Regeringens skrivelse

 1993/94:61

 med redogörelse för vidtagna åtgärder för

 att stärka det finansiella systemet

 Regeringen överlämnar denna skrivelse

 till riksdagen.

 Stockholm den 30 september 1993.

 Carl[REDACTED_EFTERNAMN]

 Bo[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Finansdepartementet)

 Skrivelsens huvudsakliga innehåll

 I skrivelsen lämnar regeringen en

 redogörelse för vilka åtgärder som har

 vidtagits sedan maj 1993 för att stärka

 det finansiella systemet.

 1

Innehållsförteckning

 1 Inledning...........................3

 2 Utvecklingen på kreditmarknaden.....3

 3 Bankernas resultatutveckling .......5

 4 Statens stödinsatser till det

 finansiella systemet..................6

 4.1

 Gota Bank.............................7

 4.2

 Sparbanken Sverige....................8

 4.3

 Securum...............................8

 4.4

 Sammanfattning........................9

 5 Stödet och konkurrensneutraliteten..9

 6 Statens ägarroll...................11

 6.1

 Avtal om avgångsvederlag.............12

 6.2

 Nordbanken...........................12

 6.3

 Gota Bank............................13

 7 Utredningar med anledning av

 finanskrisen.........................14

 Utdrag ur protokoll vid

 regeringssammanträde.................15

 2

 1 Inledning

 Riksdagen beslutade den 18 december 1992

 om åtgärder för att stärka det

 finansiella systemet (prop. 1992/93:135,

 bet. 1992/93:NU16, rskr. 1992/93:155).

 Genom riksdagsbeslutet bemyndigades

 regeringen att göra betydande åtaganden

 för statens räkning. Med hänsyn härtill

 angavs att det är angeläget att riksdagen

 fortlöpande hålls informerad om vilka

 åtgärder som genomförs. För att fullgöra

 denna informationsskyldighet skall

 regeringen i skrivelser till riksdagen

 redovisa vilka åtgärder som vidtagits för

 att stärka det finansiella systemet. En

 sådan skrivelse lämnades senast i maj

 1993 (skr. 1992/93:251). Det åligger

 vidare regeringen att årligen lämna en

 utförlig redogörelse för vilka

 stödåtgärder som vidtagits och de

 budgetmässiga konsekvenserna av dessa. En

 sådan redogörelse kommer att lämnas i

 budgetpropositionen.

 2 Utvecklingen på kreditmarknaden

 Under 1993 har förutsättningarna för en

 positiv utveckling för instituten på

 kreditmarknaden i vissa avseenden

 stärkts. Den viktigaste enskilda faktorn

 är att det allmänna ränteläget har

 sjunkit avsevärt. Såväl den korta som den

 långa räntan på statspapper ligger även i

 ett längre perspektiv på nominellt låga

 nivåer. Jämfört med ränteläget under

 föregående år har de långa räntorna gått

 ner två till tre procentenheter och de

 korta ytterligare ett par procentenheter

 (se diagram).

 3

 Den lägre räntenivån förbättrar

 möjligheterna för låntagarna att fullgöra

 sina räntebetalningar och amorteringar

 vilket stärker bankernas intjänings-

 förmåga och minskar riskerna för framtida

 kreditförluster. Kreditinstitutens

 upplåningssituation har också förbättrats

 till följd av statens generella åtagande

 gentemot instituten. För hushållen bör

 också senare års minskande

 skuldsättningsgrad, mätt som skulder i

 relation till disponibla inkomster, leda

 till att ränteutgifterna i förhållande

 till inkomsterna minskar.

 En lägre räntenivå ger vidare stimulans

 till en mer hävdad omsättning och

 prisbild på olika tillgångsmarknader

 vilket är av stor betydelse för

 kreditinstitutens ekonomiska styrka.

 Aktiemarknaden visar också en stark

 återhämtning och uppgång till följd av

 lägre räntor och bättre internationell

 konkurrenskraft i företagen. Utvecklingen

 har varit gynnsam för bl.a. bankernas

 möjligheter att ta kapitalmarknaden,

 såväl den svenska som utländska, i

 anspråk för att skaffa nytt riskkapital.

 Fastighetsmarknaderna kännetecknas dock

 alltjämt av att priser och hyresnivåer

 ligger långt under vad som noterades för

 ett par år sedan och av fortsatt hög

 vakansgrad. För vissa fastighetsslag i

 attraktivare områden har emellertid ett

 stigande köpintresse kunnat noteras. För

 bostadsmarknaden bidrar den återinförda

 möjligheten till uppskjuten realisations-

 vinstbeskattning vid bostadsbyte till att

 öka rörligheten. Den höga arbetslösheten

 medför emellertid fortsatta svårigheter

 för utsatta hushållsgrupper att betala

 räntor och amorteringar på sina bostads-

 lån.

 Den låga aktiviteten i ekonomin och den

 fortsatta skuldsaneringen innebär att

 kreditefterfrågan generellt sett är svag.

 Utlåningen från banker och

 bostadsinstitut sammantaget visar också

 att lånestocken totalt sett minskar.

 Detta gäller bl.a. för hushållen. Även om

 den sektorvisa statistiken är osäker,

 bl.a. på grund av omflyttningar av

 kreditstockar mellan olika institut,

 visar Statistiska centralbyråns statistik

 emellertid på en väl hävdad utlåning

 under 1993 till den viktiga gruppen

 mindre företag. Från andra håll har det

 emellertid hävdats att det finns problem

 med kreditförsörjningen till

 företagssektorn. Att bankernas

 kreditgivning kan fungera enligt normalt

 sunda principer är viktigt inte minst för

 småföretagen. Grunden härför är en

 förbättrad finansiell ställning i

 kreditinstituten och utsikter till

 minskande kreditförluster. I dessa

 avseenden innebär utvecklingen under 1993

 en viss ljusning.

 Bankerna håller alltjämt historiskt sett

 höga marginaler mellan ut- och

 inlåningsräntorna. Sedan hösten 1992 har

 dock marginalen genomsnittligt krympt

 något, under första halvåret 1993 från ca

 7,5 till ca 6,5 procentenheter.

 Utvecklingen mot lägre räntor på

 penningmarknaden har bankerna mött med

 att dra ner utlåningsräntorna mer än

 inlåningsräntorna. Genomförda

 räntesänkningar under tredje kvartalet

 tyder på en fortgående marginalminskning.

 Den utvecklingen kan förväntas bestå i

 takt med att situationen i

 kreditinstituten normaliseras och

 konkurrensen om kunderna tilltar.

 3 Bankernas resultatutveckling

 Kreditinstituten gynnas både direkt och

 indirekt av den markanta räntenedgång som

 skett. Normalt är bindningstiden för

 tillgångar och skulder i bankerna sådan

 att ränteutgifterna faller snabbare än

 ränteintäkterna. Vidare minskar

 finansieringskostnaderna för

 problemkrediterna. De alltjämt höga

 marginalerna mellan ut- och

 inlåningsräntorna bidrar till att hålla

 uppe räntenettot trots en i många fall

 minskad utlåning. Bankkoncernerna har

 sammantaget för första halvåret 1993

 jämfört med motsvarande period 1992

 kunnat redovisa en viss förstärkning av

 räntenettot.

 De fallande räntorna har inneburit att

 bankerna gjort kursvinster på sina

 värdepappersinnehav. Vidare har den stora

 omsättningen på de finansiella

 marknaderna gett stigande provisions- och

 courtageintäkter. Posten övriga intäkter

 har därmed kunnat öka kraftigt under

 perioden. På sikt kan dock en sådan

 intäktsförstärkning bli svår att

 upprätthålla vid en lugnare utveckling på

 valuta- och värdepappersmarknaderna.

 Ett betydande bidrag till den

 förbättrade intjäningsförmågan kommer

 även från kostnadssidan. Flertalet banker

 redovisar fortsatt minskade kostnader.

 Den pågående kostnadsanpassningen kan

 självklart inte ske utan att

 personalstyrkan reduceras. Samtidigt

 genomför bankerna omfattande program för

 att effektivisera verksamheten.

 Resultatet före kreditförluster visar

 mot denna bakgrund sammantaget på en

 välbehövlig förstärkning i

 storleksordningen 7 miljarder kr första

 halvåret 1993, jämfört med halva

 årsresultatet 1992.

 Bankkoncernernas konstaterade och

 befarade kreditförluster ligger

 emellertid alltjämt på en hög nivå, ca 27

 miljarder kr första halvåret 1993. Då

 rapportperioden lagts om från tertial

 till kvartal får siffran jämföras med

 halva utfallet för 1992 på ca 34

 miljarder kr. Till bilden hör då att

 större delen av Nordbankens tidigare

 problemengagemang sedan årsskiftet

 återfinns utanför banksektorn, nämligen i

 Securum (se nedan). Utvecklingen är

 naturligtvis svårbedömd men bör kunna

 tolkas så att kulmen i bankernas

 kreditförluster har passerats efter en

 snabbt stegrad förlustutveckling under

 treårsperioden 1990-1992 med ackumulerade

 kreditförluster på ca 120 miljarder kr.

 Att så är fallet stöds också av att

 volymen problemengagemang för första

 gången sedan bankkrisens början har

 minskat något. Problemengagemangen

 (exklusive Securum) uppgick vid

 halvårsskiftet till ca 95 miljarder kr

 vilket skall jämföras med ca 102

 miljarder kr vid senaste årsskiftet.

 Ovanstående innebär att

 rörelseresultaten efter kreditförluster

 har förbättrats för nästan samtliga

 bankkoncerner. Handelsbanken och den

 rekonstruerade Nordbanken redovisade en

 vinst för första halvåret 1993. Gota

 Banks utveckling har däremot varit

 fortsatt mycket svag. Totalt sett

 redovisar bankkoncernerna en fortsatt

 rörelseförlust. Räknat exklusive den

 resultatförbättrande effekten av den

 statliga garantin i Gota Bank, har den

 sammanlagda förlusten halverats från ca

 16 miljarder kr första halvåret 1992 till

 ca 8 miljarder kr första halvåret 1993.

 Utvecklingen innebär att de friskare

 delarna av banksystemet generellt sett

 inte dräneras på kapital i den

 utsträckning som tidigare skett. Kapi-

 taltäckningsgraden, d.v.s. kapitalbasen i

 relation till placeringarna, har i några

 banker kunnat stärkas. Detta har

 åstadkommits genom att utlåningsstocken

 minskats, vilket till stor del skett

 genom att lågavkastande utlåning i

 utländsk valuta dragits ner, samt genom

 en allmänt effektivare hantering av

 tillgångarna. Att bankerna, liksom

 bostadsinstituten, stärkt sin

 kreditvärdighet generellt kan även

 avläsas i en normalisering av upplåningen

 i utländsk valuta.

 Även för bostadsinstituten, av vilka

 flertalet ingår i bankkoncerner, har

 intjäningsförmågan förbättrats under

 1993. Samtidigt har dock kreditför-

 lusterna ökat liksom volymen

 problemkrediter. Förlustrisken framöver

 är till stor del beroende av riskerna för

 fortsatta prisfall på bostadsfastigheter

 samt mer utsatta fastighetsägares och

 hushållsgruppers möjligheter att klara

 sina ränte- och hyresbetalningar.

 Erfarenheter från andra länder talar för

 att kreditförlusterna på utlåningen till

 bostadsfastigheter kan förväntas kvarstå

 på en förhållandevis hög nivå ytterligare

 en tid. Securum, det

 helstatliga bolag som övertagit en stor

 del av Nordbankens problemkrediter,

 redovisar en förlust för första halvåret

 på närmare 13 miljarder kr. Förlusten

 ligger därvid i nivå med den som

 förutsågs i den plan som upprättades

 hösten 1992 vid rekonstruktionen av

 Nordbanken. Förlusterna hänför sig till

 övertagna fastigheter där marknadsvärdet

 understiger det bokförda värdet. Securum

 erhöll i samband med att bolaget blev

 direktägt av staten vid årsskiftet

 1992/93 ett eget kapital om 24 miljarder

 kr. Det egna kapitalet beräknades då bli

 förbrukat under den period det tar för

 bolaget att avveckla sina tillgångar.

 4 Statens stödinsatser till det

 finansiella systemet

 I regeringens skrivelse 1992/93:251

 lämnade regeringen en redogörelse för de

 stödinsatser som vidtagits fram till

 början av maj 1993. Beslut om stöd till

 Nordbanken, Första Sparbanken och Gota

 Bank hade då fattats. Dessutom hade

 Sparbanken Sverige, Föreningsbanken och

 Skandinaviska Enskilda Banken

 (S-E-Banken) ansökt om statligt stöd.

 För vissa banker har, som tidigare

 redovisats, utvecklingen blivit betydligt

 bättre än vad som kunde förutses under

 vintern 1992/93. Resultaten har

 stabiliserats och detta har gett

 genomslag på aktiemarknaden med betydande

 kursstegringar för de bankaktier som är

 börsnoterade. Den positiva utvecklingen

 har gjort det möjligt för S-E-Banken och

 Svenska Handelsbanken att besluta om

 nyemissioner på 5,3 respektive 2,7

 miljarder kr. Detta har lett till att

 S-E-Banken dragit tillbaka sin ansökan om

 statligt stöd. Utöver rekonstruktionen av

 Gota Bank är Sparbanken Sverige och

 Föreningsbanken fortfarande föremål för

 Bankstödsnämndens utvärdering angående

 former för statligt stöd. Vad gäller

 Föreningsbanken är Bankstödsnämndens

 arbete inriktat på att Föreningsbanken i

 första hand skall stärka sitt

 kapitalbehov med hjälp av en nyemission.

 Sparbanken Sverige har i sin

 delårsrapport uttalat att styrelsen

 tillsammans med Bankstödsnämnden arbetar

 för att statsmedel ej skall behöva tas i

 anspråk för bankens fortsatta verksamhet.

 Denna utveckling är positiv och i linje

 med den principiella inriktningen av

 riksdagens beslut om stödåtgärders

 utformning. De institut som söker stöd

 skall inte få mer stöd än nödvändigt och

 kostnaderna för det statliga stödet skall

 minimeras.

 4.1 Gota Bank

 I början av 1993 beviljade staten Gota

 Bank en förlusttäckningsgaranti på 10

 miljarder kr. Garantin gavs för att

 stabilisera bankens finansiella situation

 och göra det möjligt att utvärdera mer

 långsiktiga lösningar.

 Den 28 augusti 1993 godkände regeringen

 Bankstödsnämndens beslut att höja statens

 garanti till Gota Bank från 10 miljarder

 kr till 15 miljarder kr. Bakgrunden till

 beslutet var att Finansinspektionen

 meddelat direktiv för redovisning av Gota

 Banks befarade kreditförluster och att

 banken bl.a. som en följd härav redovisat

 högre förluster i sin halvårsrapport än

 vad banken tidigare under året förväntat.

 I halvårsrapporten beräknades förlusterna

 för hela 1993 till 7,2 miljarder kr.

 Finansinspektionens direktiv om hur

 befarade kreditförluster skall redovisas

 innebär att huvuddelen av de av Gota Bank

 prognosticerade kreditförlusterna skall

 betecknas som faktiska och därför

 redovisas och belasta bankens resultat

 omedelbart. Denna redovisningsteknik

 innebar att förlusttäckningsgarantin hade

 tagits i anspråk i sin helhet och bankens

 kapitalsituation i juni 1993 blivit

 ohållbar. Med hänsyn tagen till både

 ändrade redovisningsregler och ökade

 förluster skulle bankens kapitaltäckning

 ha fallit till drygt 3 procent per den

 30 juni 1993. Genom utökningen av garan-

 tiramen bedöms bankens kapitaltäckning

 komma att överstiga 8 procent året ut.

 Ett förvaltningsbolag, Retriva AB, har

 bildats för att äga och förvalta en

 övervägande del av Gota Banks

 problemengagemang. Retriva AB är helägt

 av Gota Bank.

 Den 8 september 1993 beslutade

 Bankstödsnämnden att huvuddelen av Gota

 Banks problemengagemang skall överföras

 till Retriva AB och dess dotterbolag. Den

 30 september 1993 godkände regeringen

 Bankstödsnämndens beslut. Enligt beslutet

 skall de engagemang som förs över till

 Retriva-koncernen uppgå till högst 43

 miljarder kr i nominella tal, dvs före

 nedskrivningar för befarade och

 konstaterade kreditförluster. Engagemang

 understigande 5 miljoner kr skall inte

 omfattas av överföringen.

 Bankstödsnämnden avser att under november

 månad fatta de nödvändiga besluten till

 följd av delningen av Gota Bank. Skälen

 för bildandet av ett separat bolag, till

 vilket bankens problemengagemang förs,

 sammanfaller med dem som riksdagen

 ställde sig bakom vid rekonstruktionen av

 Nordbanken (prop. 1991/92:153, bet.

 1991/92:NU36, rskr. 1991/92:352). En

 försäljning av Gota Bank beräknas ske

 före årsskiftet 1993/94.

 4.2 Sparbanken Sverige

 Under hösten 1992 gavs ett lån på 3,8

 miljarder kr med förmånliga villkor till

 Sparbanksstiftelsen Första. Detta var ett

 led i rekonstruktionen av Sparbanken

 Första AB, som numera ingår i Sparbanken

 Sverige. Staten har vidare gått i borgen

 för ett lån till de sammanlagt elva

 sparbanksstiftelserna på 3,5 miljarder kr

 jämte räntekostnader på maximalt 700

 miljoner kr. Den 29 juni 1993 infriade

 staten genom Bankstödsnämnden en del av

 borgensåtagandet. Infriandet gällde

 förfallna räntekostnader uppgående till

 400 miljoner kr. Infriandet finansierades

 genom en anslagsbelastning på

 statsbudgeten. Arbetet med Sparbanken

 Sverige fortsätter. Bankstödsnämnden

 tillsammans med Sparbanken Sverige under-

 söker möjligheten att förstärka

 kapitalbasen utan ytterligare statligt

 stöd.

 4.3 Securum

 Vid rekonstruktionen av Nordbanken fick

 Securum, till vilket bolag huvuddelen av

 Nordbankens problemengagemang har förts,

 ett eget kapital på 24 miljarder kr.

 Tillskottet finansierades genom att 9,85

 miljarder kr anslagsfinansierades och

 14,15 miljarder kr lånefinansierades utom

 statsbudgeten.

 I Bankstödsnämndens årsbokslut kommer

 statens innehav av aktier i Securum att

 tas upp till 1 miljard kr, vilket är

 statens kostnad för förvärvet av Securum

 från Nordbanken. Motivet bakom detta

 beslut är att aktier som staten genom

 Bankstödsnämnden innehar högst får

 värderas till marknadsvärdet eller om

 sådant saknas, till avkastningsvärdet

 (verkligt värde). Uppskrivning kan ske om

 det verkliga värdet överstiger anskaff-

 ningsvärdet. Nedskrivning skall ske om

 det verkliga värdet understiger

 anskaffningsvärdet. Bankstödsnämndens

 revisorer bedömer att det inte finns

 något underlag i dag som med tillräcklig

 grad av säkerhet visar att det finns ett

 reellt och beräkningsbart verkligt värde

 på aktierna som överstiger

 anskaffningsvärdet.

 Hos Securum kan däremot tillgångar

 redovisas till sitt nominella anskaff-

 ningvärde trots att tillgångarna ger

 förluster. På grund av detta kan värdet

 på Securum-aktierna i Bankstödsnämndens

 redovisning vid olika tidpunkter skilja

 sig från det av Securum redovisade egna

 kapitalet.

 Enligt riksdagens beslut om

 budgetprinciper i samband med stödåt-

 gärder skall statens tillgångar som

 förvärvats till följd av stödåtgärder

 lånefinansieras i en utsträckning som

 motsvarar det värde som tillgångarna tas

 upp till i Bankstödsnämndens redovisning.

 Detta föreskrivs också i Bankstöds-

 nämndens regleringsbrev. Till följd av

 att Bankstödsnämnden inte tar upp

 aktierna i Securum till ett högre värde

 än 1 miljard kr, skall därför Bank-

 stödsnämndens lån i Riksgäldskontoret för

 finansiering av tillskottet till Securum

 lösas i motsvarande grad. Detta innebär

 en budgetbelastning för budgetåret

 1992/93 på 13,15 miljarder kr. Det

 statliga upplåningsbehovet påverkas inte

 eftersom upplåningen för tillskottet

 skedde utom statsbudgeten redan i januari

 1993.

 4.4 Sammanfattning

 Sammanfattningsvis har fram till slutet

 av september 1993 de statliga

 stödåtgärderna i form av lån,

 kapitaltillskott och infriade garantier

 till det finansiella systemet uppgått

 till 44,4 miljarder kr varav 39,6 mil-

 jarder kr har anslagsbelastats (exklusive

 Industrikredit). Utöver detta har staten

 ställt ut garantier omfattande 29,8

 miljarder kr (vilket i tabellen

 framkommer som skillnaden mellan totalt

 åtagande och utbetalt belopp).

 Garantiåtagande 2 till Securum uppgick

 1992 till 19,2 miljarder kr. I bokslutet

 för 1992 tillförde Nordbanken Securum

 5 miljarder kr för att möjliggöra

 ytterligare reserveringar för befarade

 föluster, varefter garantin från staten

 till Securum uppgick till 14,2 miljarder

 kr.

 I tidigare skrivelse till riksdagen har

 tillskott till AB Industrikredit redo-

 visats. Kapitaltillskotten till AB

 Industrikredit är emellertid inte stat-

 liga stödåtgärder utan tillskott från

 ägarna. AB Industrikredit har därför inte

 tagits med i denna redovisning.

 5 Stödet och konkurrensneutraliteten

 Det har i samband med att bankernas

 delårsrapporter presenterats riktats

 kritik mot Nordbankens finansiella

 ställning och utveckling. Nordbanken

 skall enligt kritiken ha fått en alltför

 stark finansiell ställning efter det att

 större delen av bankens problemkrediter

 lyfts av till Securum. Med anledning av

 denna kritik är det viktigt att peka på

 ett par förhållanden.

 Vid rekonstruktionen gjordes en mycket

 grundlig analys av Nordbankens situation

 på motsvarande sätt som sker när andra

 banker ansöker om statligt stöd. Det

 ställdes betydande krav på

 rationalisering och effektivisering av

 banken vid dess rekonstruktion. Med de

 samhällsekonomiska antaganden som då

 kunde göras beräknades banken lägga fram

 ett nollresultat eller strax därunder för

 1993. En ökning av volymen problem-

 krediter förutsågs också mot bakgrund av

 den generellt mycket svaga

 samhällsekonomiska utvecklingen. Den

 allmänna förbättringen av bankernas

 verksamhetsförutsättningar som därefter

 skett och som beskrivits ovan har

 Nordbanken liksom övriga banker fått del

 av. Samtliga banker har kunnat visa upp

 ett bättre resultat än vad som tidigare

 kunnat förutses och för Nordbankens del

 innebär det en vinst för första halvåret

 1993 i storleksordningen 1,7 miljarder

 kr. I det senare resultatet ligger dock

 till betydande del intäkter av

 engångskaraktär såsom utdelning på aktier

 och realiserade vinster på obligationer.

 Generellt sett måste utvecklingen bedömas

 som mycket välkommen då en normalisering

 av bankernas kreditgivning kan påskyndas.

 Just en normalisering av kreditgivningen

 är ett av huvudsyftena bakom statens

 åtagande gentemot kreditinstituten.

 Utvecklingen måste också bedömas mot

 bakgrund av regeringens uttalade avsikt

 att Nordbanken skall säljas. I det

 perspektivet är det nödvändigt att banken

 kan uppvisa en internationellt sett

 tillfredsställande kapitaltäckning och en

 begränsad mängd problemkrediter.

 Kapitaltäckningen låg vid halvårsskiftet

 1993 på 10 procent och kan förväntas

 stiga något under hösten. Efter

 genomförda nyemissioner kan de två större

 bankaktiebolagen S-E-Banken och Svenska

 Handelsbanken förutses ligga på nivån

 11-12 procent. För Nordbankens del kommer

 arbetet med att planera en försäljning nu

 att påbörjas.

 Som tydligt markerades i propositionen

 om åtgärder för att stärka det

 finansiella systemet (prop. 1992/93:135)

 är det av stor vikt att stödågärder sker

 på ett så konkurrensneutralt sätt som

 möjligt vad gäller inriktning och

 återbetalningskrav. Detta är centralt för

 marknadens funktion och sundhet. Det kan

 samtidigt inte utslutas att det

 samhällsekonomiskt viktiga syftet att

 normalisera kreditförsörjningen, kan

 komma att stå i viss motsats till

 marknadens uppfattning om neutralitet i

 det enskilda fallet. Svåra men nödvändiga

 avvägningar måste här ske. Skulle det

 emellertid visa sig att det statliga

 stödet skett till villkor som kan vara

 till förfång för andra banker eller på

 annat sätt uppenbart snedvrida

 marknadsförutsättningarna, är det

 regeringens ansvar att vidta korrigerande

 åtgärder. Det är därför av stor vikt att

 noga följa utvecklingen i dessa

 hänseenden. Emellertid finns det inte

 anledning att på grundval av Nordbankens

 resultat under det första halvår som den

 rekonstruerade banken varit verksam göra

 en värdering av rekonstruktionen utifrån

 nämnda aspekter. Särskilt mot bakgrund av

 att flertalet banker under samma

 tidsperiod visat förbättrade resultat

 skulle en sådan värdering kunna leda till

 en felaktig slutsats.

 6 Statens ägarroll

 Staten skall inte eftersträva att bli

 ägare av banker och andra kreditinstitut.

 I vissa fall har staten trots det sett

 sig tvungen att överta ägandet till

 sådana institut. Det är då av stor vikt

 att staten utövar en aktiv ägarroll,

 t.ex. genom styrelserepresentation.

 Genom beslut den 29 april 1993 har

 regeringen gett Bankstödsnämnden i

 uppdrag att förvalta statens ägande i

 Nordbanken, Gota Bank och Securum. Detta

 uppdrag innebär bl.a. att det är

 Bankstödsnämnden som representerar staten

 vid bolagsstämma och att nämnden får

 utöva den företrädesrätt som tillkommer

 staten att delta i emission.

 Bankstödsnämnden får dock inte utan

 regeringens samtycke sälja eller på annat

 sätt förfoga över aktierna och andra

 finansiella instrument som ges ut av

 bolagen. Nämnden skall utföra sitt

 förvaltningsuppdrag i nära samarbete med

 Finansdepartementet och fortlöpande

 informera departementsledningen om

 arbetet.

 I propositionen om åtgärder för att

 stärka det finansiella systemet (prop.

 1992/93:135) har uttalats att

 Riksgäldskontoret skall utfärda statliga

 garantier för lån och kapitaltillskott

 som lämnas av annan än staten. Som skäl

 härför har anförts att Riksgäldskontoret

 har övergripande uppgifter vad gäller

 statlig garantigivning och betydande

 erfarenhet av utformningen av

 garantivillkor och förvaltning av garan-

 tiåtaganden.

 I förordningen (1993:890) om statligt

 stöd till banker och andra kreditinstitut

 har regeringen dock i stället beslutat

 att Bankstödsnämnden skall få utfärda

 garantier på statens vägnar. I

 förordningen föreskrivs att

 Bankstödsnämnden skall utforma garan-

 tivillkoren i samråd med Riksgälds-

 kontoret om stöd ges i form av statliga

 kreditgarantier. De huvudsakliga skälen

 till regeringens ställningstagande att

 Bankstödsnämnden och inte

 Riksgäldskontoret bör utfärda och

 förvalta de statliga garantierna är dels

 att Bankstödsnämnden har den bästa

 inblicken i de institut som är föremål

 för stöd dels att Bankstödsnämnden, om

 nämnden förvaltar garantierna, kommer att

 förvalta och redovisa samtliga

 stödåtgärder. Detta ger bättre

 förutsättningar för en effektiv hantering

 och underlättar en samlad överblick av

 statens engagemang och kostnader för

 stödåtgärder. Riksgäldskontorets kunskap

 och erfarenhet på området tillvaratas

 genom bestämmelsen i förordningen enligt

 vilken Bankstödsnämnden skall utforma

 kreditgarantier i samråd med

 Riksgäldskontoret. Genom beslut den 17

 juni 1993 har regeringen också uppdragit

 åt Bankstödsnämnden att från

 Riksgäldskontoret överta förvaltningen av

 de garantier som utfärdats av

 Riksgäldskontoret till

 sparbanksstiftelserna, Gota Bank och

 Securum.

 6.1 Avtal om avgångsvederlag

 Avtal om avgångsvederlag, s.k.

 fallskärmsavtal, har under senare tid

 varit föremål för debatt. Sådana avtal

 kan i vissa fall vara berättigade för att

 de gör det möjligt att rekrytera

 skickliga personer till företagen och för

 att de ger de berörda arbetstagarna, som

 i regel inte omfattas av det

 anställningsskydd som gäller för andra

 anställda, någon annan form av trygghet.

 Avtalen måste dock hållas inom rimliga

 gränser. Sådana avtal som slöts

 framförallt på 1980-talet med full lön

 under uppsägningstiden under så långa

 tider som fem år kan inte anses be-

 rättigade.

 Vad gäller förekomsten av

 fallskärmsavtal inom banker och andra

 kreditinstitut har statsrådet Bo[REDACTED_EFTERNAMN]

 i ett brev den 8 februari 1993 till

 ledningen för Nordbanken, Gota Bank och

 Securum angett riktlinjer för anställ-

 ningsvillkoren för personal i ledande

 ställning. Enligt dessa riktlinjer skall

 uppsägningstiden bestämmas enligt praxis.

 Avgångsvederlag som avser tiden efter

 uppsägningstidens slut skall sättas till

 så kort tid som möjligt och får

 tillsammans med uppsägningstiden inte

 överstiga 24 månader. Avgångsvederlaget

 skall utbetalas månadsvis. Om oegentlig-

 heter som kan föranleda straffansvar

 eller skadeståndsskyldighet upptäcks

 medan vederlaget fortfarande betalas ut,

 skall arbetsgivaren ha rätt att hålla

 inne vederlaget eller en del av det till

 dess domstol prövat frågan eller

 överenskommelse träffats. Lön eller annan

 ersättning som en person får under

 vederlagsperioden skall avräknas mot

 vederlaget och det skall också reduceras

 om vedebörande utför arbete utan lön

 eller ersättning. - Samtliga

 fallskärmsavtal i statliga bolag har

 omförhandlats utom i ett fall.

 Regeringen har genom tilläggsdirektiv

 uppdragit åt Redovisningskommittén (Ju

 1991:07) att överväga om det behövs

 särskilda redovisningsregler för pen-

 sionsersättningar, avtal om

 avgångsvederlag och liknande förmåner

 till styrelseledamöter, verkställande

 direktör och andra personer i

 företagsledande ställning. Nordbanken,

 Gota Bank och Securum har i sina

 årsredovisningar för 1992 redovisat de i

 respektive institut ingångna

 fallskärmsavtalen.

 Det kan nämnas att det för börsbolagen

 planeras att införa regler i börsens

 inregistreringskontrakt om att

 anställningsvillkor för i första hand

 verkställande direktör och

 styrelseordförande skall offentliggöras i

 ett bolags årsredovisning. För att detta

 skall kunna genomföras krävs att alla

 börsbolag accepterar en ändring av

 börskontraktet. Förhandlingar med

 börsbolagen väntas påbörjas nästa år.

 De åtgärder som utöver vad som nämnts

 ovan har företagits för att undersöka och

 i förekommande fall komma tillrätta med

 icke önskvärda förhållanden i de statligt

 ägda bankerna redovisas nedan.

 6.2 Nordbanken

 Regeringen uppdrog i december 1992 åt

 f.d. regeringsrådet Bengt Hamdahl att

 granska anställningsavtal, avtal om

 avgångsvederlag och eventuellt andra

 liknande avtal som ingåtts mellan å ena

 sidan Nordbanken och å andra sidan tre

 direktörer i banken. Syftet var att

 undersöka möjligheten att få avtalen om

 avgångsvederlag helt eller delvis

 ogiligförklarade eller enskilda

 avtalsvillkor jämkade. Bengt Hamdahl kom

 vid sin granskning fram till att bankens

 möjligheter att få till stånd jämkning

 eller ogiltigförklaring av avtalen var

 små och rekommenderade därför att staten

 inte skulle inleda någon process mot de

 tre direktörerna.

 Finansdepartementet har härefter genom

 beslut den 2 april 1993 uppdragit åt

 advokaten Otto Rydbeck att utreda om det

 finns grund för staten som ägare till

 Nordbanken att väcka talan mot

 styrelseledamöter eller andra om

 skadestånd enligt reglerna i

 bankrörelselagen. Otto Rydbecks uppdrag

 innefattar dels en granskning av bankens

 kreditgivning främst under tiden

 1988-1990 som föranlett omfattande

 kreditförluster, dels en granskning av de

 närmare omständigheterna kring slutandet

 av avtal om avgångsvederlag m.m. med de

 tre avgående bankdirektörerna. Otto Ryd-

 beck lämnade den 15 september 1993 sin

 redovisning av den utredning han

 företagit angående omständigheterna kring

 avtalen om avgångsvederlag. Otto Rydbeck

 har i sin utredning funnit att viss

 kritik i och för sig kan riktas mot

 dåvarande ordföranden i Nordbankens

 styrelse, Björn[REDACTED_EFTERNAMN], som var den i

 styrelsen som huvudsakligen ensam fattade

 besluten rörande uppgörelserna med de tre

 direktörerna. Mot bakgrund av de

 omständigheter som förelåg före och kring

 slutandet av avgångsavtalen och vad som i

 övrigt framkommit anser Otto Rydbeck dock

 inte att Björn[REDACTED_EFTERNAMN] eller någon

 annan gjort sig skyldig till

 ansvarsgrundande vårdslöshet i samband

 med tecknandet av avtalen. Otto Rydbeck

 uttalar att han bedömer utsikterna för

 staten att få framgång i en process som

 begränsade och rekommenderar staten att

 avstå från att föra en skadeståndstalan.

 Regeringen har prövat Otto Rydbecks

 utredning och anser att den slutsats han

 kommit till är riktig. Otto Rydbeck

 kommer att redovisa den resterande delen

 av sitt utredningsuppdrag den 15 oktober

 1993.

 I enlighet med regeringens uppfattning

 att det svenska bank- och kreditväsendet

 bör vara privatägt har nu en

 privatisering av Nordbanken börjat

 planeras. Det är dock ännu för tidigt att

 uttala sig närmare om tidsplanen för

 överföringen av Nordbanken till privat

 ägo.

 6.3 Gota Bank

 Finansinspektionen riktade under våren

 1993 anmärkning mot Gota Banks sätt att

 redovisa befarade kreditförluster i

 delårsrapporterna för första och andra

 tertialen 1992. Bankstödsnämnden, som

 företrädare för samtliga aktier i banken,

 beviljade vid bolagsstämma den 28 juni

 1993 styrelsen ansvarsfrihet för

 räkenskapsåret 1992. Vid extra

 bolagsstämma den 12 juli 1993 beslutade

 stämman att hos Finansinspektionen begära

 att advokaten Stefan[REDACTED_EFTERNAMN] skulle

 förordnas till granskare enligt 3 kap. 15

 § bankrörelselagen. Hans uppdrag skulle

 vara att kartlägga om bankens metoder och

 rutiner för rapportering av

 kreditförluster vad gäller värderingen av

 krediter vid första och andra tertialen

 1992 varit korrekta. Den 27 juli 1993

 förordnade Finansinspektionen Stefan

[REDACTED_EFTERNAMN] till granskare i enlighet med

 Bankstödsnämndens begäran.

 Som tidigare nämnts pågår en försäljning

 av Gota Bank. De första anbuden har redan

 kommit in till Bankstödsnämnden.

 Försäljningen av Gota Bank beräknas ske

 före årsskiftet 1993/94.

 7 Utredningar med anledning av

 finanskrisen

 Regeringen tillkallade hösten 1992 en

 särkild kommitté med uppdrag att

 analysera de bakomliggande orsakerna till

 den svenska bankkrisen och de effekter

 som problemen på kreditmarknaden kan

 medföra för den övriga ekonomin i form av

 ett begränsat kreditutbud. Kommittén

 skall även överväga tillsynens innehåll

 och inriktning samt huruvida det

 regelverk som omgärdar bankerna bör

 förändras i något avseende. Till

 ordförande i kommittén har regeringen

 utsett docenten Jan Wallander. Kommittén

 skall lämna en slutrapport före utgången

 av 1994 men också redovisa sitt arbete

 fortlöpande i form av delrapporter.

 Vad gäller bostadskreditmarknaden har

 regeringen, efter riksdagens beslut i

 juni (bet. 1992/93:FiU30, rskr.

 1992/93:447), tillkallat en särskild

 utredare för att utreda situationen på

 denna marknad. Utredaren skall presentera

 sina överväganden i oktober 1993.

 Med anledning av de stora

 kreditförluster som banker och andra

 kreditinstitut åsamkats de senaste åren

 har en särskild utredningsgrupp till-

 skapats av Riksåklagaren för att

 undersöka ekonomisk brottslighet i banker

 och finansinstitut som kan ha haft

 samband med förlusterna. Utredningsgrup-

 pen, benämnd RÅSOP, Riksåklagarens

 specialoperation, består av åklagare,

 poliser och ekonomer. Riksåklagaren har

 fått i uppdrag att följa upp och redovisa

 erfarenheterna av utredningsgruppens

 verksamhet till Justitiedepartementet.

 Uppdraget skall redovisas senast den 1

 november 1993.

 4

 Finansdepartementet

 Utdrag ur protokoll vid

 regeringssammanträde den 30 september

 1993

 Närvarande: statsministernv[REDACTED_EFTERNAMN],

 ordförande, och statsråden B.[REDACTED_EFTERNAMN],

[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén,[REDACTED_EFTERNAMN],

[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Dinkelspiel,[REDACTED_EFTERNAMN],

[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],

[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],

 P.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

 Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

 Regeringen beslutar att till riksdagen

 överlämna skrivelse 1993/94:61 med

 redogörelse för vidtagna åtgärder för att

 stärka det finansiella systemet

 5