Regeringens proposition

 1992/93:198

 om indrivning av statliga fordringar m.m.

 Regeringen föreslår riksdagen att anta de förslag som har

 tagits upp i bifogade utdrag ur

 regeringsprotokollet den 25 mars 1993.

 På regeringens vägnar

 Carl[REDACTED_EFTERNAMN]

 Bo[REDACTED_EFTERNAMN]

 Propositionens huvudsakliga innehåll

 I propositionen föreslås att reglerna om indrivning bryts ut ur

uppbördslagen och efter vissa

 ändringar och kompletteringar samlas i en särskild lag kallad

lag om indrivning av statliga

 fordringar m.m.

 Den nuvarande regeln att utmätning skall ske så snart som

möjligt efter det att ett allmänt mål

 kommit in till kronofogdemyndigheten upphävs. I stället får

regeringen eller den myndighet som

 regeringen bestämmer förordna att indrivning i vissa fall skall

ske med förtur.

 Kronofogdemyndigheten får en lagfäst skyldighet att i allmänt

mål, utöver tillgångsundersökning

 enligt utsökningsbalken, göra den utredning om gäldenärens

ekonomiska förhållanden som behövs för

 att bestämma lämplig indrivningsåtgärd. Utredningen skall

grundas på uppgifter från den myndighet

 som begär indrivning och från gäldenären samt på uppgifter som

redan finns hos

 kronofogdemyndigheten.

 Uppskovsinstitutet lagregleras. Kronofogdemyndigheten får

medge uppskov om det kan antas vara

 till fördel för det allmänna eller om det är påkallat med

hänsyn till gäldenärens personliga

 förhållanden. Uppskov får också medges i avvaktan på att fråga

om anstånd med betalningen prövas.

 Uppskov får förenas med villkor att gäldenären betalar enligt

en avbetalningsplan. Uppskov får

 inte beviljas för längre tid än vad som behövs för att

gäldenären skall kunna betala sin skuld.

 Uppskov som inte förenas med avbetalning får endast om det

finns synnerliga skäl beviljas för

 längre tid än ett år. Liksom tidigare får kronofogdemyndigheten

ta emot säkerhet i samband med

 att myndigheten beviljar uppskov.

 Förutsättningarna för att anta ackord på skatte- och

avgiftsområdet behålls oförändrade.

 Skattemyndigheten skall fortfarande vara behörig att besluta i

frågan om ackordsförslag.

 Bestämmelserna om ackord samlas i en särskild lag kallad lagen

om ackord rörande statliga

 fordringar m.m. Någon utvidgad möjlighet att efterge skatt

eller avgift i annan ordning än genom

 ackord införs inte.

 Behörigheten att besluta om konkursansökan för statens

räkning flyttas från skattemyndigheten

 till kronofogdemyndigheten. Kronofogdemyndigheten får också

ansöka om likvidation samt ges en

 utökad behörighet att företräda staten i frågor som uppkommer

under en konkurs.

 Avskrivningsinstitutet vid skatteindrivningen avskaffas. I

stället får kronofogdemyndigheten

 möjlighet att avbryta indrivningen tills vidare om ytterligare

indrivningsåtgärder framstår som

 utsiktslösa eller inte är försvarliga med hänsyn till

kostnaderna, och indrivning inte heller

 krävs från allmän synpunkt. Föreskrifterna om avkortning

utmönstras ur lagstiftningen.

 Vid återbetalning av mervärdesskatt skall avräkning kunna

göras hos skattemyndigheten mot

 fordringar på skatt enligt uppbördslagen och

arbetsgivaravgifter som inte överlämnats för

 indrivning.

 De nya bestämmelserna föreslås bli tillämpliga fr.o.m. den 1

januari 1994. De nya

 bestämmelserna om avräkning vid återbetalning av mervärdesskatt

avses dock tillämpas först

 fr.o.m. den 1 januari 1995.

 I propositionen föreslås slutligen en mindre ändring i

deklarationsförfarandet vid 1994 års taxering.

 Propositionens lagförslag

 1 Förslag till

 Lag om indrivning av statliga fordringar m.m.

 Härigenom föreskrivs följande.

 Inledande bestämmelser

 1 § Denna lag gäller vid handläggning hos

 kronofogdemyndigheterna av allmänna mål om

 verkställighet enligt utsökningsbalken.

 Handläggning av mål som avses i första stycket kallas i denna

lag indrivning.

 2 § Under indrivningen får införsel enligt 15 kap.

utsökningsbalken ske för fordringar som

 påförts enligt bestämmelserna i

 1. uppbördslagen (1953:272), om inte annat föreskrivs i den

 lagen,

 2. lagen (1958:295) om sjömansskatt, om inte annat föreskrivs

 i den lagen,

 3. lagen (1968:430) om mervärdeskatt,

 4. lagen (1972:435) om överlastavgift,

 5. lagen (1976:206) om felparkeringsavgift,

 6. lagen (1972:339) om saluvagnsskatt,

 7. lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgif-

 ter,

 8. lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbets-

 givare, om inte annat föreskrivs i den lagen,

 9. fordonsskattelagen (1988:327),

 10. lagen (1989:471) om investeringsskatt för vissa

 byggnadsarbeten,

 11. lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt för utomlands

 bosatta, eller

 12. lagen (1991:591) om särskild inkomstskatt för utomlands

 bosatta artister m.fl.

 Att införsel får ske för böter och viten är föreskrivet i 15

kap. 1 § 2 utsökningsbalken.

 3 § Bestämmelserna i 15-18 §§ skall, om inte regeringen

föreskriver något annat, tillämpas endast

 i fråga om en fordran som tillkommer staten och inte grundas på

studiestödslagen (1973:349).

 4 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får

meddela föreskrifter om att

 indrivning i vissa fall skall ske med förtur.

 Betalningsanmaning

 5 § Indrivning inleds genom att kronofogdemyndigheten anmanar

gäldenären att betala, om det inte

 finns särskilda skäl att underlåta anmaning.

 Gäldenärsutredning

 6 § Kronofogdemyndigheten skall, utöver vad som följer av 4

kap. 9 § utsökningsbalken, göra den

 utredning om gäldenärens ekonomiska förhållanden som behövs för

att en lämplig indrivningsåtgärd

 skall kunna bestämmas (gäldenärsutredning).

 Uppskov

 7 § Kronofogdemyndigheten får bevilja uppskov med betalningen

 1. om det kan antas vara till fördel för det allmänna,

 2. om det är påkallat med hänsyn till gäldenärens personliga

 förhållanden, eller

 3. i avvaktan på att fråga om anstånd med betalningen prövats

 av behörig myndighet.

 Uppskov med betalningen får förenas med villkoret att

gäldenären betalar sin skuld i poster vid

 olika tidpunkter (avbetalning).

 8 § Uppskov får inte beviljas för längre tid än vad som behövs

för att gäldenären skall kunna betala sin skuld.

 Endast om det finns synnerliga skäl får uppskov som inte

förenas med villkor om avbetalning

 beviljas för längre tid än ett år.

 9 § Om ett belopp som avses i 1 § lagen (1985:146) om avräkning

vid återbetalning av skatter och

 avgifter skall återbetalas eller annars betalas ut till

gäldenären, får beloppet tas i anspråk

 för betalning av gäldenärens skuld trots att uppskov har

beviljats.

 Uppskov får återkallas om gäldenären underlåter att betala

skatter och avgifter allteftersom de

 förfaller, inte följer den uppgjorda avbetalningsplanen eller

om det i annat fall finns särskild

 anledning till återkallelse.

 Säkerhet

 10 § När uppskov beviljas får kronofogdemyndigheten ta emot

 säkerhet som gäldenären eller, där gäldenären kan antas medge

 det, någon annan erbjuder sig att ställa.

 11 § Säkerhet får bestå av pant, borgen eller företagshypotek.

 Borgen skall ställas såsom för egen skuld. Om borgen ställs

 av två eller flera personer gemensamt skall den vara solida-

 risk.

 12 § Kronofogdemyndigheten skall vid mottagandet av säkerhet

 besluta under vilka förutsättningar säkerheten får tas i

 anspråk. Beslutet får ändras när det finns anledning till det.

 13 § Sedan kronofogdemyndigheten beslutat att ta säkerhet i

 anspråk gäller, om säkerheten utgörs av

 1. pant: att den får tillgodogöras i den ordning som gäller

 för utmätt egendom,

 2. borgen: att den genast får utsökas och att bestämmelserna

 om indrivning i denna lag då gäller samt att införsel får äga

 rum om det är medgivet för den fordran som säkerheten avser,

 3. företagshypoteksbrev: att utmätning genast får ske i den

 egendom som omfattas av företagshypoteket, även när detta

 gäller i annan näringsverksamhet än gäldenärens.

 Ackord

 14 § Bestämmelser om ackord finns i lagen (1993:000) om ackord

 rörande statliga fordringar m.m.

 Konkurs m.m.

 15 § Kronofogdemyndigheten får ansöka om att en gäldenär skall

 försättas i konkurs.

 Kronofogdemyndigheten får också ansöka om likvidation.

 16 § Om det allmänna har en fordran hos en gäldenär som

 försatts i konkurs skall kronofogdemyndigheten göra gällande

 denna fordran i konkursen och även i övrigt bevaka den rätt i

 konkursen som med anledning av fordran tillkommer det allmänna.

 17 § I ärenden enligt 15 och 16 §§ för Riksskatteverket det

 allmännas talan i överrätt.

 Avbrytande av indrivning

 18 § Kronofogdemyndigheten får avbryta indrivningen tills

 vidare om ytterligare indrivningsåtgärder framstår som utsikts-

 lösa eller inte är försvarliga med hänsyn till kostnaderna och

 indrivning inte heller krävs från allmän synpunkt.

 Har indrivningen avbrutits enligt första stycket skall den

 återupptas, om det visar sig att betalning kan fås utan större

 kostnader än vad som är skäligt.

 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får

 meddela närmare föreskrifter om tillämpningen av denna para-

 graf.

 Överklagande

 19 § Kronofogdemyndighetens beslut att ta säkerhet i anspråk

 enligt 13 § får överklagas. Vid överklagande skall bestämmel-

 serna om besvär i 18 kap. utsökningsbalken tillämpas.

 I övrigt får beslut enligt denna lag inte överklagas.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994 då lagen

(1978:882) om säkerhet för

 skattefordringar m.m. skall upphöra att gälla. Bestämmelserna

om uppskov och om säkerhet i 9 och

 19 §§ respektive 10-13 och 19 §§ i den nya lagen tillämpas

också i fråga om uppskov som beviljats

 och säkerhet som tagits emot före ikraftträdandet.

 2 Förslag till

 Lag om ackord rörande statliga fordringar m.m.

 Härigenom föreskrivs följande.

 1 § Denna lag gäller i fråga om skatt, avgift, böter eller

annan staten tillkommande fordran som

 vid verkställighet enligt utsökningsbalken handläggs i allmänt

mål. Lagen gäller dock inte i

 fråga om fordran som grundas på studiestödslagen (1973:349).

 2 § Beslut om att anta förslag om ackord fattas av

skattemyndigheten i det län där gäldenärens

 hemortskommun är belägen. Om gäldenären saknar hemortskommun i

landet fattas beslutet av

 Skattemyndigheten i Stockholms län.

 3 § Förslag om ackord får antas om det kan anses fördelaktigt

för det allmänna.

 Ackordsförslag som inte framställts i konkurs eller enligt

ackordslagen (1970:847) får antas

 endast om övriga borgenärer som ackordet angår godkänner det.

 4 § I ett ärende om ackord skall kronofogdemyndigheten beredas

tillfälle att yttra sig, om det

 inte kan anses obehövligt.

 5 § Beslut enligt denna lag får inte överklagas.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994 då förordningen

(1965:852) om ackord och

 avskrivning rörande vissa skatter skall upphöra att gälla.

Äldre bestämmelser gäller dock i fråga

 om förslag om ackord som framställts före ikraftträdandet.

 3 Förslag till

 Lag om ändring i utsökningsbalken

 Härigenom föreskrivs i fråga om utsökningsbalken

 dels att 4 kap. 36 § skall upphöra att gälla,

 dels att rubriken närmast före 4 kap. 36 § skall utgå,

 dels att 1 kap. 6 §, 2 kap. 3, 5 och 30 §§, 4 kap. 8, 10 och

 27 §§, 15 kap. 7 § samt 16 kap. 1

 och 10 §§ skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 kap.

 6 §

 Utsökningsmål handläggs som enskilt mål eller allmänt mål.

 Allmänt mål är mål om utta- Allmänt mål är mål om utta-

 gande av böter, vite, skatt, gande av böter, vite, skatt,

 tull, avgift och liknande tull, avgift och andra medel som

 medel som tillkommer staten staten har rätt till och som får

 och som får utsökas utan utsökas utan föregående dom

 föregående dom samt, enligt samt, enligt vad regeringen

 vad regeringen närmare före- närmare föreskriver, annan

 skriver, annan liknande liknande fordran som staten

 fordran som tillkommer staten eller en kommun har rätt till. I

 eller kommun. I annan lag kan annan lag kan föreskrivas att

 föreskrivas att även mål om även mål om uttagande av någon

 uttagande av annan fordran är annan fordran är allmänt mål.

 allmänt mål.

 Annat mål än som avses i andra stycket är enskilt mål.

 2 kap.

 3 §

 Om behörig kronofogdemyndig- Ansökan skall göras hos den

 het finns bestämmelser i 4 kronofogdemyndighet som är behö-

 kap. 8 §, 15 kap. 7 § samt 16 rig enligt bestämmelserna i 4

 kap. 1 och 10 §§. kap. 8 §, 15 kap. 7 § eller 16

 kap. 1 eller 10 §.

 Vid tillämpning av denna balk skall med svarandens hemvist

förstås den ort där han är bosatt

 samt, beträffande dödsbo, den ort där den döde senast var

bosatt och, beträffande annan juridisk

 person, den ort som enligt 10 kap. rättegångsbalken grundar

domstols behörighet i tvistemål i

 allmänhet.

 5 §

 Är en ansökan i de Om en ansökan är så

 hänseenden som avses i 1 eller bristfällig att den inte kan

 2 § eller annars så läggas till grund för prövning i

 bristfällig att den ej kan sak och om sökanden inte följer

 läggas till grund för prövning ett föreläggande att avhjälpa

 i sak och efterkommer sökanden bristen, skall ansökan avvisas.

 ej föreläggande att avhjälpa

 bristen, skall ansökningen

 avvisas.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 30 §

 Bestämmelserna i 1 och 2 §§, Bestämmelserna i 1 och 2 §§,

 4 § första stycket, 5 § och 10 3 § första stycket, 4 § första

 § andra stycket gäller ej i stycket och 10 § andra stycket

 allmänt mål. I fråga om gäller inte i allmänt mål. I

 sökanden i sådant mål gäller fråga om sökanden i ett sådant

 ej 6 § och ej heller 29 § i mål gäller inte 6 § och inte

 fall då exekutionstiteln heller 29 § i fall då

 upphävs. exekutionstiteln upphävs.

 Sökanden i allmänt mål

 Sökanden i allmänt mål företräds av

 företräds av kronofogdemyndigheten. Om fråga

 kronofogdemyndigheten. I tvist uppkommer om avvisning enligt 2

 som avses i 4 kap. 20*23 och kap. 5 § eller invändning görs

 26 §§, 9 kap. 11 § tredje mot verkställighet enligt 3 kap.

 stycket och 13 kap. 7 § andra 21 § för dock sökanden själv sin

 stycket samt vid utförande av talan. I tvister som avses i 4

 talan i överklagat kap. 20*23 och 26 §§, 9 kap. 11

 utsökningsmål företräds dock § tredje stycket och 13 kap. 7 §

 sökanden i allmänt mål av andra stycket samt när talan

 Riksskatteverket. förs i ett överklagat

 utsökningsmål företräds sökanden

 av Riksskatteverket.

 I allmänt mål anses ansökan

 I allmänt mål anses ansökan gjord, när indrivningsuppdraget

 gjord, när har förts in i

 indrivningshandlingarna har exekutionsväsendets system för

 kommit in till kronofogdemyn- automatisk databehandling och

 digheten eller, om myndigheten uppgifterna är tillgängliga för

 är ansluten till systemet för kronofogdemyndigheten. När

 automatisk databehandling inom indrivning begärs enligt sär-

 exekutionsväsendet, när skilda bestämmelser hos en

 indrivningsuppdraget har förts kronofogdemyndighet som enligt 4

 in i systemet och uppgifterna kap. 8 § är behörig att pröva

 är tillgängliga för frågan om utmätning, anses ansö-

 kronofogdemyndigheten. kan gjord när ansökningshand-

 lingarna har kommit in till myn-

 digheten.

 4 kap.

 8 §1

 Utmätning söks hos kronofog- Frågor om utmätning prövas av

 demyndigheten i det län där kronofogdemyndigheten i det län

 gäldenären har sitt hemvist. där gäldenären har sitt hemvist.

 Utmätning av egendom som ej Frågor om utmätning av egendom

 finns i det län där gäldenären som inte finns i det län där

 har sitt hemvist får även gäldenären har sitt hemvist får

 sökas hos prövas även av kronofogdemyndig-

 kronofogdemyndigheten i det heten i det län där egendomen

 län där egendomen finns eller, finns eller, i fråga om ett

 i fråga om fartyg eller fartyg eller luftfartyg, dit det

 luftfartyg, dit det väntas. väntas. Frågor om utmätning av

 Utmätning av fartyg får även ett fartyg

 sökas där fartyget har sin

 1 Senaste lydelse 1988:385.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 hemort. Utmätning av fordran får prövas även av kronofog-

 eller annan rättighet får demyndigheten i det län där far-

 också sökas där tyget har sin hemort. Frågor om

 sekundogäldenären eller annan utmätning av en fordran eller en

 förpliktad finns, även om annan rättighet får prövas också

 fordringen eller rättigheten av kronofogdemyndigheten i det

 skall anses finnas i annat län där sekundogäldenären eller

 län. Utmätning av lön eller någon annan förpliktad finns,

 annan förmån som avses i 7 även om fordran eller rättig-

 kap. söks, om gäldenären ej heten skall anses finnas i ett

 har hemvist här i riket, där annat län. Frågor om utmätning

 arbetsgivaren eller annan som av lön eller annan förmån som

 utger förmånen finns. avses i 7 kap. prövas, om

 gäldenären inte har hemvist här

 i landet, av kronofogde-

 myndigheten i det län där ar-

 betsgivaren eller någon annan

 som ger ut förmånen finns.

 Har utmätning sökts hos kronofogdemyndighet som ej är behörig

enligt första eller andra

 stycket, får myndigheten likväl i brådskande fall vidtaga

åtgärd som avses i 6 kap. 12 § innan

 målet enligt 2 kap. 4 § första stycket överlämnas till

kronofogdemyndighet som är behörig.

 10 §

 Utmätning skall ske så snart Utmätning i enskilt mål skall

 som möjligt efter det att ske så snart som möjligt efter

 behövliga handlingar har det att behövliga handlingar har

 kommit in till kro- kommit in till

 nofogdemyndigheten. kronofogdemyndigheten.

 Lämnar sökanden anstånd med Om sökanden i enskilt mål med-

 utmätning och varar anståndet ger uppskov med utmätningen och

 över sex månader från dagen om uppskovet varar över sex

 för ansökningen, är denna månader från dagen för ansökan,

 förfallen. är ansökan förfallen. Om

 Om sökanden ger anstånd fler sökanden medger uppskov fler än

 än två gånger, är ansökningen två gånger, är ansökan också

 också förfallen. förfallen.

 Bestämmelser om indrivning i

 allmänt mål finns i lagen

 (1993:0000) om indrivning av

 statliga fordringar m.m.

 27 §2

 Har domstol eller kronofogdemyndighet fastställt att

förfallen fordran skall utgå med särskild

 förmånsrätt i registrerat skepp, registrerat luftfartyg,

intecknade reservdelar till luftfartyg

 eller fast egendom anses egendomen omedelbart utmätt.

 2 Senaste lydelse 1991:848.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 Denna verkan förfaller, om ej försäljning begärs hos

kronofogdemyndigheten inom två månader

 från det att beslutet eller utslaget vann laga kraft.

 Begäran om försäljning görs Begäran om försäljning görs

 hos en kronofogdemyndighet som hos en kronofogdemyndighet som

 enligt 8 § är behörig att ta enligt 8 § är behörig att pröva

 upp ansökan om utmätning. frågan om utmätning. Försäljning

 Försäljning av fast egendom av fast egendom skall dock

 skall dock begäras hos begäras hos

 kronofogdemyndigheten i det kronofogdemyndigheten i det län

 län där egendomen finns. Denna där egendomen finns. Denna myn-

 myndighet får överlämna målet dighet får överlämna målet till

 till annan en annan kronofogdemyndighet, om

 kronofogdemyndighet, om det det behövs för att samordna

 behövs för att samordna verk- verkställigheten mot en

 ställigheten mot en gäldenär. gäldenär.

 15 kap.

 7 §3

 Införsel söks hos kronofog- Frågor om införsel prövas av

 demyndigheten i det län där kronofogdemyndigheten i det län

 gäldenären har sitt hemvist. där gäldenären har sitt hemvist.

 Har gäldenären ej hemvist här Om gäldenären inte har hemvist

 i riket, görs ansökningen där här i landet, prövas sådana

 arbetsgivaren finns. frågor av kronofogdemyndigheten

 i det län där gäldenärens

 arbetsgivare finns.

 16 kap.

 1 §4

 Verkställighet av Frågor om verkställighet av en

 förpliktelse för tidigare förpliktelse för tidigare ägare

 ägare eller nyttjanderätts- eller nyttjanderättshavare att

 havare att flytta från fast flytta från fast egendom, en

 egendom, bostadslägenhet eller bostadslägenhet eller något

 annat utrymme i byggnad annat utrymme i en byggnad

 (avhysning) söks hos (avhysning) prövas av

 kronofogdemyndigheten i det kronofogdemyndigheten i det län

 län där svaranden har sitt där svaranden har sitt hemvist

 hemvist. Avhysning får även eller där verkställigheten skall

 sökas hos kronofogdemyn- ske.

 digheten i det län där

 verkställigheten skall ske.

 3 Senaste lydelse 1988:385.

 4 Senaste lydelse 1988:385.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 10 §5

 Verkställighet i annat fall Frågor om verkställighet i

 än som avses i 1 § av andra fall än de som avses i 1 §

 förpliktelse som ej avser av förpliktelser som inte avser

 betalningsskyldighet samt betalningsskyldighet samt frågor

 verkställighet av beslut om om verkställighet av beslut om

 kvarstad eller annan kvarstad eller andra

 säkerhetsåtgärd söks hos säkerhetsåtgärder prövas av

 kronofogdemyndigheten i det kronofogdemyndigheten i det län

 län där svaranden har sitt där svaranden har sitt hemvist

 hemvist eller egendom som är i eller egendom som är i fråga

 fråga finns eller där finns eller där verkställigheten

 verkställigheten annars med annars med fördel kan äga rum.

 fördel kan äga rum.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 5 Senaste lydelse 1988:385.

 4 Förslag till

 Lag om ändring i uppbördslagen (1953:272)

 Härigenom föreskrivs i fråga om uppbördslagen (1953:272)1

 dels att 57 a, 60 och 62*67 §§ skall upphöra att gälla,

 dels att 49 § 1 och 2 mom., 57, 59 samt 97 §§ skall ha

följande lydelse,

 dels att rubriken närmast före 57 a § skall sättas närmast

före 59 §,

 dels att det närmast före 58 § skall införas en ny rubrik som

skall lyda Dröjsmålsavgift.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 49 §

 1 mom. Skattemyndigheten får 1 mom. Skattemyndigheten får

 medge skattskyldig anstånd med medge en skattskyldig anstånd

 att betala skatt, med att betala skatt,

 kvarskatteavgift eller ränta, kvarskatteavgift eller ränta,

 1. om det kan antas att 1. om det kan antas att den

 skatten, kvarskatteavgiften skattskyldige kommer att få ned-

 eller räntan kommer att sättning av eller befrielse från

 avkortas, det belopp som påförts honom,

 2. om den skattskyldige begärt

 2. om den skattskyldige omprövning av ett

 begärt omprövning av ett taxeringsbeslut eller något

 taxeringsbeslut eller annat annat beslut om skatt,

 beslut om skatt, kvar- kvarskatteavgift eller ränta

 skatteavgift eller ränta eller eller ett sådant beslut

 ett sådant beslut överklagats överklagats och utgången i

 och utgången i ärendet eller ärendet eller målet är oviss,

 målet är oviss eller eller

 3. om den skattskyldige 3. om den skattskyldige begärt

 begärt omprövning av ett omprövning av ett

 taxeringsbeslut eller annat taxeringsbeslut eller något

 beslut om skatt, kvar- annat beslut om skatt,

 skatteavgift eller ränta eller kvarskatteavgift eller ränta

 ett sådant beslut överklagats eller ett sådant beslut

 och betalningen av påfört överklagats och betalningen av

 belopp skulle för den det påförda beloppet skulle

 skattskyldige medföra betydan- medföra betydande skade-

 de skadeverkningar eller verkningar för den skattskyldige

 annars framstå som obillig. eller annars framstå som

 2 mom. Anstånd får medges obillig.

 med högst det belopp som kan 2 mom. Anstånd får medges med

 antas bli avkortat eller som högst det belopp som kan antas

 betingas av yrkandet i bli nedsatt eller falla bort

 omprövningsärendet eller enligt 1 mom. 1 eller som

 överklagandet. betingas av yrkandet i

 omprövningsärendet eller

 överklagandet.

 1 Lagen omtryckt 1991:97.

 Senaste lydelse av

 lagens rubrik 1974:771

 64 § 1992:624

 65 § 1992:680

 66 § 1992:624

 67 § 1992:624.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 Kan det i fall som avses i Om det i fall som avses i

 1 mom. 2 och 3 med hänsyn till 1 mom. 2 och 3 med hänsyn till

 den skattskyldiges den skattskyldiges förhållanden

 förhållanden och och omständigheterna i övrigt

 omständigheterna i övrigt kan antas att det belopp som

 antas att det belopp som avses avses med anståndet inte kommer

 med anståndet inte kommer att att betalas i rätt tid, får

 betalas i rätt tid, får anstånd medges endast om den

 anstånd medges endast om den skattskyldige ställer säkerhet

 skattskyldige ställer säkerhet för beloppet. Anstånd får dock

 för beloppet. Anstånd får dock medges utan att säkerhet ställs

 medges utan att säkerhet om anståndsbeloppet är

 ställs om anståndsbeloppet är förhållandevis ringa eller det

 förhållandevis ringa eller det annars finns särskilda skäl.

 annars finns särskilda skäl. Ställd säkerhet får tas i

 Ställd säkerhet får tas i anspråk när anståndstiden gått

 anspråk när anståndstiden gått ut. I övrigt skall

 ut. I övrigt skall bestämmelserna om säkerhet i

 bestämmelserna i lagen lagen (1993:0000) om indrivning

 (1978:882) om säkerhet för av statliga fordringar m.m.

 skattefordringar m.m. tillämpas.

 tillämpas.

 57 §

 Postverket redovisar inbetald skatt och arbetsgivaravgifter

som uppbärs enligt lagen (1984:668)

 om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare till

skattemyndigheten.

 Skattemyndigheten skall i

 den ordning som föreskrivs av

 regeringen eller myndighet som

 regeringen bestämmer anteckna

 inbetald skatt för varje

 skattskyldig samt upprätta

 restlängd.

 59 §2

 Det åligger kronofogdemyn- Skatt, dröjsmålsavgift, kvar-

 digheten att verkställa skatteavgift eller ränta som

 indrivning av skatt. Därvid inte har betalats in i rätt tid

 får verkställighet enligt skall lämnas för indrivning.

 utsökningsbalken äga rum. Regeringen får föreskriva att

 indrivning inte behöver begäras

 för ett ringa belopp.

 Bestämmelserna om indrivning Bestämmelser om indrivning

 av skatt skall också tillämpas finns i lagen (1993:0000) om in-

 på indrivning av drivning av statliga fordringar

 kvarskatteavgift, dröjs- m.m. Vid indrivning får

 målsavgift och ränta enligt verkställighet enligt

 denna lag. utsökningsbalken ske.

 2 Senaste lydelse 1992:624.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 97 §

 Föreläggande vid vite och Föreläggande vid vite och

 beslut om revision enligt 78 § beslut om revision enligt 78 § 1

 1 mom. får inte överklagas. mom. får inte överklagas. Inte

 Inte heller beslut enligt 55 § heller beslut enligt 55 § 1 mom.

 1 mom. första stycket och 55 § första stycket eller 55 § 2 mom.

 2 mom. andra stycket eller andra stycket får överklagas.

 beslut rörande framställning

 om försättande i konkurs,

 ackordsförslag och avskrivning

 av skatt får överklagas.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 5 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1941:416) om arvsskatt och

 gåvoskatt

 Härigenom föreskrivs att 53 § lagen (1941:416) om arvsskatt

och gåvoskatt1 skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 53 §2

 I fall där underrätt I fall där underrätt

 fastställt skatt, skall rätten fastställt skatt, skall rätten

 till den skattemyndighet, som till den skattemyndighet som

 enligt 52 § 1 mom. tredje enligt 52 § 1 mom. tredje

 stycket är uppbördsmyndighet, stycket är uppbördsmyndighet

 snarast översända till rätten snarast översända till rätten en

 ingiven bouppteckning eller ingiven bouppteckning eller

 annan handling, som sägs i 51 någon annan handling som sägs i

 § andra stycket, eller 51 § andra stycket eller en bo-

 bouppteckning, som uppteckning som tillhandahållits

 tillhandahållits rätten rätten enligt tredje stycket

 jämlikt tredje stycket sistnämnda paragraf. Dessutom är

 sistnämnda paragraf. Därjämte rätten skyldig att, enligt vad

 åligger det rätten att, enligt regeringen närmare bestämmer,

 vad regeringen närmare lämna skattemyndigheten de

 bestämmer, tillställa uppgifter som behövs för uppbörd

 skattemyndigheten de av skatten. Vad som nu sagts

 uppgifter, som fordras för gäller också i tillämpliga

 uppbörd av skatten. Vad nu delar, när överrätt fastställt

 sagts skall äga motsvarande skatt till ett högre belopp än

 tillämpning, när överrätt som förut beräknats eller när en

 fastställt skatt till högre skattskyldig vitsordat en an-

 belopp än förut beräknats märkning som framställts av den

 eller skattskyldig vitsordat enligt 64 § 1 mom. förordnade

 anmärkning som framställts av granskningsmyndigheten.

 den enligt 64 § 1 mom.

 förordnade granskningsmyn-

 digheten.

 Inbetalning enligt 52 § 1 Inbetalning enligt 52 § 1 mom.

 mom. tredje stycket skall ske tredje stycket skall ske till

 till postgirokonto hos postgirokonto hos

 skattemyndigheten. skattemyndigheten. Inbetalningen

 Inbetalningen sker sker kostnadsfritt. Skatten

 kostnadsfritt. Skatten skall skall anses vara betald den dag,

 anses vara erlagd den dag, då då inbetalningskort eller för-

 inbetalningskort eller för- sändelse som innehåller girokort

 sändelse innehållande girokort kommit till en postanstalt.

 inkommit till postanstalt. Om skatt inte betalas inom

 Har skatt icke erlagts inom föreskriven tid, skall dröjs-

 föreskriven tid, skall målsavgift tas ut enligt 58 §

 skattemyndigheten, om ej annat 2*5 mom. uppbördslagen

 följer av vad i 6 § sista (1953:272) om inte annat följer

 stycket stadgas, förordna om av 6 § sista stycket.

 uttagande av felande belopp

 1 Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:857.

 2 Senaste lydelse 1992:625.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 i den ordning, som enligt upp- Den obetalda skatten och dröjs-

 bördslagen (1953:272) gäller målsavgiften skall lämnas för

 för indrivning av restförd indrivning. Regeringen får före-

 skatt. Därvid tas skriva att indrivning inte

 dröjsmålsavgift ut enligt 58 § behöver begäras för ett ringa

 2*5 mom. lagen. Skattemyndig- belopp. Skattemyndigheten får

 heten får medge befrielse helt medge befrielse helt eller

 eller delvis från skyldigheten delvis från skyldigheten att

 att betala dröjsmålsavgift, om betala dröjsmålsavgift, om det

 det finns särskilda skäl. finns särskilda skäl.

 Bestämmelser om indrivning

 finns i lagen (1993:0000) om

 indrivning av statliga

 fordringar m.m. Vid indrivning

 får verkställighet enligt

 utsökningsbalken ske.

 Handling, som enligt första stycket tillställts

skattemyndigheten och som ingivaren äger återfå

 må skattemyndigheten icke utlämna till denne förrän skatt, med

vars erläggande anstånd ej

 medgivits, blivit erlagd. Innan handlingen utlämnas, skall den

förses med anteckning om beloppet

 av inbetald skatt.

 Handling som avses i 49 a § överlämnas till den skattskyldige

sedan skatt, med vars erläggande

 anstånd ej medgivits, blivit erlagd. Innan handlingen utlämnas,

skall den förses med anteckning

 om beloppet av inbetald skatt.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 6 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1951:763) om statlig inkomstskatt

 på ackumulerad inkomst

 Härigenom föreskrivs att 5 § lagen (1951:763) om statlig

inkomstskatt på ackumulerad inkomst1

 skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 5 §2

 Bifalles ansökan varom i 4 § Om en sådan ansökan som avses

 sägs, skall skattemyndigheten i 4 § bifalls, skall skattemyn-

 meddela förordnande om avkort- digheten besluta om nedsättning

 ning eller, där restitution av det påförda beloppet eller,

 skall ske, tillställa den där restitution skall ske,

 skattskyldige honom tillställa den skattskyldige det

 tillkommande belopp. Därvid belopp som han har rätt till.

 tillämpas bestämmelserna i Därvid tillämpas bestämmelserna

 87 § uppbördslagen. i 103 § uppbördslagen

 (1953:272).

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 1 Senaste lydelse av lagens rubrik 1990:1431.

 2 Senaste lydelse 1990:343.

 7 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1958:295) om sjömansskatt

 Härigenom föreskrivs att 17 b § lagen (1958:295) om

sjömansskatt1 skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 17 b §2

 Belopp som Belopp som Sjömansskattenämn-

 Sjömansskattenämnden den fastställt till betalning

 fastställt till betalning eller som avses i 17 a § andra

 eller som avses i 17 a § andra stycket och som inte har

 stycket må indrivas i den betalats in i rätt tid skall

 ordning, som gäller i fråga om lämnas för indrivning.

 skatt enligt uppbördslagen. Regeringen får föreskriva att

 indrivning inte behöver begäras

 för ett ringa belopp.

 Införsel enligt 15 kap. Bestämmelser om indrivning

 utsökningsbalken må äga rum finns i lagen (1992:0000) om in-

 vid indrivning av sjömansskatt drivning av statliga fordringar

 och därå belöpande m.m. Vid indrivning får

 dröjsmålsavgift hos sjömannen verkställighet enligt

 och i fall, som avses i 17 § utsökningsbalken ske.

 1 mom. andra stycket, hos

 redaren.

 Överklagande av beslut

 inverkar inte på skyldigheten

 att betala skatt eller

 dröjsmålsavgift.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 1 Lagen omtryckt 1970:933.

 Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:777.

 2 Senaste lydelse 1992:626.

 8 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1968:430) om mervärdeskatt

 Härigenom föreskrivs att 48 och 49 §§ lagen (1968:430) om

mervärdeskatt1 skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 48 §2

 Betalas inte skatt i behörig Skatt, ränta eller

 tid och ordning skall skatten dröjsmålsavgift som inte har

 och den ränta och betalats in i rätt tid skall

 dröjsmålsavgift, som belöper lämnas för indrivning. Rege-

 på denna, drivas in. ringen får föreskriva att

 indrivning inte behöver begäras

 för ett ringa belopp.

 Bestämmelserna i Bestämmelser om indrivning

 uppbördslagen (1953:272) om finns i lagen (1993:0000) om in-

 indrivning, avkortning och drivning av statliga fordringar

 avskrivning gäller i m.m. Vid indrivning får

 tillämpliga delar i fråga om verkställighet enligt

 mervärdeskatt. Införsel enligt utsökningsbalken ske.

 15 kap. utsökningsbalken får

 äga rum vid indrivning av

 mervärdeskatt, ränta och

 dröjsmålsavgift. Begäran om omprövning eller

 överklagande inverkar inte på

 skyldigheten att betala skatt,

 ränta eller dröjsmålsavgift.

 49 §3

 Överstiger ingående avdragsgill skatt enligt deklaration den

utgående skatten, återbetalar

 skattemyndigheten det överskjutande beloppet i den mån

kvittning inte skett enligt 17 § nionde

 stycket.

 Överstiger skatt som skattskyldig betalat för viss

redovisningsperiod beslutad skatt,

 återbetalar skattemyndigheten det överskjutande beloppet.

 Den som i annat fall får nedsättning i eller befrielse från

skatt som avkrävts honom, återfår

 av skattemyndigheten vad han betalat för mycket.

 Står den skattskyldige i Om den skattskyldige står i

 skuld för mervärdeskatt, har skuld för mervärdeskatt, har han

 han vid återbetalning enligt vid återbetalning enligt första,

 första, andra eller tredje andra eller tredje stycket rätt

 stycket rätt att återfå bara att återfå bara vad som

 vad som överstiger skulden och överstiger skulden och de räntor

 de räntor och avgifter som och avgifter som belöper på

 belöper på denna. I lagen denna. Detsamma gäller om den

 (1985:146) om avräkning vid skattskyldige har en skuld

 återbetalning av skatter

 1 Lagen omtryckt 1990:576.

 2 Senaste lydelse 1992:627.

 3 Senaste lydelse 1992:627.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 och avgifter finns också som avser till betalning

 föreskrifter som begränsar förfallen skatt enligt upp-

 rätten till återbetalning. bördslagen (1953: 272), skatt

 enligt lagen (1990:659) om

 särskild löneskatt på vissa

 förvärvsinkomster, arbetsgivar-

 avgift enligt lagen (1981:691)

 om socialavgifter eller avgift

 enligt lagen (1982:423) om

 allmän löneavgift. I lagen

 (1985:146) om avräkning vid

 återbetalning av skatter och av-

 gifter finns också föreskrifter

 som begränsar rätten till

 återbetalning.

 Fordran på överskjutande ingående skatt eller ränta på sådan

skatt får ej särskilt överlåtas

 eller utmätas.

 I övrigt gäller I övrigt gäller för

 uppbördslagens (1953:272) återbetalning av mervärdeskatt

 bestämmelser om restitution av uppbördslagens bestämmelser om

 skatt i tillämpliga delar restitution av skatt i

 beträffande återbetalning av tillämpliga delar.

 mervärdeskatt.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994. Äldre

bestämmelser i 49 § skall dock gälla till

 utgången av år 1994.

 9 Förslag till

 Lag om ändring i kupongskattelagen (1970:624)

 Härigenom föreskrivs att 22 och 26 §§ kupongskattelagen

(1970:624)1 skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 22 §2

 Inbetalar Om Värdepapperscentralen eller

 Värdepapperscentralen eller ett aktiebolag inte betalar in

 aktiebolag ej kupongskatt i kupongskatt i föreskriven tid,

 föreskriven tid eller ordning, skall beskattningsmyndigheten

 skall beskattningsmyndigheten förelägga centralen eller

 förelägga centralen eller bolaget att inom viss tid

 bolaget att inom viss tid fullgöra sin betalningsskyl-

 fullgöra sin betalningsskyl- dighet.

 dighet.

 Efterkommes ej Om föreläggandet inte följs,

 föreläggandet, skall skall beskattningsmyndigheten

 beskattningsmyndigheten anmäla anmäla förhållandet till

 förhållandet till skattemyn- skattemyndigheten i det län där

 digheten i det län där bolagets styrelse har sitt säte.

 bolagets styrelse har sitt Obetalda kupongskattebelopp samt

 säte. Skattemyndigheten för- dröjsmålsavgifter skall av skat-

 ordnar om indrivning av temyndigheten lämnas för indriv-

 obetalt kupongskattebelopp ning. Regeringen får föreskriva

 samt dröjsmålsavgift i den att indrivning inte behöver

 ordning som föreskrives i begäras för ett ringa belopp.

 uppbördslagen (1953: 272) om

 indrivning av restförd skatt. Bestämmelser om indrivning

 finns i lagen (1993:0000) om

 indrivning av statliga

 fordringar m.m. Vid indrivning

 får verkställighet enligt

 utsökningsbalken ske.

 Överklagande av beslut

 inverkar inte på skyldigheten

 att betala skatt eller

 dröjsmålsavgift.

 26 §

 Riksskatteverket uppför i Riksskatteverket uppför i

 särskild längd särskild längd

 utdelningsberättigad, som kan utdelningsberättigade som kan

 antagas vara skattskyldig men antas vara skattskyldiga men för

 för vilken utdelning vilka utdelning betalats ut utan

 utbetalats utan att att kupongskatt hållits inne,

 kupongskatt innehållits, samt samt det skattebelopp som

 det skattebelopp som belöper belöper på utdelningen.

 på utdelningen.

 1 Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:996.

 2 Lydelse enligt prop. 1992/93:196.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 Om ej annat följer av 11 §, Om inte något annat följer av

 skall Riksskatteverket delge 11 §, skall Riksskatteverket

 den som uppförts i längden delge den som uppförts i längden

 utdrag ur denna och förelägga utdrag ur denna och förelägga

 honom att inom två månader honom att inom två månader från

 från den dag då han fick del den dag då han fick del av

 av utdraget erlägga skatte- utdraget betala skattebeloppet.

 beloppet. Vill den som Om den som uppförts i längden

 uppförts i längden bestrida vill bestrida skattepåföringen,

 skattepåföringen, skall han skall han senast inom samma tid

 senast inom samma tid göra göra en invändning mot

 erinran hos Riksskatteverket, påföringen hos Riksskatteverket,

 som meddelar beslut med anled- som sedan meddelar sitt beslut.

 ning härav. Beslutet skall Beslutet skall delges den som

 delges den som framställt gjort invändningen och antecknas

 erinran och antecknas i i längden. Om verket finner att

 längden. Finner verket att kupongskatt skall betalas, skall

 kupongskatt skall erläggas, den skattskyldige föreläggas att

 skall den skattskyldige inom viss tid betala skatten.

 föreläggas att inom viss tid

 erlägga skatten.

 Kupongskatt, som ej erlagts Kupongskatt, som inte betalats

 inom den utsatta tiden, inom den utsatta tiden, skall av

 indrives i den ordning som Riksskatteverket lämnas för in-

 föreskrives i uppbördslagen drivning. Därvid tillämpas 22 §

 (1953:272) om indrivning av andra-fjärde styckena.

 restförd skatt.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 10 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1976:206) om felparkeringsavgift

 Härigenom föreskrivs att 13 § lagen (1976:206) om

felparkeringsavgift skall ha följande

 lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 13 §1

 Om ej annat följer av denna Om inte något annat följer av

 lag gäller uppbördslagen denna lag gäller uppbördslagen

 (1953:272) i tillämpliga delar (1953:272) i tillämpliga delar i

 i fråga om fel- fråga om felparkeringsavgifter.

 parkeringsavgift. Reglerna om Reglerna om dröjsmålsavgift

 dröjsmålsavgift skall dock skall dock inte tillämpas.

 inte tillämpas. Regeringen får Regeringen får föreskriva

 föreskriva avvikelser från avvikelser från uppbördslagen,

 uppbördslagen, när det gäller när det gäller det admi-

 avkortning, avskrivning och nistrativa förfarandet i fråga

 det administrativa förfarandet om felparkeringsavgifter.

 i fråga om felparke-

 ringsavgift. Införsel enligt

 15 kap. utsökningsbalken får

 äga rum vid indrivning av fel-

 parkeringsavgift.

 Åläggande enligt 6 § andra Åläggande enligt 6 § andra

 stycket får ej utfärdas senare stycket får inte utfärdas senare

 än ett år efter den dag då än ett år efter den dag då

 överträdelsen skedde. överträdelsen skedde.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 1 Senaste lydelse 1992:633.

 11 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1976:339) om saluvagnsskatt

 Härigenom föreskrivs att 6 § lagen (1976:339) om

saluvagnsskatt skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 6 §1

 Vad i uppbördslagen (1953- Det som stadgas i 58 och 59 §§

 :272) stadgas om indrivning, uppbördslagen (1953:272) om

 avkortning och avskrivning av dröjsmålsavgift och indrivning

 skatt skall i tillämpliga skall också gälla

 delar gälla saluvagnsskatt. saluvagnsskatt.

 Införsel enligt 15 kap.

 utsökningsbalken får äga rum

 vid indrivning av

 saluvagnsskatt och

 dröjsmålsavgift.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 1 Senaste lydelse 1992:634.

 12 Förslag till

 Lag om ändring i bötesverkställighetslagen (1979:189)

 Härigenom förskrivs i fråga om bötesverkställighetslagen

(1979:189)1

 dels att 7 och 9-11 §§ skall upphöra att gälla,

 dels att 6 och 15 §§ skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Förslagen lydelse

 6 §

 Skall uppbörd ej ske eller

 har uppbörd ej lett till full Om uppbörd inte skall ske eller

 betalning, skall böterna om uppbörd inte har lett till

 drivas in genom kronofogdemyn- full betalning, skall böterna

 dighetens försorg. Indriv- lämnas för indrivning.

 ningen sker på grund av dom, Regeringen får föreskriva att

 godkänt föreläggande eller indrivning inte behöver begäras

 saköreslängd. för ett ringa belopp.

 Bestämmelser om indrivning

 finns i lagen (1993:0000) om

 indrivning av statliga

 fordringar m.m.

 15 §2

 Ådömda böter, som inte har Böter som inte har kunnat

 kunnat indrivas och som inte drivas in, skall på talan av

 har avkortats, skall på talan åklagare förvandlas till

 av åklagare förvandlas till fängelse, om det är uppenbart

 fängelse, om det är uppenbart att den bötfällde av tredska har

 att den bötfällde av tredska underlåtit att betala böterna

 har underlåtit att betala eller om förvandling annars av

 böterna eller om förvandling särskilda skäl är påkallad från

 annars av särskilda skäl är allmän synpunkt.

 påkallad från allmän synpunkt.

 Är den bötfällde, när förvandling skall ske, skyldig att

betala även andra böter än sådana som

 avses i första stycket, skall också dessa böter förvandlas.

 Förvandlingsstraffet skall bestämmas till fängelse i lägst

fjorton dagar och högst tre månader.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 1 Senaste lydelse av

 9 § 1985:148

 10 § 1990:375

 11 § 1990:375.

 2 Senaste lydelse 1983:352.

 13 Förslag till

 Lag om ändring i skatteregisterlagen (1980:343)

 Härigenom föreskrivs att 1 § skatteregisterlagen (1980:343)1

skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 §2

 För de ändamål som anges i denna paragraf skall med hjälp av

automatisk databehandling föras

 ett centralt skatteregister för hela riket och ett regionalt

skatteregister för varje län.

 Registren skall användas vid beskattning för

 1. samordnad registerföring av identifieringsuppgifter

beträffande fysiska och juridiska

 personer,

 2. planering, samordning och uppföljning av revisions- och

annan kontrollverksamhet,

 3. taxering enligt taxeringslagen (1990:324) samt bestämmande

av pensionsgrundande inkomst,

 4. bestämmande och uppbörd av skatt enligt uppbördslagen

(1953:272), lagen (1968:430) om

 mervärdeskatt, lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter

från arbetsgivare, lagen (1990:659)

 om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster, lagen

(1991:586) om särskild inkomstskatt för

 utomlands bosatta, lagen (1990:912) om nedsättning av

socialavgifter samt lagen (1951:763) om

 statlig inkomstskatt på ackumulerad inkomst.

 Registren skall dessutom

 användas för avräkning enligt Registren skall dessutom använ-

 lagen (1985:146) om avräkning das för avräkning enligt lagen

 vid återbetalning av skatter (1985:146) om avräkning vid

 och avgifter. återbetalning av skatter och

 avgifter och för

 gäldenärsutredning enligt lagen

 (1993:0000) om indrivning av

 statliga fordringar m.m.

 Det centrala skatteregistret Det centrala skatteregistret

 skall också användas för skall också användas för andra

 utredningar i kronofogdemyn- utredningar i kronofogdemyn-

 digheternas exekutiva verk- digheternas exekutiva verksamhet

 samhet och för Riksskatte- än som avses i tredje stycket

 verkets tillsyn enligt lagen och för Riksskatteverkets

 (1974: 174) om iden- tillsyn enligt lagen (1974: 174)

 titetsbeteckning för juridiska om identitetsbeteckning för

 personer m.fl. juridiska personer m.fl.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 1 Lagen omtryckt 1983:143.

 2 Senaste lydelse 1991:1920.

 14 Förslag till

 Lag om ändring lagen (1982:188) om preskription av

 skattefordringar

 Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1982:188) om preskription

 av skattefordringar skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 §1

 Denna lag gäller i fråga om Denna lag gäller i fråga om

 preskription av fordringar som preskription av skatt och andra

 tillkommer det allmänna och fordringar som det allmänna har

 som drivs in enligt rätt till och som drivs in

 bestämmelserna i uppbördslagen enligt bestämmelserna i lagen

 (1953:272), tullagen (1993: 0000) om indrivning av

 (1973:670) eller tullagen statliga fordringar m.m. Den

 (1987: 1065). Den tillämpas tillämpas dock inte på

 dock inte på fordringar enligt fordringar enligt vattenlagen

 studiestödslagen (1973:349). (1918:523), vattenlagen

 (1983:291), rättshjälpslagen

 (1972:429), studiestödslagen

 (1973:349),

 bötesverkställighetslagen

 (1979:189) eller fordringar för

 vilka särskilda bestämmelser om

 preskription gäller.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994. Äldre

bestämmelser gäller fortfarande i fråga om

 fordringar som drivs in enligt bestämmelserna i tullagen

(1973:670).

 1 Senaste lydelse 1987:1195.

 15 Förslag till

 Lag om ändring i arbetstidslagen (1982:673)

 Härigenom föreskrivs att 27 § arbetstidslagen (1982:673)

skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 27 §1

 Frågor om övertidsavgift prövas av allmän domstol efter ansökan

 som skall göras av allmän åklagare inom två år från den

tidpunkt då överträdelsen begicks. I

 fråga om sådan ansökan gäller bestämmelserna i rättegångsbalken

om åtal för brott, på vilket inte

 kan följa svårare straff än böter, och bestämmelserna om

kvarstad i brottmål. Sedan fem år har

 förflutit från den tidpunkt då överträdelsen begicks, får

övertidsavgift ej tas ut. Övertidsavgifter tillfaller staten.

 Beslut varigenom någon har Ett beslut genom vilket någon

 påförts övertidsavgift skall har påförts en övertidsavgift

 genast sändas till skall genast sändas till

 länsstyrelsen. Avgiften skall länsstyrelsen. Avgiften skall

 betalas till länsstyrelsen betalas till länsstyrelsen inom

 inom två månader från det att två månader från det att

 beslutet vann laga kraft. En beslutet vann laga kraft. En

 upplysning om detta skall tas upplysning om detta skall tas in

 in i beslutet. Betalas inte i beslutet. Om avgiften inte

 avgiften inom denna tid, får betalas inom denna tid, skall

 avgiften samt dröjsmålsavgift dröjsmålsavgift tas ut enligt 58

 beräknad enligt 58 § 2-5 mom. § 2-5 mom. uppbördslagen

 uppbördslagen (1953:272), (1953:272). Den o-betalda

 drivas in i den ordning som övertidsavgiften och dröjsmåls-

 enligt den lagen gäller för avgift skall lämnas för indriv-

 indrivning av skatt. ning. Regeringen får föreskriva

 Indrivningsåtgärder får inte att indrivning inte behöver

 vidtas sedan fem år har begäras för ett ringa belopp.

 förflutit från det att Bestämmelser om

 beslutet vann laga kraft. indrivning finns i lagen

 (1993:000) om indrivning av

 statliga fordringar m.m. Indriv-

 ningsåtgärder får inte vidtas

 sedan fem år har förflutit från

 det att beslutet vann laga

 kraft.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 1 Senaste lydelse 1992:637.

 16 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1984:151) om punktskatter och

prisregleringsavgifter

 Härigenom föreskrivs att 5 kap. 16 § lagen (1984:151) om

punktskatter och prisregleringsavgifter skall ha följande

lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 5 kap.

 16 §1

 Betalas inte skatten i rätt Om skatten inte betalas i rätt

 tid och ordning skall den tid skall den lämnas för

 drivas in. indrivning. Regeringen får

 föreskriva att indrivning inte

 behöver begäras för ett ringa

 belopp.

 Bestämmelserna i Bestämmelser om indrivning

 uppbördslagen (1953:272) om finns i lagen (1993:0000) om in-

 indrivning, avkortning och drivning av statliga fordringar

 avskrivning gäller i tilllämp- m.m. Vid indrivning får

 liga delar för skatt enligt verkställighet enligt

 denna lag. Beskattningsmyn- utsökningsbalken ske.

 digheten beslutar dock om

 avkortning och

 kronofogdemyndigheten om av-

 skrivning av skatt. Införsel

 enligt 15 kap.

 utsökningsbalken får äga rum

 vid indrivning av skatten.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 1 Senaste lydelse 1990:1320.

 17 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1984:404) om stämpelskatt vid

inskrivningsmyndigheter

 Härigenom föreskrivs att 35 § lagen (1984:404) om

stämpelskatt vid inskrivningsmyndigheter

 skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 35 §1

 Har skatten inte betalats Om skatten inte har betalats

 inom föreskriven tid, skall inom föreskriven tid, skall

 skattebeloppet och i skattebeloppet och i

 förekommande fall dröjsmåls- förekommande fall

 avgift på framställning av dröjsmålsavgift på framställning

 inskrivningsmyndigheten av inskrivningsmyndigheten

 omedelbart tas ut genom omedelbart lämnas för

 utmätning. indrivning. Regeringen får

 föreskriva att indrivning inte

 behöver begäras för ett ringa

 belopp.

 Bestämmelser om indrivning

 finns i lagen (1993:0000) om in-

 drivning av statliga fordringar

 m.m. Vid indrivning får

 verkställighet enligt

 utsökningsbalken ske.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 1 Senaste lydelse 1992:640.

 18 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1984:668) om uppbörd av

 socialavgifter från arbetsgivare

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1984:668) om uppbörd

av socialavgifter från arbetsgivare1

 dels att nuvarande 27 a § skall betecknas 28 a §,

 dels att rubriken närmast före nuvarande 27 a § skall sättas

närmast före den nya 28 a §,

 dels att 15, 16, 18, 28 och den nya 28 a §§ samt rubriken

närmast före den nya 28 a § skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny rubrik närmast före

28 § av följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 15 §2

 Den som i egenskap av företrädare för en arbetsgivare, som är

juridisk person, uppsåtligen

 eller av grov oaktsamhet har underlåtit att betala

arbetsgivaravgifter i den tid och ordning som

 följer av 4, 7 och 12 §§ är tillsammans med arbetsgivaren

betalningsskyldig för beloppet samt den

 ränta och dröjsmålsavgift som belöper på detta.

Betalningsskyldigheten får jämkas eller efterges

 om det föreligger särskilda skäl.

 Talan om att ålägga betal- Talan om att ålägga betal-

 ningsskyldighet skall föras ningsskyldighet skall föras vid

 vid allmän domstol. Talan får allmän domstol. Talan får inte

 inte väckas sedan väckas sedan arbetsgivarens

 arbetsgivarens betalnings- betalningsskyldighet för

 skyldighet för beloppet har beloppet har fallit bort enligt

 bortfallit enligt lagen lagen (1982:188) om preskription

 (1982:188) om preskription av av skattefordringar m.m. Hos den

 skattefordringar m.m. Hos den som har blivit ålagd

 som har blivit ålagd betalningsskyldighet får

 betalningsskyldighet får indrivning

 indrivning ske i den ordning ske i den ordning som enligt 28

 som gäller för indrivning av a § gäller för indrivning av ar-

 skatt enligt uppbördslagen betsgivaravgifter.

 (1953:272). Därvid får

 införsel enligt 15 kap. utsök-

 ningsbalken äga rum. Den som har fullgjort sin

 Den som har fullgjort sin betalningsskyldighet enligt

 betalningsskyldighet enligt första stycket får söka beloppet

 första stycket får söka åter av arbetsgivaren. Därvid

 beloppet åter av arbets- skall bestämmelserna i 76 §

 givaren. Därvid skall be- uppbördslagen (1953:

 stämmelserna i 76 § 272) tillämpas.

 uppbördslagen tillämpas.

 Bestämmelserna i 4 § preskriptionslagen (1981:130) gäller i

fråga om regressfordran enligt tredje stycket.

 1 Lagen omtryckt 1991:98.

 Senaste lydelse av 27 a § 1992:642.

 2 Senaste lydelse 1992:684.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 16 §3

 Om den, som i en av honom bedriven näringsverksamhet betalar

ut ersättning för arbete till

 någon som har en F-skattesedel, inte i samband därmed har gjort

anmälan enligt 40 a §

 uppbördslagen (1953:272) trots att han varit skyldig att göra

det, får, i fall då arbetet har

 utförts av en annan person än F-skattesedelsinnehavaren,

betalningsskyldighet åläggas utbetalaren

 för de arbetsgivaravgifter och den dröjsmålsavgift som

F-skattesedelsinnehavaren skall betala på

 ersättningen till den som har utfört arbetet.

 Betalningsskyldighet får inte åläggas enligt första stycket

om F-skattesedelsinnehavaren har

 betalat avgifterna inom föreskriven tid.

 Betalningsskyldighet får inte heller åläggas sedan

F-skattesedelsinnehavarens

 betalningsskyldighet för avgifterna bortfallit enligt lagen

(1982:188) om preskription av

 skattefordringar m.m.

 Hos den som har blivit ålagd Hos den som har blivit ålagd

 betalningsskyldighet enligt betalningsskyldighet enligt

 första stycket får indrivning första stycket får indrivning

 ske i samma ordning som gäller ske i samma ordning som enligt

 för restförd skatt enligt 28 a § gäller för

 uppbördslagen. arbetsgivaravgifter.

 18 §4

 Beslut om betalningsskyldighet enligt 16 § första stycket

skall fattas av skattemyndigheten.

 Den som har fullgjort betalningsskyldighet i enlighet med ett

beslut enligt 16 § får söka

 beloppet åter av F-skattesedelsinnehavaren. Den som vill söka

beloppet åter skall till

 kronofogdemyndigheten ge in det kvitto som han fått vid

betalningen eller på annat sätt styrka,

 att han har betalat avgifterna.

 Kronofogdemyndigheten får Kronofogdemyndigheten får hos

 hos F-skattesedelsinnehavaren F-skattesedelsinnehavaren driva

 driva in beloppet i den in beloppet i den ordning som

 ordning som gäller för gäller för indrivning av

 indrivning av skatt. Införsel arbetsgivaravgifter. Införsel

 får dock inte beviljas. får dock inte beviljas.

 F-skattesedelsinnehavaren F-skattesedelsinnehavaren skall

 skall betala dröjsmålsavgift betala dröjsmålsavgift på

 på beloppet. beloppet.

 Bestämmelsen i 4 § preskriptionslagen (1981:130) gäller i

fråga om regressfordran enligt andra

 stycket.

 3 Senaste lydelse 1992:684.

 4 Senaste lydelse 1992:684.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 Dröjsmålsavgift

 28 §5

 En avgift (dröjsmålsavgift) skall tas ut på

 1. arbetsgivaravgifter som tagits upp i en deklaration men

inte betalas inom den tid som anges

 i 12 § första stycket,

 2. arbetsgivaravgifter som uppskattats med stöd av 10 §

tredje stycket i avsaknad av

 uppbördsdeklaration,

 3. arbetsgivaravgifter i övrigt, ränta och avgiftstillägg som

inte betalas inom den tid som

 bestämts enligt 12 § andra stycket.

 Har anstånd med betalning av arbetsgivaravgifter medgetts

enligt 13 §, tas dröjsmålsavgift ut

 endast på det belopp som inte har betalats senast vid

anståndstidens utgång.

 Dröjsmålsavgiften tas ut enligt 58 § 2-5 mom. uppbördslagen

(1953:

 272). När dröjsmålsavgift tas ut enligt första stycket 2 anses

arbetsgivaravgifterna ha förfallit

 till betalning inom tid som anges i 12 § första stycket.

 Skattemyndigheten får medge befrielse helt eller delvis från

skyldigheten att betala

 dröjsmålsavgift, om det finns särskilda skäl.

 Uppbördslagens bestämmelser

 om indrivning, avkortning,

 avskrivning och antagande av

 ackordsförslag skall också

 tillämpas i fråga om belopp på

 vilket denna lag är

 tillämplig. Införsel enligt 15

 kap. utsökningsbalken får äga

 rum.

 Indrivning

 Indrivning m.m. 28 a §

 Arbetsgivaravgifter, ränta och

 (27 a §6) dröjsmålsavgift som inte har

 Arbetsgivaravgifter, ränta betalats i rätt tid skall lämnas

 och dröjsmålsavgift som inte för indrivning. Regeringen får

 har betalats i rätt tid och föreskriva att indrivning inte

 ordning får omedelbart drivas behöver begäras för en fordran

 in. som avser ett ringa belopp.

 Bestämmelser om indrivning finns

 i lagen (1993:0000) om in-

 drivning av statliga fordringar

 m.m. Vid indrivning får

 verkställighet enligt

 utsökningsbalken ske.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 5 Senaste lydelse 1992:642.

 6 Senaste lydelse 1992:642.

 19 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1985:146) om avräkning vid

återbetalning av skatter och avgifter

 Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (1985:146) om avräkning

vid återbetalning av skatter och

 avgifter skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 §1

 Tillkommer ett belopp som Om någon har rätt till ett

 avses i 1 § någon mot vilken belopp som avses i 1 § och om

 det allmänna har en fordran, det allmänna mot denna person

 som är för indrivning regi- har en fordran, som är

 strerad i utsökningsregistret registrerad för indrivning i

 och drivs in enligt be- utsökningsregistret och drivs in

 stämmelserna i uppbördslagen enligt bestämmelserna i lagen

 (1953:272), tullagen (1973:- (1993:000) om indrivning av

 670), bötesverkställighets- statliga fordringar m.m. skall

 lagen (1979: 189) eller från beloppet räknas av så

 tullagen (1987:1065), skall mycket som kan gå till betalning

 från beloppet, om inte annat av fordringen, om inte något

 följer av vad nedan sägs, annat följer av vad som nedan

 avräknas så mycket som kan gå sägs. Med det allmännas fordran

 till betalning av fordringen. avses också förrättnings-

 Med det allmännas fordran kostnader i målet enligt 17 kap.

 avses också förrättnings- 1 § utsökningsbalken. Endast vad

 kostnader i målet enligt 17 som överstiger det allmännas

 kap. 1 § utsökningsbalken. fordran får betalas ut.

 Endast vad som överstiger det

 allmännas fordran får

 utbetalas.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994. Äldre

bestämmelser gäller dock fortfarande i fråga

 om fordringar som har registrerats i utsökningsregistret före

ikraftträdandet.

 1 Senaste lydelse 1992:1187.

 20 Förslag till

 Lag om ändring i utsökningsregisterlagen (1986:617)

 Härigenom föreskrivs att 1 och 6 §§ utsökningsregisterlagen

(1986:617) skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 §

 För de ändamål som anges i För de ändamål som anges i

 denna paragraf skall med hjälp denna paragraf skall med hjälp

 av automatisk databehandling av automatisk databehandling

 föras ett för hela riket föras ett för hela landet

 gemensamt utsökningsregister. gemensamt utsökningsregister.

 Registret skall användas inom exekutionsväsendet för

 1. verkställighet enligt utsökningsbalken,

 2. verkställighet eller tillsyn enligt annan författning,

 2 a. indrivning enligt lagen

 (1993:0000) om indrivning av

 statliga fordringar m.m.,

 3. avräkning enligt lagen (1985:146) om avräkning vid

återbetalning av skatter och avgifter,

 4. planering och tillsyn av verksamhet som avses under 1-3.

 Registret får användas av myndigheter utanför

exekutionsväsendet för

 1. ändamål som avses i andra stycket 3,

 2. planering, samordning och uppföljning av revisions- och

annan kontrollverksamhet vid

 beskattning och tulltaxering,

 3. utredningar vid bestämmande och uppbörd av skatter, tullar

och socialavgifter.

 6 §1

 Utöver de uppgifter som anges i 4 och 5 §§ får

utsökningsregistret, i den utsträckning som

 föreskrivs av regeringen eller den myndighet som regeringen

bestämmer, innehålla uppgifter om

 1. exekutionstitel, skuldens storlek, arbetsgivare eller

annan utbetalare av ersättning som

 avses i 7 kap. 1 § eller 15 kap. 2 § utsökningsbalken,

medelsslag, dag när skulden fastställdes

 och när den förföll till betalning, influtna medel, den

tidpunkt vid vilken skulden preskriberas

 samt andra förhållanden av betydelse för betalningsskyldigheten

som framgår av exekutionstiteln

 eller av andra handlingar i målet,

 2. de verkställighetsåtgärder som har begärts av sökanden,

 3. den som sökt verkställigheten och vad som i övrigt behövs

för utbetalning av influtna medel

 och annan redovisning,

 4. ställd säkerhet, uppskov och avbetalningsplan,

 1 Senaste lydelse 1991:707.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 5. utmätning, exekutiv försäljning, införsel, avräkning och

 betalningssäkring,

 6. kvarstad och återtagande av vara,

 7. bötesförvandling,

 8. betalningsinställelse och likvidation,

 9. konkurs, ackord, näringsförbud och förordnande av god man

 enligt 2 § ackordslagen

 (1970:847),

 10. förhör eller annan åtgärd som har vidtagits för

efterforskning av tillgångar,

 10 a. förekomst av och

 tidpunkt för gäldenärsutredning

 enligt 6 § lagen (1993:0000) om

 indrivning av statliga

 fordringar m.m.,

 11. redovisningen av verkställighetsuppdraget,

 12. administrativa och tekniska uppgifter som behövs för

 registrets användning.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 21 Förslag till

 Lag om ändring i plan- och bygglagen (1987:10)

 Härigenom föreskrivs att 10 kap. 29 § plan- och bygglagen

(1987:10)1 skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 10 kap.

 29 §

 Betalas inte avgiften inom Om avgiften inte betalas inom

 den tid som anges i 28 §, får den tid som anges i 28 §, skall

 avgiften tillsammans med en dröjsmålsavgift tas ut enligt 58

 dröjsmålsavgift, beräknad § 2-5 mom. uppbördslagen

 enligt 58 § 2-5 mom. (1953:

 uppbördslagen (1953:272), 272). Den obetalda avgiften och

 indrivas i den ordning som dröjsmålsavgiften skall lämnas

 enligt nämnda lag gäller för för indrivning. Regeringen får

 indrivning av skatt. föreskriva att indrivning inte

 behöver begäras för ett ringa

 belopp. Bestämmelser om

 indrivning finns i lagen

 (1993:0000) om indrivning av

 statliga fordringar m.m. Vid

 indrivning får verkställighet

 enligt utsökningsbalken ske.

 Vid fördelning mellan staten och kommunen av medel som har

influtit skall medel i första hand

 avsättas för kommunens fordran.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 1 Lagen omtryckt 1992:1769.

 22 Förslag till

 Lag om ändring tullagen (1987:1065)

 Härigenom föreskrivs att 35 och 36 §§ tullagen (1987:1065)

skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 35 §

 Tull och annan skatt som har Tull och annan skatt som har

 förfallit till betalning skall förfallit till betalning skall

 drivas in i den ordning som lämnas för indrivning.

 gäller för indrivning av skatt Regeringen får föreskriva att

 enligt uppbördslagen indrivning inte behöver begäras

 (1953:272). Om säkerhet har för ett ringa belopp.

 ställts eller om varan utgör Bestämmelser om indrivning finns

 säkerhet, får tullmyndigheten i lagen (1993:0000) om

 ta ut beloppet ur säkerheten. indrivning av statliga

 fordringar m.m. Vid indrivning

 får verkställighet enligt

 utsökningsbalken ske. Om

 säkerhet har ställts eller om

 varan utgör säkerhet, får

 tullmyndigheten ta ut beloppet

 ur säkerheten.

 36 §

 Om någon, i egenskap av företrädare för en tullskyldig som är

juridisk person, uppsåtligen

 eller av grov oaktsamhet har underlåtit att betala in tull

eller annan skatt i rätt tid och

 ordning, är han tillsammans med den tullskyldige

betalningsskyldig för tullen och skatten.

 Betalningsskyldigheten får helt eller delvis efterges, om det

finns särskilda skäl.

 Talan om åläggande av betal- Talan om åläggande av betal-

 ningsskyldighet enligt första ningsskyldighet enligt första

 stycket skall föras vid allmän stycket skall föras vid allmän

 domstol. Talan får inte väckas domstol. Talan får inte väckas

 sedan den tullskyldiges betal- sedan den tullskyldiges betal-

 ningsskyldighet för beloppen ningsskyldighet för beloppen har

 har bortfallit enligt lagen fallit bort enligt lagen

 (1982:188) om preskription av (1982:188) om preskription av

 skattefordringar m.m. Hos den skattefordringar m.m. Hos den

 som har blivit ålagd som har blivit ålagd

 betalningsskyldighet får betalningsskyldighet får

 indrivning ske i samma ordning indrivning ske i samma ordning

 som gäller för skatt enligt som gäller för tull och annan

 uppbördslagen (1953:272). skatt enligt 35 §.

 Den som fullgjort betalningsskyldighet för tull- och

skattebelopp enligt första stycket har

 rätt att få ut beloppet av den tullskyldige.

 Bestämmelsen i 4 § preskriptionslagen (1981:130) gäller i

fråga om regressfordran enligt tredje

 stycket.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 23 Förslag till

 Lag om ändring i fordonsskattelagen (1988:327)

 Härigenom föreskrivs att 60 och 66 §§ samt rubriken närmast

före 66 § fordonsskattelagen

 (1988:327)1 skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 60 §2

 Om ett beslut om skatt har Om ett beslut om skatt har

 överklagats eller skatten överklagats eller skatten annars

 annars kan antas komma att kan antas komma att sättas ned,

 avkortas, kan den skat- kan den skattskyldige av

 tskyldige av beskattningsmyn- beskattningsmyndigheten få

 digheten få anstånd med anstånd med betalning av

 betalning av skatten. Be- skatten. Bestämmelserna i 49 §

 stämmelserna i 49 § 1, 2 och 3 1, 2 och 3 mom. uppbörds-lagen

 mom. uppbördslagen (1953:272) (1953:272) om anstånd skall då

 om anstånd skall då tillämpas. tillämpas.

 Ränta skall beräknas på skatt som den skattskyldige fått

anstånd med att betala enligt första

 stycket för den del av anståndsbeloppet som skall betalas

senast vid anståndstidens utgång. För

 sådan ränta tillämpas bestämmelserna om ränta i 49 § 4 mom.

uppbördslagen och i 5 kap. 14 och 15

 §§ lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter.

 Indrivning, avkortning och av- Indrivning och återbetalning av

 skrivning av skatt skatt

 66 §3

 Betalas inte skatten i rätt Om skatten inte betalas i rätt

 tid skall den drivas in. tid skall den lämnas för

 indrivning. Regeringen får

 föreskriva att indrivning inte

 behöver begäras för ett ringa

 belopp. Bestämmelser om

 indrivning finns i lagen

 (1993: 0000) om indrivning av

 statliga fordringar m.m. Vid

 indrivning får verkställighet

 Bestämmelserna i up- enligt utsökningsbalken ske.

 pbördslagen (1953:272) om Fordonsskatt som skulle ha

 indrivning, avkortning och betalats men inte har betalats

 avskrivning gäller även skatt får sättas ned genom automatisk

 enligt denna lag. Vad som sägs databehandling på grundval av

 i 67 § första stycket upp- uppgifter i bilregistret. Vid

 bördslagen om skattemyn- återbetalning av fordonsskatt

 dighet skall skall räknas av endast

 1 Senaste lydelse av lagens rubrik 1992:1440.

 2 Senaste lydelse 1992:644.

 3 Senaste lydelse 1992:1440.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 därvid i stället gälla be- sådan fordonsskatt som är för-

 skattningsmyndigheten. For- fallen till betalning och som

 donsskatt som skulle ha inte har betalats samt

 betalats men inte har erlagts dröjsmålsavgift och

 får avkortas genom automatisk skattetillägg som belöper på

 databehandling på grundval av sådan skatt och sådana avgifter

 uppgifter i bilregistret. Vid enligt bilregisterkungörelsen

 återbetalning av fordonsskatt (1972: 599) som uppbärs i sam-

 skall avräknas endast sådan band med uppbörd av

 till betalning förfallen for- fordonsskatt. I fråga om

 donsskatt som inte erlagts, avräkningen skall 37, 38, 45 och

 dröjsmålsavgift och skatte- 84 §§ tillämpas.

 tillägg som belöper på sådan

 skatt samt sådana avgifter

 enligt bilregisterkungörelsen

 (1972:599) som uppbärs i

 samband med uppbörd av for-

 donsskatt. I fråga om avräk-

 ningen skall 37, 38, 45 och 84

 §§ tillämpas. Begäran om omprövning eller

 Införsel enligt 15 kap. överklagande inverkar inte på

 utsökningsbalken får äga rum skyldigheten att betala skatt.

 vid indrivning av skatten.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 24 Förslag till

 Lag om ändring i utlänningslagen (1989:529)

 Härigenom föreskrivs att 10 kap. 8 § utlänningslagen

(1989:529) skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 10 kap.

 8 §1

 Frågor om påförande av avgift enligt 7 § prövas av allmän

domstol efter ansökan, som skall

 göras av allmän åklagare inom två år från det att överträdelsen

upphörde. I fråga om sådan talan

 tillämpas bestämmelserna i rättegångsbalken om åtal för brott

på vilket inte kan följa svårare

 straff än böter och bestämmelserna om kvarstad i brottmål på

motsvarande sätt. När fem år har

 gått efter det att överträdelsen upphörde, får avgift inte

påföras. Avgiften tillfaller staten.

 Avgiften skall betalas till Avgiften skall betalas till

 länsstyrelsen inom två månader länsstyrelsen inom två månader

 från det att beslutet vann från det att beslutet vann laga

 laga kraft. En upplysning om kraft. En upplysning om detta

 detta skall tas in i beslutet. skall tas in i beslutet. Om

 Om avgiften inte betalas inom avgiften inte betalas inom denna

 denna tid, får den tillsammans tid, skall dröjsmålsavgift tas

 med dröjsmålsavgift, som ut enligt 58 § 2-5 mom.

 beräknas enligt 58 § 2-5 mom. uppbördslagen (1953:272). Den

 uppbördslagen (1953:272), obetalda avgiften och

 drivas in på det sätt som dröjsmålsavgift skall lämnas för

 enligt nämnda lag gäller för indrivning. Regeringen får

 indrivning av skatt. In- föreskriva att indrivning inte

 drivningsåtgärder får dock behöver begäras för ett ringa

 inte vidtas när fem år har belopp. Bestämmelser om

 gått efter det att beslutet indrivning finns i lagen (1993:

 vann laga kraft. 0000) om indrivning av statliga

 fordringar m.m. Indrivningsåt-

 gärder får dock inte vidtas när

 fem år har gått efter det att

 beslutet vann laga kraft.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 1 Senaste lydelse 1992:646.

 25 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1989:532) om tillstånd för

 anställning på fartyg

 Härigenom föreskrivs att 6 § lagen (1989:532) om tillstånd

för anställning på fartyg skall ha

 följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 6 §1

 Frågor om påförande av avgift enligt 5 § prövas av allmän

domstol efter ansökan, som skall

 göras av allmän åklagare inom två år efter det att

överträdelsen upphörde. I frågor om sådan

 talan gäller i tillämpliga delar bestämmelserna i

rättegångsbalken om åtal för brott på vilket

 inte kan följa svårare straff än böter och om kvarstad i

brottmål. Sedan fem år har förflutit

 efter det att överträdelsen upphörde, får avgift inte påföras.

Avgiften tillfaller staten.

 Avgiften skall betalas till Avgiften skall betalas till

 länsstyrelsen inom två månader länsstyrelsen inom två månader

 från det att beslutet vann från det att beslutet vann laga

 laga kraft. En upplysning om kraft. En upplysning om detta

 detta skall tas in i beslutet. skall tas in i beslutet. Om

 Betalas inte avgiften inom avgiften inte betalas inom denna

 denna tid, får den jämte tid, skall dröjsmålsavgift tas

 dröjsmålsavgift, som beräknas ut enligt 58 § 2-5 mom.

 enligt 58 § 2-5 mom. up- uppbördslagen (1953:272). Den

 pbördslagen (1953: 272), in- obetalda avgiften och

 drivas i den ordning som dröjsmålsavgift skall lämnas för

 enligt nämnda lag gäller för indrivning. Indrivningsåtgärder

 indrivning av skatt. In- får dock inte vidtas sedan fem

 drivningsåtgärder får dock år har förflutit från det

 inte vidtas sedan fem år har beslutet vann laga kraft.

 förflutit från det beslutet Regeringen får föreskriva att

 vann laga kraft. indrivning inte behöver begäras

 för ett ringa belopp.

 Bestämmelser om indrivning

 finns i lagen (1993: 0000)

 om indrivning av statliga

 fordringar m.m.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 1 Senaste lydelse 1992:647.

 26 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1990:676) om skatt på ränta på

skogskontomedel m.m.

 Härigenom föreskrivs att 10 § lagen (1990:676) om skatt på

ränta på skogskontomedel m.m. skall

 ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 10 §

 Betalas inte skatten i rätt Skatt eller dröjsmålsavgift

 tid och ordning skall den som inte har betalats in i rätt

 drivas in. tid skall lämnas för indrivning.

 Regeringen får föreskriva att

 indrivning inte behöver begäras

 för ett ringa belopp.

 Bestämmelser om indrivning

 Bestämmelserna i finns i lagen (1993:000) om in-

 uppbördslagen (1953:272) om drivning av statliga fordringar

 indrivning gäller i m.m. Vid indrivning får verk-

 tillämpliga delar för skatt ställighet enligt

 enligt denna lag. utsökningsbalken ske.

 Överklagande inverkar inte på

 skyldigheten att betala skatt

 eller dröjsmålsavgift.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 27 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1991:586) om särskild

 inkomstskatt för utomlands bosatta

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1991:586) om särskild

inkomstskatt för utomlands bosatta

 dels att 22 § skall upphöra att gälla,

 dels att 21 § skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 21 §1

 I fråga om särskild I fråga om särskild

 inkomstskatt gäller i inkomstskatt gäller i

 tillämpliga delar vad som sägs tillämpliga delar vad som sägs

 om överflyttning av besluts- om överflyttning av beslutsbe-

 behörighet i 2 a §, om anstånd hörighet i 2 a §, om anstånd med

 med inbetalning av skatt i 49 med inbetalning av skatt i 49

 och 51 §§, om indrivning m.m. och 51 §§, om dröjsmålsavgift i

 i 57 a-59 och 61-64 §§, om 58 §, om indrivning i 59 §, om

 avkortning och avskrivning av ansvar för skatt som påförts en

 skatt i 65-67 §§, om central avliden eller ett dödsbo i 61 §,

 tillsyn m.m. i 72 §, om rätt om central tillsyn m.m. i 72 §,

 att taga del av preliminär om rätt att ta del av preliminär

 självdeklaration m.m. i 73 §, självdeklaration m.m. i 73 §, om

 om arbetsgivares ansvarighet arbetsgivares ansvarighet för

 för arbetstagares skatt, m.m. arbetstagares skatt, m.m. i 77,

 i 77, 77 a och 78 §§, om 77 a och 78 §§, om

 straffbestämmelser m.m. i straffbestämmelser m.m. i 79-81

 79-81 och 83 §§, om omprövning och 83 §§, om omprövning m.m. i

 m.m. i 84-94 §§, om beslut om 84-94 §§, om beslut om särskilda

 särskilda debiteringsåtgärder debiteringsåtgärder i 95 § samt

 i 95 § samt om överklagande om överklagande m.m. i 96-103 §§

 m.m. i 96-103 §§ uppbördslagen uppbördslagen (1953:272). Beslut

 (1953:272). Beslut om anstånd om anstånd som avses i 49 § den

 som avses i 49 § nämnda lag lagen meddelas av be-

 meddelas av beskattningsmyn- skattningsmyndigheten enligt

 digheten enligt denna lag. denna lag. Beslut om anstånd

 Beslut om anstånd skall skall skyndsamt meddelas den

 skyndsamt meddelas den skatt- skattskyldige utan kostnad för

 skyldige utan kostnad för denne.

 denne.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 1 Senaste lydelse 1991:1918.

 28 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1991:591) om särskild

 inkomstskatt för utomlands bosatta artister m.fl.

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1991:591) om särskild

inkomstskatt för utomlands bosatta

 artister m.fl.

 dels att 24 § skall upphöra att gälla,

 dels att 23 § skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 23 §1

 I fråga om särskild I fråga om särskild

 inkomstskatt gäller i inkomstskatt gäller i

 tillämpliga delar vad som sägs tillämpliga delar vad som sägs

 om anstånd med inbetalning av om anstånd med inbetalning av

 skatt i 49 och 51 §§, om upp- skatt i 49 och 51 §§, om uppbörd

 börd i 52 §, om indrivning i 52 §, om dröjsmålsavgift i 58

 m.m. i 57 a-59 och 61-64 §§, §, om indrivning i 59 §, om

 om avkortning och avskrivning ansvar för skatt som påförts av-

 av skatt i 65-67 §§, om rätt liden eller dödsbo i 61 §, om

 att taga del av preliminär rätt att taga del av preliminär

 självdeklaration m.m. i 73 §, självdeklaration m.m. i 73 §, om

 om arbetsgivares ansvarighet arbetsgivares ansvarighet för

 för arbetstagares skatt m.m. i arbetstagares skatt, m.m. i 77,

 77, 77 a och 78 §§, om 77 a och 78 §§, om straffbestäm-

 straffbestämmelser m.m. i 79, melser m.m. i 79, 80, 81 och

 80, 81 och 83 §§, om 83 §§, om omprövning m.m. i

 omprövning m.m. i 84-94 §§, om 84-94 §§, om beslut om särskilda

 beslut om särskilda debite- debiteringsåtgärder i 95 § samt

 ringsåtgärder i 95 § samt om om överklagande m.m. i 97, 99

 överklagande m.m. i 97, 99 och och 103 §§ uppbördslagen

 103 §§ uppbördslagen (1953:272). Vad som där sägs om

 (1953:272). Vad som där sägs arbetsgivare skall då gälla den

 om arbetsgivare skall då gälla som är redovisningsskyldig

 den som är redovisningsskyldig enligt 14 § denna lag och vad

 enligt 14 § denna lag och vad som där sägs om skattemyndighet

 som där sägs om skattemyn- skall gälla skattemyndigheten i

 dighet skall gälla skattemyn- Kopparbergs län. Med upp-

 digheten i Kopparbergs län. bördsdeklaration avses enligt

 Med uppbördsdeklaration avses denna lag redovisning enligt 14

 enligt denna lag redovisning §. Beslut om anstånd skall

 enligt 14 §. Beslut om anstånd skyndsamt meddelas den

 skall skyndsamt meddelas den skattskyldige utan kostnad för

 skattskyldige utan kostnad för denne.

 denne.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 1 Lydelse enligt prop. 1992/93:196.

 29 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration och

kontrolluppgifter

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter att

 övergångsbestämmelserna till lagen (1992:1659) om ändring i

nämnda lag skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 Denna lag träder i kraft den Denna lag träder i kraft den 1

 1 januari 1993 och tillämpas januari 1993 och tillämpas

 första gången vid 1994 års första gången vid 1994 års

 taxering såvitt avser 3 kap. taxering såvitt avser 3 kap. 4,

 4, 9 och 53 §§ och i övrigt 9 och 53 §§ och i övrigt vid

 vid 1995 års taxering. 1995 års taxering. Vid

 tillämpningen av förutvarande 2

 kap. 10 § vid 1994 års taxering

 gäller att fysisk person får

 lämna förenklad självdeklaration

 även om, vid redovisningen av

 inkomst av tjänst, avdrag för

 kostnader för fullgörande av

 tjänsten yrkas för resor till

 och från arbetsplatsen med all-

 männa kommunikationsmedel.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1993.

 Finansdepartementet

 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 25 mars 1993

 Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden

B.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],

 Dinkelspiel,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

 Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

 Proposition om indrivning av statliga fordringar m.m.

 1 Inledning

 Inom regeringskansliet har sedan en tid pågått ett arbete som

syftar till att göra systemet för

 uppbörd av inkomstskatt och socialavgifter enklare och

smidigare och samtidigt mer effektivt.

 Bland de förslag i den riktningen som riksdagen nyligen har

haft att ta ställning till kan nämnas

 förslagen om ett nytt avgiftssystem vid försenade

skattebetalningar m.m. (prop. 1991/92:93, bet.

 1991/92:SkU19, rskr. 1991/92:269, SFS 1992: 624 m.fl.) och om

F-skattebevis m.m. (prop.

 1991/92:112, bet. 1991/92: SkU29, rskr. 1991/92:292, SFS

1992:680 m.fl.).

 Jag kommer nu att ta upp vissa frågor om

indrivningsförfarandet.

 Det var mot bakgrund av en snabb ökning av det restförda

skatte- och avgiftsbeloppet, men också

 av brister i författningsregleringen, som en särskild utredare

tillkallades i början av

 1980-talet med uppdrag att göra en översyn av

indrivningslagstiftningen. Utredningen (B 1981:02)

 antog namnet Skatteindrivningsutredningen (SIU).

 SIU har avgett sex betänkanden. Fyra av dessa har lett till

lagstiftning, nämligen betänkandena

 Restavgift på skatt m.m. (Ds B 1981:12), Utsökningsregisterlag

(Ds Fi 1983:4), Indrivningsuppdrag

 till och från utlandet (Ds Fi 1984:14) och Tänk ekonomiskt -

betala skatten i tid (SOU 1988: 60).

 Det sistnämnda betänkandet innehöll förslag till ett nytt

avgiftssystem vid försenade

 skattebetalningar. Det nya avgiftssystem som trädde i kraft den

1 januari 1993 skiljer sig dock

 på många punkter från vad SIU föreslagit.

 Förslagen i SIU:s återstående betänkanden, Indrivning av

skatt m.m. (Ds Fi 1984:4) och

 Indrivningslag m.m. (SOU 1987:10) har nära samband med

varandra. I det förra behandlas i huvudsak

 frågor om administrativa rutiner i de allmänna målen och i det

senare frågor om statens

 borgenärsfunktion vid indrivning. SIU:s överväganden i dessa

två betänkanden utmynnar bl.a. i

 förslag till en särskild indrivningslag kompletterad med en

indrivningsförordning. I sak innebär

 förslagen främst en enklare och mera enhetlig kontorsmässig

hantering av de allmänna målen samt

 förtydligande och en viss utvidgning av kronofogdemyndighetens

borgenärsuppgifter. En tydlig

 gräns dras genom förslagen mellan uppbörd och indrivning,

samtidigt som bestämmelser föreslås som

 skall garantera att en effektiv samverkan sker mellan

skattemyndigheten och

 kronofogdemyndigheten.

 Betänkandena har remissbehandlats. Sammanställningar av

remissvaren har upprättats inom

 Finansdepartementet och finns tillgängliga i resp.

lagstiftningsärende (dnr 969/84 samt 889 och

 1128/87).

 Vissa frågor som behandlats i betänkandena har fått en

lösning i samband med att en ny

 organisation för exekutionsväsendet genomfördes den 1 juli

1988. Den dåvarande

 länsskattemyndighetens tillsynsroll vad gäller indrivningen

upphörde. Samtidigt fick

 Riksskatteverket (RSV) genom den nya instruktionen för

exekutionsväsendet utökade befogenheter

 att leda och styra verksamheten. Även behörigheten att

företräda staten vid domstol reglerades i

 instruktionen.

 Nu avser jag att ta upp de förslag som läggs fram i

betänkandet om en indrivningslag m.m. till

 behandling. En sammanfattning av förslagen bör fogas som bilaga

1 till protokollet i detta

 ärende. En förteckning över de remissinstanser som har yttrat

sig över betänkandet bör fogas som

 bilaga 2 till protokollet.

 Lagrådet

 Regeringen beslutade den 11 februari 1993 att inhämta Lagrådets

yttrande över de lagförslag som

 utarbetats inom Finansdepartementet mot den bak-grund som jag

nu har redogjort för. De granskade

 förslagen bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga

3.

 Lagrådet har yttrat sig över förslagen. Yttrandet bör fogas

till protokollet som bilaga 4. Jag

 återkommer till yttrandet i författningskommentarerna till de

lagrum vilkas utformning Lagrådet

 lämnat synpunkter på. Jag godtar, som kommer att framgå,

Lagrådets förslag till ändringar.

 Lagrådets granskning har också lett till vissa redaktionella

ändringar i lagtexten.

 Utöver de lagförslag som remitterades till Lagrådet tar jag

här också upp ett förslag till lag

 om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration och

kontrolluppgifter. Förslaget rör vissa

 justeringar i deklarationsförfarandet vid 1994 års taxering.

 2 Bakgrund

 2.1 Nuvarande ordning

 Skatter, avgifter och liknande offentligrättsliga fordringar

som tillkommer staten fastställs och

 betalas enligt noga reglerade förfaranden. När det gäller

skatter, som utgör den beloppsmässigt

 helt övervägande delen av de statliga fordringarna, kan

förfarandet delas in i taxering,

 debitering, uppbörd och indrivning. De olika åtgärderna följer

på varandra som länk-arna i en

 kedja. Taxeringen, som främst berör vissa vanligt förekommande

skatteslag, är ett förfarande

 varigenom skattemyndigheten bestämmer underlaget för att ta ut

skatt. Debiteringen innebär att

 skatteanspråket fastställs och påförs den betalningsskyldige.

Med uppbörd avses att

 skattemyndigheten, efter debiteringen eller samtidigt med

denna, tar emot betalning som sker inom

 ramen för de ordinarie betalningsrutinerna. Om betalning inte

sker under uppbördsskedet

 överlämnas fordringen till kronofogdemyndigheten för

indrivning. Överlämnandet föregås inte av

 domstolsprövning eller något liknande förfarande eftersom

fordringen får utsökas utan föregående

 dom.

 Kronofogdemyndighetens huvudsakliga arbetsuppgift är

verkställighet enligt utsökningsbalken

 (UB) och andra författningar (3 kap. 1 § förordningen

[1988:784] med instruktion för

 exekutionsväsendet). Mål om verkställighet enligt UB kan vara

av två slag - allmänna mål eller

 enskilda mål. Allmänna mål är mål om uttagande av böter, vite,

skatt, tull, avgift och liknande

 medel som tillkommmer staten och som får utsökas utan

föregående dom samt, enligt vad regeringen

 närmare föreskriver, annan liknande fordran som tillkommer

staten eller kommun. I annan lag kan

 föreskrivas att även mål om uttagande av annan fordran är

allmänt mål. Andra utsökningsmål än som

 nu har sagts är enskilda mål (1 kap. 6 § UB).

 Till största delen är de enskilda målen sådana som rör

verkställighet av olika slag av

 privaträttsliga fordringar, men de kan även gälla t.ex.

avhysning, verkställighet av

 kvarstadsbeslut eller återställande av besittning till viss

egendom.

 Vid sidan av utsökningsmål handlägger kronofogdemyndigheten

även vissa andra mål om

 verkställighet, främst sådana som gäller återtagning av varor

som köpts på avbetalning.

 Kronofogdemyndigheten handlägger också mål enligt lagen

(1990:746) om betalningsföreläggande och

 handräckning (summarisk process). Vidare är 21 av landets 24

kronofogdemyndigheter

 tillsynsmyndighet i konkurs (TSM).

 Den främsta skillnaden i kronofogdemyndighetens handläggning

mellan allmänna och enskilda mål

 är att kronofogdemyndigheten i den förra typen av mål, utöver

sin funktion som exekutiv

 (verkställande) myndighet, också har till uppgift att i viktiga

avseenden ta till vara statens

 intresse som borgenär (borgenärsfunktionen). Detta avspeglar

sig bl.a. i de administrativa

 rutinerna i de allmänna målen, som skiljer sig avsevärt från

vad som gäller i enskilda mål.

 De allmänna utsökningsmålen kan sägas vara indelade i två

grupper. Hos kronofogdemyndigheten

 skiljer man nämligen på månadsräkningsmedel och

handräckningsmedel. Skillnaderna mellan målen

 visar sig i första hand om en fordran inte kan drivas in i ett

tidigt skede. Mål som hör till

 gruppen månadsräkningsmedel ligger därefter kvar hos

kronofogdemyndigheten för bevakning till

 dess fordringen preskriberas, medan mål som hör till gruppen

handräckningsmedel återredovisas

 till den uppdragsgivande myndigheten. Det betyder att

handräckningsmedel i detta avseende

 hanteras på samma sätt som enskilda utsökningsmål. Det ankommer

i dessa mål på den

 uppdragsgivande myndigheten att ta ställning till om nya

indrivningsåtgärder skall prövas vid ett

 senare tillfälle.

 Uppdelningen av fordringarna i dessa grupper är inte

författningsreglerad. När nya medelsslag

 tillkommer bestämmer RSV vilkendera av grupperna dessa skall

hänföras till. Till gruppen

 månadsräkningsmedel hör det stora flertalet av alla direkta och

indirekta skatter samt

 arbetsgivaravgifter och böter. Som handräckningsmedel handläggs

tull, studiemedelsavgifter och

 vissa andra statliga fordringar. Till denna grupp hänförs också

vissa fordringar som inte

 tillkommer staten, exempelvis utländska skatter som får drivas

in här på grund av

 handräckningsavtal och vissa regressfordringar.

 För kronofogdemyndighetens handläggning av utsökningsmål

finns i dag ett förhållandevis väl

 utbyggt datorstöd. Det gäller framför allt de allmänna målen,

där det datorbaserade

 redovisningssystemet för exekutionsväsendet (REX) varit i drift

i hela landet sedan 1984.

 Därefter har emellertid datorstödet byggts ut avsevärt även vad

gäller de enskilda målen. Det

 personregister som förs med hjälp av REX, utsökningsregistret,

regleras i utsökningsregisterlagen

 (1986:617) och utsökningsregisterförordningen (1986:678). I

registret förekommer uppgifter om

 alla gäldenärer och mål som finns hos kronofogdemyndigheten. I

allmänna mål överlämnas så gott

 som alla indrivningsuppdrag till kronofogdemyndigheten på

ADB-medium. Det förfarandet regleras i

 förordningen (1983:167) om användning av automatisk

databehandling inom exekutionsväsendet.

 Kronofogdemyndigheten har för utredningsändamål i stor

utsträckning åtkomst via terminal till

 uppgifter i de register som skattemyndigheten för med stöd av

skatteregisterlagen (1980:343)

 kompletterad med skatteregisterförordningen (1980:556). De har

också terminalåtkomst till vissa

 andra register.

 2.2 Reformbehov

 1877 års utsökningslag, som gällde fram till UB:s

ikraftträdande den 1 januari 1982, var direkt

 tillämplig endast i enskilda mål. UB och utsökningsförordningen

(1981:981) gäller visserligen i

 såväl allmänna som enskilda mål, men åtskilliga av

bestämmelserna är undantagna från tilllämpning

 i de allmänna målen. De ersätts endast delvis av bestämmelser

som finns i andra författningar,

 främst uppbördslagen (1953:272), UBL, och uppbördsförordningen

(1967:626), UBF. Förfarandet i de

 allmänna målen är till följd härav delvis oreglerat.

 I särskilt hög grad gäller att författningsregleringen är

ofullständig i fråga om de

 arbetsuppgifter vid indrivningen som ligger utanför

utsökningsrättens område, dvs.

 borgenärsfunktionen. Vissa viktiga uppgifter är helt

oreglerade. På detta område är regleringen

 också splittrad på ett sätt som försvårar tillämpningen.

Gränsen mellan den uppdragsgivande

 myndighetens och kronofogdemyndighetens ansvarsområden är

oklar. Vad gäller de administrativa

 rutinerna skiljer sig olika medelsslag åt på ett sätt som

onödigtvis tynger hanteringen hos

 kronofogdemyndigheten. Lagstiftningen är vidare i viktiga

avseenden föråldrad. Såvitt gäller de

 administrativa rutinerna i de allmänna målen återspeglas t.ex.

de förändringar som har skett

 genom införandet av datorstöd vid kronofogdemyndigheten bara i

begränsad utsträckning i

 lagstiftningen.

 3 Allmänna utgångspunkter för en reform

 Enligt min mening är det av största vikt att skapa så goda

förutsättningar som möjligt för en

 effektiv indrivning av fordringar på skatt m.m. Genom att

kronofogdemyndigheten svarar för

 verkställigheten och därvid också i väsentliga avseenden

företräder det allmännas

 borgenärsintressen kan myndigheten sägas ha ett yttersta ansvar

för att skatter och andra

 statliga fordringar verkligen betalas. Samtidigt förfogar inte

kronofogdemyndigheten över alla de

 verktyg som lagstiftningen ger för att utverka betalning.

Beslut om konkursansökan och antagande

 av ackordsförslag är t.ex. enligt dagens bestämmelser uppgifter

för skattemyndigheten, låt vara

 att kronofogdemyndigheten getts generellt bemyndigande att

ansöka om konkurs.

 Borgenärsfunktionen

 Som jag redan nämnt är de arbetsuppgifter som hör till

borgenärsfunktionen ofullständigt

 reglerade. Det saknas exempelvis helt bestämmelser om uppskov

och avbetalning, trots att det är

 frågor som aktualiseras i ett mycket stort antal fall hos

kronofogdemyndigheten. Avsaknaden av

 reglering är särskilt allvarlig med tanke på att möjligheten

till uppskov kan vara av stor

 betydelse för den enskilde. I avsaknad av närmare föreskrifter

råder det i dag vidare osäkerhet

 om vilka uppgifter om enskildas förhållanden som vid

indrivningen får överföras från

 skattemyndigheten till kronofogdemyndigheten.

 SIU:s förslag vad gäller statens borgenärsfunktion under

indrivningen har fått ett övervägande

 positivt mottagande vid remissbehandlingen. Det finns dock

remissinstanser som är kritiska. Några

 av dessa menar att den utvidgning av kronofogdemyndighetens

borgenärsuppgifter som SIU föreslår

 skulle kunna leda till att dess ställning som opartisk exekutiv

myndighet ifrågasätts. Ett par

 remissinstanser menar att effektiviteten i skatteindrivningen

inte främjas av att

 kronofogdemyndighetens borgenärsuppgifter utökas. Dessa

remissinstanser framhåller i stället

 betydelsen av samordning mellan taxering, debitering uppbörd

och indrivning av skatt.

 För egen del gör jag följande bedömning.

 Den ordning som gäller i Sverige, med en exekutiv myndighet

som svarar för verkställigheten i

 fråga om alla slags fordringar inom såväl det

offentligrättsliga som det privaträttsliga

 området, har stora fördelar. Utredning om gäldenärernas

ekonomiska förhållanden sker samordnat

 för alla mål som är anhängiga samtidigt hos myndigheten och den

information som har samlats in i

 ett tidigare mål kan utnyttjas om ytterligare mål kommer in

kort tid därefter.

 Kronofogdemyndighetens agerande kan grundas på en samlad bild

av gäldenärens skulder i såväl

 allmänna som enskilda mål. Exekutiva åtgärder vidtas samordnat

för båda måltyperna.

 Ordningen med bevakning av skattefordringar m.m. hos

kronofogdemyndigheten efter ett misslyckat

 verkställighetsförsök innebär att verkställigheten på ett

smidigt sätt kan återupptas om det

 senare kommer fram uppgifter som tyder på att gäldenären har

egendom eller inkomst som kan tas i

 anspråk genom exekutiva åtgärder. Den information som samlas in

i det exekutiva arbetet är i stor

 utsträckning relevant också när det gäller att agera som

borgenärsföreträdare. Det är därför en

 fördel från resurssynpunkt att det är kronofogdemyndigheten som

har att ta ställning till vilka

 åtgärder av borgenärskaraktär som skall vidtas.

 Som redan nämnts har en ny organisation för

exekutionsväsendet genomförts fr.o.m. den 1 juli

 1988 (prop. 1986/87:52, bet. 1986/87: LU12, rskr. 1986/87:103).

I propositionen (s. 39)

 konstaterade föredraganden att den organisation som föreslogs

där, med en kronofogdemyndighet i

 varje län, gav möjlighet att pröva nya lösningar vad gäller

borgenärsfunktionen inom ramen för

 det arbete som bedrevs i SIU.

 Jag delar den uppfattningen. Möjligheterna att hos varje

myndighet upprätthålla en hög

 kompetens vad gäller borgenärsfunktionen har med den nya

organisationen ökat väsentligt. För en

 effektiv indrivning är det angeläget att kronofogdemyndigheten

även formellt kan förfoga över

 samtliga sådana åtgärder som lagstiftaren tillhandahåller för

att utverka betalning av en

 gäldenär. Det bör enligt min mening också främja

indrivningsresultatet om kronofogdemyndigheten

 får ett större inflytande i frågor som inrymmer en bedömning av

en skattskyldigs betalningsför-

 måga både på kort och lång sikt.

 Samtidigt gäller att det är nödvändigt med en nära samverkan

mellan de myndigheter som har

 påfört fordringarna, främst skattemyndigheten, och

kronofogdemyndigheten.

 Även för skatteförvaltningen gäller fr.o.m. den 1 januari

1991 en ny organisation med en

 skattemyndighet i varje län (prop. 1989/90:74, bet.

1989/90:SkU32, rskr. 1989/90:217, SFS

 1990:324 m.fl.). Med en parallell uppbyggnad av de regionala

organisationerna, och med RSV som

 central myndighet inom såväl skatteförvaltningen som

exekutionsväsendet, är förutsättningarna

 goda för samverkan mellan myndigheterna i skatteindrivningen.

Jag kan mot den bakgrunden inte se

 någon risk för att en viss utvidgning av kronofogdemyndighetens

borgenärsuppgifter, och en tydlig

 gränsdragning mellan uppbörd och indrivning, skulle leda till

bristande samordning mellan

 indrivningen och de tidigare leden i förfarandet. I stället ser

jag betydande fördelar med att

 låta de funktioner som aktualiseras i indrivningsskedet vara

samlade hos kronofogdemyndigheten.

 Det är enligt min mening en förutsättning för att denna skall

kunna agera på ett effektivt sätt i

 alla indrivningssituationer.

 När det sedan gäller kronofogdemyndighetens opartiskhet som

exekutiv myndighet vill jag

 framhålla att det inte förekommit någon allvarlig kritik som

varit föranledd av att det skulle ha

 uppstått konflikter mellan de roller som kronofogdemyndigheten

har vid indrivningen. Detta visar

 enligt min mening att det inte vållat några större svårigheter

att i den praktiska tillämpningen

 hålla borgenärsrollen skild från rollen som exekutiv myndighet.

De fåtaliga anmärkningar mot

 kronofogdemyndighetens agerande som skulle kunna förklaras av

sådana svårigheter har gällt

 situationer som kunnat undvikas med en något annorlunda

utformning av regelverket, t.ex. vad

 gäller rättsverkningarna av kvarstad. Jag skall strax återkomma

till den saken.

 De åtgärder som föreslås i det följande kommer enligt min

mening inte heller att på annat sätt

 inkräkta på kronofogdemyndighetens handläggning av enskilda

mål. I stället kan vissa av förslagen

 leda till att de enskilda borgenärernas rätt blir bättre

tillvaratagen än vad som nu är fallet.

 Exempelvis kan enskilda borgenärer ha användning av de

uppgifter om en gäldenärs samlade

 ekonomiska ställning som vanligtvis kommer att framgå av en

gäldenärsutredning, i den mån

 uppgifterna inte omfattas av sekretess.

 Som jag nyss antytt kan dock vissa särskilda åtgärder vara

påkallade för att stärka de enskilda

 målens ställning. SIU har förordat att verkställighet av

kvarstad utrustas med samma

 rättsverkningar vad gäller förmånsrätt som verkställighet av

betalningssäkring och att enskilda

 mål inte redovisas efter ett misslyckat utmätningsförsök, utan

i likhet med allmänna mål får

 ligga kvar hos kronofogdemyndigheten för bevakning.

 Även RSV har, i en delrapport Översyn av utsökningsbalken

(RSV Rapport 1991:1), föreslagit att

 verkställighet av kvarstad skall medföra förmånsrätt. Frågan,

som inrymmer vissa komplikationer,

 bereds för närvarande i Justitiedepartementet. Förslaget att

låta enskilda mål ligga kvar för

 bevakning återkommer i RSV:s slutrapport Översyn av

utsökningsbalken (RSV Rapport 1992:1). En

 sådan ordning skulle uppenbarligen vara till gagn för

borgenärerna i de enskilda målen och även

 innebära administrativa fördelar för kronofogdemyndigheterna.

Jag är emellertid inte beredd att

 föregripa den fortsatta beredningen av RSV:s rapport genom att

nu lägga fram förslag i denna

 fråga.

 Administrativa rutiner m.m.

 SIU har vidare, i betänkandet Indrivning av skatt m.m., lagt

fram förslag som syftar till att

 skapa gemensamma administrativa rutiner för handläggningen av

flertalet fordringsslag i allmänna

 mål och undvika det dubbelarbete som i dag förekommer

beträffande vissa slags fordringar. Dessa

 förslag har fått ett genomgående positivt mottagande av

remissinstanserna. Även jag anser att

 utredningens förslag i allt väsentligt bör följas.

 Gränsen mellan den uppdragsgivande myndighetens verksamhet och

 indrivningsverksamheten

 Som SIU påpekat är det angeläget att det klarläggs vid vilken

tidpunkt ansvaret för

 handläggningen av en fordran övergår från skattemyndigheten,

eller annan myndighet som påfört

 fordringen, till kronofogdemyndigheten. En sådan gränsdragning

behövs för myndigheternas hante-

 ring så att exempelvis dubbelarbete undviks, men också för att

underlätta den betalningsskyldiges

 kontakter med myndigheterna.

 Som SIU anfört är det naturligt att bestämma myndigheternas

kompetensområde med utgångspunkt

 från fordringens överlämnande till indrivning. Det är en

ordning som till stora delar gäller

 redan i dag. Med ett sådant synsätt är det

kronofogdemyndigheten som företräder borgenären och

 förfogar över fordringen sedan den har överlämnats till

indrivning. Därav följer att

 kronofogdemyndigheten förfogar över de indrivningsåtgärder som

står till buds. SIU har föreslagit

 att kronofogdemyndigheten skall få vidta vissa åtgärder,

exempelvis besluta om uppskov, även i

 fråga om fordringar som inte har överlämnats till myndigheten.

Jag har förståelse för ett sådant

 synsätt eftersom det kan vara till fördel om åtgärder kan

vidtas i fråga om en gäldenärs samtliga

 obetalda fordringar, oberoende av om indrivning har hunnit

begäras eller inte. Samtidigt

 föreligger då inte den klara avgränsning som jag nyss

efterlyste, vilket jag ser som en avgörande

 nackdel.

 En olägenhet med överlämnandet som en skarp gräns mellan

berörda myndigheter är att

 kronofogdemyndigheten inte kan agera samlat i vissa fall när så

behövs. När det exempelvis gäller

 för kronofogdemyndigheten att pröva frågan om uppskov och

möjligheten för gäldenären att betala

 enligt avbetalningsplan, är det självfallet nödvändigt att även

väga in obetalda fordringar som

 inte har lämnats för indrivning. I vissa fall kan det vara

tillräckligt att kronofogdemyndigheten

 inhämtar upplysningar från skattemyndigheten eller annan

uppdragsgivande myndighet. Om krono-

 fogdemyndigheten behöver vidta åtgärder beträffande en obetald

fordran som ännu inte har

 överlämnats är dock upplysningar inte tillräckliga. I stället

förordar jag att fordringen i fråga

 skyndsamt överlämnas till kronofogdemyndigheten som därmed blir

behörig att agera.

 Jag anser alltså att det bör krävas starka skäl för att bryta

igenom den naturliga gräns mellan

 resp. myndigheters ansvarsområden som går vid överlämnandet för

indrivning. Som jag senare skall

 återkomma till är detta emellertid nödvändigt i fråga om

prövning av ackordsförslag och vid

 konkurs.

 Obligatorisk indrivning

 När det är kronofogdemyndigheten som förfogar över

indrivningsåtgärderna är det angeläget att

 obetalda fordringar verkligen överlämnas till myndigheten.

Redan i dag gäller en näst intill

 obligatorisk skyldighet att begära indrivning av skatt m.m.

Endast om skattemyndigheten har rätt

 att meddela anstånd eller eftergift eller på annat sätt

formellt förfoga över fordringen får den

 underlåta att begära indrivning. I den här delen bör endast den

förändringen göras att de

 myndigheter som administrerar fordringar som för närvarande,

men inte med mitt förslag, handläggs

 enligt rutinerna för handräckningsmedel i ökad utsträckning

skall lämna fordringar för

 indrivning.

 Erfarenheten har visat att möjligheten att utverka betalning

är störst om indrivningsåtgärder

 kan sättas in så snart som möjligt efter den ordinarie

betalningsdagen. Av detta följer att

 indrivning bör begäras ganska kort tid därefter. Det finns

emellertid också skäl mot en alltför

 tidig indrivning. Som jag anförde i samband med att riksdagen

nyligen fattade beslut om ett nytt

 avgiftssystem vid försenade skattebetalningar m.m. bör

uppbördsmyndigheten normalt påminna den

 betalningsskyldige om att en betalning har uteblivit. En

påminnelse bör av uppbördsmyndigheten

 skickas ut så snart som möjligt och vara så utformad att den

betalningsskyldige får en kortare

 tid på sig att betala. När tiden för betalning enligt

påminnelsen löpt ut bör indrivning begäras

 omgående. För många medelsslag finns det redan föreskrifter om

ett påminnelseförfarande.

 För närvarande finns en generell föreskrift i 2 §

förordningen (1983:167) om användning av

 automatisk databehandling inom exekutionsväsendet av innebörd

att indrivning skall begäras senast

 två månader efter varje uppbördsmånad. Jag räknar med att en

motsvarande föreskrift kommer att

 behövas med den ordning som jag kommer att föreslå. Jag avser

också att lämna förslag till en

 förordningsreglering av ett allmänt påminnelseförfarande så att

ett sådant kan börja tillämpas

 samtidigt som nu aktuella lagförslag träder i kraft.

 Beloppsgräns för överlämnande till indrivning

 Även om huvudregeln alltså bör vara att det är obligatoriskt

med indrivning anser jag att

 skattemyndigheten och andra myndigheter bör ha rätt att

underlåta att lämna mycket små fordringar

 till indrivning. För de flesta skatteslag finns det regler som

innebär att små belopp inte skall

 avkrävas den skattskyldige. När det exempelvis gäller

kvarstående skatt och mervärdesskatt

 innebär det att belopp under 25 kr inte skall tas ut. Annars

följer det av den nuvarande

 regleringen att skattemyndigheten och andra myndigheter i

princip är skyldiga att överlämna varje

 obetalt belopp till kronofogdemyndigheten för indrivning.

 För några medelsslag, i första hand andra tullmedel än tull

och vissa avgifter, exempelvis

 lantmäteriavgifter, gäller emellertid särskilda regler. Den

typen av fordringar styrs nämligen av

 avskrivningskungörelsen och kan därigenom bli avskrivna redan

hos den myndighet som påfört ford-

 ringen, med påföljd att de inte behöver lämnas för indrivning.

Avskrivning kan bl.a. ske i fråga

 om fordringar som är mycket små. Dessa medelsslag bör föras

bort från avskrivningskungörelsens

 tillämpningsområde och i stället bevakas hos

kronofogdemyndigheten på samma sätt som nu gäller

 för skatter. Därmed skulle även mycket små fordringsbelopp

behöva lämnas för indrivning.

 För att motverka en ökning av indrivningen av små belopp

anser jag att myndigheten bör få rätt

 att under vissa omständigheter underlåta att överlämna en

fordran för indrivning som endast rör

 ett litet belopp. En sådan ordning bör omfatta inte endast

medel som nu regleras genom avskriv-

 ningskungörelsen utan gälla alla skatter, avgifter och andra

fordringar som handläggs som

 allmänna mål hos kronofogdemyndigheten. Storleken av det

fordringsbelopp för vilket indrivning

 inte skall begäras bör bestämmas av regeringen eller myndighet

som regeringen bestämmer. Jag

 utgår från att beloppet för den närmaste tiden inte skall

överstiga 100 kr. Föreligger det flera

 obetalda fordringar hos en och samma myndighet är det

fordringarnas sammanlagda belopp som skall

 vara avgörande. Om en myndighet inte begär indrivning för ett

mycket litet fordringsbelopp

 kvarstår naturligtvis betalningsskyldigheten för fordringen, en

betalningsskyldighet som alltså

 kan aktualiseras för indrivning om ytterligare fordringar

uppstår hos myndigheten.

 Indrivningsåtgärderna

 Som jag tidigare varit inne på har staten som borgenär olika

åtgärder att välja på för att

 utverka betalning för en fordran. När det gäller

offentligrättsliga statliga fordringar kan dessa

 åtgärder bestå i

 - utsändande av betalningsanmaning,

 - uppskov, med eller utan avbetalningsplan,

 - tagande av säkerhet,

 - avräkning,

 - verkställighet enligt utsökningsbalken (utmätning och oftast

också införsel),

 - godtagande av ackordsförslag,

 - eftergift i annan ordning än genom ackord,

 - ansökan om konkurs och åtgärder i konkurs,

 - utkrävande av betalningsskyldighet för annan än den

skattskyldige, t.ex. ställföreträdare för

 en juridisk person.

 Någon förändring bör inte göras vad gäller de åtgärder som

står till buds för att utverka

 betalning. Som framgår av det följande föreslår jag dock vissa

ändringar när det gäller vilken

 myndighet som skall få förfoga över de skilda

indrivningsåtgärderna.

 SIU har bl.a. behandlat uppgiften att föra talan om

ställföreträdaransvar och

 betalningsskyldighet för tredje man i andra fall. I dag gäller

att det är RSV som företräder

 staten i sådana processer, med möjlighet att delegera denna

uppgift till en kronofogdemyndighet

 eller en skattemyndighet i ett visst mål eller en viss grupp av

mål. SIU förordar att krono-

 fogdemyndigheten ges självständig behörighet att föra talan i

tingsrätt om betalningsskyldighet

 för tredje man.

 Regeringen har nyligen beslutat om direktiv för en utredning

som skall se över

 uppbördslagstiftningen (Dir. 1993:22). I utredningens uppdrag

ingår att överväga behovet och

 utformningen av bestämmelser på uppbördsområdet om bl.a.

ställföreträdaransvar. Mot den

 bakgrunden anser jag att det inte finns skäl att nu ta upp

frågan om företrädare för staten i

 dessa fall. Jag vill dock i det här sammanhanget framhålla att

bestämmelser av det nu aktuella

 slaget har en viktig funktion bl.a. som påtryckningsmedel i

indrivningsarbetet. Av det skälet är

 det nödvändigt med en nära samverkan mellan

kronofogdemyndigheten och skattemyndigheten i frågor

 om betalningsskyldighet.

 Jag övergår nu till att behandla de särskilda förslagen.

 4 Den författningstekniska lösningen

 Utredningens förslag överensstämmer med mitt.

 Remissinstanserna har inte haft några invändningar i denna

del.

 Skälen för mitt förslag: En av bristerna när det gäller

frågor som rör indrivning är avsaknaden

 av ett enhetligt regelverk. Som jag anfört tidigare (avsnitt

2.2) är den reglering som föreligger

 också ofullständig och föråldrad. Huvuddelen av nuvarande

bestämmelser på området återfinns i

 UBL. Där är de emellertid svåröverskådliga och blandade med

föreskrifter av annat slag. Till

 UBL:s bestämmelser hänvisas i ett stort antal andra lagar. Det

finns alltså flera skäl som talar

 för att föreskrifterna om indrivning bör samlas i en särskild

lag. Vad gäller den författnings-

 tekniska lösningen ansluter jag mig därför till SIU:s förslag.

 Jag anser således att de viktigaste bestämmelserna på

indrivningsområdet bör samlas i en lag om

 indrivning av statliga fordringar m.m., indrivningslag. Enligt

min bedömning är det den lösning

 som bäst tillgodoser intresset av att skapa en klar och

lättillgänglig reglering. Det innebär

 bl.a. att bestämmelserna om indrivning i UBL m.fl.

författningar skall upphöra att gälla.

 Bestämmelserna i lagen (1978:882) om säkerhet för

skattefordringar m.m. bör i huvudsak

 oförändrade föras över till indrivningslagen, liksom de

bestämmelser om användningen av införsel-

 institutet som i dag finns i ett antal skatte- och

avgiftsförfattningar. I likhet med SIU anser

 jag att bestämmelserna om preskription av skattefordringar

däremot bör hållas utanför den nya

 lagen.

 Jag avser att senare föreslå regeringen

verkställighetsföreskrifter till indrivningslagen,

 samlade i en indrivningsförordning.

 I det följande tar jag upp ett antal frågor som jag anser bör

regleras i indrivningslagen resp.

 en särskild lag om ackord rörande statliga fordringar m.m. I

den mån det är av betydelse för

 sammanhanget tar jag också upp frågor som jag anser bör

regleras i indrivningsförordningen.

 5 En huvudgrupp av allmänna mål

 Utredningens förslag överensstämmer med mitt.

 Remissinstanserna: Bara ett mindre antal remissinstanser har

uttalat sig särskilt om den

 föreslagna utökningen av gruppen månadsräkningsmedel och med

denna sammanhängande förändringar

 vad gäller bevakning och redovisning. Meningarna är delade.

Flertalet av de remissinstanser som

 direkt berörs av förslagen, såsom Generaltullstyrelsen,

Centrala studiestödsnämnden,

 Kammarkollegiet och Lantmäteriverket är dock positiva till

dessa, medan Lantbruksstyrelsen inte

 såg några fördelar med förslaget när det gäller indrivning av

fordringar enligt lantbruks-

 nämndstaxan.

 Skälen för mitt förslag: Med indrivning avses som redan

nämnts kronofogdemyndighetens åtgärder

 för att utverka betalning av obetalda skatter, avgifter och

liknande medel. Indrivningsmålen är

 således de mål som vid verkställighet handläggs som allmänna

utsökningsmål. De utmärks av att det

 är kronofogdemyndigheten som företräder sökanden, vilken oftast

är staten, och därmed utövar de

 funktioner som tillkommer borgenären. Mitt förslag innebär inte

någon ändring vad gäller de typer

 av fordringar som kan bli föremål för indrivning. Gruppen av

allmänna utsökningsmål ändras

 således inte.

 Enligt nuvarande ordning förekommer emellertid vissa

skillnader i handläggningsrutiner mellan

 olika typer av allmänna mål. Skillnaderna beror på målens

uppdelning i månadsräkningsmedel och

 handräckningsmedel. Som jag redan nämnt bevakar

kronofogdemyndigheten månadsräkningsmedel till

 dess de preskriberas, medan handräckningsmedel återredovisas om

kronofogdemyndigheten inte kunnat

 utverka full betalning för fordringen. Det innebär att den

uppdragsgivande myndigheten själv får

 bevaka fordringen och exempelvis besluta om förnyad indrivning

eller andra åtgärder. SIU har

 föreslagit att rutinerna för gruppen månadsräkningsmedel

utvidgas till att omfatta i princip alla

 fordringar som tillkommer staten och som handläggs som allmänna

utsökningsmål. En sådan ordning

 innebär en enhetlig behandling av statens offentligrättsliga

fordringar, medan fordringar som

 handläggs som allmänt mål men som inte tillkommer staten även

fortsättningsvis skall handläggas

 enligt vad som nu gäller för handräckningsmedel. Det betyder

att uppdragsgivaren får bevaka dessa

 fordringar sedan de återredovisats av kronofogdemyndigheten.

Dock förordar SIU att

 studiemedelsavgifter också framgent skall handläggas på det

sätt som nu sker, eftersom

 studiestödslagen innehåller särskilda regler om bevakning av

dessa avgifter.

 I första hand kan frågan om bevakning av offentligrättsliga

statliga fordringar, vilka alltså

 är de fordringar som berörs av SIU:s förslag, sägas vara en

fråga för regeringen och reglering på

 förordningsnivå. Ett genomförande av SIU:s förslag innebär

bl.a. att det blir aktuellt att ändra

 regleringen i avskrivningskungörelsen (1965:921). Frågan hänger

emellertid också samman med

 myndigheternas bevakning av privaträttsliga fordringar, vilken

fråga för närvarande är föremål

 för beredning inom Finansdepartementet. Mot bakgrund av vad jag

nu har sagt, och då det kan

 finnas skäl att ta ett samlat grepp när det gäller bevakning av

alla typer av fordringar som det

 allmänna kan ha, avser jag att senare återkomma till regeringen

med förslag till den

 förordningsreglering som kan behövas beträffande

fordringsbevakningen hos myndigheterna.

 Frågan om kronofogdemyndighetens rutiner för handläggning av

offentligrättsliga statliga

 fordringar aktualiseras emellertid redan av det förslag till

lagstiftning som jag nu lämnar. Det

 beror på att den lag om indrivning av statliga fordringar m.m.

som jag nu föreslår innehåller

 bestämmelser om indrivningsåtgärder som hanteras på skilda sätt

beroende på om målet handläggs

 som månadsräkningsmedel eller handräckningsmedel. I

lagförslaget gör jag åtskillnad på allmänna

 mål med fordringar som tillkommer staten och andra allmänna

mål. Jag följer därvid SIU:s förslag

 och låter kronofogdemyndigheten förfoga över samtliga

indrivningsåtgärder som lagen erbjuder,

 bortsett från ackord, när det gäller samtliga allmänna

utsökningsmål med fordringar som

 tillkommer staten, med undantag för avgifter enligt

studiestödslagen (1973:349). Det innebär att

 vissa myndigheters bevakning av fordringar övertas av

kronofogdemyndigheten sedan indrivning

 begärts. Som jag nyss nämnde gäller det bland annat tullar och

vissa avgifter. Gruppen av mål som

 handläggs enligt de nuvarande rutinerna för månadsräkningsmedel

utvidgas således.

 6 Förtur i vissa fall vid indrivning

 Utredningens förslag överensstämmer i princip med mitt. SIU

har dock föreslagit att frågan

 lämnas oreglerad i UB.

 Remissinstanserna: Några invändningar har inte framförts mot

utredningens förslag.

 Skälen till mitt förslag: Frågan om i vilken ordning allmänna

mål skall handläggas hos

 kronofogdemyndigheten har självfallet stor betydelse.

Turordningen för målen påverkar exempelvis

 det totala indrivningsresultatet i hög grad. Formellt är det i

första hand UB:s regler om när

 utmätning skall ske som styr kronofogdemyndighetens

handläggning. För allmänna mål är huvudregeln

 den att utmätning skall ske så snart som möjligt efter det att

ett indrivningsuppdrag har

 registrerats i ADB-systemet och målet är tillgängligt för

kronofogdemyndigheten. Det gäller dock

 inte om uppskov har beviljats eller annat särskilt skäl

föreligger (4 kap. 36 § UB).

 Vid behandlingen av propositionen med förslag till

utsökningsbalken (prop. 1980/81:8) gjorde

 lagutskottet i det av riksdagen godkända betänkandet (bet.

1980/81:LU23, rskr. 1980/81:350) vissa

 uttalanden som är av intresse i detta sammanhang. Jag vill dock

påpeka att utskottets utlåtande

 avser kronofogdemyndighetens exekutiva verksamhet, medan det nu

enbart är fråga om hur det

 allmänna som borgenär väljer att hantera sina fordringar.

Emellertid anförde utskottet att

 utgångspunkten måste vara att kronofogdemyndighetens kännedom

om omständigheterna i de enskilda

 fallen får bli utslagsgivande för i vilken ordning mål skall

handläggas. Enligt utskottet borde

 därför varje myndighet ha frihet att inom ramen för UB själv

bedöma i vilken ordning inkomna mål

 lämpligen bör handläggas. Enligt utskottet hindrade detta

naturligtvis inte att RSV kunde ge råd

 och vägledning för hur kronofogdemyndigheten bör agera.

Utskottet framhöll vidare att det var

 naturligt att målen avverkades i den ordning de inkommit till

kronofogdemyndigheten men att vissa

 faktorer typiskt sett kunde leda till en annan turordning.

Bland sådana faktorer nämnde utskottet

 fordringsbeloppets storlek och risken för ekonomisk

brottslighet.

 Kronofogdemyndigheternas prioriteringar i indrivningsarbetet

kommer till uttryck i mål och

 riktlinjer som fastställs av varje myndighet. Som ett

hjälpmedel vid urvalet av mål för

 bearbetning finns prioriteringsrutiner inlagda i

exekutionsväsendets ADB-system (REX). Rutinerna

 ger bl.a. möjlighet att med förtur ta ut mål avseende stora

fordringsbelopp och mål där

 preskription är nära förestående. Prioriteringarna gäller i det

här sammanhanget endast

 turordningen för handläggning av skatter, avgifter och liknande

medel. Reglerna hör därmed till

 borgenärsfunktionen och rör således inte frågan om hur

kronofogdemyndigheten som exekutiv

 myndighet skall fördela sina resurser mellan allmänna och

enskilda mål. Mot bakgrund av den

 turordning som i praktiken tillämpas vid indrivning av

fordringar i allmänna mål är det inte

 korrekt att bygga föreskrifterna om detta på att indrivningen,

och därmed verkställigheten enligt

 UB, sker med utgångspunkt från när målet kom in till

kronofogdemyndigheten.

 Alla allmänna mål som lämnas för indrivning skall

naturligtvis handläggas av

 kronofogdemyndigheten. När det gäller förtur för vissa mål bör

bl.a. de beloppsmässigt största

 fordringarna ägnas särskild uppmärksamhet. Andra förhållanden

än beloppens storlek måste

 emellertid också beaktas. Exempelvis bör uppbyggnaden av stora

skulder så långt möjligt för-

 hindras. Förtur bör därför också ges åt mål med sådana

kategorier av gäldenärer som typiskt sett

 riskerar växande skulder. Även personer som inte tidigare

registrerats som gäldenärer hos

 kronofogdemyndigheten bör bevakas särskilt. Vidare är det

nödvändigt att fordringar som riskerar

 att preskriberas liksom mål som har legat obehandlade en längre

tid handläggs med förtur. Inom

 ramen för de grupper av mål som jag nu pekat på kan ytterligare

prioriteringar behöva göras. Mål

 som inte skall prioriteras bör i princip handläggas i den

ordning de kommit in till kronofogde-

 myndigheten. En förändring av förtursreglerna bör ha sin grund

i vad jag nu anfört. Utformningen

 av närmare föreskrifter om detta bör emellertid kunna

överlämnas till regeringen eller RSV.

 Jag vill i det här sammanhanget påpeka att turordningsregler

som rör endast de allmänna målen

 inte får fullt genomslag i praktiken. Enligt 4 kap. 11 § UB

skall nämligen, om två eller flera

 sökt utmätning mot samma gäldenär, utmätning som huvudregel ske

samtidigt för samtliga ford-

 ringar. Beträffande en och samma gäldenär innebär detta att

verkställighet kommer att ske i ett

 sammanhang för alla fordringar oavsett om det rör sig om

allmänt eller enskilt mål. Enligt vad

 jag inhämtat har närmare en tredjedel av gäldenärerna i

allmänna mål även enskilda mål som

 handläggs samtidigt av kronofogdemyndigheten.

 7 Gäldenärsutredning

 Utredningens förslag: Huvuddragen i SIU:s förslag

överensstämmer med mitt. SIU föreslår dock

 att RSV bemyndigas att meddela närmare föreskrifter om

informationsutbytet mellan

 kronofogdemyndigheten och skattemyndigheten eller annan

uppdragsgivande myndighet. SIU föreslår

 också att skattemyndighetens revisionspromemorior, genom en

generös tillämpning av 14 kap. 3 §

 sekretesslagen (1980:100), skall kunna användas vid

gäldenärsutredning. Vidare föreslår SIU att

 uppgift om att löpande skatter och avgifter inte har betalats

skall registreras i

 utsökningsregistret.

 Remissinstanserna: En del remissinstanser är kritiska.

Datainspektionen har anfört att SIU inte

 visat tillräcklig förståelse för de integritetsrisker som är

förknippade med förslaget.

 Inspektionen har därför förordat att behovet av ett förstärkt

sekretesskydd för uppgifter som

 kronofogdemyndigheten tillförs till följd av sin

borgenärsfunktion övervägs ytterligare. Vidare

 anser inspektionen att det i lag eller förordning bör anges

vilka uppgifter som får lämnas ut för

 en gäldenärsutredning. Svenska arbetsgivareföreningen och

Sveriges industriförbund har anfört att

 integritets- och rättssäkerhetsfrågorna inte har belysts

tillräckligt. De båda organisationerna

 har motsatt sig dels att RSV får det föreslagna bemyndigandet

beträffande informationsutbytet,

 dels att generalklausulen i 14 kap. 3 § sekretesslagen får

tillämpas så som föreslagits.

 Riksdagens ombudsmän har, med hänvisning till sekretesslagen,

anfört att det knappast är korrekt

 att delegera till RSV att meddela närmare föreskrifter om

inblandade myndigheters rätt till

 informationsutbyte i fråga om en gäldenär. RSV avstyrker en

författningsreglering av samarbetet

 inom beskattnings- och indrivningsområdena.

 Bakgrunden till mitt förslag: När en borgenär har ansökt om

verkställighet skall

 kronofogdemyndigheten undersöka om gäldenären har utmätningsbar

egendom genom en s.k.

 tillgångsundersökning (4 kap. 9 § UB). En tillgångsundersökning

skall göras i både allmänna och

 enskilda utsökningsmål. Omfattningen av undersökningen bestäms

av innehållet i borgenärens

 verkställighetsansökan, gäldenärens förhållanden samt av

omständigheterna i övrigt.

 Kronofogdemyndigheten fullgör sin undersökningsplikt i första

hand genom att ta del av uppgifter

 som sökanden lämnat och upplysningar som inhämtats från

gäldenären. I ökad omfattning har

 kronofogdemyndigheten också kommit att efterforska egendom i

olika register som förs med hjälp av

 ADB. Tillgångsundersökningen är alltså inriktad på att anträffa

utmätningsbar egendom och hör

 därmed ihop med kronofogdemyndighetens ställning som exekutiv

myndighet enligt UB. Det är därför

 som undersökningen är densamma i allmänna och enskilda mål.

 I allmänna mål ankommer det på kronofogdemyndigheten att, som

ett komplement till

 tillgångsundersökningen, också göra en annan sorts utredning av

gäldenärens förhållanden. Det

 beror på att kronofogdemyndigheten i de allmänna målen

företräder borgenären och i den egenskapen

 bl.a. måste bestämma vilken indrivningsåtgärd som skall

tillgripas för att på bästa sätt leda

 till att skatten eller avgiften betalas. Detta är en bedömning

som i ett enskilt mål görs av

 sökanden före begäran om verkställighet. I ett allmänt mål kan

valet av indrivningsåtgärd stå

 mellan exempelvis utmätning och en avbetalningsplan. Valet kan

träffas först sedan

 kronofogdemyndigheten utrett gäldenärens samlade ekonomiska

förhållanden. Frågor som faller inom

 ramen för en gäldenärsutredning, men utanför en

tillgångsundersökning, rör bl.a. gäldenärens

 totala skuldsättning och orsakerna till skuldens uppkomst.

 Det ligger i sakens natur att tillgångsundersökningen och

gäldenärsutredningen delvis smälter

 samman. Exempelvis inhämtar självfallet kronofogdemyndigheten i

ett sammanhang uppgifter från

 gäldenären om tillgångar, skulder och andra ekonomiska

förhållanden. Till skillnad från

 tillgångsundersökningen är verksamheten med gäldenärsutredning

för närvarande inte reglerad i lag

 eller förordning.

 I indrivningsverksamheten har kronofogdemyndigheten stor

hjälp av utsökningsregistret. Som jag

 tidigare pekat på har myndigheten också tillgång till uppgifter

i skatteregistren.

 Utsökningsregistret innehåller uppgifter om gäldenärerna. Som

framgår av 6 § 1 och 11 utsöknings-

 registerlagen får registret bl.a. innehålla uppgifter om

förhållanden av betydelse för en

 gäldenärs betalningsskyldighet och om förhör eller annan åtgärd

som har vidtagits för

 efterforskning av tillgångar. Utsökningsregisterlagen tillkom

efter förslag från SIU. SIU anförde

 i betänkandet Utsökningsregisterlag (Ds Fi 1983:4), som låg

till grund för lagstiftningen, att

 uppgifter av mer personlig natur beträffande gäldenären inte

skulle föras in i

 utsökningsregistret. Frågan berördes inte vidare under

lagstiftningsarbetet. RSV har med stöd av

 2 § utsökningsregisterförordningen föreskrivit att registret

får innehålla samtliga de uppgifter

 som räknas upp i 6 § utsökningsregisterlagen. Denna uppräkning

ger inte stöd för en registrering

 av känsligare personliga, icke ekonomiska, uppgifter.

 Enligt 9 kap. 19 § första stycket sekretesslagen gäller

sekretess inom exekutionsväsendet i mål

 eller ärende angående exekutiv verksamhet för uppgift om

enskilds personliga eller ekonomiska

 förhållanden om det kan antas att den enskilde eller honom

närstående lider avsevärd skada eller

 betydande men om uppgiften röjs. Sekretesskyddet inom

exekutionsväsendet är med andra ord

 utformat med ett s.k. rakt skaderekvisit, vilket medför att

uppgifterna presumeras vara

 offentliga. Det innebär att skyddet är svagare än inom

beskattningsverksamheten, där sekretess

 gäller utan någon skadeprövning, s.k. absolut sekretess.

Sekretessen inom exekutionsväsendet

 gäller inte uppgift om förpliktelse som avses med den sökta

verkställigheten och inte heller

 beslut i målet eller ärendet. Motsvarande sekretess gäller i

myndighets verksamhet som avser

 förande av eller uttag ur utsökningsregistret.

 Många uppgifter som finns i skatteregistren omfattas av

skattesekretess. Denna gäller också hos

 kronofogdemyndigheten när myndigheten tar del av uppgifterna på

bildskärmsterminal, men upphör om

 myndigheten låter skriva ut uppgifter eller på annat sätt föra

över dem från skatteregistren till

 ett utsökningsmål.

 Det svagare sekretesskyddet inom exekutionsväsendet har

motiverats med att den exekutiva

 verksamheten till stor del innefattar myndighetsutövning mot

enskilda och att intresset av en

 allmän insyn i verksamheten därför måste anses vara betydande

(prop. 1979/80:2 Del A s. 288).

 Sekretessen för uppgift i utsökningsregistret infördes

samtidigt som utsökningsregisterlagen

 trädde i kraft den 1 januari 1987. I den proposition som

föregick lagstiftningen anförde det

 föredragande statsrådet att han inte fann skäl att gå in på

frågan om en förändrad sekretess på

 utsökningsområdet (prop. 1985/86:155 s. 24 och 25).

 För uppgiftslämnande mellan beskattningsverksamheten och

kronofogdemyndighetens verksamhet kan

 den s.k. generalklausulen i 14 kap. 3 § sekretesslagen

tillämpas. Enligt den bestämmelsen kan

 sekretessbelagd uppgift lämnas till myndighet om det är

uppenbart att intresset av att uppgiften

 lämnas ut har företräde framför det intresse som sekretessen

skall skydda.

 Skälen för mitt förslag: Kronofogdemyndighetens utredning om

gäldenärens ekonomiska

 förhållanden i syfte att bestämma lämplig indrivningsåtgärd,

den s.k. gäldenärsutredningen, är

 inte lagreglerad. Det har bl.a. lett till att det råder viss

osäkerhet om hur en

 gäldenärsutredning bör bedrivas. Sålunda har dåvarande

kronofogdemyndigheten i Malmö distrikt i

 sitt remissvar anfört att det är oklart vilka uppgifter eller

handlingar, i första hand

 revisionspromemorior och självdeklarationer, som under en

utredning av gäldenärens samlade

 förhållanden får efterfrågas hos skattemyndigheten.

 En tillgångsundersökning enligt UB ger ofta ganska god

vägledning när det gäller att bedöma

 gäldenärens ekonomiska situation. Eftersom undersökningen är

inriktad på att finna utmätningsbar

 egendom ger den emellertid inte en samlad bild av gäldenärens

ekonomiska förhållanden. Som

 företrädare för borgenären i allmänt mål behöver

kronofogdemyndigheten få en sådan samlad bild.

 Om kronofogdemyndigheten inte känner till gäldenärens totala

skuldsättning och orsakerna till att

 betalning uteblivit kan myndigheten inte med säkerhet bestämma

vilken indrivningsåtgärd som är

 mest lämplig. Därmed finns det risk för att

indrivningsresultatet inte blir det bästa. Som ett

 komplement till tillgångsundersökningen behöver

kronofogdemyndigheten således kunna företa en

 fördjupad utredning.

 För att skydda gäldenärens rätt till integritet och för att

skapa en enhetlig ordning för

 utredningsverksamheten är det enligt min mening nödvändigt att

grunden för denna verksamhet läggs

 fast i lag. Jag instämmer i Datainspektionens bedömning att SIU

inte till alla delar beaktat de

 risker för integritetsintrång som är förknippade med dess

förslag. Av bl.a. det skälet avviker

 mitt förslag från utredningens förslag på några väsentliga

punkter.

 SIU har föreslagit en viss lagreglering av

gäldenärsutredningen men samtidigt förordat att RSV

 skall bemyndigas att i stor utsträckning styra

informationsutbytet mellan skattemyndigheten och

 kronofogdemyndigheten genom föreskrifter. Som några

remissinstanser påpekat kan en sådan ordning

 komma att strida mot sekretesslagens bestämmelser. För min del

föreslår jag en grundläggande

 lagreglering av frågan. RSV får sedan meddela de allmänna råd

som kan behövas.

 Utredningens omfattning

 En gäldenärsutredning skall ge en samlad bild av gäldenärens

ekonomiska förhållanden. SIU:s

 förslag innefattar även utredning om personliga förhållanden.

Vad som avses med det har inte

 angetts närmare. Gränsen mellan ekonomiska och personliga

förhållanden kan visserligen sägas vara

 flytande. Jag vill dock betona att det är gäldenärens

ekonomiska situation som skall ägnas

 intresse. Även när det gäller s.k. närstående personer till

gäldenären vill jag göra ett

 påpekande. SIU förordar att sådana personer skall kunna föras

in i en gäldenärsutredning, utan

 att närmare definiera närståendekretsen eller ange situationer

när detta skulle kunna ske. Det är

 enligt min mening inte en tillfredsställande lösning. Om

gäldenären har direkta ekonomiska

 kopplingar till en annan fysisk eller juridisk person måste det

naturligtvis beaktas. Jag tänker

 då på omständigheter som påverkar gäldenärens betalningsförmåga

eller som kan utgöra grund för

 solidarisk betalningsskyldighet eller liknande för den andra

personen, t.ex. borgen, delägarskap

 eller transaktioner som kan återvinnas vid en konkurs. I övrigt

skall inte andra personer än

 gäldenären föras in i utredningen.

 Som SIU anfört är den kanske viktigaste bland de uppgifter

som kronofogdemyndigheten har att ta

 fram i egenskap av borgenärsföreträdare den som rör gäldenärens

totala skuldsättning (s.k.

 skuldavstämning). Jag har också tidigare anfört att det är

betydelsefullt att orsakerna till en

 utebliven betalning klarläggs. Om gäldenären driver någon form

av näringsverksamhet ligger det

 också inom gäldenärsutredningens ram att undersöka

verksamhetens omsättning och resultat.

 För en effektiv och ändamålsenlig indrivning är det

värdefullt om kronofogdemyndigheten på ett

 tidigt stadium får en så god uppfattning som möjligt om

gäldenärens ekonomiska förhållanden.

 Därmed kan resurserna koncentreras på den mest verksamma

indrivningsåtgärden. Det kan också vara

 till fördel för gäldenären. Han kan t.ex. slippa de nackdelar

som orsakas av en konkursansökan,

 om betalning i stället kan ske genom en avbetalningsplan.

 Jag ser det som angeläget att klarlägga vad som skall vara

grundmaterialet för en

 gäldenärsutredning. Skattemyndigheterna, som svarar för de

flesta och beloppsmässigt största

 fordringarna, har inte sällan tillgång till ett omfattande

material som rör den skattskyldiges

 ekonomiska förhållanden och som är av betydelse för en

gäldenärsutredning. De har ibland också

 fått särskild information av den betalningsskyldige med

anledning av att de påmint om utebliven

 betalning och kanske fått förfrågningar om betalningsanstånd.

Det är rimligt att information av

 detta slag används som utgångsmaterial för

kronofogdemyndighetens gäldenärsutredning. Därmed

 upprätthålls också det naturliga sambandet mellan taxeringen,

debiteringen, uppbörden och

 indrivningen.

 Uppgifter från uppdragsgivande myndighet

 Kronofogdemyndigheten bör få tillgång till adekvat information

om gäldenären snabbt och enkelt.

 Främst med hänsyn till de stora ärendemängder som förekommer

hos kronofogdemyndigheten innebär

 detta att ADB bör komma till användning för

gäldenärsutredningen. En mycket stor del av

 fordringarna i allmänna mål överlämnas också endast på

ADB-medium. Som redan nämnts har

 kronofogdemyndigheten sedan länge terminalåtkomst till vissa

uppgifter i skatteregistren. Den

 rätt till terminalåtkomst som kronofogdemyndigheten har enligt

10 § skatteregisterlagen utnyttjas

 för närvarande inte fullt ut. Sedan SIU lämnade sitt betänkande

har dock den faktiska

 terminalåtkomsten utökats. Sålunda har kronofogdemyndigheten

numera åtkomst till bl.a.

 kontrolluppgift beträffande ränta, banktillgodohavanden och

aktieutdelning, vilket SIU förordade.

 Många av uppgifterna i skatteregistren kan således vara till

stor hjälp när det gäller att göra

 en gäldenärsutredning för att bedöma vilken indrivningsåtgärd

som är mest lämplig. Jag anser

 därför att gäldenärsutredning bör få göras med hjälp av de

uppgifter i skatteregistren som

 kronofogdemyndigheten har rätt att ta del av.

 SIU har föreslagit att skattemyndigheten, genom en generös

tillämpning av 14 kap. 3 §

 sekretesslagen, skall medverka till att kronofogdemyndigheten

får del av uppgifter från i första

 hand revisionspromemorior. Onekligen råder det ett starkt

samband mellan beskattningsverksamheten

 och indrivningen av skatter och avgifter. Det förhållandet

betonades också i propositionen (prop.

 1979/80:147 s. 26 f) med förslag till skatteregisterlag, där

det föreslogs att

 kronofogdemyndigheten skulle få tillgång till uppgifterna i

skatteregistren i den mån uppgifterna

 behövdes för indrivningsverksamheten. I samband med den

följdlagstiftning som infördes på

 skatteområdet i anslutning till att sekretesslagen trädde i

kraft (prop. 1980/81:70 s. 24)

 anförde det föredragande statsrådet att även uppgifter direkt

från taxeringsmaterialet borde

 kunna lämnas ut till kronofogdemyndigheten inom ramen för

generalklausulen i 14 kap. 3 § sek-

 retesslagen.

 Inte heller jag vill utesluta att generalklausulen kan

tillämpas i fråga om taxeringsmaterial

 när kronofogdemyndigheten i sin exekutiva verksamhet söker

efter utmätningsbar egendom. Jag kan

 emellertid inte dela SIU:s uppfattning att

kronofogdemyndigheten regelmässigt bör få del av upp-

 gifter från revisionspromemorior och deklarationsmaterial inom

ramen för den nu föreslagna

 gäldenärsutredningen. Tillgångsundersökningen och

gäldenärsutredningen måste hållas i sär i det

 här avseendet.

 Ett överlämnande av uppgifter från en skattemyndighet till en

kronofogdemyndighet medför den

 för gäldenären påtagliga olägenheten att uppgifter i

taxeringsmaterialet som hos skattemyn-

 digheten har ett starkt sekretesskydd får ett svagare skydd hos

kronofogdemyndigheten. I den

 intressekonflikt som här gör sig gällande bör gäldenärens rätt

till integritet ha företräde. Man

 måste också hålla i minnet att en gäldenärsutredning görs för

att bedöma vilken indrivningsåtgärd

 som är mest lämplig. För det ändamålet behöver

kronofogdemyndigheten få en bild av gäldenärens

 samlade ekonomiska förhållanden men inte kännedom om alla

detaljer. Endast i sällsynta

 undantagsfall torde kronofogdemyndigheten ha så dålig

information om gäldenären att uppgifter

 från revisionspromemorior och deklarationshandlingar behövs för

en gäldenärsutredning. Min

 inställning är alltså att 14 kap. 3 § sekretesslagen skall

tillämpas återhållsamt i fråga om

 gäldenärsutredningar.

 När det gäller fordringar som lämnas för indrivning av andra

än skattemyndigheten finns det hos

 den överlämnande myndigheten vanligen endast begränsad

information om gäldenärens ekonomiska

 förhållanden. För vissa fordringsslag, exempelvis TV-avgifter

och felparkeringsavgifter, torde

 sådan information i allmänhet saknas helt.

Kronofogdemyndigheten får då själv avgöra i vad mån

 det kan vara lönt att efterfråga information hos den myndighet

som lämnat fordringen för indriv-

 ning. I den mån denna har tillgång till information av värde

för en gäldenärsutredning är det

 givetvis lämpligt att det anges i samband med överlämnandet.

 Uppgifter från gäldenären

 Jag delar SIU:s uppfattning att gäldenären aktivt bör medverka

i utredningsarbetet. När det

 gäller att bedöma vilken indrivningsåtgärd som är mest lämplig

bör därför uppgifter om relevanta

 förhållanden också hämtas in från gäldenären själv. Om

gäldenären inte medverkar är det svårt att

 få en uppfattning om hans privaträttsliga åtaganden. Gäldenären

har normalt ett intresse av att

 själv redovisa sina ekonomiska förhållanden. Han riskerar

annars att inte ges möjlighet till

 avbetalning och att kronofogdemyndigheten i stället ansöker om

konkurs. Som SIU har föreslagit

 kan uppgifter från gäldenären inhämtas med användande av olika

standardiserade blanketter.

 Information kan också hämtas in från utomstående, exempelvis

gäldenärens bankförbindelser och

 revisor. Att det kan krävas medgivande av gäldenären för att

dessa skall anse sig oförhindrade

 att lämna upplysningar till kronofogdemyndigheten är en annan

sak.

 Uppgifter som redan finns hos kronofogdemyndigheten

 När en fordran lämnas för indrivning finns det i många fall hos

kronofogdemyndigheten redan

 uppgifter om gäldenären. Sådana uppgifter bör självfallet få

komma till användning vid en

 gäldenärsutredning oavsett om de förekommer i

utsökningsregistret eller finns i tidigare akter

 beträffande samma gäldenär. Ofta bör redan en kontroll i

utsökningsregistret kunna ge värdefull

 information eftersom även avslutade mål finns kvar i registret

under några år.

 Hittills har jag anvisat tre källor för gäldenärsutredning,

nämligen uppgifter som finns hos

 den myndighet som påfört fordringen, uppgifter som lämnas av

gäldenären samt uppgifter som

 kronofogdemyndigheten redan har tillgång till när indrivning

begärs. Jag föreslår inte någon

 reglering som begränsar utredningen till dessa källor. Det

finns dock anledning till

 återhållsamhet när det gäller att samla in information från

annat håll. Bl.a. integritetsskäl

 talar mot att uppgifter om en gäldenärs ekonomiska förhållanden

hämtas in från myndigheter som

 inte har något att göra med en uppkommen skuld. Viss

information från andra än uppdragsgivaren

 och gäldenären kommer ändå att kunna användas genom att

kronofogdemyndigheten kan använda all

 information som finns hos myndigheten i tidigare mål.

 Gäldenärsutredningen bör vara obligatorisk

 En gäldenärsutredning bör i princip alltid göras. Det bör vara

den inledande åtgärden vid

 indrivningen. Omfattningen av gäldenärsutredningen bör

emellertid anpassas till vad som behövs i

 varje enskilt fall. Om kronofogdemyndigheten sedan tidigare har

god kännedom om en viss gäldenärs

 förhållanden är det troligt att indrivningsåtgärden i ett nytt

mål kan bestämmas utan att några

 ytterligare upplysningar om gäldenären behöver hämtas in från

exempelvis skattemyndigheten eller

 gäldenären själv. I ett sådant fall bör inte någon ny

gäldenärsutredning göras.

 SIU har föreslagit att även uppgifter om obetalda skatter och

avgifter som inte har lämnats för

 indrivning skall anges i utsökningsregistret för den som är

gäldenär hos kronofogdemyndigheten.

 Eftersom myndigheten vid indrivning av skatter och avgifter kan

ta del av dessa uppgifter i

 skatteregistren anser jag att uppgifterna inte bör registreras

i utsökningsregistret.

 Som framgått omfattar sekretesslagens bestämmelser för

exekutionsområdet mål eller ärende

 angående exekutiv verksamhet. Av lagens förarbeten (prop.

1979/80:2 Del A s. 289) framgår bl.a.

 att bestämmelsen i 9 kap. 19 § avses gälla alla slag av

exekutiva mål eller ärenden som

 förekommer hos kronofogdemyndigheten och att t.ex. sådana

uppgifter från deklarationshandlingar

 samt uppgifter om anstaltsvistelse, arbetslöshet och sjukdom

som myndigheten behöver för att

 bedöma en gäldenärs betalningsförmåga omfattas av sekretessen.

Innebörden av det som nu har sagts

 får anses vara att även uppgifter som kronofogdemyndigheten

hämtar in i egenskap av

 borgenärsföreträdare varit avsedda att omfattas av

bestämmelsens tillämpningsområde. Det är också

 på det sättet som bestämmelsen har tillämpats. Det kan

tilläggas att borgenärsfunktionen alltid

 fullgörs inom ramen för ett mål om exekutiv verksamhet. Mitt

förslag om en reglering av

 borgenärsfunktionen innebär således inte att bestämmelsen i

fråga behöver ändras.

 Inte heller är det påkallat att allmänt skärpa sekretessen

inom exekutionsväsendet. Mitt nu

 framlagda förslag medför inte att kronofogdemyndigheten skall

få del av några nya typer av

 uppgifter ifråga om enskildas personliga eller ekonomiska

förhållanden. Tvärtom bedömer jag att

 regleringen av i första hand verksamheten med

gäldenärsutredningar kommer att innebära en

 uppstramning av den uppgiftsinsamling som för närvarande sker.

Inte heller bör

 utsökningsregistret nu utökas med andra uppgifter än uppgift om

förekomsten av en gäldenärsutred-

 ning. I den mån gäldenären lämnar känsliga uppgifter om sig

själv bör uppgifterna registreras

 endast om det får ske med stöd av nuvarande bestämmelser.

 8 Uppskov och säkerhet

 Utredningens förslag: Överensstämmer i princip med mitt. SIU

har dock föreslagit att

 kronofogdemyndigheten skall kunna bevilja uppskov och ta emot

säkerhet i fråga om förfallna

 fordringar som ännu inte har överlämnats till myndigheten för

verkställighet. SIU har inte lämnat

 förslag till någon lagreglering av uppskovstidens längd.

 Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser som uttalat sig

ställer sig bakom tanken på en

 reglering av uppskovsinstitutet och tillstyrker i huvudsak

utredningens förslag till sådan

 reglering. RSV avstyrker att kronofogdemyndigheten skall få

bevilja uppskov i fråga om förfallna

 fordringar som inte har lämnats för indrivning. Några

kronofogdemyndigheter anser att rätten för

 kronofogdemyndigheten att ta ut ränta vid uppskov bör regleras.

 Bakgrunden till mitt förslag: I allmänna mål anses

kronofogdemyndigheten ha rätt att medge

 gäldenären uppskov. Uppskov är vanligt förekommande. Det

kombineras ofta med ett åläggande för

 gäldenären att betala enligt en avbetalningsplan.

Uppskovsinstitutet är dock i det närmaste helt

 oreglerat. I samband med att uppskov beviljas i ett allmänt mål

får kronofogdemyndigheten ta emot

 säkerhet - pant, borgen eller företagshypotek - för fordringen.

Förfarandet med säkerhet regleras

 i lagen (1978:882) om säkerhet för skattefordringar m.m.

 I enskilda utsökningsmål förekommer inte uppskov. I stället

kan sökanden lämna anstånd med

 utmätning (4 kap. 10 § UB).

 Begreppet anstånd förekommer på flera ställen i UB. Vid

exekutiv försäljning av utmätt egendom

 får kronofogdemyndigheten bevilja anstånd med försäljningen på

begäran av utmätningssökanden

 eller gäldenären (8 kap. 3 § andra stycket UB). Anstånd kan

också medges i mål om avhysning (16

 kap. 4 § UB). I dessa fall avgörs frågan av

kronofogdemyndigheten i egenskap av exekutiv

 myndighet. Den nyss nämnda bestämmelsen om anstånd med exekutiv

försäljning gäller inte i allmänt

 mål. I sådant mål skall försäljning av utmätt egendom ske utan

dröjsmål, om inte hinder möter

 eller anstånd medges av kronofogdemyndigheten (8 kap. 19 §

UB).

 Anstånd förekommer också som ett skatterättsligt institut i

fråga om åtskilliga skatter och

 avgifter. Sådant anstånd meddelas av skatte- eller

avgiftsmyndigheten i enlighet med särskilda

 bestämmelser. Så innehåller exempelvis 48 och 49 §§ UBL

detaljerade föreskrifter om bl.a. förut-

 sättningarna för anstånd. Anstånd enligt UBL kan meddelas bl.a.

av sociala skäl eller om den

 skattskyldige har begärt omprövning av eller överklagat ett

taxeringsbeslut. Anstånd kan i vissa

 fall meddelas även beträffande en fordran som har lämnats för

indrivning. Det anses att

 kronofogdemyndigheten normalt inte bör medge uppskov om det

finns förutsättningar för anstånd,

 utan i stället hänvisa gäldenären till skatte-eller

avgiftsmyndigheten.

 Det skatterättsliga anståndet har likheter med uppskovet.

Exempelvis kan även anstånd förenas

 med säkerhet. Samtidigt föreligger vissa betydelsefulla

skillnader mellan de båda instituten. Om

 anstånd har meddelats får fordringen inte drivas in under den

tid som anståndet avser. Högsta

 domstolen har också i ett avgörande slagit fast att anstånd

medför att tidigare utmätning upphävs

 (NJA 1989 s. 137). Däremot anses uppskov inte hindra att

kronofogdemyndigheten vidtar

 verkställighetsåtgärder om det finns skäl till det. En praktisk

skillnad mellan de båda

 instituten är att uppskov i regel avser gäldenärens samtliga

skulder medan anstånd beviljas

 beträffande ett särskilt skatte- eller avgiftsbelopp.

 Skälen för mitt förslag: Uppskovsfrågor aktualiseras i många

allmänna mål under indrivningen.

 Möjligheten att få uppskov med en skatte- eller

avgiftsbetalning är i regel av stor betydelse för

 den enskilde. Ett uppskov kan även få andra återverkningar.

Exempelvis kan fordringens pre-

 skriptionstid förlängas i vissa fall. Som SIU påpekat måste man

ställa krav på att gäldenärerna

 behandlas lika när olika uppskovsfrågor prövas. Mot denna

bakgrund finner jag det angeläget att

 uppskovsinstitutet lagregleras. Med en sådan reglering kan en

stram och enhetlig tillämpning

 komma till stånd. Liksom hittills bör det ankomma på

kronofogdemyndigheten att besluta om

 uppskov.

 Förutsättningar för uppskov

 Utgångspunkten för regleringen av förutsättningar och villkor

för uppskov bör vara att uppskov

 skall kunna medges om det kan antas vara till fördel för det

allmänna. Om en gäldenär erbjuder

 sig att betala skulden genom avbetalningar har

kronofogdemyndigheten således att jämföra detta

 med vad som kan tänkas flyta in genom exempelvis utmätning. Det

kan i vissa fall vara

 fördelaktigare att genom uppskov bereda gäldenären möjlighet

att själv sälja vissa tillgångar än

 att utmäta dem.

 I princip är det alltså det allmännas fiskala intresse som

skall vara vägledande vid

 bedömningen av om uppskov skall meddelas, liksom för övrigt vid

prövning av varje annan

 indrivningsåtgärd. Det finns emellertid också vissa andra

situationer där uppskov kan vara

 påkallat. Uppskov bör således kunna medges fysiska personer med

hänsyn till deras personliga

 förhållanden. I första hand bör det vara fråga om korta uppskov

i dessa fall. I ömmande fall bör

 dock även längre uppskov kunna medges. De svårigheter som gör

att gäldenären inte kan betala

 måste emellertid vara av övergående natur. Uppskov bör således

inte beviljas om

 betalningssvårigheterna kan förväntas bli bestående.

 Ett kortare uppskov kan också vara påkallat i avvaktan på att

gäldenären ansöker om anstånd hos

 beskattningsmyndigheten och att anståndsfrågan prövas. Sådana

ansökningar aktualiseras ofta först

 genom kronofogdemyndighetens indrivningsåtgärder.

 Ett uppskov bör ses som ett undantag från huvudregeln att

betalning skall ske på utsatt tid.

 Undantaget framstår emellertid som mindre genomgripande om

gäldenären betalar av skulden enligt

 en överenskommen avbetalningsplan. Ordningen med en

avbetalningsplan i samband med uppskov är

 vanligt förekommande i dagsläget och bör vara ett naturligt

inslag även i framtiden. Genom den

 dröjsmålsavgift som nyligen införts vid försenade betalningar

av skatter m.m. kan staten numera

 också få fullgod kompensation för den ränteförlust som annars

skulle uppstå. Med synsättet att

 uppskov är ett undantag från huvudregeln om omedelbar betalning

följer också att gäldenären inte

 har någon obetingad rätt till uppskov. Det är exempelvis

självklart att uppskov inte bör beviljas

 i samband med ansökan om anstånd, om denna enbart har till

syfte att fördröja

 kronofogdemyndighetens verkställighetsåtgärder.

 Ibland förekommer det att en skattskyldig begär uppskov med

betalning av en fordran som inte

 har lämnats för indrivning. Begäran görs då vanligen hos

skattemyndigheten och skälet till att

 fordringen ligger kvar hos myndigheten är oftast att tidpunkten

för ordinarie överlämnande för

 indrivning ännu inte inträffat. I en sådan situation bör

skattemyndigheten omgående överlämna

 fordringen till kronofogdemyndigheten, som har att pröva

uppskovsfrågan, såvida inte den

 skattskyldiges begäran egentligen gäller anstånd och det även

finns förutsättningar för ett

 sådant.

 För prövningen av en fråga om uppskov bör

kronofogdemyndigheten ha en samlad bild av

 gäldenärens ekonomiska situation. En förutsättning för uppskov

bör därför vara att

 kronofogdemyndigheten har gjort en gäldenärsutredning. Den

närmare omfattningen av utredningen

 får bestämmas med hänsyn till omständigheterna i det enskilda

fallet. Utredningsinsatserna bör

 således ställas i förhållande till sådana faktorer som skuldens

storlek och den tid uppskovet

 skall avse.

 Som jag påpekat tidigare sammanfaller uppskovsinstitutet

delvis med det skatterättsliga

 anståndet. Det gäller särskilt vid nedsatt betalningsförmåga

(sociala skäl). För att anstånd

 skall komma i fråga på grund av sociala skäl krävs dock att

ansökan görs senast den dag skatten

 skall betalas. SIU anför att de båda instituten helst borde

vara helt åtskilda i fråga om

 förutsättningar och villkor m.m. Samtidigt konstaterar SIU att

man just när det gäller nedsatt

 betalningsförmåga måste ha tillgång till uppskovsmöjligheten

samtidigt som anståndsmöjligheten

 knappast heller kan tas bort. För min del ser jag det inte som

någon nackdel att instituten

 delvis sammanfaller. De är framför allt tillämpbara vid olika

tidpunkter och fyller delvis olika

 syften. För gäldenärerna är det en fördel om den nuvarande

konstruktionen behålls.

 Som framgått inledningsvis i avsnittet används begreppet

anstånd på olika sätt i näraliggande

 sammanhang. I en strävan att delvis råda bot på detta föreslår

jag att borgenären i enskilt mål

 fortsättningsvis skall kunna lämna uppskov, inte anstånd, med

utmätning. Något annat än en

 terminologisk förändring är det i denna del inte fråga om.

 Uppskovets längd

 Av stor betydelse är frågan om hur länge uppskov skall beviljas

och om uppskovstiden på något

 sätt bör lagregleras. Bestämmelser om tidsramar finns

exempelvis när det gäller anstånd (bl.a. 48

 § 1 mom. UBL). SIU har avvisat tanken på tidsramar och även i

övrigt avstått från att lämna

 förslag till en reglering av uppskovstiden. Som skäl för sin

inställning har SIU anfört att

 uppskov kommer i fråga under mycket skiftande förhållanden och

att det är mindre lämpligt att i

 författning skilja på de olika fallen och låta dem följa

särskilda regler. Enligt SIU skulle

 därför en reglering behöva bli så allmänt hållen att den skulle

komma att sakna praktisk

 betydelse.

 Jag håller delvis med SIU. Jag är också övertygad om att

kronofogdemyndigheten kan hantera

 uppskovsinstitutet på ett bra sätt utan någon detaljreglering

av uppskovens längd. Jag vill

 emellertid peka på att det finns vissa skäl som talar för någon

form av lagreglerade

 uppskovstider. Syftet med en reglering av uppskovsinstitutet är

ju att lägga grunden för en stram

 och enhetlig rättstillämpning. Det ligger då också nära till

hands att det införs vissa

 bestämmelser om den i sammanhanget centrala frågan om

uppskovens längd. I annat fall blir den

 frågan enbart en angelägenhet för de tillämpande myndigheterna.

 Självklart skall ett uppskov inte löpa under längre tid än

vad som är absolut nödvändigt.

 Utgångspunkten är att betalning skall ske omgående och att

uppskov är ett undantag från den

 huvudregeln. Även för att markera denna inriktning kan det vara

värdefullt med någon sorts

 föreskrifter om hur länge uppskov får beviljas. Det kan också

vara av betydelse för

 kronofogdemyndigheten att vid kontakter med gäldenärerna i

frågor som rör uppskovstider ha stöd i

 föreskrifter som lagstiftaren ställt upp. Sammantaget anser jag

således att även uppskovstiderna

 bör bli föremål för lagreglering. Några detaljbestämmelser

skall det dock inte vara fråga om utan

 lämpligen sker regleringen genom att vissa utgångspunkter

anges.

 Som jag nyss var inne på är utgångspunkten att ett uppskov

inte skall avse längre tid än vad

 som behövs för att gäldenären skall kunna betala. Ett uppskov

bör i så stor utsträckning som

 möjligt vara förenat med att gäldenären gör avbetalningar på

skulden. Om avbetalning emellertid

 inte sker bör uppskovstiden inte få överstiga ett år, om det

inte finns synnerliga skäl för en

 längre tid. När gäldenären gör sitt bästa för att genom

avbetalningar reducera skulden skall

 uppskov kunna beviljas för längre tid. Särskilt om skulden är

stor i förhållande till gäldenärens

 betalningsförmåga är det ofta nödvändigt att kunna medge

uppskov för betydligt längre tid än ett

 år.

 Ett beslut om uppskov innebär att kronofogdemyndigheten inte

avser att vidta åtgärder för att

 driva in fordringen förrän en viss senare dag. Att uppskov har

beviljats bör emellertid inte

 hindra kronofogdemyndigheten från att vidta indrivningsåtgärder

om det finns skäl till det. Det

 är exempelvis naturligt att kronofogdemyndigheten kan frångå

ett beviljat uppskovsbeslut om

 gäldenären inte följer överenskommen avbetalningsplan, om han

samlar på sig nya skulder eller om

 hans betalningsförmåga förbättras avsevärt. Som JO framhållit

vid flera tillfällen bör dock inte

 kronofogdemyndigheten utan särskild anledning frångå ett

uppskov (se t.ex. JO:s ämbetsberättelse

 1982/83 s. 354). Förutsättningarna för att

kronofogdemyndigheten skall kunna frångå ett beviljat

 uppskov bör därför framgå av lagtexten.

 Frågor om uppskov och säkerhet har ett nära samband eftersom

säkerhet endast kan tas emot i

 samband med att uppskov beviljas. Lagen (1978:882) om säkerhet

för skattefordringar m.m. bör

 därför upphävas och bestämmelserna i denna i stället tas in i

den föreslagna indrivningslagen.

 Ränta vid uppskov

 I olika sammanhang har det diskuterats om kronofogdemyndigheten

har rätt att betinga det allmänna

 ränta i samband med att uppskov beviljas. Som jag nyss antydde

har den frågan nyligen lösts genom

 att ett nytt avgiftssystem vid försenade skattebetalningar m.m.

införts (prop. 1991/92:93, bet.

 1991/92:SkU19, rskr. 1991/92:269, SFS 1992:624 m.fl.).

Dröjsmålsavgift beräknas till dess slutlig

 betalning sker eller preskription inträder (prop. 1991/92:93 s.

107). Avgiften tas ut även för

 tid då uppskov beviljats. Därmed blir det inte aktuellt att

också ta ut en särskild

 uppskovsränta.

 9 Ackord och annan eftergift

 Utredningens förslag: SIU föreslår att villkoren för ackord

ändras något genom att bedömningen

 vid antagande av ackordsförslag skall ske med utgångspunkt från

vad det allmänna kan erhålla

 genom ett exekutivt förfarande, och inte som nu om det kan

antas vara till fördel för det

 allmänna. SIU förordar också att ackordsfrågorna även

fortsättningsvis skall handläggas av

 skattemyndigheten. Vidare föreslår SIU att det införs en

möjlighet till eftergift av skatte- och

 avgiftsfordringar vid sidan om ackordsinstitutet. Enligt SIU

bör skatter och avgifter kunna

 efterges av sociala skäl, i första hand som ett led i en

ekonomisk rehabilitering av gäldenären.

 Remissinstanserna: Remissutfallet är blandat. Endast RSV,

Sveriges ackordcentral och ett par

 kronofogdemyndigheter har närmare kommenterat förslaget rörande

ändring av förutsättningarna för

 antagande av ackordsförslag. RSV avstyrker förslaget eftersom

det enligt verkets mening i icke

 oväsentlig grad skulle förändra den hittillsvarande

tillämpningen och bl.a. leda till alltför

 kortsiktiga bedömningar. Även Sveriges ackordcentral är kritisk

till de överväganden som ligger

 bakom SIU:s förslag i denna del. Uppfattningarna är delade i

frågan om ackordsärenden skall

 prövas av skatte- eller kronofogdemyndigheten. Av myndigheter

utanför skatteförvaltningen och

 exekutionsväsendet förordar Generaltullstyrelsen

skattemyndigheten som ansvarig för

 ackordsfrågor. Även TCO anser att ackord är en uppgift för

skattemyndigheten. Sveriges

 ackordcentral anser att RSV bör vara ackordsmyndighet eftersom

ackordsärendena är så få. Inte

 heller när det gäller det föreslagna eftergiftsinstitutet är

remissvaren entydiga. RSV ställer

 sig av flera skäl avvisande till förslaget och förordar

ytterligare utredning. Verket anser bl.a.

 att behovet av skuldsanering kan tillgodoses inom ramen för

ackordsinstitutet. Kammarkollegiet

 betonar att eftergift måste tillämpas med återhållsamhet.

Flertalet kronofogdemyndigheter som

 yttrat sig tillstyrker förslaget om eftergift.

Kronofogdemyndigheten i Göteborgs distrikt anför

 dock att det föreligger behov av att i ett vidare sammanhang

utreda frågor om sanering av en

 gäldenärs skulder, särskilt beträffande enskilda fordringar.

Även kronofogdemyndigheten i

 Kristianstads distrikt är kritisk och anser att förslaget om

eftergift inte är motiverat.

 Skälen för mitt förslag:

 Ackord

 På skatteområdet finns för närvarande bestämmelser om ackord

som nära ansluter till vad som i

 allmänhet gäller om ackord. Enligt 62 § UBL får ackordsförslag

som rör skatt antas om det kan

 antas vara till fördel för det allmänna. Ackordsförslag som

inte framställs i konkurs eller

 enligt ackordslagen (1970:847), s.k. underhandsackord, får dock

antas endast på villkor att även

 övriga borgenärer som ackordet angår godkänner detta.

 I allmänhet kan betalningsskyldighet för skatt eller avgift

inte efterges i annan form än genom

 ackord. Beträffande mervärdesskatt, punktskatter och några

andra skatter kan dock regeringen

 eller myndighet som regeringen bestämmer medge nedsättning

eller befrielse om det föreligger

 synnerliga skäl. Även arbetsgivaravgifter kan efterges i vissa

fall. Eftergift av fordringar som

 omfattas av avskrivningskungörelsen får i undantagsfall

beslutas av den s.k.

 bevakningsmyndigheten inom viss beloppsgräns (50 000 kr).

 Skattemyndigheten är ackordsmyndighet för alla beloppsmässigt

betydande medelsslag på

 skatteområdet utom tull, där motsvarande funktion utövas av

Generaltullstyrelsen.

 Kronofogdemyndigheten torde regelmässigt anmodas att yttra sig

över ett ackordsförslag som rör

 skatt eller avgift. Antalet formella ackordsärenden hos

skattemyndigheten är litet. Årligen

 inkommer det erbjudanden om ackord i 200*300 ärenden. I ungefär

hälften av fallen kommer ackord

 till stånd. Samtidigt får dock både skatte- och

kronofogdemyndigheten ganska ofta underhands-

 förfrågningar om ackord.

 När det gäller förutsättningarna för antagande av

ackordsförslag har SIU biträtt ett förslag

 från Företagsobeståndskommittén, framlagt i betänkandet (SOU

1979:91) Företags obestånd *

 Samordning av statliga åtgärder. Förslaget innebär att en

jämförelse skall göras med utfallet vid

 ett exekutivt förfarande. Samtidigt har SIU konstaterat att

bedömningen inte får grundas enbart

 på en sådan jämförelse. SIU har vidare anfört att utredningen i

huvudsak inte åsyftar någon

 ändrad tillämpning genom omformuleringen av villkoren för

ackord utan ackordsförslag som rör

 skatteområdet bör antas under i princip samma förutsättningar

som nu gäller. De remissinstanser

 som yttrat sig har av olika skäl haft invändningar mot den

föreslagna förändringen av villkoren

 för ackord. Enligt min mening finns det inte skäl att nu ändra

förutsättningarna för antagande av

 ackordsförslag på skatte- och avgiftsområdet.

 Eftergift

 I indrivningsarbetet förekommer det att kronofogdemyndigheten

träffar till innebörden

 eftergiftsliknande uppgörelser med gäldenären om att en del av

skatte- och avgiftsskulden skall

 betalas, medan resten föreslås till avskrivning, s.k.

bonnackord. Avsikten är därvid att staten

 skall definitivt avstå från att driva in resterande fordran.

Formellt kvarstår dock betal-

 ningsansvaret. Verksamheten med bonnackord har inte något

lagstöd. Enligt SIU beror verksamheten

 på att kronofogdemyndigheten har behov av en möjlighet att

avstå från skatte- och

 avgiftsfordringar i andra typer av fall än de för vilka

ackordsinstitutet i första hand är

 avsett. Det är också detta som är bakgrunden till den

diskussion om ekonomisk rehabilitering som

 under senare år har förts inom exekutionsväsendet. Ekonomisk

rehabilitering är ett

 samlingsbegrepp för åtgärder som syftar till att "göra kroniska

gäldenärer till normala

 skattebetalare".

 SIU har anfört att skatte- och avgiftsfordringar behöver

kunna efterges inom vidare ramar än

 för närvarande. Behovet gäller enligt SIU främst fall där ett

avstående ingår i en ekonomisk

 rehabilitering av en gäldenär. Här är det i regel fråga om

fysiska personer, ofta sådana som

 tidigare har drivit näringsverksamhet och därefter tagit eller

avser att ta anställning, utan

 möjlighet att klara sina ofta betydande skuldbördor.

Betalningsoförmågan kan ha samband med

 sjukdom eller hög ålder. I ett litet antal sådana fall bedömer

SIU att det behövs en efter-

 giftsmöjlighet som ett incitament för gäldenären att t.ex. ta

anställning, börja amortera en del

 av skulden, undvika framtida restföringar etc. samt för att

lätta på det psykiska trycket av en

 hopplös skuldsituation.

 Mot bakgrund av vad som nu har sagts föreslår SIU att det

införs en möjlighet att efterge

 skatte- och avgiftsfordringar vid sidan av ackordsinstitutet.

Sådana bestämmelser finns redan

 beträffande ett begränsat antal fordringsslag i

avskrivningskungörelsen. Dessa kan enligt SIU:s

 mening användas som mönster. Eftergift skall enligt SIU kunna

medges, helt eller delvis, när det

 på grund av gäldenärens sjukdom eller därmed jämförlig orsak

eller av annan anledning är

 uppenbart obilligt att kräva betalning. Det förutsätts att

eftergiftsinstitutet kommer att

 tillämpas återhållsamt av myndigheterna.

 I oktober 1990 avlämnade Insolvensutredningen betänkandet

(SOU 1990:74) Skuldsaneringslag som

 också är av intresse i det här sammanhanget. Betänkandet

innehåller förslag till en

 skuldsaneringslag som skall göra det möjligt för vissa

överskuldsatta personer att under vissa,

 restriktivt utformade förutsättningar genom beslut av tingsrätt

få till stånd en lättnad i sin

 skuldbörda. Förslaget innebär att gäldenären helt eller delvis

kan befrias från ansvar för

 betalning av de skulder som enligt rättens beslut omfattas av

skuldsanering. Både privaträttsliga

 fordringar och statens fordringar på skatter och avgifter kan

falla bort eller sättas ned genom

 skuldsanering. Det är för dagen inte aktuellt att införa en

skuldsaneringslag i enlighet med

 Insolvensutredningens förslag. Resultatet av olika frivilliga

lösningar på området bl.a. en

 tvåårig försöksverksamhet i Konsumentverkets regi avvaktas (jfr

prop. 1992/93:100 Bil. 3 s. 33).

 Skäl kan anföras för ett eftergiftsinstitut. Samtidigt får

naturligtvis inte den allmänna

 betalningsmoralen försvagas. Det är också angeläget att

prövningen av frågor som innebär att

 betalningsansvar upphör sker under former som garanterar en

rättvis och enhetlig tillämpning,

 inte minst gäldenärer emellan. De behov av vidare ramar för

skuldsanering som SIU pekar på bör

 enligt min mening kunna tillgodoses genom ackordsinstitutet.

Vad som sagts nu gäller också i

 fråga om den pågående försöksverksamheten med frivillig

skuldsanering som sker i Konsumentverkets

 regi. Den fortsatta beredningen av Insolvensutredningens

förslag bör avvaktas innan ställning tas

 till införandet av ett eftergiftsinstitut. Jag är därför inte

beredd att nu lägga fram förslag i

 frågan. Jag förutsätter att de problem med en oenhetlig

tillämpning av ackordsfrågorna skatte-

 myndigheterna emellan som utredningen pekat på kan lösas inom

ramen för RSV:s övergripande ansvar

 för att skattemyndigheterna tillämpar gällande regler enhetligt

och likformigt.

 Ackordsmyndighet

 När det sedan gäller frågan om vilken myndighet som skall

besluta om ackord har SIU ingående

 diskuterat om uppgiften skall ligga hos skattemyndigheten eller

kronofogdemyndigheten.

 Utredningens genomgång av frågan visar att det finns skäl för

båda alternativen. Ett beslut om

 ackord gäller betalning av redan fastställd skatt eller avgift

och grundas i första hand på en

 bedömning av den skatt- eller avgiftsskyldiges

betalningsförmåga. Bedömningar av det slaget är

 ett genomgående inslag i kronofogdemyndighetens

indrivningsverksamhet, något som självfallet

 talar för kronofogdemyndigheten som beslutsmyndighet. Samtidigt

gäller att det, utöver

 skattefordringar som lämnats för indrivning, inte sällan finns

såväl fastställda fordringar som

 inte lämnats för indrivning som latenta sådana, vilka måste

vägas in i bedömningen. Vidare ligger

 det i sakens natur att ackordsfrågan bör prövas av samma

myndighet i fråga om alla fordringar mot

 en viss gäldenär, oberoende av om de överlämnats för indrivning

eller inte. Oavsett vilken

 myndighet som beslutar måste därför myndigheterna ha kontakt

med varandra när en fråga om ackord

 uppkommer.

 Nyligen avlämnade Insolvensutredningen sitt slutbetänkande

(SOU 1992:113) Lag om

 företagsrekonstruktion med förslag till ett nytt

rekonstruktionsförfarande för företag i

 ekonomisk kris. Där förordar utredningen bl.a. att

borgenärsfunktionen vid ackord på skatte- och

 avgiftsområdet flyttas från skattemyndigheten till

kronofogdemyndigheten. Förslaget remiss-

 behandlas för närvarande. Jag anser mot den bakgrunden att det

inte finns anledning att nu

 föreslå någon ändring vad gäller ackordsmyndighet i fråga om

skatter och avgifter.

 Trots att jag alltså inte är beredd att nu ta ställning till

vad som bör gälla i fråga om

 ackordsmyndighet i ett längre perspektiv anser jag att

nuvarande bestämmelser i 62 § UBL och

 förordningen (1965:852) om ackord och avskrivning rörande vissa

skatter bör upphävas och att

 ackordsfrågorna i stället bör regleras i en särskild lag om

ackord rörande statliga fordringar

 m.m. Skälet till detta är främst önskemålet att helt kunna

utmönstra de bestämmelser om

 indrivning m.m. som i dag finns i UBL.

 10 Statens företrädare vid konkurs

 Utredningens förslag överensstämmer med mitt.

 Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser som yttrat sig

tillstyrker utredningens förslag.

 Skälen för mitt förslag: Enligt huvudbestämmelserna om

användning av konkurs i

 skatteindrivningen skall konkursansökan göras av

kronofogdemyndigheten efter bemyndigande från

 skattemyndigheten (62 § UBL). Skattemyndigheten kan också

uppdra åt kronofogdemyndigheten att

 själv avgöra om konkursansökan skall göras. Generella

bemyndiganden av detta slag är regel.

 Frågan om konkurs aktualiseras oftast först sedan fordringen

har lämnats för indrivning och

 kronofogdemyndigheten har inlett sitt indrivningsarbete.

Alternativet till konkurs är i första

 hand andra åtgärder som det ankommer på kronofogdemyndigheten

att besluta om. Vanligtvis står va-

 let mellan konkursansökan och medgivande av en

avbetalningsplan, eventuellt i förening med att

 säkerhet ställs. Även möjligheterna till utmätning övervägs i

sammanhanget.

 Sambandet mellan konkursansökan och andra åtgärder i syfte

att förmå gäldenären att betala är

 alltså en viktig förklaring till att det i praktiken är

kronofogdemyndigheten som beslutar om

 konkursansökan. Det är självfallet också av betydelse att det

underlag som behövs för att

 överväga en konkursansökan, exempelvis uppgift om förfallna

skulder och om gäldenärens

 betalningsförmåga, i regel finns hos kronofogdemyndigheten. I

vart fall måste

 kronofogdemyndigheten för det mesta anses ha ett bättre

underlag i detta avseende än

 skattemyndigheten. Kronofogdemyndigheten bör med hänsyn till

sina övriga uppgifter i samband med

 konkurser även ha lättare än skattemyndigheten att bedöma vad

ett konkursförfarande kan komma att

 ge för resultat för det allmänna.

 Att kronofogdemyndigheten ges ensam behörighet att besluta om

konkursansökan behöver inte

 innebära att skattemyndigheten blir utan möjlighet att påverka

kronofogdemyndighetens

 ställningstagande i fråga om konkurs. Som SIU påpekat är det

angeläget att skattemyndigheten och

 kronofogdemyndigheten samarbetar också i dessa frågor.

Skattemyndigheten kommer exempelvis att

 kunna påverka kronofogdemyndighetens ställningstagande genom

att lämna information om gäldenärens

 förhållanden, bl.a. om förfallna skatter som ännu inte har

överlämnats för indrivning till

 kronofogdemyndigheten.

 Kronofogdemyndigheten får med mitt förslag en utökad

skyldighet att bevaka statliga fordringar.

 Det innebär att det bör ankomma på kronofogdemyndigheten att

även ansöka om konkurs i fråga om

 vissa medelsslag som ligger utanför skattemyndighetens

ansvarsområde, exempelvis tullar och vissa

 avgifter.

 Kronofogdemyndighetens val mellan olika åtgärder för

indrivning av förfallna skatter och

 avgifter bör i princip styras av vad som bedöms vara mest

fördelaktigt för det allmänna i det

 enskilda fallet. Kronofogdemyndigheten bör således ansöka om

konkurs när sådan ansökan framstår

 som den lämpligaste indrivningsåtgärden. SIU har uttalat att

det är viktigt att det dras upp mer

 enhetliga riktlinjer i frågan om när det allmänna skall

tillgripa konkursinstitutet. För mig

 finns det inte anledning att ifrågasätta den bedömningen.

Samtidigt är det ytterst konkurslagens

 (1987:672) regler som anger förutsättningarna för konkurs.

Nuvarande bestämmelser om

 konkursansökan i UBL innehåller inte heller några villkor för

en ansökan om konkurs. Mot den

 bakgrunden bedömer jag att de riktlinjer som

kronofogdemyndigheten kan behöva vid användningen av

 konkursinstitutet bör ges av RSV som allmänna råd.

 Den i det här sammanhanget näraliggande frågan om vilken

myndighet som skall ta tillvara

 statens borgenärsintressen sedan en konkurs inträffat regleras

i olika förordningar. Den

 regleringen innebär att det i första hand är

kronofogdemyndigheten som i en konkurs skall utöva

 borgenärsfunktionerna för statens räkning. Bestämmelser av

innebörd att det är

 kronofogdemyndigheten som företräder staten i fråga om skatte-

och avgiftsfordringar finns också

 i konkurslagen. Vissa uppgifter, såsom att för statens räkning

föra processer i anslutning till

 konkursförfarandet, ligger dock hos skatteförvaltningen även om

de i praktiken oftast sköts av en

 kronofogde. I likhet med SIU anser jag att det främjar en

effektiv indrivning om

 kronofogdemyndigheten självständigt får svara för så gott som

samtliga statens

 borgenärsfunktioner under en konkurs. Jag föreslår därför en

reglering med den innebörden.

 Ett institut som har många beröringspunkter med konkurs och

som har fått ökad betydelse i

 indrivningsarbetet på senare tid är likvidation enligt

associationsrättsliga bestämmelser. Fråga

 om tvångslikvidation kan i vissa fall tas upp av rätten på

ansökan av en borgenär. Även i dessa

 fall anser jag att det allmänna vid indrivning enligt

indrivningslagen bör företrädas av

 kronofogdemyndigheten.

 11 Avbrytande av indrivningen

 Utredningens förslag: Överensstämmer med mitt. SIU förordar

dock att reglerna om avbrytande av

 indrivning ges i förordning.

 Remissinstanserna: Så gott som alla remissinstanser som

yttrat sig i denna del har tillstyrkt

 eller lämnat utredningsförslaget utan erinran. Statens

lantmäteriverk och Domstolsverket har

 anfört att det bör övervägas om inte en möjlighet bör öppnas

för en myndighet att underlåta att

 begära indrivning när det gäller småbelopp. Hovrätten för Övre

Norrland är tveksam till om det är

 riktigt att frågan om avbrytande av indrivning regleras endast

i förordning. Någon remissinstans

 har också påpekat att uttrycket avskrivning är vilseledande

eftersom det ger intryck av att

 betalningsskyldigheten upphör, vilket inte är fallet.

 Skälen för mitt förslag: Fordran på skatt och liknande medel

kan avskrivas under vissa

 förutsättningar. Avskrivning innebär att de aktiva

indrivningsåtgärderna avbryts men medför inte

 någon förändring av betalningsskyldigheten. Om det finns skäl

till det, exempelvis om det

 framkommer att gäldenären kommer att få överskjutande skatt,

återupptas den aktiva indrivningen.

 Avskrivning tillgrips när man av en eller annan anledning

bedömer att en fordran inte går att

 driva in eller att indrivningen skulle kosta mer än den

inbringar. Exempelvis kan avskrivning ske

 om den skattskyldige saknar utmätningsbara tillgångar och

fordringen inte kan tas ut genom

 införsel. Avskrivning kan också ske om fordringsbeloppet inte

överstiger 300 kr och vissa

 indrivningsåtgärder vidtagits.

 Huvudbestämmelserna om avskrivning finns i 66 § UBL. Där

anges också att det är

 skattemyndigheten som beslutar om avskrivning. I praktiken går

det till så att

 kronofogdemyndigheten registrerar avskrivningen i

utsökningsregistret och skattemyndigheten

 godkänner åtgärden i efterhand. I fråga om vissa fordringsslag,

exempelvis punktskatter och

 prisregleringsavgifter, är dock kronofogdemyndigheten även

behörig att besluta om avskrivning.

 Utgångspunkten är självfallet att alla skatte- och

avgiftsbelopp skall betalas. Samtidigt måste

 staten som borgenär och ansvarig för exekutionsväsendet ha

vissa möjligheter att göra undantag

 från denna regel. Exempelvis bör indrivningen av statliga

fordringar kunna avpassas så att

 kostnaderna för indrivningen står i rimligt förhållande till

fordringsbeloppets storlek och det

 resultat som kan uppnås genom indrivningen.

Kronofogdemyndighetens resurser får inte i alltför

 stor omfattning ägnas åt mycket små fordringar eller fordringar

som redan på förhand kan bedömas

 som förlorade, utan bör koncentreras till bl.a. större

fordringar. Som jag anfört är också

 föreskrifterna om avskrivning ett uttryck för detta synsätt.

 Med den ökade användningen av ADB inom exekutionsväsendet har

möjligheten att överblicka och

 bevaka stora målmängder radikalt förbättrats. ADB-systemet har

bl.a. underlättat hanteringen av

 avskrivna fordringar. Därigenom har de handläggningsmässiga

skillnaderna mellan aktuella och

 avskrivna fordringar utjämnats i flera avseenden. Utvecklingen

har gått mot en mer aktiv

 bevakning även av avskrivna fordringar. Det är mot den

bakgrunden som SIU föreslår att

 avskrivningsinstitutet avskaffas. Samtidigt betonar utredningen

att det inte får innebära att

 alla fordringar betraktas som lika aktuella. Även

fortsättningsvis fordras således rutiner som

 innebär att indrivningsförfarandet under vissa förhållanden får

avbrytas och ersättas med en mer

 passiv indrivning. Rutinerna för detta måste emellertid enligt

SIU utformas så att det formella

 utrymmet för en differentierad handläggning blir större än i

dag. SIU förordar att

 kronofogdemyndigheten får flera på förhand fastställda

bevakningsrutiner att välja mellan. Vilken

 rutin som skall väljas kan exempelvis bero på fordringens

storlek och myndighetens bedömning av

 den framtida betalningsförmågan hos gäldenären.

 Mot den nu angivna bakgrunden instämmer jag i SIU:s förslag

att avskrivningsinstitutet

 avskaffas och att kronofogdemyndigheten i stället får avbryta

indrivningen tills vidare om det är

 utrett att ingen eller ringa möjlighet finns att få betalt.

Indrivningen bör också kunna avbrytas

 om den skulle vålla mer arbete eller större kostnader än vad

som är skäligt och indrivning inte

 krävs från allmän synpunkt. Med en sådan ordning kan övergången

från aktiv till passiv indrivning

 göras utifrån indrivningsmässiga överväganden.

Kronofogdemyndigheten får således inom de givna

 ramarna möjlighet att styra fördelningen av de givna resurserna

mellan olika allmänna mål.

 Det måste understrykas att avbrytandet av indrivningen inte

påverkar betalningsskyldigheten

 utan endast innebär att indrivningsaktiviteterna avtar. Därav

följer att indrivningen kan

 återupptas med full styrka exempelvis om det framkommer att

gäldenären har utmätningsbar egendom

 som tidigare var okänd för kronofogdemyndigheten.

 Det är angeläget att övergången från aktiv till passiv

indrivning kan bli mer differentierad

 och att kronofogdemyndigheten ges möjlighet att välja mellan

flera bevakningsrutiner efter den

 aktiva indrivningen.

 Reglerna om avbrytande av indrivning hör nära samman med

övriga frågor som regleras i mitt

 förslag till en särskild indrivningslag. Redan av det skälet

bör förutsättningarna för avbrytande

 av indrivning regleras i den föreslagna lagen. Närmare

föreskrifter för tillämpningen bör dock

 meddelas av regeringen eller myndighet som regeringen

bestämmer. Bl.a. gäller detta de olika

 bevakningsrutiner som bör tillämpas hos kronofogdemyndigheten

när indrivningen har avbrutits.

 Föreskrifter om avskrivning kommer att finnas kvar i

avskrivningskungörelsen. Jag avser att

 senare lägga fram förslag till de ändringar i kungörelsen som

föranleds av vad jag nu har

 föreslagit. Därmed kommer kungörelsen inte att omfatta de

statliga fordringar som drivs in i

 allmänt mål utan enbart gälla andra fordringar.

 12 Avkortning

 Utredningens förslag: SIU har inte någon motsvarighet till

mitt förslag. När det gäller

 avkortning föreslår SIU endast den förändringen att

kronofogdemyndigheten, inte som nu

 skattemyndigheten, skall besluta om avkortning i fråga om

belopp som har lämnats för indrivning.

 Remissinstanserna: Mitt förslag har inte remissbehandlats.

 Skälen för mitt förslag: I UBL och några andra lagar finns

för närvarande föreskrifter om

 avkortning. Med avkortning avses att ett skatte-eller

avgiftsbelopp avförs ur räkenskaperna

 därför att det inte längre föreligger någon fordran på

beloppet. En vanlig anledning till

 avkortning är att den bakomliggande taxeringen eller

debiteringen ändras. Avkortning kan endast

 komma ifråga när skatten eller avgiften är debiterad men

obetald. Om beloppet är betalt skall det

 återbetalas till gäldenären i stället för att avkortas.

 Om gäldenärens betalningsskyldighet bortfallit eller nedsatts

underrättas kronofogdemyndigheten

 skyndsamt. Sedan kronofogdemyndigheten fått sådan underrättelse

registrerar myndigheten beloppet

 som avkortat. När det gäller majoriteten av skatter underställs

sedan registreringen skatte-

 myndighetens prövning eftersom det är skattemyndigheten som

formellt beslutar om avkortning i

 fråga om de flesta medelsslagen. För exempelvis punktskatter

och prisregleringsavgifter har dock

 kronofogdemyndigheten även formellt rätt att besluta om

avkortning.

 Avkortning är i första hand en ren bokföringsåtgärd som hos

kronofogdemyndigheten bekräftar att

 betalningsskyldighet inte längre föreligger.

Kronofogdemyndighetens åtgärd initieras genom en

 underrättelse från skattemyndigheten eller annan

uppdragsgivande myndighet. Förfarandet liknar

 därmed mycket det som äger rum vid återkallelse i enskilt

utsökningsmål. Bestämmelser om sådana

 bokföringsrutiner hos kronofogdemyndigheten som avkortningen

innebär bör inte belasta

 lagstiftningen. Om frågan behöver styras genom särskilda

föreskrifter bör det ske på en lägre

 nivå.

 13 Avräkning vid återbetalning av mervärdesskatt

 Skälen för mitt förslag: Vid återbetalning av skatter och

avgifter kan avräkning äga rum med

 stöd av lagen (1985:146) om avräkning vid återbetalning av

skatter och avgifter, avräkningslagen,

 i fråga om motfordringar som har överlämnats till

kronofogdemyndigheten för indrivning. I dessa

 fall är det kronofogdemyndigheten som beslutar om avräkningen.

 Härutöver kan avräkning i viss utsträckning äga rum hos

skattemyndigheten i fråga om

 motfordringar som inte har överlämnats för indrivning. Sålunda

får t.ex. vid återbetalning av

 arbetsgivaravgifter avräkning äga rum mot andra

arbetsgivaravgifter samt skatt enligt UBL och

 mervärdesskatt. Tidigare hade möjligheten till avräkning vid

återbetalning av mervärdesskatt

 motsvarande omfattning. I samband med avräkningslagens

tillkomst inskränktes

 avräkningsmöjligheten i dessa fall till att endast gälla annan

mervärdesskatt. Skälen för detta

 var av administrativ natur. Det fanns vid den tiden inte någon

praktisk möjlighet att bevaka

 fordringar avseende skatt enligt UBL eller arbetsgivaravgifter

mot eventuella återbetalningar av

 mervärdesskatt.

 I den nya organisation för skatteförvaltningen i länen som

gäller sedan den 1 januari 1991 är

 möjligheterna att bevaka olika slags skattefordringar och

återbetalningar mot varandra goda. Jag

 anser därför att möjligheten för skattemyndigheten att vid

återbetalning av mervärdesskatt göra

 avräkning mot skatt enligt UBL och mot arbetsgivaravgifter och

allmän löneavgift enligt lagen

 (1982:423) om allmän löneavgift bör återinföras. Detsamma

gäller skatt enligt lagen (1990:659) om

 särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster. De nya reglerna

kan dock av administrativa skäl

 tillämpas först fr.o.m. den 1 januari 1995.

 14 Ekonomiska konsekvenser

 Vad gäller förslagen i betänkandet Indrivning av skatt m.m.

gjorde SIU bedömningen att RSV

 behövde en viss förstärkning för uppgiften att granska

kronofogdemyndigheternas redovisning. Det

 tillkommande resursbehovet beräknades motsvara två tjänster

(årsarbetskrafter). Övriga förslag i

 betänkandet bedömdes inte medföra ökade kostnader inom någon

del av statsförvaltningen. För

 kronofogdemyndigheterna och länsstyrelserna innebar förslagen

vissa förenklingar. Dessa var dock

 inte av sådan omfattning att personalbesparingar kunde göras.

 Förslagen i betänkandet Indrivningslag m.m. innebar vissa nya

eller utvidgade arbetsuppgifter

 för kronofogdemyndigheterna. Samtidigt var en del av förslagen

arbetsbesparande för dessa

 myndigheter. Enligt SIU var det emellertid ofrånkomligt att en

indrivningsverksamhet i enlighet

 med förslagen och de intentioner som låg bakom dessa krävde

något större resurser totalt sett än

 nuvarande verksamhet.

 Förslagen borde emellertid enligt SIU inte ses isolerade från

den då förestående

 omorganisationen av exekutionsväsendet. Det var uppenbart att

en organisation med en

 kronofogdemyndighet i varje län gav möjlighet till en avsevärt

större specialisering än dittills

 i fråga om den operativa verksamheten. Härigenom kunde

specialistkompetens utvecklas och den

 kompetens som redan fanns tas till vara bättre. Utredningen

utgick från att fördelarna i dessa

 hänseenden med den nya organisationen var så stora att

förslagen i de flesta län kunde genomföras

 utan att kronofogdemyndigheten tillfördes nya tjänster.

Undantag torde dock enligt SIU få göras

 för storstadslänen och några få andra, mycket arbetstyngda län.

SIU utgick från att man i arbetet

 med omorganisationen tog itu med den ojämna fördelningen av

resurserna totalt inom

 exekutionsväsendet.

 Till detta kom enligt SIU att det torde krävas en tillfällig

resursförstärkning hos RSV för att

 genomföra den föreslagna översynen av formerna för

informationsutbytet mellan skatteförvaltningen

 och exekutionsväsendet.

 För egen del gör jag följande bedömning.

 Förslaget att flytta över granskningen av

kronofogdemyndigheternas redovisning till RSV

 genomfördes vid omorganisationen av exekutionsväsendet den 1

juli 1988. RSV fick i det

 sammanhanget visst resurstillskott för bl.a. denna

arbetsuppgift.

 De förslag jag har fört fram i det föregående innebär, i

likhet med SIU:s förslag i betänkandet

 Indrivningslag m.m., en viss utvidgning av

kronofogdemyndigheternas arbetsuppgifter vad gäller

 bevakningen av statens rätt i konkurs. Förslagen innebär också

att kraven på krono-

 fogdemyndigheternas informationsinsamling vid indrivningen

preciseras och skärps.

 Samtidigt innebär förslagen vissa förenklingar för

kronofogdemyndigheterna och

 skattemyndigheterna. Jag tänker då främst på att de tungrodda

rutinerna i samband med avskrivning

 och avkortning faller bort.

 Mot den bakgrunden anser jag att genomförandet av förslagen

skall ske inom ramen för

 kronofogdemyndigheternas nuvarande resurser. Tillfälligt

uppkommer dock vissa merkostnader för

 anpassning av ADB-stödet till nya rutiner samt omarbetning av

blanketter och instruktioner. Dessa

 kostnader kan uppskattas till ca 800 000 kronor. Regeringen bör

enligt min mening kunna medge en

 merutgift på ramanslaget Kronofogdemyndigheterna under

budgetåret 1993/94 för att täcka dessa

 kostnader.

 15 Förutsättningar för förenklad deklaration

 RSV:s förslag: Överensstämmer med mitt.

 Skälen för mitt förslag: Från och med 1994 års taxering

gäller att avdrag för resor till och

 från arbetsplatsen endast får göras för den del av kostnaderna

som överstiger 4 000 kr (33 § 2

 mom. kommunalskattelagen [1928:370]). Vidare gäller som en av

förutsättningarna för att få lämna

 förenklad självdeklaration, att vad som vid 1994 års taxering

skall redovisas i fråga om intäkter

 och avdrag endast avser inkomst av tjänst och avdrag inte yrkas

för kostnader för fullgörande av

 tjänsten (2 kap. 10 § lagen [1990:325] om självdeklaration och

kontrolluppgifter, LSK).

 Kostnaden för resor till och från arbetsplatsen med allmänna

kommunikationsmedel under år 1992

 tangerade eller översteg i vissa fall gränsen för

schablonavdraget, 4 000 kr. Med den höjning av

 kostnaderna som skett under 1993 kommer antalet skattskyldiga

som vid 1994 års taxering kan lämna

 förenklad självdeklaration att minska väsentligt om nuvarande

bestämmelser inte ändras.

 Det är önskvärt att så många som möjligt av de skattskyldiga

bereds möjligheten att använda sig

 av det förenklade deklarationsförfarandet. En minskning av

antalet förenklade deklarationer

 innebär dessutom att skatteförvaltningen måste lägga ned ökade

resurser på deklarations-

 granskning. För att motverka denna utveckling anser jag det

nödvändigt att förenklad deklaration

 skall kunna lämnas även av skattskyldiga som haft högre

kostnader än 4 000 kr för resor till och

 från arbetsplatsen med allmänna kommunikationsmedel. Jag

föreslår därför att en bestämmelse härom

 införs i LSK.

 16 Upprättade lagförslag

 I enlighet med vad jag nu anfört har inom Finansdepartementet

upprättats förslag till

 1. lag om indrivning av statliga fordringar m.m.,

 2. lag om ackord rörande statliga fordringar m.m.,

 3. lag om ändring i utsökningsbalken,

 4. lag om ändring i uppbördslagen (1953:272),

 5. lag om ändring i lagen (1941:416) om arvsskatt och

gåvoskatt,

 6. lag om ändring i lagen (1951:763) om statlig inkomstskatt

på ackumulerad inkomst,

 7. lag om ändring i lagen (1958:295) om sjömansskatt,

 8. lag om ändring i lagen (1968:430) om mervärdeskatt,

 9. lag om ändring i kupongskattelagen (1970:624),

 10. lag om ändring i lagen (1976:206) om felparkeringsavgift,

 11. lag om ändring i lagen (1976:339) om saluvagnsskatt,

 12. lag om ändring i bötesverkställighetslagen (1979:189),

 13. lag om ändring i skatteregisterlagen (1980:343),

 14. lag om ändring i lagen (1982:188) om preskription av

skattefordringar,

 15. lag om ändring i arbetstidslagen (1982:673),

 16. lag om ändring i lagen (1984:151) om punktskatter och

prisregleringsavgifter,

 17. lag om ändring i lagen (1984:404) om stämpelskatt vid

inskrivningsmyndigheter,

 18. lag om ändring i lagen (1984:668) om uppbörd av

socialavgifter från arbetsgivare,

 19. lag om ändring i lagen (1985:146) om avräkning vid

återbetalning av skatter och avgifter,

 20. lag om ändring i utsökningsregisterlagen (1986:617),

 21. lag om ändring i plan- och bygglagen (1987:10),

 22. lag om ändring i tullagen (1987:1065),

 23. lag om ändring i fordonsskattelagen (1988:327),

 24. lag om ändring i utlänningslagen (1989:529),

 25. lag om ändring i lagen (1989:532) om tillstånd för

anställning på fartyg,

 26. lag om ändring i lagen (1990:676) om skatt på ränta på

skogskontomedel m.m.,

 27. lag om ändring i lagen (1991:586) om särskild

inkomstskatt för utomlands bosatta,

 28. lag om ändring i lagen (1991:591) om särskild

inkomstskatt för utomlands bosatta artister

 m.fl.,

 29. lag om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration och

kontrolluppgifter.

 Förslagen 3 och 12 har upprättats i samråd med chefen för

Justitiedepartementet. Förslagen 10

 och 25 har upprättats i samråd med chefen för

Kommunikationsdepartementet. Förslagen 15, 18, 21

 och 24 har upprättats i samråd med resp. chefen för

Arbetsmarknadsdepartementet, statsråden

[REDACTED_EFTERNAMN] och[REDACTED_EFTERNAMN] samt chefen för Kulturdepartementet.

 Datainspektionen har i avgivet yttrande över förslagen under

13 och 20 inte haft någon erinran

 mot de föreslagna ändringarna.

 Lagrådet har granskat lagförslagen 1*28. Förslaget 29 är

enligt min mening av sådan

 beskaffenhet att Lagrådets hörande skulle sakna betydelse.

 17 Författningskommentarer

 17.1 Lagen om indrivning av statliga fordringar m.m.

 Lagen om indrivning av statliga fordringar m.m.,

indrivningslagen, är avsedd att komplettera UB:s

 bestämmelser om verkställighet vid handläggningen av allmänna

utsökningsmål. Utgångspunkten har

 varit att bestämmelserna om exekutiva åtgärder liksom hittills

bör ha sin plats i UB. Dessa

 bestämmelser är med vissa undantag gemensamma för allmänna och

enskilda mål. Bestämmelserna om

 borgenärsfunktionen vid indrivning rör endast de allmänna målen

och bör återfinnas i indriv-

 ningslagen. Indrivningslagen innehåller sålunda bestämmelser om

bl.a.

 - gäldenärsutredning,

 - uppskov och säkerhet,

 - konkursansökan och åtgärder i konkurs,

 - avbrytande av indrivning.

 Bestämmelser om ackord föreslås införda i en särskild lag om

ackord rörande statliga fordringar

 m.m.

 1 §

 Paragrafen, som har utformats i enlighet med Lagrådets förslag,

anger lagens tillämpningsområde

 och knyter an till definitionen av allmänt mål i 1 kap. 6 §

andra stycket UB. Lagen omfattar

 alltså alla fordringsslag som hos kronofogdemyndigheten

handläggs som allmänna mål. Allmänna mål

 är i första hand mål om indrivning av skatter och olika

offentligrättsliga avgifter samt böter

 och viten.

 2 §

 Att införsel enligt 15 kap. UB får ske i fråga om vissa

fordringar har tidigare framgått av de

 enskilda skatte- och avgiftsförfattningarna. Dessa bestämmelser

föreslås nu slopade och ersatta

 med en uttömmande uppräkning av de fordringsslag för vilka

införsel får ske. Bestämmelsen i

 första stycket är utformad så att det framgår att inte bara

skatten eller avgiften utan även

 t.ex. skattetillägg, ränta och dröjsmålsavgift omfattas av

denna, liksom belopp för vilket

 betalningsskyldighet har ålagts annan än den skattskyldige.

Undantag har uttryckligen gjorts för

 de fall där införsel enligt någon av de uppräknade

författningarna inte är tillåten. Den nya

 regleringen innebär således inte någon ändring vad gäller

tillämpningsområdet för införsel.

 Bestämmelsen i andra stycket utgör en erinran om att

möjligheten till införsel för böter och

 viten regleras i 15 kap. 1 § 2 UB.

 3 §

 Innebörden av paragrafen är att lagen skall tillämpas fullt ut

när det gäller skatter och andra

 offentligrättsliga fordringar som tillkommer staten och inte

grundas på studiestödslagen.

 För fordringar som inte tillkommer staten, men som ändå

handläggs som allmänna utsökningsmål,

 är kronofogdemyndigheten inte behörig att besluta om

konkursfrågor och avbrytande av indrivning.

 Det är i stället den uppdragsgivande myndigheten som har rätt

att besluta om motsvarande

 åtgärder.

 Vissa fordringar av offentligrättslig natur som inte

tillkommer staten hanteras för närvarande

 under indrivningen av kronofogdemyndigheten på motsvarande sätt

som skatter. De fordringar det

 gäller är i första hand felparkeringsavgift, vissa avgifter

enligt plan- och bygglagen, TV-avgift

 samt medel till jaktvårdsfonden och viltskadefonden. Så länge

fordringarna i fråga handläggs som

 allmänna mål finns det enligt min mening inte skäl att ändra

kronofogdemyndighetens hantering av

 dem. De bör därför under indrivningen handläggas som fordringar

som tillkommer staten med rätt

 för kronofogdemyndigheten att besluta om alla åtgärder som

förekommer i lagen. Regeringen har

 därför getts möjlighet att i förordning föreskriva att 15-18 §§

skall tillämpas även i fråga om

 fordran som inte tillkommer staten om den handläggs som allmänt

mål.

 I fråga om bl.a. regressfordringar som enligt UBL m.fl.

uppbördsförfattningar tillkommer

 enskild och utländska fordringar, tillämpas inte bestämmelserna

i 15-18 §§.

 4 §

 Det ankommer på regeringen eller den myndighet som regeringen

bestämmer att meddela föreskrifter

 om i vilka fall indrivning skall ske med förtur. Detta berörs

närmare i avsnitt 6.

 5 §

 Innan en fordring lämnas för indrivning skall gäldenären

normalt påminnas om sin

 betalningsskyldighet. Påminnelsen skall bl.a. ange följderna av

en fortsatt utebliven betalning.

 Indrivning skall regelmässigt inledas med att

kronofogdemyndigheten anmanar gäldenären att

 betala. Gäldenären uppmärksammas därigenom på att fordringen

lämnats för indrivning och får

 tillfälle att betala innan ytterligare indrivningsåtgärder

görs. Betalningsanmaning får

 underlåtas om det finns särskilda skäl. Ett sådant särskilt

skäl kan vara att det finns risk för

 att gäldenären försvårar indrivningen genom att gömma undan

egendom.

 6 §

 Paragrafen innehåller en bestämmelse som ålägger

kronofogdemyndigheten att utreda gäldenärens

 ekonomiska förhållanden mer ingående än vad som följer av 4

kap. 9 § UB. Vid en sådan

 gäldenärsutredning är det fråga om att få fram delvis andra

uppgifter än vilken utmätningsbar

 egendom som gäldenären kan ha. Gäldenärsutredningen skall ha

som enda syfte att bestämma med

 vilka åtgärder indrivningen skall bedrivas.

 Utredningsuppgiften, som är ett utflöde av den aktiva roll

som kronofogdemyndigheten skall ha i

 allmänna mål, har motiverats närmare i avsnitt 7. I ett enskilt

mål ankommer motsvarande

 utredningsuppgift på den enskilde borgenären.

 Hur omfattande utredning som behövs får avgöras utifrån de

omständigheter som föreligger i det

 enskilda fallet. Av den allmänna motiveringen framgår att

skatteregistren och utsökningsregistret

 skall kunna användas för gäldenärsutredning. Vissa justeringar

i skatteregisterlagen och

 utsökningsregisterlagen föreslås därför.

 7 §

 Paragrafen anger när uppskov får beviljas. Förutsättningarna

för uppskov har behandlats ingående

 i avsnitt 8. Kronofogdemyndigheten avgör om uppskov skall

omfatta samtliga gäldenärens skulder

 som har lämnats för indrivning eller om uppskov endast skall

beviljas för vissa skulder.

 Varje uppskovsbeslut skall ha som mål att gäldenären skall

betala sin skuld. Bedöms det inte

 kunna ske saknas förutsättningar för uppskov. Beviljas uppskov

innebär det att gäldenären får

 ytterligare tid på sig att betala. Ett uppskov är alltså alltid

ytterst inriktat på att

 kronofogdemyndigheten avvaktar med utmätning eller

konkursansökan, dvs. olika typer av

 indrivningsåtgärder, under viss tid.

 När det gäller den första punkten skall kronofogdemyndigheten

alltid göra en prövning om

 uppskov ger ett bättre ekonomiskt utfall för sökanden (staten)

än om verkställighetsåtgärd, dvs.

 utmätning eller införsel, vidtas omedelbart. Självfallet är det

en prövning som måste göras

 utifrån de omständigheter som föreligger i det enskilda fallet.

 Andra punkten tar sikte på s.k. sociala skäl. Den kan

tillämpas om gäldenären på grund av

 exempelvis sjukdom eller arbetslöshet fått

betalningssvårigheter som ändå bedöms vara av

 övergående natur. Kan gäldenärens betalningsproblem antas bli

bestående skall inte uppskov

 beviljas utan andra indrivningsåtgärder vidtas.

 Enligt tredje punkten kan uppskov beviljas i avvaktan på att

en ansökan om anstånd prövas. Det

 ankommer inte på kronofogdemyndigheten att göra någon mer

ingående prövning av om gäldenären kan

 antas få bifall till sin ansökan. Utgångspunkten bör således

vara att en ansökan om anstånd skall

 föranleda att uppskov beviljas. Åtgärder som gäldenären vidtar

endast för att få förlängd

 betalningsfrist kan emellertid inte få medföra att

kronofogdemyndigheten beviljar uppskov.

 Myndigheten får i vart fall översiktligt bedöma den framställan

som gäldenären åberopar till stöd

 för sin begäran om uppskov.

 I andra stycket anges att uppskov får förenas med villkor att

gäldenären följer en

 avbetalningsplan.

 8 §

 Paragrafen anger tidsramarna för uppskov. Förutsättningarna för

uppskov och uppskovstidens längd

 har motiverats i avsnitt 8. Som allmän regel gäller att

gäldenären inte får beviljas uppskov för

 längre tid än vad som behövs för att han skall kunna betala sin

skuld.

 Uppskov som inte förenas med krav på avbetalning får normalt

beviljas för högst ett år. För

 uppskov som förenas med avbetalningsplan finns inte någon sådan

tidsgräns. Finns synnerliga skäl

 får uppskov som inte förenats med avbetalningsplan överstiga

ett år. Sådana synnerliga skäl kan

 vara att gäldenären ställer säkerhet för beloppet eller att det

framstår som klart att

 gäldenärens möjligheter att betala kommer att förbättras

avsevärt vid en viss senare tidpunkt.

 9 §

 Uppskov innebär att indrivningen avbryts under den tid

uppskovet gäller. Av paragrafens första

 stycke framgår dock att skatt som återbetalas eller annars

utbetalas till gäldenären får tas i

 anspråk för verkställighet av en skuld även om uppskov har

beviljats med betalning av skulden.

 Det innebär bl.a. att avräkning enligt lagen (1985:146) om

avräkning vid återbetalning av skatter

 och avgifter skall ske utan hinder av uppskov.

 Enligt andra stycket kan uppskov återkallas under vissa

förutsättningar. Särskild anledning

 till återkallelse kan vara att gäldenären lämnat vilseledande

uppgifter eller att uppskov

 beviljats på ett i annat avseende fel-aktigt underlag.

 10-13 §§

 Bestämmelserna om säkerhet har hämtats från lagen (1978:882) om

säkerhet för skattefordringar

 m.m. (säkerhetslagen). Föreskrifter som rör säkerhet har sin

rätta plats i indrivningslagen

 eftersom säkerhet endast kan tas emot i samband med att

kronofogdemyndigheten beviljar uppskov

 med betalning eller viss indrivningsåtgärd. Några förändringar

föreslås inte när det gäller

 möjligheten för kronofogdemyndigheten att ta emot säkerhet

eller av andra frågor som rör

 säkerhet. Överföringen av de aktuella föreskrifterna till

indrivningslagen är således endast av

 redaktionell art.

 10 §

 Paragrafen motsvarar 1 § säkerhetslagen.

 11 §

 Paragrafen är identisk med 2 § säkerhetslagen.

 12 §

 Paragrafen motsvarar 3 § första stycket säkerhetslagen. I

paragrafens andra stycke i

 säkerhetslagen föreskrivs att kronofogdemyndigheten utan hinder

av att säkerhet har mottagits får

 vidta indrivningsåtgärd när anledning därtill förekommer. En

sådan föreskrift behövs inte i

 indrivningslagen eftersom det i 9 § andra stycket finns en

bestämmelse om omedelbar återkallelse

 av uppskov.

 13 §

 Paragrafen motsvarar 4 § säkerhetslagen med viss justering.

Sålunda har det nu i lagtexten

 uttryckligen förutsatts att kronofogdemyndigheten skall besluta

om att ta säkerhet i anspråk.

 Kompletteringen innebär inte någon ändring i sak. Beträffande

frågan om överklagande över ett

 beslut om ianspråktagande hänvisas till 19 § och kommentaren

till den paragrafen.

 14 §

 Frågor som rör ackord berörs närmare i avsnitt 9. De föreslås

bli reglerade i en särskild lag om

 ackord rörande statliga fordringar m.m. Villkoren för ackord

har inte ändrats. Som en följd av

 den nya lagen kan den nuvarande regleringen i 62 § tredje

stycket UBL och 10 § andra stycket

 bötesverkställighetslagen (1979:189) upphävas. I förevarande

paragraf har tagits in en hänvisning

 till den nya lagen.

 15 §

 Frågan om vilken myndighet som skall vara behörig att ansöka om

konkurs har avhandlats i avsnitt

 10. Paragrafen har för närvarande sin motsvarighet närmast i 62

§ första och andra styckena UBL

 samt 10 § första stycket bötesverkställighetslagen, vilka

bestämmelser alltså nu kan upphävas. I

 paragrafen anges dessutom i förtydligande syfte att

kronofogdemyndigheten har rätt att ansöka om

 likvidation.

 16 §

 Av paragrafen framgår att kronofogdemyndigheten har en allmän

behö-righet att företräda det

 allmänna i fråga om fordringar hos en gäldenär som försatts i

konkurs.

 17 §

 Av paragrafen framgår att det är RSV som skall föra det

allmännas talan i överrätt när det gäller

 frågor om konkurs och likvidation.

 18 §

 Paragrafen anger under vilka förutsättningar

kronofogdemyndigheten kan avbryta indrivningen tills

 vidare. Förfarandet ersätter det avskrivningsinstitut för

skatteuppbörden som för närvarande

 regleras i 66 och 67 §§ UBL. Bestämmelsen i UBL kan således

upphävas. Närmare föreskrifter i

 fråga om avbrytande av indrivning kan komma att meddelas av

regeringen eller den myndighet som

 regeringen bestämmer.

 19 §

 De myndighetsbeslut som aktualiseras genom lagen rör i första

hand uppskov, säkerhet,

 konkursansökan, åtgärder i konkurs och avbrytande av

indrivning. Det rör sig genomgående om

 frågor som faller inom ramen för det allmännas

borgenärsfunktion och inte berör den verkställig-

 het som regleras i UB. I 18 kap. UB finns bestämmelser som

anger om talan får föras mot

 verkställighetsbeslut. Här kan nämnas att enligt 18 kap. 6 § UB

får talan i princip inte föras

 mot beslut som endast utgör förberedelse till senare beslut som

kan överklagas.

 Vid gäldenärsutredning (6 §) vidtar kronofogdemyndigheten

många åtgärder som inte typiskt sett

 är beslut och inte ens kan beskrivas som förberedelse till

beslut. Här är, liksom vid

 tillgångsundersökning enligt 4 kap. 9 § UB, fråga om att göra

efterforskning i olika register och

 att ta del av material som gäldenären själv kan tänkas inneha,

t.ex. räkenskapshandlingar. En

 gäldenärsutredning bygger emellertid på gäldenärens frivilliga

medverkan. Det finns därför

 knappast något behov för gäldenären att kunna överklaga någon

åtgärd som kronofogdemyndigheten

 vidtar under denna utredning.

 Beträffande uppskov kommer främst i fråga

kronofogdemyndighetens vägran att bevilja uppskov (7

 §) eller myndighetens beslut att återkalla beviljat uppskov (9

§ andra stycket). Vad gäller

 säkerhet knyter sig intresset i första hand till

kronofogdemyndighetens vägran att ta emot erbju-

 den säkerhet (10 §) eller myndighetens beslut rörande frågan

under vilka förutsättningar

 säkerheten får tas i anspråk (12 §). Bestämmelserna om uppskov

och säkerhet är emellertid så

 konstruerade att en gäldenär aldrig med fog kan hävda att han

har någon rätt att t.ex. påfordra

 uppskov även om säkerhet erbjuds. Vad som händer när

kronofogdemyndigheten finner att uppskov

 inte kan beviljas är därför bara att den betalningsskyldighet

som åvilar gäldenären på grund av

 det bakomliggande beskattningsbeslutet aktualiseras. Vad nu

sagts gäller också när beviljat

 uppskov återkallas eller kronofogdemyndigheten vägrar att ta

emot erbjuden säkerhet eller

 beslutar under vilka förutsättningar säkerheten skall få tas i

anspråk. Det är rimligt att detta

 inte är förhållanden som får överklagas. Samma synsätt kommer

för övrigt redan till uttryck i 5 §

 säkerhetslagen.

 Annorlunda förhåller det sig med kronofogdemyndighetens

beslut att ta ställd säkerhet i anspråk

 (13 §). Gällande rätt innebär att ett sådant beslut kan

överklagas, se härom beträffande pant som

 säkerhet NJA 1982 s. 727. I fall där säkerheten utgörs av pant

är ianspråktagandet att jämställa

 med en utmätning och en sådan får givetvis överklagas. Behovet

av möjlighet till överklagande kan

 däremot kanske ifrågasättas om säkerheten utgörs av borgen

eller företagshypoteksbrev. I dessa

 fall följs ianspråktagandet av att kronofogdemyndigheten

utmäter egendom hos den som ställt

 säkerheten eller gör konkursansökan. Vid klagan över

utmätningen eller vid prövningen av

 konkursansökningen kan då ianspråktagandet bli prövat. Genom

att man tillåter överklagande även

 av beslutet om ianspråktagandet kan resultatet alltså bli två

parallella processer i vilka

 åtminstone delvis samma frågor blir prövade. Det för dock för

långt att i detta sammanhang pröva

 denna fråga, särskilt som den är aktuell också när borgen som

säkerhet tas i anspråk enligt UB

 (se 2 kap. 26 §). Här föreslås därför att beslut om

ianspråktagande skall kunna överklagas

 oavsett om säkerheten utgörs av pant, borgen eller

företagshypoteksbrev. Att RSV för det

 allmännas talan i överrätt framgår av hänvisningen till

bestämmelserna om besvär i 18 kap. UB.

 Kronofogdemyndighetens beslut att avbryta, eller inte

avbryta, ett indrivningsförfarande bör i

 det här avseendet behandlas på samma sätt som uppskov. Inte

heller frågor som rör avbrytande av

 ett indrivningsförfarande skall således få överklagas. En sådan

ordning kan också sägas ligga i

 linje med den nuvarande regleringen som inte tillåter att

beslut om avskrivning får överklagas.

 Beslut som gäller ansökan om försättande i konkurs får inte

överklagas i dagsläget (97 § UBL).

 Det finns inte skäl att göra några ändringar på den punkten.

 Sammanfattningsvis föreslås således som huvudregel att

myndighetens beslut enligt

 indrivningslagen inte skall få överklagas. Undantag görs dock

för beslut om att ställd säkerhet

 skall tas i anspråk. För dessa fall är det naturligt att

tillämpa bestämmelserna om besvär över

 motsvarande beslut enligt UB.

 Ikraftträdande

 Den nya lagen avses träda i kraft den 1 januari 1994.

Bestämmelserna om säkerhet i 10-13 §§ och

 19 § skall tillämpas också i sådana fall då säkerhet tagits

emot före ikraftträdandet. Samtidigt

 skall lagen om säkerhet för skattefordringar m.m. upphöra att

gälla. Bestämmelserna i den lagen

 ersätts av bestämmelserna i indrivningslagen. Uppskov som har

beviljats före ikraftträdandet bör

 fortsätta att gälla oberoende av om förutsättningarna för

uppskov enligt indrivningslagen är

 uppfyllda. När fråga uppkommer om att återkalla ett uppskov

eller förändra villkoren skall

 bestämmelserna i indrivningslagen tillämpas även på sådana

uppskov. Särskild föreskrift om

 indrivningslagens tillämpning på äldre uppskov har ansetts

behövlig endast såvitt gäller 9 och

 och 19 §§. Övergångsbestämmelserna har utformats i enlighet med

Lagrådets förslag.

 17.2 Lagen om ackord rörande statliga fordringar m.m.

 1 §

 Paragrafen, som utformats i enlighet med Lagrådets förslag,

anger lagens tillämpningsområde. Den

 gäller i fråga om skatt, avgift, böter eller andra fordringar,

som tillkommer staten och drivs in

 i allmänt mål, med undantag för fordringar enligt

studiestödslagen (jfr 1 och 3 §§ indriv-

 ningslagen). Ackordsfrågorna behandlas i en separat lag

eftersom skattemyndighet och inte

 kronofogdemyndighet är beslutsmyndighet. I 14 §

indrivningslagen finns en hänvisning till föreva-

 rande lag.

 Det förslagna tillämpningsområdet innebär en viss utvidgning

av skattemyndighetens befattning

 med ackordsfrågor. Utvidgningen torde i praktiken vara

betydelselös utom såvitt avser fordringar

 rörande tull.

 Bestämmelser om ackord finns nu i 62 § tredje stycket UBL.

Som en följd av förevarande lag kan

 stadgandet i UBL liksom förordningen (1965:852) om ackord och

avskrivning rörande vissa skatter

 upphävas.

 2 §

 Beslut om ackord fattas av skattemyndigheten i det län där

gäldenärens hemortskommun är belägen.

 Skattemyndigheten i det län där gäldenären har sin

hemortskommun vid beslutstillfället är behörig

 även i fråga om fordringar rörande skatter som beslutats av

annan skattemyndighet. Om gäldenären

 saknar hemortskommun skall beslutet fattas av Skattemyndigheten

i Stockholms län.

 3 §

 Frågor om ackord berörs närmare i avsnitt 9. Villkoren för

ackord i förhållande till den

 nuvarande regleringen i 62 § tredje stycket UBL har inte

ändrats.

 4 §

 Kronofogdemyndigheten skall regelmässigt ges tillfälle att

yttra sig i ackordsärenden. Ett

 yttrande kan anses obehövligt i t.ex. de fall det framstår som

uppenbart att ansökan skall

 avslås. Skattemyndigheten beslutar om antagande av

ackordsförslag även beträffande vissa ford-

 ringar som debiterats av andra myndigheter, t.ex. i fråga om

tull. I dessa fall kan yttrande

 också behöva inhämtas från den myndighet som debiterat

fordringen.

 5 §

 Beslut rörande ackordsförslag får inte överklagas. Motsvarande

bestämmelse finns nu 97 § UBL.

 Ikraftträdande

 Den nya lagen avses träda i kraft den 1 januari 1994. Samtidigt

skall förordningen (1965:852) om

 ackord och avskrivning rörande vissa skatter i vilken

förordning riksdagen beslutat om ändring i

 2 § (prop. 1971:30, bet. 1971:KU36, rskr. 1971:222, SFS

1971:654) upphöra att gälla. Bestäm-

 melserna i den författningen ersätts av bestämmelserna i den

nya lagen. Övergångsbestämmelserna

 har getts den utformning som Lagrådet förordat.

 17.3 Utsökningsbalken

 1 kap.

 6 §

 Av avsnitt 5 framgår att det nu inte skall göras någon ändring

vad gäller utsökningsmålens

 indelning i allmänna och enskilda mål. För närvarande

kompletteras UB:s och

 utsökningsförordningens föreskrifter om allmänna mål av en

bestämmelse i 64 § UBL. Genom att den

 paragrafen nu föreslås upphävd behöver 1 kap. 6 § UB ändras för

att fånga upp de utsökningsmål

 som handläggs som allmänna mål genom den nuvarande bestämmelsen

i UBL. Detta sker genom att orden

 "liknande medel" i andra stycket byts ut mot "andra medel".

Frågan berörs närmare i kommenta-ren

 till 64 § UBL. Övriga ändringar i stycket är av redaktionell

natur.

 2 kap.

 3 §

 UB:s bestämmelser om ansökningsförfarandet finns i 2 kap. 1*9

§§. Frågan om hos vilken myndighet

 en ansökan skall göras regleras emellertid i andra paragrafer,

nämligen i 4 kap. 8 §, 15 kap. 7 §

 samt 16 kap. 1 och 10 §§. Att dessa paragrafer, som enligt sin

ordalydelse bara handlar om var

 verkställighet söks, också reglerar behörigheten i

utsökningsmål framgår av första stycket i

 förevarande paragraf. I den hänvisning till paragraferna som

finns där sägs nämligen att de

 innehåller bestämmelser om behörig kronofogdemyndighet.

 Ändringen i första stycket innebär att paragrafen i stället

för den nuvarande hänvisningen

 skall innehålla huvudregeln om var verkställighet skall sökas.

Den hör naturligen hemma där.

 Samtidigt föreslås i de nyss nämnda paragraferna en

omformulering som innebär att de bara kommer

 att gälla behörigheten. Härigenom blir regleringen mer

lättillgänglig än för närvarande. Dessutom

 blir det författningstekniskt enkelt att undanta reglerna om

var verkställighet söks från

 tillämpningen i allmänna mål, vilket är vad som föreslås genom

ändringen i 2 kap. 30 §.

 5 §

 Paragrafen handlar om avvisande av bristfälliga ansökningar.

För närvarande gäller den endast i

 enskilda mål. Den nya lydelsen är föranledd av att paragrafen

enligt förslaget till ändring i 2

 kap. 30 § också skall tillämpas i allmänna mål. Genom att 1 och

2 §§ inte gäller allmänna mål har

 hänvisningen till dessa paragrafer fått utgå.

 30 §

 Behörighetsfrågorna har skiljts från frågan hos vilken

myndighet ansökan skall göras genom

 ändringen i 3 § första stycket. När det gäller de enskilda

målen regleras frågan även

 fortsättningsvis i UB på det sätt som föreslås genom ändringen

i 2 kap. 3 §. För de allmänna

 målen måste en annan ordning tillämpas. Det beror på att

fordringar som tillkommer staten i stor

 omfattning förs över från uppdragsgivande myndighet till

exekutionsväsendet med hjälp av ADB och

 att inregistreringen i exekutionsväsendets

databehandlingssystem sker hos RSV eller kronofogde-

 myndigheten i Stockholms län. Dessa myndigheter vidarebefordrar

sedan de allmänna målen till den

 kronofogdemyndighet som skall handlägga indrivningsuppdraget.

Det är en ordning som följer av

 förordningen (1983:167) om användning av automatisk

databehandling inom exekutionsväsendet och

 som avses gälla även i framtiden.

 För att klargöra att en särreglering föreligger på den här

punkten för de allmänna målen har 30

 § ändrats så att 3 § första stycket inte skall gälla allmänna

mål. Detta påverkar inte frågan om

 var verkställighet enligt UB skall äga rum. I fråga om

utmätning är det 4 kap. 8 § som skall

 tillämpas även i allmänt mål. Genom ändringen i första stycket

har vidare 5 §, som handlar om

 avvisande av bristfälliga ansökningar, gjorts tillämplig på

allmänna mål. Ett indrivningsuppdrag

 från en myndighet är visserligen mycket sällan så bristfälligt

att fråga uppkommer om avvisning i

 allmänt mål. En formell möjlighet till avvisning har dock

ansetts behövas.

 I andra stycket anges som huvudregel att sökanden i allmänt

mål företräds av

 kronofogdemyndigheten. När möjlighet till avvisning av ansökan

i allmänt mål nu föreslås införd

 genom en ändring i första stycket, bör den uppdragsgivande

myndigheten i stället själv föra sin

 talan i avvisningsfrågan. Motsvarande ordning bör också gälla

när gäldenären enligt 3 kap. 21 §

 framställer invändning mot verkställighet. Sådana invändningar

rör främst grunden för den

 betalningsskyldighet som den uppdragsgivande myndigheten har

fastställt. Det är därför naturligt

 att den myndigheten själv, och inte kronofogdemyndigheten, för

talan när indrivning görs.

 Tredje stycket reglerar frågan när en ansökan skall anses

gjord i allmänt mål. När UB trädde i

 kraft var exekutionsväsendets system för automatisk

databehandling inte fullt utbyggt. Hos vissa

 kronofogdemyndigheter kunde således indrivning endast begäras

på traditionellt sätt, dvs. med

 hjälp av en skriftlig ansökan. Det förhållandet är bakgrunden

till den nuvarande regleringen.

 Sedan flera år är emellertid samtliga kronofogdemyndigheter

anslutna till ADB-systemet. Alla

 allmänna mål registreras också i det systemet och förs in i

utsökningsregistret. Den ordning som

 enligt stycket gäller för de kronofogdemyndigheter som är

anslutna till systemet kan alltså

 tillämpas för samtliga myndigheter. En föreskrift med den

innebörden har tagits in i första

 meningen.

 I vissa fall behöver dock indrivning kunna begäras skyndsamt

utan iakttagande av de ordinarie

 ADB-rutinerna för överlämnande och inregistrering av

indrivningsuppdraget. Närmare föreskrifter

 om när indrivning skall göras skyndsamt avses bli föremål för

en förordningsreglering. Andra

 meningen i stycket är tillämplig på dessa fall då alltså en

uppdragsgivande myndighet vänder sig

 direkt till behörig kronofogdemyndighet med sin

indrivningsansökan.

 Närmare bestämmelser om ansökan i allmänt mål avses meddelas

av regeringen eller den myndighet

 som regeringen bestämmer. Sådana föreskrifter av regeringen

finns redan i form av den tidigare

 nämnda förordningen om användning av automatisk databehandling

inom exekutionsväsendet.

 Regeringens föreskrifter i fråga om ansökan bör främst avse

innehållet i en ansökan och hur

 ansökningen skall registreras, i första hand med tillämpning av

utsökningsregisterlagen, och

 tilldelas behörig kronofogdemyndighet. Behovet av föreskrifter

hänger samman med det nyss nämnda

 förhållandet att ansökningarna i allmänna mål registreras av

RSV med hjälp av ADB och därefter

 tilldelas kronofogdemyndigheterna.

 4 kap.

 8 §

 Ändringarna hänger samman med ändringen i 2 kap. 3 § och har

kommenterats närmare i anslutning

 till den paragrafen. Ändringen beror på att föreskrifterna om

hos vilken kronofogdemyndighet

 ansökan skall göras flyttas till 2 kap. 3 § medan

behörighetsreglerna i den paragrafen förs

 samman med bestämmelserna om de olika

verkställighetsåtgärderna.

 10 §

 För närvarande innehåller paragrafen föreskrifter om när

utmätning skall ske endast i enskilt mål

 medan 36 § reglerar när utmätning skall ske i allmänt mål. I

förtydligande syfte anges i första

 och andra styckena att de gäller enskilda mål. Bestämmelserna i

36 § ersätts av det nya tredje

 stycket. Med förslaget samlas alltså föreskrifterna i denna

fråga för båda måltyperna i

 paragrafen.

 För de enskilda målen innebär förslaget inte någon ändring i

fråga om när utmätning skall ske.

 I andra stycket byts dessutom ordet "anstånd" ut mot

"uppskov". Syftet är att skapa en mer

 enhetlig begreppsapparat. Genom förslaget blir beteckningen

anstånd i UB förbehållen åtgärd som

 en myndighet beslutar om medan uppskov avser en åtgärd som

sökanden förfogar över. Därmed får

 uppskovet enligt paragrafen en liknande innebörd som uppskov

enligt förslaget till

 indrivningslag. Ett sådant uppskov beslutas av

kronofogdemyndigheten i egenskap av företrädare

 för sökanden i målet.

 I förslaget till indrivningslag finns bestämmelser om att

regeringen eller den myndighet som

 regeringen bestämmer får föreskriva att indrivning i vissa fall

skall ske med förtur (4 §) och om

 uppskov (7-9 §§). Bestämmelserna i dessa frågor tar sikte på

hur en viss fordran skall hanteras

 och skall självfallet vara desamma för alla typer av

indrivningsåtgärder. Exempelvis skall samma

 turordning för handläggningen av en fordran tillämpas oavsett

om kronofogdemyndigheten överväger

 att förordna om utmätning eller vidta någon annan

indrivningsåtgärd.

 Eftersom indrivningslagen innehåller bestämmelser om bl.a.

förtur och uppskov har när det

 gäller allmänna mål i tredje stycket, som är nytt, tagits in en

direkt hänvisning till den lagen.

 Det är dock att märka att bestämmelsen i 4 kap. 11 § UB, som

inte ändras, innebär att ett allmänt

 mål som är anhängigt hos kronofogdemyndigheten skall

verkställas senast när utmätning sker i ett

 enskilt mål mot samma gäldenär. Därmed får turordningsreglerna

för de allmänna målen endast

 betydelse när det mot samme gäldenär inte föreligger en begäran

om utmätning i ett enskilt mål.

 27 §

 Ändringen är av samma slag som ändringen i 8 §.

 36 §

 Paragrafen reglerar för närvarande turordningen vid utmätning i

allmänt mål. När föreskrifter om

 turordningen nu införs i indrivningslagen (4 §) kan paragrafen

upphävas.

 15 kap.

 7 §

 Ändringen hänger, liksom ändringen i 4 kap. 8 §, samman med

ändringen i 2 kap. 3 § och har

 kommenterats närmare i anslutning till den paragrafen.

Ändringen beror alltså på att

 föreskrifterna om hos vilken kronofogdemyndighet ansökan skall

göras föreslås flyttade till 2

 kap. 3 § medan behörighetsreglerna i den paragrafen förs över

till bl.a. förevarande paragraf.

 16 kap.

 1 och 10 §§

 Ändringarna motsvaras av ändringarna i 15 kap. 7 §.

 17.4 Uppbördslagen

 49 § 1 mom.

 Ändringen i punkt 1 är endast en följd av att bestämmelserna om

avkortning utmönstras. Avkortning

 är en bokföringsåtgärd som nu äger rum då någon fått

nedsättning i eller befrielse från honom

 påförd debitering av skatt som inte har betalats. Orsaken till

avkortningen är alltså att

 betalningsskyldigheten har ändrats. Anstånd skall också i

fortsättningen kunna meddelas om det

 kan antas att betalningsskyldigheten för skatt,

kvarskatteavgift eller ränta kommer att ändras av

 andra skäl än de som anges i 2 eller 3. Ändringen i denna punkt

innebär ingen ändring i sak.

 Ändringarna i punkterna 2 och 3 är av redaktionell natur.

 49 § 2 mom.

 Ändringen i första stycket har samma bakgrund som ändringen i 1

mom. punkt 1. Förutom en

 redaktionell ändring är ändringarna i andra stycket en följd av

att bestämmelserna i lagen om

 säkerhet för skattefordringar m.m. föreslås flyttade till

indrivningslagen. Inte heller

 ändringarna i detta moment medför några ändringar i sak.

 57 §

 Inbetald skatt registreras för varje skattskyldig i

skatteregistren enligt särskild reglering.

 Restlängden fyller inte längre någon funktion eftersom

restföringen numera alltid sker med hjälp

 av ADB. Bestämmelsen om restlängd i andra stycket har därför

slopats. Eftersom resterande del av

 stycket innehåller en bestämmelse av sådan beskaffenhet som

inte behöver ges i form av lag och

 dessutom inte heller ligger till grund för några

verkställighetsföreskrifter har hela stycket

 slopats.

 57 a §

 Paragrafen upphävs. Föreskriften att skatt m.m. som inte har

betalats i rätt tid får drivas in

 behöver dock vara kvar i lagen. Den flyttas till 59 §.

 59 §

 I paragrafen finns för närvarande UBL:s bestämmelser i fråga om

indrivning. Den första meningen i

 nuvarande första stycket rör indrivning i allmänhet och har

fått sin motsvarighet i 1 § förslaget

 till indrivningslag. Den har därför utgått här. Det föreslagna

första stycket inleds i stället

 med en föreskrift om att obetald skatt, avgift och ränta skall

lämnas för indrivning. En liknande

 bestämmelse finns för närvarande i 57 a §. Genom att avgifter

och ränta också anges behövs det

 inte någon motsvarighet till den nuvarande paragrafens andra

stycke. Föreskriften i andra

 meningen ger regeringen möjlighet att föreskriva att indrivning

inte behöver begäras för ett

 ringa belopp.

 Andra stycket innehåller en hänvisning till indrivningslagen.

Att obetalda skatter och avgifter

 enligt UBL faller under indrivningslagen följer av att sådana

statliga fordringar drivs in i

 allmänt mål hos kronofogdemyndigheten (1 § förslaget till

indrivningslag och 1 kap. 6 § andra

 stycket första meningen UB).

 I stycket finns också en bestämmelse om att verkställighet

enligt UB får ske vid indrivningen.

 Därmed avses att verkställighet får ske utan föregående dom.

 Föreskrifter om när indrivning skall begäras återfinns för

närvarande i förordningen (1983:167)

 om användning av automatisk databehandling inom

exekutionsväsendet. Av 2 § i den förordningen

 följer att indrivning skall begäras senast två månader efter

varje uppbördsmånad. En liknande

 tidsgräns för skattemyndigheterna och andra uppdragsgivande

myndigheter avses även i framtiden

 finnas i förordningsform.

 60 §

 Det nuvarande första stycket har fått sin motsvarighet i den

föreslagna indrivningslagen (2 §).

 När allmänna indrivningsbestämmelser samlas i en särskild

indrivningslag skall andra

 författningar i fråga om indrivning hänvisa till den lagen och

inte som nu till UBL. Med en sådan

 ordning skall UBL rensas från allmänna indrivningsbestämmelser.

Därför har också andra stycket

 upphävts. Med hänsyn till bestämmelsen i 15 kap. 1 § 2 UB

gäller även fortsättningsvis att

 införsel får äga rum för skatter och allmänna avgifter endast

om det är särskilt föreskrivet.

 62 §

 Reglerna om konkursansökan återfinns i förlaget till

indrivningslag (15 och 16 §§). Därför har

 nuvarande första och andra styckena upphävts.

 Föreskrifterna om godtagande av ackord i fråga om statliga

fordringar har flyttats till den

 föreslagna lagen om ackord rörande statliga fordringar m.m.

Nuvarande tredje stycket, och därmed

 paragrafen i dess helhet, har därför upphävts.

 63 §

 Paragrafen innehåller en bestämmelse om indrivningskvitto. Den

bestämmelse om indrivningskvitto

 som finns i 13 kap. 2 § utsökningsförordningen har ansetts vara

tillräcklig. Till detta kommer

 att bestämmelsen i den nu aktuella paragrafen att kvitto som

utfärdas på annat sätt än vad som

 föreskrivs inte är gällande, måste uppfattas som stötande för

den enskilde. Paragrafen har därför

 upphävts utan att någon motsvarande bestämmelse införts i någon

annan lag.

 64 §

 Paragrafen, som föreslås upphävd, föreskriver nu bl.a. att

staten tillkommande fordran som får

 tas ut genom utmätning utan föregående dom skall drivas in i

samma ordning som skatt enligt UBL.

 Den föreskriften utgör grunden för att vissa mål hos

kronofogdemyndigheten handläggs som allmänna

 mål. Det gäller bl.a. flygplatsavgifter enligt luftfartslagen

(1957:297) och vissa avgifter

 enligt lantmäteritaxan (1971:1101). Utan föreskriften i

paragrafen skulle målen handläggas som

 enskilda mål hos kronofogdemyndigheten. Som anförs i avsnitt 5

finns det inte nu skäl att ändra

 gruppen av allmänna mål. När allmänna indrivningsbestämmelser

nu utmönstras ur UBL och i stället

 samlas i särskilda indrivningsförfattningar bör även den här

paragrafen upphävas. Eftersom de

 aktuella målgrupperna dock även fortsättningsvis bör handläggas

som allmänna mål hos

 kronofogdemyndigheten görs samtidigt ändringen i 1 kap. 6 § UB

som alltså innebär att de

 fordringsmål som nu bedöms som allmänna på grund av 64 § UBL

även fortsättningsvis kommer att

 handläggas som sådana mål.

 Paragrafens föreskrift om dröjsmålsavgift för de aktuella

fordringarna ersätts inte. Det

 innebär att sådan avgift inte längre kan tas ut för

fordringarna. I den mån det finns en särskild

 föreskrift om ränta skall sådan ränta, som en följd av

förslaget, beräknas även under

 indrivningen.

 65 §

 Paragrafen innehåller för närvarande föreskrifter om

avkortning. Med avkortning avses att ett

 obetalt skatte- eller avgiftsbelopp avförs ur räkenskaperna

därför att det inte längre föreligger

 någon fordran på beloppet. En vanlig anledning till avkortning

är att den bakomliggande

 taxeringen eller debiteringen sätts ned eller röjs undan.

Avkortning är således endast en

 bokföringsåtgärd. Bokföringsrutiner som behövs för att i

myndigheternas räkenskaper hantera en

 redan beslutad ändring i betalningsskyldigheten behöver inte

vara föremål för lagstiftning.

 Paragrafen har därför upphävts.

 66 §

 I paragrafen finns nu bestämmelser om avskrivning av debiterad

skatt. Den föreslagna

 indrivningslagen ger kronofogdemyndigheten möjlighet att tills

vidare avbryta indrivningen under

 vissa förutsättningar (18 §). Som framgår av avsnitt 11 kommer

det förfarandet att ersätta

 avskrivningsinstitutet. Paragrafen har därför upphävts.

 67 §

 Paragrafen anger nu bl.a. att fråga om avkortning och

avskrivning skall prövas av

 skattemyndigheten. Som en följd av att 65 och 66 §§ har

upphävts har också förevarande paragraf

 upphävts.

 97 §

 Genom att UBL:s bestämmelser om framställning om försättande i

konkurs, ackordsförslag och

 avskrivning föreslås upphävda behöver även den nu aktuella

paragrafen justeras. Som framgår av 19

 § förslaget till indrivningslag och 5 § förslaget till lag om

ackord rörande statliga fordringar

 m.m. kommer inte heller med den nya regleringen beslut

beträffande framställning om försättande i

 konkurs och ackordsförslag att få överklagas.

 17.5 Lagen om arvsskatt och gåvoskatt

 53 §

 Ändringarna i första och andra styckena är av redaktionell

natur.

 När de allmänna indrivningsbestämmelserna flyttas från UBL

till den föreslagna indrivningslagen

 bör hänvisningen i olika lagar till UBL:s bestämmelser om

indrivning utgå. I stället bör det

 direkt av den aktuella lagen framgå att obetalt belopp skall

lämnas för indrivning och att

 indrivning sker enligt indrivningslagens bestämmelser. I den

lagen regleras också om införsel får

 ske (2 §). Däremot bör det i varje särskild lag tas in en

bestämmelse som ger regeringen

 möjlighet att föreskriva att indrivning inte behöver begäras

för ett ringa belopp och att vid

 indrivning verkställighet enligt UB får ske. Det är ändringar

av det slaget som nu görs i tredje

 stycket. Ändringarna är av lagteknisk natur och medför inga

sakliga förändringar när det gäller

 indrivning av arvsskatt, gåvoskatt eller dröjsmålsavgift.

 Bestämmelserna i fjärde stycket, som är nytt, motsvarar 59 §

andra stycket UBL.

 17.6 Lagen om statlig inkomstskatt på ackumulerad inkomst

 5 §

 Ändringen föranleds av att UBL:s (65 §) bestämmelser om

avkortning upphävs. Avkortning är en ren

 bokföringsåtgärd som för närvarande äger rum när en

skattskyldig vunnit nedsättning i eller

 befrielse från honom påförd debitering. Paragrafen har också

justerats i anledning av att

 bestämmelserna i tidigare 87 § UBL numera återfinns i 103 §

UBL.

 17.7 Lagen om sjömansskatt

 17 b §

 Ändringarna är av samma slag som föreslås beträffande lagen om

arvsskatt och gåvoskatt. En

 skillnad i förhållande till lagen om arvsskatt och gåvoskatt är

dock att i ett nytt tredje stycke

 föreskrivs att överklagande av beslut inte inverkar på

skyldigheten att betala skatt eller

 dröjsmålsavgift. Detta innebär inte någon saklig ändring i

förhållande till nuvarande ordning,

 eftersom föreskriften i första stycket om att indrivning får

ske enligt vad som gäller för skatt

 enligt UBL innefattat motsvarande bestämmelse i UBL.

 17.8 Lagen om mervärdeskatt

 48 §

 Enligt det nuvarande första stycket kan indrivning ske om skatt

inte har betalats i behörig tid

 och ordning. Tolkad efter sin ordalydelse innebär föreskriften

att indrivning kan ske om

 betalningen har gjorts i rätt tid men på ett felaktigt sätt. En

sådan ordning har inte ansetts

 vara lämplig och används inte heller i nyare författningar (se

exempelvis 65 § fordonsskattelagen

 [1988:327]). Den överensstämmer inte heller med vad som sägs i

47 § i fråga om förutsättningar

 för dröjsmålsavgift. Sådan avgift påförs nämligen endast om

betalning inte skett i rätt tid.

 Förevarande paragraf har ändrats så att indrivning får ske

endast om skatt, ränta eller

 dröjsmålsavgift inte betalas i rätt tid.

 Som framgår av avsnitt 11 och 12 föreslås

avskrivningsinstitutet avskaffat och föreskrifterna

 om avkortning utmönstrade ur lagstiftningen. De båda begreppen

skall därför inte längre finnas

 kvar i andra stycket.

 Ändringarna i övrigt i första och andra styckena är av samma

slag som ändringarna i lagen om

 arvsskatt och gåvoskatt.

 I ett nytt tredje stycke har införts en bestämmelse om att

begäran om omprövning eller

 överklagande inte inverkar på skyldigheten att betala skatt,

ränta eller avgift. Bestämmelsen är

 en följd av att den generella hänvisningen i andra stycket till

UBL:s regler om indrivning

 slopats och innebär inte någon saklig förändring.

 49 §

 Ändringen i fjärde stycket innebär att den möjlighet som före

tillkomsten av lagen (1985:146) om

 avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter fanns att

hos skattemyndigheten göra

 avräkning för vissa andra slags motfordringar än fordran på

mervärdesskatt återinförs.

 Bestämmelsen har utvidgats till att avse också särskild

löneskatt. Skälen för detta har angetts i

 den allmänna motiveringen (avsnitt 13). Ändringen i sjätte

stycket är redaktionell.

 17.9 Kupongskattelagen

 22 §

 Ändringen i första stycket är av samma slag som ändringen i 48

§ första stycket första meningen

 lagen om mervärdeskatt.

 Ändringarna i andra stycket samt tillägget av ett nytt tredje

stycke är lagtekniska ändringar

 som följer av att allmänna bestämmelser om indrivning flyttas

från UBL till den nya indriv-

 ningslagen. I sak påverkas inte indrivningen av kupongskatt.

 I ett nytt fjärde stycke har införts en bestämmelse om att

besvär över beslut inte inverkar på

 skyldigheten att betala skatt eller dröjsmålsav-gift.

Bestämmelsen är en följd av att den

 generella hänvisningen i andra stycket till UBL:s regler om

indrivning slopats och innebär inte

 någon saklig förändring.

 26 §

 Ändringarna i första och andra styckena är av redaktionell

natur.

 Ändringen i tredje stycket är en följd av ändringen i 22 §

andra och tredje styckena.

 17.10 Lagen om felparkeringsavgift

 13 §

 Ändringen är föranledd av att begreppen avskrivning och

avkortning utmönstras inom

 uppbördssystemet. De skall därför inte heller finnas kvar i

förevarande paragraf. Dessutom har

 bestämmelsen om att införsel får ske flyttats till

indrivningslagen (2 §).

 17.11 Lagen om saluvagnsskatt

 6 §

 Paragrafen har inte redigerats om som flertalet andra

paragrafer vilka innehåller hänvisningar

 till UBL:s regler om indrivning. Skälet till att hänvisningen

behålls är i första hand att den

 utgör grunden för påförandet av dröjsmålsavgift. Som en följd

av de föreslagna ändringarna i UBL,

 vilka bl.a. innebär att föreskrifterna om dröjsmålsavgift

föregås av en särskild rubrik, bör det

 redan av första stycket i förevarande paragraf uttryckligen

framgå att dröjsmålsavgift kan tas

 ut. Eftersom avskrivningsinstitutet upphävs och föreskrifterna

om avkortning utmönstras ur

 uppbördslagstiftningen har begreppen i fråga också tagits bort

från förevarande paragraf.

 Bestämmelsen i andra stycket om införsel har flyttats till

indrivningslagen (2 §).

 17.12 Bötesverkställighetslagen

 Böter och därmed enligt lagen jämställda medel handläggs hos

kronofogdemyndigheten enligt

 bestämmelserna för allmänna mål (1 kap. 6 § UB) och omfattas

därigenom av förslaget till

 indrivningslag. De materiella bestämmelserna om indrivning i

bötesverkställighetslagen har därför

 upphävts.

 6 §

 De redaktionella ändringarna i första stycket första meningen

är en konsekvens av tillkomsten av

 den nya indrivningslagen av vilken det bl.a. framgår att det är

kronofogdemyndigheten som

 ombesörjer indrivning. Föreskriften i nuvarande andra meningen,

som anger exekutionstitlarna för

 indrivningen av böter m.m., kom till före det att UB trädde i

kraft och behövs inte längre. Mot

 bakgrund av vad som numera anges i 3 kap. 1 § första stycket 1

och 3 samt 3 kap. 24 § UB har den

 aktuella föreskriften i stycket upphävts. Här har i stället

tagits in en bestämmelse om ett

 regeringen får föreskriva att indrivning inte behöver begäras

för ett ringa belopp.

 Det nya andra stycket hänvisar till den nya indrivningslagen.

 7 §

 Första stycket innehåller nu en föreskrift om att indrivningen

skall inledas med att den

 bötfällde (av kronofogdemyndigheten) avkrävs betalning om det

inte finns särskilda skäl att

 underlåta krav. Föreskriften har sin motsvarighet när det

gäller skatt i 31 §

 uppbördsförordningen (1967:626). Enligt 4 kap. 12 § och 15 kap

8 § UB föreligger vidare en

 skyldighet för kronofogdemyndigheten att * utom i vissa fall *

lämna särskild underrättelse innan

 utmätning eller införsel får ske. Enligt de rutiner som

kronofogdemyndigheten tillämpar sänds en

 handling till gäldenären som är så utformad att den anses

utgöra både krav och underrättelse.

 I avsnitt 3 förutskickas en förordningsreglering av ett

allmänt påminnelseförfarande redan på

 uppbördsstadiet. Med en sådan reglering, som avses träda i

kraft samtidigt med de nu aktuella

 lagarna, kan första stycket upphävas. När det gäller böter

innebär en sådan reglering att den

 bötfällde får en betalningsanmaning från uppbördsmyndigheten

och att anmaningen går ut i ett

 tidigare skede än vad som nu är fallet. Mot bakgrund av vad som

nu sagts har föreskriften i

 första stycket upphävts.

 I andra stycket finns för närvarande föreskrifter om uppskov

och avbetalning. Eftersom

 motsvarande regler återfinns i förslaget till indrivningslag

(7-9 §§) har stycket, och därmed

 paragrafen i dess helhet, kunnat upphävas.

 9 §

 Paragrafen anger nu att om betalning inte kan erhållas med

tillämpning av 7 § eller

 avräkningslagen, sker indrivning genom utmätning eller införsel

enligt vad som är särskilt

 föreskrivet. Motsvarande framgår av 2 § förslaget till

indrivningslag. Något behov av

 föreskriften i förevarande paragraf finns därför inte.

 10 §

 Nuvarande föreskrifter i paragrafen om konkursansökan och

antagande

 av ackordsförslag har sin motsvarighet i förslaget till

indrivningslag

 (15-17 §§) och förslaget till lag om ackord rörande statliga

fordringar m.m. Paragrafen har

 därför kunnat upphävas.

 11 §

 I paragrafen behandlas nu frågor om avkortning och avskrivning.

I avsnitt 11 har det föreslagits

 att avskrivningsinstitutet skall avskaffas och ersättas med en

möjlighet att avbryta

 indrivningen. Det förfarandet regleras i indrivningslagen och

kommer således att omfatta även

 böter. Vidare har det i avsnitt 12 förslagits att reglerna om

avkortning skall utmönstras ur

 lagstiftningen. Föreskrifterna om avskrivning och avkortning

har därför upphävts i

 bötesverkställighetslagen.

 15 §

 I paragrafen har det inte ansetts vara nödvändigt att ange att

det är fråga om ådömda böter.

 Ändringen i övrigt beror på att begreppet avkortning har

utmönstrats ur uppbördslagstiftningen.

 17.13 Skatteregisterlagen

 1 §

 Förslaget till indrivningslag innehåller bl.a. regler om sådan

gäldenärs-utredning som

 kronofogdemyndigheten skall verkställa för att få under-lag för

valet av indrivningsåtgärd (6 §).

 Av det förslaget följer också att skatteregistren skall få

användas vid gäldenärsutredningar. I

 paragrafens tredje stycke förslås därför den ändringen att

ändamålen för skatteregistren utvidgas

 till att omfatta även gäldenärsutredningar. Det kan påpekas att

ändringen ger

 kronofogdemyndigheten rätt att använda skatteregistren för

gäldenärsutredning även i allmänt mål

 där fordringen inte avser sådan skatt eller avgift beträffande

vilken uppgift för

 beskattningsverksamheten inte registreras i skatteregistren.

 Ändringen i fjärde stycket är en direkt följd av ändringen i

tredje stycket.

 17.14 Lagen om preskription av skattefordringar

 1 §

 De nuvarande hänvisningarna till UBL:s bestämmelser om

indrivning har i flertalet andra lagar

 ersatts av direkta hänvisningar till indrivningslagen. Även UBL

hänvisar för övrigt till indriv-

 ningslagen. Av det som nu sagts följer att kopplingen till UBL

i förevarande paragraf måste

 ändras. I annat fall kommer flera skatter och avgifter som nu

omfattas av preskrip-

 tionsbestämmelserna i lagen att falla utanför dess

tillämpningsområde.

 De fordringar som tillkommer det allmänna och som nu drivs in

enligt UBL kommer samtliga att

 drivas in enligt indrivningslagen. Indrivningslagen kommer

emellertid att omfatta vissa slags

 fordringar som inte drivs in enligt de nuvarande bestämmelserna

i UBL. Bl.a. kommer fordringar

 enligt tullagen (1987:1065) att drivas in med tillämpning av

indrivningslagen. Den nuvarande

 kopplingen i paragrafen till UBL och tullagen har därför

ersatts med en koppling till

 indrivningslagen.

 Fordringar som drivs in enligt bötesverkställighetslagen

skall även fortsättningsvis ligga

 utanför preskriptionslagens tillämpningsområde. Detsamma gäller

fordringar avseende vissa

 domstolskostnader m.m. Detta har uppnåtts genom de undantag som

föreskrivs i sista meningen.

 Undantagen har kompletterats så som Lagrådet förordat.

 17.15 Arbetstidslagen

 27 §

 Hänvisningen till UBL:s indrivningsbestämmelser har tagits bort

i paragrafen och ersatts med en

 hänvisning till indrivningslagen. Ändringen innebär inte någon

förändring i sak när det gäller

 indrivning av övertidsavgift. Dessutom har stycket

kompletterats med en bestämmelse om att rege-

 ringen får föreskriva att indrivning inte behöver begäras för

ett ringa belopp.

 17.16 Lagen om punktskatter och prisregleringsavgifter

 5 kap.

 16 §

 Enligt det nuvarande första stycket kan indrivning ske om skatt

inte har betalats i behörig tid

 och ordning. Tolkad efter sin ordalydelse innebär föreskriften

att indrivning kan ske om

 betalningen har gjorts i rätt tid men på ett felaktigt sätt. En

sådan ordning har inte ansetts

 vara lämplig och stycket har, på samma sätt som 48 § första

stycket lagen om mervärdeskatt och 22

 § första stycket kupongskattelagen, ändrats så att indrivning

får ske endast om skatt inte

 betalats i rätt tid.

 Som framgår av avsnitt 11 och 12 föreslås

avskrivningsinstitutet avskaffat och föreskrifterna

 om avkortning utmönstrade ur lagstiftningen. De båda begreppen

skall därför inte längre finnas

 kvar i andra stycket.

 Ändringarna i övrigt i paragrafen är av samma slag som

ändringarna i lagen om arvsskatt och

 gåvoskatt.

 17.17 Lagen om stämpelskatt vid inskrivningsmyndigheter

 35 §

 I första stycket har tagits in en bestämmelse om indrivning och

att regeringen får föreskriva att

 indrivning inte behöver begäras för ett ringa belopp.

 Även stämpelskatt som fastställs av inskrivningsmyndigheten

skall drivas in enligt

 bestämmelserna i indrivningslagen. En upplysning om det har

tagits in i ett nytt andra stycke i

 paragrafen. I stycket finns också en bestämmelse om att

verkställighet enligt UB får ske vid

 indrivningen. Därmed avses att verkställighet får ske utan

föregående dom.

 17.18 Lagen om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare

 15 §

 Hänvisningen till UBL i nuvarande andra stycket innebär i

första hand att fordringen i fråga

 handläggs som ett allmänt utsökningsmål. Genom föreskriften i

sista meningen kan införsel äga

 rum. Som framgått tidigare bör hänvisningar till UBL när det

gäller indrivning undvikas i

 framtiden. Samma effekt som nu uppnås genom hänvisningen till

UBL fås i förslaget genom att

 fordran på betalningsskyldighet enligt paragrafen drivs in på

samma sätt som arbetsgivaravgifter.

 Att införsel får ske framgår av 2 § indrivningslagen.

Bestämmelsen om införsel har därför slopats

 i förevarande paragraf.

 Ändringen i tredje stycket är en direkt följd av ändringen i

andra stycket.

 16 §

 Ändringen har samma innebörd som ändringen i 15 §. I enlighet

med vad som nu gäller får införsel

 äga rum. Det förhållandet klargörs genom en särskild föreskrift

i 2 § indrivningslagen.

 18 §

 I paragrafen finns bestämmelser om regressrätt för den som

fullgjort betalningsskyldighet enligt

 16 §. Nuvarande föreskrift i tredje stycket första meningen

innebär bl.a. att regresskravet

 handläggs som allmänt mål hos kronofogdemyndigheten trots att

fordringen inte tillkommer staten

 utan en enskild. I enlighet med vad som sägs i kommentaren till

15 § innebär ändringen i stycket

 inte någon förändring i det avseendet. Inte heller i övrigt får

ändringen några konsekvenser i

 sak.

 27 a §

 Nuvarande föreskrift i paragrafen har i förslaget flyttats till

den nya 28 a §. I likhet med vad

 som gäller i UBL bör bestämmelserna om dröjsmålsavgift, som nu

finns i 28 §, komma före

 bestämmelsen om indrivning. Det uppnås genom ändringen.

 28 §

 Indrivningslagens tillkomst innebär att allmänna regler om

indrivning flyttas från UBL till den

 nya lagen. Det medför att förevarande lag bör hänvisa till den

nya lagen i fråga om indrivning.

 Så sker också genom förslaget till 28 a §. Som framgår av

avsnitt 11 och 12 skall avskriv-

 ningsinstitutet avskaffas och föreskrifterna om avkortning

utmönstras ur lagstiftningen. De båda

 begreppen skall därför inte längre finnas kvar i förevarande

paragraf. Bestämmelser om ackord,

 som bl.a. omfattar arbetsgivaravgifter, återfinns i förslaget

till lag om ackord rörande statliga

 fordringar m.m. och har därför upphävts här. Föreskriften i

sista meningen har förts till 2 §

 indrivningslagen.

 Med ändringsförslaget kommer 28 § att innehålla föreskrifter

som endast rör dröjsmålsavgift.

 Det är därför lämpligt att paragrafen föregås av en särskild

rubrik som utvisar det förhållandet.

 28 a §

 Ändringarna är av samma slag som i lagen om arvsskatt och

gåvoskatt. Genom ändringarna återfinns

 lagens samtliga föreskrifter om indrivning av

arbetsgivaravgifter i 28 a §.

 17.19 Lagen om avräkning vid återbetalning av skatter och

avgifter

 2 §

 Som framgått kommer så gott som samtliga nuvarande hänvisningar

till UBL:s föreskrifter om

 indrivning i olika skatte- och avgiftsförfattningar att ändras

till att avse den nya

 indrivningslagen. Även bötesverkställighetslagen och tullagen

(1987:1065) föreslås innehålla

 hänvisningar till indrivningslagen. Mot den bakgrunden bör även

förevarande paragraf gälla

 fordringar som drivs in enligt indrivningslagen. För det fall

att en lag även i framtiden

 hänvisar till UBL:s indrivningsbestämmelser faller även

fordringar enligt den lagen inom

 paragrafens tillämpningsområde eftersom UBL i sin tur hänvisar

till indrivningslagen. Ändringen

 innebär att avräkningslagens tillämpningsområde utvidgas till

att omfatta även det allmännas

 fordringar avseende domstolskostnader m.m.

 17.20 Utsökningsregisterlagen

 1 §

 Ändringen i första stycket är av redaktionell natur.

 För närvarande får utsökningsregistret användas för

verkställighet enligt UB och andra

 författningar. Av förslaget till indrivningslag följer att

registret också skall få användas för

 gäldenärsutredning. En sådan gäldenärsutredning behöver inte

mynna ut i någon

 verkställighetsåtgärd utan kan exempelvis leda till

indrivningsåtgärd i form av uppskov och

 avbetalningsplan. Genom ändringen i paragrafen klargörs att

utsökningsregistret på det här sättet

 får ett användningsområde som går utanför den renodlade

verkställigheten.

 6 §

 Med förslaget får uppgift om förekomsten av gäldenärsutredning

enligt indrivningslagen

 registreras i utsökningsregistret. Registreringen skall endast

utvisa att en gäldenärsutredning

 har ägt rum och tidpunkten för utredningen. Uppgifter som ingår

i en gäldenärsutredning avses få

 registreras endast om det är tillåtet enligt någon annan

bestämmelse i lagen.

 17.21 Plan- och bygglagen

 10 kap.

 29 §

 Ändringarna är av samma slag som i lagen om arvsskatt och

gåvoskatt.

 17.22 Tullagen

 35 §

 Ändringen är en konsekvens av ändringen i UBL och

indrivningslagens tillkomst. Den förändrade

 lagstiftningstekniken innebär att de medelsslag som inte direkt

regleras i UBL måste ha vissa

 egna bestämmelser om indrivning. Eftersom 60 § UBL inte längre

skall vara tillämplig ifråga om

 bl.a. tull eller annan skatt enligt tullagen behövs det en

särskild bestämmelse med innebörd att

 beslut om fastställd tull och annan skatt omedelbart får

verkställas när fordran förfallit till

 betalning. En sådan bestämmelse har tagits in i första stycket.

Därmed kan fordringen på samma

 sätt som nu tas ut utan föregående dom (3 kap. 1 § 6 UB).

Indrivningslagen skall omfatta bl.a.

 tull och annan skatt enligt tullagen som inte betalas i tid.

Det följer i första hand av att

 fordringarna i fråga, som ju tillkommer staten, enligt 1 kap. 6

§ UB handläggs i allmänt mål.

 Föreskriften i tredje meningen är en upplysning om det. För

närvarande får införsel inte äga rum

 för fordran enligt tullagen. Den ordningen följer av 60 § andra

stycket UBL och den nu aktuella

 paragrafen. Någon ändring av det förhållandet skall inte ske.

Detta framgår av att införsel inte

 medges enligt 2 § indrivningslagen.

 36 §

 Ändringen är en direkt följd av bl.a. ändringen i föregående

paragraf.

 Samma effekt som nu uppnås genom hänvisningen till UBL har

uppnåtts genom att fordran grundad

 på betalningsskyldighet enligt paragrafen drivs in på samma

sätt som tull och annan skatt enligt

 tullagen. Dessa skatter hanteras ju på samma sätt som skatter

enligt UBL när det gäller

 indrivning. Inte heller när det gäller utkrävande av

ställföreträdaransvar enligt första stycket

 får införsel äga rum.

 17.23 Fordonsskattelagen

 60 §

 Ändringen är föranledd av förslaget att bestämmelser om

avkortning skall utmönstras ur

 lagstiftningen. Avkortning kan för närvarande ske enligt 65 §

UBL då någon vunnit nedsättning i

 eller befrielse från honom påförd debitering. Genom att ordet

"avkortas" byts mot "sättas ned"

 sker ingen saklig förändring av förutsättningarna för anstånd.

Innebörden av första stycket är

 alltså fortfarande att anstånd kan beviljas om det finns skäl

att anta att betalningsskyldigheten

 för skatt kan komma att sättas ned helt eller delvis.

 66 §

 Av första stycket framgår att skatt som inte betalas i rätt tid

skall lämnas för indrivning.

 Detsamma gäller skattetillägg, förseningsavgift, ränta och

dröjsmålsavgift (jfr 2 §

 fordonsskattelagen). För att undvika att kronofogdemyndigheten

belastas med ärenden avseende

 mycket små belopp har tagits in en bestämmelse om att

regeringen får föreskriva att fordringar

 avseende ringa belopp inte behöver lämnas för indrivning.

Bestämmelserna i UBL om indrivning har

 slopats och i stället samlats i indrivningslagen. En upplysning

om att bestämmelser om indrivning

 finns i indrivningslagen har därför tagits in i första stycket.

I stycket finns också en

 bestämmelse om att verkställighet enligt UB får ske vid

indrivningen. Därmed avses att

 verkställighet får ske utan föregående dom.

 Ändringen i andra stycket är liksom ändringen i 60 § bl.a.

föranledd av att

 avkortningsinstitutet utmönstras ur uppbördslagstiftningen. Som

framgår bl.a. av avsnitt 12 är

 avkortning en bokföringsåtgärd som vidtas då någon vunnit

nedsättning i eller befrielse från

 honom påförd debitering av skatt. I sak innebär ordbytet inte

någon förändring utan har betal-

 ningsskyldighet för fordonsskatt satts ned, exempelvis efter

omprövning, får det ändrade

 betalningsansvaret även fortsättningsvis bokföras genom

automatisk databehandling på grundval av

 uppgifter i bilregistret.

 Den nuvarande bestämmelsen i tredje stycket har slopats

eftersom det av 2 § indrivningslagen

 framgår att införsel får ske vid indrivning av fordonsskatt. I

stället har införts en bestämmelse

 om att begäran om omprövning eller överklagande inte inverkar

på skyldigheten att betala skatt.

 Bestämmelsen är en följd av att hänvisningen i andra stycket

till UBL:s bestämmelser om

 indrivning slopats och innebär inte någon saklig förändring.

 17.24 Utlänningslagen

 10 kap.

 8 §

 Hänvisningen till UBL:s indrivningsbestämmelser i paragrafen

har tagits bort, eftersom dessa

 bestämmelser slopats och ersatts av indrivningslagen. I stället

har stycket kompletterats med en

 bestämmelse om att regeringen får föreskriva att indrivning

inte behöver begäras för fordringar

 avseende ringa belopp samt en hänvisning till indrivningslagen.

De nya bestämmelserna innebär

 inte någon saklig förändring.

 17.25 Lagen om tillstånd för anställning på fartyg

 6 §

 Ändringarna är av samma slag som ändringarna i 10 kap. 8 §

utlänningslagen.

 17.26 Lagen om skatt på ränta på skogskontomedel m.m.

 10 §

 Ändringarna i första och andra styckena är av samma slag som

ändringarna i 10 kap. 8 §

 utlänningslagen. I andra stycket har dessutom tagits in en

bestämmelse om att verkställighet

 enligt UB får ske vid indrivningen. Därmed avses att

verkställighet får ske utan föregående dom.

 I ett nytt tredje stycke har införts en bestämmelse om att

överklagande inte inverkar på

 skyldigheten att betala skatt eller avgift. Bestämmelsen är en

följd av att hänvisningen i andra

 stycket till UBL:s regler om indrivning slopats och innebär

inte någon saklig ändring.

 17.27 Lagen om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta

 21 §

 Ändringen är en direkt följd av de tidigare redovisade

ändringarna i UBL som bl.a. innebär att 57

 a § upphävs. En hänvisning till 58 § UBL, som innehåller

bestämmelser om dröjsmålsavgift, bör

 därför inleda den nu ändrade hänvisningen till vissa

bestämmelser i UBL. I 59 § UBL finns

 bestämmelser om när indrivning skall ske. Bestämmelserna om

ansvar för avlidens och dödsbos skatt

 i 61 § UBL ändras inte. Förevarande paragraf skall således även

fortsättningsvis hänvisa till 59

 och 61 §§ UBL. Eftersom 62*67 §§ UBL har upphävts skall de utgå

ur förevarande paragraf. Dock

 kommer bestämmelserna i 62 §, om konkursansökan och

ackordsförslag, och i 66 §, om avskrivning,

 att ha sin motsvarighet i den föreslagna indrivningslagen och

lagen om ackord rörande statliga

 fordringar m.m. Genom hänvisningen till 59 § UBL kommer skatt

som avses i förevarande lag att

 drivas in enligt bestämmelserna i indrivningslagen.

 22 §

 Paragrafen har ersatts av 2 § första stycket 11

indrivningslagen.

 17.28 Lagen om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta

artister m.fl.

 23 §

 Ändringarna är av samma slag som ändringarna i 21 § lagen om

särskild inkomstskatt för utomlands

 bosatta.

 24 §

 Paragrafen har ersatts av 2 § första stycket 12

indrivningslagen.

 17.29 Lagen om självdeklaration och kontrolluppgifter

 Övergångsbestämmelserna

 Förutvarande 2 kap. 10 § reglerade förutsättningarna för fysisk

person att lämna förenklad

 självdeklaration. Bl.a. får förenklad deklaration inte lämnas

om, under intäkt av tjänst, avdrag

 yrkas för kostnader för fullgörande av tjänsten. Paragrafen har

numera upphört att gälla, men

 skall fortfarande tillämpas vid 1994 års taxering. Genom

ändringar i övergångsbestämmelserna har

 den skattskyldige givits möjlighet att lämna förenklad

självdeklaration, även om avdrag yrkas för

 kostnader för resor till och från arbetsplatsen med allmänna

kommunikationsmedel. Avdrag för det

 belopp som överstiger avdragsbegränsningen 4 000 kr får yrkas

genom tilläggsuppgift i

 deklarationen.

 18 Hemställan

 Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen att anta

förslagen till

 1. lag om indrivning av statliga fordringar,

 2. lag om ackord rörande statliga fordringar m.m.,

 3. lag om ändring i utsökningsbalken,

 4. lag om ändring i uppbördslagen (1953:272),

 5. lag om ändring i lagen (1941:416) om arvsskatt och

gåvoskatt,

 6. lag om ändring i lagen (1951:763) om statlig inkomstskatt

på acku-mulerad inkomst,

 7. lag om ändring i lagen (1958:295) om sjömansskatt,

 8. lag om ändring i lagen (1968:430) om mervärdeskatt,

 9. lag om ändring i kupongskattelagen (1970:624),

 10. lag om ändring i lagen (1976:206) om felparkeringsavgift,

 11. lag om ändring i lagen (1976:339) om saluvagnsskatt,

 12. lag om ändring i bötesverkställighetslagen (1979:189),

 13. lag om ändring i skatteregisterlagen (1980:343),

 14. lag om ändring i lagen (1982:188) om preskription av

skattefordringar,

 15. lag om ändring i arbetstidslagen (1982:673),

 16. lag om ändring i lagen (1984:151) om punktskatter och

prisregleringsavgifter,

 17. lag om ändring i lagen (1984:404) om stämpelskatt vid

inskrivningsmyndigheter,

 18. lag om ändring i lagen (1984:668) om uppbörd av

socialavgifter från arbetsgivare,

 19. lag om ändring i lagen (1985:146) om avräkning vid

återbetalning av skatter och avgifter,

 20. lag om ändring i utsökningsregisterlagen (1986:617),

 21. lag om ändring i plan- och bygglagen (1987:10),

 22. lag om ändring i tullagen (1987:1065),

 23. lag om ändring i fordonsskattelagen (1988:327),

 24. lag om ändring i utlänningslagen (1989:529),

 25. lag om ändring i lagen (1989:532) om tillstånd för

anställning på fartyg,

 26. lag om ändring i lagen (1990:676) om skatt på ränta på

skogskontomedel m.m.,

 27. lag om ändring i lagen (1991:586) om särskild

inkomstskatt för utomlands bosatta,

 28. lag om ändring i lagen (1991:591) om särskild

inkomstskatt för utomlands bosatta artister

 m.fl.,

 29. lag om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration och

kontrolluppgifter.

 19 Beslut

 Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och

beslutar att genom prositionen

 föreslå riksdagen att anta de förslag som föredraganden har

lagt fram.

 Sammanfattning av förslagen i betänkandet (SOU

 1987:10) Indrivningslag m.m., avgivet av

 Skatteindrivningsutredningen (B 1981:02)

 I detta betänkande behandlar utredningen det allmännas

ställning som borgenär vid indrivning av

 skatter och avgifter m.m. hos kronofogdemyndigheten. Bakgrunden

till översynen är den stora

 balansen av oredovisade, restförda skatter och avgifter.

Borgenärsfrågorna är av väsentlig

 betydelse för indrivningens effektivitet och reformer på det

här området bör kunna medverka till

 att balansen av obetalda fordringar minskas.

 Riksdagen har i december 1986 beslutat om en omorganisation

av exekutionsväsendet fr.o.m. den 1

 juli 1988. Beslutet innebär bl.a. att det skall finnas en

kronofogdemyndighet i varje län.

 Härigenom kommer varje kronofogdemyndighet att få ett större

arbetsunderlag än för närvarande och

 därmed ökad erfarenhet och kompetens för bl.a. kvalificerade

borgenärsuppgifter. I propositionen

 om exekutionsväsendets organisation m.m. framhöll

departementschefen också att den nya

 organisationen ger möjlighet att pröva nya lösningar

beträffande borgenärsfunktionerna inom ramen

 för det arbete som Skatteindrivningsutredningen bedriver.

 Utredningen har försökt undanröja de ofullständigheter och

oklarheter som för närvarande finns

 i fråga om vissa borgenärsuppgifter. Det har härvid gällt att

ta ställning till vilka

 borgenärsuppgifter som kan handhas av kronofogdemyndigheten

utan att det inkräktar på

 myndighetens ställning som opartisk exekutiv myndighet.

Utredningen har vidare sett det som en

 viktig uppgift att samordna skattemyndigheternas och

kronofogdemyndigheternas aktiviteter till

 det allmännas bästa.

 Enligt utredningen bör principen vara att borgenärsuppgifter

som har nära anknytning till

 verkställighet enligt utsökningsbalken skall handhas av

kronofogdemyndigheten. Ett modernt

 indrivningssystem med höga krav på att resurserna utnyttjas

effektivt förutsätter att det

 allmännas borgenärsintressen anförtros den myndighet som

typiskt sett besitter störst kompetens

 och erfarenhet på området. Dessutom pågår inom

statsförvaltningen en utveckling mot enklare och

 smidigare handläggningsformer där besluten fattas på nivåer som

ligger så nära medborgarna som

 möjligt. Utredningsförslaget är utformat i huvudsaklig

överensstämmelse med det nu anförda.

 Med den reglering av borgenärsfunktionen som utredningen nu

föreslår kommer rättssäkerheten att

 öka. Myndigheternas beslut blir lättare att förutse och kravet

på att gäldenärerna skall

 behandlas lika kan uppfyllas bättre än för närvarande.

Utredningen förelår visserligen en

 fördjupning av borgenärsfunktionen i form av ökad insamling av

information om gäldenärens

 personliga och ekonomiska förhållanden. Fördjupningen kommer

emellertid inte att gå ut över de

 enskilda målen hos kronofogdemyndigheten. Tvärtom kan antas att

dessa mål i viss omfattning

 kommer att dra fördel av fördjupningen och att de enskilda

borgenärernas rätt alltså i stort blir

 bättre tillvaratagen än för närvarande. Till detta kommer att

utredningen också föreslår vissa

 direkta förbättringar vid verkställigheten av de enskilda

målen. Sådana förslag kan visserligen

 sägas ligga något utanför utredningsuppdraget men är å andra

sidan nödvändiga eftersom

 kronofogdemyndigheten som exekutiv myndighet skall behandla

allmänna och enskilda mål lika.

 Den beslutade omorganisationen av exekutionsväsendet innebär

att kronofogdemyndigheterna också

 i framtiden skall vara fristående i förhållande till

skatteförvaltningen. Detta gör det angeläget

 att förbättra samordningen av de olika verksamhetsgrenarna på

skatte- och indrivningsområdena.

 Utredningen har redan tidigare * i betänkandet (Ds Fi 1984:4)

Indrivning av skatt m.m. * lagt

 fram förslag som syftar till att indrivningen skall knytas ihop

bättre än för närvarande med

 taxeringen, debiteringen och uppbörden hos skatte- och

avgiftsmyndigheterna. I förevarande

 betänkande föreslår utredningen nya åtgärder för att på

regional och lokal nivå åstadkomma en

 förbättrad samverkan mellan skatteförvaltningen och

exekutionsväsendet. I övervägandena rörande

 förhållandet mellan skatteförvaltningen och

kronofogdemyndigheterna tar utredningen också upp

 Riksskatteverkets (RSV:s) roll och ställning.

 I betänkandet redovisar utredningen vidare sin syn på hur en

modern, ändamålsenlig indrivning

 bör bedrivas. Framställningen avser i första hand indrivning

mot företag. I anslutning härtill

 överväger utredningen möjligheten att effektivisera

handläggningen av de enskilda målen.

 Framställningen beträffande indrivningen mot företag tjänar som

underlag för de överväganden som

 utredningen sedan gör i fråga om borgenärsfunktionerna uppskov,

betalningsskyldighet för tredje

 man, konkurs samt ackord och annan eftergift.

 Författningstekniskt har huvudparten av utredningens förslag

fått komma till uttryck i en ny

 författning, indrivningslagen, med bestämmelser om de

borgenärsuppgifter som utöver dem som är

 reglerade i utsökningsbalken aktualiseras vid indrivning av

allmänna mål. Indrivningslagen skall

 ses som ett komplement till utsökningsbalken. Förslaget till

indrivningslag innebär bl.a. att

 bestämmelserna om indrivning i uppbördslagen (1953:272) bryts

ut från den lagen och förs till

 indrivningslagen. Det förslag till indrivningsförordning som

utredningen lanserade i sitt

 betänkande Ds Fi 1984:4 har i förevarande sammanhang byggts ut.

Vid sidan av indrivningslagen och

 indrivningsförordningen har utredningens arbete föranlett

förslag till ändringar i ett stort

 antal författningar.

 Utredningen vill här tillägga att det naturligtvis inte är

nödvändigt att reglerna om behörig

 myndighet ges i lagform. Emellertid har den ordningen

regelmässigt tillämpats i vart fall på

 exekutionsväsendets område. Utredningen kan exempelvis hänvisa

till utsökningsbalken (2 kap. 30 §

 andra stycket), säkerhetslagen (1, 3 och 5 §§) lagen om

preskription av skattefordringar m.m. (13

 och 14 §§) och avräkningslagen (3 och 11 §§), alla

författningar som tillkommit under det senaste

 decenniet. Det är också naturligt med en ordning som innebär

att ifrågavarande regler meddelas i

 nära anslutning till de materiella reglerna. För den enskilde

är det uppenbarligen till klar

 fördel att han lätt ser vilken myndighet som är att betrakta

som hans motpart. Avvikelsen från

 den här principen i 2 kap. 3 § förordningen (1986:1346) med

instruktion för skatteförvaltningen

 ser utredningen som en provisorisk lösning. Principen bör

enligt utredningens uppfattning vara

 att borgenärsfunktioner som ofta utnyttjas och där kompentensen

följaktligen genomgående bör

 kunna vara hög tilldelas en bestämd myndighet på regional nivå

redan i författningen på området

 samt att övriga borgenärsfunktioner * som kräver

specialistkompentens * samlas hos RSV.

 Samverkan på regional och lokal nivå mellan skatteförvaltningen

och exekutionsväsendet

 Samarbetet mellan kronofogdemyndigheten, å ena, och läns-

 skattemyndigheten och andra uppdragsgivande myndigheter, å

 andra sidan, byggs ut. Formerna för samarbetet skall i fort-

 sättningen fortlöpande ses över av RSV.

 När ansökan om indrivning görs eller så snart som möjligt

 därefter skall länsskattemyndigheten och andra uppdragsgi-

 vande myndigheter underrätta kronofogdemyndigheten om de

 förfogar över information som bedöms vara av värde vid in-

 drivningen.

 Ansökan om indrivning får göras utan att ordinarie rest-

 föring avvaktas och den möjligheten bör myndigheterna ut-

 nyttja oftare än för närvarande.

 Fasta samrådsgrupper och kontaktpersoner är lämpliga

 former för samverkan.

 När en fordran är under indrivning tas det allmännas

borgenärsintresse till vara av såväl

 kronofogdemyndigheten som länsskattemyndigheten och andra

uppdragsgivande myndigheter. I vissa

 fall är de berörda myndigheternas aktiviteter dessutom

näraliggande. Innebörden av anstånd och

 uppskov t.ex. är från den skattskyldiges synpunkt i stort sett

densamma. Anstånd med betalningen

 på grund av exempelvis taxeringsbesvär beviljas av skatte-

eller avgiftsmyndigheten medan uppskov

 med betalningen i form av en avbetalningsplan beslutas av

kronofogdemyndigheten. Det är bl.a.

 detta som gör samordningen av myndigheternas verksamhet till en

viktig faktor för effektiviteten

 i indrivningen. Det gäller att utnyttja resurserna på bästa

sätt. I överensstämmelse härmed bör

 dubbelarbete undvikas och myndigheterna bör ställa den

information som man har samlat in om en

 gäldenär till förfogande för varandra.

 För kronofogdemyndigheternas del är det * om man bortser från

RSV * förhållandet till

 länsskattemyndigheten som tilldrar sig det största intresset.

Länsskattemyndighetens nära

 anknytning till indrivningsverksamheten följer redan av att det

är denna myndighet som levererar

 det överlägset största antalet indrivningsuppdrag.

 Från nu angivna utgångspunkter gör utredningen i betänkandet

en närmare genomgång av

 förekommande samverkansformer och diskuterar behovet av

förändringar.

 Utredningen föreslår bl.a. att ett antal delvis föråldrade

detaljbestämmelser om underrättelser

 från kronofogdemyndigheten skall upphävas och ersättas med ett

bemyndigande för RSV att meddela

 närmare föreskrifter om informationsutbyte och annan samverkan

mellan kronofogdemyndigheten och

 de uppdragsgivande myndigheterna. Avsikten är att RSV

fortlöpande skall se över formerna för

 informationsutbytet och kunna besluta om övergång från

konventionella till ADB-baserade under-

 rättelserutiner eller vice versa, avskaffa rutiner som inte

längre behövs och införa nya sådana

 vid behov.

 Ett annat förslag är införandet av en bestämmelse som ålägger

uppdragsgivande myndighet att

 underrätta kronofogdemyndigheten när den förfogar över

uppgifter om gäldenärens personliga och

 ekonomiska förhållanden som kan antas vara av betydelse för

indrivningen. Underrättelse lämnas

 när ansökan om indrivning görs eller så snart som möjligt

därefter.

 Vidare föreslås en författningsändring som klargör att

myndigheterna kan ansöka om indrivning

 utan att avvakta ordinarie restföring. Denna möjlighet bör

enligt utredningen utnyttjas oftare än

 för närvarande. Bakom förslaget ligger intresset att försöka

minska tidsglappet mellan

 debitering, uppbörd och indrivning.

 De närmare samverkansformerna på regional och lokal nivå

mellan skatteförvaltningen och

 exekutionsväsendet måste inom den av RSV uppdragna ramen

bestämmas av myndigheterna i varje län.

 Utredningen vill dock förorda en viss formalisering av

samarbetet. För att fästa myndigheternas

 uppmärksamhet på denna fråga föreslås att det av

instruktionerna för skatteförvaltningen

 respektive exekutionsväsendet skall framgå att fasta

samrådsgrupper och kontaktpersoner är

 exempel på lämpliga former för samverkan. Av instruktionerna

bör vidare framgå att samverkan, när

 det är lämpligt, skall äga rum genom samordnad handläggning

under en bestämd tidsperiod av vissa

 mål eller ärenden (samordnade aktioner). Erfarenheterna av

sådan aktioner är goda och

 myndigheterna bör därför fortsätta med dem.

 RSV:s roll och ställning

 RSV är för närvarande centralmyndighet för administration

 av exekutionsväsendet. Innebörden härav är något tveksam.

 Utredningen gör vissa uttalanden rörande RSV:s framtida roll

 i formellt avseende.

 RSV föreslås få en förstärkning för uppgiften att styra

 exekutionsväsendet.

 Den s.k. kronomålsgruppen på RSV bör finnas kvar och

 liksom hittills ha en samordnande uppgift beträffande det

 allmännas processföring.

 Inom RSV skall samma enhet svara för styrningen i en

 borgenärsfråga gentemot såväl uppdragsgivande myndighet som

 kronofogdemyndigheten.

 RSV har till uppgift att på olika sätt granska och utöva

tillsyn över den operativa

 verksamheten hos kronofogdemyndigheten. Tillsynen utövas genom

föreskrifter och råd, uppsökande

 verksamhet och andra former för styrning. Verket har vidare att

företräda staten vid processer i

 s.k. kronomål. Inom RSV finns en särskild avdelning (avdelning

E) för de uppgifter som rör

 exekutionsväsendet.

 I formellt avseende är RSV centralmyndighet för

administration av exekutionsväsendet. I fråga

 om beskattningen däremot är RSV central förvaltningsmyndighet.

Denna skillnad i RSV:s ställning

 är mera teoretisk än praktisk. Skillnaden beror på att

kronofogdemyndigheten i sin huvuduppgift,

 dvs. den exekutiva verksamheten, varken är en domstol eller en

förvaltningsmyndighet utan, som JO

 har uttalat, något mittemellan, en "verkställande" myndighet.

Frågan om RSV:s ställning skall nu

 behandlas av den kommitté som med anledning av riksdagens

beslut i december 1986 skall se över

 organisationen inom exekutionsväsendet. Utredningen behöver

därmed inte överväga frågan

 ytterligare.

 För RSV:s uppgift att styra kronofogdemyndigheterna behövs,

enligt utredningens mening, en

 förstärkning. Olika möjligheter står härvid till buds.

Utredningen föreslår för sin del att det

 till verksledningen knyts exekutionsrättslig sakkunskap.

Förutom kontinuerligt expertstöd bör

 förstärkningen utgöras av att kronofogdar, förslagsvis några

myndighetschefer, hörs i fråga om

 den långsiktiga inriktningen av verksamheten.

 Vidare föreslås att RSV genom den s.k. kronomålsgruppen på

avdelning E också i fortsättningen

 skall ha en samordnande uppgift beträffande det allmännas

processföring.

 Den enhet inom RSV som i första hand besitter kompetens i en

borgenärsfråga skall svara för

 styrningen gentemot såväl uppdragsgivande myndigheter som

kronofogdemyndigheten. Härigenom

 undviker man att myndigheterna får dubbla budskap och alltså

oklara styrsignaler från RSV.

 Indrivning mot företag

 Kronofogdemyndighetens möjligheter att göra ett ändamålsen-

 ligt urval av mål för bearbetning skall förbättras.

 Insamlingen av information om gäldenärens förhållanden

 skall i princip utföras i indrivningens inledningsskede och

 innefatta bl.a. uppgifter om förfallna skatter och avgifter

 som ännu inte överlämnats för indrivning.

 Indrivningen mot gäldenärer mellan vilka det föreligger

 ett ekonomiskt samband skall samordnas.

 I komplicerade indrivningsfall skall en ekonom medverka i

 arbetet.

 Möjligheterna att driva in ett skatte- eller avgiftsbelopp

ökar i regel betydligt om de

 åtgärder som skall vidtas kan sättas in i nära anslutning till

förfallodagen. Av den anledningen

 är det av stor vikt i vilken turordning det allmänna såsom

borgenär väljer att hantera sina ford-

 ringar. Urvalet av mål för bearbetning görs av

kronofogdemyndigheten. På grund av brister i

 planeringsunderlaget är kronofogdemyndighetens möjligheter att

göra ett ändamålsenligt urval

 emellertid begränsade. Utredningen föreslår därför att RSV

skall undersöka möjligheterna att

 vidareutveckla urvalssystemet. Vad som bör utredas är bl.a. om

det går att förse

 planeringsunderlaget med uppgifter om väntade restföringar,

skönstaxerade belopp, slaget av

 restförda skatter och avgifter samt gäldenärernas

branschtillhörighet.

 Arbetet med att samla in uppgifter om gäldenärens

förhållanden bör i princip utföras i

 indrivningens inledningsskede. Härigenom ökar förutsättningarna

för att indrivningen skall få en

 riktig inriktning från början. Man kan t.ex. undvika att inleda

tidsödande förhandlingar om

 uppskov och avbetalning med gäldenärer som egentligen bör

försättas i konkurs. Under

 informationsinsamlingen bör kronofogdemyndigheten ställa långt

gående krav på medverkan från

 gäldenärens sida. Den kanske viktigaste uppgiften som måste

skaffas fram gäller gäldenärens

 totala skuld (s.k. skuldavstämning). Här räcket det inte med

det restförda beloppet utan

 kronofogdemyndigheten skall också utreda företagets skatte- och

avgiftssituaion i övrigt.

 Många gånger föreligger det ett ekonomiskt samband mellan ett

gäldenärsföretag och andra

 restförda personer * fysiska eller juridiska. Här åsyftas i

första hand delägare i handelsbolag

 och andra företrädare för juridiska personer. Men det kan också

gälla t.ex. moder- resp.

 dotterföretag i en koncern. I dessa fall är det viktigt att

indrivningsåtgärderna mot

 gäldenärerna samordnas. Förhandlingar om hur skulden skall

regleras t.ex. får inte enbart röra

 den gäldenär som för stunden är föremål för handläggning. Här

bör kronofogdemyndigheten i stället

 verka för att en helhetslösning kommer till stånd.

 Under senare år har kronofogdemyndigheterna tillförts ett

antal ekonomtjänster. Komplicerade

 indrivningsfall bör aldrig handläggas utan biträde av en

ekonom. Den sakkunskap som de besitter

 behövs vid bl.a. sådana analyser som fordras för att

kronofogdemyndigheten skall kunna avgöra

 frågor om betalningsuppskov, säkerheter och ansökan om konkurs.

Ekonomernas arbetsuppgifter har i

 viktiga delar den karaktären att det fordras ett nära samarbete

mellan dem och olika handläggare

 hos den lokala skattemyndigheten och länsskattemyndigheten. Här

gäller det bl.a. att undvika

 dubbelarbete. De utredningar som kronofogdemyndigheternas

ekonomer gör kan nämligen avse

 förhållanden som redan är eller skall bli föremål för utredning

av skattemyndigheternas

 handläggare.

 Handläggningen av enskilda mål

 Innebörden av verkställighet enligt utsökningsbalken bör

 preciseras och avgränsas mot borgenärsfunktionen i allmänna

 mål.

 Verkställighet av kvarstad bör utrustas med samma förmåns-

 rätt som verkställighet av betalningssäkring.

 Enskilda mål bör inte återredovisas till sökanden omedel-

 bart efter ett misslyckat verkställighetsförsök utan liksom

 allmänna mål få ligga kvar hos kronofogdemyndigheten för

 bevakning.

 För att * så långt det nu är möjligt * få till stånd en fullt

opartisk och lika behandling av

 allmänna och enskilda mål fordras först och främst att

innebörden av verkställighet enligt

 utsökningsbalken preciseras och avgränsas mot

borgenärsfunktionen i de allmänna målen. Till vissa

 delar kan det arbetet sägas vara utfört genom detta betänkande.

I övrigt får saken tas om hand av

 RSV. Av vikt i det här sammanhanget är bl.a. att det förs ut

information till de enskilda

 borgenärerna om vad de är garanterade under verkställigheten.

RSV rekommenderas därför att ge ut

 en broschyr med information till dem som brukar ge in

ansökningar om verkställighet i enskilda

 mål. Broschyren bör bl.a. innehålla en utförlig beskrivning av

de åtgärder som vidtas under

 verkställigheten och också ta upp sambandet med

kronofogdemyndighetens handläggning av allmänna

 mål.

 Enligt nuvarande lagstiftning medför kvarstad * till skillnad

från betalningssäkring * inte

 någon förmånsrätt. Om egendom som har belagts med kvarstad för

fordran senare utmäts för annan

 fordran skall egendomen dock anses samtidigt utmätt för

kvarstadsborgenärens räkning. Att

 kvarstaden i och för sig inte medför förmånsrätt kan i vissa

fall få följder som framstår som

 obilliga för kvarstadsborgenären. I samband med genomförandet

av utsökningsbalken uttalades att

 en utredning av frågan om att utrusta kvarstad med förmånsrätt

borde anstå till dess betal-

 ningssäkringslagen tillämpats under ytterligare någon tid och

erfarenhet även vunnits av de nya

 bestämmelserna i utsökningsbalken om rättsverkningarna av

kvarstad. Betalningssäkringslagen har

 nu tillämpats i mer än åtta år och utsökningsbalken i mer än

fem år. SIU förordar för sin del att

 den nyssnämnda utredningen nu kommer till stånd utan

ytterligare dröjsmål. Vid utredningen bör

 man utgå från principen att allmänna och enskilda fordringar

skall behandlas lika i

 förmånsrättshänseende. Verkställighet av kvarstad bör därför

medföra samma rättsverkningar som

 verkställighet av betalningssäkring.

 SIU föreslår vidare att det i ett senare sammanhang utreds om

enskilda mål * liksom allmänna *

 kan få ligga kvar hos kronofogdemyndigheten för bevakning efter

misslyckade

 verkställighetsförsök. En utjämning av denna skillnad mellan

enskilda och allmänna mål skulle

 innebära ett viktigt steg på vägen mot en lika behandling av de

båda målgrupperna. En ordning av

 det här slaget förutsätter emellertid att

kronofogdemyndighetens rutiner för bl.a. bevakning och

 redovisning i enskilda mål är ADB-baserade. Annars blir

rutinerna för tunga att administrera. För

 närvarande saknas sådana ADB-rutiner. RSV bedriver för

närvarande utvecklingsarbete på området

 men utbyggnaden av ADB-systemet ligger i dessa delar ett stycke

fram i tiden. SIU tränger därför

 inte djupare in i den här frågan.

 Uppskov m.m.

 Uppskovsinstitutet författningsregleras. Genom regleringen

 skall tillämpningen stramas upp och bli mer enhetlig.

 Beslutsfunktionen skall liksom hittills ankomma på

 kronofogdemyndigheten.

 Uppskov får utvidgas till att avse även en fordran för

 vilken indrivning inte har begärts under förutsättning att

 den har förfallit till betalning.

 Vid indrivning av skatter och avgifter får

kronofogdemyndigheten medge gäldenären uppskov med

 betalningen. Uppskovet kan avse hela den restförda skulden

eller en del av denna. Det vanligaste

 är att uppskovet ges formen av en avbetalningsplan.

Uppskovsinstitutet är i det närmaste

 oreglerat.

 Utredningen föreslår nu att uppskovsfrågorna regleras. Redan

uppskovens omfattning och

 praktiska betydelse i indrivningen utgör skäl för en sådan

reglering. Till detta kommer intresset

 av att strama upp och göra tillämpningen av institutet mer

enhetlig. I sammanhanget kan nämnas

 att det näraliggande institutet anstånd redan är föremål för en

omfattande reglering.

 Enligt förslaget skall beslutsfunktionen liksom hittills

ankomma på kronofogdemyndigheten.

 Uppskov skall endast få medges om det kan anses fördelaktigt i

jämförelse med vad det allmänna

 kan erhålla genom ett exekutivt förfarande, om det är påkallat

av sociala skäl med hänsyn till

 gäldenärens personliga förhållanden eller i avvaktan på att en

ansökan om anstånd eller begäran

 om omprövning av skatt inges till eller prövas av skatte- eller

avgiftsmyndigheten. Härvid

 förutsätts att i princip varje beslut om uppskov skall föregås

av en omsorgsfull utredning

 angående gäldenärens förhållanden. Vidare föreslås regler om

bl.a. innebörden av ett beslut om

 uppskov.

 Enligt lagen (1978:882) om säkerhet för skattefordringar m.m.

(säkerhetslagen) får

 kronofogdemyndigheten ta emot säkerhet i samband med uppskov.

Denna rätt är emellertid begränsad

 till fordringar som har lämnats över för indrivning. Uppskov

begränsas i praktiken i överens-

 stämmelse härmed. Utredningen föreslår nu att

kronofogdemyndigheten får bevilja uppskov * och ta

 säkerhet * även i fråga om fordringar som inte har överlämnats

under förutsättning att de är

 förfallna till betalning. Bakgrunden till förslaget är att

kronofogdemyndigheten * som det är i

 dag * då och då erbjuds säkerhet också för sådana fordringar

men av formella skäl måste tacka nej

 till erbjudandet i den delen. Detta kan naturligtvis leda till

förluster för det allmänna.

 Eftersom utvidgningen av tillämpningsområdet begränsas till

förfallna fordringar bör de nya

 reglerna inte medföra några negativa konsekvenser för

uppbördsförfarandet.

 Betalningsskyldighet för tredje man

 Kronofogdemyndigheten ges behörighet att föra processer i

 tingsrätt om betalningsskyldighet för tredje man beträffande

 skatter och avgifter m.m.

 Det tidigare tillämpade förfarandet i fråga om handelsbo-

 lag att beskattningsmyndigheten fastställer en bolagsmans

 betalningsskyldighet för mervärdeskatt bör återupptas.

 Vid indrivning av skatter och avgifter kan betalningsanspråk

i vissa fall riktas även mot annan

 än den som är skatt- eller avgiftsskyldig, dvs. mot tredje man.

Utredningens överväganden om hur

 det allmänna bör göra tredjemansansvaret gällande har främst

avsett hur och i vilket skede som

 ansvaret skall aktualiseras, vilken utredning som behövs för

att få ansvaret fastställt, samt

 processbehörigheten. De bestämmelser som övervägandena gällt är

bl.a. 77 a § uppbördslagen

 (1953:272) och därmed jämställda lagrum (företrädaransvaret)

och 13 kap. 2 § fjärde stycket

 aktiebolagslagen (1975:1385).

 Avsikten bakom de här aktuella reglerna är uppenbarligen att

betalningsansvaret i normalfallet

 skall göras gällande sekundärt, dvs. först sedan det

konstaterats att den skatt- eller

 avgiftsskyldige underlåtit att betala på förfallodagen.

Frivilliga uppgörelser bör eftersträvas.

 I likhet med andra borgenärer bör staten alltså i första hand

försöka få betalt genom

 utomprocessuella aktiviteter. Bl.a. bör kronofogdemyndigheten

föra förhandlingar om betalning i

 anslutning till indrivningsarbetet mot den primärt ansvarige.

För att stärka

 kronofogdemyndighetens förhandlingsposition föreslår

utredningen att myndigheten själv skall få

 väcka talan om betalningsskyldighet inför domstol. Den

behörigheten har t.o.m. 1986 tillkommit

 länsstyrelsen * och beträffande vissa fordringar RSV * och

finns fr.o.m. 1987 endast hos RSV men

 med möjlighet att delegera uppgiften till

länsskattemyndigheten.

 En särskild fråga som tagits upp till behandling i detta

sammanhang är den om hur

 betalningsansvaret för en bolagsman i ett handelsbolag skall

fastställas beträffande skatter och

 avgifter. Frågan har stor praktisk betydelse beträffande

mervärdeskatt. Att bolagsmannen är

 betalningsskyldig för skatter och avgifter som påförts bolaget

följer av 2 kap. 20 § lagen

 (1980:1102) om handelsbolag och enkla bolag.

Fastställelseförfarandet finns det inte några regler

 om. Enligt rekommendationer från RSV går man i tillämpningen i

fråga om mervärdeskatt till väga

 på det sättet att länsskattemyndigheten låter väcka talan om

betalningsansvar mot bolagsmannen

 vid allmän domstol. Utredningen har emellertid den

uppfattningen att betalningsskyldigheten

 enligt gällande rätt skall fastställas av

länsskattemyndigheten. Ett sådant förfarandet

 tillämpades tidigare av länsstyrelsen, men frångicks sedan det

underkänts av JK. Utredningen

 föreslår nu att förfarandet återupptas och att RSV utfärdar nya

rekommendationer i ämnet.

 Konkurs

 Behörigheten att besluta om konkursansökan flyttas från

 länsskattemyndigheten till kronofogdemyndigheten.

 Kronofogdemyndighetens behörighet som borgenärsföreträdare

 under konkurs lagfästs och utvidgas till att avse också tvi-

 ster inför domstol.

 I fall då ett konkursbo vill processa inför domstol skall

 vissa kostnadsgarantier kunna ställas av kronofogdemyndig-

 heten.

 Konkursansökan är ett viktigt medel i skatteindrivningen. Den

formella behörigheten att besluta

 om sådan ansökan tillkommer länsskattemyndigheten beträffande

de allra flesta medelsslagen.

 Reellt utövas emellertid beslutsfunktionen av

kronofogdemyndigheten. Med hänsyn till den nära

 anknytningen mellan åtgärden att begära en gäldenär försatt i

konkurs och kronofogdemyndighetens

 övriga indrivningsåtgärder är detta enligt utredningen det

riktiga. Men det är en brist att

 lagtexten inte speglar den ordning som faktiskt tillämpas.

Utredningen föreslår därför att

 kronofogdemyndigheten ges egen behörighet att ansöka om en

gäldenärs försättande i konkurs.

 Härigenom uppnås en i formellt avseende mera smidig och mindre

byråkratisk ordning.

 Frånsett regler om upprättande av bevakningsinlaga har det

intill utgången av 1986 saknats

 bestämmelser om vem som i olika hänseenden är behörig att

företräda det allmänna under en

 konkurs. Utvecklingen har emellertid blivit den att

borgenärsfunktionen * i fråga om fordringar

 som bevakas av kronofogdemyndigheten * i allt väsentligt utövas

av denna. Detta gäller även

 klanderprocesser och andra tvister inför domstol. Fr.o.m. 1987

ankommer de här aktuella

 borgenärsuppgifterna i princip på RSV.

 Utredningen anser att uppgifterna som borgenärsföreträdare

under konkurs bör handhas av

 kronofogdemyndigheten. Den sakliga kompetensen på

konkursrättens område är visserligen tills

 vidare ojämnt fördelad hos kronofogdemyndigheterna och finns i

första hand representerad hos dem

 som är tillsynsmyndigheter i konkurs. Som en följd av

organisationsförändringen inom

 exekutionsväsendet bör borgenärsfunktionen under konkurs

emellertid kunna utföras fullt effektivt

 och ändamålsenligt över hela landet. Utredningens förslag

innebär att kronofogdemyndighetens

 behörighet skall omfatta också tvister inför domstol.

 Utredningen föreslår vidare att kronofogdemyndigheten, när

ett konkursbo vill väcka talan i

 domstol, skall ha behörighet att dels ställa säkerhet i form av

borgen för den skada som kan

 tillfogas motparten om kvarstad eller annan säkerhetsåtgärd

beviljas, dels gentemot boet åta sig

 betalningsansvar för de rättegångskostnader som boet kan bli

skyldigt att betala i målet.

 Bakgrunden till förslaget är att en konkursförvaltare ibland

kräver att staten * när staten är

 den borgenär som ekonomiskt kan komma att vinna på processen *

ställer sådana garantier. Saken

 aktualiseras bl.a. om konkursboet saknar tillgångar eller

endast har begränsade sådana och

 riskerar att hamna på obestånd om målet skulle förloras och

boet blir skyldigt att betala

 motpartens rättegångskostnader. Enligt nuvarande praxis anses

utfärdandet av garantier vara en

 uppgift som ankommer på länsskattemyndigheten.

 Ackord och annan eftergift

 Skatter och avgifter skall kunna efterges av sociala skäl.

 Förutsättningarna för antagande av ackordserbjudande pre-

 ciseras.

 Fråga om eftergift skall prövas av kronofogdemyndigheten

 medan fråga om ackord skall prövas av länsskattemyndigheten.

 På skatteområdet finns för närvarande regler om ackord som

nära ansluter till ackordslagen

 (1970:847) och vad som i allmänhet gäller om ackord.

Länsskattemyndigheten är ackordsmyndighet

 beträffande alla viktiga medelsslag utom tull, där motsvarande

funktion utövas av

 generaltullstyrelsen. Däremot saknas regler om eftergift på

skatteområdet.

 I fråga om ackord och annan eftergift har utredningen inte

stannat vid en prövning av vilken

 myndighet som skall utöva borgenärsfunktionen, utan också

behandlat de materiella reglerna.

 Övervägandena inbegriper bl.a. den under senare år väckta

tanken på åtgärder för ekonomisk

 rehabilitering samt frågan om de s.k. bonnackorden. Ekonomisk

rehabilitering är ett

 samlingsbegrepp för åtgärder som syftar till att göra

"kroniska" gäldenärer till normala

 skattebetalare. Bonnackord kan vara en sådan åtgärd. Med

bonnackord avses en överenskommelse

 mellan kronofogdemyndigheten och gäldenären om att viss del av

skulden skall betalas medan

 resterande belopp skall skrivas av. Avsikten är därvid att det

avskrivna beloppet inte skall bli

 föremål för ytterligare indrivningsåtgärder och

överenskommelsen är på det sättet

 eftergiftsliknande.

 Utredningen har funnit att skatte- och avgiftsfordringar

behöver kunna efterges inom vidare

 ramar än för närvarande. Behovet gäller främst fall där ett

avstående ingår i en ekonomisk

 rehabilitering av en gäldenär. Här är det i regel fråga om

fysiska personer * ofta sådana som

 tidigare har drivit rörelse och därefter tagit eller avser att

ta anställning * utan möjlighet

 att klara sina ofta betydande skuldbördor. Betalningsoförmågan

kan ha samband med sjukdom eller

 hög ålder. I ett litet antal sådana fall behövs

eftergiftsmöjligheten som ett incitament för

 gäldenären att t.ex. ta anställning, börja amortera en del av

skulden, undvika framtida

 restföringar etc. samt för att lätta på det psykiska trycket av

en hopplös skuldsituation. Ackord

 passar inte särskilt väl för detta slag av gäldenärer.

 Mot bakgrund av det som nu har sagts föreslår utredningen att

det införs en möjlighet att

 efterge skatte- och avgiftsfordringar vid sidan av

ackordsinstitutet. Sådana bestämmelser finns

 redan beträffande vissa andra medelsslag

(avskrivningskungörelsen). Dessa kan enligt utredningens

 mening användas som mönster. Eftergift skall sålunda kunna

medges, helt eller delvis, när det på

 grund av gäldenärens sjukdom eller därmed jämförlig orsak eller

av annan anledning är uppenbart

 obilligt att kräva betalning. Det förutsätts att

eftergiftsinstitutet kommer att tillämpas

 återhållsamt av myndigheterna.

 Beträffande förutsättningarna för ackord har utredningen

utgått från de inom

 finansdepartementet vilande förslagen till nya bestämmelser om

skatteackord som

 företagsobeståndskommittén lagt fram i betänkandet SOU 1979:91.

Utredningen biträder

 företagsobeståndskommitténs förslag att ett ackordserbjudande

skall kunna antas om det anses

 fördelaktigt i jämförelse med vad det allmänna kan erhålla

genom ett exekutivt förfarande. Det är

 en precisering av nuvarande krav på att ackordsförslaget skall

vara till fördel för det allmänna.

 Däremot har utredningen inte funnit anledning att vidhålla

förslaget om att det särskilda

 villkoret för s.k. underhandsackord skall utgå. Även i

fortsättningen bör alltså krävas samtycke

 från samtliga berörda borgenärer för att ett sådant

ackordserbjudande skall kunna antas.

 Beträffande frågan om beslutsmyndighet har utredningen

beaktat att eftergiftsinstitutet i

 huvudsak är avsett för fysiska personer som inte driver rörelse

och att skälen för eftergift

 främst skall vara av social karaktär. Ett sådant institut torde

bäst kunna hanteras av

 kronofogdemyndigheten. Ackordsinstitutet åter skall liksom

hittills vara i huvudsak tillämpligt

 på företag vid rekonstruktioner. Eftersom anknytningen till

skatteförvaltningen är starkare i

 fråga om företag än beträffande fysiska personer som inte

driver rörelse bör

 länsskattemyndigheten liksom hittills vara ackordsmyndighet.

 Ekonomiska konsekvenser m.m.

 Utredningens förslag, som föreslås träda i kraft den 1 juli

1988, innebär totalt sett att det

 direkta ekonomiska resultatet av indrivningsverksamheten

förbättras.

 Förteckning över de remissinstanser som yttrat sig

 över betänkandet (SOU 1987:10) Indrivningslag

 m.m., avgivet av Skatteindrivningsutredningen

 (B 1981:02)

 Justitiekanslern, Domstolsverket, Datainspektionen,

Kammarkollegiet, Statskontoret,

 Riksrevisionsverket, Riksskatteverket (efter hörande av

länsskattemyndigheterna i Stockholms län,

 Göteborgs och Bohus län, Malmöhus län, Östergötlands län,

Västernorrlands län, Kristianstads län,

 Gävleborgs län och Kopparbergs län), Generaltullstyrelsen,

Hovrätten för Västra Sverige,

 Kammarrätten i Sundsvall, kronofogdemyndigheterna i Stockholms

distrikt, Göteborgs distrikt,

 Malmö distrikt, Linköpings distrikt, Sundsvalls distrikt,

Kristianstads distrikt, Gävle distrikt

 och Falu distrikt, Riksdagens ombudsmän, Rikspolisstyrelsen,

Försvarets civilförvaltning,

 Centrala studiestödsnämnden, Juridiska fakultetsstyrelsen vid

Uppsala universitet,

 Landsorganisationen i Sverige, Svenska arbetsgivareföreningen

och Sveriges industriförbund

 (gemensamt yttrande), Svenska bankföreningen, Svenska

inkassoföreningen, Svenska kommunförbundet,

 Svenska sparbanksföreningen, Sveriges ackordscentral, Sveriges

advokatsamfund, Sveriges

 köpmannaförbund, Tjänstemännens centralorganisation och

Trafikförsäkringsföreningen.

 Yttrande har också avgetts av Kronofogdemyndigheten i Växjö

distrikt, Förenigen Sveriges

 kronofogdar och Föreningen Sveriges länsskattechefer.

 Centralorganisationen SACO/SR har, i stället för att avge

eget yttrande, gett in ett yttrande

 från sektionen för medlemmar inom exekutionsväsendet och ett

från sektionen för medlemmar inom

 skatteförvaltningen.

 1 Förslag till

 Lag om indrivning av statliga fordringar m.m.

 Härigenom föreskrivs följande.

 Inledande bestämmelser

 1 § Denna lag gäller vid kronofogdemyndighetens indrivning av

skatt, avgift, böter eller andra

 fordringar som vid verkställighet enligt utsökningsbalken

handläggs som allmänna mål.

 2 § Under indrivningen får införsel enligt 15 kap.

utsökningsbalken ske för fordringar som

 påförts enligt bestämmelserna i

 1. uppbördslagen (1953:272), om inte annat föreskrivs i den

 lagen,

 2. lagen (1958:295) om sjömansskatt, om inte annat föreskrivs

 i den lagen,

 3. lagen (1968:430) om mervärdeskatt,

 4. lagen (1972:435) om överlastavgift,

 5. lagen (1976:206) om felparkeringsavgift,

 6. lagen (1972:339) om saluvagnsskatt,

 7. lagen (1984:151) om punktskatter och

 prisregleringsavgifter,

 8. lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från

 arbetsgivare, om inte annat föreskrivs i

 den lagen,

 9. fordonsskattelagen (1988:327),

 10. lagen (1989:471) om investeringsskatt för vissa

 byggnadsarbeten,

 11. lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt för utomlands

 bosatta, eller

 12. lagen (1991:591) om särskild inkomstskatt för utomlands

 bosatta artister m.fl.

 Att införsel får ske för böter och viten är föreskrivet i 15

kap. 1 § 2 utsökningsbalken.

 3 § Bestämmelserna i 15*18 §§ skall, om inte regeringen

föreskriver något annat, tillämpas endast

 i fråga om en fordran som tillkommer staten och inte grundas på

studiestödslagen (1973:349).

 4 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får

meddela föreskrifter om att

 indrivning i vissa fall skall ske med förtur.

 Betalningsanmaning

 5 § Indrivning inleds genom att kronofogdemyndigheten anmanar

gäldenären att betala, om det inte

 finns särskilda skäl att underlåta anmaning.

 Gäldenärsutredning

 6 § Kronofogdemyndigheten skall, utöver vad som följer av 4

kap. 9 § utsökningsbalken, göra den

 utredning om gäldenärens ekonomiska förhållanden som behövs för

att bestämma en lämplig

 indrivningsåtgärd (gäldenärsutredning).

 Uppskov

 7 § Kronofogdemyndigheten får bevilja uppskov med betalningen

 1. om det kan antas vara till fördel för det allmänna,

 2. om det är påkallat med hänsyn till gäldenärens personliga

 förhållanden, eller

 3. i avvaktan på att fråga om anstånd med betalningen

 prövats.

 Uppskov med betalningen får förenas med villkoret att

gäldenären betalar sin skuld i poster vid

 olika tidpunkter (avbetalning).

 8 § Uppskov får inte beviljas för längre tid än vad som behövs

för att gäldenären skall kunna

 betala sin skuld.

 Uppskov som inte förenas med avbetalning får endast om det

finns synnerliga skäl beviljas för

 längre tid än ett år.

 9 § Om ett belopp som avses i 1 § lagen (1985:146) om avräkning

vid återbetalning av skatter och

 avgifter skall återbetalas eller annars betalas ut till

gäldenären, får beloppet tas i anspråk

 för betalning av gäldenärens skuld trots att uppskov har

beviljats.

 Uppskov får återkallas om gäldenären underlåter att betala

skatter och avgifter allteftersom de

 förfaller, inte följer den uppgjorda avbetalningsplanen eller

om det i annat fall finns särskild

 anledning till återkallelse.

 Säkerhet

 10 § När uppskov beviljas får kronofogdemyndigheten ta emot

säkerhet som gäldenären eller, där

 gäldenären kan antas medge det, någon annan erbjuder sig att

ställa.

 11 § Säkerhet får bestå av pant, borgen eller företagshypotek.

 Borgen skall ställas såsom för egen skuld. Om borgen ställs

av två eller flera personer

 gemensamt skall den vara solidarisk.

 12 § Kronofogdemyndigheten skall vid mottagandet av säkerhet

besluta under vilka förutsättningar

 säkerheten får tas i anspråk. Beslutet får ändras när det finns

anledning till det.

 13 § Sedan kronofogdemyndigheten beslutat att ta säkerhet i

anspråk gäller, om säkerheten utgörs

 av

 1. pant: att den får tillgodogöras i den ordning som gäller

för utmätt egendom,

 2. borgen: att den genast får utsökas och att bestämmelserna

om indrivning i denna lag då

 gäller samt att införsel får äga rum om det är medgivet för den

fordran som säkerheten avser,

 3. företagshypoteksbrev: att utmätning genast får ske i den

egendom som omfattas av

 företagshypoteket, även när detta gäller i annan

näringsverksamhet än gäldenärens.

 Ackord

 14 § Bestämmelser om ackord finns i lagen (1993:000) om ackord

rörande statliga fordringar m.m.

 Konkurs m.m.

 15 § Kronofogdemyndigheten får ansöka om att en gäldenär skall

försättas i konkurs.

 Kronofogdemyndigheten får också ansöka om likvidation.

 16 § Om det allmänna har en fordran hos en gäldenär som

försatts i konkurs skall

 kronofogdemyndigheten också göra gällande denna fordran i

konkursen och även i övrigt bevaka den

 rätt i konkursen som med anledning av fordran tillkommer det

allmänna.

 17 § I ärenden enligt 15 och 16 §§ för Riksskatteverket det

allmännas talan i överrätt.

 Avbrytande av indrivning

 18 § Kronofogdemyndigheten får avbryta indrivningen tills

vidare om ytterligare

 indrivningsåtgärder framstår som utsiktslösa eller inte är

försvarliga med hänsyn till

 kostnaderna och indrivning inte heller krävs från allmän

synpunkt.

 Har indrivningen avbrutits enligt första stycket skall den

återupptas, om det visar sig att

 betalning kan fås utan större kostnader än vad som är skäligt.

 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får

meddela närmare föreskrifter om

 tillämpningen av denna paragraf.

 Överklagande

 19 § Kronofogdemyndighetens beslut att ta säkerhet i anspråk

enligt 13 § får överklagas. Vid

 överklagande skall bestämmelserna om besvär i 18 kap.

utsökningsbalken tillämpas.

 I övrigt får beslut enligt denna lag inte överklagas.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994 då lagen

(1978:882) om säkerhet för

 skattefordringar m.m. skall upphöra att gälla. Bestämmelserna

om säkerhet i 10-13 §§ och 19 § i

 den nya lagen tillämpas också i fråga om säkerhet som tagits

emot före ikraftträdandet.

 2 Förslag till

 Lag om ackord rörande statliga fordringar m.m.

 Härigenom föreskrivs följande.

 1 § Denna lag gäller i fråga om skatt, avgift, böter eller

annan staten tillkommande fordran som

 vid verkställighet enligt utsökningsbalken handläggs som

allmänt mål. Lagen gäller dock inte i

 fråga om fordran som grundas på studiestödslagen (1973:349).

 2 § Beslut om att anta förslag om ackord fattas av

skattemyndigheten i det län där gäldenärens

 hemortskommun är belägen. Om gäldenären saknar hemortskommun i

landet fattas beslutet av

 Skattemyndigheten i Stockholms län.

 3 § Förslag om ackord får antas om det kan anses fördelaktigt

för det allmänna.

 Ackordsförslag som inte framställts i konkurs eller enligt

ackordslagen (1970:847) får antas

 endast om övriga borgenärer som ackordet angår godkänner det.

 4 § I ett ärende om ackord skall kronofogdemyndigheten beredas

tillfälle att yttra sig, om det

 inte kan anses obehövligt.

 5 § Beslut enligt denna lag får inte överklagas.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994 då förordningen

(1965:852) om ackord och

 avskrivning rörande vissa skatter skall upphöra att gälla.

Lagen tillämpas i fråga om förslag om

 ackord som framställts efter ikraftträdandet.

 3 Förslag till

 Lag om ändring i utsökningsbalken

 Härigenom föreskrivs i fråga om utsökningsbalken

 dels att 4 kap. 36 § skall upphöra att gälla,

 dels att rubriken närmast före 4 kap. 36 § skall utgå,

 dels att 1 kap. 6 §, 2 kap. 3, 5 och 30 §§, 4 kap. 8, 10 och

27 §§, 15 kap. 7 § samt 16 kap. 1

 och 10 §§ skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 kap.

 6 §

 Utsökningsmål handläggs som enskilt mål eller allmänt mål.

 Allmänt mål är mål om utta- Allmänt mål är mål om utta-

 gande av böter, vite, skatt, gande av böter, vite, skatt,

 tull, avgift och liknande tull, avgift och andra medel som

 medel som tillkommer staten staten har rätt till och som får

 och som får utsökas utan utsökas utan föregående dom

 föregående dom samt, enligt samt, enligt vad regeringen

 vad regeringen närmare före- närmare föreskriver, annan

 skriver, annan liknande liknande fordran som staten

 fordran som tillkommer staten eller en kommun har rätt till. I

 eller kommun. I annan lag kan annan lag kan föreskrivas att

 föreskrivas att även mål om även mål om uttagande av någon

 uttagande av annan fordran är annan fordran är allmänt mål.

 allmänt mål.

 Annat mål än som avses i andra stycket är enskilt mål.

 2 kap.

 3 §

 Om behörig kronofogdemyndig- Ansökan skall göras hos den

 het finns bestämmelser i 4 kronofogdemyndighet som är behö-

 kap. 8 §, 15 kap. 7 § samt 16 rig enligt bestämmelserna i 4

 kap. 1 och 10 §§. kap. 8 §, 15 kap. 7 § eller 16

 kap. 1 eller 10 §.

 Vid tillämpning av denna Vid tillämpning av denna balk

 balk skall med svarandens skall med svarandens hemvist

 hemvist förstås den ort där förstås den ort där han är

 han är bosatt samt, bosatt samt, för dödsbo, den ort

 beträffande dödsbo, den ort där den döde senast var bosatt

 där den döde senast var bosatt och, för andra juridiska

 och, beträffande annan personer, den ort som enligt 10

 juridisk person, den ort som kap. rättegångsbalken grundar

 enligt 10 kap. rättegångs- domstolens behörighet i

 balken grundar domstols tvistemål i allmänhet.

 behörighet i tvistemål i

 allmänhet.

 5 §

 Är en ansökan i de Om en ansökan är så

 hänseenden som avses i 1 eller bristfällig att den inte kan

 2 § eller annars så läggas till grund för prövning i

 bristfällig att den ej kan sak och efterkommer sökanden

 läggas till grund för prövning inte föreläggandet att avhjälpa

 i sak och efterkommer sökanden bristen, skall ansökan avvisas.

 ej föreläggande att avhjälpa

 bristen, skall ansökningen

 avvisas.

 30 §

 Bestämmelserna i 1 och 2 §§, Bestämmelserna i 1 och 2 §§,

 4 § första stycket, 5 § och 10 3 § första stycket, 4 § första

 § andra stycket gäller ej i stycket och 10 § andra stycket

 allmänt mål. I fråga om gäller inte i allmänt mål. I

 sökanden i sådant mål gäller fråga om sökanden i ett sådant

 ej 6 § och ej heller 29 § i mål gäller inte 6 § och inte

 fall då exekutionstiteln heller 29 § i fall då

 upphävs. exekutionstiteln upphävs.

 Sökanden i allmänt mål

 Sökanden i allmänt mål företräds av

 företräds av kronofogdemyndigheten. Om frågan

 kronofogdemyndigheten. I tvist uppkommer om avvisning enligt 2

 som avses i 4 kap. 20*23 och kap. 5 § eller görs invändning

 26 §§, 9 kap. 11 § tredje mot verkställighet enligt 3 kap.

 stycket och 13 kap. 7 § andra 21 § får dock sökanden själv

 stycket samt vid utförande av föra sin talan. I tvister som

 talan i överklagat avses i 4 kap. 20*23 och 26 §§,

 utsökningsmål företräds dock 9 kap. 11 § tredje stycket och

 sökanden i allmänt mål av 13 kap. 7 § andra stycket samt

 Riksskatteverket. när talan förs i ett överklagat

 utsökningsmål företräds sökanden

 av Riksskatteverket.

 I allmänt mål anses ansökan

 I allmänt mål anses ansökan gjord, när indrivningsuppdraget

 gjord, när har förts in i

 indrivningshandlingarna har exekutionsväsendets system för

 kommit in till kronofogdemyn- automatisk databehandling och

 digheten eller, om myndigheten uppgifterna är tillgängliga för

 är ansluten till systemet för kronofogdemyndigheten. När

 automatisk databehandling inom indrivning begärs skyndsamt och

 exekutionsväsendet, när ansökan därför görs enligt sär-

 indrivningsuppdraget har förts skilda bestämmelser hos en

 in i systemet och uppgifterna kronofogdemyndighet som enligt 4

 är tillgängliga för kap. 8 § är behörig att pröva

 kronofogdemyndigheten. frågan om utmätning, anses ansö-

 kan gjord när

 ansökningshandlingarna har

 kommit in till myndigheten.

 4 kap.

 8 §1

 Utmätning söks hos kronofog- Frågan om utmätning prövas av

 demyndigheten i det län där kronofogdemyndigheten i det län

 gäldenären har sitt hemvist. där gäldenären har sitt hemvist.

 1 Senaste lydelse 1988:385.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 Utmätning av egendom som ej Frågan om utmätning av egendom

 finns i det län där gäldenären som inte finns i det län där

 har sitt hemvist får även gäldenären har sitt hemvist får

 sökas hos prövas även av kronofogdemyndig-

 kronofogdemyndigheten i det heten i det län där egendomen

 län där egendomen finns eller, finns eller, i fråga om ett

 i fråga om fartyg eller fartyg eller luftfartyg, dit det

 luftfartyg, dit det väntas. väntas. Frågan om utmätning av

 Utmätning av fartyg får även ett fartyg får prövas även av

 sökas där fartyget har sin kronofogdemyndigheten där

 hemort. Utmätning av fordran fartyget har sin hemort. Frågan

 eller annan rättighet får om utmätning av en fordran eller

 också sökas där en annan rättighet får prövas

 sekundogäldenären eller annan också av kronofogdemyndigheten

 förpliktad finns, även om där sekundogäldenären eller

 fordringen eller rättigheten någon annan förpliktad finns,

 skall anses finnas i annat även om fordran eller

 län. Utmätning av lön eller rättigheten skall anses finnas i

 annan förmån som avses i 7 ett annat län. Frågan om

 kap. söks, om gäldenären ej utmätning av lön eller annan

 har hemvist här i riket, där förmån som avses i 7 kap. får

 arbetsgivaren eller annan som prövas, om gäldenären inte har

 utger förmånen finns. hemvist här i landet, av

 kronofogdemyndigheten i det län

 där arbetsgivaren eller någon

 annan som ger ut förmånen finns.

 Har utmätning sökts hos Om utmätning har sökts hos en

 kronofogdemyndighet som ej är kronofogdemyndighet som inte är

 behörig enligt första eller behörig enligt första eller

 andra stycket, får myndigheten andra stycket, får myndigheten

 likväl i brådskande fall likväl i brådskande fall vidta

 vidtaga åtgärd som avses i 6 åtgärd som avses i 6 kap. 12 §

 kap. 12 § innan målet enligt 2 innan målet enligt 2 kap. 4 §

 kap. 4 § första stycket första stycket överlämnas till

 överlämnas till den kronofogdemyndighet som är

 kronofogdemyndighet som är behörig.

 behörig.

 10 §

 Utmätning skall ske så snart Utmätning i enskilt mål skall

 som möjligt efter det att ske så snart som möjligt efter

 behövliga handlingar har det att behövliga handlingar har

 kommit in till kro- kommit in till

 nofogdemyndigheten. kronofogdemyndigheten.

 Lämnar sökanden anstånd med Om sökanden i enskilt mål läm-

 utmätning och varar anståndet nar uppskov med utmätningen och

 över sex månader från dagen varar uppskovet över sex månader

 för ansökningen, är denna från dagen för ansökan, är

 förfallen. ansökan förfallen. Om sökanden

 Om sökanden ger anstånd fler ger uppskov fler än två gånger,

 än två gånger, är ansökningen är ansökan också förfallen.

 också förfallen. Bestämmelser om indrivning i

 allmänt mål finns i lagen

 (1993:0000) om indrivning av

 statliga fordringar m.m.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 27 §2

 Har domstol eller kronofog- Egendom anses omedelbart ut-

 demyndighet fastställt att mätt, om en domstol eller krono-

 förfallen fordran skall utgå fogdemyndighet har fastställt

 med särskild förmånsrätt i att en förfallen fordran skall

 registrerat skepp, registrerat utgå med särskild förmånsrätt i

 luftfartyg, intecknade ett registrerat skepp, ett

 reservdelar till luftfartyg registrerat luftfartyg,

 eller fast egendom anses intecknade reservdelar till

 egendomen omedelbart utmätt. luftfartyg eller fast egendom.

 Denna verkan förfaller, om Denna verkan förfaller, om

 ej försäljning begärs hos inte försäljning begärs hos

 kronofogdemyndigheten inom två kronofogdemyndigheten inom två

 månader från det att beslutet månader från det att beslutet

 eller utslaget vann laga eller utslaget vann laga kraft.

 kraft.

 Begäran om försäljning görs Begäran om försäljning görs

 hos en kronofogdemyndighet som hos en den kronofogdemyndighet

 enligt 8 § är behörig att ta som enligt 8 § är behörig att

 upp ansökan om utmätning. pröva frågan om utmätning.

 Försäljning av fast egendom Försäljning av fast egendom

 skall dock begäras hos skall dock begäras hos

 kronofogdemyndigheten i det kronofogdemyndigheten i det län

 län där egendomen finns. Denna där egendomen finns. Denna

 myndighet får överlämna målet myndighet får överlämna målet

 till annan till en annan

 kronofogdemyndighet, om det kronofogdemyndighet, om det

 behövs för att samordna verk- behövs för att samordna

 ställigheten mot en gäldenär. verkställigheten mot en

 gäldenär.

 15 kap.

 7 §3

 Införsel söks hos kronofog- Frågan om införsel prövas av

 demyndigheten i det län där kronofogdemyndigheten i det län

 gäldenären har sitt hemvist. där gäldenären har sitt hemvist.

 Har gäldenären ej hemvist här Om gäldenären inte har hemvist

 i riket, görs ansökningen där här i landet, är kronofogdemyn-

 arbetsgivaren finns. digheten i det län där

 gäldenärens arbetsgivare finns

 behörig.

 16 kap.

 1 §4

 Verkställighet av Frågan om verkställighet av

 förpliktelse för tidigare förpliktelsen för tidigare ägare

 ägare eller nyttjanderätts- eller nyttjanderättshavare att

 havare att flytta från fast flytta från fast egendom, en

 egendom, bostadslägenhet eller bostadslägenhet eller något

 annat utrymme i byggnad annat utrymme i en byggnad

 (avhysning) söks hos (avhysning) prövas av

 kronofogdemyndigheten i det kronofogdemyndigheten i det län

 län där svaranden har sitt där svaranden har sitt hemvist.

 hemvist. Avhysning får även Kronofogdemyndigheten i det län

 sökas hos kronofogdemyn- där verkställigheten skall ske

 digheten i det län där är också behörig.

 verkställigheten skall ske.

 2 Senaste lydelse 1991:848.

 3 Senaste lydelse 1988:385.

 4 Senaste lydelse 1988:385.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 10 §5

 Verkställighet i annat fall Frågan om verkställighet i

 än som avses i 1 § av andra fall än de som avses i 1 §

 förpliktelse som ej avser av förpliktelser som inte avser

 betalningsskyldighet samt betalningsskyldighet samt

 verkställighet av beslut om verkställighet av beslut om

 kvarstad eller annan kvarstad eller andra

 säkerhetsåtgärd söks hos säkerhetsåtgärder prövas av

 kronofogdemyndigheten i det kronofogdemyndigheten i det län

 län där svaranden har sitt där svaranden har sitt hemvist

 hemvist eller egendom som är i eller egendom som är i fråga

 fråga finns eller där finns eller där verkställigheten

 verkställigheten annars med annars med fördel kan äga rum.

 fördel kan äga rum.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 5 Senaste lydelse 1988:385.

 4 Förslag till

 Lag om ändring i uppbördslagen (1953:272)

 Härigenom föreskrivs i fråga om uppbördslagen (1953:272)1

 dels att 57 a, 60 och 62*67 §§ skall upphöra att gälla,

 dels att rubriken närmast före 57 a § skall sättas närmast

före 59 §,

 dels att det närmast före 58 § skall införas en ny rubrik som

skall lyda Dröjsmålsavgift,

 dels att 49 § 1 och 2 mom., 57, 59 samt 97 §§ skall ha

följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 49 §

 1 mom. Skattemyndigheten får 1 mom. Skattemyndigheten får

 medge skattskyldig anstånd med medge en skattskyldig anstånd

 att betala skatt, med att betala skatt,

 kvarskatteavgift eller ränta, kvarskatteavgift eller ränta,

 1. om det kan antas att 1. om det kan antas att den

 skatten, kvarskatteavgiften skattskyldige kommer att få ned-

 eller räntan kommer att sättning av eller befrielse från

 avkortas, det belopp som påförts honom,

 2. om den skattskyldige begärt

 2. om den skattskyldige omprövning av ett

 begärt omprövning av ett taxeringsbeslut eller något

 taxeringsbeslut eller annat annat beslut om skatt,

 beslut om skatt, kvar- kvarskatteavgift eller ränta

 skatteavgift eller ränta eller eller ett sådant beslut

 ett sådant beslut överklagats överklagats och utgången i

 och utgången i ärendet eller ärendet eller målet är oviss,

 målet är oviss eller eller

 3. om den skattskyldige 3. om den skattskyldige begärt

 begärt omprövning av ett omprövning av ett

 taxeringsbeslut eller annat taxeringsbeslut eller något

 beslut om skatt, kvar- annat beslut om skatt,

 skatteavgift eller ränta eller kvarskatteavgift eller ränta

 ett sådant beslut överklagats eller ett sådant beslut

 och betalningen av påfört överklagats och betalningen av

 belopp skulle för den det påförda beloppet skulle

 skattskyldige medföra betydan- medföra betydande skade-

 de skadeverkningar eller verkningar för den skattskyldige

 annars framstå som obillig. eller annars framstå som

 2 mom. Anstånd får medges obillig.

 med högst det belopp som kan 2 mom. Anstånd får medges med

 antas bli avkortat eller som högst det belopp som kan antas

 betingas av yrkandet i bli nedsatt eller falla bort

 omprövningsärendet eller enligt 1 mom. 1 eller som

 överklagandet. betingas av yrkandet i

 omprövningsärendet eller

 överklagandet.

 1 Lagen omtryckt 1991:97.

 Senaste lydelse av

 lagens rubrik 1974:771

 64 § 1992:624

 65 § 1992:680

 66 § 1992:624

 67 § 1992:624.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 Kan det i fall som avses i Om det i fall som avses i

 1 mom. 2 och 3 med hänsyn till 1 mom. 2 och 3 med hänsyn till

 den skattskyldiges den skattskyldiges förhållanden

 förhållanden och och omständigheterna i övrigt

 omständigheterna i övrigt kan antas att det belopp som

 antas att det belopp som avses avses med anståndet inte kommer

 med anståndet inte kommer att att betalas i rätt tid, får

 betalas i rätt tid, får anstånd medges endast om den

 anstånd medges endast om den skattskyldige ställer säkerhet

 skattskyldige ställer säkerhet för beloppet. Anstånd får dock

 för beloppet. Anstånd får dock medges utan att säkerhet ställs

 medges utan att säkerhet om anståndsbeloppet är

 ställs om anståndsbeloppet är förhållandevis ringa eller det

 förhållandevis ringa eller det annars finns särskilda skäl.

 annars finns särskilda skäl. Ställd säkerhet får tas i

 Ställd säkerhet får tas i anspråk när anståndstiden gått

 anspråk när anståndstiden gått ut. I övrigt skall

 ut. I övrigt skall bestämmelserna om säkerhet i

 bestämmelserna i lagen lagen (1993:0000) om indrivning

 (1978:882) om säkerhet för av statliga fordringar m.m.

 skattefordringar m.m. tillämpas.

 tillämpas.

 57 §

 Postverket redovisar inbetald skatt och arbetsgivaravgifter

som uppbärs enligt lagen (1984:668)

 om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare till

skattemyndigheten.

 Skattemyndigheten skall i

 den ordning som föreskrivs av

 regeringen eller myndighet som

 regeringen bestämmer anteckna

 inbetald skatt för varje

 skattskyldig samt upprätta

 restlängd.

 59 §2

 Det åligger kronofogdemyn- Skatt, dröjsmålsavgift, kvar-

 digheten att verkställa skatteavgift eller ränta som

 indrivning av skatt. Därvid inte har betalats in i rätt tid

 får verkställighet enligt skall lämnas för indrivning.

 utsökningsbalken äga rum. Regeringen får föreskriva att

 indrivning inte behöver begäras

 för ett ringa belopp.

 Bestämmelserna om indrivning Bestämmelser om indrivning

 av skatt skall också tillämpas finns i lagen (1993:0000) om in-

 på indrivning av drivning av statliga fordringar

 kvarskatteavgift, dröjs- m.m. Vid indrivning får

 målsavgift och ränta enligt verkställighet enligt

 denna lag. utsökningsbalken ske.

 2 Senaste lydelse 1992:624.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 97 §

 Föreläggande vid vite och Föreläggande vid vite och

 beslut om revision enligt 78 § beslut om revision enligt 78 § 1

 1 mom. får inte överklagas. mom. får inte överklagas. Inte

 Inte heller beslut enligt 55 § heller beslut enligt 55 § 1 mom.

 1 mom. första stycket och 55 § första stycket eller 55 § 2 mom.

 2 mom. andra stycket eller andra stycket får överklagas.

 beslut rörande framställning

 om försättande i konkurs,

 ackordsförslag och avskrivning

 av skatt får överklagas.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 5 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1941:416) om arvsskatt och

 gåvoskatt

 Härigenom föreskrivs att 53 § lagen (1941:416) om arvsskatt

och gåvoskatt1 skall ha följande

 lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 53 §2

 I fall där underrätt I fall där underrätt

 fastställt skatt, skall rätten fastställt skatt, skall rätten

 till den skattemyndighet, som till den skattemyndighet som

 enligt 52 § 1 mom. tredje enligt 52 § 1 mom. tredje

 stycket är uppbördsmyndighet, stycket är uppbördsmyndighet

 snarast översända till rätten snarast sända till rätten en

 ingiven bouppteckning eller ingiven bouppteckning eller

 annan handling, som sägs i 51 någon annan handling som sägs i

 § andra stycket, eller 51 § andra stycket eller en bo-

 bouppteckning, som uppteckning som tillhandahållits

 tillhandahållits rätten rätten enligt tredje stycket

 jämlikt tredje stycket sistnämnda paragraf. Dessutom är

 sistnämnda paragraf. Därjämte rätten skyldig att, enligt vad

 åligger det rätten att, enligt regeringen närmare bestämmer,

 vad regeringen närmare sända skattemyndigheten de

 bestämmer, tillställa uppgifter som behövs för uppbörd

 skattemyndigheten de av skatten. Detta gäller också,

 uppgifter, som fordras för när överrätt fastställt skatt

 uppbörd av skatten. Vad nu till ett högre belopp än förut

 sagts skall äga motsvarande beräknats eller när en

 tillämpning, när överrätt skattskyldig vitsordat en an-

 fastställt skatt till högre märkning som framställts av den

 belopp än förut beräknats enligt 64 § 1 mom. förordnade

 eller skattskyldig vitsordat granskningsmyndigheten.

 anmärkning som framställts av

 den enligt 64 § 1 mom.

 förordnade granskningsmyn-

 digheten.

 Inbetalning enligt 52 § 1 Inbetalning enligt 52 § 1 mom.

 mom. tredje stycket skall ske tredje stycket skall ske till

 till postgirokonto hos postgirokonto hos

 skattemyndigheten. skattemyndigheten. Inbetalningen

 Inbetalningen sker sker kostnadsfritt. Skatten

 kostnadsfritt. Skatten skall skall anses vara betald den dag,

 anses vara erlagd den dag, då då inbetalningskortet eller

 inbetalningskort eller för- försändelsen som innehåller

 sändelse innehållande girokort girokort kommit till en

 inkommit till postanstalt. postanstalt.

 1 Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:857.

 2 Senaste lydelse 1992:625.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 Har skatt icke erlagts inom Om skatt inte betalas inom

 föreskriven tid, skall föreskriven tid, skall, om inte

 skattemyndigheten, om ej annat annat följer av 6 § sista

 följer av vad i 6 § sista stycket, dröjsmålsavgift tas ut

 stycket stadgas, förordna om enligt 58 § 2*5 mom.

 uttagande av felande belopp i uppbördslagen (1953:272).

 den ordning, som enligt upp- Obetald skatt och

 bördslagen (1953:272) gäller dröjsmålsavgift skall lämnas för

 för indrivning av restförd indrivning. Regeringen får

 skatt. Därvid tas föreskriva att indrivning inte

 dröjsmålsavgift ut enligt 58 § behöver begäras för ett ringa

 2*5 mom. lagen. Skattemyndig- belopp. Skattemyndigheten får

 heten får medge befrielse helt medge befrielse helt eller

 eller delvis från skyldigheten delvis från skyldigheten att

 att betala dröjsmålsavgift, om betala dröjsmålsavgift, om det

 det finns särskilda skäl. finns särskilda skäl.

 Bestämmelser om indrivning

 finns i lagen (1993:0000) om

 indrivning av statliga

 fordringar m.m. Vid indrivning

 får verkställighet enligt

 utsökningsbalken ske.

 Handling, som enligt första stycket tillställts

skattemyndigheten och som ingivaren äger återfå

 må skattemyndigheten icke utlämna till denne förrän skatt, med

vars erläggande anstånd ej

 medgivits, blivit erlagd. Innan handlingen utlämnas, skall den

förses med anteckning om beloppet

 av inbetald skatt.

 Handling som avses i 49 a § överlämnas till den skattskyldige

sedan skatt, med vars erläggande

 anstånd ej medgivits, blivit erlagd. Innan handlingen utlämnas,

skall den förses med anteckning

 om beloppet av inbetald skatt.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 6 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1951:763) om statlig inkomstskatt

 på ackumulerad inkomst

 Härigenom föreskrivs att 5 § lagen (1951:763) om statlig

inkomstskatt på ackumulerad inkomst1

 skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 5 §2

 Bifalles ansökan varom i 4 § Om en sådan ansökan som avses

 sägs, skall skattemyndigheten i 4 § bifalls, skall skattemyn-

 meddela förordnande om avkort- digheten besluta om nedsättning

 ning eller, där restitution av det påförda beloppet eller,

 skall ske, tillställa den där restitution skall ske,

 skattskyldige honom tillställa den skattskyldige det

 tillkommande belopp. Därvid belopp som han har rätt till.

 tillämpas bestämmelserna i Därvid tillämpas bestämmelserna

 87 § uppbördslagen. i 103 § uppbördslagen

 (1953:272).

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 1 Senaste lydelse av lagens rubrik 1990:1431.

 2 Senaste lydelse 1990:343.

 7 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1958:295) om sjömansskatt

 Härigenom föreskrivs att 17 b § lagen (1958:295) om

sjömansskatt1 skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 17 b §2

 Belopp som Belopp som Sjömansskattenämn-

 Sjömansskattenämnden den fastställt till betalning

 fastställt till betalning eller som avses i 17 a § andra

 eller som avses i 17 a § andra stycket och som inte har

 stycket må indrivas i den betalats in i rätt tid skall

 ordning, som gäller i fråga om lämnas för indrivning.

 skatt enligt uppbördslagen. Regeringen får föreskriva att

 indrivning inte behöver begäras

 för ett ringa belopp.

 Införsel enligt 15 kap. Bestämmelser om indrivning

 utsökningsbalken må äga rum finns i lagen (1992:0000) om in-

 vid indrivning av sjömansskatt drivning av statliga fordringar

 och därå belöpande m.m. Vid indrivning får

 dröjsmålsavgift hos sjömannen verkställighet enligt

 och i fall, som avses i 17 § utsökningsbalken ske.

 1 mom. andra stycket, hos

 redaren.

 Överklagande av beslut

 inverkar inte på skyldigheten

 att betala skatt eller

 dröjsmålsavgift.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 1 Lagen omtryckt 1970:933.

 Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:777.

 2 Senaste lydelse 1992:626.

 8 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1968:430) om mervärdeskatt

 Härigenom föreskrivs att 48 och 49 §§ lagen (1968:430) om

mervärdeskatt1 skall ha följande

 lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 48 §2

 Betalas inte skatt i behörig Skatt, ränta eller

 tid och ordning skall skatten dröjsmålsavgift som inte har

 och den ränta och betalats in i rätt tid skall

 dröjsmålsavgift, som belöper lämnas för indrivning. Rege-

 på denna, drivas in. ringen får föreskriva att

 indrivning inte behöver begäras

 för ett ringa belopp.

 Bestämmelserna i Bestämmelser om indrivning

 uppbördslagen (1953:272) om finns i lagen (1993:0000) om in-

 indrivning, avkortning och drivning av statliga fordringar

 avskrivning gäller i m.m. Vid indrivning får

 tillämpliga delar i fråga om verkställighet enligt

 mervärdesskatt. Införsel utsökningsbalken ske.

 enligt 15 kap.

 utsökningsbalken får äga rum

 vid indrivning av

 mervärdeskatt, ränta och Begäran om omprövning eller

 dröjsmålsavgift. överklagande inverkar inte på

 skyldigheten att betala skatt,

 ränta eller dröjsmålsavgift.

 49 §3

 Överstiger ingående avdragsgill skatt enligt deklaration den

utgående skatten, återbetalar

 skattemyndigheten det överskjutande beloppet i den mån

kvittning inte skett enligt 17 § nionde

 stycket.

 Överstiger skatt som skattskyldig betalat för viss

redovisningsperiod beslutad skatt,

 återbetalar skattemyndigheten det överskjutande beloppet.

 Den som i annat fall får nedsättning i eller befrielse från

skatt som avkrävts honom, återfår

 av skattemyndigheten vad han betalat för mycket.

 1 Lagen omtryckt 1990:576.

 2 Senaste lydelse 1992:627.

 3 Senaste lydelse 1992:627.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 Står den skattskyldige i Om den skattskyldige står i

 skuld för mervärdeskatt, har skuld för mervärdeskatt eller

 han vid återbetalning enligt till betalning förfallen skatt

 första, andra eller tredje enligt uppbördslagen (1953:272),

 stycket rätt att återfå bara arbetsgivaravgift enligt lagen

 vad som överstiger skulden och (1981:691) om socialavgifter

 de räntor och avgifter som eller avgift enligt lagen

 belöper på denna. I lagen (1982:423) om allmän löneavgift,

 (1985:146) om avräkning vid har han vid återbetalning enligt

 återbetalning av skatter och första, andra eller tredje

 avgifter finns också stycket rätt att återfå bara vad

 föreskrifter som begränsar som överstiger skulden och de

 rätten till återbetalning. räntor och avgifter som belöper

 på denna. I lagen (1985:146) om

 avräkning vid återbetalning av

 skatter och avgifter finns också

 föreskrifter som begränsar

 rätten till återbetalning.

 Fordran på överskjutande ingående skatt eller ränta på sådan

skatt får ej särskilt överlåtas

 eller utmätas.

 I övrigt gäller I övrigt gäller för

 uppbördslagens (1953:272) återbetalning av mervärdeskatt

 bestämmelser om restitution av uppbördslagens bestämmelser om

 skatt i tillämpliga delar restitution av skatt i

 beträffande återbetalning av tillämpliga delar.

 mervärdeskatt.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994. Äldre

bestämmelser i 49 § skall dock gälla till

 utgången av år 1994.

 9 Förslag till

 Lag om ändring i kupongskattelagen (1970:624)

 Härigenom föreskrivs att 22 och 26 §§ kupongskattelagen

(1970:624)1 skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 22 §2

 Inbetalar Om Värdepapperscentralen eller

 Värdepapperscentralen eller ett aktiebolag inte betalar in

 aktiebolag ej kupongskatt i kupongskatt i föreskriven tid,

 föreskriven tid eller ordning, skall Riksskatteverket förelägga

 skall Riksskatteverket centralen eller bolaget att inom

 förelägga centralen eller viss tid fullgöra sin

 bolaget att inom viss tid betalningsskyldighet.

 fullgöra sin

 betalningsskyldighet.

 Efterkommes ej Om föreläggandet inte följs,

 föreläggandet, skall skall Riksskatteverket anmäla

 Riksskatteverket anmäla för- förhållandet till

 hållandet till skattemyndigheten i det län där

 skattemyndigheten i det län bolagets styrelse har sitt säte.

 där bolagets styrelse har sitt Obetalda kupongskattebelopp samt

 säte. Skattemyndigheten för- dröjsmålsavgifter skall av skat-

 ordnar om indrivning av temyndigheten lämnas för indriv-

 obetalt kupongskattebelopp ning. Regeringen får föreskriva

 samt dröjsmålsavgift i den att indrivning inte behöver

 ordning som föreskrives i begäras för ett ringa belopp.

 uppbördslagen (1953:272) om Bestämmelser om indrivning

 indrivning av restförd skatt. finns i lagen (1993:0000) om

 indrivning av statliga

 fordringar m.m. Vid indrivning

 får verkställighet enligt

 utsökningsbalken ske.

 Överklagande av beslut

 inverkar inte på skyldigheten

 att betala skatt eller

 dröjsmålsavgift.

 26 §

 Riksskatteverket uppför i Riksskatteverket uppför i

 särskild längd särskild längd

 utdelningsberättigad, som kan utdelningsberättigade som kan

 antagas vara skattskyldig men antas vara skattskyldiga men för

 för vilken utdelning vilka utdelning betalats ut utan

 utbetalats utan att att kupongskatt hållits inne,

 kupongskatt innehållits, samt samt det skattebelopp som

 det skattebelopp som belöper belöper på utdelningen.

 på utdelningen.

 1 Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:996.

 2 Senaste lydelse 1992:628.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 Om ej annat följer av 11 §, Om inte något annat följer av

 skall Riksskatteverket delge 11 §, skall Riksskatteverket

 den som uppförts i längden delge den som uppförts i längden

 utdrag ur denna och förelägga utdrag ur denna och förelägga

 honom att inom två månader honom att inom två månader från

 från den dag då han fick del den dag då han fick del av

 av utdraget erlägga skatte- utdraget betala skattebeloppet.

 beloppet. Vill den som Om den som uppförts i längden

 uppförts i längden bestrida vill bestrida skattepåföringen,

 skattepåföringen, skall han skall han senast inom samma tid

 senast inom samma tid göra göra en invändning mot

 erinran hos Riksskatteverket, påföringen hos Riksskatteverket,

 som meddelar beslut med anled- som sedan meddelar sitt beslut.

 ning härav. Beslutet skall Beslutet skall delges den som

 delges den som framställt gjort invändningen och antecknas

 erinran och antecknas i i längden. Om verket finner att

 längden. Finner verket att kupongskatt skall betalas, skall

 kupongskatt skall erläggas, den skattskyldige föreläggas att

 skall den skattskyldige inom viss tid betala skatten.

 föreläggas att inom viss tid

 erlägga skatten.

 Kupongskatt, som ej erlagts Kupongskatt, som inte betalats

 inom den utsatta tiden, inom den utsatta tiden, skall av

 indrives i den ordning som Riksskatteverket lämnas för in-

 föreskrives i uppbördslagen drivning. Därvid tillämpas 22 §

 (1953:272) om indrivning av andra*fjärde styckena.

 restförd skatt.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 10 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1976:206) om felparkeringsavgift

 Härigenom föreskrivs att 13 § lagen (1976:206) om

felparkeringsavgift skall ha följande

 lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 13 §1

 Om ej annat följer av denna Om inte något annat följer av

 lag gäller uppbördslagen denna lag gäller uppbördslagen

 (1953:272) i tillämpliga delar (1953:272) också i fråga om fel-

 i fråga om fel- parkeringsavgifter. Reglerna om

 parkeringsavgift. Reglerna om dröjsmålsavgift skall dock inte

 dröjsmålsavgift skall dock tillämpas. Regeringen får före-

 inte tillämpas. Regeringen får skriva avvikelser från uppbörds-

 föreskriva avvikelser från lagen, när det gäller det admi-

 uppbördslagen, när det gäller nistrativa förfarandet i fråga

 avkortning, avskrivning och om felparkeringsavgift.

 det administrativa förfarandet

 i fråga om felparke-

 ringsavgift. Införsel enligt

 15 kap. utsökningsbalken får

 äga rum vid indrivning av fel-

 parkeringsavgift.

 Åläggande enligt 6 § andra Åläggande enligt 6 § andra

 stycket får ej utfärdas senare stycket får inte utfärdas senare

 än ett år efter den dag då än ett år efter den dag då

 överträdelsen skedde. överträdelsen skedde.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 1 Senaste lydelse 1992:633.

 11 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1976:339) om saluvagnsskatt

 Härigenom föreskrivs att 6 § lagen (1976:339) om

saluvagnsskatt skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 6 §1

 Vad i uppbördslagen (1953- Vad i 58 och 59 §§ uppbörds-

 :272) stadgas om indrivning, lagen (1953:272) stadgas om

 avkortning och avskrivning av dröjsmålsavgift och indrivning

 skatt skall i tillämpliga skall också gälla

 delar gälla saluvagnsskatt. saluvagnsskatt.

 Införsel enligt 15 kap.

 utsökningsbalken får äga rum

 vid indrivning av

 saluvagnsskatt och

 dröjsmålsavgift.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 1 Senaste lydelse 1992:634.

 12 Förslag till

 Lag om ändring i bötesverkställighetslagen (1979:189)

 Härigenom förskrivs i fråga om bötesverkställighetslagen

(1979:189)1

 dels att 7 och 9*11 §§ skall upphöra att gälla,

 dels att 6 och 15 §§ skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Förslagen lydelse

 6 §

 Skall uppbörd ej ske eller

 har uppbörd ej lett till full Om uppbörd inte skall ske eller

 betalning, skall böterna om uppbörd inte har lett till

 drivas in genom full betalning, skall böterna

 kronofogdemyndighetens lämnas för indrivning.

 försorg. Indrivningen sker på Regeringen får föreskriva att

 grund av dom, godkänt indrivning inte behöver begäras

 föreläggande eller för ett ringa belopp.

 saköreslängd. Bestämmelser om indrivning

 finns i lagen (1993:0000) om

 indrivning av statliga

 fordringar m.m.

 15 §2

 Ådömda böter, som inte har Böter som har dömts ut och som

 kunnat indrivas och som inte inte har kunnat drivas in, skall

 har avkortats, skall på talan på talan av åklagare förvandlas

 av åklagare förvandlas till till fängelse, om det är

 fängelse, om det är uppenbart uppenbart att den bötfällde av

 att den bötfällde av tredska tredska har underlåtit att

 har underlåtit att betala betala böterna eller om

 böterna eller om förvandling förvandling annars av särskilda

 annars av särskilda skäl är skäl är påkallad från allmän

 påkallad från allmän synpunkt. synpunkt.

 Är den bötfällde, när Om den bötfällde, när förvand-

 förvandling skall ske, skyldig ling skall ske, är skyldig att

 att betala även andra böter än betala även andra böter än

 sådana som avses i första sådana som avses i första

 stycket, skall också dessa stycket, skall också dessa böter

 böter förvandlas. förvandlas.

 Förvandlingsstraffet skall bestämmas till fängelse i lägst

fjorton dagar och högst tre månader.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 1 Senaste lydelse av

 9 § 1985:148

 10 § 1990:375

 11 § 1990:375.

 2 Senaste lydelse 1983:352.

 13 Förslag till

 Lag om ändring i skatteregisterlagen (1980:343)

 Härigenom föreskrivs att 1 § skatteregisterlagen (1980:343)1

skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 §2

 För de ändamål som anges i denna paragraf skall med hjälp av

automatisk databehandling föras

 ett centralt skatteregister för hela riket och ett regionalt

skatteregister för varje län.

 Registren skall användas vid beskattning för

 1. samordnad registerföring av identifieringsuppgifter

beträffande fysiska och juridiska

 personer,

 2. planering, samordning och uppföljning av revisions- och

annan kontrollverksamhet,

 3. taxering enligt taxeringslagen (1990:324) samt bestämmande

av pensionsgrundande inkomst,

 4. bestämmande och uppbörd av skatt enligt uppbördslagen

(1953:272), lagen (1968:430) om

 mervärdeskatt, lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter

från arbetsgivare, lagen (1990:659)

 om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster, lagen

(1991:586) om särskild inkomstskatt för

 utomlands bosatta, lagen (1990:912) om nedsättning av

socialavgifter samt lagen (1951:763) om

 statlig inkomstskatt på ackumulerad inkomst.

 Registren skall dessutom

 användas för avräkning enligt Registren skall dessutom använ-

 lagen (1985:146) om avräkning das för avräkning enligt lagen

 vid återbetalning av skatter (1985:146) om avräkning vid

 och avgifter. återbetalning av skatter och

 avgifter och för

 gäldenärsutredning enligt lagen

 (1993:0000) om indrivning av

 statliga fordringar m.m.

 Det centrala skatteregistret skall också användas för

utredningar i kronofogdemyndigheternas

 exekutiva verksamhet och för Riksskatteverkets tillsyn enligt

lagen (1974:174) om

 identitetsbeteckning för juridiska personer m.fl.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 1 Lagen omtryckt 1983:143.

 2 Senaste lydelse 1991:1920.

 14 Förslag till

 Lag om ändring lagen (1982:188) om preskription av

 skattefordringar

 Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1982:188) om preskription

 av skattefordringar skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 §1

 Denna lag gäller i fråga om Denna lag gäller i fråga om

 preskription av fordringar som preskription av skatt och andra

 tillkommer det allmänna och fordringar som det allmänna har

 som drivs in enligt rätt till och som drivs in

 bestämmelserna i uppbördslagen enligt bestämmelserna i lagen

 (1953:272), tullagen (1993: 0000) om indrivning av

 (1973:670) eller tullagen statliga fordringar m.m. Den

 (1987: 1065). Den tillämpas tillämpas dock inte på

 dock inte på fordringar enligt fordringar enligt vattenlagen

 studiestödslagen (1973:349). (1918:523), rättshjälpslagen

 (1972:429), studiestödslagen

 (1973:349), bötesverk-

 ställighetslagen (1979:189)

 eller fordringar för vilka

 särskilda bestämmelser om

 preskription gäller.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994. Äldre

bestämmelser gäller fortfarande i fråga om

 fordringar som drivs in enligt bestämmelserna i tullagen

(1973:670).

 1 Senaste lydelse 1987:1195.

 15 Förslag till

 Lag om ändring i arbetstidslagen (1982:673)

 Härigenom föreskrivs att 27 § arbetstidslagen (1982:673)

skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 27 §1

 Frågor om övertidsavgift Frågor om övertidsavgift

 prövas av allmän domstol efter prövas av allmän domstol efter

 ansökan som skall göras av ansökan som skall göras av

 allmän åklagare inom två år allmän åklagare inom två år från

 från den tidpunkt då den tidpunkt då överträdelsen

 överträdelsen begicks. I fråga begicks. I fråga om en sådan

 om sådan ansökan gäller ansökan gäller bestämmelserna i

 bestämmelserna i rättegångsbalken om åtal för ett

 rättegångsbalken om åtal för brott på vilket inte kan följa

 brott, på vilket inte kan svårare straff än böter och

 följa svårare straff än böter, bestämmelserna om kvarstad i

 och bestämmelserna om kvarstad brottmål. Sedan fem år har

 i brottmål. Sedan fem år har förflutit från den tidpunkt då

 förflutit från den tidpunkt då överträdelsen begicks, får

 överträdelsen begicks, får övertidsavgift inte tas ut.

 övertidsavgift ej tas ut. Övertidsavgifter tillfaller

 Övertidsavgifter tillfaller staten.

 staten.

 Beslut varigenom någon har Ett beslut genom vilket någon

 påförts övertidsavgift skall har påförts en övertidsavgift

 genast sändas till skall genast sändas till

 länsstyrelsen. Avgiften skall länsstyrelsen. Avgiften skall

 betalas till länsstyrelsen betalas till länsstyrelsen inom

 inom två månader från det att två månader från det att

 beslutet vann laga kraft. En beslutet vann laga kraft. En

 upplysning om detta skall tas upplysning om detta skall tas in

 in i beslutet. Betalas inte i beslutet. Om avgiften inte

 avgiften inom denna tid, får betalas inom denna tid, skall

 avgiften samt dröjsmålsavgift dröjsmålsavgift tas ut enligt 58

 beräknad enligt 58 § 2-5 mom. § 2-5 mom. uppbördslagen

 uppbördslagen (1953:272), (1953:272). Obetald

 drivas in i den ordning som övertidsavgift och

 enligt den lagen gäller för dröjsmålsavgift skall lämnas för

 indrivning av skatt. indrivning. Regeringen får

 Indrivningsåtgärder får inte föreskriva att indrivning inte

 vidtas sedan fem år har behöver begäras för ett ringa

 förflutit från det att belopp. Bestämmelser om indriv-

 beslutet vann laga kraft. ning finns i lagen (1993:0000)

 om indrivning av statliga

 fordringar m.m.

 Indrivningsåtgärder får inte

 vidtas sedan fem år har

 förflutit från det att beslutet

 vann laga kraft.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 1 Senaste lydelse 1992:637.

 16 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1984:151) om punktskatter och

prisregleringsavgifter

 Härigenom föreskrivs att 5 kap. 16 § lagen (1984:151) om

punktskatter och

 prisregleringsavgifter skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 5 kap.

 16 §1

 Betalas inte skatten i rätt Om skatten inte betalas i rätt

 tid och ordning skall den tid skall den lämnas för

 drivas in. indrivning. Regeringen får

 föreskriva att indrivning inte

 behöver begäras för ett ringa

 belopp.

 Bestämmelserna i Bestämmelser om indrivning

 uppbördslagen (1953:272) om finns i lagen (1993:0000) om in-

 indrivning, avkortning och drivning av statliga fordringar

 avskrivning gäller i tilllämp- m.m. Vid indrivning får

 liga delar för skatt enligt verkställighet enligt

 denna lag. Beskattningsmyn- utsökningsbalken ske.

 digheten beslutar dock om

 avkortning och

 kronofogdemyndigheten om av-

 skrivning av skatt. Införsel

 enligt 15 kap.

 utsökningsbalken får äga rum

 vid indrivning av skatten.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 1 Senaste lydelse 1990:1320.

 17 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1984:404) om stämpelskatt vid

inskrivningsmyndigheter

 Härigenom föreskrivs att 35 § lagen (1984:404) om

stämpelskatt vid inskrivningsmyndigheter

 skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 35 §1

 Har skatten inte betalats Om inte skatten har betalats

 inom föreskriven tid, skall inom föreskriven tid, skall

 skattebeloppet och i skattebeloppet och i

 förekommande fall dröjsmåls- förekommande fall

 avgift på framställning av dröjsmålsavgift på framställning

 inskrivningsmyndigheten av inskrivningsmyndigheten

 omedelbart tas ut genom omedelbart lämnas för

 utmätning. indrivning. Regeringen får

 föreskriva att indrivning inte

 behöver begäras för ett ringa

 belopp.

 Bestämmelser om indrivning

 finns i lagen (1993:0000) om in-

 drivning av statliga fordringar

 m.m. Vid indrivning får

 verkställighet enligt

 utsökningsbalken ske.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 1 Senaste lydelse 1992:640.

 18 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1984:668) om uppbörd av

 socialavgifter från arbetsgivare

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1984:668) om uppbörd

av socialavgifter från

 arbetsgivare1

 dels att nuvarande 27 a § skall betecknas 28 a §,

 dels att rubriken närmast före nuvarande 27 a § skall sättas

närmast före den nya 28 a §,

 dels att 15, 16, 18, 28 och den nya 28 a §§ samt rubriken

närmast före den nya 28 a § skall ha

 följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny rubrik närmast före

28 § av följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 15 §2

 Den som i egenskap av Den som i egenskap av företrä-

 företrädare för en dare för en arbetsgivare som är

 arbetsgivare, som är juridisk juridisk person uppsåtligen

 person, uppsåtligen eller av eller av grov oaktsamhet har

 grov oaktsamhet har underlåtit underlåtit att betala

 att betala arbetsgivaravgifter arbetsgivaravgifter i den tid

 i den tid och ordning som och ordning som följer av 4, 7

 följer av 4, 7 och 12 §§ är och 12 §§ är tillsammans med ar-

 tillsammans med arbetsgivaren betsgivaren betalningsskyldig

 betalningsskyldig för beloppet för beloppet samt den ränta och

 samt den ränta och dröjs- dröjsmålsavgift som belöper på

 målsavgift som belöper på detta. Betalningsskyldigheten

 detta. Betalningsskyldigheten får jämkas eller efterges om det

 får jämkas eller efterges om föreligger särskilda skäl.

 det föreligger särskilda skäl.

 Talan om att ålägga betal- Talan om att ålägga betal-

 ningsskyldighet skall föras ningsskyldighet skall föras vid

 vid allmän domstol. Talan får allmän domstol. Talan får inte

 inte väckas sedan väckas sedan arbetsgivarens

 arbetsgivarens betalnings- betalningsskyldighet för

 skyldighet för beloppet har beloppet har fallit bort enligt

 bortfallit enligt lagen lagen (1982:188) om preskription

 (1982:188) om preskription av av skattefordringar m.m. Hos den

 skattefordringar m.m. Hos den som har blivit ålagd

 som har blivit ålagd betalningsskyldighet får

 betalningsskyldighet får indrivning ske i den ordning

 indrivning ske i den ordning som enligt 28 a § gäller för

 som gäller för indrivning av indrivning av ar-

 skatt enligt uppbördslagen betsgivaravgifter.

 (1953:272). Därvid får

 införsel enligt 15 kap. utsök-

 ningsbalken äga rum.

 1 Lagen omtryckt 1991:98.

 Senaste lydelse av 27 a § 1992:642.

 2 Senaste lydelse 1992:684.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 Den som har fullgjort sin Den som har fullgjort sin

 betalningsskyldighet enligt betalningsskyldighet enligt

 första stycket får söka första stycket får söka beloppet

 beloppet åter av arbets- åter av arbetsgivaren. Därvid

 givaren. Därvid skall be- skall bestämmelserna i 76 §

 stämmelserna i 76 § uppbördslagen (1953:

 uppbördslagen tilllämpas. 272) tillämpas.

 Bestämmelserna i 4 § preskriptionslagen (1981:130) gäller i

fråga om regressfordran enligt

 tredje stycket.

 16 §3

 Om den, som i en av honom bedriven näringsverksamhet betalar

ut ersättning för arbete till

 någon som har en F-skattesedel, inte i samband därmed har gjort

anmälan enligt 40 a §

 uppbördslagen (1953:272) trots att han varit skyldig att göra

det, får, i fall då arbetet har

 utförts av en annan person än F-skattesedelsinnehavaren,

betalningsskyldighet åläggas utbetalaren

 för de arbetsgivaravgifter och den dröjsmålsavgift som

F-skattesedelsinnehavaren skall betala på

 ersättningen till den som har utfört arbetet.

 Betalningsskyldighet får inte åläggas enligt första stycket

om F-skattesedelsinnehavaren har

 betalat avgifterna inom föreskriven tid.

 Betalningsskyldighet får inte heller åläggas sedan

F-skattesedelsinnehavarens

 betalningsskyldighet för avgifterna bortfallit enligt lagen

(1982:188) om preskription av

 skattefordringar m.m.

 Hos den som har blivit ålagd Hos den som har blivit ålagd

 betalningsskyldighet enligt betalningsskyldighet enligt

 första stycket får indrivning första stycket får indrivning

 ske i samma ordning som gäller ske i samma ordning som enligt

 för restförd skatt enligt 28 a § gäller för

 uppbördslagen. arbetsgivaravgifter.

 18 §4

 Beslut om betalningsskyldighet enligt 16 § första stycket

skall fattas av skattemyndigheten.

 Den som har fullgjort betalningsskyldighet i enlighet med ett

beslut enligt 16 § får söka

 beloppet åter av F-skattesedelsinnehavaren. Den som vill söka

beloppet åter skall till

 kronofogdemyndigheten ge in det kvitto som han fått vid

betalningen eller på annat sätt styrka,

 att han har betalat avgifterna.

 Kronofogdemyndigheten får Kronofogdemyndigheten får hos

 hos F-skattesedelsinnehavaren F-skattesedelsinnehavaren driva

 driva in beloppet i den in beloppet i den ordning som

 ordning som gäller för gäller för indrivning av

 indrivning av skatt. Införsel arbetsgivaravgifter. Införsel

 får dock inte beviljas. får dock inte beviljas.

 F-skattesedelsinnehavaren F-skattesedelsinnehavaren skall

 skall betala dröjsmålsavgift betala dröjsmålsavgift på

 på beloppet. beloppet.

 3 Senaste lydelse 1992:684.

 4 Senaste lydelse 1992:684.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 Bestämmelsen i 4 § preskriptionslagen (1981:130) gäller i

fråga om regressfordran enligt andra

 stycket.

 Dröjsmålsavgift

 28 §5

 En avgift (dröjsmålsavgift) skall tas ut på

 1. arbetsgivaravgifter som tagits upp i en deklaration men

inte betalas inom den tid som anges

 i 12 § första stycket,

 2. arbetsgivaravgifter som uppskattats med stöd av 10 §

tredje stycket i avsaknad av

 uppbördsdeklaration,

 3. arbetsgivaravgifter i övrigt, ränta och avgiftstillägg som

inte betalas inom den tid som

 bestämts enligt 12 § andra stycket.

 Har anstånd med betalning av arbetsgivaravgifter medgetts

enligt 13 §, tas dröjsmålsavgift ut

 endast på det belopp som inte har betalats senast vid

anståndstidens utgång.

 Dröjsmålsavgiften tas ut enligt 58 § 2-5 mom. uppbördslagen

(1953:

 272). När dröjsmålsavgift tas ut enligt första stycket 2 anses

arbetsgivaravgifterna ha förfallit

 till betalning inom tid som anges i 12 § första stycket.

 Skattemyndigheten får medge befrielse helt eller delvis från

skyldigheten att betala

 dröjsmålsavgift, om det finns särskilda skäl.

 Uppbördslagens bestämmelser

 om indrivning, avkortning,

 avskrivning och antagande av

 ackordsförslag skall också

 tillämpas i fråga om belopp på

 vilket denna lag är

 tillämplig. Införsel enligt 15

 kap. utsökningsbalken får äga

 rum.

 Indrivning

 Indrivning m.m. 28 a §

 Arbetsgivaravgifter, ränta och

 (27 a §6) dröjsmålsavgift som inte har

 Arbetsgivaravgifter, ränta betalats i rätt tid skall lämnas

 och dröjsmålsavgift som inte för indrivning. Regeringen får

 har betalats i rätt tid och föreskriva att indrivning inte

 ordning får omedelbart drivas behöver begäras för en fordran

 in. som avser ett ringa belopp.

 Bestämmelser om indrivning finns

 i lagen (1993:0000) om in-

 drivning av statliga fordringar

 m.m. Vid indrivning får

 verkställighet enligt

 utsökningsbalken ske.

 5 Senaste lydelse 1992:642.

 6 Senaste lydelse 1992:642.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 19 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1985:146) om avräkning vid

återbetalning av skatter och avgifter

 Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (1985:146) om avräkning

vid återbetalning av skatter och

 avgifter skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 §1

 Tillkommer ett belopp som Om någon har rätt till ett

 avses i 1 § någon mot vilken belopp som avses i 1 § och om

 det allmänna har en fordran, det allmänna mot denna person

 som är för indrivning regi- har en fordran, som är

 strerad i utsökningsregistret registrerad för indrivning i

 och drivs in enligt be- utsökningsregistret och drivs in

 stämmelserna i uppbördslagen enligt bestämmelserna i lagen

 (1953:272), tullagen (1973:- (1993:000) om indrivning av

 670), bötesverkställighets- statliga fordringar m.m. skall

 lagen (1979: 189) eller från beloppet räknas av så

 tullagen (1987:1065), skall mycket som kan gå till betalning

 från beloppet, om inte annat av fordringen, om inte något

 följer av vad nedan sägs, annat följer av vad nedan sägs.

 avräknas så mycket som kan gå Med det allmännas fordran avses

 till betalning av fordringen. också förrättningskostnader i

 Med det allmännas fordran målet enligt 17 kap. 1 §

 avses också förrättnings- utsökningsbalken. Endast vad som

 kostnader i målet enligt 17 överstiger det allmännas fordran

 kap. 1 § utsökningsbalken. får betalas ut.

 Endast vad som överstiger det

 allmännas fordran får

 utbetalas.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994. Äldre

bestämmelser gäller dock fortfarande i fråga

 om fordringar som har registrerats i utsökningsregistret före

ikraftträdandet.

 1 Senaste lydelse 1992:1187.

 20 Förslag till

 Lag om ändring i utsökningsregisterlagen (1986:617)

 Härigenom föreskrivs att 1 och 6 §§ utsökningsregisterlagen

(1986:617) skall ha följande

 lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 §

 För de ändamål som anges i För de ändamål som anges i

 denna paragraf skall med hjälp denna paragraf skall med hjälp

 av automatisk databehandling av automatisk databehandling

 föras ett för hela riket föras ett för hela landet

 gemensamt utsökningsregister. gemensamt utsökningsregister.

 Registret skall användas inom exekutionsväsendet för

 1. verkställighet enligt utsökningsbalken,

 2. verkställighet eller tillsyn enligt annan författning,

 2 a. indrivning enligt lagen

 (1993:0000) om indrivning av

 statliga fordringar m.m.,

 3. avräkning enligt lagen (1985:146) om avräkning vid

återbetalning av skatter och avgifter,

 4. planering och tillsyn av verksamhet som avses under 1-3.

 Registret får användas av myndigheter utanför

exekutionsväsendet för

 1. ändamål som avses i andra stycket 3,

 2. planering, samordning och uppföljning av revisions- och

annan kontrollverksamhet vid

 beskattning och tulltaxering,

 3. utredningar vid bestämmande och uppbörd av skatter, tullar

och socialavgifter.

 6 §1

 Utöver de uppgifter som anges i 4 och 5 §§ får

utsökningsregistret, i den utsträckning som

 föreskrivs av regeringen eller den myndighet som regeringen

bestämmer, innehålla uppgifter om

 1. exekutionstitel, skuldens storlek, arbetsgivare eller

annan utbetalare av ersättning som

 avses i 7 kap. 1 § eller 15 kap. 2 § utsökningsbalken,

medelsslag, dag när skulden fastställdes

 och när den förföll till betalning, influtna medel, den

tidpunkt vid vilken skulden preskriberas

 samt andra förhållanden av betydelse för betalningsskyldigheten

som framgår av exekutionstiteln

 eller av andra handlingar i målet,

 2. de verkställighetsåtgärder som har begärts av sökanden,

 3. den som sökt verkställigheten och vad som i övrigt behövs

för utbetalning av influtna medel

 och annan redovisning,

 4. ställd säkerhet, uppskov och avbetalningsplan,

 1 Senaste lydelse 1991:707.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 5. utmätning, exekutiv försäljning, införsel, avräkning och

betalningssäkring,

 6. kvarstad och återtagande av vara,

 7. bötesförvandling,

 8. betalningsinställelse och likvidation,

 9. konkurs, ackord, näringsförbud och förordnande av god man

enligt 2 § ackordslagen

 (1970:847),

 10. förhör eller annan åtgärd som har vidtagits för

efterforskning av tillgångar,

 10 a. förekomst av och

 tidpunkt för gäldenärsutredning

 enligt 6 § lagen (1993:0000) om

 indrivning av statliga

 fordringar m.m.,

 11. redovisningen av verkställighetsuppdraget,

 12. administrativa och tekniska uppgifter som behövs för

registrets användning.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 21 Förslag till

 Lag om ändring i plan- och bygglagen (1987:10)

 Härigenom föreskrivs att 10 kap. 29 § plan- och bygglagen

(1987:10)1 skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 10 kap.

 29 §

 Betalas inte avgiften inom Om avgiften inte betalas inom

 den tid som anges i 28 §, får den tid som anges i 28 §, skall

 avgiften tillsammans med en dröjsmålsavgift tas ut enligt 58

 dröjsmålsavgift, beräknad § 2-5 mom. uppbördslagen

 enligt 58 § 2-5 mom. (1953:

 uppbördslagen (1953:272), 272). Den obetalda avgiften och

 indrivas i den ordning som dröjsmålsavgift skall lämnas för

 enligt nämnda lag gäller för indrivning. Regeringen får före-

 indrivning av skatt. skriva att indrivning inte

 behöver begäras för ett ringa

 belopp. Bestämmelser om

 indrivning finns i lagen

 (1993:0000) om indrivning av

 statliga fordringar m.m. Vid

 indrivning får verkställighet

 enligt utsökningsbalken ske.

 Vid fördelning mellan staten och kommunen av medel som har

influtit skall medel i första hand

 avsättas för kommunens fordran.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 1 Lagen omtryckt 1992:1769.

 22 Förslag till

 Lag om ändring tullagen (1987:1065)

 Härigenom föreskrivs att 35 och 36 §§ tullagen (1987:1065)

skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 35 §

 Tull och annan skatt som har Tull och annan skatt som har

 förfallit till betalning skall förfallit till betalning skall

 drivas in i den ordning som lämnas för indrivning.

 gäller för indrivning av skatt Regeringen får föreskriva att

 enligt uppbördslagen indrivning inte behöver begäras

 (1953:272). Om säkerhet har för ett ringa belopp.

 ställts eller om varan utgör Bestämmelser om indrivning finns

 säkerhet, får tullmyndigheten i lagen (1993:0000) om

 ta ut beloppet ur säkerheten. indrivning av statliga

 fordringar m.m. Vid indrivning

 får verkställighet enligt

 utsökningsbalken ske. Om

 säkerhet har ställts eller om

 varan utgör säkerhet, får

 tullmyndigheten ta ut beloppet

 ur säkerheten.

 36 §

 Om någon, i egenskap av företrädare för en tullskyldig som är

juridisk person, uppsåtligen

 eller av grov oaktsamhet har underlåtit att betala in tull

eller annan skatt i rätt tid och

 ordning, är han tillsammans med den tullskyldige

betalningsskyldig för tullen och skatten.

 Betalningsskyldigheten får helt eller delvis efterges, om det

finns särskilda skäl.

 Talan om åläggande av betal- Talan om åläggande av betal-

 ningsskyldighet enligt första ningsskyldighet enligt första

 stycket skall föras vid allmän stycket skall föras vid allmän

 domstol. Talan får inte väckas domstol. Talan får inte väckas

 sedan den tullskyldiges betal- sedan den tullskyldiges betal-

 ningsskyldighet för beloppen ningsskyldighet för beloppen har

 har bortfallit enligt lagen fallit bort enligt lagen

 (1982:188) om preskription av (1982:188) om preskription av

 skattefordringar m.m. Hos den skattefordringar m.m. Hos den

 som har blivit ålagd som har blivit ålagd

 betalningsskyldighet får betalningsskyldighet får

 indrivning ske i samma ordning indrivning ske i samma ordning

 som gäller för skatt enligt som gäller för tull och annan

 uppbördslagen (1953:272). skatt enligt 35 §.

 Den som fullgjort betalningsskyldighet för tull- och

skattebelopp enligt första stycket har

 rätt att få ut beloppet av den tullskyldige.

 Bestämmelsen i 4 § preskriptionslagen (1981:130) gäller i

fråga om regressfordran enligt tredje

 stycket.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 23 Förslag till

 Lag om ändring i fordonsskattelagen (1988:327)

 Härigenom föreskrivs att 60 och 66 §§ samt rubriken närmast

före 66 § fordonsskattelagen

 (1988:327)1 skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 60 §2

 Om ett beslut om skatt har Om ett beslut om skatt har

 överklagats eller skatten överklagats eller skatten annars

 annars kan antas komma att kan antas komma att sättas ned,

 avkortas, kan den skat- kan den skattskyldige av

 tskyldige av beskattningsmyn- beskattningsmyndigheten få

 digheten få anstånd med anstånd med betalning av

 betalning av skatten. Be- skatten. Bestämmelserna i 49 §

 stämmelserna i 49 § 1, 2 och 3 1, 2 och 3 mom. uppbörds-lagen

 mom. uppbördslagen (1953:272) (1953:272) om anstånd skall då

 om anstånd skall då tillämpas. tillämpas.

 Ränta skall beräknas på skatt som den skattskyldige fått

anstånd med att betala enligt första

 stycket för den del av anståndsbeloppet som skall betalas

senast vid anståndstidens utgång. För

 sådan ränta tillämpas bestämmelserna om ränta i 49 § 4 mom.

uppbördslagen och i 5 kap. 14 och 15

 §§ lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter.

 Indrivning, avkortning och av- Indrivning och återbetalning av

 skrivning av skatt skatt

 66 §3

 Betalas inte skatten i rätt Om skatten inte betalas i rätt

 tid skall den drivas in. tid skall den lämnas för

 indrivning. Regeringen får

 föreskriva att indrivning inte

 behöver begäras för ett ringa

 belopp. Bestämmelser om

 indrivning finns i lagen

 (1993:

 0000) om indrivning av statliga

 fordringar m.m. Vid indrivning

 får verkställighet enligt

 utsökningsbalken ske.

 1 Senaste lydelse av lagens rubrik 1992:1440.

 2 Senaste lydelse 1992:644.

 3 Senaste lydelse 1992:1440.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 Bestämmelserna i up- Fordonsskatt som skulle ha

 pbördslagen (1953:272) om betalats men inte har betalats

 indrivning, avkortning och får sättas ned genom automatisk

 avskrivning gäller även skatt databehandling på grundval av

 enligt denna lag. Vad som sägs uppgifter i bilregistret. Vid

 i 67 § första stycket återbetalning av fordonsskatt

 uppbördslagen om skattemyn- skall räknas av endast sådan

 dighet skall därvid i stället fordonsskatt som är förfallen

 gälla beskattningsmyndigheten. till betalning och som inte har

 Fordonsskatt som skulle ha betalats samt dröjsmålsavgift

 betalats men inte har erlagts och skattetillägg som belöper på

 får avkortas genom automatisk sådan skatt och sådana avgifter

 databehandling på grundval av enligt bilregisterkungörelsen

 uppgifter i bilregistret. Vid (1972:599) som uppbärs i samband

 återbetalning av fordonsskatt med uppbörd av fordonsskatt. I

 skall avräknas endast sådan fråga om avräkningen skall 37,

 till betalning förfallen for- 38, 45 och 84 §§ tillämpas.

 donsskatt som inte erlagts,

 dröjsmålsavgift och skatte-

 tillägg som belöper på sådan

 skatt samt sådana avgifter

 enligt bilregisterkungörelsen

 (1972:599) som uppbärs i

 samband med uppbörd av for-

 donsskatt. I fråga om avräk- Begäran om omprövning eller

 ningen skall 37, 38, 45 och 84 överklagande inverkar inte på

 §§ tillämpas. skyldigheten att betala skatt.

 Införsel enligt 15 kap.

 utsökningsbalken får äga rum

 vid indrivning av skatten.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 24 Förslag till

 Lag om ändring i utlänningslagen (1989:529)

 Härigenom föreskrivs att 10 kap. 8 § utlänningslagen

(1989:529) skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 10 kap.

 8 §1

 Frågor om påförande av Frågor om att påföra avgifter

 avgift enligt 7 § prövas av enligt 7 § prövas av allmän dom-

 allmän domstol efter ansökan, stol efter ansökan, som skall

 som skall göras av allmän göras av allmän åklagare inom

 åklagare inom två år från det två år från det att

 att överträdelsen upphörde. I överträdelsen upphörde. I fråga

 fråga om sådan talan tillämpas om en sådan talan tillämpas

 bestämmelserna i rättegångs- bestämmelserna i rätte-

 balken om åtal för brott på gångsbalken om åtal för brott på

 vilket inte kan följa svårare vilket inte kan följa svårare

 straff än böter och straff än böter och

 bestämmelserna om kvarstad i bestämmelserna om kvarstad i

 brottmål på motsvarande sätt. brottmål på motsvarande sätt.

 När fem år har gått efter det När fem år har gått efter det

 att överträdelsen upphörde, att överträdelsen upphörde, får

 får avgift inte påföras. avgift inte påföras. Avgiften

 Avgiften tillfaller staten. tillfaller staten.

 Avgiften skall betalas till Avgiften skall betalas till

 länsstyrelsen inom två månader länsstyrelsen inom två månader

 från det att beslutet vann från det att beslutet vann laga

 laga kraft. En upplysning om kraft. En upplysning om detta

 detta skall tas in i beslutet. skall tas in i beslutet. Om

 Om avgiften inte betalas inom avgiften inte betalas inom denna

 denna tid, får den tillsammans tid, skall dröjsmålsavgift tas

 med dröjsmålsavgift, som ut enligt 58 § 2-5 mom.

 beräknas enligt 58 § 2-5 mom. uppbördslagen (1953:272). Den

 uppbördslagen (1953:272), obetalda avgiften och

 drivas in på det sätt som dröjsmålsavgift skall lämnas för

 enligt nämnda lag gäller för indrivning. Regeringen får

 indrivning av skatt. In- föreskriva att indrivning inte

 drivningsåtgärder får dock behöver begäras för ett ringa

 inte vidtas när fem år har belopp. Bestämmelser om

 gått efter det att beslutet indrivning finns i lagen

 vann laga kraft. (1993: 0000) om indrivning av

 statliga fordringar m.m.

 Indrivningsåtgärder får dock

 inte vidtas när fem år har gått

 efter det att beslutet vann laga

 kraft.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 1 Senaste lydelse 1992:646.

 25 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1989:532) om tillstånd för

 anställning på fartyg

 Härigenom föreskrivs att 6 § lagen (1989:532) om tillstånd

för anställning på fartyg skall ha

 följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 6 §1

 Frågor om påförande av Frågor om att påföra avgifter

 avgift enligt 5 § prövas av enligt 5 § prövas av allmän dom-

 allmän domstol efter ansökan, stol efter ansökan, som skall

 som skall göras av allmän göras av allmän åklagare inom

 åklagare inom två år efter det två år efter det att

 att överträdelsen upphörde. I överträdelsen upphörde. I frågor

 frågor om sådan talan gäller i om en sådan talan gäller

 tillämpliga delar bestämmelserna i rättegångs-

 bestämmelserna i rätt- balken om åtal för brott på

 egångsbalken om åtal för brott vilket inte kan följa svårare

 på vilket inte kan följa straff än böter och om kvarstad

 svårare straff än böter och om i brottmål. Sedan fem år har

 kvarstad i brottmål. Sedan fem förflutit efter det att

 år har förflutit efter det att överträdelsen upphörde, får

 överträdelsen upphörde, får avgift inte påföras. Avgiften

 avgift inte påföras. Avgiften tillfaller staten.

 tillfaller staten.

 Avgiften skall betalas till Avgiften skall betalas till

 länsstyrelsen inom två månader länsstyrelsen inom två månader

 från det att beslutet vann från det att beslutet vann laga

 laga kraft. En upplysning om kraft. En upplysning om detta

 detta skall tas in i beslutet. skall tas in i beslutet. Om

 Betalas inte avgiften inom avgiften inte betalas inom denna

 denna tid, får den jämte tid, skall dröjsmålsavgift tas

 dröjsmålsavgift, som beräknas ut enligt 58 § 2-5 mom.

 enligt 58 § 2*5 mom. up- uppbördslagen (1953:272). Den

 pbördslagen (1953: 272), in- obetalda avgiften och

 drivas i den ordning som dröjsmålsavgift skall lämnas för

 enligt nämnda lag gäller för indrivning. Indrivningsåtgärder

 indrivning av skatt. In- får dock inte vidtas sedan fem

 drivningsåtgärder får dock år har förflutit från det

 inte vidtas sedan fem år har beslutet vann laga kraft.

 förflutit från det beslutet Regeringen får föreskriva att

 vann laga kraft. indrivning inte behöver begäras

 för ett ringa belopp.

 Bestämmelser om indrivning

 finns i lagen (1993: 0000) om

 indrivning av statliga

 fordringar m.m.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 1 Senaste lydelse 1992:647.

 26 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1990:676) om skatt på ränta på

skogskontomedel m.m.

 Härigenom föreskrivs att 10 § lagen (1990:676) om skatt på

ränta på skogskontomedel m.m. skall

 ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 10 §

 Betalas inte skatten i rätt Skatt eller dröjsmålsavgift

 tid och ordning skall den som inte har betalats in i rätt

 drivas in. tid skall lämnas för indrivning.

 Regeringen får föreskriva att

 indrivning inte behöver begäras

 för ett ringa belopp.

 Bestämmelser om indrivning

 Bestämmelserna i finns i lagen (1993:000) om in-

 uppbördslagen (1953:272) om drivning av statliga fordringar

 indrivning gäller i m.m. Vid indrivning får verk-

 tillämpliga delar för skatt ställighet enligt

 enligt denna lag. utsökningsbalken ske.

 Överklagande inverkar inte på

 skyldigheten att betala skatt

 eller dröjsmålsavgift.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 27 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1991:586) om särskild

 inkomstskatt för utomlands bosatta

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1991:586) om särskild

inkomstskatt för utomlands bosatta

 dels att 22 § skall upphöra att gälla,

 dels att 21 § skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 21 §1

 I fråga om särskild I fråga om särskild

 inkomstskatt gäller i inkomstskatt gäller vad som sägs

 tillämpliga delar vad som sägs om överflyttning av

 om överflyttning av besluts- beslutsbehörighet i 2 a §, om

 behörighet i 2 a §, om anstånd anstånd med inbetalning av skatt

 med inbetalning av skatt i 49 i 49 och 51 §§, om dröjsmåls-

 och 51 §§, om indrivning m.m. avgift i 58 §, om indrivning i

 i 57 a-59 och 61-64 §§, om 59 §, om ansvar för skatt som

 avkortning och avskrivning av påförts en avliden eller ett

 skatt i 65-67 §§, om central dödsbo i 61 §, om central

 tillsyn m.m. i 72 §, om rätt tillsyn m.m. i 72 §, om rätt att

 att taga del av preliminär ta del av preliminär självdekla-

 självdeklaration m.m. i 73 §, ration m.m. i 73 §, om ar-

 om arbetsgivares ansvarighet betsgivares ansvarighet för ar-

 för arbetstagares skatt, m.m. betstagares skatt, m.m. i 77,

 i 77, 77 a och 78 §§, om 77 a och 78 §§, om straffbestäm-

 straffbestämmelser m.m. i melser m.m. i 79-81 och 83 §§,

 79-81 och 83 §§, om omprövning om omprövning m.m. i 84-94 §§,

 m.m. i 84-94 §§, om beslut om om beslut om särskilda

 särskilda debiteringsåtgärder debiteringsåtgärder i 95 § samt

 i 95 § samt om överklagande om överklagande m.m. i 96-103 §§

 m.m. i 96-103 §§ uppbördslagen uppbördslagen (1953:272). Beslut

 (1953:272). Beslut om anstånd om anstånd som avses i 49 § den

 som avses i 49 § nämnda lag lagen meddelas av be-

 meddelas av beskattningsmyn- skattningsmyndigheten enligt

 digheten enligt denna lag. denna lag. Beslut om anstånd

 Beslut om anstånd skall skall skyndsamt meddelas den

 skyndsamt meddelas den skatt- skattskyldige utan kostnad för

 skyldige utan kostnad för denne.

 denne.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 1 Senaste lydelse 1991:1918.

 28 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1991:591) om särskild

 inkomstskatt för utomlands bosatta artister m.fl.

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1991:591) om särskild

inkomstskatt för utomlands bosatta

 artister m.fl.

 dels att 24 § skall upphöra att gälla,

 dels att 23 § skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 23 §1

 I fråga om särskild I fråga om särskild

 inkomstskatt gäller i inkomstskatt gäller vad som sägs

 tillämpliga delar vad som sägs om anstånd med inbetalning av

 om anstånd med inbetalning av skatt i 49 och 51 §§, om uppbörd

 skatt i 49 och 51 §§, om upp- i 52 §, om dröjsmålsavgift i 58

 börd i 52 §, om indrivning §, om indrivning i 59 §, om

 m.m. i 57 a-59 och 61-64 §§, ansvar för skatt som påförts

 om avkortning och avskrivning avliden eller dödsbo i 61 §, om

 av skatt i 65-67 §§, om rätt rätt att taga del av preliminär

 att taga del av preliminär självdeklaration m.m. i 73 §, om

 självdeklaration m.m. i 73 §, arbetsgivares ansvarighet för

 om arbetsgivares ansvarighet arbetstagares skatt, m.m. i 77,

 för arbetstagares skatt m.m. i 77 a och 78 §§, om straffbestäm-

 77, 77 a och 78 §§, om melser m.m. i 79, 80, 81 och

 straffbestämmelser m.m. i 79, 83 §§, om omprövning m.m. i

 80, 81 och 83 §§, om 84-94 §§, om beslut om särskilda

 omprövning m.m. i 84-94 §§, om debiteringsåtgärder i 95 § samt

 beslut om särskilda debite- om överklagande m.m. i 97, 99

 ringsåtgärder i 95 § samt om och 103 §§ uppbördslagen

 överklagande m.m. i 97, 99 och (1953:272). Vad som där sägs om

 103 §§ uppbördslagen arbetsgivare skall då gälla den

 (1953:272). Vad som där sägs som är redovisningsskyldig

 om arbetsgivare skall då gälla enligt 14 § denna lag och vad

 den som är redovisningsskyldig som där sägs om skattemyndighet

 enligt 14 § denna lag och vad skall gälla Riksskatteverket.

 som där sägs om skattemyn- Med uppbördsdeklaration avses

 dighet skall gälla Riksskatte- enligt denna lag redovisning

 verket. Med up- enligt 14 §. Beslut om anstånd

 pbördsdeklaration avses enligt skall skyndsamt meddelas den

 denna lag redovisning enligt skattskyldige utan kostnad för

 14 §. Beslut om anstånd skall denne.

 skyndsamt meddelas den

 skattskyldige utan kostnad för

 denne.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 1 Senaste lydelse 1992:650.

 1 Förslag till

 Lag om indrivning av statliga fordringar m.m.

 Härigenom föreskrivs följande.

 Inledande bestämmelser

 1 § Denna lag gäller vid kronofogdemyndighetens indrivning av

skatt, avgift, böter eller andra

 fordringar som vid verkställighet enligt utsökningsbalken

handläggs som allmänna mål.

 2 § Under indrivningen får införsel enligt 15 kap.

utsökningsbalken ske för fordringar som

 påförts enligt bestämmelserna i

 1. uppbördslagen (1953:272), om inte annat föreskrivs i den

 lagen,

 2. lagen (1958:295) om sjömansskatt, om inte annat föreskrivs

 i den lagen,

 3. lagen (1968:430) om mervärdeskatt,

 4. lagen (1972:435) om överlastavgift,

 5. lagen (1976:206) om felparkeringsavgift,

 6. lagen (1972:339) om saluvagnsskatt,

 7. lagen (1984:151) om punktskatter och

 prisregleringsavgifter,

 8. lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från

 arbetsgivare, om inte annat föreskrivs i

 den lagen,

 9. fordonsskattelagen (1988:327),

 10. lagen (1989:471) om investeringsskatt för vissa

 byggnadsarbeten,

 11. lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt för utomlands

 bosatta, eller

 12. lagen (1991:591) om särskild inkomstskatt för utomlands

 bosatta artister m.fl.

 Att införsel får ske för böter och viten är föreskrivet i 15

kap. 1 § 2 utsökningsbalken.

 3 § Bestämmelserna i 15*18 §§ skall, om inte regeringen

föreskriver något annat, tillämpas endast

 i fråga om en fordran som tillkommer staten och inte grundas på

studiestödslagen (1973:349).

 4 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får

meddela föreskrifter om att

 indrivning i vissa fall skall ske med förtur.

 Betalningsanmaning

 5 § Indrivning inleds genom att kronofogdemyndigheten anmanar

gäldenären att betala, om det inte

 finns särskilda skäl att underlåta anmaning.

 Gäldenärsutredning

 6 § Kronofogdemyndigheten skall, utöver vad som följer av 4

kap. 9 § utsökningsbalken, göra den

 utredning om gäldenärens ekonomiska förhållanden som behövs för

att bestämma en lämplig

 indrivningsåtgärd (gäldenärsutredning).

 Uppskov

 7 § Kronofogdemyndigheten får bevilja uppskov med betalningen

 1. om det kan antas vara till fördel för det allmänna,

 2. om det är påkallat med hänsyn till gäldenärens personliga

 förhållanden, eller

 3. i avvaktan på att fråga om anstånd med betalningen

 prövats.

 Uppskov med betalningen får förenas med villkoret att

gäldenären betalar sin skuld i poster vid

 olika tidpunkter (avbetalning).

 8 § Uppskov får inte beviljas för längre tid än vad som behövs

för att gäldenären skall kunna

 betala sin skuld.

 Uppskov som inte förenas med avbetalning får endast om det

finns synnerliga skäl beviljas för

 längre tid än ett år.

 9 § Om ett belopp som avses i 1 § lagen (1985:146) om avräkning

vid återbetalning av skatter och

 avgifter skall återbetalas eller annars betalas ut till

gäldenären, får beloppet tas i anspråk

 för betalning av gäldenärens skuld trots att uppskov har

beviljats.

 Uppskov får återkallas om gäldenären underlåter att betala

skatter och avgifter allteftersom de

 förfaller, inte följer den uppgjorda avbetalningsplanen eller

om det i annat fall finns särskild

 anledning till återkallelse.

 Säkerhet

 10 § När uppskov beviljas får kronofogdemyndigheten ta emot

säkerhet som gäldenären eller, där

 gäldenären kan antas medge det, någon annan erbjuder sig att

ställa.

 11 § Säkerhet får bestå av pant, borgen eller företagshypotek.

 Borgen skall ställas såsom för egen skuld. Om borgen ställs

av två eller flera personer

 gemensamt skall den vara solidarisk.

 12 § Kronofogdemyndigheten skall vid mottagandet av säkerhet

besluta under vilka förutsättningar

 säkerheten får tas i anspråk. Beslutet får ändras när det finns

anledning till det.

 13 § Sedan kronofogdemyndigheten beslutat att ta säkerhet i

anspråk gäller, om säkerheten utgörs

 av

 1. pant: att den får tillgodogöras i den ordning som gäller

 för utmätt egendom,

 2. borgen: att den genast får utsökas och att bestämmelserna

 om indrivning i denna lag då gäller samt att införsel får

 äga rum om det är medgivet för den

 fordran som säkerheten avser,

 3. företagshypoteksbrev: att utmätning genast får ske i den

egendom som omfattas av

 företagshypoteket, även när detta gäller i annan

näringsverksamhet än gäldenärens.

 Ackord

 14 § Bestämmelser om ackord finns i lagen (1993:000) om ackord

rörande statliga fordringar m.m.

 Konkurs m.m.

 15 § Kronofogdemyndigheten får ansöka om att en gäldenär skall

försättas i konkurs.

 Kronofogdemyndigheten får också ansöka om likvidation.

 16 § Om det allmänna har en fordran hos en gäldenär som

försatts i konkurs skall

 kronofogdemyndigheten också göra gällande denna fordran i

konkursen och även i övrigt bevaka den

 rätt i konkursen som med anledning av fordran tillkommer det

allmänna.

 17 § I ärenden enligt 15 och 16 §§ för Riksskatteverket det

allmännas talan i överrätt.

 Avbrytande av indrivning

 18 § Kronofogdemyndigheten får avbryta indrivningen tills

vidare om ytterligare

 indrivningsåtgärder framstår som utsiktslösa eller inte är

försvarliga med hänsyn till

 kostnaderna och indrivning inte heller krävs från allmän

synpunkt.

 Har indrivningen avbrutits enligt första stycket skall den

återupptas, om det visar sig att

 betalning kan fås utan större kostnader än vad som är skäligt.

 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får

meddela närmare föreskrifter om

 tillämpningen av denna paragraf.

 Överklagande

 19 § Kronofogdemyndighetens beslut att ta säkerhet i anspråk

enligt 13 § får överklagas. Vid

 överklagande skall bestämmelserna om besvär i 18 kap.

utsökningsbalken tillämpas.

 I övrigt får beslut enligt denna lag inte överklagas.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994 då lagen

(1978:882) om säkerhet för

 skattefordringar m.m. skall upphöra att gälla. Bestämmelserna

om säkerhet i 10-13 §§ och 19 § i

 den nya lagen tillämpas också i fråga om säkerhet som tagits

emot före ikraftträdandet.

 2 Förslag till

 Lag om ackord rörande statliga fordringar m.m.

 Härigenom föreskrivs följande.

 1 § Denna lag gäller i fråga om skatt, avgift, böter eller

annan staten tillkommande fordran som

 vid verkställighet enligt utsökningsbalken handläggs som

allmänt mål. Lagen gäller dock inte i

 fråga om fordran som grundas på studiestödslagen (1973:349).

 2 § Beslut om att anta förslag om ackord fattas av

skattemyndigheten i det län där gäldenärens

 hemortskommun är belägen. Om gäldenären saknar hemortskommun i

landet fattas beslutet av

 Skattemyndigheten i Stockholms län.

 3 § Förslag om ackord får antas om det kan anses fördelaktigt

för det allmänna.

 Ackordsförslag som inte framställts i konkurs eller enligt

ackordslagen (1970:847) får antas

 endast om övriga borgenärer som ackordet angår godkänner det.

 4 § I ett ärende om ackord skall kronofogdemyndigheten beredas

tillfälle att yttra sig, om det

 inte kan anses obehövligt.

 5 § Beslut enligt denna lag får inte överklagas.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994 då förordningen

(1965:852) om ackord och

 avskrivning rörande vissa skatter skall upphöra att gälla.

Lagen tillämpas i fråga om förslag om

 ackord som framställts efter ikraftträdandet.

 3 Förslag till

 Lag om ändring i utsökningsbalken

 Härigenom föreskrivs i fråga om utsökningsbalken

 dels att 4 kap. 36 § skall upphöra att gälla,

 dels att rubriken närmast före 4 kap. 36 § skall utgå,

 dels att 1 kap. 6 §, 2 kap. 3, 5 och 30 §§, 4 kap. 8, 10 och

27 §§, 15 kap. 7 § samt 16 kap. 1

 och 10 §§ skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 kap.

 6 §

 Utsökningsmål handläggs som enskilt mål eller allmänt mål.

 Allmänt mål är mål om utta- Allmänt mål är mål om utta-

 gande av böter, vite, skatt, gande av böter, vite, skatt,

 tull, avgift och liknande tull, avgift och andra medel som

 medel som tillkommer staten staten har rätt till och som får

 och som får utsökas utan utsökas utan föregående dom

 föregående dom samt, enligt samt, enligt vad regeringen

 vad regeringen närmare före- närmare föreskriver, annan

 skriver, annan liknande liknande fordran som staten

 fordran som tillkommer staten eller en kommun har rätt till. I

 eller kommun. I annan lag kan annan lag kan föreskrivas att

 föreskrivas att även mål om även mål om uttagande av någon

 uttagande av annan fordran är annan fordran är allmänt mål.

 allmänt mål.

 Annat mål än som avses i andra stycket är enskilt mål.

 2 kap.

 3 §

 Om behörig kronofogdemyndig- Ansökan skall göras hos den

 het finns bestämmelser i 4 kronofogdemyndighet som är behö-

 kap. 8 §, 15 kap. 7 § samt 16 rig enligt bestämmelserna i 4

 kap. 1 och 10 §§. kap. 8 §, 15 kap. 7 § eller 16

 kap. 1 eller 10 §.

 Vid tillämpning av denna Vid tillämpning av denna balk

 balk skall med svarandens skall med svarandens hemvist

 hemvist förstås den ort där förstås den ort där han är

 han är bosatt samt, bosatt samt, för dödsbo, den ort

 beträffande dödsbo, den ort där den döde senast var bosatt

 där den döde senast var bosatt och, för andra juridiska

 och, beträffande annan personer, den ort som enligt 10

 juridisk person, den ort som kap. rättegångsbalken grundar

 enligt 10 kap. rättegångs- domstolens behörighet i

 balken grundar domstols tvistemål i allmänhet.

 behörighet i tvistemål i

 allmänhet.

 5 §

 Är en ansökan i de Om en ansökan är så

 hänseenden som avses i 1 eller bristfällig att den inte kan

 2 § eller annars så läggas till grund för prövning i

 bristfällig att den ej kan sak och efterkommer sökanden

 läggas till grund för prövning inte föreläggandet att avhjälpa

 i sak och efterkommer sökanden bristen, skall ansökan avvisas.

 ej föreläggande att avhjälpa

 bristen, skall ansökningen

 avvisas.

 30 §

 Bestämmelserna i 1 och 2 §§, Bestämmelserna i 1 och 2 §§,

 4 § första stycket, 5 § och 10 3 § första stycket, 4 § första

 § andra stycket gäller ej i stycket och 10 § andra stycket

 allmänt mål. I fråga om gäller inte i allmänt mål. I

 sökanden i sådant mål gäller fråga om sökanden i ett sådant

 ej 6 § och ej heller 29 § i mål gäller inte 6 § och inte

 fall då exekutionstiteln heller 29 § i fall då

 upphävs. exekutionstiteln upphävs.

 Sökanden i allmänt mål

 Sökanden i allmänt mål företräds av

 företräds av kronofogdemyndigheten. Om frågan

 kronofogdemyndigheten. I tvist uppkommer om avvisning enligt 2

 som avses i 4 kap. 20*23 och kap. 5 § eller görs invändning

 26 §§, 9 kap. 11 § tredje mot verkställighet enligt 3 kap.

 stycket och 13 kap. 7 § andra 21 § får dock sökanden själv

 stycket samt vid utförande av föra sin talan. I tvister som

 talan i överklagat avses i 4 kap. 20*23 och 26 §§,

 utsökningsmål företräds dock 9 kap. 11 § tredje stycket och

 sökanden i allmänt mål av 13 kap. 7 § andra stycket samt

 Riksskatteverket. när talan förs i ett överklagat

 utsökningsmål företräds sökanden

 av Riksskatteverket.

 I allmänt mål anses ansökan

 I allmänt mål anses ansökan gjord, när indrivningsuppdraget

 gjord, när har förts in i

 indrivningshandlingarna har exekutionsväsendets system för

 kommit in till kronofogdemyn- automatisk databehandling och

 digheten eller, om myndigheten uppgifterna är tillgängliga för

 är ansluten till systemet för kronofogdemyndigheten. När

 automatisk databehandling inom indrivning begärs skyndsamt och

 exekutionsväsendet, när ansökan därför görs enligt sär-

 indrivningsuppdraget har förts skilda bestämmelser hos en

 in i systemet och uppgifterna kronofogdemyndighet som enligt 4

 är tillgängliga för kap. 8 § är behörig att pröva

 kronofogdemyndigheten. frågan om utmätning, anses ansö-

 kan gjord när

 ansökningshandlingarna har

 kommit in till myndigheten.

 4 kap.

 8 §1

 Utmätning söks hos kronofog- Frågan om utmätning prövas av

 demyndigheten i det län där kronofogdemyndigheten i det län

 gäldenären har sitt hemvist. där gäldenären har sitt hemvist.

 1 Senaste lydelse 1988:385.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 Utmätning av egendom som ej Frågan om utmätning av egendom

 finns i det län där gäldenären som inte finns i det län där

 har sitt hemvist får även gäldenären har sitt hemvist får

 sökas hos prövas även av kronofogdemyndig-

 kronofogdemyndigheten i det heten i det län där egendomen

 län där egendomen finns eller, finns eller, i fråga om ett

 i fråga om fartyg eller fartyg eller luftfartyg, dit det

 luftfartyg, dit det väntas. väntas. Frågan om utmätning av

 Utmätning av fartyg får även ett fartyg får prövas även av

 sökas där fartyget har sin kronofogdemyndigheten där

 hemort. Utmätning av fordran fartyget har sin hemort. Frågan

 eller annan rättighet får om utmätning av en fordran eller

 också sökas där en annan rättighet får prövas

 sekundogäldenären eller annan också av kronofogdemyndigheten

 förpliktad finns, även om där sekundogäldenären eller

 fordringen eller rättigheten någon annan förpliktad finns,

 skall anses finnas i annat även om fordran eller

 län. Utmätning av lön eller rättigheten skall anses finnas i

 annan förmån som avses i 7 ett annat län. Frågan om

 kap. söks, om gäldenären ej utmätning av lön eller annan

 har hemvist här i riket, där förmån som avses i 7 kap. får

 arbetsgivaren eller annan som prövas, om gäldenären inte har

 utger förmånen finns. hemvist här i landet, av

 kronofogdemyndigheten i det län

 där arbetsgivaren eller någon

 annan som ger ut förmånen finns.

 Har utmätning sökts hos Om utmätning har sökts hos en

 kronofogdemyndighet som ej är kronofogdemyndighet som inte är

 behörig enligt första eller behörig enligt första eller

 andra stycket, får myndigheten andra stycket, får myndigheten

 likväl i brådskande fall likväl i brådskande fall vidta

 vidtaga åtgärd som avses i 6 åtgärd som avses i 6 kap. 12 §

 kap. 12 § innan målet enligt 2 innan målet enligt 2 kap. 4 §

 kap. 4 § första stycket första stycket överlämnas till

 överlämnas till den kronofogdemyndighet som är

 kronofogdemyndighet som är behörig.

 behörig.

 10 §

 Utmätning skall ske så snart Utmätning i enskilt mål skall

 som möjligt efter det att ske så snart som möjligt efter

 behövliga handlingar har det att behövliga handlingar har

 kommit in till kro- kommit in till

 nofogdemyndigheten. kronofogdemyndigheten.

 Lämnar sökanden anstånd med Om sökanden i enskilt mål läm-

 utmätning och varar anståndet nar uppskov med utmätningen och

 över sex månader från dagen varar uppskovet över sex månader

 för ansökningen, är denna från dagen för ansökan, är

 förfallen. ansökan förfallen. Om sökanden

 Om sökanden ger anstånd fler ger uppskov fler än två gånger,

 än två gånger, är ansökningen är ansökan också förfallen.

 också förfallen. Bestämmelser om indrivning i

 allmänt mål finns i lagen

 (1993:0000) om indrivning av

 statliga fordringar m.m.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 27 §2

 Har domstol eller kronofog- Egendom anses omedelbart ut-

 demyndighet fastställt att mätt, om en domstol eller krono-

 förfallen fordran skall utgå fogdemyndighet har fastställt

 med särskild förmånsrätt i att en förfallen fordran skall

 registrerat skepp, registrerat utgå med särskild förmånsrätt i

 luftfartyg, intecknade ett registrerat skepp, ett

 reservdelar till luftfartyg registrerat luftfartyg,

 eller fast egendom anses intecknade reservdelar till

 egendomen omedelbart utmätt. luftfartyg eller fast egendom.

 Denna verkan förfaller, om Denna verkan förfaller, om

 ej försäljning begärs hos inte försäljning begärs hos

 kronofogdemyndigheten inom två kronofogdemyndigheten inom två

 månader från det att beslutet månader från det att beslutet

 eller utslaget vann laga eller utslaget vann laga kraft.

 kraft.

 Begäran om försäljning görs Begäran om försäljning görs

 hos en kronofogdemyndighet som hos en den kronofogdemyndighet

 enligt 8 § är behörig att ta som enligt 8 § är behörig att

 upp ansökan om utmätning. pröva frågan om utmätning.

 Försäljning av fast egendom Försäljning av fast egendom

 skall dock begäras hos skall dock begäras hos

 kronofogdemyndigheten i det kronofogdemyndigheten i det län

 län där egendomen finns. Denna där egendomen finns. Denna

 myndighet får överlämna målet myndighet får överlämna målet

 till annan till en annan

 kronofogdemyndighet, om det kronofogdemyndighet, om det

 behövs för att samordna verk- behövs för att samordna

 ställigheten mot en gäldenär. verkställigheten mot en

 gäldenär.

 15 kap.

 7 §3

 Införsel söks hos kronofog- Frågan om införsel prövas av

 demyndigheten i det län där kronofogdemyndigheten i det län

 gäldenären har sitt hemvist. där gäldenären har sitt hemvist.

 Har gäldenären ej hemvist här Om gäldenären inte har hemvist

 i riket, görs ansökningen där här i landet, är kronofogdemyn-

 arbetsgivaren finns. digheten i det län där

 gäldenärens arbetsgivare finns

 behörig.

 16 kap.

 1 §4

 Verkställighet av Frågan om verkställighet av

 förpliktelse för tidigare förpliktelsen för tidigare ägare

 ägare eller nyttjanderätts- eller nyttjanderättshavare att

 havare att flytta från fast flytta från fast egendom, en

 egendom, bostadslägenhet eller bostadslägenhet eller något

 annat utrymme i byggnad annat utrymme i en byggnad

 (avhysning) söks hos (avhysning) prövas av

 kronofogdemyndigheten i det kronofogdemyndigheten i det län

 län där svaranden har sitt där svaranden har sitt hemvist.

 hemvist. Avhysning får även Kronofogdemyndigheten i det län

 sökas hos kronofogdemyn- där verkställigheten skall ske

 digheten i det län där är också behörig.

 verkställigheten skall ske.

 2 Senaste lydelse 1991:848.

 3 Senaste lydelse 1988:385.

 4 Senaste lydelse 1988:385.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 10 §5

 Verkställighet i annat fall Frågan om verkställighet i

 än som avses i 1 § av andra fall än de som avses i 1 §

 förpliktelse som ej avser av förpliktelser som inte avser

 betalningsskyldighet samt betalningsskyldighet samt

 verkställighet av beslut om verkställighet av beslut om

 kvarstad eller annan kvarstad eller andra

 säkerhetsåtgärd söks hos säkerhetsåtgärder prövas av

 kronofogdemyndigheten i det kronofogdemyndigheten i det län

 län där svaranden har sitt där svaranden har sitt hemvist

 hemvist eller egendom som är i eller egendom som är i fråga

 fråga finns eller där finns eller där verkställigheten

 verkställigheten annars med annars med fördel kan äga rum.

 fördel kan äga rum.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 5 Senaste lydelse 1988:385.

 4 Förslag till

 Lag om ändring i uppbördslagen (1953:272)

 Härigenom föreskrivs i fråga om uppbördslagen (1953:272)1

 dels att 57 a, 60 och 62*67 §§ skall upphöra att gälla,

 dels att rubriken närmast före 57 a § skall sättas närmast

före 59 §,

 dels att det närmast före 58 § skall införas en ny rubrik som

skall lyda Dröjsmålsavgift,

 dels att 49 § 1 och 2 mom., 57, 59 samt 97 §§ skall ha

följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 49 §

 1 mom. Skattemyndigheten får 1 mom. Skattemyndigheten får

 medge skattskyldig anstånd med medge en skattskyldig anstånd

 att betala skatt, med att betala skatt,

 kvarskatteavgift eller ränta, kvarskatteavgift eller ränta,

 1. om det kan antas att 1. om det kan antas att den

 skatten, kvarskatteavgiften skattskyldige kommer att få ned-

 eller räntan kommer att sättning av eller befrielse från

 avkortas, det belopp som påförts honom,

 2. om den skattskyldige begärt

 2. om den skattskyldige omprövning av ett

 begärt omprövning av ett taxeringsbeslut eller något

 taxeringsbeslut eller annat annat beslut om skatt,

 beslut om skatt, kvar- kvarskatteavgift eller ränta

 skatteavgift eller ränta eller eller ett sådant beslut

 ett sådant beslut överklagats överklagats och utgången i

 och utgången i ärendet eller ärendet eller målet är oviss,

 målet är oviss eller eller

 3. om den skattskyldige 3. om den skattskyldige begärt

 begärt omprövning av ett omprövning av ett

 taxeringsbeslut eller annat taxeringsbeslut eller något

 beslut om skatt, kvar- annat beslut om skatt,

 skatteavgift eller ränta eller kvarskatteavgift eller ränta

 ett sådant beslut överklagats eller ett sådant beslut

 och betalningen av påfört överklagats och betalningen av

 belopp skulle för den det påförda beloppet skulle

 skattskyldige medföra betydan- medföra betydande skade-

 de skadeverkningar eller verkningar för den skattskyldige

 annars framstå som obillig. eller annars framstå som

 2 mom. Anstånd får medges obillig.

 med högst det belopp som kan 2 mom. Anstånd får medges med

 antas bli avkortat eller som högst det belopp som kan antas

 betingas av yrkandet i bli nedsatt eller falla bort

 omprövningsärendet eller enligt 1 mom. 1 eller som

 överklagandet. betingas av yrkandet i

 omprövningsärendet eller

 överklagandet.

 1 Lagen omtryckt 1991:97.

 Senaste lydelse av

 lagens rubrik 1974:771

 64 § 1992:624

 65 § 1992:680

 66 § 1992:624

 67 § 1992:624.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 Kan det i fall som avses i Om det i fall som avses i

 1 mom. 2 och 3 med hänsyn till 1 mom. 2 och 3 med hänsyn till

 den skattskyldiges den skattskyldiges förhållanden

 förhållanden och och omständigheterna i övrigt

 omständigheterna i övrigt kan antas att det belopp som

 antas att det belopp som avses avses med anståndet inte kommer

 med anståndet inte kommer att att betalas i rätt tid, får

 betalas i rätt tid, får anstånd medges endast om den

 anstånd medges endast om den skattskyldige ställer säkerhet

 skattskyldige ställer säkerhet för beloppet. Anstånd får dock

 för beloppet. Anstånd får dock medges utan att säkerhet ställs

 medges utan att säkerhet om anståndsbeloppet är

 ställs om anståndsbeloppet är förhållandevis ringa eller det

 förhållandevis ringa eller det annars finns särskilda skäl.

 annars finns särskilda skäl. Ställd säkerhet får tas i

 Ställd säkerhet får tas i anspråk när anståndstiden gått

 anspråk när anståndstiden gått ut. I övrigt skall

 ut. I övrigt skall bestämmelserna om säkerhet i

 bestämmelserna i lagen lagen (1993:0000) om indrivning

 (1978:882) om säkerhet för av statliga fordringar m.m.

 skattefordringar m.m. tillämpas.

 tillämpas.

 57 §

 Postverket redovisar inbetald skatt och arbetsgivaravgifter

som uppbärs enligt lagen (1984:668)

 om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare till

skattemyndigheten.

 Skattemyndigheten skall i

 den ordning som föreskrivs av

 regeringen eller myndighet som

 regeringen bestämmer anteckna

 inbetald skatt för varje

 skattskyldig samt upprätta

 restlängd.

 59 §2

 Det åligger kronofogdemyn- Skatt, dröjsmålsavgift, kvar-

 digheten att verkställa skatteavgift eller ränta som

 indrivning av skatt. Därvid inte har betalats in i rätt tid

 får verkställighet enligt skall lämnas för indrivning.

 utsökningsbalken äga rum. Regeringen får föreskriva att

 indrivning inte behöver begäras

 för ett ringa belopp.

 Bestämmelserna om indrivning Bestämmelser om indrivning

 av skatt skall också tillämpas finns i lagen (1993:0000) om in-

 på indrivning av drivning av statliga fordringar

 kvarskatteavgift, dröjs- m.m. Vid indrivning får

 målsavgift och ränta enligt verkställighet enligt

 denna lag. utsökningsbalken ske.

 2 Senaste lydelse 1992:624.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 97 §

 Föreläggande vid vite och Föreläggande vid vite och

 beslut om revision enligt 78 § beslut om revision enligt 78 § 1

 1 mom. får inte överklagas. mom. får inte överklagas. Inte

 Inte heller beslut enligt 55 § heller beslut enligt 55 § 1 mom.

 1 mom. första stycket och 55 § första stycket eller 55 § 2 mom.

 2 mom. andra stycket eller andra stycket får överklagas.

 beslut rörande framställning

 om försättande i konkurs,

 ackordsförslag och avskrivning

 av skatt får överklagas.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 5 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1941:416) om arvsskatt och

 gåvoskatt

 Härigenom föreskrivs att 53 § lagen (1941:416) om arvsskatt

och gåvoskatt1 skall ha följande

 lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 53 §2

 I fall där underrätt I fall där underrätt

 fastställt skatt, skall rätten fastställt skatt, skall rätten

 till den skattemyndighet, som till den skattemyndighet som

 enligt 52 § 1 mom. tredje enligt 52 § 1 mom. tredje

 stycket är uppbördsmyndighet, stycket är uppbördsmyndighet

 snarast översända till rätten snarast sända till rätten en

 ingiven bouppteckning eller ingiven bouppteckning eller

 annan handling, som sägs i 51 någon annan handling som sägs i

 § andra stycket, eller 51 § andra stycket eller en bo-

 bouppteckning, som uppteckning som tillhandahållits

 tillhandahållits rätten rätten enligt tredje stycket

 jämlikt tredje stycket sistnämnda paragraf. Dessutom är

 sistnämnda paragraf. Därjämte rätten skyldig att, enligt vad

 åligger det rätten att, enligt regeringen närmare bestämmer,

 vad regeringen närmare sända skattemyndigheten de

 bestämmer, tillställa uppgifter som behövs för uppbörd

 skattemyndigheten de av skatten. Detta gäller också,

 uppgifter, som fordras för när överrätt fastställt skatt

 uppbörd av skatten. Vad nu till ett högre belopp än förut

 sagts skall äga motsvarande beräknats eller när en

 tillämpning, när överrätt skattskyldig vitsordat en an-

 fastställt skatt till högre märkning som framställts av den

 belopp än förut beräknats enligt 64 § 1 mom. förordnade

 eller skattskyldig vitsordat granskningsmyndigheten.

 anmärkning som framställts av

 den enligt 64 § 1 mom.

 förordnade granskningsmyn-

 digheten.

 Inbetalning enligt 52 § 1 Inbetalning enligt 52 § 1 mom.

 mom. tredje stycket skall ske tredje stycket skall ske till

 till postgirokonto hos postgirokonto hos

 skattemyndigheten. skattemyndigheten. Inbetalningen

 Inbetalningen sker sker kostnadsfritt. Skatten

 kostnadsfritt. Skatten skall skall anses vara betald den dag,

 anses vara erlagd den dag, då då inbetalningskortet eller

 inbetalningskort eller för- försändelsen som innehåller

 sändelse innehållande girokort girokort kommit till en

 inkommit till postanstalt. postanstalt.

 1 Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:857.

 2 Senaste lydelse 1992:625.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 Har skatt icke erlagts inom Om skatt inte betalas inom

 föreskriven tid, skall föreskriven tid, skall, om inte

 skattemyndigheten, om ej annat annat följer av 6 § sista

 följer av vad i 6 § sista stycket, dröjsmålsavgift tas ut

 stycket stadgas, förordna om enligt 58 § 2*5 mom.

 uttagande av felande belopp i uppbördslagen (1953:272).

 den ordning, som enligt upp- Obetald skatt och

 bördslagen (1953:272) gäller dröjsmålsavgift skall lämnas för

 för indrivning av restförd indrivning. Regeringen får

 skatt. Därvid tas föreskriva att indrivning inte

 dröjsmålsavgift ut enligt 58 § behöver begäras för ett ringa

 2*5 mom. lagen. Skattemyndig- belopp. Skattemyndigheten får

 heten får medge befrielse helt medge befrielse helt eller

 eller delvis från skyldigheten delvis från skyldigheten att

 att betala dröjsmålsavgift, om betala dröjsmålsavgift, om det

 det finns särskilda skäl. finns särskilda skäl.

 Bestämmelser om indrivning

 finns i lagen (1993:0000) om

 indrivning av statliga

 fordringar m.m. Vid indrivning

 får verkställighet enligt

 utsökningsbalken ske.

 Handling, som enligt första stycket tillställts

skattemyndigheten och som ingivaren äger återfå

 må skattemyndigheten icke utlämna till denne förrän skatt, med

vars erläggande anstånd ej

 medgivits, blivit erlagd. Innan handlingen utlämnas, skall den

förses med anteckning om beloppet

 av inbetald skatt.

 Handling som avses i 49 a § överlämnas till den skattskyldige

sedan skatt, med vars erläggande

 anstånd ej medgivits, blivit erlagd. Innan handlingen utlämnas,

skall den förses med anteckning

 om beloppet av inbetald skatt.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 6 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1951:763) om statlig inkomstskatt

 på ackumulerad inkomst

 Härigenom föreskrivs att 5 § lagen (1951:763) om statlig

inkomstskatt på ackumulerad inkomst1

 skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 5 §2

 Bifalles ansökan varom i 4 § Om en sådan ansökan som avses

 sägs, skall skattemyndigheten i 4 § bifalls, skall skattemyn-

 meddela förordnande om avkort- digheten besluta om nedsättning

 ning eller, där restitution av det påförda beloppet eller,

 skall ske, tillställa den där restitution skall ske,

 skattskyldige honom tillställa den skattskyldige det

 tillkommande belopp. Därvid belopp som han har rätt till.

 tillämpas bestämmelserna i Därvid tillämpas bestämmelserna

 87 § uppbördslagen. i 103 § uppbördslagen

 (1953:272).

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 1 Senaste lydelse av lagens rubrik 1990:1431.

 2 Senaste lydelse 1990:343.

 7 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1958:295) om sjömansskatt

 Härigenom föreskrivs att 17 b § lagen (1958:295) om

sjömansskatt1 skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 17 b §2

 Belopp som Belopp som Sjömansskattenämn-

 Sjömansskattenämnden den fastställt till betalning

 fastställt till betalning eller som avses i 17 a § andra

 eller som avses i 17 a § andra stycket och som inte har

 stycket må indrivas i den betalats in i rätt tid skall

 ordning, som gäller i fråga om lämnas för indrivning.

 skatt enligt uppbördslagen. Regeringen får föreskriva att

 indrivning inte behöver begäras

 för ett ringa belopp.

 Införsel enligt 15 kap. Bestämmelser om indrivning

 utsökningsbalken må äga rum finns i lagen (1992:0000) om in-

 vid indrivning av sjömansskatt drivning av statliga fordringar

 och därå belöpande m.m. Vid indrivning får

 dröjsmålsavgift hos sjömannen verkställighet enligt

 och i fall, som avses i 17 § utsökningsbalken ske.

 1 mom. andra stycket, hos

 redaren.

 Överklagande av beslut

 inverkar inte på skyldigheten

 att betala skatt eller

 dröjsmålsavgift.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 1 Lagen omtryckt 1970:933.

 Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:777.

 2 Senaste lydelse 1992:626.

 8 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1968:430) om mervärdeskatt

 Härigenom föreskrivs att 48 och 49 §§ lagen (1968:430) om

mervärdeskatt1 skall ha följande

 lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 48 §2

 Betalas inte skatt i behörig Skatt, ränta eller

 tid och ordning skall skatten dröjsmålsavgift som inte har

 och den ränta och betalats in i rätt tid skall

 dröjsmålsavgift, som belöper lämnas för indrivning. Rege-

 på denna, drivas in. ringen får föreskriva att

 indrivning inte behöver begäras

 för ett ringa belopp.

 Bestämmelserna i Bestämmelser om indrivning

 uppbördslagen (1953:272) om finns i lagen (1993:0000) om in-

 indrivning, avkortning och drivning av statliga fordringar

 avskrivning gäller i m.m. Vid indrivning får

 tillämpliga delar i fråga om verkställighet enligt

 mervärdesskatt. Införsel utsökningsbalken ske.

 enligt 15 kap.

 utsökningsbalken får äga rum

 vid indrivning av

 mervärdeskatt, ränta och Begäran om omprövning eller

 dröjsmålsavgift. överklagande inverkar inte på

 skyldigheten att betala skatt,

 ränta eller dröjsmålsavgift.

 49 §3

 Överstiger ingående avdragsgill skatt enligt deklaration den

utgående skatten, återbetalar

 skattemyndigheten det överskjutande beloppet i den mån

kvittning inte skett enligt 17 § nionde

 stycket.

 Överstiger skatt som skattskyldig betalat för viss

redovisningsperiod beslutad skatt,

 återbetalar skattemyndigheten det överskjutande beloppet.

 Den som i annat fall får nedsättning i eller befrielse från

skatt som avkrävts honom, återfår

 av skattemyndigheten vad han betalat för mycket.

 1 Lagen omtryckt 1990:576.

 2 Senaste lydelse 1992:627.

 3 Senaste lydelse 1992:627.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 Står den skattskyldige i Om den skattskyldige står i

 skuld för mervärdeskatt, har skuld för mervärdeskatt eller

 han vid återbetalning enligt till betalning förfallen skatt

 första, andra eller tredje enligt uppbördslagen (1953:272),

 stycket rätt att återfå bara arbetsgivaravgift enligt lagen

 vad som överstiger skulden och (1981:691) om socialavgifter

 de räntor och avgifter som eller avgift enligt lagen

 belöper på denna. I lagen (1982:423) om allmän löneavgift,

 (1985:146) om avräkning vid har han vid återbetalning enligt

 återbetalning av skatter och första, andra eller tredje

 avgifter finns också stycket rätt att återfå bara vad

 föreskrifter som begränsar som överstiger skulden och de

 rätten till återbetalning. räntor och avgifter som belöper

 på denna. I lagen (1985:146) om

 avräkning vid återbetalning av

 skatter och avgifter finns också

 föreskrifter som begränsar

 rätten till återbetalning.

 Fordran på överskjutande ingående skatt eller ränta på sådan

skatt får ej särskilt överlåtas

 eller utmätas.

 I övrigt gäller I övrigt gäller för

 uppbördslagens (1953:272) återbetalning av mervärdeskatt

 bestämmelser om restitution av uppbördslagens bestämmelser om

 skatt i tillämpliga delar restitution av skatt i

 beträffande återbetalning av tillämpliga delar.

 mervärdeskatt.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994. Äldre

bestämmelser i 49 § skall dock gälla till

 utgången av år 1994.

 9 Förslag till

 Lag om ändring i kupongskattelagen (1970:624)

 Härigenom föreskrivs att 22 och 26 §§ kupongskattelagen

(1970:624)1 skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 22 §2

 Inbetalar Om Värdepapperscentralen eller

 Värdepapperscentralen eller ett aktiebolag inte betalar in

 aktiebolag ej kupongskatt i kupongskatt i föreskriven tid,

 föreskriven tid eller ordning, skall Riksskatteverket förelägga

 skall Riksskatteverket centralen eller bolaget att inom

 förelägga centralen eller viss tid fullgöra sin

 bolaget att inom viss tid betalningsskyldighet.

 fullgöra sin

 betalningsskyldighet.

 Efterkommes ej Om föreläggandet inte följs,

 föreläggandet, skall skall Riksskatteverket anmäla

 Riksskatteverket anmäla för- förhållandet till

 hållandet till skattemyndigheten i det län där

 skattemyndigheten i det län bolagets styrelse har sitt säte.

 där bolagets styrelse har sitt Obetalda kupongskattebelopp samt

 säte. Skattemyndigheten för- dröjsmålsavgifter skall av skat-

 ordnar om indrivning av temyndigheten lämnas för indriv-

 obetalt kupongskattebelopp ning. Regeringen får föreskriva

 samt dröjsmålsavgift i den att indrivning inte behöver

 ordning som föreskrives i begäras för ett ringa belopp.

 uppbördslagen (1953:272) om Bestämmelser om indrivning

 indrivning av restförd skatt. finns i lagen (1993:0000) om

 indrivning av statliga

 fordringar m.m. Vid indrivning

 får verkställighet enligt

 utsökningsbalken ske.

 Överklagande av beslut

 inverkar inte på skyldigheten

 att betala skatt eller

 dröjsmålsavgift.

 26 §

 Riksskatteverket uppför i Riksskatteverket uppför i

 särskild längd särskild längd

 utdelningsberättigad, som kan utdelningsberättigade som kan

 antagas vara skattskyldig men antas vara skattskyldiga men för

 för vilken utdelning vilka utdelning betalats ut utan

 utbetalats utan att att kupongskatt hållits inne,

 kupongskatt innehållits, samt samt det skattebelopp som

 det skattebelopp som belöper belöper på utdelningen.

 på utdelningen.

 1 Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:996.

 2 Senaste lydelse 1992:628.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 Om ej annat följer av 11 §, Om inte något annat följer av

 skall Riksskatteverket delge 11 §, skall Riksskatteverket

 den som uppförts i längden delge den som uppförts i längden

 utdrag ur denna och förelägga utdrag ur denna och förelägga

 honom att inom två månader honom att inom två månader från

 från den dag då han fick del den dag då han fick del av

 av utdraget erlägga skatte- utdraget betala skattebeloppet.

 beloppet. Vill den som Om den som uppförts i längden

 uppförts i längden bestrida vill bestrida skattepåföringen,

 skattepåföringen, skall han skall han senast inom samma tid

 senast inom samma tid göra göra en invändning mot

 erinran hos Riksskatteverket, påföringen hos Riksskatteverket,

 som meddelar beslut med anled- som sedan meddelar sitt beslut.

 ning härav. Beslutet skall Beslutet skall delges den som

 delges den som framställt gjort invändningen och antecknas

 erinran och antecknas i i längden. Om verket finner att

 längden. Finner verket att kupongskatt skall betalas, skall

 kupongskatt skall erläggas, den skattskyldige föreläggas att

 skall den skattskyldige inom viss tid betala skatten.

 föreläggas att inom viss tid

 erlägga skatten.

 Kupongskatt, som ej erlagts Kupongskatt, som inte betalats

 inom den utsatta tiden, inom den utsatta tiden, skall av

 indrives i den ordning som Riksskatteverket lämnas för in-

 föreskrives i uppbördslagen drivning. Därvid tillämpas 22 §

 (1953:272) om indrivning av andra*fjärde styckena.

 restförd skatt.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 10 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1976:206) om felparkeringsavgift

 Härigenom föreskrivs att 13 § lagen (1976:206) om

felparkeringsavgift skall ha följande

 lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 13 §1

 Om ej annat följer av denna Om inte något annat följer av

 lag gäller uppbördslagen denna lag gäller uppbördslagen

 (1953:272) i tillämpliga delar (1953:272) också i fråga om fel-

 i fråga om fel- parkeringsavgifter. Reglerna om

 parkeringsavgift. Reglerna om dröjsmålsavgift skall dock inte

 dröjsmålsavgift skall dock tillämpas. Regeringen får före-

 inte tillämpas. Regeringen får skriva avvikelser från uppbörds-

 föreskriva avvikelser från lagen, när det gäller det admi-

 uppbördslagen, när det gäller nistrativa förfarandet i fråga

 avkortning, avskrivning och om felparkeringsavgift.

 det administrativa förfarandet

 i fråga om felparke-

 ringsavgift. Införsel enligt

 15 kap. utsökningsbalken får

 äga rum vid indrivning av fel-

 parkeringsavgift.

 Åläggande enligt 6 § andra Åläggande enligt 6 § andra

 stycket får ej utfärdas senare stycket får inte utfärdas senare

 än ett år efter den dag då än ett år efter den dag då

 överträdelsen skedde. överträdelsen skedde.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 1 Senaste lydelse 1992:633.

 11 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1976:339) om saluvagnsskatt

 Härigenom föreskrivs att 6 § lagen (1976:339) om

saluvagnsskatt skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 6 §1

 Vad i uppbördslagen (1953- Vad i 58 och 59 §§ uppbörds-

 :272) stadgas om indrivning, lagen (1953:272) stadgas om

 avkortning och avskrivning av dröjsmålsavgift och indrivning

 skatt skall i tillämpliga skall också gälla

 delar gälla saluvagnsskatt. saluvagnsskatt.

 Införsel enligt 15 kap.

 utsökningsbalken får äga rum

 vid indrivning av

 saluvagnsskatt och

 dröjsmålsavgift.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 1 Senaste lydelse 1992:634.

 12 Förslag till

 Lag om ändring i bötesverkställighetslagen (1979:189)

 Härigenom förskrivs i fråga om bötesverkställighetslagen

(1979:189)1

 dels att 7 och 9*11 §§ skall upphöra att gälla,

 dels att 6 och 15 §§ skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Förslagen lydelse

 6 §

 Skall uppbörd ej ske eller

 har uppbörd ej lett till full Om uppbörd inte skall ske eller

 betalning, skall böterna om uppbörd inte har lett till

 drivas in genom full betalning, skall böterna

 kronofogdemyndighetens lämnas för indrivning.

 försorg. Indrivningen sker på Regeringen får föreskriva att

 grund av dom, godkänt indrivning inte behöver begäras

 föreläggande eller för ett ringa belopp.

 saköreslängd. Bestämmelser om indrivning

 finns i lagen (1993:0000) om

 indrivning av statliga

 fordringar m.m.

 15 §2

 Ådömda böter, som inte har Böter som har dömts ut och som

 kunnat indrivas och som inte inte har kunnat drivas in, skall

 har avkortats, skall på talan på talan av åklagare förvandlas

 av åklagare förvandlas till till fängelse, om det är

 fängelse, om det är uppenbart uppenbart att den bötfällde av

 att den bötfällde av tredska tredska har underlåtit att

 har underlåtit att betala betala böterna eller om

 böterna eller om förvandling förvandling annars av särskilda

 annars av särskilda skäl är skäl är påkallad från allmän

 påkallad från allmän synpunkt. synpunkt.

 Är den bötfällde, när Om den bötfällde, när förvand-

 förvandling skall ske, skyldig ling skall ske, är skyldig att

 att betala även andra böter än betala även andra böter än

 sådana som avses i första sådana som avses i första

 stycket, skall också dessa stycket, skall också dessa böter

 böter förvandlas. förvandlas.

 Förvandlingsstraffet skall bestämmas till fängelse i lägst

fjorton dagar och högst tre månader.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 1 Senaste lydelse av

 9 § 1985:148

 10 § 1990:375

 11 § 1990:375.

 2 Senaste lydelse 1983:352.

 13 Förslag till

 Lag om ändring i skatteregisterlagen (1980:343)

 Härigenom föreskrivs att 1 § skatteregisterlagen (1980:343)1

skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 §2

 För de ändamål som anges i denna paragraf skall med hjälp av

automatisk databehandling föras

 ett centralt skatteregister för hela riket och ett regionalt

skatteregister för varje län.

 Registren skall användas vid beskattning för

 1. samordnad registerföring av identifieringsuppgifter

beträffande fysiska och juridiska

 personer,

 2. planering, samordning och uppföljning av revisions- och

annan kontrollverksamhet,

 3. taxering enligt taxeringslagen (1990:324) samt bestämmande

av pensionsgrundande inkomst,

 4. bestämmande och uppbörd av skatt enligt uppbördslagen

(1953:272), lagen (1968:430) om

 mervärdeskatt, lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter

från arbetsgivare, lagen (1990:659)

 om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster, lagen

(1991:586) om särskild inkomstskatt för

 utomlands bosatta, lagen (1990:912) om nedsättning av

socialavgifter samt lagen (1951:763) om

 statlig inkomstskatt på ackumulerad inkomst.

 Registren skall dessutom

 användas för avräkning enligt Registren skall dessutom använ-

 lagen (1985:146) om avräkning das för avräkning enligt lagen

 vid återbetalning av skatter (1985:146) om avräkning vid

 och avgifter. återbetalning av skatter och

 avgifter och för

 gäldenärsutredning enligt lagen

 (1993:0000) om indrivning av

 statliga fordringar m.m.

 Det centrala skatteregistret skall också användas för

utredningar i kronofogdemyndigheternas

 exekutiva verksamhet och för Riksskatteverkets tillsyn enligt

lagen (1974:174) om

 identitetsbeteckning för juridiska personer m.fl.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 1 Lagen omtryckt 1983:143.

 2 Senaste lydelse 1991:1920.

 14 Förslag till

 Lag om ändring lagen (1982:188) om preskription av

 skattefordringar

 Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1982:188) om preskription

av

 skattefordringar skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 §1

 Denna lag gäller i fråga om Denna lag gäller i fråga om

 preskription av fordringar som preskription av skatt och andra

 tillkommer det allmänna och fordringar som det allmänna har

 som drivs in enligt rätt till och som drivs in

 bestämmelserna i uppbördslagen enligt bestämmelserna i lagen

 (1953:272), tullagen (1993: 0000) om indrivning av

 (1973:670) eller tullagen statliga fordringar m.m. Den

 (1987: 1065). Den tillämpas tillämpas dock inte på

 dock inte på fordringar enligt fordringar enligt vattenlagen

 studiestödslagen (1973:349). (1918:523), rättshjälpslagen

 (1972:429), studiestödslagen

 (1973:349), bötesverk-

 ställighetslagen (1979:189)

 eller fordringar för vilka

 särskilda bestämmelser om

 preskription gäller.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994. Äldre

bestämmelser gäller fortfarande i fråga om

 fordringar som drivs in enligt bestämmelserna i tullagen

(1973:670).

 1 Senaste lydelse 1987:1195.

 15 Förslag till

 Lag om ändring i arbetstidslagen (1982:673)

 Härigenom föreskrivs att 27 § arbetstidslagen (1982:673)

skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 27 §1

 Frågor om övertidsavgift Frågor om övertidsavgift

 prövas av allmän domstol efter prövas av allmän domstol efter

 ansökan som skall göras av ansökan som skall göras av

 allmän åklagare inom två år allmän åklagare inom två år från

 från den tidpunkt då den tidpunkt då överträdelsen

 överträdelsen begicks. I fråga begicks. I fråga om en sådan

 om sådan ansökan gäller ansökan gäller bestämmelserna i

 bestämmelserna i rättegångsbalken om åtal för ett

 rättegångsbalken om åtal för brott på vilket inte kan följa

 brott, på vilket inte kan svårare straff än böter och

 följa svårare straff än böter, bestämmelserna om kvarstad i

 och bestämmelserna om kvarstad brottmål. Sedan fem år har

 i brottmål. Sedan fem år har förflutit från den tidpunkt då

 förflutit från den tidpunkt då överträdelsen begicks, får

 överträdelsen begicks, får övertidsavgift inte tas ut.

 övertidsavgift ej tas ut. Övertidsavgifter tillfaller

 Övertidsavgifter tillfaller staten.

 staten.

 Beslut varigenom någon har Ett beslut genom vilket någon

 påförts övertidsavgift skall har påförts en övertidsavgift

 genast sändas till skall genast sändas till

 länsstyrelsen. Avgiften skall länsstyrelsen. Avgiften skall

 betalas till länsstyrelsen betalas till länsstyrelsen inom

 inom två månader från det att två månader från det att

 beslutet vann laga kraft. En beslutet vann laga kraft. En

 upplysning om detta skall tas upplysning om detta skall tas in

 in i beslutet. Betalas inte i beslutet. Om avgiften inte

 avgiften inom denna tid, får betalas inom denna tid, skall

 avgiften samt dröjsmålsavgift dröjsmålsavgift tas ut enligt 58

 beräknad enligt 58 § 2-5 mom. § 2-5 mom. uppbördslagen

 uppbördslagen (1953:272), (1953:272). Obetald

 drivas in i den ordning som övertidsavgift och

 enligt den lagen gäller för dröjsmålsavgift skall lämnas för

 indrivning av skatt. indrivning. Regeringen får

 Indrivningsåtgärder får inte föreskriva att indrivning inte

 vidtas sedan fem år har behöver begäras för ett ringa

 förflutit från det att belopp. Bestämmelser om indriv-

 beslutet vann laga kraft. ning finns i lagen (1993:0000)

 om indrivning av statliga

 fordringar m.m.

 Indrivningsåtgärder får inte

 vidtas sedan fem år har

 förflutit från det att beslutet

 vann laga kraft.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 1 Senaste lydelse 1992:637.

 16 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1984:151) om punktskatter och

prisregleringsavgifter

 Härigenom föreskrivs att 5 kap. 16 § lagen (1984:151) om

punktskatter och

 prisregleringsavgifter skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 5 kap.

 16 §1

 Betalas inte skatten i rätt Om skatten inte betalas i rätt

 tid och ordning skall den tid skall den lämnas för

 drivas in. indrivning. Regeringen får

 föreskriva att indrivning inte

 behöver begäras för ett ringa

 belopp.

 Bestämmelserna i Bestämmelser om indrivning

 uppbördslagen (1953:272) om finns i lagen (1993:0000) om in-

 indrivning, avkortning och drivning av statliga fordringar

 avskrivning gäller i tilllämp- m.m. Vid indrivning får

 liga delar för skatt enligt verkställighet enligt

 denna lag. Beskattningsmyn- utsökningsbalken ske.

 digheten beslutar dock om

 avkortning och

 kronofogdemyndigheten om av-

 skrivning av skatt. Införsel

 enligt 15 kap.

 utsökningsbalken får äga rum

 vid indrivning av skatten.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 1 Senaste lydelse 1990:1320.

 17 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1984:404) om stämpelskatt vid

inskrivningsmyndigheter

 Härigenom föreskrivs att 35 § lagen (1984:404) om

stämpelskatt vid inskrivningsmyndigheter

 skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 35 §1

 Har skatten inte betalats Om inte skatten har betalats

 inom föreskriven tid, skall inom föreskriven tid, skall

 skattebeloppet och i skattebeloppet och i

 förekommande fall dröjsmåls- förekommande fall

 avgift på framställning av dröjsmålsavgift på framställning

 inskrivningsmyndigheten av inskrivningsmyndigheten

 omedelbart tas ut genom omedelbart lämnas för

 utmätning. indrivning. Regeringen får

 föreskriva att indrivning inte

 behöver begäras för ett ringa

 belopp.

 Bestämmelser om indrivning

 finns i lagen (1993:0000) om in-

 drivning av statliga fordringar

 m.m. Vid indrivning får

 verkställighet enligt

 utsökningsbalken ske.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 1 Senaste lydelse 1992:640.

 18 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1984:668) om uppbörd av

 socialavgifter från arbetsgivare

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1984:668) om uppbörd

av socialavgifter från

 arbetsgivare1

 dels att nuvarande 27 a § skall betecknas 28 a §,

 dels att rubriken närmast före nuvarande 27 a § skall sättas

närmast före den nya 28 a §,

 dels att 15, 16, 18, 28 och den nya 28 a §§ samt rubriken

närmast före den nya 28 a § skall ha

 följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny rubrik närmast före

28 § av följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 15 §2

 Den som i egenskap av Den som i egenskap av företrä-

 företrädare för en dare för en arbetsgivare som är

 arbetsgivare, som är juridisk juridisk person uppsåtligen

 person, uppsåtligen eller av eller av grov oaktsamhet har

 grov oaktsamhet har underlåtit underlåtit att betala

 att betala arbetsgivaravgifter arbetsgivaravgifter i den tid

 i den tid och ordning som och ordning som följer av 4, 7

 följer av 4, 7 och 12 §§ är och 12 §§ är tillsammans med ar-

 tillsammans med arbetsgivaren betsgivaren betalningsskyldig

 betalningsskyldig för beloppet för beloppet samt den ränta och

 samt den ränta och dröjs- dröjsmålsavgift som belöper på

 målsavgift som belöper på detta. Betalningsskyldigheten

 detta. Betalningsskyldigheten får jämkas eller efterges om det

 får jämkas eller efterges om föreligger särskilda skäl.

 det föreligger särskilda skäl.

 Talan om att ålägga betal- Talan om att ålägga betal-

 ningsskyldighet skall föras ningsskyldighet skall föras vid

 vid allmän domstol. Talan får allmän domstol. Talan får inte

 inte väckas sedan väckas sedan arbetsgivarens

 arbetsgivarens betalnings- betalningsskyldighet för

 skyldighet för beloppet har beloppet har fallit bort enligt

 bortfallit enligt lagen lagen (1982:188) om preskription

 (1982:188) om preskription av av skattefordringar m.m. Hos den

 skattefordringar m.m. Hos den som har blivit ålagd

 som har blivit ålagd betalningsskyldighet får

 betalningsskyldighet får indrivning ske i den ordning

 indrivning ske i den ordning som enligt 28 a § gäller för

 som gäller för indrivning av indrivning av ar-

 skatt enligt uppbördslagen betsgivaravgifter.

 (1953:272). Därvid får

 införsel enligt 15 kap. utsök-

 ningsbalken äga rum.

 1 Lagen omtryckt 1991:98.

 Senaste lydelse av 27 a § 1992:642.

 2 Senaste lydelse 1992:684.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 Den som har fullgjort sin Den som har fullgjort sin

 betalningsskyldighet enligt betalningsskyldighet enligt

 första stycket får söka första stycket får söka beloppet

 beloppet åter av arbets- åter av arbetsgivaren. Därvid

 givaren. Därvid skall be- skall bestämmelserna i 76 §

 stämmelserna i 76 § uppbördslagen (1953:

 uppbördslagen tilllämpas. 272) tillämpas.

 Bestämmelserna i 4 § preskriptionslagen (1981:130) gäller i

fråga om regressfordran enligt

 tredje stycket.

 16 §3

 Om den, som i en av honom bedriven näringsverksamhet betalar

ut ersättning för arbete till

 någon som har en F-skattesedel, inte i samband därmed har gjort

anmälan enligt 40 a §

 uppbördslagen (1953:272) trots att han varit skyldig att göra

det, får, i fall då arbetet har

 utförts av en annan person än F-skattesedelsinnehavaren,

betalningsskyldighet åläggas utbetalaren

 för de arbetsgivaravgifter och den dröjsmålsavgift som

F-skattesedelsinnehavaren skall betala på

 ersättningen till den som har utfört arbetet.

 Betalningsskyldighet får inte åläggas enligt första stycket

om F-skattesedelsinnehavaren har

 betalat avgifterna inom föreskriven tid.

 Betalningsskyldighet får inte heller åläggas sedan

F-skattesedelsinnehavarens

 betalningsskyldighet för avgifterna bortfallit enligt lagen

(1982:188) om preskription av

 skattefordringar m.m.

 Hos den som har blivit ålagd Hos den som har blivit ålagd

 betalningsskyldighet enligt betalningsskyldighet enligt

 första stycket får indrivning första stycket får indrivning

 ske i samma ordning som gäller ske i samma ordning som enligt

 för restförd skatt enligt 28 a § gäller för

 uppbördslagen. arbetsgivaravgifter.

 18 §4

 Beslut om betalningsskyldighet enligt 16 § första stycket

skall fattas av skattemyndigheten.

 Den som har fullgjort betalningsskyldighet i enlighet med ett

beslut enligt 16 § får söka

 beloppet åter av F-skattesedelsinnehavaren. Den som vill söka

beloppet åter skall till

 kronofogdemyndigheten ge in det kvitto som han fått vid

betalningen eller på annat sätt styrka,

 att han har betalat avgifterna.

 Kronofogdemyndigheten får Kronofogdemyndigheten får hos

 hos F-skattesedelsinnehavaren F-skattesedelsinnehavaren driva

 driva in beloppet i den in beloppet i den ordning som

 ordning som gäller för gäller för indrivning av

 indrivning av skatt. Införsel arbetsgivaravgifter. Införsel

 får dock inte beviljas. får dock inte beviljas.

 F-skattesedelsinnehavaren F-skattesedelsinnehavaren skall

 skall betala dröjsmålsavgift betala dröjsmålsavgift på

 på beloppet. beloppet.

 3 Senaste lydelse 1992:684.

 4 Senaste lydelse 1992:684.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 Bestämmelsen i 4 § preskriptionslagen (1981:130) gäller i

fråga om regressfordran enligt andra

 stycket.

 Dröjsmålsavgift

 28 §5

 En avgift (dröjsmålsavgift) skall tas ut på

 1. arbetsgivaravgifter som tagits upp i en deklaration men

inte betalas inom den tid som anges

 i 12 § första stycket,

 2. arbetsgivaravgifter som uppskattats med stöd av 10 §

tredje stycket i avsaknad av

 uppbördsdeklaration,

 3. arbetsgivaravgifter i övrigt, ränta och avgiftstillägg som

inte betalas inom den tid som

 bestämts enligt 12 § andra stycket.

 Har anstånd med betalning av arbetsgivaravgifter medgetts

enligt 13 §, tas dröjsmålsavgift ut

 endast på det belopp som inte har betalats senast vid

anståndstidens utgång.

 Dröjsmålsavgiften tas ut enligt 58 § 2-5 mom. uppbördslagen

(1953:

 272). När dröjsmålsavgift tas ut enligt första stycket 2 anses

arbetsgivaravgifterna ha förfallit

 till betalning inom tid som anges i 12 § första stycket.

 Skattemyndigheten får medge befrielse helt eller delvis från

skyldigheten att betala

 dröjsmålsavgift, om det finns särskilda skäl.

 Uppbördslagens bestämmelser

 om indrivning, avkortning,

 avskrivning och antagande av

 ackordsförslag skall också

 tillämpas i fråga om belopp på

 vilket denna lag är

 tillämplig. Införsel enligt 15

 kap. utsökningsbalken får äga

 rum.

 Indrivning

 Indrivning m.m. 28 a §

 Arbetsgivaravgifter, ränta och

 (27 a §6) dröjsmålsavgift som inte har

 Arbetsgivaravgifter, ränta betalats i rätt tid skall lämnas

 och dröjsmålsavgift som inte för indrivning. Regeringen får

 har betalats i rätt tid och föreskriva att indrivning inte

 ordning får omedelbart drivas behöver begäras för en fordran

 in. som avser ett ringa belopp.

 Bestämmelser om indrivning finns

 i lagen (1993:0000) om in-

 drivning av statliga fordringar

 m.m. Vid indrivning får

 verkställighet enligt

 utsökningsbalken ske.

 5 Senaste lydelse 1992:642.

 6 Senaste lydelse 1992:642.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 19 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1985:146) om avräkning vid

återbetalning av skatter och avgifter

 Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (1985:146) om avräkning

vid återbetalning av skatter och

 avgifter skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 §1

 Tillkommer ett belopp som Om någon har rätt till ett

 avses i 1 § någon mot vilken belopp som avses i 1 § och om

 det allmänna har en fordran, det allmänna mot denna person

 som är för indrivning regi- har en fordran, som är

 strerad i utsökningsregistret registrerad för indrivning i

 och drivs in enligt be- utsökningsregistret och drivs in

 stämmelserna i uppbördslagen enligt bestämmelserna i lagen

 (1953:272), tullagen (1973:- (1993:000) om indrivning av

 670), bötesverkställighets- statliga fordringar m.m. skall

 lagen (1979: 189) eller från beloppet räknas av så

 tullagen (1987:1065), skall mycket som kan gå till betalning

 från beloppet, om inte annat av fordringen, om inte något

 följer av vad nedan sägs, annat följer av vad nedan sägs.

 avräknas så mycket som kan gå Med det allmännas fordran avses

 till betalning av fordringen. också förrättningskostnader i

 Med det allmännas fordran målet enligt 17 kap. 1 §

 avses också förrättnings- utsökningsbalken. Endast vad som

 kostnader i målet enligt 17 överstiger det allmännas fordran

 kap. 1 § utsökningsbalken. får betalas ut.

 Endast vad som överstiger det

 allmännas fordran får

 utbetalas.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994. Äldre

bestämmelser gäller dock fortfarande i fråga

 om fordringar som har registrerats i utsökningsregistret före

ikraftträdandet.

 1 Senaste lydelse 1992:1187.

 20 Förslag till

 Lag om ändring i utsökningsregisterlagen (1986:617)

 Härigenom föreskrivs att 1 och 6 §§ utsökningsregisterlagen

(1986:617) skall ha följande

 lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 §

 För de ändamål som anges i För de ändamål som anges i

 denna paragraf skall med hjälp denna paragraf skall med hjälp

 av automatisk databehandling av automatisk databehandling

 föras ett för hela riket föras ett för hela landet

 gemensamt utsökningsregister. gemensamt utsökningsregister.

 Registret skall användas inom exekutionsväsendet för

 1. verkställighet enligt utsökningsbalken,

 2. verkställighet eller tillsyn enligt annan författning,

 2 a. indrivning enligt lagen

 (1993:0000) om indrivning av

 statliga fordringar m.m.,

 3. avräkning enligt lagen (1985:146) om avräkning vid

återbetalning av skatter och avgifter,

 4. planering och tillsyn av verksamhet som avses under 1-3.

 Registret får användas av myndigheter utanför

exekutionsväsendet för

 1. ändamål som avses i andra stycket 3,

 2. planering, samordning och uppföljning av revisions- och

annan kontrollverksamhet vid

 beskattning och tulltaxering,

 3. utredningar vid bestämmande och uppbörd av skatter, tullar

och socialavgifter.

 6 §1

 Utöver de uppgifter som anges i 4 och 5 §§ får

utsökningsregistret, i den utsträckning som

 föreskrivs av regeringen eller den myndighet som regeringen

bestämmer, innehålla uppgifter om

 1. exekutionstitel, skuldens storlek, arbetsgivare eller

annan utbetalare av ersättning som

 avses i 7 kap. 1 § eller 15 kap. 2 § utsökningsbalken,

medelsslag, dag när skulden fastställdes

 och när den förföll till betalning, influtna medel, den

tidpunkt vid vilken skulden preskriberas

 samt andra förhållanden av betydelse för betalningsskyldigheten

som framgår av exekutionstiteln

 eller av andra handlingar i målet,

 2. de verkställighetsåtgärder som har begärts av sökanden,

 3. den som sökt verkställigheten och vad som i övrigt behövs

för utbetalning av influtna medel

 och annan redovisning,

 4. ställd säkerhet, uppskov och avbetalningsplan,

 1 Senaste lydelse 1991:707.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 5. utmätning, exekutiv försäljning, införsel, avräkning och

betalningssäkring,

 6. kvarstad och återtagande av vara,

 7. bötesförvandling,

 8. betalningsinställelse och likvidation,

 9. konkurs, ackord, näringsförbud och förordnande av god man

enligt 2 § ackordslagen

 (1970:847),

 10. förhör eller annan åtgärd som har vidtagits för

efterforskning av tillgångar,

 10 a. förekomst av och

 tidpunkt för gäldenärsutredning

 enligt 6 § lagen (1993:0000) om

 indrivning av statliga

 fordringar m.m.,

 11. redovisningen av verkställighetsuppdraget,

 12. administrativa och tekniska uppgifter som behövs för

registrets användning.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 21 Förslag till

 Lag om ändring i plan- och bygglagen (1987:10)

 Härigenom föreskrivs att 10 kap. 29 § plan- och bygglagen

(1987:10)1 skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 10 kap.

 29 §

 Betalas inte avgiften inom Om avgiften inte betalas inom

 den tid som anges i 28 §, får den tid som anges i 28 §, skall

 avgiften tillsammans med en dröjsmålsavgift tas ut enligt 58

 dröjsmålsavgift, beräknad § 2-5 mom. uppbördslagen

 enligt 58 § 2-5 mom. (1953:

 uppbördslagen (1953:272), 272). Den obetalda avgiften och

 indrivas i den ordning som dröjsmålsavgift skall lämnas för

 enligt nämnda lag gäller för indrivning. Regeringen får före-

 indrivning av skatt. skriva att indrivning inte

 behöver begäras för ett ringa

 belopp. Bestämmelser om

 indrivning finns i lagen

 (1993:0000) om indrivning av

 statliga fordringar m.m. Vid

 indrivning får verkställighet

 enligt utsökningsbalken ske.

 Vid fördelning mellan staten och kommunen av medel som har

influtit skall medel i första hand

 avsättas för kommunens fordran.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 1 Lagen omtryckt 1992:1769.

 22 Förslag till

 Lag om ändring tullagen (1987:1065)

 Härigenom föreskrivs att 35 och 36 §§ tullagen (1987:1065)

skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 35 §

 Tull och annan skatt som har Tull och annan skatt som har

 förfallit till betalning skall förfallit till betalning skall

 drivas in i den ordning som lämnas för indrivning.

 gäller för indrivning av skatt Regeringen får föreskriva att

 enligt uppbördslagen indrivning inte behöver begäras

 (1953:272). Om säkerhet har för ett ringa belopp.

 ställts eller om varan utgör Bestämmelser om indrivning finns

 säkerhet, får tullmyndigheten i lagen (1993:0000) om

 ta ut beloppet ur säkerheten. indrivning av statliga

 fordringar m.m. Vid indrivning

 får verkställighet enligt

 utsökningsbalken ske. Om

 säkerhet har ställts eller om

 varan utgör säkerhet, får

 tullmyndigheten ta ut beloppet

 ur säkerheten.

 36 §

 Om någon, i egenskap av företrädare för en tullskyldig som är

juridisk person, uppsåtligen

 eller av grov oaktsamhet har underlåtit att betala in tull

eller annan skatt i rätt tid och

 ordning, är han tillsammans med den tullskyldige

betalningsskyldig för tullen och skatten.

 Betalningsskyldigheten får helt eller delvis efterges, om det

finns särskilda skäl.

 Talan om åläggande av betal- Talan om åläggande av betal-

 ningsskyldighet enligt första ningsskyldighet enligt första

 stycket skall föras vid allmän stycket skall föras vid allmän

 domstol. Talan får inte väckas domstol. Talan får inte väckas

 sedan den tullskyldiges betal- sedan den tullskyldiges betal-

 ningsskyldighet för beloppen ningsskyldighet för beloppen har

 har bortfallit enligt lagen fallit bort enligt lagen

 (1982:188) om preskription av (1982:188) om preskription av

 skattefordringar m.m. Hos den skattefordringar m.m. Hos den

 som har blivit ålagd som har blivit ålagd

 betalningsskyldighet får betalningsskyldighet får

 indrivning ske i samma ordning indrivning ske i samma ordning

 som gäller för skatt enligt som gäller för tull och annan

 uppbördslagen (1953:272). skatt enligt 35 §.

 Den som fullgjort betalningsskyldighet för tull- och

skattebelopp enligt första stycket har

 rätt att få ut beloppet av den tullskyldige.

 Bestämmelsen i 4 § preskriptionslagen (1981:130) gäller i

fråga om regressfordran enligt tredje

 stycket.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 23 Förslag till

 Lag om ändring i fordonsskattelagen (1988:327)

 Härigenom föreskrivs att 60 och 66 §§ samt rubriken närmast

före 66 § fordonsskattelagen

 (1988:327)1 skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 60 §2

 Om ett beslut om skatt har Om ett beslut om skatt har

 överklagats eller skatten överklagats eller skatten annars

 annars kan antas komma att kan antas komma att sättas ned,

 avkortas, kan den skat- kan den skattskyldige av

 tskyldige av beskattningsmyn- beskattningsmyndigheten få

 digheten få anstånd med anstånd med betalning av

 betalning av skatten. Be- skatten. Bestämmelserna i 49 §

 stämmelserna i 49 § 1, 2 och 3 1, 2 och 3 mom. uppbörds-lagen

 mom. uppbördslagen (1953:272) (1953:272) om anstånd skall då

 om anstånd skall då tillämpas. tillämpas.

 Ränta skall beräknas på skatt som den skattskyldige fått

anstånd med att betala enligt första

 stycket för den del av anståndsbeloppet som skall betalas

senast vid anståndstidens utgång. För

 sådan ränta tillämpas bestämmelserna om ränta i 49 § 4 mom.

uppbördslagen och i 5 kap. 14 och 15

 §§ lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter.

 Indrivning, avkortning och av- Indrivning och återbetalning av

 skrivning av skatt skatt

 66 §3

 Betalas inte skatten i rätt Om skatten inte betalas i rätt

 tid skall den drivas in. tid skall den lämnas för

 indrivning. Regeringen får

 föreskriva att indrivning inte

 behöver begäras för ett ringa

 belopp. Bestämmelser om

 indrivning finns i lagen

 (1993:

 0000) om indrivning av statliga

 fordringar m.m. Vid indrivning

 får verkställighet enligt

 utsökningsbalken ske.

 1 Senaste lydelse av lagens rubrik 1992:1440.

 2 Senaste lydelse 1992:644.

 3 Senaste lydelse 1992:1440.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 Bestämmelserna i up- Fordonsskatt som skulle ha

 pbördslagen (1953:272) om betalats men inte har betalats

 indrivning, avkortning och får sättas ned genom automatisk

 avskrivning gäller även skatt databehandling på grundval av

 enligt denna lag. Vad som sägs uppgifter i bilregistret. Vid

 i 67 § första stycket återbetalning av fordonsskatt

 uppbördslagen om skattemyn- skall räknas av endast sådan

 dighet skall därvid i stället fordonsskatt som är förfallen

 gälla beskattningsmyndigheten. till betalning och som inte har

 Fordonsskatt som skulle ha betalats samt dröjsmålsavgift

 betalats men inte har erlagts och skattetillägg som belöper på

 får avkortas genom automatisk sådan skatt och sådana avgifter

 databehandling på grundval av enligt bilregisterkungörelsen

 uppgifter i bilregistret. Vid (1972:599) som uppbärs i samband

 återbetalning av fordonsskatt med uppbörd av fordonsskatt. I

 skall avräknas endast sådan fråga om avräkningen skall 37,

 till betalning förfallen for- 38, 45 och 84 §§ tillämpas.

 donsskatt som inte erlagts,

 dröjsmålsavgift och skatte-

 tillägg som belöper på sådan

 skatt samt sådana avgifter

 enligt bilregisterkungörelsen

 (1972:599) som uppbärs i

 samband med uppbörd av for-

 donsskatt. I fråga om avräk- Begäran om omprövning eller

 ningen skall 37, 38, 45 och 84 överklagande inverkar inte på

 §§ tillämpas. skyldigheten att betala skatt.

 Införsel enligt 15 kap.

 utsökningsbalken får äga rum

 vid indrivning av skatten.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 24 Förslag till

 Lag om ändring i utlänningslagen (1989:529)

 Härigenom föreskrivs att 10 kap. 8 § utlänningslagen

(1989:529) skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 10 kap.

 8 §1

 Frågor om påförande av Frågor om att påföra avgifter

 avgift enligt 7 § prövas av enligt 7 § prövas av allmän dom-

 allmän domstol efter ansökan, stol efter ansökan, som skall

 som skall göras av allmän göras av allmän åklagare inom

 åklagare inom två år från det två år från det att

 att överträdelsen upphörde. I överträdelsen upphörde. I fråga

 fråga om sådan talan tillämpas om en sådan talan tillämpas

 bestämmelserna i rättegångs- bestämmelserna i rätte-

 balken om åtal för brott på gångsbalken om åtal för brott på

 vilket inte kan följa svårare vilket inte kan följa svårare

 straff än böter och straff än böter och

 bestämmelserna om kvarstad i bestämmelserna om kvarstad i

 brottmål på motsvarande sätt. brottmål på motsvarande sätt.

 När fem år har gått efter det När fem år har gått efter det

 att överträdelsen upphörde, att överträdelsen upphörde, får

 får avgift inte påföras. avgift inte påföras. Avgiften

 Avgiften tillfaller staten. tillfaller staten.

 Avgiften skall betalas till Avgiften skall betalas till

 länsstyrelsen inom två månader länsstyrelsen inom två månader

 från det att beslutet vann från det att beslutet vann laga

 laga kraft. En upplysning om kraft. En upplysning om detta

 detta skall tas in i beslutet. skall tas in i beslutet. Om

 Om avgiften inte betalas inom avgiften inte betalas inom denna

 denna tid, får den tillsammans tid, skall dröjsmålsavgift tas

 med dröjsmålsavgift, som ut enligt 58 § 2-5 mom.

 beräknas enligt 58 § 2-5 mom. uppbördslagen (1953:272). Den

 uppbördslagen (1953:272), obetalda avgiften och

 drivas in på det sätt som dröjsmålsavgift skall lämnas för

 enligt nämnda lag gäller för indrivning. Regeringen får

 indrivning av skatt. In- föreskriva att indrivning inte

 drivningsåtgärder får dock behöver begäras för ett ringa

 inte vidtas när fem år har belopp. Bestämmelser om

 gått efter det att beslutet indrivning finns i lagen

 vann laga kraft. (1993: 0000) om indrivning av

 statliga fordringar m.m.

 Indrivningsåtgärder får dock

 inte vidtas när fem år har gått

 efter det att beslutet vann laga

 kraft.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 1 Senaste lydelse 1992:646.

 25 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1989:532) om tillstånd för

 anställning på fartyg

 Härigenom föreskrivs att 6 § lagen (1989:532) om tillstånd

för anställning på fartyg skall ha

 följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 6 §1

 Frågor om påförande av Frågor om att påföra avgifter

 avgift enligt 5 § prövas av enligt 5 § prövas av allmän dom-

 allmän domstol efter ansökan, stol efter ansökan, som skall

 som skall göras av allmän göras av allmän åklagare inom

 åklagare inom två år efter det två år efter det att

 att överträdelsen upphörde. I överträdelsen upphörde. I frågor

 frågor om sådan talan gäller i om en sådan talan gäller

 tillämpliga delar bestämmelserna i rättegångs-

 bestämmelserna i rätt- balken om åtal för brott på

 egångsbalken om åtal för brott vilket inte kan följa svårare

 på vilket inte kan följa straff än böter och om kvarstad

 svårare straff än böter och om i brottmål. Sedan fem år har

 kvarstad i brottmål. Sedan fem förflutit efter det att

 år har förflutit efter det att överträdelsen upphörde, får

 överträdelsen upphörde, får avgift inte påföras. Avgiften

 avgift inte påföras. Avgiften tillfaller staten.

 tillfaller staten.

 Avgiften skall betalas till Avgiften skall betalas till

 länsstyrelsen inom två månader länsstyrelsen inom två månader

 från det att beslutet vann från det att beslutet vann laga

 laga kraft. En upplysning om kraft. En upplysning om detta

 detta skall tas in i beslutet. skall tas in i beslutet. Om

 Betalas inte avgiften inom avgiften inte betalas inom denna

 denna tid, får den jämte tid, skall dröjsmålsavgift tas

 dröjsmålsavgift, som beräknas ut enligt 58 § 2-5 mom.

 enligt 58 § 2*5 mom. up- uppbördslagen (1953:272). Den

 pbördslagen (1953: 272), in- obetalda avgiften och

 drivas i den ordning som dröjsmålsavgift skall lämnas för

 enligt nämnda lag gäller för indrivning. Indrivningsåtgärder

 indrivning av skatt. In- får dock inte vidtas sedan fem

 drivningsåtgärder får dock år har förflutit från det

 inte vidtas sedan fem år har beslutet vann laga kraft.

 förflutit från det beslutet Regeringen får föreskriva att

 vann laga kraft. indrivning inte behöver begäras

 för ett ringa belopp.

 Bestämmelser om indrivning

 finns i lagen (1993: 0000) om

 indrivning av statliga

 fordringar m.m.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 1 Senaste lydelse 1992:647.

 26 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1990:676) om skatt på ränta på

skogskontomedel m.m.

 Härigenom föreskrivs att 10 § lagen (1990:676) om skatt på

ränta på skogskontomedel m.m. skall

 ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 10 §

 Betalas inte skatten i rätt Skatt eller dröjsmålsavgift

 tid och ordning skall den som inte har betalats in i rätt

 drivas in. tid skall lämnas för indrivning.

 Regeringen får föreskriva att

 indrivning inte behöver begäras

 för ett ringa belopp.

 Bestämmelser om indrivning

 Bestämmelserna i finns i lagen (1993:000) om in-

 uppbördslagen (1953:272) om drivning av statliga fordringar

 indrivning gäller i m.m. Vid indrivning får verk-

 tillämpliga delar för skatt ställighet enligt

 enligt denna lag. utsökningsbalken ske.

 Överklagande inverkar inte på

 skyldigheten att betala skatt

 eller dröjsmålsavgift.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 27 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1991:586) om särskild

 inkomstskatt för utomlands bosatta

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1991:586) om särskild

inkomstskatt för utomlands bosatta

 dels att 22 § skall upphöra att gälla,

 dels att 21 § skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 21 §1

 I fråga om särskild I fråga om särskild

 inkomstskatt gäller i inkomstskatt gäller vad som sägs

 tillämpliga delar vad som sägs om överflyttning av

 om överflyttning av besluts- beslutsbehörighet i 2 a §, om

 behörighet i 2 a §, om anstånd anstånd med inbetalning av skatt

 med inbetalning av skatt i 49 i 49 och 51 §§, om dröjsmåls-

 och 51 §§, om indrivning m.m. avgift i 58 §, om indrivning i

 i 57 a-59 och 61-64 §§, om 59 §, om ansvar för skatt som

 avkortning och avskrivning av påförts en avliden eller ett

 skatt i 65-67 §§, om central dödsbo i 61 §, om central

 tillsyn m.m. i 72 §, om rätt tillsyn m.m. i 72 §, om rätt att

 att taga del av preliminär ta del av preliminär självdekla-

 självdeklaration m.m. i 73 §, ration m.m. i 73 §, om ar-

 om arbetsgivares ansvarighet betsgivares ansvarighet för ar-

 för arbetstagares skatt, m.m. betstagares skatt, m.m. i 77,

 i 77, 77 a och 78 §§, om 77 a och 78 §§, om straffbestäm-

 straffbestämmelser m.m. i melser m.m. i 79-81 och 83 §§,

 79-81 och 83 §§, om omprövning om omprövning m.m. i 84-94 §§,

 m.m. i 84-94 §§, om beslut om om beslut om särskilda

 särskilda debiteringsåtgärder debiteringsåtgärder i 95 § samt

 i 95 § samt om överklagande om överklagande m.m. i 96-103 §§

 m.m. i 96-103 §§ uppbördslagen uppbördslagen (1953:272). Beslut

 (1953:272). Beslut om anstånd om anstånd som avses i 49 § den

 som avses i 49 § nämnda lag lagen meddelas av be-

 meddelas av beskattningsmyn- skattningsmyndigheten enligt

 digheten enligt denna lag. denna lag. Beslut om anstånd

 Beslut om anstånd skall skall skyndsamt meddelas den

 skyndsamt meddelas den skatt- skattskyldige utan kostnad för

 skyldige utan kostnad för denne.

 denne.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 1 Senaste lydelse 1991:1918.

 28 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1991:591) om särskild

 inkomstskatt för utomlands bosatta artister m.fl.

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1991:591) om särskild

inkomstskatt för utomlands bosatta

 artister m.fl.

 dels att 24 § skall upphöra att gälla,

 dels att 23 § skall ha följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 23 §1

 I fråga om särskild I fråga om särskild

 inkomstskatt gäller i inkomstskatt gäller vad som sägs

 tillämpliga delar vad som sägs om anstånd med inbetalning av

 om anstånd med inbetalning av skatt i 49 och 51 §§, om uppbörd

 skatt i 49 och 51 §§, om upp- i 52 §, om dröjsmålsavgift i 58

 börd i 52 §, om indrivning §, om indrivning i 59 §, om

 m.m. i 57 a-59 och 61-64 §§, ansvar för skatt som påförts

 om avkortning och avskrivning avliden eller dödsbo i 61 §, om

 av skatt i 65-67 §§, om rätt rätt att taga del av preliminär

 att taga del av preliminär självdeklaration m.m. i 73 §, om

 självdeklaration m.m. i 73 §, arbetsgivares ansvarighet för

 om arbetsgivares ansvarighet arbetstagares skatt, m.m. i 77,

 för arbetstagares skatt m.m. i 77 a och 78 §§, om straffbestäm-

 77, 77 a och 78 §§, om melser m.m. i 79, 80, 81 och

 straffbestämmelser m.m. i 79, 83 §§, om omprövning m.m. i

 80, 81 och 83 §§, om 84-94 §§, om beslut om särskilda

 omprövning m.m. i 84-94 §§, om debiteringsåtgärder i 95 § samt

 beslut om särskilda debite- om överklagande m.m. i 97, 99

 ringsåtgärder i 95 § samt om och 103 §§ uppbördslagen

 överklagande m.m. i 97, 99 och (1953:272). Vad som där sägs om

 103 §§ uppbördslagen arbetsgivare skall då gälla den

 (1953:272). Vad som där sägs som är redovisningsskyldig

 om arbetsgivare skall då gälla enligt 14 § denna lag och vad

 den som är redovisningsskyldig som där sägs om skattemyndighet

 enligt 14 § denna lag och vad skall gälla Riksskatteverket.

 som där sägs om skattemyn- Med uppbördsdeklaration avses

 dighet skall gälla Riksskatte- enligt denna lag redovisning

 verket. Med up- enligt 14 §. Beslut om anstånd

 pbördsdeklaration avses enligt skall skyndsamt meddelas den

 denna lag redovisning enligt skattskyldige utan kostnad för

 14 §. Beslut om anstånd skall denne.

 skyndsamt meddelas den

 skattskyldige utan kostnad för

 denne.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 1 Senaste lydelse 1992:650

 LAGRÅDET

 Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1993-03-16

 Närvarande: justitierådet Lars Å.[REDACTED_EFTERNAMN], regeringsrådet

Sigvard Holstad, f.d. kanslichefen i

 Riksdagens justitieutskott Björn Edqvist.

 Enligt protokoll vid regeringssammanträde den 11 februari 1993

har regeringen på hemställan av

 statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] beslutat inhämta lagrådets yttrande över

förslag till

 1. lag om indrivning av statliga fordringar m.m.,

 2. lag om ackord rörande statliga fordringar m.m.,

 3. lag om ändring i utsökningsbalken,

 4. lag om ändring i uppbördslagen (1953:272),

 5. lag om ändring i lagen (1941:416) om arvsskatt och

gåvoskatt,

 6. lag om ändring i lagen (1951:763) om statlig inkomstskatt

på ackumulerad inkomst,

 7. lag om ändring i lagen (1958:295) om sjömansskatt,

 8. lag om ändring i lagen (1968:430) om mervärdeskatt,

 9. lag om ändring i kupongskattelagen (1970:624),

 10. lag om ändring i lagen (1976:206) om felparkeringsavgift,

 11. lag om ändring i lagen (1976:339) om saluvagnsskatt,

 12. lag om ändring i bötesverkställighetslagen (1979:189),

 13. lag om ändring i skatteregisterlagen (1980:343),

 14. lag om ändring i lagen (1982:188) om preskription av

skattefordringar,

 15. lag om ändring i arbetstidslagen (1982:673),

 16. lag om ändring i lagen (1984:151) om punktskatter och

prisregleringsavgifter,

 17. lag om ändring i lagen (1984:404) om stämpelskatt vid

inskrivningsmyndigheter,

 18. lag om ändring i lagen (1984:668) om uppbörd av

socialavgifter från arbetsgivare,

 19. lag om ändring i lagen (1985:146) om avräkning vid

återbetalning av skatter och avgifter,

 20. lag om ändring i utsökningsregisterlagen (1986:617),

 21. lag om ändring i plan- och bygglagen(1987:10),

 22. lag om ändring i tullagen (1987:1065),

 23. lag om ändring i fordonsskattelagen (1988:327),

 24. lag om ändring i utlänningslagen (1989:529),

 25. lag om ändring i lagen (1989:532) om tillstånd för

anställning på fartyg,

 26. lag om ändring i lagen (1990:676) om skatt på ränta på

skogskontomedel m.m.,

 27. lag om ändring i lagen (1991:586) om särskild

inkomstskatt för utomlands bosatta,

 28. lag om ändring i lagen (1991:591) om särskild

inkomstskatt för utomlands bosatta artister

 m.fl.

 Förslagen har inför lagrådet föredragits av kanslirådet Kjell
[REDACTED_EFTERNAMN] och

 departementssekreteraren Frank Walterson.

 Förslagen föranleder följande yttrande av lagrådet:

 Allmänna synpunkter

 Den nuvarande regleringen av indrivning av skatter och liknande

är splittrad på ett flertal

 författningar på ett sätt som försvårar tillämpningen.

Författningsregleringen är också

 ofullständig; särskilt gäller detta regleringen av

kronofogdemyndigheternas borgenärsfunktion.

 Vissa viktiga uppgifter på det området är helt oreglerade.

Gränsen mellan den uppdragsgivande

 myndighetens och kronofogdemyndighetens ansvarsområden är också

oklar.

 För att en effektiv indrivning skall kunna komma till stånd

bör de beskrivna bristerna

 åtgärdas. I det syftet föreslås i lagrådsremissen bl.a. att en

skarp gräns dras mellan uppbörden

 av skatt m.m. och den tvångsmässiga indrivningen av

skattefordringar. De viktigaste be-

 stämmelserna på indrivningsområdet samlas i den föreslagna

lagen om indrivning av statliga

 fordringar m.m. (indrivningslagen) samtidigt som bestämmelserna

om indrivning i uppbördslagen

 m.fl. lagar föreslås upphöra att gälla. Vidare föreslås att i

indrivningslagen närmare regleras

 kronofogdemyndigheternas funktion som företrädare för det

allmännas borgenärsintresse vid

 verkställighet enligt utsökningsbalken. De föreslagna

bestämmelserna i indrivningslagen är

 avsedda att komplettera utsökningsbalkens bestämmelser om

verkställighet vid handläggning av

 allmänna utsökningsmål. Utgångspunkten för regleringen anges ha

varit att bestämmelser som är

 gemensamma för allmänna och enskilda mål bör ha sin plats i

utsökningsbalken medan regler som rör

 de allmänna målen bör återfinnas i indrivningslagen. Med det

sistnämnda uttalandet torde inte

 avses reglerna om exekutiv verkställighet i allmänna mål

eftersom de, även om de uteslutande

 avser allmänna mål, lämnats kvar i utsökningsbalken. Till grund

för förslagen i lagrådsremissen

 ligger två förslag av skatteindrivningsutredningen.

 Med hänsyn till de betydande brister som vidlåder den

gällande regleringen på

 indrivningsområdet är det enligt lagrådets mening ett avgjort

framsteg att bestämmelserna om

 indrivning i allmänna mål nu föreslås utbyggda och samlade i en

lag. Lagrådet anser att den

 föreslagna regleringen är sådan att den kan antas tillgodose

det angivna syftet.

 I detta sammmanhang vill lagrådet något beröra det problem

som det innebär att

 kronofogdemyndigheterna i de allmänna utsökningsmålen intar en

dubbelställning genom att

 samtidigt vara både företrädare för det allmännas

borgenärsintresse och exekutiv myndighet. Som

 lagrådet anförde i sitt yttrande över det remitterade förslaget

till utsökningsbalk (se prop.

 1980/81:8 s. 1058) utgör denna dubbelställning en i systemet

inbyggd svaghet som är ägnad att

 väcka betänkligheter. Samtidigt kan man inte bortse från att

själva det förhållandet, att

 kronofogdemyndigheten har dubbla uppgifter, leder till att

indrivningen blir smidig, effektiv och

 mindre kostsam. Som framgår av förevarande lagrådsremiss har

det inte under de drygt tio år som

 förflutit sedan utsökningsbalken trädde i kraft framkommit

någon allvarligare kritik med

 utgångspunkt i de båda roller som kronofogdemyndigheterna har

vid indrivningen. Någon anledning

 att nu överväga organisatoriska förändringar finns därför inte.

 Det är, såsom framhållits i olika sammanhang, emellertid

angeläget att det inom den aktuella

 organisatoriska ramen vidtas åtgärder för att så långt möjligt

undvika intressekonflikter. Så har

 också skett i detta lagstiftningsärende. Lagrådet vill här

endast peka på förslaget till

 ändringar i 2 kap. 30 § andra stycket utsökningsbalken, som

innebär att kronofogdemyndigheten i

 vissa situationer inte skall företräda det allmännas

borgenärsintresse.

 Mot bakgrund av det anförda kan det nu föreliggande förslaget

om ändrade bestämmelser om

 indrivning enligt lagrådets mening inte antas medföra att

kronofogdemyndigheternas opartiskhet

 kommer att i ökad utsträckning ifrågasättas.

 Förslaget till lag om indrivning av statliga fordringar m.m.

 1 §

 Paragrafen anger lagens tillämpningsområde. Det beskrivs så att

lagen gäller vid

 kronofogdemyndighetens indrivning av skatt, avgift, böter eller

andra fordringar som vid

 verkställighet enligt utsökningsbalken handläggs som allmänna

mål. Den föreslagna utformningen är

 enligt lagrådets mening inte språkligt nöjaktig; en fordran kan

inte handläggas som ett mål.

 Bestämmelsen bör därför omformuleras. Härvid bör följande

beaktas.

 Indrivning hos kronofogdemyndigheten av skatt och liknande

fordringar har två beståndsdelar,

 dels den exekutiva verkställigheten enligt utsökningsbalken,

dels åtgärder för att ta till vara

 det allmännas borgenärsintresse. Som lagrådet anfört i det

föregående är förslaget till indriv-

 ningslag avsett att utgöra ett komplement till bestämmelserna i

utsökningsbalken. I lagförslaget

 regleras med ett undantag endast frågor som rör

kronofogdemyndigheternas borgenärsfunktion.

 Lagens tillämpningsområde bör med hänsyn till det anförda

anges så att lagen gäller vid

 handläggning hos kronofogdemyndigheterna av allmänna mål om

verkställighet enligt

 utsökningsbalken.

 Indrivning är inget entydigt begrepp utan innebörden kan

skifta i olika lagar. I enlighet med

 skatteindrivningsutredningens förslag bör därför i

indrivningslagen anges vad som enligt lagen

 avses med indrivning. Genom att en definition tas in i lagen

markeras också klart att med

 indrivning enligt indrivningslagen avses något annat än den

indrivning som regleras i 9 kap.

 11*13 §§ utsökningsbalken.

 Vad som avses med allmänt mål regleras i 1 kap. 6 §

utsökningsbalken. Någon definition av det

 begreppet behöver därför inte tas in i denna lag.

 Lagrådet föreslår att 1 § får följande lydelse:

 "Denna lag gäller vid handläggning hos

kronofogdemyndigheterna av allmänna mål om

 verkställighet enligt utsökningsbalken.

 Handläggning av mål som avses i första stycket kallas i denna

lag indrivning."

 2 §

 Paragrafen anger vilka skatter och avgifter som får tas ut

genom införsel. Den ersätter särskilda

 bestämmelser i enskilda skatte- eller avgiftsförfattningar.

Enligt lagrådets mening är det en

 avsevärd fördel att nu på ett ställe uttömmande anges de

fordringsslag för vilka införsel får

 ske. Paragrafen är emellertid den enda paragrafen i

indrivningslagen som inte rör

 kronofogdemyndigheternas borgenärsfunktion. Det kan därför

ifrågasättas om inte bestämmelsen

 borde ha placerats i en annan lag.

 En möjlighet hade varit att införa uppräkningen av

skatteförfattningarna direkt i 15 kap. 1 §

 utsökningsbalken. En sådan uppräkning skulle emellertid kunna

på ett olämpligt sätt tynga

 bestämmelserna om införsel. Lagrådet har därför stannat för att

godta remissförslaget. Därvid har

 lagrådet också beaktat att utsökningsbalken är föremål för

översyn och att enligt vad som

 upplysts vid lagrådsföredragningen översynen kan komma att leda

till att reglerna om införsel

 ändras.

 Övergångsbestämmelserna

 Enligt remissen skall indrivningslagen träda i kraft den 1

januari 1994 då också lagen (1978:882)

 om säkerhet för skattefordringar m.m. skall upphöra att gälla.

Bestämmelserna i den lagen ersätts

 av föreskrifter i indrivningslagen. Enligt

övergångsbestämmelserna till indrivningslagen skall

 bestämmelserna om säkerhet i 10*13 och 19 §§ i den nya lagen

tillämpas också i fråga om säkerhet

 som har tagits emot före ikraftträdandet.

 Frågor om säkerhet har ett nära samband med frågor om uppskov

eftersom säkerhet kan tas emot

 endast i samband med att uppskov beviljas (10 §). Uppskov är i

de sammanhang det här gäller

 vanligt förekommande, även om uppskovsinstitutet är i det

närmaste helt oreglerat. En reglering

 föreslås nu, och i indrivningslagen tas i 7*9 §§ upp

bestämmelser om uppskov. T.ex. anges i 9 §

 andra stycket förutsättningar för återkallelse av uppskov.

 Under föredragningen inför lagrådet har upplysts att avsikten

är att uppskov som har beviljats

 före ikraftträdandet skall fortsätta att gälla oberoende av om

förutsättningarna för uppskov

 enligt indrivningslagen är uppfyllda. När fråga då uppkommer om

att återkalla ett före ikraft-

 trädandet beviljat uppskov eller förändra villkor för ett

sådant uppskov får naturligtvis

 bestämmelserna i indrivningslagen tillämpas.

 Mot denna bakgrund påkallas enligt lagrådets mening en

särskild föreskrift om indrivningslagens

 tillämpning på äldre uppskov såvitt gäller 9 och 19 §§.

 Övergångsbestämmelserna kan förslagsvis ges följande lydelse.

 "Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994 då lagen

(1978:882) om säkerhet för

 skattefordringar m.m. skall upphöra att gälla. Bestämmelserna

om uppskov och om säkerhet i 9 och

 19 §§ respektive 10*13 och 19 §§ i den nya lagen tillämpas

också i fråga om uppskov som beviljats

 och säkerhet som tagits emot före ikraftträdandet."

 Förslaget till lag om ackord rörande statliga fordringar m.m.

 1 §

 Paragrafen har fått samma språkligt onöjaktiga utformning som 1

§ förslaget till indrivningslag.

 I förevarande fall kan bestämmelsen justeras på så sätt att

ordet "som" efter ordet "handläggs"

 och före orden "allmänt mål" byts ut mot "i".

 Övergångsbestämmelserna

 Samtidigt som denna lag träder i kraft skall förordningen

(1965:852) om ackord och avskrivning

 rörande vissa skatter samt bestämmelserna om ackord i 62 §

tredje stycket och 97 § uppbördslagen

 (1953:272) upphöra att gälla.

 Övergångsbestämmelserna till den förevarande lagen innehåller

* förutom uppgifter om tidpunkten

 för ikraftträdandet och om upphävandet av 1965 års förordning *

en föreskrift om att lagen skall

 tillämpas i fråga om förslag om ackord som framställts efter

ikraftträdandet.

 Under lagrådsföredragningen har upplysts att syftet med

föreskriften är att äldre bestämmelser

 (t.ex. de i 1965 års förordning och i 62 § tredje stycket

uppbördslagen) fortfarande skall gälla

 i fråga om ackordsförslag som framställts före ikraftträdandet.

För att detta syfte skall framgå

 tydligare bör sista meningen i övergångsbestämmelserna

omformuleras. Lagrådet förordar att den

 ges följande lydelse.

 "Äldre bestämmelser gäller dock i fråga om förslag om ackord

som framställts före

 ikraftträdandet."

 Förslaget till lag om ändring i lagen (1982:188) om

preskription av

 skattefordringar

 1 §

 Enligt den föreslagna nya lydelsen av 1 § andra meningen skall

lagen inte tillämpas på fordringar

 enligt någon av de lagar som räknas upp i bestämmelsen. I

samband med remissföredragningen har

 lagrådet uppmärksammat att uppräkningen bör kompletteras med

vattenlagen (1983:291). Lagrådet

 förordar att en sådan komplettering görs.

 Övriga lagförslag

 Lagrådet lämnar förslagen utan erinran.

 Innehåll

 Propositionens huvudsakliga innehåll

 1

 Propositionens lagförslag

 3

 1 Lag om indrivning av statliga fordringar m.m.

 3

 2 Lag om ackord rörande statliga fordringar m.m.

 6

 3 Lag om ändring i utsökningsbalken

 7

 4 Lag om ändring i uppbördslagen (1953:272)

 12

 5 Lag om ändring i lagen (1941:416) om arvsskatt och

 gåvoskatt

 15

 6 Lag om ändring i lagen (1951:763) om statlig

 inkomstskatt på ackumulerad inkomst

 17

 7 Lag om ändring i lagen (1958:295) om sjömansskatt

 18

 8 Lag om ändring i lagen (1968:430) om mervärdeskatt

 19

 9 Lag om ändring i kupongskattelagen (1970:624)

 21

 10 Lag om ändring i lagen (1976:206) om felparkeringsavgift

 23

 11 Lag om ändring i lagen (1976:339) om saluvagnsskatt

 24

 12 Lag om ändring i bötesverkställighetslagen (1979:189)

 25

 13 Lag om ändring i skatteregisterlagen (1980:343)

 26

 14 Lag om ändring i lagen (1982:188) om preskription

 av skattefordringar

 27

 15 Lag om ändring i arbetstidslagen (1982:673)

 28

 16 Lag om ändring i lagen (1984:151) om punktskatter

 och prisregleringsavgifter

 29

 17 Lag om ändring i lagen (1984:404) om stämpelskatt

 vid inskrivningsmyndigheter

 30

 18 Lag om ändring i lagen (1984:668) om uppbörd av

 socialavgifter från arbetsgivare

 31

 19 Lag om ändring i lagen (1985:146) om avräkning

 vid återbetalning av skatter och avgifter

 34

 20 Lag om ändring i utsökningsregisterlagen (1986:617)

 35

 21 Lag om ändring i plan- och bygglagen (1987:10)

 37

 22 Lag om ändring i tullagen (1987:1065)

 38

 23 Lag om ändring i fordonsskattelagen (1988:327)

 39

 24 Lag om ändring i utlänningslagen (1989:529)

 41

 25 Lag om ändring i lagen (1989:532) om tillstånd för

 anställning på fartyg

 42

 26 Lag om ändring i lagen (1990:676) om skatt på ränta

 på skogskontomedel m.m.

 43

 27 Lag om ändring i lagen (1991:586) om särskild

 inkomstskatt för utomlands bosatta

 44

 28 Lag om ändring i lagen (1991:591) om särskild

 inkomstskatt för utomlands bosatta artister m.fl.

 45

 29 Lag om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration

 och kontrolluppgifter

 46

 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 25 mars 1993

 47

 1 Inledning

 47

 2 Bakgrund

 48

 2.1 Nuvarande ordning

 48

 2.2 Reformbehov

 50

 3 Allmänna utgångspunkter för en reform

 51

 4 Den författningstekniska lösningen

 56

 5 En huvudgrupp av allmänna mål

 57

 6 Förtur i vissa fall vid indrivning

 59

 7 Gäldenärsutredning

 61

 8 Uppskov och säkerhet

 68

 9 Ackord och annan eftergift

 73

 10 Statens företrädare vid konkurs

 77

 11 Avbrytande av indrivningen

 78

 12 Avkortning

 80

 13 Avräkning vid återbetalning av mervärdesskatt

 81

 14 Ekonomiska konsekvenser

 82

 15 Förutsättningar för förenklad självdeklaration

 83

 16 Upprättade lagförslag

 84

 17 Författningskommentarer

 85

 17.1 Lagen om

indrivning av statliga fordringar m.m. 85

 17.2 Lagen om ackord

rörande statliga fordringar m.m. 92

 17.3 Utsökningsbalken

 93

 17.4 Uppbördslagen

 97

 17.5 Lagen om arvsskatt

och gåvoskatt 100

 17.6 Lagen om statlig

inkomstskatt på ackumulerad

 inkomst

 100

 17.7 Lagen om

sjömansskatt 100

 17.8 Lagen om

mervärdeskatt 100

 17.9 Kupongskattelagen

 101

 17.10 Lagen om

felparkeringsavgift 102

 17.11 Lagen om

saluvagnsskatt 102

 17.12

Bötesverkställighetslagen 102

 17.13

Skatteregisterlagen 104

 17.14 Lagen om

preskription av skattefordringar 104

 17.15 Arbetstidslagen

 104

 17.16 Lagen om

punktskatter och

 prisregleringsavgifter

 105

 17.17 Lagen om

stämpelskatt vid

 inskrivningsmyndigheter

 105

 17.18 Lagen om uppbörd

av socialavgifter från

 arbetsgivare

 105

 17.19 Lagen om avräkning

vid återbetalning av

 skatter och avgifter

 106

 17.20

Utsökningsregisterlagen 107

 17.21 Plan- och

bygglagen 107

 17.22 Tullagen

 107

 17.23 Fordonsskattelagen

 108

 17.24 Utlänningslagen

 109

 17.25 Lagen om tillstånd

för anställning på fartyg 109

 17.26 Lagen om skatt på

ränta på

 skogskontomedel m.m.

 109

 17.27 Lagen om särskild

inkomstskatt för

 utomlands bosatta

 109

 17.28 Lagen om särskild

inkomstskatt för

 utomlands bosatta artister m.fl.

 110

 17.29 Lagen om

självdeklaration och

 kontrolluppgifter

 110

 18 Hemställan

 110

 19 Beslut

 111

 Bilaga 1 Sammanfattning av förslagen i betänkandet

 (SOU 1987:10) Indrivningslag m.m., avgivet av

 Skatteindrivningsutredningen (B 1981:02)

 112

 Bilaga 2 Förteckning över de remissinstanser som yttrat sig

 över betänkandet (SOU 1987:10) Indrivningslag m.m.,

 avgivet av Skatteindrivningsutredningen (B 1981:02)

 124

 Bilaga 3 Lagrådsremissens lagförslag

 125

 Bilaga 4 Lagrådets yttrande

 169