Regeringens proposition

1995/96:156

Utvidgad försöksverksamhet med intensivövervakning med elektronisk kontroll

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 29 februari 1996

Ingvar[REDACTED_EFTERNAMN]

 Anna[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Justitiedepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

Propositionen innehåller förslag om en förlängning till utgången av år 1998 av

försöksverksamheten med intensivövervakning med elektronisk kontroll.

 I propositionen föreslås vidare att försöksverksamheten utvidgas till att avse

hela landet och till att omfatta fängelsestraff på högst tre månader.

Utvidgningen föreslås ske den 1 januari 1997.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut..................................3

2 Lagtext......................................................3

3 Ärendet och dess beredning.....................................8

 3.1 Lagrådet........................................... . . 9

4 Bakgrund.................................................... . 9

 4.1 Det pågående försöket.............................. . . 9

 4.2 Utvärderingen av det pågående försöket...................10

 4.3 Straffsystemkommitténs förslag...........................13

5 Försöket bör fortsätta........................................15

6 Försöket bör utvidgas.........................................17

7 Dopningsmedel förbjuds........................................22

8 Ett flexiblare förfarande införs för prövning av

 om verkställighet utanför anstalt skall upphöra..............23

9 Försöket fortsätter i övrigt i princip oförändrat.............26

10 Genomförande av det fortsatta försöket........................29

11 Kostnadsfrågor................................................30

12 Utvärdering av det fortsatta försöket........................33

13 Författningskommentar.........................................33

Bilaga 1 Promemorians lagförslag..............................44

Bilaga 2 Lagrådsremissens lagförslag..........................49

Bilaga 3 Lagrådets yttrande...................................54

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 29 februari 1996.56

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

 antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1994:451) om

försöksverksamhet med intensivövervakning med elektronisk kontroll.

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

Förslag till lag om ändring i lagen (1994:451) om försöksverksamhet med

intensivövervakning med elektronisk kontroll

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1994:451) om försöksverksamhet med

intensivövervakning med elektronisk kontroll

 dels att 1, 2, 4, 5, 12, 14, 16, 17 och 19 §§ samt punkt 1 i ikraftträdande-

och övergångsbestämmelserna skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 18 a §, av följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse1 §

--------------------------------------------------------------------

 Denna lag är tillämplig vid Denna lag är tillämplig vid

verkställighet av dom på fäng- verkställighet av dom på fängelse,

else, dock inte fängelse som dock inte fängelse som ådömts

ådömts enligt 28 kap. 3 § brotts- enligt 28 kap. 3 § brottsbalken,

balken, om den dömde skall om den dömde skall undergå

undergå fängelse i högst två fängelse i högst tre månader.

månader och har sin bostad inom

något av verksamhetsområdena för

frivårdsmyndigheterna i Karl-

skoga, Luleå, Malmö Norra, Malmö

Södra, Norrköping eller

Sundsvall.

 2 §I fall som avses i 1 § får, på ansökan av den dömde,

beslutas att fängelsestraffet skall verkställas utanför anstalt. En ansökan får

inte bifallas om den dömde är häktad eller intagen i kriminalvårdsanstalt av

någon annan anledning än för verkställighet av det straff som ansökan avser

eller om särskilda skäl annars talar mot verkställighet utanför anstalt.

--------------------------------------------------------------------

 Beträffande verkställigheten Beträffande verkställigheten

utanför anstalt skall, i stället utanför anstalt skall, i stället

för bestämmelserna i 26 kap. 5- för bestämmelserna i 26 kap. 5 §

24 §§ brottsbalken och lagen brottsbalken och lagen (1974:

(1974: 203) om kriminalvård i 203) om kriminalvård i anstalt,

anstalt, gälla vad som gälla vad som föreskrivs i denna

föreskrivs i denna lag. lag. Äger villkorlig frigivning

 rum, skall denna lag inte till-

 lämpas på den fortsatta verk-

 ställigheten av fängelsestraffet.

 Vad som gäller för intagna enligt

 26 kap. 7 § brottsbalken gäller

 också för dem som undergår

 verkställighet utanför anstalt.

 Verkställigheten utanför an-

 Verkställigheten utanför an- stalt bedrivs under ledning av

stalt bedrivs under ledning av den frivårdsmyndighet inom vars

frivårdsmyndigheterna i Karl- verksamhetsområde den dömde har

skoga, Luleå, Malmö Norra, Malmö sin bostad.

Södra, Norrköping och Sundsvall.

 4 §

--------------------------------------------------------------------

 Den dömde skall under verk- Den dömde skall under verk-

ställigheten utanför anstalt ställigheten utanför anstalt

iaktta skötsamhet, efter förmåga iaktta skötsamhet, efter förmåga

söka försörja sig samt i övrigt söka försörja sig samt i övrigt

rätta sig efter vad som åligger rätta sig efter vad som åligger

honom enligt denna lag och honom enligt denna lag och

enligt föreskrift som meddelats enligt föreskrift som meddelats

med stöd av lagen. Han skall med stöd av lagen. Han skall

avhålla sig från alkohol och avhålla sig från alkohol och

andra beroendeframkallande andra beroendeframkallande

medel. medel samt sådana medel som

 avses i 1 § lagen (1991:1969) om

 förbud mot vissa dopningsmedel.

 Den dömde är, om inte annat

 Den dömde är, om inte annat föranleds av medicinska eller

föranleds av medicinska eller liknande skäl, skyldig att under

liknande skäl, skyldig att verkställigheten på anmaning lämna

under verkställigheten på blod-, urin- eller utandnings-

anmaning lämna blod-, urin- prov för kontroll av att han

eller utandningsprov för inte är påverkad av sådana medel

kontroll av att han inte är som avses i första stycket andra

påverkad av beroende- meningen. Elektroniska hjälp-

framkallande medel. Elektro- medel får användas för att

niska hjälpmedel får användas för kontrollera att den dömde av-

att kontrollera att den dömde håller sig från alkohol.

avhåller sig från alkohol.

 5 §

 Den dömde skall betala en avgift, om det är motiverat med hänsyn till hans

möjligheter att erhålla inkomst under verkställigheten utanför anstalt.

--------------------------------------------------------------------

 Avgiften uppgår till femtio Avgiften uppgår till femtio

kronor per dag som verkställig- kronor per dag som verkställig-

heten skall pågå. Avgiften skall heten skall pågå, dock högst 3 000

betalas i förskott och till- kronor. Avgiften skall betalas

faller staten. i förskott och tillföras brotts-

 offerfonden.

12 §Bestämmelser om hur en dom skall befordras till verkställighet och hur tid

för sådan verkställighet skall beräknas finns i lagen (1974:202) om beräkning av

strafftid m.m. Bestämmelserna i 10 § andra-femte styckena och 12 § i den lagen

om förpassning till kriminalvårdsanstalt m.m. och om uppskov med verkställighet

skall dock inte gälla i fråga om verkställighet utanför anstalt enligt denna

lag.

--------------------------------------------------------------------

 Vid tillämpning av 10 § första Vid tillämpning av 10 § första

stycket lagen om beräkning av stycket lagen om beräkning av

strafftid m.m. på verkställighet strafftid m.m. på verkställighet

utanför anstalt enligt denna utanför anstalt enligt denna lag

lag skall den dömde föreläggas skall den dömde föreläggas att

att påbörja verkställigheten i påbörja verkställigheten i sin

sin bostad en viss dag. bostad en viss dag. Strafftiden

Strafftiden skall räknas från skall räknas från den dagen. Vid

den dagen. Vid tillämpning av tillämpning av bestämmelsen om nåd

bestämmelsen om nåd i 13 § lagen i 13 § lagen om beräkning av

om beräkning av strafftid m.m. strafftid m.m. på sådan verk-

på sådan verkställighet skall ställighet skall sista dag vara

sista dag vara den dag den dag verkställigheten skall

verkställigheten skall påbörjas. påbörjas. Bestämmelsen i 25 § samma

Bestämmelsen i 25 § samma lag om lag om sammanläggning av straff-

sammanläggning av strafftider tider skall inte tillämpas under

skall inte tillämpas under verkställigheten utanför anstalt,

verkställigheten utanför an- om det sammanlagda straffet

stalt, om det sammanlagda därvid kommer att överstiga tre

straffet därvid kommer att över- månader.

stiga två månader.

 Av 15 § första stycket tredje meningen nedan framgår att övervakningsnämnden

i visst fall skall fastställa hur många dagar av fängelsestraffet som verk-

ställts utanför anstalt.

14 §Beslutet om verkställighet utanför anstalt skall upphävas, om den

elektroniska kontroll som avses i 3 § annat än tillfälligt blir omöjlig att

upprätthålla. Vistelse på sjukhus eller därmed jämförlig inrättning skall dock

inte föranleda upphävande av beslut om verkställighet utanför anstalt.

 Beslut om verkställighet utanför anstalt skall upphävas om den dömde

 1. åsidosätter vad som åligger honom enligt denna lag eller enligt en

föreskrift som meddelats med stöd av lagen och det som ligger honom till last

inte är av mindre betydelse,

 2. begär att så skall ske,

--------------------------------------------------------------------

 3. när verkställigheten skall 3. inte följer föreläggandet

påbörjas har en annan bostadsort att påbörja verkställigheten

än som anges i 1 § eller är häktad eller, när verkställigheten skall

eller intagen i kriminal- påbörjas, är häktad eller intagen i

vårdsanstalt av någon annan kriminalvårdsanstalt av någon

anledning än för verkställighet annan anledning än för verkstäl-

av det straff som beslutet lighet av det straff som

avser eller beslutet avser eller

 4. innan verkställigheten har

 4. innan verkställighet påbörjats, antingen döms på nytt

utanför anstalt har påbörjats, till fängelse eller får

antingen döms på nytt till villkorligt medgiven frihet

fängelse eller får villkorligt förverkad enligt 26 kap. 19 §

medgiven frihet förverkad eller 34 kap. 4 § brottsbalken på

enligt 26 kap. 19 § eller sådan tid att han skall undergå

34 kap. 4 § brottsbalken på sådan fängelse i mer än tre månader.

tid att han skall undergå

fängelse i mer än två månader.

16 §

--------------------------------------------------------------------

 Uppkommer fråga om att Uppkommer fråga om att upphäva

upphäva beslut om verkställighet beslut om verkställighet utanför

utanför anstalt, får övervak- anstalt, får den frivårds-

ningsnämnden bestämma att myndighet som leder verkställig-

beslutet tills vidare inte heten bestämma att beslutet

skall gälla. Övervakningsnämnden tills vidare inte skall gälla.

skall i sådana fall skyndsamt Frivårdsmyndighetens beslut

ta upp frågan om upphävande av gäller omedelbart. Övervaknings-

beslutet om verkställighet nämnden skall senast den första

utanför anstalt till slutlig arbetsdagen efter den dag då ett

prövning. Härvid gäller inte 15 § sådant beslut meddelades pröva om

andra stycket. det skall bestå. Fastställer inte

 nämnden beslutet inom den tiden,

 upphör det att gälla.

 I fall då beslut om verk-

 ställighet utanför anstalt tills

 vidare inte skall gälla skall

 övervakningsnämnden skyndsamt ta

 upp frågan om upphävande av

 beslutet till slutlig prövning.

 Beslut enligt denna paragraf får

 inte meddelas efter den fast-

 ställda dagen för strafftidens

 slut.

17 §

--------------------------------------------------------------------

 Om övervakningsnämnden be- Om övervakningsnämnden be-

stämmer att beslutet om verk- stämmer att beslutet om verk-

ställighet utanför anstalt skall ställighet utanför anstalt skall

upphävas eller att beslutet upphävas eller om det bestäms att

tills vidare inte skall gälla, beslutet tills vidare inte

skall den dömde föras till en skall gälla, skall den dömde, om

kriminalvårdsanstalt för verkställigheten har påbörjats,

fortsatt verkställighet av föras till en kriminal-

fängelsestraffet. Polismyndig- vårdsanstalt för fortsatt verk-

heten i den ort där den dömde ställighet av fängelsestraffet.

vistas skall förpassa honom Polismyndigheten i den ort där

till en sådan anstalt. den dömde vistas skall förpassa

 honom till en sådan anstalt.

 Om det bedöms kunna ske utan fara för att den dömde avviker, får

polismyndigheten förelägga honom att inställa sig vid kriminalvårdsanstalten i

stället för att förpassa honom dit.

 18 a §

--------------------------------------------------------------------

 Frågor som avses i 15 och 16 §§

 prövas av den övervakningsnämnd

 inom vars verksamhetsområde den

 frivårdsmyndighet som leder

 verkställigheten är verksam. Om

 det finns särskilda skäl, får även

 en annan övervakningsnämnd pröva

 sådana frågor.

-------------------------------------------------------

19 §

--------------------------------------------------------------------

 Vid slutlig prövning av fråga

om upphävande av beslut om

verkställighet utanför anstalt

skall övervakningsnämnden bestå

av ordförande och minst två

andra ledamöter.

 Övervakningsnämndens beslut enligt denna lag gäller omedelbart, om inte annat

förordnas.

 Den dömde får hos Kriminalvårdsnämnden överklaga ett beslut som fattats av en

övervakningsnämnd enligt denna lag.

 Kriminalvårdsnämndens beslut får inte överklagas.

___________

--------------------------------------------------------------------

 1. Denna lag träder i kraft 1. Denna lag träder i kraft

den 1 augusti 1994 och upphör den 1 augusti 1994 och upphör

att gälla den 31 juli 1996. att gälla vid utgången av år 1998.

Lagen skall dock även därefter Lagen skall dock även därefter

tillämpas på verkställighet tillämpas på verkställighet utanför

utanför anstalt som pågår eller anstalt som pågår eller om vilken

om vilken beslut föreligger när beslut föreligger när lagen upphör

lagen upphör att gälla. En att gälla. En ansökan enligt 9 §

ansökan enligt 9 § första stycket första stycket som har gjorts

som har gjorts innan lagen innan lagen upphört att gälla

upphört att gälla skall prövas skall prövas enligt lagen.

enligt lagen. Beslutas det i Beslutas det i sådant fall om

sådant fall om verkställighet verkställighet utanför anstalt

utanför anstalt skall lagen skall lagen fortsätta att

fortsätta att tillämpas på denna tillämpas på denna verkställighet.

verkställighet.

____________

 Denna lag träder i kraft, i fråga om 4 § och punkt 1 i ikraftträdande- och

övergångsbestämmelserna den 1 augusti 1996, samt i övrigt den 1 januari 1997.

3 Ärendet och dess beredning

Den 1 augusti 1994 inleddes inom sex frivårdsdistrikt en tidsbegränsad

försöksverksamhet med intensivövervakning med elektronisk kontroll. Under

försöksperioden kan fängelsestraff på högst två månader i vissa fall verkställas

utanför anstalt i form av intensivövervakning med elektronisk kontroll.

Försöksperioden löper ut den 31 juli 1996.

 Försöksverksamheten har bl.a. syftat till att ge underlag för Straffsystem-

kommitténs överväganden, om intensivövervakning med elektronisk kontroll bör bli

ett permanent inslag i det svenska straffsystemet. Kommittén har nyligen

överlämnat sitt betänkande Ett reformerat straffsystem (SOU 1995:91) och bl.a.

föreslagit att elektronisk övervakning skall införas i det ordinarie

straffsystemet. Eftersom kommittén gjort en översyn av hela det straffrättsliga

påföljdssystemets innehåll och uppbyggnad kan det förväntas att beredningen av

kommitténs förslag blir omfattande och tar avsevärd tid i anspråk.

 Inom Justitiedepartementet har mot denna bakgrund upprättats promemorian

Utvidgad försöksverksamhet med intensivövervakning med elektronisk kontroll (Ds

1995:77). Promemorian innehåller förslag om hur intensivövervakning med

elektronisk kontroll skall användas efter det att nuvarande försöksperiod löpt

ut, i avvaktan på den slutliga beredningen av Straffsystemkommitténs förslag.

Promemorians lagförslag finns i bilaga 1.

 Promemorian var den 10 januari 1996 föremål för ett remissmöte i

Justitiedepartementet. Vid remissmötet lämnades synpunkter av Svea hovrätt,

Luleå tingsrätt, Sollentuna tingsrätt, Uppsala tingsrätt, Länsrätten i

Stockholms län, Riksåklagaren, Rikspolisstyrelsen, Kriminalvårdsstyrelsen,

Kriminalvårdsnämnden, Övervakningsnämnden i Linköping, Övervakningsnämnden i

Luleå, Övervakningsnämnden i Malmö, Brottsförebyggande rådet, Sveriges

Advokatsamfund, Föreningen Sveriges Frivårdstjänstemän och Föreningen styresmän

och assistenter inom kriminalvården. Skriftliga yttranden över promemorian har

lämnats av Riksdagens ombudsmän, Helsingborgs tingsrätt, Norrköpings tingsrätt,

Uppsala tingsrätt, Övervakningsnämnden i Sundsvall, Övervakningsnämnden i

Örebro, Datainspektionen och Juridiska fakultetsnämnden vid Uppsala universitet.

Brottsoffermyndigheten och Juridiska fakultetsnämnden vid Lunds universitet har

avstått från att lämna synpunkter på förslagen i promemorian.

 En sammanställning över de synpunkter som framfördes vid remissmötet har

upprättats i Justitiedepartementet. Sammanställningen samt de skriftliga

yttrandena över promemorian finns tillgängliga i Justitiedepartementet (dnr

Ju95/2088).

 Propositionen disponeras på så sätt att först behandlas det pågående försöket

med intensivövervakning med elektronisk kontroll, utvärderingen av det försöket

samt Straffsystemkommitténs förslag (avsnitt 4). Därefter berörs frågor om en

fortsättning och en utvidgning av det pågående försöket (avsnitt 5 resp. 6),

frågor om dopningsmedel (avsnitt 7) och vissa förfarandefrågor (avsnitt 8).

Vidare behandlas andra spörsmål om en fortsatt försöksverksamhet samt kostnads-

och utvärderingsfrågor (avsnitt 9-12). Propositionen avslutas med en

författningskommentar (avsnitt 13).

3.1 Lagrådet

Regeringen beslutade den 1 februari 1996 att inhämta Lagrådets yttrande över det

lagförslag som finns i bilaga 2.

 Lagrådets yttrande finns i bilaga 3.

 Lagrådet förordar att förlängningen av giltighetstiden för den ifrågavarande

lagen görs genom en ändring av punkt 1 i övergångsbestämmelserna. Regeringen har

i propositionen följt Lagrådets förslag.

 Vidare anser Lagrådet att frågor om förfarandet vid upphävande av beslut om

verkställighet utanför anstalt behöver övervägas ytterligare. Lagrådet pekar på

att bl.a. rättssäkerhetsskäl talar för en lösning som innebär att

övervakningsnämndens slutliga prövning av sådana frågor, för att kunna få någon

betydelse för verkställigheten, måste göras innan den fastställda dagen för

strafftidens slut har passerats. Regeringen har i propositionen utformat de

nämnda förfarandereglerna utifrån vad Lagrådet sålunda framfört (se avsnitt 8).

 Dessutom har vissa redaktionella ändringar gjorts i lagtexten.

4 Bakgrund

4.1 Det pågående försöket

Den tvååriga försöksverksamheten med intensivövervakning med elektronisk kon-

troll inleddes den 1 augusti 1994 inom Karlskoga, Luleå, Malmö Norra, Malmö

Södra, Norrköpings och Sundsvalls frivårdsdistrikt (se prop. 1993/94:184, bet.

1993/94:JuU28, rskr. 1993/94:322, lagen, 1994:451, om försöksverksamhet med

intensivövervakning med elektronisk kontroll samt förordningen, 1994:1060, i

samma ämne).

 Bakgrunden till försöksverksamheten är intresset av att utveckla alternativ

till fängelse och att det numera finns elektronisk övervakningsteknik som kan

användas i det utvecklingsarbetet. Den hittillsvarande försöksverksamheten har

som nämnts syftat bl.a. till att ge underlag för Straffsystemkommitténs över-

väganden. Försöksverksamheten bör vidare kunna ge kunskap om hur elektronisk

övervakningsteknik fungerar under svenska förhållanden och om hur

kriminalvårdens arbetsformer i en verksamhet av detta slag bör utformas. En av

avsikterna bakom försöksverksamheten har varit att skapa en form för den

straffrättsliga reaktionen som är i princip lika ingripande som verkställighet i

anstalt men som inte kräver lika mycket resurser. Härigenom kan undvikas de

negativa effekter för den enskilde som en vistelse i anstalt kan medföra

samtidigt som verkställighetstiden tas till vara för att sätta in olika behand-

lings- eller påverkansprogram som kan medverka till att den dömde inte

fortsätter att begå brott.

 Under försöksperioden kan fängelsestraff på högst två månader i vissa fall

verkställas utanför anstalt i form av intensivövervakning med elektronisk

kontroll. En förutsättning för sådan verkställighet är att den dömde bor inom

något av verksamhetsområdena för frivårdsmyndigheterna i Karlskoga, Luleå, Malmö

Norra, Malmö Södra, Norrköping eller Sundsvall. Försöksverksamheten bedrivs

under ledning av dessa frivårdsmyndigheter.

 Den som deltar i försöksverksamheten är förbjuden att lämna sin bostad annat

än för vissa av frivårdsmyndigheten bestämda ändamål och på särskilt angivna

tider. Sådana ändamål kan vara arbete, studier, behandling, deltagande i

kriminalvårdens programverksamhet eller kontakter med frivårdsmyndigheten.

Efterlevnaden av förbudet att lämna bostaden kontrolleras under hela verkstäl-

lighetstiden med elektroniska hjälpmedel. Elektronisk kontroll får avse också

att den dömde fullständigt avhåller sig från alkohol. Den dömde åläggs i vissa

fall att betala en avgift på 50 kronor per dag som skall verkställas. Vid

misskötsamhet tas den dömde in i kriminalvårdsanstalt för att där undergå

fortsatt verkställighet av straffet.

4.2 Utvärderingen av det pågående försöket

Den 15 september 1994 uppdrog den dåvarande regeringen åt Brottsförebyggande

rådet (BRÅ) att utvärdera försöksverksamheten med intensivövervakning med

elektronisk kontroll. I uppdraget sägs att utvärderingen av försöket i största

möjliga utsträckning bör belysa förhållanden som är av betydelse för att kunna

bedöma om intensivövervakning med elektronisk kontroll är ett bärkraftigt

alternativ till fängelse. Uppdraget skall slutredovisas senast den 1 oktober

1996.

 BRÅ har den 12 maj 1995 till regeringen överlämnat en delredovisning av

utvärderingsuppdraget. Delredovisningen innehåller en sammanställning av

erfarenheterna under försöksverksamhetens första sju månader. I sammanfattningen

av delredovisningen framförs följande.

- Under verksamhetens första sju månader har totalt 405 personer erbjudits

möjlighet att ansöka om deltagande i försöksverksamheten med intensivövervakning

med elektronisk kontroll. Av dessa har 304 besvarat erbjudandet. Två tredjedelar

av dessa, eller 202 personer, har ansökt om att få delta. Antalet dömda som

hittills deltagit i verksamheten är färre än vad som förväntats, främst beroende

på att antalet fängelsedomar med strafftider på högst två månader minskat i

jämförelse med motsvarande period året innan. Andelen som ansökte var även den

något lägre än vad som hade beräknats. Frågan är ännu inte helt utredd, men det

finns omständigheter som talar för att de som inte ansökte om att delta var mer

kriminellt belastade än övriga. Sju personer återtog sin ansökan efter att ha

blivit informerade om vilka krav som ställs på dem som skall delta i

verksamheten. Detta, tillsammans med att var tredje valde att avtjäna straffet i

anstalt, skulle kunna tyda på att intensivövervakning med elektroniska

hjälpmedel uppfattas som en sträng påföljd.

- Fjorton av ansökningarna avslogs. Anledningen till detta var att de praktiska

förutsättningarna för denna form av verkställighet saknades. Sålunda beviljades

93 procent av de ansökningar som inte återtagits under utredningstiden.

- Under de sju första månaderna av verksamheten har sammanlagt 116 personer

fullföljt verkställigheten med intensivövervakning med elektronisk kontroll.

Under samma period avbröts verkställigheten för sex personer p.g.a.

misskötsamhet och ytterligare sex erhöll en erinran p.g.a. smärre

regelöverträdelser.

- Ungefär hälften av deltagarna var dömda för rattfylleri och nästan var femte

för misshandelsbrott. Kvinnorna utgjorde nio procent av deltagarna och andelen

utländska medborgare var också nio procent.

- De dömda skall betala en avgift på 50 kronor per verkställighetsdag, om det är

motiverat med hänsyn till deras inkomstmöjligheter. Under de första sju

månaderna har 60 procent av dem som fullföljt verkställigheten erlagt sådan

avgift. Härigenom har brottsofferfonden tillförts ca 130 000 kr.

- Kontrollnivån av de dömda har varit mycket hög. Oanmälda hembesök har varit

ofta förekommande, liksom kontroll av att förbudet att använda berusningsmedel

iakttas.

- Toleransen mot avvikelser från det som bestämts för verkställigheten har varit

mycket liten. Den elektroniska kontrollen av utegångsförbudet gör att även den

minsta försening har kunnat observeras.

- De dömda som har deltagit i försöksverksamheten har uppfattat

verkställigheten som sträng, men har ansett att den är att föredra framför att

avtjäna tiden på anstalt. Den programverksamhet de dömda har föreskrift att

delta i har av många uppfattats som ett meningsfullt inslag i verkställigheten.

- Arbetsformerna i distrikten har utvecklats på ett likartat sätt, vilket den av

Kriminalvårdsstyrelsen inrättade projektgruppen, med företrädare för bl.a.

samtliga i verksamheten berörda frivårdsmyndigheter, har medverkat till. Mindre

skillnader förekommer dock. I fyra distrikt har ansvaret för den praktiska

verksamheten legat på två tjänstemän. I övriga distrikt har intensivöver-

vakningsärendena fördelats mellan tjänstemännen på traditionellt sätt.

Frivårdsmyndigheterna har anlitat biträdande övervakare i olika utsträckning och

för olika uppgifter. Verksamheten har dock pågått för kort tid för att någon

värdering av arbetsformerna skall vara möjlig.

- Engagemanget från den frivårdspersonal som varit direkt berörd av

försöksverksamheten har hittills varit mycket stort. Personalen ser

intensivövervakning som ett bärkraftigt alternativ till fängelsestraff. En viss

besvikelse över att antalet övervakade har varit få har dock uttryckts.

- Den tekniska utrustningen fungerar i sina grundläggande delar (dvs. sändare,

mottagare och centraldator) numera tillfredsställande. Den anses allmänt som

tillförlitlig och användarvänlig. Inledningsvis uppstod dock en rad problem av

teknisk natur, vilket medförde att falsklarm var vanligt förekommande. Dessa

problem är till stora delar åtgärdade, bl.a. har programvaran uppgraderats och

apparaturen modifierats.

- Den tekniska kringutrustningen, dels ett mobilt övervakningssystem, dels en

apparatur som på elektronisk väg kontrollerar att den övervakade iakttar

förbudet mot alkoholkonsumtion, har inte motsvarat förväntningarna. Det mobila

systemet för att övervaka den dömdes närvaro på sysselsättningsplatsen har

använts i mycket begränsad omfattning. Detta beror delvis på att övervaknings-

personalen mer sällan gör personliga kontroller av den dömdes närvaro på

arbetsplatsen eller därmed jämförbar sysselsättningsplats, delvis på att

personalen inte anser att utrustningen är helt tillförlitlig. Försöken med

elektronisk mätning av utandningsluften har endast använts under en mycket kort

period och beträffande ett fåtal dömda. Denna teknik har ännu stora tekniska

brister.

- Erfarenheterna från försöksverksamheten visar att intensivövervakning med

elektroniska hjälpmedel från ekonomisk synpunkt kan bli ett mer fördelaktigt

alternativ än fängelse. Om frivårdspersonalens kapacitet utnyttjas fullt ut,

vilket innebär att varje tjänsteman handlägger 10-12 ärenden var, beräknas den

genomsnittliga dygnskostnaden understiga 400 kronor. Eftersom deltagarna i

försöksverksamheten varit förhållandevis få, har kostnaderna hittills per dag

och övervakad blivit betydligt högre än vad som beräknats.

I tablån nedan redovisas antalet övervakade den 28 februari 1995, det högsta

dagsantalet övervakade och hur många av de övervakade som fullföljt respektive

avbrutit verkställigheten under den första sjumånadersperioden.

____________________________________________________

 Karl- Malmö Malmö Norr- Sund-

 skoga Luleå Norra Södra köping svall

____________________________________________________

Antalet

övervakade 6 14 5 5 4 8

950228

Högst antal

övervakade 17 23 12 11 10 13

under en dag

Antal

fullföljda 24 20 20 24 16 12

Antal

avbrutna 1 1 2 2 0 0

 Här bör tilläggas att det av uppgifter från Kriminalvårdsstyrelsen avseende de

tolv första månaderna av försöket framgår bl.a. att 23 verkställigheter har

avbrutits medan 311 har fullföljts. Antalet pågående verkställigheter den 31

juli 1995 var 62.

4.3 Straffsystemkommitténs förslag

Straffsystemkommittén har nyligen överlämnat sitt betänkande Ett reformerat

straffsystem (SOU 1995:91). Kommittén har föreslagit en genomgripande förändring

av påföljdssystemet. Betänkandet har remitterats till ett stort antal

myndigheter och organisationer. Remisstiden går ut den 3 juni 1996.

 En av kommitténs huvuduppgifter har varit att överväga möjligheterna att

vidareutveckla olika alternativ till fängelsestraff. I denna del föreslår

kommittén bl.a. att elektronisk övervakning införs i det ordinarie straff-

systemet. Enligt förslaget skall domstolen när den dömer till fängelse bestämma,

om straffet skall verkställas genom elektronisk övervakning eller i anstalt.

Elektronisk övervakning skall enligt kommitténs förslag användas i relativt stor

omfattning.

 I sammanfattningen av betänkandet framför kommittén följande i fråga om

fängelse genom elektronisk övervakning.

 Fängelse skall alltså finnas i två former - fängelse genom elektronisk

 övervakning och fängelse i anstalt. Detta innebär att fängelse genom

 elektronisk övervakning skall vara en form av straff som döms ut av

 domstol. Även för fängelse genom elektronisk övervakning gäller att

 praktiska hinder inte får finnas för att domstolen skall kunna döma den

 som uppfyller de legala förutsättningarna till detta straff. Det skall

 därför ankomma på övervakningsmyndigheten att se till att

 förutsättningar i det enskilda fallet finns för att genomföra verk-

 ställigheten. Myndigheten skall också ansvara för verkställigheten.

 Det grundläggande innehållet i fängelse genom elektronisk övervakning

 skall utgöras av en intensiv övervakning av den dömde och ett förbud för

 honom att vistas utanför sin bostad annat än på särskilt angivna tider.

 Övervakningen skall alltså, på samma sätt som under den

 försöksverksamhet som bedrivits med elektronisk övervakning, vara

 väsentligt intensivare än den som för närvarande förekommer vid

 skyddstillsyn. Under hela verkställigheten skall elektroniska hjälpmedel

 användas för kontroll av att utegångsförbudet efterlevs. Deltagande i

 påverkansprogram skall utgöra ett obligatoriskt inslag i verkställig-

 heten.

 Verkställigheten skall pågå under den i domen angivna strafftiden. Vi

 har övervägt om någon motsvarighet till institutet villkorlig frigivning

 bör införas vid fängelse genom elektronisk övervakning, men funnit att

 ett sådant system skulle ha alltför stora nackdelar. Vi föreslår därför

 i stället att utegångsförbudet, vid längre strafftider, efter hand skall

 kunna lindras något.

 Under verkställigheten skall den dömde vara underkastad ett krav på

 fullständig avhållsamhet från varje form av berusningsmedel. Någon

 avgift motsvarande den som gäller under försöksverksamheten skall inte

 tas ut av den som döms till fängelse genom elektronisk övervakning. De

 rättviseskäl som motiverade en sådan avgift under försöksverksamheten

 har inte bärighet när elektronisk övervakning införs som en permanent

 del av straffsystemet. I vissa avseenden skall det vara obligatoriskt

 att meddela den dömde beslut om vad han skall iaktta under verk-

 ställigheten. Det gäller t.ex. bostad under verkställigheten,

 sysselsättning och tider under vilka han tillåts att vistas utanför sin

 bostad.

 Här bör slutligen anmärkas att Straffsystemkommitténs betänkande innehåller en

redogörelse för olika tekniska hjälpmedel vid intensivövervakning (s. 272 ff.)

och en beskrivning av intensivövervakning med elektroniska hjälpmedel i andra

länder (s. 275 ff.).

5 Försöket bör fortsätta

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Försöksverksamheten förlängs till utgången av år|

| 1998. |

--------------------------------------------------------------------

 Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Synpunkter på förslaget i promemorian: I stort sett alla remissinstanser är

positiva till att försöksverksamheten förlängs.

 Uppsala tingsrätt avstyrker att förslaget i befintligt skick läggs till

grund för lagstiftning med hänsyn till att det är principiellt oacceptabelt att

det är en kriminalvårdsmyndighet, och inte domstolen, som avgör om ett

fängelsestraff skall få verkställas genom intensivövervakning med elektronisk

kontroll och att det finns ett behov av att kunna kombinera en elektronisk

övervakning med dagsböter. Datainspektionen framför kritik när det gäller

försöksverksamhetens påverkan på skyddet för den personliga integriteten.

 Skälen för regeringens förslag: Straffsystemkommittén har haft i uppdrag att

se över hela det straffrättsliga påföljdssystemets innehåll och uppbyggnad. En

fråga som kommittén har övervägt är om intensivövervakning med elektronisk

kontroll bör bli ett permanent inslag i det svenska straffsystemet. Kommittén

har i sitt nyligen avlämnade betänkande föreslagit bl.a. att elektronisk

övervakning skall införas i det ordinarie straffsystemet. Betänkandet har som

nämnts remitterats med remisstid till den 3 juni 1996. Med hänsyn till de av

kommittén behandlade frågornas betydelse och komplexitet är det troligt att

beredningen av kommitténs förslag kommer att ta åtskillig tid i anspråk.

Försöksverksamheten med intensivövervakning med elektronisk kontroll är

tidsbegränsad och löper ut den 31 juli 1996. Någon permanent lagstiftning om

intensivövervakning med elektronisk kontroll kommer inte att kunna genomföras

till denna tidpunkt.

 Frågan uppkommer sålunda om intensivövervakning med elektronisk kontroll bör

användas efter det att försöksperioden löpt ut, i avvaktan på att frågor om en

permanent infogning i straffsystemet av denna form av straffrättslig reaktion

får sin lösning.

 Av intresse är därvid de erfarenheter från försöksverksamheten som BRÅ har

presenterat i sin delredovisning (se avsnitt 4.2). Erfarenheterna måste

sammantaget sägas vara positiva. I delredovisningen framkommer bl.a. att nivån

på kontrollen av de dömda har varit mycket hög och att de dömda uppfattar verk-

ställigheten som sträng, men ändå föredrar denna verkställighetsform framför

vistelse i anstalt. Den programverksamhet som de dömda deltar i har av många

uppfattats som ett meningsfullt inslag i verkställigheten. Enligt

delredovisningen har 116 personer avtjänat hela sitt fängelsestraff utanför an-

stalt. Bara i sex fall har misskötsamhet lett till att verkställigheten utanför

anstalt avbrutits och det trots att toleransen mot avvikelser från vad som

bestämts har varit mycket liten. Den praktiska verksamheten med

intensivövervakning med elektronisk kontroll förefaller ha fungerat väl.

 Vidare bör beaktas att det finns starka skäl för att ta till vara på

möjligheterna att utveckla fängelsestraffet från inlåsning i anstalt till mindre

skadliga och kostnadskrävande former, inte minst när det gäller de i vårt land

vanligt förekommande korta fängelsestraffen. I många sådana fall torde andra

former av frihetsinskränkande åtgärder än inlåsning i anstalt vara mer lämpliga

med hänsyn till det brottsförebyggande och brottsbekämpande syftet bakom

samhällets ingripande. Användningen av intensivövervakning med elektronisk

kontroll är ett led i detta utvecklingsarbete.

 Redan de hittillsvarande erfarenheterna visar att intensivövervakning med

elektronisk kontroll gör det möjligt att upprätthålla en långtgående frihetsins-

kränkning utan att ta in den dömde i anstalt. Det grundläggande innehållet i

intensivövervakningen innefattar ett krav på att den dömde skall uppehålla sig i

sin bostad under tid då han inte fullgör en sysselsättningsplikt eller deltar i

någon godkänd aktivitet och att han därvid fullständigt skall avhålla sig från

alkohol och andra droger. Genom utegångsförbudet och den intensiva övervakningen

får den dömde vidkännas en betydande inskränkning av sin frihet. Härigenom bör

kravet på en adekvat straffrättslig reaktion kunna tillgodoses, samtidigt som

åtgärder kan vidtas för att främja den dömdes anpassning i samhället och

skadliga verkningar av en anstaltsvistelse undvikas.

 Vad som nu framförts om den positiva inledningen av försöksverksamheten och

intresset av att utveckla frihetsstraffet talar för att intensivövervakning med

elektronisk kontroll bör kunna utvecklas till ett permanent inslag i

påföljdssystemet.

 Av betydelse i detta sammanhang är också att det genom en fortsatt

försöksverksamhet kan tillskapas ytterligare beredningsunderlag. De erfarenheter

av intensivövervakning som gjorts framför allt i Förenta staterna kan inte utan

vidare överföras till Sverige med hänsyn till skillnader i bl.a.

straffrättssystemen. Självfallet är BRÅ:s utvärdering av det nu pågående

försöket och Straffsystemkommitténs förslag att införa elektronisk övervakning i

det ordinarie straffsystemet av största intresse. Vidare torde frågan om hur

intensivövervakning med elektronisk kontroll kan infogas i det svenska

straffsystemet komma att belysas ytterligare vid beredningen av kommitténs

förslag. Mot bakgrund av att denna fråga är av stor kriminalpolitisk betydelse

är det emellertid ändå värdefullt med ytterligare beredningsunderlag. En

fortsatt försöksverksamhet kan, inte minst om den utvidgas i enlighet med vad

som föreslås i det följande, tillskapa ett sådant underlag.

 Med hänsyn till det anförda anser regeringen, i likhet med nästan alla

remissinstanser, att försöksverksamheten bör fortsätta efter det att den första

försöksperioden har löpt ut. Datainspektionen har betänkligheter i fråga om den

påverkan som försöksverksamheten kan ha på skyddet av den personliga

integriteten. Försöksverksamheten innebär att fängelsestraff under vissa

förutsättningar kan verkställas utanför anstalt i stället för i anstalt. Det

framstår som uppenbart att integritetsintrånget blir mindre vid denna form av

verkställighet än om den dömde tas in i anstalt. Regeringen kan därför inte dela

Datainspektionens farhågor. De synpunkter som Uppsala tingsrätt har framfört

kommer att beröras i det följande avsnittet.

 Det ligger i försöksverksamhetens natur att den bör pågå endast under en

begränsad tid. En ny försöksperiod bör lämpligen löpa till utgången av år 1998.

Det bör anmärkas att riksdagen nyligen beslutat förlänga giltighetstiden för

lagen (1989:928) om samhällstjänst till utgången av år 1998 (se prop.

1995/96:51, bet. 1995/96:JuU6, rskr. 1995/96:54 och SFS 1995:1361).

6 Försöket bör utvidgas

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Försöksverksamheten utvidgas till att avse|

| hela landet och till att omfatta fängelsestraff på högst tre |

| månader. Utvidgningen sker den 1 januari 1997. |

--------------------------------------------------------------------

 Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens, dock att utvidgningen

föreslås ske den 1 oktober 1996.

 Synpunkter på förslagen i promemorian: Förslagen mottas positivt av en stor

majoritet av remissinstanserna.

 Några remissinstanser framför kritik. Uppsala tingsrätt anser som nämnts att

det är principiellt oacceptabelt att det är en kriminalvårdsmyndighet, och inte

domstolen, som avgör om ett fängelsestraff skall få verkställas genom

intensivövervakning med elektronisk kontroll och att det finns ett behov av att

kunna kombinera en elektronisk övervakning med dagsböter. Liknande synpunkter

framförs av Luleå tingsrätt. Helsingborgs tingsrätt ifrågasätter lämpligheten av

att använda institutet villkorlig frigivning och förordar att fängelsestraff som

skall verkställas utanför anstalt avtjänas fullt ut.

 EnligtÖvervakningsnämnden i Malmö finns det skäl som talar för att

försöksverksamheten bör utvidgas till att omfatta något längre fängelsestraff än

sådana på tre månader. Föreningen Sveriges Frivårdstjänstemän förordar att

utvidgningen sker först den 1 januari 1997.

Skälen för regeringens förslag:

Utvidgning till hela landet

Ett krav för att få delta i den pågående försöksverksamheten är att den dömde är

bosatt inom något av verksamhetsområdena för frivårdsmyndigheterna i Karlskoga,

Luleå, Malmö Norra, Malmö Södra, Norrköping eller Sundsvall. Försöksverksamheten

är sålunda geografiskt begränsad. Bakgrunden härtill är att det av resursskäl

inte har ansetts försvarbart att inleda en rikstäckande försöksverksamhet (se

prop. 1993/94:184 s. 15).

 De positiva erfarenheterna av den nuvarande försöksverksamheten medför att

skälen för en geografisk begränsning inte längre har samma tyngd. Med hänsyn

till principen om likhet inför lagen kan det också finnas betänkligheter mot en

geografiskt begränsad försöksverksamhet på kriminalpolitikens område. Dessa

betänkligheter torde öka i styrka om försöksverksamheten, såsom föreslagits i

det föregående, sträcks ut i tiden. Principen om likhet inför lagen talar

således för att ett fortsatt försök med intensivövervakning med elektronisk

kontroll skall omfatta hela landet. Vidare kan det genom en försöksverksamhet i

hela landet tillskapas ett mer tillförlitligt underlag för att bedöma frågor som

uppkommer vid en infogning av intensivövervakning med elektronisk kontroll i

det svenska straffsystemet. Också ekonomiska skäl talar för att

försöksverksamheten bör utvidgas till hela landet.

 En utvidgning av försöksverksamheten till hela landet och i enlighet med vad

som föreslås i det följande medför att intensivövervakning med elektronisk

kontroll får en mera påtaglig roll i straffsystemet. Detta talar i och för sig

för att ställning redan nu borde tas till Straffsystemkommitténs förslag att

införa elektronisk övervakning i det ordinarie straffsystemet. Denna fråga

hänger emellertid nära samman med kommitténs förslag till utformning av

påföljdssystemet i stort. Beredningen härav kommer att ta relativt lång tid i

anspråk. Någon förändring av intensivövervakningens rättsliga ställning i

sanktionssystemet bör därför inte, som vissa remissinstanser förordat, ske nu.

Också den utvidgade försöksverksamheten bör således vara upplagd som en ren

verkställighetsreglering. Detta innebär, liksom hittills, att några särskilda

regler för domstolarna med avseende på försöksverksamheten inte behövs.

Domstolarna skall alltså välja och utmäta påföljd enligt vanliga regler, utan

hänsyn till den pågående försöksverksamheten. Det innebär vidare att

frivårdsmyndigheterna skall avge sedvanligt underlag till domstolen i form av

yttranden beträffande förutsättningarna för att utdöma en frivårdspåföljd.

Därmed torde också under den fortsatta försöksverksamheten kunna bortses från

risken för att intensivövervakning med elektronisk kontroll kommer att användas

i fall då påföljden inte skulle ha bestämts till fängelse utan till någon form

av kriminalvård i frihet (s.k. net widening).

Utvidgning till fängelse i högst tre månader

I det pågående försöket kan den delta som är dömd till högst två månaders

fängelse. Från ett sådant straff kan villkorlig frigivning inte förekomma,

eftersom en sådan frigivning förutsätter att två månader av strafftiden har

avtjänats (26 kap. 6 § andra stycket brottsbalken). Reglerna om villkorlig

frigivning innebär att den som är dömd till fängelse i tre månader normalt

villkorligt friges efter att ha avtjänat två månader av strafftiden.

 Vad nu sagts betyder att den som är dömd till fängelse i tre månader

vanligtvis avtjänar samma tid i anstalt som den som är dömd till fängelse i två

månader. De hittillsvarande erfarenheterna från försöksverksamheten ger vid

handen att en långtgående frihetsinskränkning, som är jämförbar med

verkställighet i anstalt, effektivt kan upprätthållas under två månaders tid.

Verkställighet i form av intensivövervakning med elektronisk kontroll bör därför

även när det gäller domar på fängelse i tre månader kunna tillgodose kravet på

en adekvat straffrättslig reaktion.

 Även andra skäl talar för att försöksverksamheten bör utvidgas till att

omfatta fängelsestraff på upp till tre månader. Det är sålunda i och för sig

önskvärt att också de som är dömda till fängelse i tre månader kan få del av de

åtgärder som inom försöksverksamhetens ram vidtas för att främja de dömdas

anpassning i samhället, liksom att slippa skadliga verkningar av en

anstaltsvistelse. Också intresset av att tillskapa ytterligare bered-

ningsunderlag talar för att de som är dömda till fängelse i högst tre månader

bör kunna få delta i försöksverksamheten. I samma riktning talar det

förhållandet att det är svårt för frivårdsmyndigheterna att bedriva en effektiv

försöksverksamhet om antalet deltagare är litet. Mot denna bakgrund och av

ekonomiska skäl bör försöksverksamheten utvidgas på så sätt att också

fängelsestraff på tre månader, om förutsättningar i övrigt föreligger, skall

kunna verkställas utanför anstalt i form av intensivövervakning med elektronisk

kontroll. Bl.a. mot bakgrund av att den nu behandlade utvidgningen av

försöksverksamheten kommer att ställa mycket stora krav på kriminalvården bör

det inte komma i fråga att, som en remissinstans varit inne på, ytterligare

utvidga försöket.

 En utvidgning av försöksverksamheten till att omfatta fängelsestraff på tre

månader för med sig att vissa deltagare kommer att friges enligt reglerna i

brottsbalken om villkorlig frigivning. Med hänsyn till att fråga är om en

försöksverksamhet som lagts upp som en verkställighetsfråga bör reglerna i

brottsbalken om villkorlig frigivning tillämpas också vid verkställighet av

fängelsestraff inom försöksverksamhetens ram. Det kan anmärkas att det är

relevant att använda termen villkorlig frigivning bl.a. därför att den som

avtjänar sitt straff i form av intensivövervakning med elektronisk kontroll är

frihetsberövad.

 En utvidgning till längre strafftider medför att frivårdsmyndigheterna i vissa

fall skall förbereda villkorlig frigivning. Denna uppgift måste ses i belysning

av att verkställigheten utanför anstalt förutsätter att den dömde har bostad och

sysselsättning och sålunda kan sägas vara redan från början inriktad på att

bibehålla eller främja den dömdes anpassning i samhället. Det torde emellertid

ändå i vissa fall finnas skäl för frivårdsmyndigheten att ägna särskild omsorg

åt att förbereda den villkorliga frigivningen. Vid behov bör sålunda

frivårdsmyndigheten, på samma sätt som beträffande de som är intagna i anstalt,

ta kontakter med myndigheter, organisationer och enskilda personer som kan bidra

till att den dömdes anpassning i samhället främjas.

 Det finns därvid anledning att särskilt peka på att det är av central

betydelse att komma till rätta med föreliggande missbruksproblem. Detta torde

ofta kräva ett intensivt arbete under lång tid. De åtgärder mot drogmissbruk som

sätts in under verkställigheten utanför anstalt kan därför i de allra flesta

fall inte ses isolerade utan som ett första steg i ett rehabiliteringsprogram.

Ambitionen bör naturligtvis vara att lägga en grund så att den dömde efter

verkställigheten av egen kraft skall kunna och vilja fortsätta med behandling

eller andra åtgärder för att komma till rätta med sina missbruksproblem.

Särskild uppmärksamhet bör därför även under den fortsatta försöksverksamheten

ägnas åt att den dömde under verkställigheten utanför anstalt får hjälp med att

knyta de kontakter som behövs för en sådan uppföljning.

 Här bör slutligen tilläggas att den tillkommande gruppen dömda i flera

avseenden skiljer sig från den grupp dömda som nu kan delta i försöket.Av

Kriminalvårdsstyrelsens statistik avseende intagna i kriminalvårdsanstalt under

år 1994 framgår således bl.a. följande.

 Dömda till högstDömda till mer

 två månader än två månader,dock högst tre

Huvudbrott

Trafiknykterhetsbrott 41 % 14 %

Våldsbrott 18 % 24 %

Tillgreppsbrott 10 % 23 %

Brott mot totalför-

svarsplikten 5 % 4 %

Fängelsedomar under

de senaste fem åren

Ingen 71% 49 %

1 dom 15 % 21 %

2 domar 6 % 12 %

3,4 eller 5 domar 6 % 14 %

mer än 5 domar 1 % 4%

 Kriminalvårdsstyrelsens undersökning beträffande dem som frigavs från

kriminalvårdsanstalter under oktober månad 1992 gav bl.a. följande resultat.

 Dömda till högst Dömda till mer

 två månader än två månader,

 dock högst tre Har bostad

94 % 89 %

Arbetslösa 40 % 52 %

Alkoholmissbrukare 37 % 52 %

Missbrukat narkotika

under året före

frihetsberövandet 21 % 44 %

Utvidgningen sker den 1 januari 1997

Den pågående försöksperioden löper ut den 31 juli 1996. Eftersom den nu

förordade utvidgningen av försöksverksamheten ställer stora krav på

kriminalvården är det mindre lämpligt att utvidgningen sker i anslutning till

att en ny försökperiod inleds, inte minst med hänsyn till att denna tidpunkt

infaller under semestertid. Till det kommer att kriminalvården bör få en rimlig

tid för att förbereda utvidgningen. Med hänsyn härtill och till vad

Kriminalvårdsstyrelsen upplyst i sin rapport den 20 februari 1996 (se avsnitt

10) bör utvidgningen lämpligen ske den 1 januari 1997.

 Det kan inte uteslutas att det uppkommer stora balanser hos frivårds-

myndigheterna när den utvidgade försöksverksamheten inleds. En sådan situation

kan medföra att verkställigheten av fängelsestraff kommer att fördröjas på ett

sätt som inte är acceptabelt. Det möter svårigheter att nu närmare bedöma vilka

balanser det kan bli fråga om, bl.a. därför att detta är beroende av hur stort

intresset för försöksverksamheten kommer att vara bland de dömda. Man bör

emellertid också ha i minnet att farhågor av detta slag inför den nu pågående

försöksverksamheten inte förefaller ha besannats. Dessutom gäller redan nu att

domar meddelade före den 1 maj 1994 inte omfattas av försöksverksamheten (se

punkt 2 i övergångsbestämmelserna till lagen, 1994:451, om försöksverksamhet med

intensivövervakning med elektronisk kontroll). Med hänsyn härtill och till att

utvidgningen förläggs till den 1 januari 1997 bör det kunna undvikas att

utesluta ytterligare domar från den utvidgade försöksverksamheten. Därigenom

uppnås också att samma regler i detta hänseende kommer att gälla i de

ursprungliga sex frivårdsdistrikten och de tillkommande distrikten.

7 Dopningsmedel förbjuds

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Den dömde förbjuds att använda dopningsmedel|

| och blir skyldig att lämna bl.a. urinprov för kontroll av att |

| förbudet efterlevs. |

--------------------------------------------------------------------

 Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Synpunkter på förslaget i promemorian: Alla remissinstanser

som yttrat sig över förslaget lämnar det utan erinran. Helsingsborgs tingsrätt

framhåller att det måste tillses att såväl rutinerna kring provtagningen som

analysen och tolkningen av resultaten får en sådan utformning att risken för

misstag utesluts.

 Skälen för regeringens förslag: Sedan den 1 juli 1995 gäller i fråga om

intagna i kriminalvårdsanstalt att kroppsbesiktning i form av urinprov eller

liknande får tas även i syfte att utröna om dopningsmedel har använts (se prop.

1994/95:124, bet. 1994/95:JuU20, rskr. 1994/95:331 samt lagen, 1995:492, om

ändring i lagen, 1974:203, om kriminalvård i anstalt). En motsvarande

kontrollmöjlighet bör införas för dem som deltar i försöksverksamheten. Det bör

också framgå av lagen att den dömde skall avhålla sig från dopningsmedel.

 Det får ankomma på frivårdsmyndigheterna att anordna en effektiv och

rättssäker kontroll av att förbudet mot dopningsmedel efterlevs. Det betyder

bl.a. att den som överträder förbudet skall löpa en påtaglig risk att bli

upptäckt. Liksom när det gäller droger bör det inte finnas någon tolerans mot

användning av dopningsmedel av den som står under intensivövervakning.

Verkställigheten utanför anstalt skall sålunda upphöra om den dömde har använt

dopningsmedel eller vägrat att medverka vid kontroll av om han använt sådana

medel. Till skillnad mot vad som under försöksverksamheten gäller i fråga om

förbudet mot att använda droger bör det beträffande dopningsmedel inte ställas

upp något krav på att rutinmässiga kontroller skall företas.

8 Ett flexiblare förfarande införs för prövning avom verkställighet utanför

anstalt skall upphöra

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Även fortsättningsvis prövar övervak- |

| ningsnämnden frågor om upphörande av verkställighet utanför |

| anstalt. Frivårdsmyndigheten anförtros dock att besluta att sådan|

| verkställighet tills vidare skall upphöra. Nämnden åläggs att |

| skyndsamt pröva om ett sådant beslut skall bestå. |

| I vissa fall får en övervakningsnämnd fatta ett beslut som |

| annars skulle ankomma på en annan nämnd. Ordföranden i en övervak-|

| ningsnämnd får i brådskande fall på nämndens vägnar även slutligt|

| pröva frågor om upphörande av verkställighet utanför anstalt. |

| Frågor om upphörande av verkställighet utanför anstalt måste prövas|

| innan den fastställda dagen för strafftidens slut har passerats.|

--------------------------------------------------------------------

 Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens, dock att prövning av

frågor om upphörande av verkställighet utanför anstalt i visst fall får göras

efter den fastställda dagen för strafftidens slut.

 Synpunkter på förslagen i promemorian: En stor majoritet av remissinstanserna

lämnar förslagen utan erinran.

 Övervakningsnämnden i Linköping ifrågasätter om frivårdsmyndigheterna bör

anförtros att besluta om att verkställigheten utanför anstalt tills vidare skall

upphöra. Övervakningsnämnden i Malmö pekar på att det kan krävas tre prövningar

av upphörandefrågan och efterlyser ett enklare förfarande.

 Med anledning av den aviserade beredskapstjänstgöringen för över-

vakningsnämnder framhåller några instanser att det torde krävas att fler än

två nämnder tjänstgör samtidigt samt att det finns ett värde i att föredraganden

är känd för nämnden.

 Skälen för regeringens förslag: För att intensivövervakning med elektronisk

kontroll skall framstå som en trovärdig och därmed accepterad form av

verkställighet av fängelsestraff är det nödvändigt att varje misskötsamhet

föranleder en snabb och tydlig reaktion. Normalt skall misskötsamhet leda till

att verkställigheten utanför anstalt upphör och att den dömde tas in i

kriminalvårdsanstalt för att avtjäna den del av straffet som återstår. Frivårds-

myndigheternas arbete måste därför organiseras så att åtgärder kan vidtas i

princip dygnet runt och givetvis även under veckoslut och helger.

 I och med att försöksverksamheten utvidgas kommer det att ställas större krav

på det organ som har att besluta om upphörande av verkställighet utanför

anstalt. Det finns därför skäl av både ekonomisk och praktisk natur som talar

för att frivårdsmyndigheten bör få fatta vissa brådskande beslut om att

verkställighet utanför anstalt skall upphöra. Att anförtro frivårdsmyndigheterna

denna beslutsbefogenhet framstår som naturligt eftersom det är fråga om ett

organ inom kriminalvården och om frågor om verkställighet av straff. Av

betydelse i detta sammanhang är vidare att den stränga bedömning av

misskötsamhet som gäller under försöksverksamheten i förekommande fall normalt

innebär att verkställigheten utanför anstalt skall upphöra. Erfarenheterna från

den hittillsvarande försöksverksamheten tyder också på att bedömningen av nu

aktuella frågor varit relativt okomplicerad.

 Frivårdsmyndigheternas kompetens bör mot denna bakgrund tas till vara vid

prövningen av om verkställigheten utanför anstalt skall upphöra. Detta bör

lämpligen ske på så sätt att den frivårdsmyndighet som leder verkställigheten

får pröva om verkställigheten utanför anstalt tills vidare skall upphöra.

Därigenom åstadkoms bl.a. att det inte blir nödvändigt att övervakningsnämnderna

skall kunna fatta beslut under kvälls- och nattetid.

 Också i den fortsatta försöksverksamheten bör det ankomma på

övervakningsnämnderna att göra den slutliga prövningen av frågor om upphävande

av beslut om verkställighet utanför anstalt. Nämndernas huvudansvar för denna

prövning bör komma till uttryck genom att de åläggs att pröva om

frivårdsmyndighetens beslut att sådan verkställighet tills vidare skall upphöra

skall bestå eller inte. Denna prövning bör utföras inom kort tid från det att

frivårdsmyndigheten fattade sitt beslut, lämpligen senast påföljande arbetsdag.

Vad det i dessa fall i praktiken blir fråga om är att ordföranden i nämnden, på

nämndens vägnar, prövar om frivårdsmyndighetens beslut skall fastställas eller

upphävas.

 Som nämnts tidigare bör det inte vara nödvändigt att en övervakningsnämnd kan

fatta beslut under kvälls- och nattetid. Däremot står det klart att prövningar

från nämndens sida av frågor om upphörande av verkställighet utanför anstalt

ibland måste kunna företas på dagtid under andra dagar än vanliga arbetsdagar,

exempelvis under veckoslut och helgdagar. Sådana frågor kan nämligen

aktualiseras exempelvis när kort tid återstår till den fastställda dagen för

strafftidens slut eller till den fastställda tidigaste tidpunkten då villkorlig

frigivning kan komma i fråga. Också i fall då det finns anledning att upphäva

ett beslut av en frivårdsmyndighet om att verkställigheten utanför anstalt tills

vidare skall upphöra kan det vara nödvändigt att nämnden agerar under andra

dagar än vanliga arbetsdagar. Det är ur ekonomisk synpunkt oförsvarbart att

kräva att landets samtliga övervakningsnämnder skall kunna fatta beslut under

sådan tid. I stället bör några nämnder på dagtid under andra dagar än vanliga

arbetsdagar ha beredskapstjänstgöring enligt ett rullande schema och därvid

svara för hela landet.

 Mot bakgrund av vad som i promemorian sägs om två nämnder i

beredskapstjänstgöring har flera instanser framhållit att det torde krävas

att fler nämnder tjänstgör samtidigt. Denna fråga och andra frågor som rör den

närmare utformningen av övervakningsnämndernas beredskapstjänstgöring får tas

upp i ett annat sammanhang. Här bör dock anmärkas att det, med hänsyn till det

antal frivårdsmyndigheter och övervakningsnämnder som är berörda, inte är

möjligt att tillskapa en ordning för beredskapstjänstgöring som garanterar att

föredraganden är känd för nämnden.

 För att åstadkomma ett mer flexibelt förfarande för prövning av frågor om

upphörande av verkställighet utanför anstalt bör det slutligen bli möjligt för

ordföranden i en övervakningsnämnd att i brådskande fall på nämndens vägnar även

slutligt pröva frågor om upphörande av verkställighet utanför anstalt. Som

nämnts kan situationen vara den att kort tid återstår till den fastställda

dagen för strafftidens slut eller till den fastställda tidigaste tidpunkten då

villkorlig frigivning kan komma i fråga.

 En remissinstans har efterlyst ett enklare förfarande för prövning av om

verkställigheten utanför anstalt skall upphöra. En förenkling skulle onekligen

åstadkommas om det i sådana fall där frivårdsmyndigheten har beslutat att

verkställigheten utanför anstalt tills vidare skall upphöra bara krävdes att

övervakningsnämnden prövade upphörandefrågan vid ett tillfälle. En sådan ordning

torde emellertid - med hänsyn till att nämndens prövning måste ske kort tid

efter det att frivårdsmyndigheten fattat sitt beslut - föra med sig minskade

förutsättningar för att utnyttja fullsuttna nämnder och ordinarie nämnder. Det

kan också förutses svårigheter med att hinna få fram ett tillräckligt

beslutsunderlag. Att generellt föreskriva en sådan ordning bör därför inte komma

i fråga. Även om det sålunda inte torde vara lämpligt att förfarandet för nu

aktuella situationer bygger på att övervakningsnämnden vid endast ett tillfälle

skall pröva upphörandefrågan bör det strykas under att inget hindrar att så sker

om förutsättningar därför föreligger i det enskilda fallet.

 Här bör sluligen behandlas vad Lagrådet har framfört i fråga om förfarandet

vid upphävande av beslut om verkställighet utanför anstalt. Det nu gällande

förfarandet har utformats mot bakgrund av den stränga syn på misskötsamhet som

gäller under försöksverksamheten. Som nämnts skall misskötsamhet från den dömdes

sida normalt föranleda att verkställigheten utanför anstalt upphör och att den

dömde tas in i kriminalvårdsanstalt för att där avtjäna den del av straffet som

återstår. Dessutom kan det i vissa fall bestämmas att tid under vilken den dömde

har misskött sig inte skall räknas in i verkställigheten. För att i praktiken

möjliggöra den sistnämnda reaktionen också i fall då misskötsamhet inträffar

mycket nära den fastställda dagen för strafftidens slut får upphörandefrågan

enligt det nuvarande regelsystemet i vissa fall prövas efter den dagen. Avsikten

är att den dömde i dessa fall skall vara fortsatt frihetsberövad i avvaktan på

prövningen. Lagrådet har pekat på att bl.a. rättssäkerhetsskäl talar för en

annan lösning, nämligen att prövningen, för att den skall kunna få någon

betydelse för verkställigheten, måste göras innan den fastställda dagen för

strafftidens slut har passerats. Frågan har, bedömd enligt hittillsvarande

erfarenheter, begränsad praktisk betydelse. Regeringen har dock tagit intryck av

de rättsäkerhetsskäl som Lagrådet anfört. Regelsystemet för den utvidgade

försöksverksamheten - både vad gäller prövningar inför den fastställda tidigaste

tidpunkt då villkorlig frigivning kan komma i fråga och inför den fastställda

dagen för strafftidens slut - bör därför utformas i enlighet med vad Lagrådet

framfört. Ändringen leder till att det i något fall kan inträffa att det inte

kommer till stånd någon prövning av om den tid under vilken den dömde har

misskött sig skall räknas in i verkställigheten. Det torde dock i sådana fall

inskränka sig till någon eller några enstaka dagar.

9 Försöket fortsätter i övrigt i princip oförändrat

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens bedömning: Reglerna för den pågående försöksverksamheten|

| bör i princip gälla också för ett fortsatt och utvidgat försök. |

--------------------------------------------------------------------

 Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens. Synpunkter på

bedömningen i promemorian: Bedömningen har inte mött någon erinran från

majoriteten av remissinstanserna. Några remissinstanser har tagit upp frågor som

inte särskilt behandlas i promemorian. Kritik har således riktats bl.a. mot

reglerna om förfarandet vid prövning av om någon skall få delta i

försöksverksamheten samt mot att deltagarna i försöksverksamheten i vissa fall

är skyldiga att betala avgifter.

 Skälen för regeringens bedömning: Erfarenheterna från det hittillsvarande

försöket ger vid handen att det nuvarande regelsystemet fallit väl ut. Det har

sålunda inte framkommit skäl att, utöver vad som berörts i det föregående, ändra

de grundläggande principerna för försöksverksamheten eller den relativt

detaljerade regleringen av verkställigheten utanför anstalt. I princip bör

alltså samma regler gälla för den nya försöksperioden. De synpunkter som några

remissinstanser framfört på frågor som inte särskilt behandlats i promemorian

bör inte nu föranleda någon ändring av regelsystemet för försöksverksamheten.

Synpunkterna bör däremot ingå i underlaget för att ta ställning till

Straffsystemkommitténs förslag (se avsnitt 4.3) eller beaktas i samband med

överväganden om beslutsordningen inom kriminalvården. Det bör anmärkas att

frågor av sist nämnt slag har uppmärksammats inom Justitiedepartementet.

 Även den fortsatta försöksverksamheten bör sålunda gå ut på att kontrollera

den dömde och beskära hans rörelsefrihet på ett sätt som är jämförbart med

verkställighet i anstalt men också, och i lika hög grad, på att sätta in olika

behandlings- och påverkansprogram för att försöka motverka fortsatt brottslighet

från den dömdes sida efter verkställigheten.

 Det finns anledning att stryka under att den elektroniska kontrollen inte

skall ersätta den mänskliga kontakten mellan den dömde och kriminalvården.

Sådana mänskliga kontakter bör tvärtom vara ett centralt inslag i en

intensivövervakning. Vad den elektroniska kontrollen syftar till är främst att

kontrollera att de frihetsinskränkande föreskrifterna efterlevs. Detta är

viktigt inte minst för att göra intensivövervakningen till en trovärdig och för

allmänheten godtagbar straffrättslig reaktion i de fall som omfattas av försöks-

verksamheten.

 Även om de regler som styr den pågående försöksverksamheten i princip bör

gälla för ett fortsatt försök finns det anledning att ta upp vissa frågor. Såväl

de hittillsvarande erfarenheterna från försöksverksamheten som utvidgningen av

densamma ger nämligen upphov till ett antal ytterligare frågor av olika slag.

 En sådan fråga gäller informationen till de dömda om försöksverksamheten. Det

är bl.a. av rättviseskäl viktigt att sådan information lämnas och

frivårdsmyndigheterna har också ålagts en skyldighet i detta hänseende (se 10 §

lagen, 1994:451, om försöksverksamhet med intensivövervakning med elektronisk

kontroll). Det kan antas att en förbättrad information till de dömda kan leda

till att en större andel av dem deltar i försöksverksamheten. Information till

de dömda bör därför lämnas redan i samband med förfarandet vid domstolen. Denna

ordning bör lämpligen införas i och med att försöksverksamheten utvidgas till

hela landet.

 Det bör också uppmärksammas att det under den hittillsvarande

försöksverksamheten funnits ett inte obetydligt antal personer bland de

övervakade som inte behärskar det svenska språket. Det är självfallet inte

meningsfullt att kräva att dessa personer skall delta i programverksamhet som

bedrivs på svenska. Å andra sidan är det i princip inte heller godtagbart att

verkställigheten utanför anstalt inte innehåller någon annan verksamhet än

upprätthållande av den för den dömde vanliga sysselsättningen. Av bl.a.

rättviseskäl bör det undvikas att från försöksverksamheten utesluta personer som

inte kan svenska. När det gäller innehållet i verkställigheten i dessa fall får

det i stället lämnas åt frivårdsmyndigheterna att finna lämpliga lösningar

utifrån de lokala förutsättningarna. Aktiviteter som syftar till att ge den

dömde kunskaper i det svenska språket bör exempelvis kunna förekomma. Att ställa

upp villkor om utförande av oavlönat arbete är också en möjlighet som står till

buds.

 Intensivövervakning förutsätter att frivårdsmyndighetens personal kan

kommunicera med den dömde. Det torde inte kunna undvikas att språksvårigheter

undantagsvis kan omöjliggöra en meningsfull verkställighet i denna form och att

en ansökan till följd härav kan behöva avslås. Det bör dock strykas under att

det bl.a. av rättviseskäl är en viktig uppgift för frivårdsmyndigheterna att

försöka tillskapa förutsättningar för att även personer som inte behärskar

svenska språket kan delta i försöksverksamheten.

 Vad som i det föregående sagts om svårigheten att anordna meningsfull

programverksamhet har också en viss bäring på andra deltagare i

försöksverksamheten, exempelvis en del av dem som dömts för pliktbrott. För

sistnämnda kategori torde särskilt oavlönat arbete kunna vara ett lämpligt

inslag i verkställigheten.

 Kravet på att den dömde skall ha tillgång till fungerande telefon med

tillhörande abonnemang bör också beröras. Inför en ny försöksperiod finns det

anledning att betona att frivårdsmyndigheterna skall försöka bidra till att

skapa förutsättningarna för verkställighet utanför anstalt. Om det är praktiskt

möjligt och ekonomiskt rimligt bör frivårdsmyndigheten i princip kunna

åstadkomma att den dömde under verkställigheten får tillgång till telefon med

tillhörande abonnemang.

 Även i den fortsatta försöksverksamheten bör en ansökan om verkställighet

utanför anstalt kunna avslås om det möter svårigheter att hinna ordna en lämplig

verkställighet utanför anstalt. Det finns anledning att peka på att en sådan

situation kan föreligga redan när den dömde har börjat avtjäna straffet i

anstalt.

 Det finns också anledning att uppmärksamma några ytterligare frågor som berör

kriminalvårdens organisation och arbetssätt.

 Som nämnts har många av de dömda som deltagit i försöksverksamheten uppfattat

programverksamheten som ett meningsfullt inslag i verkställigheten. Även om

erfarenheterna sålunda är positiva finns det anledning att peka på att

programverksamheten till stor del har förlagts till kontorstid. Det betyder att

programverksamheten ofta bedrivs under den tid när de övervakade normalt

arbetar. För många övervakade torde lördagar och söndagar, förutom möjlighet

till en timmes utevistelse per dag, inte innebära annat än vistelse i bostaden.

I den fortsatta försöksverksamheten bör kriminalvården sträva efter att bättre

tillgodose intresset av att dömda, särskilt ensamboende, inte isoleras i sina

bostäder under veckoslut. Vid behov bör det sålunda eftersträvas att program-

verksamheten, med bibehållen kvalité, i ökad utsträckning förläggs på annan tid

än normal arbetstid. Också omfattningen av programverksamheten bör öka.

 I och med att försöksverksamheten utvidgas till hela landet kommer den att

beröra landets samtliga 49 frivårdsmyndigheter. Det finns anledning att peka på

att det i vart fall i storstadsområdena kan finnas skäl för en samverkan mellan

myndigheter inom kriminalvården med närbelägna verksamhetsområden. Det bör

ankomma på Kriminalvårdsstyrelsen att överväga behovet av en sådan samverkan och

att utveckla formerna för den.

 Under det hittillsvarande försöket har var och en av de sex för-

söksmyndigheterna fått bygga upp en viss teknisk kompetens. Det har inte varit

problemfritt för dessa myndigheter att hantera den tekniska övervakningen av den

elektroniska kontrollen. Inför utvidgningen av försöket till hela landet torde

det finnas anledning att på nytt överväga frågan om hur den tekniska

övervakningen av den elektroniska kontrollen skall organiseras. En möjlighet är

att det inrättas en för hela landet gemensam övervakningscentral. Kriminalvården

bör här ha fria händer att utforma den tekniska övervakningen på effektivast och

billigast sätt. Det bör dock betonas att arbetet bör vara så organiserat att

misskötsamhet upptäcks och åtgärder kan sättas in i princip dygnet runt och

givetvis även under veckoslut och helger.

 En fråga av teknisk natur som bör uppmärksammas gäller alkoholkontroll på

distans. Sådan kontroll sker med hjälp av en i den dömdes bostad installerad

anordning för mätning av alkoholhalten i utandningsluften. Den hittills använda

tekniken för kontroll på distans av att den dömde avhåller sig från alkohol har

inte fungerat tillfredsställande. Fortsatta ansträngningar bör göras för att

pröva alkoholkontroll på distans. Kriminalvården bör således studera olika

tekniker och pröva dem som visar sig fungera.

10 Genomförande av det fortsatta försöket

Den kriminalpolitiska betydelsen av en fortsatt och utvidgad försöksverksamhet

skall inte underskattas. I och med utvidgningen ökar omfattningen av försöks-

verksamheten i betydande grad. Härigenom kommer försöksverksamheten att beröra

landets samtliga 49 frivårdsmyndigheter. Det råder ingen tvekan om att

utvidgningen av försöksverksamheten kommer att ställa mycket stora krav på

kriminalvården och särskilt på frivårdsmyndigheterna.

 Regeringen har mot denna bakgrund den 29 juni 1995 uppdragit åt Kriminalvårds-

styrelsen att planera utvidgningen av försöksverksamheten. I uppdraget ingår

bl.a. att genomföra nödvändig utbildning och anskaffa den tekniska utrustning

som erfordras för en fortsatt försöksverksamhet. I uppdraget ingår även att

beräkna kostnaderna för genomförande av en fortsatt försöksverksamhet.

Kriminalvårdsstyrelsen har ålagts att rapportera vilka åtgärder som vidtagits

för att förbereda en fortsatt försöksverksamhet och vilka ytterligare åtgärder

som planeras.

 Kriminalvårdsstyrelsen har i en första redovisning den 27 oktober 1995

framfört bl.a. följande.

 Projektet för det pågående försöket med intensivövervakning med elektronisk

 kontroll har omstrukturerats och anpassats till de nya förutsättningarna som

 följer av regeringens uppdrag. Den nya projektorganisationen har utformats

 så att samtliga regionmyndigheter är representerade i den centrala

 projektgruppen med ett klart uttalat ansvar för planering och förberedelser

 i den egna regionen. De nuvarande försöksmyndigheterna har fått en central

 roll i förberedelsearbetet inför det fortsatta försöket. Ett antal centrala

 arbetsgrupper har inrättats med ansvar för olika delområden. Detta innebär

 att samtliga delar av den pågående försöksverksamheten kommer att genomlysas

 och omprövas i syfte att vidareutveckla arbetsformer, metoder och regler.

 Eftersom upphandlingen av den tekniska utrustningen är komplicerad och

 tidsödande har projektarbetet initialt fokuserats på att utarbeta en

 kravspecifikation och distribuera en anbudsförfrågan till tänkbara

 leverantörer. Kriminalvårdens planering och förberedelser har hittills

 kunnat fullföljas i enlighet med projektplanen och det finns därför inte

 skäl att ändra den av regeringen fastställda tidplanen som innebär att det

 utvidgade försöket skall starta den 1 oktober 1996.

Kriminalvårdsstyrelsen har därefter i en rapport den 20 februari 1996 upplyst

att den beslutat byta leverantör av teknisk utrustning m.m. samt framfört bl.a.

följande.

Kriminalvårdsstyrelsen bedömer att den nya leverantören har god kompetens och är

lämplig för ett långsiktigt samarbete inom produktområdet. Den nya utrustningen

är användarvänlig för frivårdspersonalen och programvaran och föreslagen

systemlösning är väl anpassad till kriminalvårdens nuvarande datasystem och

datamiljö.

 På sikt innebär detta sannolikt goda möjligheter att tillgodose svenska behov

och krav på framtida utveckling och anpassning av system och utrustning.

Dessutom beräknas kostnaderna bli lägre jämfört med andra tillgängliga

alternativ.

 Kriminalvårdsstyrelsen anser emellertid att bytet av leverantör på kort sikt

innebär ett visst risktagande i och med att försöket samtidigt utvidgas till

hela landet. Den elektroniska utrustningens driftssäkerhet är nämligen av

avgörande betydelse för rättsväsendets och det övriga samhällets uppfattning om

huruvida intensivövervakning med elektronisk kontroll kan utgöra ett trovärdigt

alternativ till traditionellt fängelse. Inriktningen måste därför vara att

säkerställa fullgod funktionalitet hos utrustningen och kvalitetssäkra

personalens handhavande innan det utvidgade försöket startar. Det förtjänar även

påpekas att de nuvarande försökmyndigheterna genom bytet av leverantör inte

heller i samma utsträckning kan fungera som handledare för den övriga frivården

i tekniska frågor. Enligt Kriminalvårdsstyrelsens bedömning är det därför

nödvändigt att utöka tiden för testning och utprovning av utrustningen och för

träning av personalen under realistiska former. Mot denna bakgrund och med

hänsyn till de övriga omfattande utvecklingsinsatser som för närvarande berör

frivården hemställer Kriminalvårdsstyrelsen att starten för det utvidgade

försöket senareläggs till den 1 januari 1997.

Som framgår av det föregående föreslås utvidgningen av försöksverksamheten ske

den 1 januari 1997 (se avsnitt 6).

11 Kostnadsfrågor

Den utvidgade försöksverksamheten kommer att få betydelse för statens kostnader

för kriminalvård. Om försöksverksamheten i enlighet med vad som förordas i denna

promemoria utvidgas till att avse hela landet och till att omfatta

fängelsestraff på upp till tre månader torde det, i vart fall på viss sikt,

uppkomma en besparingspotential inom kriminalvården. Det säger sig självt att

det är en viktig uppgift för kriminalvården att ta till vara sådana möjligheter

till besparingar, inte minst i rådande statsfinansiella läge. För kriminalvården

gäller det alltså bl.a. att organisera försöksverksamheten på så sätt att den

kompetens och kapacitet som finns inom hela kriminalvårdsorganisationen, bl.a. i

fråga om personal, utnyttjas på bästa sätt.

 Att närmare beräkna besparingspotentialen inom kriminalvården är, som några

remissinstanser varit inne på, förenat med flera osäkerhetsfaktorer.

 En osäkerhetsfaktor gäller hur stor andel av dem som är dömda till högst tre

månaders fängelse som kommer att avtjäna straffet utanför anstalt.

Underhandsuppgifter från pågående försök pekar på att cirka 60 % deltar i

försöket. Det bör eftersträvas att en större andel av de dömda deltar i

försöksverksamheten. Här måste emellertid också beaktas att det finns anledning

att anta att den tillkommande gruppen, dvs. de som är dömda till längre straff

än två månader, kommer att delta i försöksverksamheten i något mindre

utsträckning än den grupp dömda som har kortare strafftider.

 Av betydelse för besparingspotentialen är självfallet också kriminalvårdens

kostnader för intensivövervakning med elektronisk kontroll. I BRÅ:s redovisning

har den genomsnittliga dygnskostnaden beräknats understiga 400 kronor om

frivårdspersonalens kapacitet utnyttjas fullt ut, vilket innebär att varje

tjänsteman handlägger 10-12 ärenden var. Det bör anmärkas att kostnaden för

intensivövervakning också påverkas av omfattningen av kriminalvårdens

programverksamhet och av när sådan verksamhet bedrivs.

 Kriminalvårdsstyrelsen har i en rapport den 20 februari 1996 redovisat att

styrelsen har beräknat den genomsnittliga dygnskostnaden för intensivövervakning

med elektronisk kontroll till 440 kronor för det första året av det utvidgade

försöket. I den beräknade dygnskostnaden har inräknats kostnader för inrättande

av en för hela landet gemensam övervakningscentral och en utökning av

kriminalvårdens programverksamhet med beaktande av att sådan verksamhet skall

bedrivas även under veckoslut. Styrelsen har med hänsyn till de nya försöks-

myndigheternas bristande erfarenhet inom området och den stora omställning det

innebär att tillämpa ny teknik och nya arbetsformer beräknat personalresurserna

utifrån normen att en årsarbetskraft klarar att handlägga i genomsnitt åtta

ärenden samtidigt.

 Det torde stå klart att intensivövervakning med elektronisk kontroll är ett

påtagligt billigare alternativ än en placering på en öppen anstalt.

Dygnskostnaden per klient för placering i öppen lokalanstalt uppgick budgetåret

1994/95 till 1 042 kronor.

 Ytterligare en faktor att ta med i beräkningen är hur många personer som i

framtiden kommer att avtjäna fängelsestraff på högst tre månader. Nedan

redovisas kriminalvårdens statistik över dels antalet intagna i anstalt under

åren 1991-1994, dels antalet inskrivna i anstalt per den 1 oktober nämnda år.

Antal dömda till fängelse som intagits i anstalt under

åren 1991-1994

______________________________________________________

Strafftids- Utdömt antal månader 1991 1992 1993 1994

intervall i genomsnitt för nyin-

 tagna år 1992 i resp.

 strafftidsintervall

______________________________________________________

= 2 mån 

= 3 mån 

_____________________________________________________

Summa 7011 7192 7397 7931

Inskrivna i anstalt den 1 oktober 1991-1994

_____________________________________________________

Strafftids- Utdömt antal månader 1991 1992 1993 1994

intervall i genomsnitt för nyin-

 tagna år 1992 i resp.

 strafftidsintervall

_____________________________________________________

= 2 mån 

= 3 mån 

_____________________________________________________

Summa 829 858 940 850

 Det torde mot denna bakgrund stå klart att en utvidgad försöksverksamhet

medför att det uppkommer en betydande besparingspotential inom kriminalvården.

Det är vanskligt att närmare beräkna hur stora besparingar som blir möjliga. Ett

rimligt antagande utifrån de uppgifter som nu är tillgängliga kan vara att den

årliga besparingspotentialen inom kriminalvården på sikt ligger i storleks-

ordningen 70-90 miljoner kronor.

 En utvidgad försöksverksamhet torde föra med sig en betydande förändring av

kriminalvårdens verksamhet. Medan frivårdsmyndigheterna tillförs nya

arbetsuppgifter och därför behöver ökade resurser torde det uppkomma utrymme för

att avveckla anstalter. För att besparingar skall kunna realiseras krävs att

anstalter kan läggas ned och att beläggningsnivån i övrigt möjliggör

nedläggning. Även om det bör ställas stora krav på flexibilitet inom kriminal-

vården är det ofrånkomligt att denna behöver en viss tid för att anpassa sin

verksamhet efter de nya förutsättningar som torde bli en följd av att

försöksverksamheten utvidgas. Man får vidare räkna med att det också under en

tid efter utvidgningen, som föreslås ske den 1 januari 1997, kommer att krävas

särskilda insatser av olika slag från kriminalvårdens sida för att få till stånd

en väl fungerande försöksverksamhet.

 Det bör också nämnas att brottsofferfonden i en utvidgad försöksverksamhet

kommer att tillföras betydligt större belopp med anledning av att de dömda i

vissa fall är skyldiga att betala en avgift. Från det att försöksverksamheten

började till halvårsskiftet 1995 inflöt 218 000 kronor till brottsofferfonden.

En utvidgad försöksverksamhet torde föra med sig en flerfaldig ökning av de

avgifter som förs till fonden.

 Självfallet kommer en fortsatt och utvidgad försöksverksamhet att i

ekonomiskt hänseende också beröra de dömda som får möjlighet att avtjäna sina

straff utanför anstalt. Deltagarna i försöksverksamheten skall i vissa fall

betala en avgift och drabbas också av vissa kostnader i anledning av

verkställigheten. Deltagarna kan emellertid behålla sina inkomster under

straffverkställigheten, vilket sammantaget innebär en betydande ekonomisk fördel

för dem och för andra som berörs av deras ekonomi.

12 Utvärdering av det fortsatta försöket

Som nämnts är ett av syftena med en fortsatt försöksverksamhet med

intensivövervakning med elektronisk kontroll vid verkställighet av korta

fängelsestraff att tillskapa ytterligare beredningsunderlag i frågor om en

permanent infogning i straffsystemet av denna form av straffrättslig reaktion.

Uppdraget att utvärdera det nu pågående försöket (se avsnitt 4.2) bör mot denna

bakgrund utvidgas till att också avse det fortsatta försöket. Sedan detta pågått

en tid bör det lämnas en delredovisning av det utvidgade uppdraget.

13 Författningskommentar

 1 § Denna lag är tillämplig vid verkställighet av dom på fängelse, dock inte

 fängelse som ådömts enligt 28 kap. 3 § brottsbalken, om den dömde skall

 undergå fängelse i högst tre månader.

Ändringarna i paragrafen är föranledda av att försöksverksamheten utvidgas dels

till att avse verkställighet av domar på fängelse i högst tre månader, dels till

att avse hela landet (se avsnitt 6).

 Kravet på att den dömde skall ha sin bostad inom något av verksamhetsområdena

för vissa frivårdsmyndigheter har sålunda slopats. I anslutning härtill bör

anmärkas att det självfallet inte kan komma i fråga att tillämpa lagen i sådana

fall där den dömde har sin bostad utomlands. I sådana situationer bör särskilda

skäl, i enlighet med 2 § nedan, anses tala mot verkställighet utanför anstalt

och en ansökan om sådan verkställighet bör följaktligen inte bifallas.

 2 § I fall som avses i 1 § får, på ansökan av den dömde, beslutas att

 fängelsestraffet skall verkställas utanför anstalt. En ansökan får inte

 bifallas om den dömde är häktad eller intagen i kriminalvårdsanstalt av någon

 annan anledning än för verkställighet av det straff som ansökan avser eller

 om särskilda skäl annars talar mot verkställighet utanför anstalt.

 Beträffande verkställigheten utanför anstalt skall, i stället för

 bestämmelserna i 26 kap. 5 § brottsbalken och lagen (1974:203) om krimi-

 nalvård i anstalt, gälla vad som föreskrivs i denna lag. Äger villkorlig

 frigivning rum, skall denna lag inte tillämpas på den fortsatta

 verkställigheten av fängelsestraffet. Vad som gäller för intagna enligt 26

 kap. 7 § brottsbalken gäller också för dem som undergår verkställighet

 utanför anstalt.

 Verkställigheten utanför anstalt bedrivs under ledning av den

 frivårdsmyndighet inom vars verksamhetsområde den dömde har sin bostad.

Paragrafens andra och tredje stycken har ändrats med anledning av att

försöksverksamheten utvidgas (se avsnitt 6).

 Ändringarna i andra stycket är föranledda av att försöksverksamheten utvidgas

till att omfatta fängelsestraff på högst tre månader eller sålunda

fängelsestraff från vilka villkorlig frigivning kan förekomma.

 Ändringen i andra stycket första meningen innebär att bestämmelserna i 26

kap. 6-24 §§ brottsbalken om villkorlig frigivning m.m. kan tillämpas på

verkställighet utanför anstalt enligt försökslagen.

 För deltagarna i försöksverksamheten bör i princip gälla samma regler om

villkorlig frigivning som för dömda som avtjänar sina straff i anstalt. För att

åstadkomma detta behövs en anpassning av bestämmelsen om senareläggning av

villkorlig frigivning (26 kap. 7 § brottsbalken). En föreskrift om det har

intagits i förevarande styckes tredje mening.

 De bestämmelser om villkorlig frigivning som aktualiseras under

försöksverksamheten innebär bl.a. att vissa deltagare skall villkorligt friges

när två månader av strafftiden har avtjänats, om inte dessförinnan antingen

kriminalvården har påkallat Kriminalvårdsnämndens prövning av frågan om

villkorlig frigivning eller den dömde har begärt att frigivningen skall

uppskjutas (26 kap. 6 och 9 §§ brottsbalken). De som deltar i

försöksverksamheten för att avtjäna fängelsestraff som är längre än två månader

torde normalt komma att villkorligt friges när två månader av straffet har

avtjänats.

 Det förhållandet att det för deltagarna i försöksverksamheten i princip bör

gälla samma regler om villkorlig frigivning som för dömda som avtjänar sina

straff i anstalt innebär vidare bl.a. att frivårdsmyndigheten kan besluta att

den villkorligt frigivne skall stå under övervakning (se 26 kap. 11 §

brottsbalken). Det kan anmärkas att frivårdsmyndigheternas prövning av frågor av

detta slag torde bli relativt okomplicerad mot bakgrund av att försöks-

verksamheten avser verkställighet av korta fängelsestraff och att det är fri-

vårdsmyndigheterna som leder verkställigheten.

 Bestämmelsen i andra stycket andra meningen, som är ny, anger att

försökslagen inte skall tillämpas på den fortsatta verkställigheten av

fängelsestraffet om villkorlig frigivning äger rum. I sådana fall skall i

stället bestämmelserna i bl.a. 26 kap. brottsbalken tillämpas på den fortsatta

verkställigheten av straffet.

 Bestämmelsen i andra meningen för med sig att de myndigheter som har att

tillämpa försökslagen i förekommande fall måste vara uppmärksamma på vilken den

tidigaste dagen för villkorlig frigivning är. Bestämmelser om hur tid för

verkställighet skall beräknas finns i lagen (1974:202) om beräkning av strafftid

m.m. I den lagen (20 §) föreskrivs att Kriminalvårdsstyrelsen så snart det kan

ske skall fastställa dagen för strafftidens slut och den tidigaste tidpunkt då

villkorlig frigivning kan komma i fråga. Ett sådant strafftidsbeslut skall

meddelas också om verkställigheten av ett fängelsestraff sker inom

försöksverksamhetens ram.

 Det kan sålunda när villkorlig frigivning är förestående aktualiseras att

verkställigheten utanför anstalt bör upphöra. Bestämmelsen i andra meningen

innebär att något beslut härom inte kan fattas sedan villkorlig frigivning väl

ägt rum, vilket som nämnts normalt kommer att ske vid den fastställda tidigaste

tidpunkt då sådan frigivning kan komma i fråga. För att åstadkomma en adekvat

reaktion på en misskötsamhet kan det sålunda, om villkorlig frigivning är

förestående, krävas skyndsam handläggning av en fråga enligt 15 eller 16 § om

upphörande av verkställighet utanför anstalt. För att verkställigheten utanför

anstalt i sådana fall skall kunna övergå i verkställighet i anstalt måste det

således, innan den fastställda tidigaste tidpunkten för villkorlig frigivning

har passerats, bestämmas att verkställigheten utanför anstalt skall upphöra

eller tills vidare upphöra.

 Av betydelse är också att övervakningsnämnden, om den beslutar att

verkställigheten utanför anstalt skall upphöra, skall fastställa hur många dagar

av fängelsestraffet som verkställts utanför anstalt. I de nu aktuella

situationerna skall Kriminalvårdsstyrelsen utfärda ett nytt strafftidsbeslut (20

§ andra stycket lagen, 1974:202, om beräkning av strafftid m.m.). Den beräkning

som därvid görs skall utgå från bl.a. nämndens beslut om det antal dagar av

fängelsestraffet som verkställts utanför anstalt. För att nämndens prövning av

hur många dagar av fängelsestraffet som verkställts utanför anstalt skall få

betydelse för den fortsatta verkställigheten i anstalt måste ett nytt

strafftidsbeslut föreligga innan den ursprungligen fastställda tidigaste

tidpunkten för villkorlig frigivning har passerats. Också detta förhållande kan

kräva skyndsam handläggning av en fråga enligt 15 eller 16 § om upphörande av

verkställighet utanför anstalt. Det bör tilläggas att sådan skyndsamhet

naturligtvis också kan påkallas av att verkställigheten utanför anstalt kanske

inte bör upphöra utan få fortgå.

 Övervakningsnämnden kan, i fall då någon som är villkorligt frigiven

allvarligt åsidosätter sina åligganden, förklara den villkorligt medgivna

friheten förverkad till en tid av högst en månad varje gång (26 kap. 19 §

brottsbalken). Verkställigheten av en sådan åtgärd kan inte ske i form av

intensivövervakning med elektronisk kontroll eftersom försökslagen endast gäller

verkställighet av dom på fängelse (se 1 §). För sådana fall där

övervakningsnämndens beslut avser en deltagare i försöksverksamheten som har

villkorligt frigivits tillkommer dessutom att förevarande bestämmelse anger att

försökslagen inte skall tillämpas på den fortsatta verkställigheten av

fängelsestraffet. Försökslagen torde däremot i och för sig kunna vara tillämplig

vid verkställighet av en dom på fängelse när någon som har villkorligt frigivits

från försöksverksamheten döms för nya brott och villkorligt medgiven frihet

därvid förklaras helt eller delvis förverkad. I en sådan situation torde det

dock ändå inte föreligga förutsättningar för intensivövervakning med elektronisk

kontroll eftersom en person bara bör få delta i försöksverksamheten en gång (se

prop. 1993/94:184 s. 34).

 Den nu behandlade bestämmelsen ställer i och för sig inte upp något hinder

mot att en överprövning av frågor om verkställigheten utanför anstalt enligt

försökslagen äger rum även sedan den dömde har villkorligt frigivits. En annan

sak är att den som villkorligt frigivits normalt inte torde ha något befogat

intresse av att få en sådan överprövning utförd.

 Bestämmelsen i 26 kap. 7 § brottsbalken om senareläggning av villkorlig

frigivning tar sikte på förutsättningarna för intagnas anpassning i samhället.

Bestämmelsen kan aktualiseras om kriminalvården begär att Kriminalvårdsnämnden

skall pröva frågan om senareläggning av villkorlig frigivning för någon som

deltar i försöksverksamheten. För att bestämmelsen skall kunna tillämpas i

sådana fall har i andra stycket tredje meningen föreskrivits att vad som enligt

den bestämmelsen gäller för intagna också skall gälla för dem som undergår

verkställighet utanför anstalt.

 Det finns anledning att något beröra förutsättningarna för senareläggning av

villkorlig frigivning för dem som undergår intensivövervakning med elektronisk

kontroll. Vid bedömningen av om den vilkorliga frigivningen skall senareläggas

skall det således särskilt beaktas om förutsättningarna för den dömdes

anpassning i samhället framstår som speciellt ogynnsamma med hänsyn till bl.a.

hans uppförande under anstaltstiden. Den som deltar i försöksverksamheten skall

uppehålla sig i sin bostad under tid då han eller hon inte fullgör en

sysselsättningsplikt eller deltar i någon godkänd aktivitet. Om deltagaren inte

sköter sig eller följer de krav som ställts upp skall han eller hon överföras

till en kriminalvårdsanstalt för att fullgöra straffet. Mot bakgrund av den

stränga synen på misskötsamhet torde utrymmet för att låta misskötsamhet

resultera i en senareläggning av den villkorliga frigivningen bli mycket be-

gränsat. Det har mot denna bakgrund inte ansetts erforderligt att det vid

prövningen av fråga om senareläggning av villkorlig frigivning särskilt skall

beaktas hur den som avtjänar sitt straff utanför anstalt har uppfört sig under

sådan verkställighet. Någon anpassning i detta hänseende av den nämnda

bestämmelsen i 26 kap. 7 § brottsbalken om senareläggning av villkorlig fri-

givning har följaktligen inte företagits.

 Ändringen i tredje stycket, som är föranledd av att försöksverksamheten

utvidgas till att avse hela landet, torde inte fordra någon kommentar.

 4 § Den dömde skall under verkställigheten utanför anstalt iaktta sköt-

 samhet, efter förmåga söka försörja sig samt i övrigt rätta sig efter vad som

 åligger honom enligt denna lag och enligt föreskrift som meddelats med stöd

 av lagen. Han skall avhålla sig från alkohol och andra beroendeframkallande

 medel samt sådana medel som avses i 1 § lagen (1991:1969) om förbud mot vissa

 dopningsmedel.

 Den dömde är, om inte annat föranleds av medicinska eller liknande skäl,

 skyldig att under verkställigheten på anmaning lämna blod-, urin- eller ut-

 andningsprov för kontroll av att han inte är påverkad av sådana medel som

 avses i första stycket andra meningen. Elektroniska hjälpmedel får användas

 för att kontrollera att den dömde avhåller sig från alkohol.

I första stycket har införts en föreskrift om att den dömde skall avhålla sig

från dopningsmedel. Genom en ändring i andra stycket har det införts en

möjlighet att kontrollera att förbudet mot att använda dopningsmedel efterlevs.

Sådana kontroller kan för närvarande ske genom urinprov. Ändringarna har berörts

i det föregående (se avsnitt 7). Det kan tilläggas att ändringen i förevarande

paragraf föreslås träda i kraft den 1 augusti 1996.

 5 § Den dömde skall betala en avgift, om det är motiverat med hänsyn till

 hans möjligheter att erhålla inkomst under verkställigheten utanför anstalt.

 Avgiften uppgår till femtio kronor per dag som verkställigheten skall

 pågå, dock högst 3 000 kronor. Avgiften skall betalas i förskott och

 tillföras brottsofferfonden.

I andra stycket första meningen har införts en bestämmelse om att avgiften högst

kan uppgå till 3000 kr. Bestämmelsen är föranledd av att försöksverksamheten

utvidgas till att omfatta fängelsestraff på högst tre månader.

 Skyldigheten att betala avgift har införts mot bakgrund av att

verkställigheten utanför anstalt, till skillnad mot en vistelse i fängelse, i

princip inte påverkar den dömdes inkomstmöjligheter (se prop. 1993/94:184 s. 19

ff.). Eftersom deltagare i försöksverksamheten med längre straff än två månader

också om de avtjänade straffet i anstalt normalt skulle villkorligt friges efter

två månader bör de inte vara skyldiga att betala ett högre sammanlagt avgifts-

belopp än det som motsvarar två månaders verkställighet eller 3 000 kr (60 x 50

= 3 000). Även om försökslagen inte skall tillämpas på den fortsatta

verkställigheten om den dömde villkorligt friges bör denna begränsning framgå av

lagen. Avgiften skall nämligen betalas i förskott och det står frivårds-

myndigheten fritt att bestämma om avgiften vid ett tillfälle skall betalas

förskottsvis för hela verkställighetstiden eller vid flera tillfällen för delar

av tiden. Genom ändringen tydliggörs att det inte kan förekomma att avgift

belöper på tid efter villkorlig frigivning och dessutom att någon ytterligare

avgift inte skall tas ut i de, som det får förmodas, mycket ovanliga fall när

någon under mer än två månader undergår intensivövervakning med elektronisk

kontroll.

 Ända sedan försöksverksamheten började den 1 augusti 1994 har avgifterna från

deltagarna i försöksverksamheten tillförts brottsofferfonden. Bestämmelser om

denna fond finns i lagen (1994:419) om brottsofferfond, vilken lag trädde i

kraft den 1 juli 1994. Det förhållandet att avgiften skall tillföras

brottsofferfonden bör framgå direkt av lagen. Andra stycket andra meningen har

ändrats i enlighet därmed.

 12 § Bestämmelser om hur en dom skall befordras till verkställighet och hur

 tid för sådan verkställighet skall beräknas finns i lagen (1974:202) om

 beräkning av strafftid m.m. Bestämmelserna i 10 § andra-femte styckena och

 12 § i den lagen om förpassning till kriminalvårdsanstalt m.m. och om uppskov

 med verkställighet skall dock inte gälla i fråga om verkställighet utanför

 anstalt enligt denna lag.

 Vid tillämpning av 10 § första stycket lagen om beräkning av strafftid m.m.

 på verkställighet utanför anstalt enligt denna lag skall den dömde föreläggas

 att påbörja verkställigheten i sin bostad en viss dag. Strafftiden skall

 räknas från den dagen. Vid tillämpning av bestämmelsen om nåd i 13 § lagen om

 beräkning av strafftid m.m. på sådan verkställighet skall sista dag vara den

 dag verkställigheten skall påbörjas. Bestämmelsen i 25 § samma lag om sam-

 manläggning av strafftider skall inte tillämpas under verkställigheten

 utanför anstalt, om det sammanlagda straffet därvid kommer att överstiga tre

 månader.

 Av 15 § första stycket tredje meningen nedan framgår att övervaknings-

 nämnden i visst fall skall fastställa hur många dagar av fängelsestraffet som

 verkställts utanför anstalt.

I andra stycket fjärde meningen har föreskrivits att bestämmelserna om

sammanläggning i lagen (1974:202) om beräkning av strafftid m.m. inte skall

tillämpas under verkställigheten utanför anstalt om det sammanlagda straffet

överstiger tre månader. Ändringen är en följd av att försöksverksamheten

utvidgas till att att omfatta fängelsestraff på högst tre månader (se avsnitt

6).

 14 § Beslutet om verkställighet utanför anstalt skall upphävas, om den

 elektroniska kontroll som avses i 3 § annat än tillfälligt blir omöjlig att

 upprätthålla. Vistelse på sjukhus eller därmed jämförlig inrättning skall

 dock inte föranleda upphävande av beslut om verkställighet utanför anstalt.

 Beslut om verkställighet utanför anstalt skall upphävas om den dömde

 1. åsidosätter vad som åligger honom enligt denna lag eller enligten

 föreskrift som meddelats med stöd av lagen och det som ligger honom till last

 inte är av mindre betydelse,

 2. begär att så skall ske,

 3. inte följer föreläggandet att påbörja verkställigheten eller, när

 verkställigheten skall påbörjas, är häktad eller intagen i kriminal-

 vårdsanstalt av någon annan anledning än för verkställighet av det straff som

 beslutet avser eller

 4. innan verkställigheten har påbörjats, antingen döms på nytt till

 fängelse eller får villkorligt medgiven frihet förverkad enligt 26 kap. 19 §

 eller 34 kap. 4 § brottsbalken på sådan tid att han skall undergå fängelse i

 mer än tre månader.

I det nuvarande andra stycket 3 finns en bestämmelse om att verkställigheten

utanför anstalt skall upphöra om den dömde, när verkställigheten skall påbörjas,

har en annan bostadsort än inom något av verksamhetsområdena för de sex

frivårdsmyndigheter som nu deltar i försöksverksamheten. Denna upphörandegrund

har slopats till följd av att försöksverksamheten inte längre skall vara

geografiskt begränsad. I förtydligande syfte har i stället införts en

bestämmelse om att beslutet om verkställighet utanför anstalt skall upphävas om

den dömde inte följer föreläggandet att påbörja sådan verkställighet i sin

bostad.

 Som en följd av att försöksverksamheten utvidgas till att omfatta

fängelsestraff på upp till tre månader har beträffande de situationer som

behandlas i andra stycket 4 föreskrivits att beslutet om verkställighet utanför

anstalt skall upphävas om den dömde skall undergå fängelse i mer än tre månader.

 16 § Uppkommer fråga om att upphäva beslut om verkställighet utanför

 anstalt, får den frivårdsmyndighet som leder verkställigheten bestämma att

 beslutet tills vidare inte skall gälla. Frivårdsmyndighetens beslut gäller

 omedelbart. Övervakningsnämnden skall senast den första arbetsdagen efter den

 dag då ett sådant beslut meddelades pröva om det skall bestå. Fastställer

 inte nämnden beslutet inom den tiden, upphör det att gälla.

 I fall då beslut om verkställighet utanför anstalt tills vidare inte skall

 gälla skall övervakningsnämnden skyndsamt ta upp frågan om upphävande av

 beslutet till slutlig prövning.

 Beslut enligt denna paragraf får inte meddelas efter den fastställda dagen

 för strafftidens slut.

Ändringarna i första stycket syftar till att åstadkomma ett mer flexibelt

förfarande för prövning av om verkställighet utanför anstalt skall upphöra.

Ändringarna har behandlats i det föregående (se avsnitt 8).

 Det förfarande som regleras i första stycket kan kräva medverkan från,

förutom den frivårdsmyndighet som leder verkställigheten, både den

övervakningsnämnd inom vars verksamhetsområde den nämnda frivårdsmyndigheten är

verksam och den övervakningsnämnd som har beredskap. Närmare bestämmelser om

samarbetet mellan myndigheter och nämnder bör meddelas i den till försökslagen

hörande förordningen.

 Här bör anmärkas att det är av största vikt att en frivårdsmyndighet omgående

underrättar övervakningsnämnden om ett beslut om att verkställigheten utanför

anstalt tills vidare skall upphöra. Den ordinarie övervakningsnämnden bör i

princip alltid få en sådan underrättelse. Om frivårdsmyndighetens beslut fattas

på en dag som föregår en dag som inte är en vanlig arbetsdag - dvs. lördag,

söndag, annan allmän helgdag, midsommarafton, julafton eller nyårsafton - bör

också den övervakningsnämnd som kommer att ha beredskap underrättas om beslutet.

De nu behandlade underrättelserna krävs för att övervakningsnämnden i praktiken

skall ha en möjlighet att snabbt pröva om frivårdsmyndighetens beslut skall

bestå eller inte. Finner en nämnd som har beredskap vid en sådan prövning att

beslutet skall upphävas bör nämnden självfallet omedelbart meddela ett beslut av

den innebörden. Anser nämnden i stället att beslutet bör fastställas får den ta

ställning till om det är lämpligt att avgöra ärendet i enlighet därmed eller om

det bör överlåtas åt den ordinarie övervakningsnämnden att avgöra frågan närmast

följande arbetsdag. Sistnämnda förfarande torde i de flesta fall vara att

föredra mot bakgrund av att den ordinarie övervakningsnämnden normalt ändå skall

slutligt pröva frågan om verkställigheten utanför anstalt skall upphöra och med

hänsyn till intresset av att ta till vara den ordinarie övervakningsnämndens

särskilda kompetens i ärendet.

 Situationen kan, som framgår i det följande, vara en annan om frågan om

upphörande av verkställigheten utanför anstalt aktualiseras mot strafftidens

slut eller när villkorlig frigivning är nära förestående. I vissa sådana fall

kan det sålunda vara nödvändigt att den övervakningsnämnd som har beredskap

prövar om frivårdsmyndighetens beslut skall bestå eller inte och det oavsett om

beslutet fastställs eller upphävs. Situationen kan någon gång till och med

medföra att denna nämnd bör slutligt pröva frågan om verkställigheten utanför

anstalt skall upphöra.

 Som nämnts i det föregående är det inget som hindrar att övervakningsnämnden,

i fall då frivårdsmyndigheten beslutat att verkställigheten utanför anstalt

tills vidare skall upphöra, vid ett tillfälle prövar upphörandefrågan om

förutsättningar därför föreligger. Detta gäller oavsett om den slutliga

prövningen kan utföras av ordföranden ensam på nämndens vägnar eller om en sådan

prövning kräver fullsutten nämnd. Om det således redan när nämnden skall ompröva

frivårdsmyndighetens beslut föreligger förutsättningar för att företa den

slutliga prövningen kan nämnden, om den anser att verkställigheten utanför

anstalt skall upphöra, nöja sig med att företa den slutliga prövningen. Någon

särskild omprövning av frivårdsmyndighetens beslut erfordras då inte utan

nämndens beslut att verkställigheten utanför anstalt skall upphöra ersätter fri-

vårdsmyndighetens beslut om att sådan verkställighet tills vidare skall upphöra.

Om nämnden i nu aktuella situationer i stället finner att verkställigheten

utanför anstalt bör få fortgå bör däremot självfallet frivårdsmyndighetens

beslut upphävas.

 Bestämmelserna i andra stycket motsvarar nuvarande 16 § andra meningen. Det

förhållandet att övervakningsnämnden kan upphäva ett beslut om att verk-

ställigheten utanför anstalt tills vidare skall upphöra har föranlett en mindre

justering av bestämmelsen. I övrigt har bestämmelserna inte ändrats i sak.

 Mot bakgrund av vad Lagrådet framfört (se avsnitt 8) har i tredje stycket,

som är nytt, föreskrivits att beslut enligt förevarande paragraf inte får

meddelas efter den fastställda dagen för strafftidens slut. Innebörden härav är

att den dömde skall friges den dagen om det inte innan så har skett har

fastställts en ny senare dag för strafftidens slut. I fall då den fastställda

dagen för strafftidens slut är nära förestående kan det alltså - liksom när kort

tid återstår till den fastställda tidigaste tidpunkten för villkorlig frigivning

- finnas anledning till särskild skyndsamhet med prövningar enligt förevarande

paragraf. Frågor av detta slag har berörts i kommentaren till 2 §.

 17 § Om övervakningsnämnden bestämmer att beslutet om verkställighet utanför

 anstalt skall upphävas eller om det bestäms att beslutet tills vidare inte

 skall gälla, skall den dömde, om verkställigheten har påbörjats, föras till

 en kriminalvårdsanstalt för fortsatt verkställighet av fängelsestraffet.

 Polismyndigheten i den ort där den dömde vistas skall förpassa honom till en

 sådan anstalt.

 Om det bedöms kunna ske utan fara för att den dömde avviker, får

 polismyndigheten förelägga honom att inställa sig vid kriminalvårdsanstalten

 i stället för att förpassa honom dit.

Första stycket första meningen har ändrats till följd av att frivårdsmyndigheten

tilläggs befogenhet att bestämma att beslutet om verkställighet utanför anstalt

tills vidare inte skall gälla.

 I sådana fall där det redan innan verkställigheten har påbörjats bestäms att

beslutet om verkställighet utanför anstalt skall upphävas skall den dömde

självfallet inte föras till en anstalt för fortsatt verkställighet av

fängelsestraffet. I förtydligande syfte har ett tillägg av denna innebörd

gjorts i första stycket första meningen.

 18 a § Frågor som avses i 15 och 16 §§ prövas av den övervakningsnämnd inom

 vars verksamhetsområde den frivårdsmyndighet som leder verkställigheten är

 verksam. Om det finns särskilda skäl, får även en annan övervakningsnämnd

 pröva sådana frågor.

I paragrafen, som är ny, behandlas övervakningsnämndens beslut enligt 15 och 16

§§. De frågor som avses gäller dels övervakningsnämndens prövning av ett beslut

av frivårdsmyndigheten om att verkställigheten utanför anstalt tills vidare

skall upphöra, dels nämndens slutliga prövning av om ett beslut om verk-

ställighet utanför anstalt skall upphävas.

 I första meningen slås fast att frågor av detta slag skall prövas av den

övervakningsnämnd inom vars verksamhetsområde den frivårdsmyndighet som leder

verkställigheten är verksam. Bestämmelser om övervakningsnämndernas och

frivårdsmyndigheternas verksamhetsområden finns i förordningen (1994:351) om

övervakningsnämndernas verksamhetsområden m.m. respektive i förordningen

(1990:1018) med instruktion för Kriminalvårdsverket.

 I andra meningen har föreskrivits att, om det finns särskilda skäl, en annan

övervakningsnämnd än den ordinarie får pröva frågor enligt 15 och 16 §§.

Särskilda skäl bör anses föreligga i sådana fall där prövningar av detta slag

måste företas på andra dagar än vanliga arbetsdagar, exempelvis under veckoslut

och helger. Om ärendet bör få ett snart avgörande men detta ändå kan anstå till

en vanlig arbetsdag bör det normalt inte anses föreligga särskilda skäl för att

en annan nämnd än den ordinarie prövar ärendet. Det finns självfallet ett

intresse av att ta till vara på de kunskaper och erfarenheter som finns hos den

ordinarie nämnden.

 19 § Övervakningsnämndens beslut enligt denna lag gäller omedelbart, om inte

 annat förordnas.

 Den dömde får hos Kriminalvårdsnämnden överklaga ett beslut som fattats av

 en övervakningsnämnd enligt denna lag.

 Kriminalvårdsnämndens beslut får inte överklagas.

Ändringen innebär att det nuvarande första stycket har slopas. I detta stycke

föreskrivs att övervakningsnämnden vid slutlig prövning av fråga om upphävande

av beslut om verkställighet utanför anstalt skall bestå av ordförande och minst

två andra ledamöter. I och med utvidgningen av försöksverksamheten har det

ansetts nödvändigt att göra det möjligt för nämndens ordförande att i brådskande

fall av detta slag ensam besluta på nämndens vägnar.

 Övervakningsnämndens sammansättning vid prövning av frågor enligt

försökslagen kommer fortsättningsvis att regleras i brottsbalken (se 37 kap. 1-

2 §§ brottsbalken). Dessa regler innebär bl.a. att ordföranden ensam får besluta

på nämndens vägnar i brådskande fall. Övervakningsnämndens omprövning av fri-

vårdsmyndighetens beslut om att verkställigheten utanför anstalt tills vidare

skall upphöra torde regelmässigt vara av sådan brådskande karaktär att nämndens

ordförande får fatta beslut på nämndens vägnar. Den slutliga prövningen av om

verkställigheten utanför anstalt skall upphöra kommer normalt inte att vara av

denna karaktär. Det kan emellertid av skäl som tidigare berörts inträffa att

prövningen inte kan anstå till dess att ett sammanträde med en fullsutten nämnd

kan äga rum. Lagändringen innebär att ordföranden i sådana brådskande fall kan

besluta på nämndens vägnar.

 Enligt regleringen i brottsbalken är ordförandebeslut också tillåtna i

ärenden av mindre vikt. Övervakningsnämndens slutliga prövning av frågor om

upphävande av beslut om verkställighet utanför anstalt torde sällan vara av

mindre vikt. I sådana fall där prövningen äger rum innan verkställigheten

utanför anstalt har påbörjats kan dock ärendet hos övervakningsnämnden vara av

mindre vikt, exempelvis om den dömde själv begärt att beslutet om verkställighet

utanför anstalt skall upphävas.

Promemorians lagförslag

Förslag till lag om dels fortsatt giltighet av lagen (1994:451) om försöks-

verksamhet med intensivövervakning med elektronisk kontroll, dels ändring i

samma lag

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1994:451) om försöksverksamhet med

intensivövervakning med elektronisk kontroll, som gäller till den 31 juli 1996,

 dels att lagen skall fortsätta att gälla till utgången av år 1998,

 dels att 1, 2, 4, 5, 12, 14, 16, 17 och 19 §§ skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 18 a §, av följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 §

--------------------------------------------------------------------

 Denna lag är tillämplig vid Denna lag är tillämplig vid

verkställighet av dom på fäng- verkställighet av dom på fängelse,

else, dock inte fängelse som dock inte fängelse som ådömts

ådömts enligt 28 kap. 3 § brotts- enligt 28 kap. 3 § brottsbalken,

balken, om den dömde skall om den dömde skall undergå

undergå fängelse i högst två fängelse i högst tre månader.

månader och har sin bostad inom

något av verksamhetsområdena för

frivårdsmyndigheterna i Karl-

skoga, Luleå, Malmö Norra, Malmö

Södra, Norrköping eller

Sundsvall.

2 §I fall som avses i 1 § får, på ansökan av den dömde, beslutas att

fängelsestraffet skall verkställas utanför anstalt. En ansökan får inte bifallas

om den dömde är häktad eller intagen i kriminalvårdsanstalt av någon annan

anledning än för verkställighet av det straff som ansökan avser eller om

särskilda skäl annars talar mot verkställighet utanför anstalt.

--------------------------------------------------------------------

 Beträffande verkställigheten Beträffande verkställigheten

utanför anstalt skall, i stället utanför anstalt skall, i stället

för bestämmelserna i 26 kap. för bestämmelserna i 26 kap. 5 §

5-24 §§ brottsbalken och lagen brottsbalken och lagen (1974:

(1974:203) om kriminalvård i 203) om kriminalvård i anstalt,

anstalt, gälla vad som gälla vad som föreskrivs i denna

föreskrivs i denna lag. lag. Äger villkorlig frigivning

 rum skall denna lag inte till-

 lämpas på den fortsatta verk-

 ställigheten av fängelsestraffet.

 Vad som gäller för intagna enligt

 26 kap. 7 § brottsbalken gäller

 också för dem som undergår

 verkställighet utanför anstalt.

 Verkställigheten utanför an-

 Verkställigheten utanför an- stalt bedrivs under ledning av

stalt bedrivs under ledning av den frivårdsmyndighet inom vars

frivårdsmyndigheterna i Karl- verksamhetsområde den dömde har

skoga, Luleå, Malmö Norra, Malmö sin bostad.

Södra, Norrköping och Sundsvall.

 4 §

--------------------------------------------------------------------

 Den dömde skall under verk- Den dömde skall under verk-

ställigheten utanför anstalt ställigheten utanför anstalt

iaktta skötsamhet, efter förmåga iaktta skötsamhet, efter förmåga

söka försörja sig samt i övrigt söka försörja sig samt i övrigt

rätta sig efter vad som åligger rätta sig efter vad som åligger

honom enligt denna lag och honom enligt denna lag och

enligt föreskrift som meddelats enligt föreskrift som meddelats

med stöd av lagen. Han skall med stöd av lagen. Han skall

avhålla sig från alkohol och avhålla sig från alkohol och

andra beroendeframkallande andra beroendeframkallande

medel. medel samt sådana medel som

 avses i 1 § lagen (1991:1969) om

 förbud mot vissa dopningsmedel.

 Den dömde är, om inte annat

 Den dömde är, om inte annat föranleds av medicinska eller

föranleds av medicinska eller liknande skäl, skyldig att under

liknande skäl, skyldig att verkställigheten på anmaning lämna

under verkställigheten på blod-, urin- eller utandnings-

anmaning lämna blod-, urin- prov för kontroll av att han

eller utandningsprov för inte är påverkad av sådana medel

kontroll av att han inte är som avses i första stycket andra

påverkad av beroendefram- meningen. Elektroniska hjälp-

kallande medel. Elektroniska medel får användas för att

hjälpmedel får användas för att kontrollera att den dömde av-

kontrollera att den dömde av- håller sig från alkohol.

håller sig från alkohol.

 5 §

 Den dömde skall betala en avgift, om det är motiverat med hänsyn till hans

möjligheter att erhålla inkomst under verkställigheten utanför anstalt.

--------------------------------------------------------------------

 Avgiften uppgår till femtio Avgiften uppgår till femtio

kronor per dag som verk- kronor per dag som verk-

ställigheten skall pågå. Avgiften ställigheten skall pågå, dock högst

skall betalas i förskott och 3 000 kronor. Avgiften skall

tillfaller staten. betalas i förskott och tillföras

 brottsofferfonden.

12 §Bestämmelser om hur en dom skall befordras till verkställighet och hur tid

för sådan verkställighet skall beräknas finns i lagen (1974:202) om beräkning av

strafftid m.m. Bestämmelserna i 10 § andra-femte styckena och 12 § i den lagen

om förpassning till kriminalvårdsanstalt m.m. och om uppskov med verkställighet

skall dock inte gälla i fråga om verkställighet utanför anstalt enligt denna

lag.

--------------------------------------------------------------------

 Vid tillämpning av 10 § första Vid tillämpning av 10 § första

stycket lagen om beräkning av stycket lagen om beräkning av

strafftid m.m. på verkställighet strafftid m.m. på verkställighet

utanför anstalt enligt denna utanför anstalt enligt denna lag

lag skall den dömde föreläggas skall den dömde föreläggas att

att påbörja verkställigheten i påbörja verkställigheten i sin

sin bostad en viss dag. bostad en viss dag. Strafftiden

Strafftiden skall räknas från skall räknas från den dagen. Vid

den dagen. Vid tillämpning av tillämpning av bestämmelsen om nåd

bestämmelsen om nåd i 13 § lagen i 13 § lagen om beräkning av

om beräkning av strafftid m.m. strafftid m.m. på sådan verk-

på sådan verkställighet skall ställighet skall sista dag vara

sista dag vara den dag den dag verkställigheten skall

verkställigheten skall påbörjas. påbörjas. Bestämmelsen i 25 § samma

Bestämmelsen i 25 § samma lag om lag om sammanläggning av straff-

sammanläggning av strafftider tider skall inte tillämpas under

skall inte tillämpas under verkställigheten utanför anstalt,

verkställigheten utanför an- om det sammanlagda straffet

stalt, om det sammanlagda därvid kommer att överstiga tre

straffet därvid kommer att över- månader.

stiga två månader.

 Av 15 § första stycket tredje meningen nedan framgår att övervakningsnämnden

i visst fall skall fastställa hur många dagar av fängelsestraffet som verk-

ställts utanför anstalt.

14 §Beslutet om verkställighet utanför anstalt skall upphävas, om den

elektroniska kontroll som avses i 3 § annat än tillfälligt blir omöjlig att

upprätthålla. Vistelse på sjukhus eller därmed jämförlig inrättning skall dock

inte föranleda upphävande av beslut om verkställighet utanför anstalt.

 Beslut om verkställighet utanför anstalt skall upphävas om den dömde

 1. åsidosätter vad som åligger honom enligt denna lag eller enligt en

föreskrift som meddelats med stöd av lagen och det som ligger honom till last

inte är av mindre betydelse,

 2. begär att så skall ske,

--------------------------------------------------------------------

 3. när verkställigheten skall 3. inte följer föreläggandet

påbörjas har en annan bostadsort att påbörja verkställigheten

än som anges i 1 § eller är häktad utanför anstalt eller, när

eller intagen i kriminal- verkställigheten skall påbörjas, är

vårdsanstalt av någon annan an- häktad eller intagen i kriminal-

ledning än för verkställighet av vårdsanstalt av någon annan

det straff som beslutet avser anledning än för verkställighet av

eller det straff som beslutet avser

 4. innan verkställighet eller

utanför anstalt har påbörjats, 4. innan verkställighet

antingen döms på nytt till utanför anstalt har påbörjats,

fängelse eller får villkorligt antingen döms på nytt till

medgiven frihet förverkad fängelse eller får villkorligt

enligt 26 kap. 19 § eller medgiven frihet förverkad enligt

34 kap. 4 § brottsbalken på sådan 26 kap. 19 § eller 34 kap. 4 §

tid att han skall undergå brottsbalken på sådan tid att han

fängelse i mer än två månader. skall undergå fängelse i mer än

 tre månader.

16 §

--------------------------------------------------------------------

 Uppkommer fråga om att Uppkommer fråga om att upphäva

upphäva beslut om verkställighet beslut om verkställighet utanför

utanför anstalt, får anstalt, får den frivårds-

övervakningsnämnden bestämma att myndighet som leder verkställig-

beslutet tills vidare inte heten bestämma att beslutet

skall gälla. Övervakningsnämnden tills vidare inte skall gälla.

skall i sådana fall skyndsamt Frivårdsmyndighetens beslut

ta upp frågan om upphävande av gäller omedelbart. Övervaknings-

beslutet om verkställighet nämnden skall senast den första

utanför anstalt till slutlig vardagen efter den dag då ett

prövning. Härvid gäller inte 15 § sådant beslut meddelades pröva om

andra stycket. det skall bestå. Fastställer

 inte nämnden beslutet inom sagda

 tid upphör det att gälla.

 I fall då beslut om verk-

 ställighet utanför anstalt tills

 vidare inte skall gälla skall

 övervakningsnämnden skyndsamt ta

 upp frågan om upphävande av

 beslutet till slutlig prövning.

 Härvid gäller inte 15 § andra

 stycket. Den dömde får inte

 villkorligt friges innan nämnden

 slutligt prövat frågan om upp-

 hävande av beslutet om verk-

 ställighet utanför anstalt.

17 §

--------------------------------------------------------------------

 Om övervakningsnämnden bestäm- Om övervakningsnämnden be-

mer att beslutet om verk- stämmer att beslutet om verk-

ställighet utanför anstalt skall ställighet utanför anstalt skall

upphävas eller att beslutet upphävas eller om frivårds-

tills vidare inte skall gälla, myndigheten bestämmer att be-

skall den dömde föras till en slutet tills vidare inte skall

kriminalvårdsanstalt för gälla, skall den dömde, om verk-

fortsatt verkställighet av ställigheten har påbörjats, föras

fängelsestraffet. Polismyndig- till en kriminalvårdsanstalt för

heten i den ort där den dömde fortsatt verkställighet av

vistas skall förpassa honom fängelsestraffet. Polismyn-

till en sådan anstalt. digheten i den ort där den dömde

 vistas skall förpassa honom till

 en sådan anstalt.

 Om det bedöms kunna ske utan fara för att den dömde avviker, får polis-

myndigheten förelägga honom att inställa sig vid kriminalvårdsanstalten i

stället för att förpassa honom dit.

 18 a §

--------------------------------------------------------------------

 Frågor som avses i 15 och 16 §§

 prövas av den övervakningsnämnd

 inom vars verksamhetsområde den

 frivårdsmyndighet som leder

 verkställigheten är verksam. Om

 det finns särskilda skäl, får även

 en annan övervakningsnämnd pröva

 sådana frågor.

--------------------------------------------------------------------

19 §

--------------------------------------------------------------------

 Vid slutlig prövning av fråga

om upphävande av beslut om

verkställighet utanför anstalt

skall övervakningsnämnden bestå

av ordförande och minst två

andra ledamöter.

 Övervakningsnämndens beslut enligt denna lag gäller omedelbart, om inte annat

förordnas.

 Den dömde får hos Kriminalvårdsnämnden överklaga ett beslut som fattats av en

övervakningsnämnd enligt denna lag.

 Kriminalvårdsnämndens beslut får inte överklagas.

____________

 Denna lag träder i kraft, i fråga om 1, 2, 5, 12, 14 , 16, 17, 18 a och

19 §§ den 1 oktober 1996, samt i övrigt den 1 augusti 1996.

Lagrådsremissens lagförslag

Förslag till lag om dels fortsatt giltighet av lagen (1994:451) om försöks-

verksamhet med intensivövervakning med elektronisk kontroll, dels ändring i

samma lag

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1994:451) om försöksverksamhet med

intensivövervakning med elektronisk kontroll, som gäller till den 31 juli 1996,

 dels att lagen skall fortsätta att gälla till utgången av år 1998,

 dels att 1, 2, 4, 5, 12, 14, 16, 17 och 19 §§ skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 18 a §, av följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 §

--------------------------------------------------------------------

 Denna lag är tillämplig vid Denna lag är tillämplig vid

verkställighet av dom på fängel- verkställighet av dom på fängelse,

se, dock inte fängelse som ådömts dock inte fängelse som ådömts

enligt 28 kap. 3 § brotts- enligt 28 kap. 3 § brottsbalken,

balken, om den dömde skall om den dömde skall undergå

undergå fängelse i högst två fängelse i högst tre månader.

månader och har sin bostad inom

något av verksamhetsområdena för

frivårdsmyndigheterna i Karl-

skoga, Luleå, Malmö Norra, Malmö

Södra, Norrköping eller

Sundsvall.

 2 §

 I fall som avses i 1 § får, på ansökan av den dömde, beslutas att

fängelsestraffet skall verkställas utanför anstalt. En ansökan får inte bifallas

om den dömde är häktad eller intagen i kriminalvårdsanstalt av någon annan

anledning än för verkställighet av det straff som ansökan avser eller om

särskilda skäl annars talar mot verkställighet utanför anstalt.

--------------------------------------------------------------------

 Beträffande verkställigheten Beträffande verkställigheten

utanför anstalt skall, i stället utanför anstalt skall, i stället

för bestämmelserna i 26 kap. 5- för bestämmelserna i 26 kap. 5 §

24 §§ brottsbalken och lagen brottsbalken och lagen (1974:

(1974:203) om kriminalvård i 203) om kriminalvård i anstalt,

anstalt, gälla vad som gälla vad som föreskrivs i denna

föreskrivs i denna lag. lag. Äger villkorlig frigivning

 rum skall denna lag inte

 tillämpas på den fortsatta

 verkställigheten av fängelse-

 straffet. Vad som gäller för

 intagna enligt 26 kap. 7 §

 brottsbalken gäller också för dem

 som undergår verkställighet

 utanför anstalt.

 Verkställigheten utanför an- Verkställigheten utanför an-

stalt bedrivs under ledning av stalt bedrivs under ledning av

frivårdsmyndigheterna i Karl- den frivårdsmyndighet inom vars

skoga, Luleå, Malmö Norra, Malmö verksamhetsområde den dömde har

Södra, Norrköping och Sundsvall. sin bostad.

 4 §

--------------------------------------------------------------------

 Den dömde skall under verk- Den dömde skall under verk-

ställigheten utanför anstalt ställigheten utanför anstalt

iaktta skötsamhet, efter förmåga iaktta skötsamhet, efter förmåga

söka försörja sig samt i övrigt söka försörja sig samt i övrigt

rätta sig efter vad som åligger rätta sig efter vad som åligger

honom enligt denna lag och honom enligt denna lag och

enligt föreskrift som meddelats enligt föreskrift som meddelats

med stöd av lagen. Han skall med stöd av lagen. Han skall

avhålla sig från alkohol och avhålla sig från alkohol och

andra beroendeframkallande andra beroendeframkallande

medel. medel samt sådana medel som

 avses i 1 § lagen (1991:1969) om

 förbud mot vissa dopningsmedel.

 Den dömde är, om inte annat för-

 Den dömde är, om inte annat anleds av medicinska eller

föranleds av medicinska eller liknande skäl, skyldig att under

liknande skäl, skyldig att verkställigheten på anmaning lämna

under verkställigheten på blod-, urin- eller utandnings-

anmaning lämna blod-, urin- prov för kontroll av att han

eller utandningsprov för inte är påverkad av sådana medel

kontroll av att han inte är som avses i första stycket andra

påverkad av beroende- meningen. Elektroniska hjälp-

framkallande medel. Elektro- medel får användas för att

niska hjälpmedel får användas för kontrollera att den dömde av-

att kontrollera att den dömde håller sig från alkohol.

avhåller sig från alkohol.

 5 §

 Den dömde skall betala en avgift, om det är motiverat med hänsyn till hans

möjligheter att erhålla inkomst under verkställigheten utanför anstalt.

--------------------------------------------------------------------

 Avgiften uppgår till femtio Avgiften uppgår till femtio

kronor per dag som verkställig- kronor per dag som verkställig-

heten skall pågå. Avgiften skall heten skall pågå, dock högst 3 000

betalas i förskott och kronor. Avgiften skall betalas

tillfaller staten. i förskott och tillföras brotts-

 offerfonden.

12 §Bestämmelser om hur en dom skall befordras till verkställighet och hur tid

för sådan verkställighet skall beräknas finns i lagen (1974:202) om beräkning av

strafftid m.m. Bestämmelserna i 10 § andra-femte styckena och 12 § i den lagen

om förpassning till kriminalvårdsanstalt m.m. och om uppskov med verkställighet

skall dock inte gälla i fråga om verkställighet utanför anstalt enligt denna

lag.

--------------------------------------------------------------------

 Vid tillämpning av 10 § första Vid tillämpning av 10 § första

stycket lagen om beräkning av stycket lagen om beräkning av

strafftid m.m. på verkställighet strafftid m.m. på verkställighet

utanför anstalt enligt denna utanför anstalt enligt denna lag

lag skall den dömde föreläggas skall den dömde föreläggas att

att påbörja verkställigheten i påbörja verkställigheten i sin

sin bostad en viss dag. bostad en viss dag. Strafftiden

Strafftiden skall räknas från skall räknas från den dagen. Vid

den dagen. Vid tillämpning av tillämpning av bestämmelsen om nåd

bestämmelsen om nåd i 13 § lagen i 13 § lagen om beräkning av

om beräkning av strafftid m.m. strafftid m.m. på sådan verk-

på sådan verkställighet skall ställighet skall sista dag vara

sista dag vara den dag den dag verkställigheten skall

verkställigheten skall påbörjas. påbörjas. Bestämmelsen i 25 § samma

Bestämmelsen i 25 § samma lag om lag om sammanläggning av straff-

sammanläggning av strafftider tider skall inte tillämpas under

skall inte tillämpas under verkställigheten utanför anstalt,

verkställigheten utanför an- om det sammanlagda straffet

stalt, om det sammanlagda därvid kommer att överstiga tre

straffet därvid kommer att över- månader.

stiga två månader.

 Av 15 § första stycket tredje meningen nedan framgår att övervakningsnämnden

i visst fall skall fastställa hur många dagar av fängelsestraffet som verk-

ställts utanför anstalt.

14 §Beslutet om verkställighet utanför anstalt skall upphävas, om den

elektroniska kontroll som avses i 3 § annat än tillfälligt blir omöjlig att

upprätthålla. Vistelse på sjukhus eller därmed jämförlig inrättning skall dock

inte föranleda upphävande av beslut om verkställighet utanför anstalt.

 Beslut om verkställighet utanför anstalt skall upphävas om den dömde

 1. åsidosätter vad som åligger honom enligt denna lag eller enligt en

föreskrift som meddelats med stöd av lagen och det som ligger honom till last

inte är av mindre betydelse,

 2. begär att så skall ske,

--------------------------------------------------------------------

 3. när verkställigheten skall 3. inte följer föreläggandet

påbörjas har en annan bostadsort att påbörja verkställigheten

än som anges i 1 § eller är häktad utanför anstalt eller, när

eller intagen i kriminal- verkställigheten skall påbörjas, är

vårdsanstalt av någon annan häktad eller intagen i kriminal-

anledning än för verkställighet vårdsanstalt av någon annan

av det straff som beslutet anledning än för verkställighet av

avser eller det straff som beslutet avser

 4. innan verkställighet eller

utanför anstalt har påbörjats, 4. innan verkställighet

antingen döms på nytt till utanför anstalt har påbörjats,

fängelse eller får villkorligt antingen döms på nytt till

medgiven frihet förverkad fängelse eller får villkorligt

enligt 26 kap. 19 § eller medgiven frihet förverkad enligt

34 kap. 4 § brottsbalken på sådan 26 kap. 19 § eller 34 kap. 4 §

tid att han skall undergå brottsbalken på sådan tid att han

fängelse i mer än två månader. skall undergå fängelse i mer än

 tre månader.

16 §

--------------------------------------------------------------------

 Uppkommer fråga om att upp- Uppkommer fråga om att upphäva

häva beslut om verkställighet beslut om verkställighet utanför

utanför anstalt, får övervak- anstalt, får den frivårds-

ningsnämnden bestämma att myndighet som leder verkställig-

beslutet tills vidare inte heten bestämma att beslutet

skall gälla. Övervakningsnämnden tills vidare inte skall gälla.

skall i sådana fall skyndsamt Frivårdsmyndighetens beslut

ta upp frågan om upphävande av gäller omedelbart. Övervaknings-

beslutet om verkställighet nämnden skall senast den första

utanför anstalt till slutlig arbetsdagen efter den dag då ett

prövning. Härvid gäller inte 15 § sådant beslut meddelades pröva om

andra stycket. det skall bestå. Fastställer inte

 nämnden beslutet inom den tiden

 upphör det att gälla.

 I fall då beslut om verk-

 ställighet utanför anstalt tills

 vidare inte skall gälla skall

 övervakningsnämnden skyndsamt ta

 upp frågan om upphävande av

 beslutet till slutlig prövning.

 Härvid gäller inte 15 § andra

 stycket. Den dömde får inte

 villkorligt friges innan nämnden

 gjort den slutliga prövningen.

17 §

--------------------------------------------------------------------

 Om övervakningsnämnden be- Om övervakningsnämnden be-

stämmer att beslutet om verk- stämmer att beslutet om verk-

ställighet utanför anstalt skall ställighet utanför anstalt skall

upphävas eller att beslutet upphävas eller om frivårdsmyn-

tills vidare inte skall gälla, digheten bestämmer att beslutet

skall den dömde föras till en tills vidare inte skall gälla,

kriminalvårdsanstalt för skall den dömde, om verkställig-

fortsatt verkställighet av heten har påbörjats, föras till en

fängelsestraffet. Polismyndig- kriminalvårdsanstalt för fortsatt

heten i den ort där den dömde verkställighet av fängelse-

vistas skall förpassa honom straffet. Polismyndigheten i

till en sådan anstalt. den ort där den dömde vistas

 skall förpassa honom till en så-

 dan anstalt.

 Om det bedöms kunna ske utan fara för att den dömde avviker, får

polismyndigheten förelägga honom att inställa sig vid kriminalvårdsanstalten i

stället för att förpassa honom dit.

 18 a §

--------------------------------------------------------------------

 Frågor som avses i 15 och 16 §§

 prövas av den övervakningsnämnd

 inom vars verksamhetsområde den

 frivårdsmyndighet som leder

 verkställigheten är verksam. Om

 det finns särskilda skäl, får även

 en annan övervakningsnämnd pröva

 sådana frågor.

--------------------------------------------------------------------

19 §

--------------------------------------------------------------------

 Vid slutlig prövning av fråga

om upphävande av beslut om

verkställighet utanför anstalt

skall övervakningsnämnden bestå

av ordförande och minst två

andra ledamöter.

 Övervakningsnämndens beslut enligt denna lag gäller omedelbart, om inte annat

förordnas.

 Den dömde får hos Kriminalvårdsnämnden överklaga ett beslut som fattats av en

övervakningsnämnd enligt denna lag.

 Kriminalvårdsnämndens beslut får inte överklagas.

_____________

 Denna lag träder i kraft, i fråga om 1, 2, 5, 12, 14, 16, 17, 18 a och 19 §§

den 1 oktober 1996, samt i övrigt den 1 augusti 1996.

Lagrådets yttrande

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1996-02-13

Närvarande: justitierådet Staffan[REDACTED_EFTERNAMN], f.d. presidenten i Försäkrings-

överdomstolen Leif[REDACTED_EFTERNAMN], regeringsrådet Leif Lindstam.

Enligt en lagrådsremiss den 1 februari 1996 (Justitiedepartementet) har

regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om dels

fortsatt giltighet av lagen (1994:451) om försöksverksamhet med

intensivövervakning med elektronisk kontroll, dels ändring i samma lag.

 Förslaget har inför Lagrådet föredragits av kanslirådet Lars Sjöström.

 Förslaget föranleder följande yttrande av Lagrådet:

I lagrådsremissen föreslås att lagen om försöksverksamhet med intensiv-

övervakning med elektronisk kontroll, som gäller till den 31 juli 1996, skall få

förlängd giltighet till utgången av år 1998. Vidare föreslås ändringar i en del

paragrafer.

 När den aktuella lagen kom till, gjordes den tidsbegränsad genom en före-

skrift i punkt 1 i övergångsbestämmelserna. Föreskriften om giltighetstid

förenades med särskilda bestämmelser om bl.a. verkställighet som skulle komma

att pågå när giltighetstiden gick ut. I det nu remitterade lagförslaget förlängs

lagens giltighetstid till utgången av år 1998 genom en bestämmelse härom i

lagens ingress. Några särskilda bestämmelser om t.ex. verkställighet som pågår

vid utgången av år 1998 föreslås inte.

 Lagrådet förordar att man följer samma ordning som tillämpades vid lagens

tillkomst och att förlängningen av giltighetstiden sålunda görs genom en ändring

av punkt 1 av övergångsbestämmelserna. På det sättet blir de gällande reglerna

om pågående verkställighet automatiskt tillämpliga även när den nu föreslagna

giltighetstiden går ut.

 1 15 och 16 §§ behandlas fall då det uppkommer fråga om att upphäva ett

beslut om verkställighet utanför anstalt, t.ex. på grund av att den dömde har

åsidosatt vad som åligger honom enligt lagen. Huvudbestämmelsen om upphävande av

beslut om verkställighet utanför anstalt finns i 15 §, medan 16 § handlar om

interimistiska beslut och om slutlig prövning efter det att ett interimistiskt

beslut har fattats. I lagrådsremissen föreslås att interimistiska beslut skall

meddelas av frivårdsmyndigheten och överprövas av övervakningsnämnden (16 §

första stycket). Det ankommer därefter på övervakningsnämnden att skyndsamt ta

upp frågan om upphävande av beslutet om verkställighet utanför anstalt till

slutlig prövning (16 § andra stycket).

 Avsikten är att, när övervakningsnämnden har upphävt ett beslut om

verkställighet utanför anstalt, den dömde skall föras till en kriminal-

vårdsanstalt för fortsatt verkställighet av fängelsestraffet. Detsamma skall

gälla när det har meddelats ett interimistiskt beslut om att verkställighet

utanför anstalt tills vidare inte skall äga rum. Uttryckliga bestämmelser härom

finns i 17 §.

 Det är uppenbart att den dömde inte kan föras till en kriminalvårdsanstalt

eller hållas kvar där efter det att strafftiden har gått ut. Den sista dagen för

strafftiden skall framgå av ett beslut av Kriminalvårdsstyrelsen (20 § lagen,

1974:202, om beräkning av strafftid m.m.). Senast den dagen måste, enligt en

särskild bestämmelse i 15 § andra stycket i den nu aktuella lagen,

övervakningsnämnden fatta sådana beslut om upphävande av beslut om

verkställighet utanför anstalt som avses i 15 §.

 I 16 § i dess nuvarande lydelse finns emellertid en föreskrift om att 15 §

andra stycket inte gäller beträffande sådana beslut om upphävande som fattas av

övervakningsnämnden efter ett tidigare ínterimistiskt beslut. En motsvarande

föreskrift skall enligt remissen tas in i det nya andra stycket i 16 §.

 Den nu berörda föreskriften väcker vissa frågor. Rimligen måste de

interimistiska beslut om upphörande av verkställighet utanför anstalt som fattas

enligt 16 § meddelas innan den fastställda dagen för strafftidens slut har

passerats. Frågan är då vad som inträffar i fall då ett interimistiskt beslut

meddelas kort tid före strafftidens slut och övervakningsnämnden inte hinner

göra sin slutliga prövning före den tidpunkten. Är avsikten att den dömde skall

kunna hållas kvar i anstalten i avvaktan på övervakningsnämndens beslut, trots

att den tidigare fastställda slutdagen för strafftiden har passerats? Och skall

övervakningsnämnden, när den gör sin slutliga prövning, kunna åstadkomma att

anstaltstiden förlängas ytterligare?

 Enligt Lagrådets mening behöver de angivna frågorna övervägas ytterligare.

Vill man åstadkomma ett system som innebär att den dömde, efter det att han har

tagits in i anstalt som följd av ett interimistiskt beslut, kan hållas kvar där

efter den sista dag för strafftiden som tidigare har fastställts, krävs

särskilda bestämmelser.

 En annan lösning, som är enklare och dessutom ägnad att säkerställa den

enskildes rättssäkerhetsintressen, är att göra bestämmelsen i 15 § andra stycket

tillämplig även beträffande sådana övervakningsnämndsbeslut som avses i 16 §.

Övervakningsnämndens slutliga prövning måste i så fall, för att kunna få någon

betydelse för verkställigheten, göras innan den fastställda dagen för

strafftidens slut har passerats.

Justitiedepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 29 februari 1996

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],

Tham,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1995/96:156 Utvidgad försöksverksamhet med

intensivövervakning med elektronisk kontroll.