prop. 2003/04:131 Bilaga 9 8 a § Genom bestämmelsen åläggs de auktoriserade sammanslutningarna en upplysningsskyldighet i förhållande till MIA. Skyldigheten gäller, utöver förändringar i sammanslutningens verksamhet i Sverige, även sådana förändringar i politiska, juridiska eller andra förhållanden i utlandet som kan ha betydelse för förmedlingsverksamheten. I linje härmed framhålls i författningskommentaren att alla förändringar som kan ha betydelse för förmedlingsverksamheten skall meddelas MIA. Enligt Lagrådets mening är det föreslagna åliggandet såvitt avser förändringar i förhållanden i utlandet alltför långtgående. I vart fall måste begränsning ske till sådana förändringar som är kända för sammanslutningen. Med utgångspunkt häri förordas att lagtexten kompletteras genom att orden är kända för sammanslutningen och infogas närmast före orden kan ha betydelse för förmedlingsverksamheten. 8 d § Enligt denna paragraf skall en auktoriserad sammanslutning vid varje tillfälle kunna betala tillbaka inbetalda adoptionsavgifter samt ha ekonomiska medel för avveckling av sammanslutningen i övrigt. Bestämmelsen innebär enligt sin ordalydelse att sammanslutningen vid varje tillfälle skall kunna betala tillbaka inte bara avgifter som inbetalats i pågående ärenden men till vilka sammanslutningens rätt är beroende av fortsatt arbete eller framtida kostnader eller utgången i adoptionsärendet utan även avgifter som sammanslutningen enligt avtalet mellan parterna har ovillkorlig rätt att behålla avseende pågående eller tidigare framgångsrikt avslutade adoptionsärenden. En sådan omfattning är orimlig, och det är inte en tillräcklig modifikation att, på sätt som anges i författningskommentaren, tillsynsmyndigheten får bedöma om kraven uppfylls. Bestämmelsen bör således inskränkas till att omfatta medel som inbetalats men som sammanslutningen inte har ovillkorlig rätt att tillgodogöra sig som arvode eller ersättning för kostnader. När det föreskrivs att sammanslutningen vid varje tillfälle skall kunna betala tillbaka medel, synes det innebära att medlen mottagits med redovisningsskyldighet och att ansvarig företrädare för sammanslutningen vid åsidosättande av återbetalningsplikten skall kunna straffas för förskingring enligt 10 kap. 1 § brottsbalken. Det vore en fördel om denna tolkning bekräftades i lagmotiven. Ansvaret bör rimligen vara oberoende av huruvida pliktförsummelsen inträder i samband med avveckling av verksamheten eller annars. En följd av att redovisningsskyldighet skulle föreligga är att de som inbetalat medlen har separationsrätt till dessa under de förutsättningar som anges i 1944 års lag om redovisningsmedel. I annan liknande lagstiftning är det vanligt att en syssloman underkastas inte bara förskingringsansvar utan även skyldighet att hålla mottagna medel avskilda, tills sysslomannen har rätt att tillgodogöra sig medlen. En sådan regel sanktioneras av bestämmelsen om olovligt förfogande i 10 kap. 4 § brottsbalken och är ägnad att förbättra möjligheten till separationsrätt enligt lagen om redovisningsmedel. Det framgår inte av lagrådsremissen varför avskiljandeskyldighet inte skulle föreligga i detta sammanhang. 143 Prop. 2003/04:131 Bilaga 9 Övergångsbestämmelserna Enligt det remitterade förslaget gäller äldre föreskrifter fortfarande för auktorisation som har beviljats före den 1 januari 2005, dock längst till dess auktorisationen återkallats. Föreskrifterna i nya 8 c §, som gäller tillhandahållande och utlämnande av handlingar hos en sammanslutning, skall tillämpas från ikraftträdandet av lagen. Med föreslagen utformning kommer således hittillsvarande föreskrifter om auktorisation att gälla beträffande auktorisationer som beviljats före ikraftträdandet och alltjämt består. Avsikten kan emellertid inte vara att nuvarande lydelse av 5 § av vilken följer att det är NIA som avgör frågor om auktorisation, inbegripet bl.a. återkallelsefrågor skall tillämpas efter ikraftträdandet. Även 5 § behöver därför undantas från övergångsregeln avseende redan beviljade auktorisationer. Andra meningen i övergångsregleringen kan förslagsvis ges följande lydelse. Föreskrifterna i 5 och 8 c §§ skall dock tillämpas från ikraftträdandet av denna lag. Övriga lagförslag Lagrådet lämnar förslagen utan erinran 144 Prop. 2003/04:131 Bilaga 9

Socialdepartementet

Prop. 2003/04:131 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 15 april 2004 Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Engqvist,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Nykvist,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN] Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] Regeringen beslutar proposition 2003/04:131 Internationella adoptionsfrågor 145