Regeringens proposition

1995/96:131

Vägverkets sektorsansvar inom vägtransportsystemet m.m.

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 15 februari 1996

Lena Hjelm-Wallén

 Ines[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Kommunikationsdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslår regeringen en precisering av Vägverkets sektorsansvar

för vägtransportsystemet samt redovisar innebörden i sektorsansvaret. Vidare

föreslår regeringen att Vägverket får ett utökat bemyndigande att använda

anslaget A 2. Drift och underhåll av statliga vägar, för vissa uppgifter inom

ramen för Vägverkets sektorsansvar för vägtransportsystemet. Det föreslås också

att Vägverket skall få ta medel i anspråk för att bekosta vissa kostnader

föranledda av den internationella vägorganisationen PIARC:s 10:e vinterkongress

år 1998 i Luleå.

 I propositionen föreslår regeringen också vissa principer för hanteringen av

den europeiska gemenskapens finansiella stöd till investeringar i den svenska

delen av de transeuropeiska transportnätverken.

 I propositionen lämnar regeringen också förslag till hur frågan om vägstandard

på Haningeleden 2:1 och 2:2, som utgör del av den s.k. Yttre tvärleden i

Dennisöverenskommelsen, skall hanteras.

 Avslutningsvis redovisar regeringen sin bedömning av hur interna fonder i SOS

Alarm Sverige AB skall användas.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut................................ 4

2 Ärendet och dess beredning................................. 5

3 Vägverkets sektorsansvar för vägtransportsystemet.......... 5

 3.1 Nya krav på Vägverket............................... 5

 3.2 Vägtransportsystemets miljöpåverkan................. 7

 3.2.1 Utvecklingen fram till i dag.................. 7

 3.2.2 Precisering av ansvar och befogenheter........ 9

 3.3 Trafiksäkerhet...................................... 10

 3.3.1 Utvecklingen fram till i dag.................. 10

 3.3.2 Precisering av ansvar och befogenheter........ 12

 3.4 Väginformatik och fordonsfrågor..................... 13

 3.4.1 Utvecklingen fram till i dag.................. 13

 3.4.2 Precisering av ansvar och befogenheter........ 14

 3.5 Kollektivtrafik på väg ............................. 15

 3.5.1 Utvecklingen fram till i dag.................. 15

 3.5.2 Precisering av ansvar och befogenheter........ 16

 3.6 Funktionshindrades resmöjligheter................... 17

 3.6.1 Utvecklingen fram till i dag.................. 17

 3.6.2 Precisering av ansvar och befogenheter........ 18

 3.7 Yrkestrafik på väg.................................. 19

 3.7.1 Utvecklingen fram till i dag.................. 19

 3.7.2 Precisering av ansvar och befogenheter ....... 19

 3.8 Forsknings-, utvecklings- och demonstrationsverksamhet 21

 3.8.1 Utvecklingen fram till i dag.................. 21

 3.8.2 Precisering av ansvar och befogenheter........ 22

4 Vissa anslagsfrågor........................................ 23

 4.1 Tidigare beslut om anslag för drift och underhåll av statlig

 väghållning......................................... 23

 4.1.1 Det statliga vägnätet......................... 24

 4.1.2 Vägverkets myndighetsuppgifter................ 24

 4.1.3 Vägtransportsystemet (sektorsansvaret)........ 25

 4.2 Finansiella konsekvenser av Vägverkets sektorsansvar 26

 4.3 PIARC:s 10:e vinterkongress ........................ 27

5 Förarprövningen............................................ 28

6 Infrastrukturbidrag från Europeiska unionen................ 29

7 Vägstandard på Haningeleden................................ 30

8 Redogörelse för SOS Alarm Sverige AB:s interna fonder...... 32

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde

den 15 februari 1996............................................. 34

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

 1. godkänner att Vägverket som statens företrädare på central nivå skall ha

 ett samlat ansvar, s.k. sektorsansvar, för hela vägtransportsystemets

 miljöpåverkan, trafiksäkerhet, tillgänglighet, framkomlighet och

 effektivitet samt för frågor som rör väginformatik, fordon,

 kollektivtrafik, handikappanpassning, yrkestrafik och tillämpad

 forsknings-, utvecklings- och demonstrationsverksamhet inom

 vägtransportsystemet (avsnitt 3.1),

 2. godkänner att förarprövningen skall ingå inom Vägverkets organisation

 (avsnitt 5),

 3. godkänner att Vägverket får utnyttja anslaget A 2. Drift och underhåll av

 statliga vägar för att utöver vad riksdagen tidigare beslutat om

 - bekosta informationsverksamhet inom ramen för Vägverkets sektorsansvar

 (avsnitt 4.2),

 - bekosta projektledning och administration som uppkommer till följd av

 den internationella vägorganisationen PIARC:s 10:e vinterkongress

 (avsnitt 4.3),

 - bekosta övriga förberedelsearbeten inför PIARC:s 10:e vinterkongress

 varvid ianspråktagna medel sedan skall återbetalas till anslaget efter

 kongressen (avsnitt 4.3),

 4. bemyndigar regeringen

 - att besluta om att Vägverket finansiellt får stödja utvecklings- och

 demonstrationsverksamhet som är av principiell eller strategisk

 betydelse för vägtransportsystemets utveckling (avsnitt 4.2),

 - att besluta om att Vägverket får bekosta åtgärder som är av betydelse

 för vägtransportsystemets utveckling i de fall det inte finns någon

 annan huvudman som har ett entydigt ansvar (avsnitt 4.2),

 - att besluta om att Vägverket i vissa fall finansiellt får stödja

 åtgärder inom vägtransportsystemet som är av betydande sam-

 hällsintresse även då annan huvudman finns (avsnitt 4.2),

 - att besluta om ansökan om den europeiska gemenskapens finansiella

 bidrag till de svenska delarna av de transeuropeiska

 transportnätverken (avsnitt 6),

 - att besluta om fördelning av den europeiska gemenskapens finansiella

 bidrag till de svenska delarna av de transeuropeiska

 transportnätverken (avsnitt 6),

 - att besluta om hur redovisningen av den europeiska gemenskapens

 finansiella bidrag till de svenska delarna av de transeuropeiska

 transportnätverken skall ske (avsnitt 6),

 - att besluta att de statliga garantierna för Haningeleden 2:1 och 2:2

 får utnyttjas för den vägstandard som av regeringen bedöms mest

 lämplig (avsnitt 7).

2 Ärendet och dess beredning

Vägverket har sedan början av 1990-talet successivt fått utökade arbetsuppgifter

som rör vägtransportsystemet som helhet. Detta har skett genom att vissa

myndigheter har lagts ned och arbetsuppgifter överförts till Vägverket eller

genom att nya arbetsuppgifter lagts på verket.

 I syfte att i ett sammanhang redogöra för verkets uppgifter samt föreslå en

precisering av verkets ansvar och befogenheter i sin nya roll som

sektorsmyndighet för vägtransportsystemet, har regeringen utarbetat denna

proposition. Propositionen innehåller även en redogörelse för sådana

bemyndiganden som följer av riksdagens tidigare beslut och även förslag till

vissa utökade bemyndiganden för Vägverket.

3 Vägverkets sektorsansvar för vägtransportsystemet

3.1 Nya krav på Vägverket

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Vägverket skall som statens företrädare på |

| central nivå ha ett samlat ansvar, s.k. sektorsansvar, för hela |

| vägtransportsystemets miljöpåverkan, trafiksäkerhet, tillgänglig-|

| het, framkomlighet och effektivitet samt för frågor som rör vägin-|

| formatik, fordon, kollektivtrafik, handikappanpassning, |

| yrkestrafik och tillämpad forsknings-, utvecklings- och |

| demonstrationsverksamhet inom vägtransportsystemet. |

| |

| Regeringens bedömning: Vägverket bör vara samlande och på- |

| drivande inom ramen för sitt sektorsansvar för vägtransportsys- |

| temet. Verket bör däremot inte ta ett operativt ansvar inom om- |

| råden där annan huvudman har ett entydigt ansvar enligt tidigare|

| beslut. Vägverkets arbete bör syfta till att de trafik- och |

| miljöpolitiska målen uppnås. |

| Vägverket bör på lämpligt sätt verka för en väl fungerande |

| samverkan och samordning med berörda aktörer och driva utveck- |

| lingen på ett strategiskt och offensivt sätt. Som en del av |

| denna samordning har Vägverket möjlighet att träffa överenskom- |

| melser med berörda aktörer i syfte att klargöra mål, ansvar, |

| åtaganden, samverkansformer och uppföljning. |

--------------------------------------------------------------------

 Skälen för regeringens förslag och regeringens bedömning: Eftersom Vägverkets

nya arbetsuppgifter tillkommit vid olika tider och i olika sammanhang har

Vägverkets samlade uppgifter tidigare inte redovisats i ett sammanhang.

Regeringen finner det därför angeläget att här relativt utförligt redovisa de

krav som i dag ställs på Vägverket samt att precisera innebörden i Vägverkets

s.k. sektorsansvar för vägtransportsystemet och att klarlägga verkets

bemyndigande att använda anvisade medel för de utgifter som följer med verkets

sektorsansvar.

 Med vägtransportsystem avser regeringen det system som vägen och dess

närliggande område bildar tillsammans med trafikanter och fordon i samband med

person- och godstransporter på väg.

 Till följd av beslut om nya krav på vägtrafiken, avvecklingen av

Transportrådet och Trafiksäkerhetsverket (TSV) samt krav på effektivisering av

statsförvaltningen har Vägverket under en följd av år tilldelats nya

arbetsuppgifter. Från ett traditionellt väghållaransvar för det statliga

vägnätet har kraven på Vägverket ändrats till att i högre grad gälla ut-

vecklingen inom hela vägtransportsystemet, med ökade krav på att hänsyn tas till

trafikens externa effekter. Dessutom har teknikutvecklingen skapat helt nya

möjligheter och medfört att även väginformatik har blivit ett viktigt

arbetsområde för Vägverket. Med väginformatik avses här tillämpningen av

informationsteknik inom områdena fordon och väg.

 Regeringen anser att Vägverkets utvidgade ansvar innebär ett ansvar för

vägtransportsystemet som helhet, vilket går utöver verkets ansvar för

myndighetsuppgifter och det statliga vägnätet. Regeringen anser att Vägverket

har ett resultatansvar för målen inom vägtransportsystemet, trots att verket

inte förfogar över alla medel för att nå de av samhället fastställda målen.

 Som framgår av det trafikpolitiska beslutet år 1988 (prop. 1987/88:50 bil. 1,

bet. 1987/88:TU16, rskr. 1987/88:201) är det övergripande målet för samhällets

trafikpolitik att erbjuda medborgarna och näringslivet i landets olika delar en

tillfredsställande, säker och miljövänlig trafikförsörjning till lägsta möjliga

samhällsekonomiska kostnader. Vägverket har sedan i olika sammanhang fått ett

utökat sektorsansvar för miljö- och trafiksäkerhetsmålen. Regeringen anser att

Vägverket även har ett sektorsansvar för övriga trafikpolitiska mål inom

vägtransportsystemet, liksom verket har ett ansvar för att de trafikpolitiska

målen uppnås för den statliga väghållningen och för verkets övriga

myndighetsuppgifter. Vägverket har med andra ord ett samlat ansvar att trygga

tillgängligheten till hela vägtransportsystemet för att tillgodose medborgarnas

och näringslivets grundläggande transportbehov samt att verka för ett fram-

komligt och effektivt vägtransportsystem som bidrar till regional balans.

 För att nå de trafik- och miljöpolitiska målen är det nödvändigt med en väl

fungerande samverkan mellan berörda aktörer. Regeringen anser att Vägverket

skall vara samlande och pådrivande i denna process. Verket bör därför genom ett

systematiskt arbete ta initiativ till, aktivt driva samt följa upp denna

samverkan. Detta gäller inte minst inom områdena miljö, trafiksäkerhet och

väginformatik. Vad som nu sagts påverkar inte det faktum

att varje berörd aktör skall svara för den del av insatserna inom

vägtransportsystemet som ligger inom dennes normala ansvarsområde. Med andra ord

skall Vägverket inte ta ett operativt ansvar inom områden där annan huvudman har

ett entydigt ansvar enligt tidigare beslut.

 Regeringen anser att Vägverkets sektorsansvar inom vägtransportsystemet bör

innebära att verket inom befintliga ramar kan ta ett ekonomiskt ansvar, helt

eller delvis, i de fall det inte finns någon annan huvudman som har ett entydigt

ansvar. Vidare bör Vägverket i vissa fall kunna bidra ekonomiskt till åtgärder

som är av betydande samhällsintresse även då annan huvudman finns. Motivet till

detta kan vara att dessa åtgärder annars inte skulle komma till stånd. Sådana

åtaganden och överenskommelser skall redovisas till regeringen. I avsnitt 4.2

preciseras de finansiella konsekvenserna av Vägverkets sektorsansvar.

 Som en del i Vägverkets sektorsansvar anser regeringen att Vägverket bör kunna

arrangera strategiskt viktig fortbildning för interna och externa aktörer.

Regeringen anser att detta ligger inom ramen för Vägverkets nuvarande

bemyndigande.

 Vägverket har i dag som central registermyndighet ett övergripande

förvaltningsansvar för bil-, körkorts- och yrkestrafikregistren. Regeringen

anser att Vägverket, inom ramen för sitt sektorsansvar, bör utveckla dessa

registersystem i samverkan med de regionala registreringsmyndigheterna och

övriga intressenter samt ombesörja att informationen i registren blir

tillgänglig för allmänheten och berörda aktörer.

 Vägverket har olika metoder till sitt förfogande för att kunna fullgöra sitt

sektorsansvar. Vägverket kan stödja och träffa överenskommelser med andra

aktörer samt upphandla tjänster i syfte att påverka vägtransportsystemets

utveckling. Det ankommer på Vägverket att hitta rätt avvägning mellan dessa

olika tillvägagångssätt.

 Liksom tidigare har Vägverket ansvar för att följa upp och rapportera om

utvecklingen inom vägtransportsystemet och i samverkan med andra aktörer ta fram

underlag för politiska beslut. Regeringen avser att uppdra åt

Vägverket att redovisa sin bedömning av sin egen och andra aktörers roll och

potentiella möjligheter att bidra till att de trafik- och miljöpolitiska målen

uppnås inom vägtransportsystemet.

3.2 Vägtransportsystemets miljöpåverkan

3.2.1 Utvecklingen fram till i dag

I 1988 års trafikpolitiska beslut (prop. 1987/88:50 bil. 1, bet. 1987/88:TU16,

rskr. 1987/88:201) framhöll det föredragande statsrådet att energianvändningen

och miljön inom transportsektorn påverkas av investeringar i infrastrukturen.

Staten svarar för en stor andel av infrastrukturens utbyggnad. De statliga

trafikverken borde därför ges i uppdrag av regeringen att beakta följdeffekterna

av drift- eller investeringsbeslut med avseende på energiförbrukning och

miljöpåverkan. Vidare framhölls att det är angeläget att utvecklingen inom

miljöområdet följs upp. Naturvårdsverket bedömdes vara mest lämpligt att ha det

samlade ansvaret för uppföljningen av emissioner av luftföroreningar. Den mer

detaljerade redovisningen och uppföljningen, liksom att lämna förslag till

åtgärder för att begränsa störningarna, borde däremot åvila respektive

trafikverk i samråd med Naturvårdsverket.

 I 1991 års budgetproposition (prop. 1990/91:100 bil. 8) föreslog regeringen

att Transportrådet skulle avvecklas, varvid Vägverket skulle få ansvaret för

bl.a. information om energisparande och miljö inom vägtransportsystemet.

Riksdagen anslöt sig till detta förslag (bet. 1990/91:TU18, rskr. 1990/91:176).

 I 1991 års riksdagsbeslut om trafik och miljö (prop. 1990/91:90,

bet. 1990/91:JoU30, rskr. 1990/91:338) konstaterades att trafiken är ett område

där ett tydligt uttalat sektorsansvar har börjat införas. I Vägverkets

sektorsansvar skall ingå att begränsa vägtrafikens negativa miljöeffekter. Till

sektorsansvaret hör ett ansvar för att anpassa sig till de fastlagda målen och

att ta hänsyn till kulturvården i de miljöer som berörs av verkets verksamhet.

Vidare framhölls att i sektorsansvaret bör ingå att utarbeta sektorsplaner och

åtgärdsprogram med preciserade mål för miljövården och naturskyddet som

uppfyller nationellt fastlagda mål på det mest kostnadseffektiva sättet.

Beträffande Naturvårdsverket och Kemikalieinspektionen framhölls att deras roll

är att tillhandahålla kunskap och att samordna, driva på och följa upp åtgärder

inom olika sektorer.

 Med detta som grund beslöt regeringen år 1992 att uppdra åt Vägverket och

andra trafikverk att vidareutveckla miljöredovisningarna. Vidare beslöt

regeringen att Vägverket skall främja ett miljöanpassat vägtrafiksystem och en

miljöanpassad fordonstrafik.

 För att klara omställningen mot ett långsiktigt hållbart samhälle krävs att

berörda aktörer gemensamt tar ansvar för utvecklingen av ett miljöanpassat

vägtransportsystem. Ett exempel på sådan samverkan är Naturvårdsverkets arbete

med ett Miljöanpassat transportsystem, det s.k. MaTs-projektet, där bl.a.

trafikverken, Boverket, Kommunikationsforskningsberedningen (KFB), Närings- och

teknikutvecklingsverket (NUTEK) och bilindustrin medverkar. Resultatet av MaTs-

projektet utgör bl.a. ett viktigt underlag för Kommunikationskommitténs

(K 1995:01) arbete.

 År 1993 gav regeringen länsstyrelserna i uppdrag att genomföra en regional

samhällsplanering för ett miljöanpassat transportsystem, det s.k. RES-uppdraget.

På regeringens uppdrag redovisade Boverket år 1995 det samlade resultatet, i

samråd med Naturvårdsverket och NUTEK och efter samråd med trafikverken och

Riksantikvarieämbetet. RES-uppdraget har syftat till att utveckla processen i

infrastrukturplaneringen och att förbättra regeringens och de centrala

myndigheternas underlag för beslut. Vidare har Riksantikvarieämbetet haft i

uppdrag att utveckla metoder och underlag i fråga om kulturmiljövårdens

intressen i ett miljöanpassat transportsystem.

 Vidare kan nämnas att Vägverket under år 1994 redovisade ett program inom

naturvårdsområdet avseende skötsel av vägrenar.

 I Vägverkets regleringsbrev avseende budgetåret 1994/95 gav regeringen verket

i uppdrag att, som komplement till investeringsplanen för det nationella

stamvägnätet, utarbeta en särskild plan för miljö och trafiksäkerhet med ett

samlat förslag på åtgärder för att uppnå de av riksdagen fastställda målen.

Planen, som har utarbetats i samråd med Naturvårdsverket, Boverket,

Rikspolisstyrelsen och efter samråd med Svenska kommunförbundet, lämnades till

regeringen i december 1995.

 Vägverkets årliga miljörapport innehåller numera en redovisning av vidtagna

åtgärder och information om trafikens avgasutsläpp, buller och andra typer av

miljöeffekter. Rapporten begränsas inte enbart till verkets ansvar som

väghållare för det statliga vägnätet utan behandlar hela vägtransportsystemets

miljöpåverkan.

 Våren 1995 presenterade Trafik- och klimatkommittén sitt slutbetänkande

Klimatförändringar i trafikpolitiken (SOU 1995:64). Kommittén föreslog bl.a. att

trafikverkens instruktioner vad gäller innebörden av sektorsansvaret för

miljöfrågor borde förtydligas.

3.2.2 Precisering av ansvar och befogenheter

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens bedömning: Vägverket bör inom ramen för sitt sek- |

| torsansvar aktivt verka för ett miljöanpassat vägtransportsystem|

| i syfte att bidra till att de trafik- och miljöpolitiska målen |

| uppnås. |

--------------------------------------------------------------------

 Skälen för regeringens bedömning: Vägverket har under senare år fått ett

utökat ansvar för att främja ett miljöanpassat vägtransportsystem, vilket även

innefattar att verka för en miljöanpassad och miljövänlig fordonstrafik, låg

energiförbrukning och minskat intrång i känsliga och värdefulla miljöer. Utöver

vad som framgår av tidigare beslut, vill regeringen framföra följande angående

Vägverkets sektorsansvar och befogenheter för vägtransportsystemets

miljöpåverkan.

 Enligt regeringens uppfattning måste Vägverket fortsätta att fördjupa sitt

engagemang för miljöfrågorna inom ramen för sitt sektorsansvar. Verket bör

kontinuerligt driva på och följa upp utvecklingen inom området i samverkan med

andra aktörer samt föreslå och vidta åtgärder för att de trafik- och

miljöpolitiska målen skall kunna uppnås.

 Regeringen kan i stort ansluta sig till inriktningen av det arbete som

Vägverket har påbörjat, där helhetssyn och miljöanpassning utgör

grundförutsättningarna för den nya samlade kommunikationsplaneringen. Vägverkets

höga ambitionsnivå förutsätter att Vägverket, inom befintliga ramar, avsätter

resurser för arbetet.

 För att öka Vägverkets möjligheter att påverka vägtransportsystemets

miljöpåverkan anser regeringen att det är nödvändigt att verket samverkar med

andra aktörer inom området, då verket själv endast kan vidta en del av de

åtgärder som krävs. Denna samverkan bör ske på såväl övergripande som regional

och lokal nivå, där bl.a. Naturvårdsverket, Svenska kommunförbundet,

länsstyrelserna och kommunerna har ansvar inom olika områden som rör

vägtransportsystemets miljöpåverkan. Regeringens bedömning är att Vägverket

redan i dag har möjlighet att, som ett led i denna samverkan, träffa

överenskommelser med berörda aktörer för att minska vägtransportsystemets

miljöpåverkan.

 Med Vägverkets sektorsansvar har följt en utvidgad samverkan med andra

myndigheter för att ta fram strategiskt viktiga beslutsunderlag. Enligt

regeringens bedömning är det därför viktigt att Vägverket även fortsättningsvis

utvecklar sin utredningsverksamhet.

 I Vägverkets sektorsansvar ingår att medverka till ökad kunskap hos bl.a.

trafikanter och beslutsfattare. Det är därför viktigt att Vägverket ser till att

erforderlig kunskap och information sprids till berörda, såväl internt som

externt. Regeringen anser att Vägverket bör få använda sina medel till att

upphandla informationstjänster avseende vägtransportsystemets miljöpåverkan samt

för att presentera åtgärder som kan vidtas av verket och övriga berörda aktörer.

3.3 Trafiksäkerhet

3.3.1 Utvecklingen fram till i dag

I det trafikpolitiska beslutet år 1988 (prop. 1987/88:50 bil. 1, bet.

1987/88:TU16, rskr. 1987/88:201) angavs att TSV skulle ges ökade resurser för

analyser och utredningar samtidigt som den pläderande informationen skulle

stärkas. Som en följd av detta beslöt regeringen dels att TSV skulle vara

central förvaltningsmyndighet för frågor om säkerhet i vägtrafiken och särskilt

svara för samordningen av trafiksäkerhetsarbetet, dels att Vägverket skulle

delta i trafiksäkerhetsarbetet.

 Sedan den 1 juli 1991 har länsstyrelserna ansvar för att regionalt samordna

olika organs insatser för trafiksäkerhetens främjande (prop. 1988/89:154, bet.

1989/90:BoU4 och 1989/90:BoU9, rskr. 1989/90:89). Detta samordningsansvar har

bl.a. inneburit att länsstyrelserna har bildat länsvisa trafiksäkerhetsråd som

tagit fram egna trafiksäkerhetsprogram.

 År 1992 beslöt riksdagen (prop. 1992/93:2, bet. 1992/93:TU4, rskr. 1992/93:58)

att TSV skulle läggas ned vid utgången av år 1992 varvid dess arbetsuppgifter

skulle överföras till Vägverket. Ett undantag gjordes dock för förarprövningen

för vilken regeringen skulle överväga den organisatoriska hemvisten. Redan

tidigare samma år beslöt riksdagen (prop. 1991/92:100 bil. 7, bet. 1991/92:TU10,

rskr. 1991/92:140) att Vägverket skulle få betalningsansvaret för den pläderande

trafiksäkerhetsinformationen fr.o.m. budgetåret 1992/93.

 År 1993 beslöt riksdagen att godkänna den av regeringen föreslagna

inriktningen om trafiksäkerheten på vägarna inför 2000-talet (prop. 1992/93:161,

bet. 1992/93:TU29, rskr. 1992/93:426). Beslutet innebar att Vägverket gavs det

övergripande nationella ansvaret för trafiksäkerheten på vägarna. Regeringen

avsåg därför att utkräva ett resultatansvar av verket för att de av riksdagen

fastställda målen uppnås. Genom att ge Vägverket detta samlade ansvar ansåg

regeringen att förutsättningarna förbättrats för att ytterligare öka säkerheten

på vägarna och nå en bättre avvägning mellan rörlighet, tillgänglighet,

säkerhet, god miljö och regional balans.

 Vägverket, polisen och kommunerna utpekades som huvudaktörer inom

trafiksäkerhetsområdet. Frivilligorganisationerna påtalades vara en viktig

resurs med sin regionala och lokala spridning. Syftet var enligt beslutet att nå

det trafiksäkra samhället. Den förbättrade trafiksäkerheten skulle enligt

beslutet skapas genom en förtroendefull samverkan mellan myndigheterna och

trafikanterna.

 I 1993 års proposition om trafiksäkerheten på vägarna inför 2000-talet

(prop. 1992/93:161) konstaterades att Vägverkets övergripande nationella ansvar

för trafiksäkerheten på vägarna och länsstyrelsernas regionala samordningsansvar

gör att innebörden i det regionala samordningsansvaret närmare bör preciseras.

Regeringen ville avvakta Regionberedningens slutbetänkande Regional framtid (SOU

1995:27). Denna utredning behandlade dock inte problemet med att både Vägverket

och länsstyrelserna parallellt har att utöva ett ansvar för trafiksäkerhetsarbe-

tet på det regionala planet. Även riksdagens revisorer har i rapporten Samordnad

länsförvaltning (1994/95.9) påtalat att ansvarsfördelningen mellan Vägverket och

länsstyrelserna bör ses över. Regeringen beslöt den 21 december 1995 att ge en

särskild utredare i uppdrag att se över länsstyrelsernas roll inom områdena

fordon, trafik och infrastruktur. Regeringen avser att återkomma till riksdagen

i frågan efter det att utredningen lagt sitt betänkande.

 1993 års trafiksäkerhetspolitiska beslut innebar vidare att Vägverket gavs

möjlighet att träffa överenskommelser dels om övergripande frågor dels om

utförande av rent operativa uppgifter med vissa organ på nationell, regional och

lokal nivå.

 Vad gäller fordonskontroll på väg och kontroll av förares kör- och vilotider

beslöt regeringen den 22 december 1994, utifrån riksdagens bemyndigande (prop.

1992/93:161, bet. 1992/93:TU29, rskr. 1992/93:426), att fr.o.m. den 1 juli 1995

överföra Vägverkets bilinspektörer till polisväsendet. Beslutet innebar att

Rikspolisstyrelsen får disponera 18 miljoner kronor under budgetåret 1995/96

från anslaget Drift och underhåll av statliga vägar.

 Regeringen anförde i den trafiksäkerhetspolitiska propositionen år 1993 att

det vore av värde om Vägverket gavs möjlighet att underlätta kommunernas

beslutsfattande genom att stödja enskilda kommuner med kunskapsuppbyggnad,

utbildning, forskning och demonstrationsprojekt inom kommunernas

väghållningsområde. I september 1995 bemyndigade regeringen Vägverket att

använda sina medel för demonstrationsprojekt inom kommunernas väghållningsområde

för budgetåret 1995/96.

 Riksdagens trafiksäkerhetsbeslut år 1993 innebar vidare att det ankommer på

Vägverket att utarbeta ett nationellt trafiksäkerhetsprogram för att regeringen

skall få information om trafiksäkerhetssituationen och det samlade

trafiksäkerhetsarbetet. I beslutet påtalades att Vägverkets chef, enligt

verksförordningen (1987:1100), skall samordna verksamheten med angränsande

verksamheter, såsom kommuner, frivilligorganisationer och framför allt polisen.

 Regeringen beslöt den 2 december 1993 att ge Vägverket i uppdrag att utvärdera

den försöksverksamhet med haverikommissioner som TSV tidigare hade inlett.

Uppdraget delredovisades till regeringen i juni 1995 och slutredovisades i

december samma år. Vägverket avser att bedriva haveristudier i samtliga sju väg-

och trafikregioner i syfte att identifiera sannolika olycksorsaker och

dokumentera olycksförloppet och skadeutfallet. Studierna skall omfatta

dödsolyckor och olyckor som fått eller kunnat få svåra skadekonsekvenser.

 I oktober 1994 presenterade Vägverket, tillsammans med Rikspolisstyrelsen och

Svenska kommunförbundet, ett nationellt trafiksäkerhetsprogram för perioden

1995-2000. Som komplement till det nationella programmet har sju regionala

program tagits fram av Vägverkets regioner i samarbete med regionala och lokala

aktörer.

3.3.2 Precisering av ansvar och befogenheter

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens bedömning: Vägverket bör inom ramen för sitt sek- |

| torsansvar säkerställa att trafiksäkerhetsarbetet bedrivs resul-|

| tatinriktat inom hela vägtransportsystemet och att arbetet |

| samordnas på central nivå. |

--------------------------------------------------------------------

 Skälen för regeringens bedömning: Vägverket har under senare år fått ett

övergripande nationellt ansvar för trafiksäkerheten på vägarna. Utöver vad som

framgår av tidigare beslut, vill regeringen framföra följande angående

Vägverkets sektorsansvar och befogenheter för trafiksäkerheten.

 Hälsoförlusterna inom vägtransportsystemet är ett folkhälsoproblem. Vägverket

baserar redan i dag sin verksamhet på detta breda synsätt. Regeringen anser att

Vägverket bör fortsätta sitt arbete med att vara samlande och pådrivande så att

trafiksäkerhetsarbetet kan bedrivas än mer effektivt och resultatinriktat i

samverkan med andra aktörer.

 Utöver vad riksdagens trafiksäkerhetsbeslut år 1993 (prop. 1992/93:161, bet.

1992/93:TU29, rskr. 1992/93:426) angav beträffande Vägverkets möjlighet att

träffa överenskommelser med polisen, kommuner och frivilligorganisationer, anser

regeringen att även andra aktörer inom trafiksäkerhetsområdet bör kunna komma i

fråga för sådana överenskommelser inom ramen för tidigare bemyndigande.

 I avsnitt 4.1 och 4.2 preciseras Vägverkets möjlighet att använda anslaget

Drift och underhåll av statliga vägar för att bestrida merkostnader för polisens

verksamhet, dels för kvalitetskontroll på väg utförd av bilinspektör, dels för

olika insatser utförda av polisman. Regeringen anser att utgångspunkten i det

senare fallet skall vara att polisens insatser planeras så att de i huvudsak kan

genomföras och bekostas inom ramen för polisens egen budget. Vägverket bör dock

få möjlighet att i begränsad omfattning ge ekonomiskt stöd till inköp av

utrustning för bilinspektörernas kontroll på väg, polisens trafikövervakning och

polisens brottsförebyggande verksamhet i de fall det gäller åtgärder av

betydande samhällsintresse som annars inte skulle komma till stånd.

 Vägverket har ansvar för trafiksäkerhetsinformationen. Vägverket skall därför

se till att erforderlig information utförs på lämpligt sätt i syfte att påverka

trafikanternas attityder och beteenden. Regeringen anser att

trafiksäkerhetsinformationen bör präglas av helhetssyn och långsiktighet. Det är

av stor betydelse att Vägverket använder sig av frivilligorganisationernas

informationskanaler eftersom ett effektivt trafiksäkerhetsarbete förutsätter ett

brett folkligt stöd och engagemang. Enligt regeringens bedömning har Vägverket

möjlighet att beakta dessa aspekter vid överväganden kring omfattning,

inriktning, samordning och kvalitetskrav för såväl den nationella som den

regionala och lokala trafiksäkerhetsinformationen, samtidigt som marknadsmässiga

principer beaktas i samband med upphandlingar.

 Ett sätt för Vägverket att få fram bättre underlag för bl.a. information-

sverksamheten är att genomföra haveristudier. Regeringen anser att den

redovisning som Vägverket lämnade till regeringen i december 1995 skall ligga

till grund för verkets fortsatta haveristudieverksamhet.

 Utöver tidigare bemyndiganden anser regeringen att Vägverket skall få använda

medel från anslaget Drift och underhåll av statliga vägar för att bekosta

informationsverksamhet rörande vägtransportsystemets trafiksäkerhet samt för att

ge ekonomiskt stöd till polisen för inköp av utrustning då särskilda skäl

föreligger. I avsnitt 4.2 preciseras de finansiella konsekvenserna för

Vägverket.

3.4 Väginformatik och fordonsfrågor

3.4.1 Utvecklingen fram till i dag

I det trafikpolitiska beslutet (prop. 1987/88:50 avsnitt 10.4, bet.

1987/88:TU16, rskr. 1987/88:201) uttalades stöd för att berörda myndigheter bör

använda ny teknik för att uppnå högt ställda ambitioner vad gäller

trafiksäkerhet.

 Inom ramen för Eureka-initiativet startade år 1986 europeisk bilindustri

programmet Prometheus (Programme for a European Traffic with Highest Efficiency

and Unprecedented Safety). Syftet var att utveckla system för säkrare, renare

och effektivare vägtrafik. Ett annat program, benämnt Drive, har sedan slutet av

1980-talet finansierats inom EG:s ramprogram. Drive har sin tyngdpunkt på

infrastruktur- och transportsystemfrågor. Det svenska deltagandet i dessa

program samordnades fram till år 1994 i ett svenskt RTI-program (Road Transport

Informatics).

 I slutet av år 1989 inleddes, på initiativ av Vägverket, Försöksområde

Västsverige vilket år 1992 utökades till projektet Arena. Projektet syftar till

att utreda hur vägtransportsystemet kan förbättras med hjälp av in-

formationsteknologi och bygger på nationellt och internationellt samarbete kring

fältförsök med väginformatik. Verksamheten inom Arena delas in i delprojekten

vägledning, trafikledning, vinterväghållning och trafiksäkerhet.

 År 1995 beslöt riksdagen (prop. 1994/95:100 bil. 7, bet. 1994/95:TU18, rskr.

1994/95:293) att tilldela Vägverket ytterligare 37,5 miljoner kronor för att

tillsammans med övriga aktörer på området fortsätta arbetet med ett svenskt RTI-

program liksom att säkerställa ett fortsatt svenskt deltagande i det europeiska

samarbetet. Arbetet samordnas i dag inom ramen för Vägverkets programråd för

väginformatik.

 Av betydelse är också riksdagens beslut våren 1993 om forskning, kunskap och

framsteg (prop. 1992/93:170, bet. 1992/93:TU34, rskr. 1992/93:397). Med

anledning av riksdagsbeslutet har den svenska fordonsindustrin och staten, genom

Kommunikationsforskningsberedningen, Vägverket, Närings- och

teknikutvecklingsverket och Naturvårdsverket, träffat avtal om ett samarbete

kring ett program för fordonsteknisk forskning. Programmet syftar till att

stärka den internationella konkurrenskraften hos den svenska fordonsindustrin

vilket skall ske genom stöd åt fordonsteknisk forskning inom utvalda områden.

Dessutom skall förutsättningar skapas för utveckling av fordon och fordon-

skomponenter som svarar mot långtgående krav på kretsloppsanpassning, reduktion

av miljöbelastning och bränsleförbrukning samt andra relevanta krav från

konsumenter, producenter och samhället. För frågor som rör bränsleförbrukning,

avgaskrav m.m. ansvarar Naturvårdsverket.

 I och med Sveriges medlemskap i EU deltar Sverige sedan år 1995 i

kommissionens och ministerrådets arbetsgrupper som utvecklar gemenskapsregler på

fordonssidan. Sverige har även sedan tidigare deltagit i det internationella

fordonsutvecklingsarbetet med anknytning till EU, då främst inom ramen för FN:s

ekonomiska kommission för Europa (ECE).

3.4.2 Precisering av ansvar och befogenheter

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens bedömning: Vägverket bör inom ramen för sitt sek- |

| torsansvar aktivt verka för att fordonsutvecklingen och utveck- |

| lingen inom väginformatiken sker i syfte att uppnå de trafik- |

| och miljöpolitiska målen med beaktande av de näringspolitiska |

| målen. De ytterligare medel som anvisades för väginformatiken i |

| 1995 års budgetbeslut (prop. 1994/95:100 bil. 7, bet. |

| 1994/95:TU18, rskr. 1994/95:293) bör ses som ett första steg i |

| en långsiktig strategi. |

--------------------------------------------------------------------

 Skälen för regeringens bedömning: Utöver vad som framgår av tidigare beslut,

vill regeringen framföra följande angående Vägverkets sektorsansvar och

befogenheter för frågor som rör fordon och väginformatik.

 Sveriges möjlighet att påverka fordonsutvecklingen har ökat genom medlemskapet

i EU. Det är därför viktigt att Vägverket i sitt arbete tar till vara denna

möjlighet för att nå gemensamma och högt ställda krav på bl.a. fordonens

säkerhets- och miljöprestanda. Arbetet bör omfatta alla typer av fordon.

 Regeringen anser att Vägverkets engagemang, dels inom EU:s arbete med

fordonens utformning och kontroll, dels vad gäller väginformatikens utveckling,

är en förutsättning för att verket långsiktigt skall kunna verka för att de

trafik- och miljöpolitiska målen uppnås. Dessa mål skall vara styrande för

inriktningen av Vägverkets engagemang på området. I arbetet bör Vägverket även

ta hänsyn till de näringspolitiska målen. Betydelsen av att verket är samlande

och pådrivande i utvecklingen och införandet av väginformatiken i det svenska

vägtransportsystemet kan inte nog understrykas. Vägverket bör verka för en

kostnadseffektiv och strategiskt riktig introduktion av den nya tekniken.

 Regeringen anser därför att Vägverkets nuvarande engagemang i programrådet för

väginformatik, det svenska fordonsforskningsprogrammet samt Arena-projektet

stämmer väl överens med verkets sektorsansvar. Vägverket har ett övergripande

ansvar för att insatser inom dessa områden samordnas mellan berörda

intressenter, däribland kommunerna, trafikhuvudmännen och industrin. Regeringen

anser att det är viktigt att Vägverket även fortsättningsvis tar aktiv del i den

internationella utvecklingen och standardiseringen inom områdena fordon och

väginformatik.

 Med utgångspunkt från Arena-projektet har Vägverket påbörjat uppbyggnaden av

en grundläggande infrastruktur för väginformatiken. Härigenom har funktionen

vägtrafikledning introducerats inom Vägverket, vilket kommer att ge möjlighet

till en förbättrad dialog mellan trafikanterna och vägtrafikansvariga

myndigheter och organisationer. Det nu pågående arbetet inom Vägverket, som

baseras på 1995 års budgetproposition (prop. 1994/95:100 bil. 7), bör därför

beaktas i infrastrukturplaneringen och vid upprättandet av en nationell

kommunikationsplan.

 Frågan om bl.a. vägtrafikledningens organisation och finansiering är under

övervägande av Delegationen för transporttelematik (K 1994:08). Regeringen är

därför inte beredd att nu ta ställning i dessa frågor.

 Riksdagens beslut om medel till väginformatiken bör ses som ett första steg

och innebär att Vägverket har fått ett uppdrag att ta initiativ till en

fortsättning av ett svenskt väginformatikprogram. Detta ställer krav på att

verket under kommande år följer upp de initiativ som nu tagits med de medel som

anvisats i 1995 års budgetproposition. Väginformatiken spänner över hela

Vägverkets ansvarsområde och kommer, enligt regeringens bedömning, att kunna

bidra till att höja trafiksäkerheten, reducera energiförbrukningen, förbättra

miljön, öka framkomligheten, förbättra tillgängligheten inom kollektivtrafiken

samt underlätta ett effektivt utnyttjande av infrastrukturen.

3.5 Kollektivtrafik på väg

3.5.1 Utvecklingen fram till i dag

I samband med avvecklingen av Transportrådet vid utgången av år 1991

(prop. 1990/91:100 bil. 8, bet. 1990/91:TU18, rskr. 1990/91:176) blev Vägverket

statens företrädare på central nivå för frågor som rör kollektivtrafik på väg.

 Av Vägverkets årsredovisning för år 1994 framgår att verket fastlagt

inriktningen och ambitionsnivån för verkets roll som statens företrädare för

kollektivtrafik på väg. Arbetet med att utarbeta regionala handlingsplaner inom

kollektivtrafikområdet har påbörjats, liksom att skapa nätverk med berörda

externa intressenter såsom kommuner, länsstyrelser och trafikhuvudmän.

 Nya regler för byggande och drift av busshållplatser har tagits fram av

Vägverket i syfte att öka säkerheten och tillgängligheten för kollektivtra-

fikanterna.

 Trafik- och klimatkommittén fick i ett tilläggsdirektiv i uppdrag att utreda

förutsättningarna för och lämna förslag till hur kollektivtrafikens

konkurrenskraft kan stärkas. I slutbetänkandet Klimatförändringar i tra-

fikpolitiken (SOU 1995:64) presenterades ett antal förslag till åtgärder.

3.5.2 Precisering av ansvar och befogenheter

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens bedömning: Vägverket bör inom ramen för sitt sek- |

| torsansvar verka för att kollektivtrafikens konkurrenskraft |

| stärks inom hela vägtransportsystemet. |

--------------------------------------------------------------------

 Skälen för regeringens bedömning: Riksdagen har vid flera tillfällen slagit

fast att den kollektiva trafiken bör betraktas som en del av den grundläggande

samhällsservicen. Utöver vad som framgår av tidigare beslut, vill regeringen

framföra följande angående Vägverkets sektorsansvar och befogenheter för frågor

som rör kollektivtrafik på väg.

 Regeringen anser att Vägverket, genom en bred samverkan med berörda aktörer,

skall se till att kollektivtrafikresenärernas behov beaktas inom hela

vägtransportsystemet genom att verka för att kollektivtrafikens konkurrenskraft

stärks.

 Vidare anser regeringen att Vägverket i sitt arbete bl.a. bör verka för bättre

planerings- och beslutsunderlag, ökad samverkan mellan trafikslagen samt teknisk

utveckling och anpassning av fordon och trafikmiljö till de krav som

trafikanterna och de trafik- och miljöpolitiska målen ställer. Enligt

regeringens bedömning kan ett annat område vara att tillsammans med berörda

aktörer verka för att ett nationellt informationssystem utvecklas i syfte att

samordna information för resor med kollektivtrafik inom olika transportsektorer.

Som ett led i detta arbete deltar Vägverket redan i utvecklingen av

informationsteknologi inom kollektivtrafikområdet.

 Bland annat mot bakgrund av det ökade EU-samarbetet anser regeringen att det

är viktigt att Vägverket förstärker sin kompetens för att svara upp mot sitt

sektorsansvar inom kollektivtrafikområdet. Verket kan härigenom t.ex. själv

delta i olika arbetsgrupper som EU-kommissionen tillsätter i

kollektivtrafikfrågor och även följa utvecklingen inom kollektivtrafikområdet

hos medlemsländerna.

 Regeringen anser att Vägverket i sin planerings- och utredningsverksamhet för

vägtrafiken särskilt skall beakta kollektivtrafik på väg, inte minst i de delar

av landet där kollektivtrafiken svarar för en betydande del av transportarbetet.

Med tanke på kollektivtrafikens roll för transportförsörjningen och ett

miljöanpassat vägtransportsystem är det angeläget att dess förutsättningar

förbättras. Vägverket bör i detta sammanhang och som en del i sin sektorsroll

överväga hur ekonomiska styrmedel kan användas.

 För att Vägverket skall ha möjlighet att verka för att kollektivtrafikens

konkurrenskraft stärks anser regeringen att Vägverket bör utveckla sin

utredningskompetens inom kollektivtrafikområdet.

3.6 Funktionshindrades resmöjligheter

3.6.1 Utvecklingen fram till i dag

I 1988 års trafikpolitiska beslut (prop. 1987/88:50, bet. 1987/88:TU15, rskr.

1987/88:201) betonades en helhetssyn på samhällets olika insatser för att

säkerställa handikappades förflyttningsmöjligheter.

 År 1991 beslöt riksdagen (prop. 1990/91:100 bil. 8, bet. 1990/91:TU18,

rskr. 1990/91:176) att ge bl.a. dåvarande TSV i uppgift att inom sitt

verksamhetsområde verka för att handikappades resor underlättas genom åtgärder i

fordonens och terminalernas konstruktion och utrustning samt genom

driftåtgärder. TSV fick även ett övergripande ansvar för att definiera

funktionskrav, initiera, planera och följa upp handikappanpassningen av

kollektiva färdmedel samt verka för att handikappanpassningen samordnas mellan

olika trafikslag. I samband med TSV:s nedläggning vid utgången av år 1992

övertog Vägverket TSV:s ansvar för samordningen av funktionshindrades

tillgänglighet till kollektiva färdmedel.

 I 1994 års budgetproposition (prop. 1993/94:100 bil. 7) framhöll regeringen,

mot bakgrund av Handikapputredningens betänkande Ett samhälle för alla (SOU

1992:52) och remissinstansernas synpunkter på detsamma, att trafikverken skulle

få i uppdrag att utreda de tekniska och ekonomiska förutsättningarna för skärpta

föreskrifter om handikappanpassad kollektivtrafik. Regeringen föreslog vidare

att Vägverket skulle få i uppdrag att söka nå en överenskommelse med Svenska

Lokaltrafikföreningen (SLTF) om vissa tillgänglighetsbefrämjande riktlinjer för

den framtida upphandlingen av den kollektiva trafiken. Riksdagen godkände vad

regeringen anfört (bet. 1993/94:TU22, rskr. 1993/94:244).

 Vägverket har inrättat regionala råd för handikappfrågor i vilka repre-

sentanter för Vägverket, trafikhuvudmän, kommuner och handikapporganisationer

ingår. Rådens ansvar är att samverka i frågor som rör funktionshindrades

tillgänglighet till hela vägtransportsystemet, inklusive resor med

kollektivtrafik. Råden skall utarbeta regionala program för att stegvis anpassa

den rådande trafikmiljön. Rådens arbete och de ekonomiska konsekvenserna av de

tillgänglighetsskapande åtgärderna skall utvärderas under år 1996.

 Vägverket har redovisat ett avtal som slutits mellan SLTF och Vägverket. Genom

avtalet åtar sig SLTF att rekommendera trafikhuvudmännen att tillsammans med

kommuner, landsting och Vägverket utarbeta program för att stegvis anpassa

fordons- och trafikmiljön till funktionshindrades behov. Programmen skall

integreras med den trafikförsörjningsplan som varje trafikhuvudman har att

upprätta.

 I juni 1995 redovisade Samreseutredningen sitt betänkande Allmänna

kommunikationer - för alla? (SOU 1995:70). I betänkandet föreslås att länens

trafikhuvudmän skall ta ett ökat ansvar för den kommunala färdtjänsten,

riksfärdtjänsten och sjukresorna. Genom att öka tillgängligheten till

kollektivtrafiken kan fler resenärer, t.ex. funktionshindrade och äldre, resa

med kollektiva färdmedel. Som exempel kan nämnas ökad användning av

servicelinjebussar och bättre information till rörelsehindrade. Enligt

utredningen kan förbättrad tillgänglighet bidra till att uppnå stora besparingar

i form av minskade kostnader för färdtjänst.

3.6.2 Precisering av ansvar och befogenheter

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens bedömning: Vägverket bör inom ramen för sitt sek- |

| torsansvar verka för att hänsyn tas till funktionshindrades |

| behov inom hela vägtransportsystemet samt att handikappanpass- |

| ningen av kollektiva färdmedel samordnas. |

--------------------------------------------------------------------

 Skälen för regeringens bedömning: Utöver vad som framgår av tidigare beslut,

vill regeringen framföra följande angående Vägverkets sektorsansvar och

befogenheter för frågor som rör funktionshindrades tillgänglighet till

vägtransportsystemet.

 För att olika grupper av funktionshindrade skall kunna delta i samhällslivet

på samma villkor som andra medborgare krävs att vägtransportsystemets alla delar

är tillgängliga för dessa grupper. Vägverket bör därför verka för att

funktionshindrades behov beaktas vid planering, byggande samt drift och

underhåll av vägtrafikmiljön och den kollektiva trafiken. Regeringen anser att

Vägverket har ett samlat sektorsansvar för att hela vägtransportsystemet

utvecklas till ett för funktionshindrade tillgängligt, tillförlitligt och

lättförståeligt vägtransportsystem. Det är viktigt att Vägverket fortsätter att

samverka med bl.a. Boverket i frågor som rör funktionshindrades tillgänglighet

till den yttre miljön.

 Regeringen anser att Vägverkets arbete för en förbättrad handikappanpassning

av kollektivtrafiken är positivt och tar till vara redan vunna erfarenheter,

bl.a. vikten av att få hela reskedjan tillgänglig. Regeringen delar denna

helhetssyn, både vad gäller utvecklingen av infrastrukturens och

kollektivtrafikens tillgänglighet för funktionshindrade.

 Den utvärdering som Vägverket avser att göra av de regionala rådens arbete är

av stor vikt. Regeringen anser att Vägverket bör vara berett att ompröva och

förnya det gemensamma arbetet om det enligt utvärderingen visar sig vara

motiverat.

 Regeringen gör även den bedömningen att Vägverket bör överväga ytterligare

åtgärder inom området, såsom attitydpåverkande och kunskapshöjande insatser,

samordning av information till funktionshindrade samt överväga hur ekonomiska

styrmedel kan användas för att påverka vägtransportsystemets tillgänglighet för

funktionshindrade.

3.7 Yrkestrafik på väg

3.7.1 Utvecklingen fram till i dag

Vägverket är enligt yrkestrafikförordningen (1988:1503) central tillsyns-

myndighet på yrkestrafikområdet och får meddela föreskrifter för verk-

ställigheten av förordningen. Likaså får Vägverket meddela föreskrifter om

användningen av taxametrar. Verket är också i vissa fall tillstånds- och

överprövningsmyndighet. I detta ansvar ligger bl.a. uppgiften att som första

instans svara för tillståndsprövning av sådan inrikes linjetrafik som berör

flera län samt att avgöra om en trafikhuvudman utan tillstånd skall få driva

linjetrafik över länsgräns.

 I ett flertal riksdagsbeslut under senare år har det påtalats att Vägverkets

roll som central tillsynsmyndighet för den yrkesmässiga trafiken bör

förtydligas. I regeringens proposition om ökad tillsyn av den yrkesmässiga

trafiken (prop. 1993/94:168) framhålls att Vägverket bör stödja länsstyrelserna

genom föreskrifter och allmänna råd, genom utbildning och information rörande

bl.a. rättstillämpning samt allmänt följa upp tillsynen över den yrkesmässiga

trafiken.

 Vägverket har en viktig uppgift som föreskrivande myndighet. Under de senaste

två åren har Vägverket intensifierat sitt föreskriftsarbete. Även i övrigt har

arbetet med yrkestrafikfrågorna vuxit i omfattning, bl.a. till följd av

införandet av EG:s regler i svensk lagstiftning för färdskrivare samt kör- och

vilotider. Tack vare den samlade kompetens som finns inom Vägverket vad gäller

yrkestrafik, fordonsteknik och handikappanpassning av kollektivtrafiken, har

dessa frågor kunnat samordnas i föreskriftsarbetet.

 Efter uppdrag av regeringen har Rikspolisstyrelsen och Vägverket gemensamt

utarbetat ett handlingsprogram för övervakning av den yrkesmässiga trafiken.

Uppdraget redovisades i maj 1995.

 Vägverkets senaste årsrapport om tillståndet inom den yrkesmässiga trafiken

(Publ. 1995:44) beskriver bl.a. gällande författningar, hittills tillämpad

rättspraxis samt förslag till författningsändringar. Rapporten är ett bra stöd

för länsstyrelsernas tillsynsarbete och kan även utgöra beslutsunderlag för

regeringen.

3.7.2 Precisering av ansvar och befogenheter

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens bedömning: Vägverket bör inom ramen för sitt sek- |

| torsansvar verka för en trafiksäker, miljövänlig och effektiv |

| yrkestrafik som bedrivs under lika konkurrensvillkor mellan |

| företagen. |

--------------------------------------------------------------------

 Skälen för regeringens bedömning: Vägverket har under senare år fått ett

utökat ansvar som föreskrivande myndighet och är central tillsynsmyndighet inom

yrkestrafiken. Vägverkets nuvarande ansvar inom yrkestrafikområdet bör

preciseras.

 Regeringen anser att verket skall verka för en trafiksäker, miljövänlig och

effektiv yrkestrafik som bedrivs under lika konkurrensvillkor mellan företagen.

Vägverket bör därför på lämpligt sätt samverka med andra myndigheter och

organisationer inom yrkestrafikområdet. Med säker och miljövänlig yrkestrafik

avser regeringen yrkestrafik för vilken de negativa effekterna på liv, hälsa,

miljö och energiförbrukning minimeras genom tillämpning av tillgänglig kunskap

och teknik inom ramen för gällande regelverk.

 Regeringen anser att Vägverket bör fortsätta sitt arbete med att omarbeta

föreskrifter och allmänna råd vad gäller trafiktillstånd och utbildning och i

detta sammanhang också utveckla blanketter eller motsvarande för ansökan och

tillsyn.

 Regeringen gör den bedömningen att prov av förares yrkeskompetens och

företagares yrkeskunnande är av stor betydelse för att förbättra trafiksäkerhet,

miljö och effektivitet inom yrkestrafiken. Det är därför angeläget att Vägverket

fortsätter sitt arbete med att säkerställa en hög kvalitets- och kravnivå för

proven.

 Vidare anser regeringen att Vägverket bör beakta vad länsstyrelserna framfört

beträffande vikten av fortsatta insatser från Vägverkets sida på

yrkestrafikområdet. Vägverket bör därför överväga resursförstärkningar, genom

omfördelning inom befintliga ramar, för att verket bättre skall kunna stödja

länsstyrelserna och branschorganisationerna i deras arbete. Vägverket bör även

verka för en enhetlig tillämpning hos länsstyrelserna av statsmakternas beslut

och bör därför se över det behov som finns av föreskrifter och allmänna råd för

genomförandet av ändrade regler.

 Det är viktigt att Vägverket och polisen samråder om utformningen av

föreskrifter och allmänna råd och då beaktar hur bestämmelsen fungerar i

praktiken. Regeringen vill i det sammanhanget hänvisa till det handlingsprogram

för övervakning av yrkestrafiken som Rikspolisstyrelsen och Vägverket, efter

uppdrag av regeringen, gemensamt har utarbetat.

 En annan uppgift är att stödja lokala och regionala myndigheter genom att

distribuera rättspraxis och samla tjänstemän och organisationsföreträdare till

återkommande träffar för att diskutera aktuella frågor. När det gäller mer

komplicerade eller detaljerade regler är vikten av återkoppling stor. När

erfarenheter av tillämpning har vunnits hos myndigheter och enskilda är det

viktigt att dessa signaler når fram till regering och riksdag. Här har Vägverket

som central tillsynsmyndighet en viktig funktion att fylla.

 En betydande del av insatserna inom EU kan ersätta nationellt arbete,

samtidigt som nya regler inom EU leder till följdarbete på nationell nivå. Det

är därför av nationellt intresse att Vägverket deltar i EU-arbetet på

yrkestrafikområdet.

 Regeringen anser att Vägverket bör utveckla sin kompetens inom hela

yrkestrafikområdet för att kunna verka för en trafiksäker och miljövänlig

yrkestrafik, med särskild inriktning på stöd åt tillsynsmyndigheterna genom

föreskrifter och allmänna råd, utbildning samt information.

3.8 Forsknings-, utvecklings- och demonstrationsverksamhet

3.8.1 Utvecklingen fram till i dag

Riksdagen framhöll år 1993 (bet. 1992/93:TU34, rskr. 1992/93:397), med anledning

av regeringens proposition om forskning, kunskap och framsteg (prop. 1992/93:170

s. 134 f.) att forskningsinsatser inom kommunikationssektorn är av strategisk

betydelse för välfärdsutvecklingen och den ekonomiska tillväxten. Två

grundläggande krav bör därvid ställas. Kommunikationsforskningen bör dels ge

underlag för de åtgärder som krävs för att uppnå de av riksdagen fastställda

målen på kommunikationsområdet, dels skapa handlingsberedskap inför problem som

inte kan förutses i dag genom att bygga upp en kompetens- och kunskapsbas inför

framtiden. Beslutet innebar att följande områden särskilt skall uppmärksammas:

miljö, infrastruktur, telekommunikation, informationsteknologi,effekter av

marknadsförändringar och avreglering, kollektivtrafik samttrafiksäkerhet.

 Enligt det forskningspolitiska beslutet har Vägverket ansvar för sam-

hällsmotiverad tillämpad forskning inom sitt verksamhetsområde. Ansvaret för all

övergripande kommunikationsforskning samlades till Kom-

munikationsforskningsberedningen (KFB). Vidare ålades KFB att stödja sådan

tillämpad samhällsmotiverad forskning och utveckling som inte ankommer på någon

annan myndighet samt att stödja övrig tillämpad forskning, utveckling och

demonstration som saknar en annan naturlig huvudman. KFB gavs en samordningsroll

inom kommunikationsforskningen, bl.a. med ett entydigt ansvar att dokumentera

och sprida information om forskning inom kommunikationssektorn. Dessutom har KFB

sedan länge ett särskilt ansvar för forsknings-, utvecklings- och demon-

strationsverksamhet inom kollektivtrafikområdet.

 Regeringen beslöt i juni 1994 (SFS 1994:613) att Vägverket skall initiera,

planera och stödja tillämpad samhällsmotiverad forskning och utveckling inom

sitt verksamhetsområde. Verket skall därvid utarbeta program för forskning och

utveckling inom området i samverkan med berörda forskningsstödjande myndigheter,

dokumentera den forskning verket stödjer, informera om forskningsresultaten samt

svara för att forskningen utvärderas. Som en följd av detta har Vägverket under

år 1995 utarbetat ett strategidokument och en plan för verkets framtida

forsknings-, utvecklings- och demonstrationsverksamhet.

3.8.2 Precisering av ansvar och befogenheter

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens bedömning: Vägverket bör inom ramen för sitt sek- |

| torsansvar aktivt verka för att samhällsmotiverad tillämpad |

| forsknings-, utvecklings- och demonstrationsverksamhet inom |

| vägtransportsystemet sker i syfte att uppnå de trafik- och |

| miljöpolitiska målen. Vägverkets insatser bör samordnas med och |

| vara ett komplement till den forskning som |

| Kommunikationsforskningsberedningen givits ett ansvar för |

| enligt tidigare beslut. |

--------------------------------------------------------------------

 Skälen till regeringens bedömning: Vägverket har under senare år fått ett

utökat ansvar för samhällsmotiverad tillämpad forskning, utveckling och

demonstration, dels i egenskap av statlig väghållare, dels som sektorsansvarigt

organ för hela vägtransportsystemet. Utöver vad som framgår av tidigare beslut,

vill regeringen ange följande.

 Regeringen anser att Vägverkets sektorsansvar för vägtransportsystemet i

princip bör återspeglas även i ansvaret för tillämpad forsknings-, utvecklings-

och demonstrationsverksamhet på området. Riksdagens forskningspolitiska beslut

år 1993 (prop. 1992/93:170, bet. 1992/93:TU34, rskr. 1992/93:397) innebär att

KFB:s roll som beställare av bl.a. övergripande forskning har markerats. Enligt

detta beslut har Vägverket ansvar för att resurser avsätts för samhällsmotiverad

tillämpad forskning inom vägtransportområdet.

 Regeringen anser att det är viktigt att de insatser, som föreslås i Vägverkets

plan för forsknings-, utvecklings- och demonstrationsverksamheten, utgår från

hela vägtransportsystemets behov. Det är också viktigt att denna plan stäms av

mot den samordning av transport- och kommunikationsforskningen som sker genom

KFB. På så sätt får regeringen en helhetsbild av verksamheten. Det är av stor

vikt att Vägverket i detta sammanhang agerar både utifrån sitt väghållaransvar

för det statliga vägnätet och sitt sektorsansvar för vägtransportsystemet som

helhet. Vägverket bör samverka med både finansiärer och utförare av forsknings-,

utvecklings- och demonstrationsverksamhet, men framför allt med de tilltänkta

användarna av resultaten, däribland Svenska kommunförbundet och landets

kommuner. I avsnitt 4.2 preciseras de finansiella konsekvenserna för Vägverket.

 Vidare anser regeringen att det är av stor vikt att Vägverket beaktar frågor

som rör kommunal väghållning i vid bemärkelse, då såväl åtgärdsbehoven som

kunskapsbehoven till stora delar är knutna till tätortstrafiken. Dels finns

behov av tillämpad forsknings-, utvecklings- och demonstrationsverksamhet, dels

behov av att omsätta resultaten i tydliga råd och riktlinjer för bl.a. de

kommunala väghållarna.

 Utöver tidigare bemyndiganden anser regeringen att Vägverket, inom ramen för

sitt sektorsansvar, bör få använda medel från anslaget Drift och underhåll av

statliga vägar för att, inom befintliga ramar, finansiellt stödja

demonstrationsverksamhet inom kommunernas väghållningsområde och för att stödja

Svenska kommunförbundet i syfte att öka tillämpningen av ny kunskap bland

kommunala väghållare.

 Vägverkets vidgade sektorsansvar kan medföra vissa otydliga gränsytor mot

KFB:s ansvarsområde. Regeringen har givit Riksrevisionsverket i uppdrag att

utvärdera den omläggning av transport- och kommunikationsforskningens

organisation som beslutades år 1993. Regeringen avser mot den bakgrunden att

återkomma till riksdagen vad gäller en precisering av ansvarsfördelning och

samordning av forsknings-, utvecklings- och demonstrationsverksamheten inom

vägtransportsystemet i kommande forskningspolitiska beslut. I avvaktan på dessa

ställningstaganden bör Vägverkets insatser samordnas med och vara ett komplement

till den forskning som KFB bedriver.

4 Vissa anslagsfrågor

4.1 Tidigare beslut om anslag för drift och underhåll av statlig väghållning

Anslag för drift och underhåll av statliga vägar behandlas varje år i

budgetpropositionen.Regeringen redovisade i budgetpropositionen år 1995 (prop.

1994/95:100 bil. 7) Vägverkets förslag till underhållsstrategier för drift- och

underhållsverksamheten för perioden 1994-2003. Av Vägverkets förslag till

strategi framgick att det långsiktigt krävs ett drift- och underhållsanslag på

9 450 miljoner kronor per år under tio år för att fullfölja Vägverkets strategi

för vägunderhåll. Denna anslagsnivå inkluderar då också kostnaderna för

Vägverkets sektorsansvar och vissa myndighetsuppgifter.

 Av regeringens överväganden i budgetpropositionen år 1995 framgår att de

anspråk på medel som erfordras för att nå upp till föreslagen anslagsnivå för

drift och underhåll av statliga vägar under tioårsperioden inte kan rymmas inom

statsbudgetens ramar. Regeringen föreslog därför ett i stort oförändrat anslag

på 5 867 miljoner kronor för år 1996. Riksdagen beslutade i enlighet med

regeringens förslag (bet. 1994/95:TU18, rskr. 1994/95:293).

 Vägverkets verksamhet kan med utgångspunkt från verkets olika ansvarsområden

delas in i tre olika verksamhetsgrenar. Dessa verksamhetsgrenar är för

närvarande vägtransportsystemet (sektorsansvaret), statliga vägnätet samt övriga

myndighetsuppgifter.

 Av de olika verksamhetsgrenarna vid Vägverket svarar verksamhetsgrenen det

statliga vägnätet för den volymmässigt helt dominerande belastningen på anslaget

Drift och underhåll av statliga vägar. Vägverket bedömer att anslaget, som för

år 1996 omfattar 5 867 miljoner kronor, till ca 88 % kommer att användas för

statlig väghållning; drift och underhållsåtgärder på det statliga vägnätet.

Resterande del av anslaget används för verksamhet inom

vägtransportsystemet/sektorsansvaret (11 %) samt för vissa myndighetsuppgifter

(

 I allt väsentligt bekostas Vägverkets myndighetsuppgifter av andra anslag än

anslaget Drift och underhåll av statliga vägar.

4.1.1 Det statliga vägnätet

Den del av kostnaderna för det statliga vägnätet som bekostas med medel från

drift- och underhållsanslaget indelas i verksamhetsområdena underhållstjänster,

väglagstjänster, vägmiljötjänster och vägtrafiktjänster. Därtill finns i

Vägverket inom verksamhetsgrenen statlig väghållning även verksamhetsområdena

vägprodukter och kompletteringsprodukter som i allt väsentligt avser

nyproduktion och komplettering av existerande vägar. Dessa verksamhetsområden

finansieras genom anslaget Byggande av vägar och behandlas därför inte

fortsättningsvis.

 Med underhållstjänster avses åtgärder som har till uppgift att upprätthålla en

väganläggnings funktion över tiden, t.ex. beläggningsåtgärder och underhåll av

broar och grusvägar. Vägverket beräknar att under år 1996 utföra

underhållstjänster för totalt 1 662 miljoner kronor.

 Väglagstjänsterna har till syfte att hålla vägbanan, bussfickor och andra

liknande väganläggningar framkomliga. Huvuddelen av insatserna avser vinterväg-

hållning såsom snöröjning och friktionsåtgärder. Vägverket beräknar att under år

1996 utföra väglagstjänster för ca 1 445 miljoner kronor.

 Vägmiljötjänster syftar till att fortlöpande upprätthålla sidoområdet till

väganläggningen liksom till att upprätthålla vägutrustningens funktionella

egenskaper. Häri ingår att hålla vägbelysning, viltstängsel, vägräcken,

vägmärken, vägmarkeringar och sidoområden i tillfredsställande skick. Vägverket

beräknar att under år 1996 utföra Vägmiljötjänster för ca 610 miljoner kronor.

 Vägtrafiktjänster har till syfte att stödja ett effektivt utnyttjande av det

statliga vägnätet. Bland vägtrafiktjänster ingår färjetransport, broöppning och

information till trafikanterna. Vägverket beräknar en budget för

Vägtrafiktjänster under år 1996 om 375 miljoner kronor.

 Förutom för ovanstående ändamål får Vägverket disponera medel på anslaget för

att betala räntor och amorteringar på upptagna lån för broar som ersätter

färjor, för forskning och utveckling inom området drift och underhåll av vägar,

för viss central och regional administration, betalning av räntor och

amorteringar på lån i Riksgäldskontoret för finansiering av investeringar i

anläggningstillgångar och omsättningstillgångar samt för att anordna

uppdragsutbildning för Vägverkets personal inom området väghållning.

 Vägverket ansvarar även för beredskapsplaneringen för statens väghållning.

Vägverkets kostnader härför, som till stor del består av omkostnader för inköp

och lagerhållning av reservbromateriel, belastar ett särskilt anslag.

4.1.2 Vägverkets myndighetsuppgifter

Vägverkets myndighetsuppgifter kan indelas i följande verksamhetsområden;

transfereringar, tillämpning av regler för fordon, förare och trafikmiljö samt

trafikregistret. Samtliga av ovanstående myndighetsuppgifter utom Tillämpning av

regler för fordon, förare och trafikmiljö finansierar sin verksamhet via andra

anslag än anslaget Drift och underhåll av statliga vägar.

 Inom verksamhetsområdet tillämpning av regler för fordon, förare och

trafikmiljö ingår bl.a. att typgodkänna system och komponenter till fordon samt

att klassificera fordon, handlägga dispenser och att besluta i

överklagningsärenden. Vidare ingår i verksamhetsområdet frågor om

förarutbildning, förarprov, trafikmedicin och trafikmiljöregler.

 Under år 1996 beräknar Vägverket att belastningen på anslaget Drift och

underhåll av statliga vägar för myndighetsuppgifter kommer att vara ca 16

miljoner kronor.

4.1.3 Vägtransportsystemet (sektorsansvaret)

De uppgifter som har ålagts Vägverket de senaste åren inom ramen för det s.k.

sektorsansvaret har särskilt redovisats av regeringen i avsnitt 3.De finansiella

konsekvenserna av att Vägverket ålagts ett sektorsansvar för

vägtransportsystemet har varit att anslaget Drift och underhåll av statliga

vägar successivt har belastats med de kostnader som de nya uppgifterna för

Vägverket fört med sig. Vägverket beräknar att under år 1996 utföra

sektorsuppgifter för 553 miljoner kronor. Emellertid har inte alltid Vägverket

givits de finansiella förutsättningar som krävs för att genomföra de uppgifter

som följer av sektorsansvaret. Regeringen har funnit att väsentliga

bemyndiganden för att utnyttja anslaget Drift och underhåll av statliga vägar

saknas för att Vägverket skall kunna fullgöra alla sina uppgifter. Sådana

bemyndiganden saknas i synnerhet för att stödja extern verksamhet där Vägverket

normalt inte är huvudman för genomförandet.

 Det kan konstateras att Vägverket i samband med att verket övertagit uppgifter

från andra myndigheter, eller i samband med att nya uppgifter ålagts verket, i

princip har fått ett generellt bemyndigande att utnyttja anslaget Drift och

underhåll av statliga vägar för sådana kostnader som är förenliga med

sektorsuppgiften såvitt avser kostnader som åsamkas Vägverket.

 Vägverket får belasta drift- och underhållsanslaget med kostnader för den

interna verksamheten i Vägverket såsom kostnader för personal och lokaler, för

handläggning av ärenden och genomförande av utredningar, utarbetande av

planeringsunderlag, regelverk, riktlinjer, allmänna råd, forskning och

utveckling m.m. Andra kostnader som är förenliga med Vägverkets uppgifter är

anlitande av konsulter för utredningar m.m. inom vägtransportsystemet,

upphandling av uppdragsutbildning för Vägverkets egen personal liksom övriga

kostnader för att utveckla verkets kompetens för vägtransportsystemet. Vägverket

får även träffa avtal och överenskommelser med externa parter så länge sådana

överenskommelser ryms inom vad som i övrigt är tillåtet för myndigheten.

 Vägverket har av riksdagen särskilt bemyndigats att använda medel från

anslaget Drift och underhåll av statliga vägar för trafiksäkerhetsinformation

samt för att bestrida merkostnader för polisen vid kvalitetskontroll av trafiken

och liknande uppgifter.

4.2 Finansiella konsekvenser av Vägverkets sektorsansvar

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Vägverket skall utöver ändamål som riksdagen|

| tidigare har beslutat om även få utnyttja anslaget A 2. Drift |

| och underhåll av statliga vägar för att bekosta informationsverk-|

| samhet inom ramen för Vägverkets sektorsansvar, finansiellt |

| stödja utvecklings- och demonstrationsverksamhet som är av |

| principiell eller strategisk betydelse för vägtransportsystemets|

| utveckling, bekosta åtgärder som är av betydelse för vägtrans- |

| portsystemets utveckling i de fall det inte finns någon annan |

| huvudman som har ett entydigt ansvar samt finansiellt stödja |

| åtgärder inom vägtransportsystemet som är av betydande sam- |

| hällsintresse även då annan huvudman finns. |

--------------------------------------------------------------------

 Skälen för regeringens förslag: Med anledning av regeringens bedömningar och

förslag avseende Vägverkets sektorsansvar bör Vägverket ges ekonomiska

möjligheter att fullfölja regeringens ambitioner såvitt avser ett vidgat

sektorsansvar. Till stor del ryms de uppgifter Vägverket har inom ramen för

tidigare bemyndiganden från riksdagen. Detta gäller även rätten att utnyttja

Vägverkets anslag för vissa ändamål inom ramen för sektorsansvaret, vilket

regeringen har redovisat i avsnitt 4.1. Emellertid finns det vissa uppgifter som

är nya inom ramen för ett utvidgat sektorsansvar. Vägverket bör därför

bemyndigas att utöver vad som tidigare beslutats och inom befintliga ramar, få

utnyttja anslaget Drift och underhåll av statliga vägar även för följande

ändamål:

- informationsverksamhet inom ramen för Vägverkets sektorsansvar,

- finansiellt stöd för samverkan med externa parter i utvecklings- och

 demonstrationsverksamhet som är av principiell eller strategisk betydelse

 för vägtransportssystemets utveckling,

- finansiering av åtgärder utanför det statliga väghållaransvaret i de fall

 det inte finns någon annan huvudman som har ett entydigt ansvar inom området

 och åtgärden är av väsentlig betydelse för att Vägverket skall kunna

 fullgöra sitt sektorsansvar inom vägtransportsystemet,

- finansiellt stöd för åtgärder som är av betydande samhällsintresse även då

 annan huvudman finns i de fall åtgärderna annars inte skulle kunna komma

 till stånd, t.ex. stöd till inköp av utrustning för fordonskontroll och

 trafikövervakning avsedda att användas av bilinspektörer och polis såvitt

 avser merkostnader förorsakade av krav ställda av Vägverket.

 Regeringen avser att i regleringsbrev för Vägverket föreskriva att beslut om

finansiering som tar i anspråk mer betydande anslagsbelopp (för närvarande 5

miljoner kronor eller mer) skall underställas regeringens prövning.

4.3 PIARC:s 10:e vinterkongress

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Vägverket skall få ta medel i anspråk för |

| projektledning och administration som uppkommer till följd av |

| den internationella vägorganisationen PIARC:s 10:e vinterkong- |

| ress. Vägverket skall även få ta medel i anspråk för att bekosta|

| övriga förberedelsearbeten inför kongressen vilka sedan skall |

| återbetalas till Vägverkets anslag efter kongressen. |

--------------------------------------------------------------------

 Skälen för regeringens förslag: Vägverket fick vid den internationella

vägorganisationen Permanent International Association of Road Congresses (PIARC)

årsmöte i Köpenhamn år 1993 i uppdrag att anordna organisationens 10:e

vinterkongress år 1998. PIARC grundades år 1909 och är en internationell

organisation med syfte att sammanföra experter och forskare inom vägtrafikens

område. Medlemmar är regeringar, vägmyndigheter, universitet m.fl.

 Den 10:e vinterkongressen är planerad att äga rum i Luleå den 16-20 mars 1998.

Förberedelserna har påbörjats med det uttalade målet att kongressen skall

finansieras via de ca 1 000 deltagarnas avgifter samt ett förväntat överskott

från en parallellt med kongressen anordnad utställning. Kalkylen förutsätter att

personal från Vägverket ställs till förfogande för projektledning och

administration. Vägverket behöver därför belasta anslaget A 2. Drift och

underhåll av statliga vägar med de personalkostnader för projektledning och

administration som uppkommer till följd av projektet.

 I en preliminär budget som tagits fram balanserar intäkter och kostnader på ca

8 miljoner kronor. Halva kostnaden beräknas läggas ned fram till tidpunkten för

kongressen. I stort hela intäkten beräknas flyta in fr.o.m. den 1 december 1997.

Utgifterna för förberedelser för kongressen föreligger således betydligt

tidigare än intäkterna från kongressen. Vägverket måste därför låna medel intill

dess att intäkterna flyter in.

 Regeringen meddelade redan i budgetpropositionen i januari 1995 (prop.

1994/95:100 bil. 7) att man såg positivt på att Vägverket deltar i det

internationella samarbetet inom vägområdet. Regeringen uttryckte också att om

Vägverket anordnar större konferenser etc. förutsätts det att denna verksamhet

sker på kommersiella grunder utan ianspråktagande av statliga bidrag. Regeringen

konstaterar att anordnandet av vinterväghållningskonferensen i Luleå inte kan

genomföras utan stöd från anslagsmedel. Regeringen anser dock att det är

angeläget att Vägverket fullföljer sitt åtagande och att Vägverket därför skall

få ta i anspråk vissa medel för att förbereda konferensen. Fortsättningsvis

bedömer dock regeringen att när Vägverket arrangerar liknande konferenser sker

detta mot bakgrund av ekonomiska kalkyler som möjliggör en finansiering helt

utanför statsbudgeten. Regeringen föreslår därför att Vägverket medges rätt att

belasta anslaget A 2. Drift och underhåll av statliga vägar för de

personalkostnader för projektledning och administration som uppkommer till följd

av projektet. Vägverket bör dessutom ges möjlighet att få ta medel i anspråk

från anslaget A 2. Drift och underhåll av statliga vägar för förberedelsearbeten

med konferensen. Sistnämnda medel, jämte ränta, skall sedan återbetalas till

anslaget.

5 Förarprövningen

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Förarprövningen skall vara kvar inom Väg- |

| verkets organisation. |

--------------------------------------------------------------------

 Skälen för regeringens förslag: Med anledning av regeringens proposition

(prop. 1992/93:2) beslöt riksdagen (bet. 1992/93:TU4, rskr. 1992/93:58) att

Trafiksäkerhetsverket skulle läggas ned vid utgången av år 1992 varvid dess

arbetsuppgifter skulle överföras till Vägverket. Riksdagen undantog dock

förarprövningen och uppdrog åt regeringen att överväga frågan om

förarprövningens organisatoriska hemvist. Riksdagen konstaterade att de

uppgifter som Vägverket skulle komma att överta var av såväl föreskrivande som

tillämpande karaktär varför det var väsentligt att en tydlig organisatorisk

åtskillnad gjordes mellan dessa principiellt skilda uppgifter. Förarprövningen

skulle därför flyttas från Vägverket.

 År 1993 föreslogs i betänkandet Förarprövare år 2000 (SOU 1993:34) att en ny

myndighet skulle tillskapas för att sköta förarprövningen och tillsynen av

trafikskolorna. Till myndigheten skulle också bilinspektörerna knytas

organisatoriskt. Av olika skäl, främst ekonomiska, ansågs det dock inte vara en

lämplig lösning att bilda en ny myndighet när nu Trafiksäkerhetsverket lagts

ner.

 I november 1993 fick företrädare för Kommunikationsdepartementet och Vägverket

i uppgift att omarbeta det förslag som lämnades i betänkandet.År 1994

presenterade denna arbetsgrupp promemorian Kör i skolan, där det föreslogs att

gymnasieskolan skulle överta utbildning och examination för körkort med

behörigheten B. Ansvaret för examinationen av de körkortsaspiranter som tar

körkort utanför gymnasieskolan skulle föras över från Vägverket till de statliga

väghållningsmyndigheterna. Verksamheten skulle avgiftsfinansieras. Vidare

föreslogs att Vägverket i samråd med Statens skolverk skulle besluta om

kursplaner för gymnasieskolan och att Vägverket skulle få mandat att utöva

tillsyn över examinationen hos väghållningsmyndigheterna och under uppbygg-

nadsskedet även hos gymnasieskolan. Promemorian remissbehandlades och fick ett

mycket blandat bemötande, främst negativ kritik. Således ansåg t.ex.

Länsstyrelsen i Örebro att förarprövningen skulle flyttas över till

länsstyrelserna och AB Svensk Bilprovning ansåg att de kunde överta uppgiften.

Några remissinstanser vände sig mot att privat trafikskoleverksamhet enligt

förslaget fördes över till kommuner. Skolverket motsatte sig

finansieringsformen. Andra ansåg att detta stred mot EG:s körkortsdirektiv och

det framfördes också att de statliga väghållningsmyndigheterna inte är från

Vägverket tillräckligt avskilda myndigheter osv.

 En nyligen genomförd reformering av det offentliga skolväsendet, som ger

kommunerna möjlighet att lokalt besluta om specialutformade program, grenar och

kurser, har medfört bristande samstämmighet mellan skol- och

körkortsförfattningarna respektive regleringen av hur prov för yr-

kesförarkompetens skall avläggas. Möjligheterna att kontrollera förarprövningens

kvalitet är därför för närvarande delvis begränsade vilket kan ge konsekvenser

för trafiksäkerheten. Regeringen avser att se över bestämmelserna på detta

område.

 Sverige skall från den 1 juli 1996 börja tillämpa de minimikrav för förarprov

som anges i rådets direktiv av den 29 juli 1991 (91/439/EEG) om körkort.

Regeringen anser att det är väsentligt att åstadkomma en enhetlig praxis på

området för hur nya förarprov skall utformas och hur de sökandes kunskaper då

skall värderas. Denna kvalitetssäkring av förarproven är av stor betydelse för

trafiksäkerheten och torde bättre kunna uppnås om föreskrivande och tillämpande

myndighet finns på central nivå. Samtidigt anser regeringen att det inte är

aktuellt att upprätta en ny central myndighet då detta skulle medföra

merutgifter för staten. Mot bakgrund av Vägverkets sektorsansvar och

resultatansvar för trafiksäkerheten, finns det förutsättningar för en god

kvalitetssäkring av förarproven om verksamheten behålls inom Vägverkets

organisation.

 Regeringen finner mot den bakgrunden att den mest lämpliga lösningen för

förarprövningens organisatoriska hemvist är att Vägverket behåller den inom sin

organisation.

6 Infrastrukturbidrag från Europeiska unionen

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Regeringen skall bemyndigas att besluta om |

| ansökan om den europeiska gemenskapens finansiella bidrag till |

| de svenska delarna av de transeuropeiska transportnätverken, |

| besluta om fördelning av bidrag till de svenska delarna av de |

| transeuropeiska transportnätverken samt besluta om hur redovis- |

| ningen av den europeiska gemenskapens finansiella bidrag till |

| de svenska delarna av de transeuropeiska transportnätverken |

| skall ske. |

--------------------------------------------------------------------

 I prop. 1994/95:40 redovisade regeringen vissa principiella frågor med

anledning att Sverige såsom medlem i Europeiska unionen skulle komma att uppbära

bidrag för olika ändamål. Vad regeringen i detta sammanhang föreslog godtogs av

riksdagen (bet. 1994/95:FiU5 rskr. 1994/95:61).

 I fråga om transeuropeiska nätverk (TEN) utgår den europeiska gemenskapens

stöd till projekt av gemensamt intresse på området för transeuropeiska nät för

infrastrukturerna inom transport-, telekommunikations- och energisektorerna.

Gemenskapens bidrag är högst 10 % av den totala investeringskostnaden. För

studier rörande projekten får gemenskapens andel normalt inte överstiga 50 % av

den totala kostnaden för en studie.

 Regeringen anser att Sverige bör ansöka om den europeiska gemenskapens bidrag

för investeringar och studier i den svenska delen av det transeuropeiska

transportnätverket. Utgångspunkten vid sådana ansökningar är att bidrag i första

hand skall sökas för projekt som har nationell prioritet.

 Regeringen bör därför bemyndigas att besluta om ansökan och om slutlig

fördelning av eventuella bidrag till investeringar och studier i de svenska

delarna av de transeuropeiska transportnätverken. Bidrag till svenska projekt

bör redovisas på en särskild inkomsttitel i statsbudgeten. Medel för utförande

av projekten bör redovisas över verkens ordinarie anslag. De medel som anvisas

för TEN-projekt skall dock särredovisas i propositioner och i trafikverkens

årsredovisning. Bidrag som skall tillföras privaträttsliga subjekt som ingår i

den svenska delen av de transeuropeiska transportnätverken bör också redovisas

över verkens ordinarie anslag.Riksdagen bör därför bemyndiga regeringen att

medge att ordinarie anslag får merbelastas med ett belopp som högst motsvarar

uppburet finansiellt stöd från gemenskapen för transeuropeiska transportnätverk.

Merbelastningen får inte vid något tillfälle vara större än det dittills

erhållna stödet som inbetalats på inkomsttitel. I avvaktan på riksdagens

behandling har regeringen ansökt om bidrag till investeringar i det svenska

transeuropeiska transportnätverket enligt de anvisningar som den europeiska

gemenskapen har beslutat. Underlaget för ansökningar har upprättats av Väg-

verket, Banverket och Luftfartsverket. Ansökningarna har utformats i

överensstämmelse med fastställda väghållnings- och stomnätsplaner.

7 Vägstandard på Haningeleden

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Regeringen skall bemyndigas att besluta |

| att de statliga lånegarantierna för Haningeleden 2:1 och 2:2 får|

| utnyttjas för den vägstandard som av regeringen bedöms som mest |

| lämplig. |

--------------------------------------------------------------------

 Skälen för regeringens förslag: Enligt Dennisöverenskommelsen (Dennis II) har

parterna överenskommit att Södertörnsleden, som utgör del av det övergripande

och strategiska vägprojektet Yttre Tvärleden i Stockholms län, på sträckan

Jordbro-Flemingsberg skall utföras som en två-fältig, 9 meter bred väg.

Regeringen har för riksdagen i proposition om Finansiering av vissa

väginvesteringar i Stockholms län m.m. (prop. 1993/94:86) redovisat att

Haningeleden 2 planeras för två körfält.

 Riksdagen har den 14 april 1994 beslutat om statliga garantier för byggandet

av vissa delar av Södertörnsleden. Dessa delar är Haningeleden 4 och

Haningeleden 2:1 och 2:2. För Haningeleden 2:1 har beviljats en statlig

lånegaranti på 48 miljoner kronor och för Haningeleden 2:2 en statlig

lånegaranti på 66 miljoner kronor (prisnivå den 1 januari 1992). Garantierna

avser vägprojekt enligt de i Dennisöverenskommelsen angivna förutsättningarna,

dvs. en två-fältig, 9 meter bred väg.

 Vägverket fastställde den 30 maj 1994 en arbetsplan för etapp 2:2 av

Haningeleden. Arbetsplanen avser en omläggning av väg 259 på delen

Björksättra-Lissma. Arbetsplanen avser en 13 meter bred väg, således en

avvikelse från Dennisöverenskommelsen. Arbetsplanen har överklagats till

regeringen av bl.a. Huddinge kommun som har motsatt sig att vägen byggs med en

13 meter bred sektion.

 Motivet som Vägverket framför för avvikelsen vad gäller vägsektion för

Haningeleden 2 är att den förväntade trafikmängden på vägen beräknas bli så stor

att 13 meters vägsektion på sikt är motiverad. Vägverket anser också att

Haningeledens funktion som del i Yttre tvärleden samt ledens karaktär med närhet

till tätorter och friluftsområden med därtill hörande gång- och cykeltrafik

också motiverar en 13 meter bred vägsektion.

 Arbetsplanen för Haningeleden etapp 2:1 har tidigare fastställts med en 9

meter bred vägsektion. Utbyggnaden har ännu inte påbörjats. Vägverket har till

regeringen redovisat att man avser att bygga även denna etapp med en 13 meter

bred vägsektion.

 Vägverket har till regeringen meddelat att en utbyggnad till en 13 meter bred

vägsektion på Haningeleden etapp 2:1 och 2:2 beräknas kunna upphandlas så att

kostnaderna för de två delarna sammanlagt inte kommer att överstiga de i

riksdagsbeslutet angivna kostnaderna.

 Vägverket och Huddinge kommun har träffat ett avtal om utbyggnaden av

Haningeleden. Avtalet innebär att Vägverket bygger vägen som en 9 meter bred väg

men med rätt att utvidga vägsektionen till 13 meter när trafikvolymerna så

påkallar. Broar och andra väganläggningar utformas dock för en väg med 13 meters

bredd.

 Regeringen anser att nuvarande bemyndiganden innebär att de statliga

garantierna för Haningeleden 2:1 och 2:2 endast får tas i anspråk för en

utbyggnad av en 9 meter bred väg.

 För att staten skall ha kontroll över kostnadsutvecklingen av de olika

projekten inom Dennisöverenskommelsen skall väsentliga avvikelser i projekten

såvitt gäller standard/utformning och budget jämfört med vad som ursprungligen

redovisats, redovisas för riksdagen och underställas dess prövning. Regeringen

finner att Vägverkets val av vägbredd på 13 meter i stället för 9 meter är en

sådan väsentlig avvikelse. Likaså innebär de med Huddinge kommun avtalade

principerna för Haningeledens utbyggnad en sådan avvikelse.Totalt beräknas den

sammanlagda budgeten för Haningeleden 2 inte överskrida de av riksdagen tidigare

beviljade lånegarantierna.

 Oaktat att Huddinge kommun har överklagat Vägverkets beslut att fastställa en

plan med 13 meter vägbredd har kommunen träffat avtal med Vägverket om att

Haningeleden 2 skall byggas ut till 13 meter när trafikvolymerna så påkallar.

 Mot ovanstående bakgrund finner regeringen att riksdagen bör bemyndiga

regeringen att besluta att de statliga lånegarantierna för Haningeleden 2:1 och

2:2 får utnyttjas för den vägstandard som bedöms mest lämplig.

8 Redogörelse för SOS Alarm Sverige AB:s interna fonder

SOS Alarmering Aktiebolag, namnändrat till SOS Alarm Sverige AB, bildades år

1972 av Televerket, Svenska kommunförbundet och Landstingsförbundet i syfte att

samordna samhällets alarmeringsfunktioner och möjliggöra snabba och effektiva

hjälpinsatser (prop. 1972:129, bet. TU 1972:20, rskr. 1972:329). Enligt det

konsortialavtal som slöts avseende verksamheten gällde bl.a. följande. För

finansiering av grundtjänsterna skulle en preliminär debitering hos abonnenterna

göras en månad före varje kalenderhalvårs början. Senast tre månader efter

utgången av varje räkenskapsår skulle en avräkning ske och abonnenterna skulle

nästkommande år allt efter förhållandena debiteras eller krediteras.

 Bolagets styrelse beslutade emellertid år 1985 att grundtjänstabonnenterna

dvs. stat, kommun och landsting, i de alarmeringscentraler som uppvisade ett

överskott fick besluta om att återbetalning ej skulle ske utan att överskottet i

stället skulle innehållas för att utnyttjas vid framtida investeringar. Sålunda

innehållna överskott har i bolagets bokföring tagits upp som interna fonder

under rubriken Övriga kortfristiga skulder. Statens ackumulerade andel härav

uppgår till knappt 27 miljoner kronor.

 I samband med att Televerket bolagiserades överfördes förvaltningen av

Televerkets ägarandel i bolaget till regeringen.

 Riksdagen bemyndigade våren 1994 regeringen att godkänna bl.a. ett

alarmeringsavtal mellan staten och SOS Alarm Sverige AB (prop. 1993/94:150

bil. 6, bet. 1993/94:TU28, rskr. 1993/94:437). Regeringen redogjorde i

propositionen översiktligt för huvuddragen i alarmeringsavtalet.

 I alarmeringsavtalet överenskoms också bl.a. följande. Staten skulle täcka sin

andel av investeringar vid SOS-centralerna i Stockholm, Göteborg och Malmö genom

bl.a. upplösning av de interna fonderna vid dessa centraler. Statens andel av de

interna fonderna vid övriga SOS-centraler skulle omvandlas till

investeringsfonder i bolaget.

 Styrelsen i bolaget har - under åberopande av att det på grund av ändrad

lagstiftning inte var möjligt att omvandla fonderna till investeringsfonder -

föreslagit att fonderna i denna del i stället skall omvandlas till fritt eget

kapital.

 Enighet föreligger mellan ägarna om att bolagets verksamhet bäst gagnas av att

fondmedlen får disponeras enligt styrelsens förslag. Regeringen avser därför att

i samband med kommande bolagsstämma i SOS Alarm Sverige AB vidta de åtgärder som

behövs för att från statens sida medverka till att bolaget ytterligare

konsolideras på angivet sätt.

 Regeringen vill mot bakgrund av vad som ovan anförts bringa dessa förhållanden

till riksdagens kännedom.

Kommunikationsdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 15 februari 1996

Närvarande: statsrådet Hjelm-Wallén, ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Hedborg,
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1995/96:131 Vägverkets sektorsansvar inom

vägtransportsystemet m.m.