Regeringens proposition

1998/99:100

1999 års ekonomiska vårproposition

Förslag till riktlinjer för den ekonomiska politiken, utgiftstak,

ändrade anslag för budgetåret 1999, skattefrågor,

kommunernas ekonomi m.m.

Regeringens proposition

1998/99:100

1999 års ekonomiska vårproposition

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 31 mars 1999

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

Erik[REDACTED_EFTERNAMN]

(Finansdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

Propositionen innehåller regeringens förslag till riktlinjer för den ekonomiska

politiken. Regeringen

föreslår ett utgiftstak för staten på 810 miljarder kronor år 2002 samt ett mål

för det finansiella

sparandet i offentlig sektor på 2,0 procent av BNP år 2002. Regeringen aviserar

inom ramen för

budgetmålen en politik för arbete och utbildning. Regeringen redovisar även en

bedömning av

kommunsektorns

ekonomiska utveckling m.m. samt lämnar förslag till tilläggsbudget för

budgetåret 1999.

Innehållsförteckning

1 Finansplan 15

1.1 Ansvar för Sverige 15

1.2 Den ekonomiska utvecklingen 16

1.2.1 Den internationella utvecklingen 17

1.2.2 Den svenska utvecklingen 17

1.3 Sverige en nation med ekonomisk styrka 19

1.3.1 Sunda offentliga finanser 19

1.3.2 Stabila priser 23

1.3.3 En lönebildning i balans 25

1.4 Sverige en nation i utbildning och arbete på väg in i 2000-talet

25

1.4.1 Sverige en nation i utbildning 26

1.4.2 Sverige en nation i arbete 27

1.4.3 Sverige en nation på väg in i 2000-talet 29

1.4.4 Hela Sverige skall växa 33

1.5 Sverige en nation i trygghet och rättvisa 34

1.5.1 Den generella välfärden 34

1.5.2 Från bidrag till arbete 34

1.5.3 Skolan, vården och omsorgen välfärdens kärna 35

1.6 Rättvisa skatter 36

1.6.1 Skatteöverläggningarna 36

1.6.2 Nya skatteförslag 38

2 Förslag till riksdagsbeslut 41

3 Lagförslag 47

3.1 Förslag till ändring i lagen (1994:419) om brottsofferfond 47

3.2 Förslag till lag om kreditering av anställningsstöd på

skattekonto 48

3.3 Förslag till lag om beräkning av viss inkomstskatt på

förvärvsinkomster vid 2001 års taxering, m.m. 49

3.4 Förslag till lag om omräkningstal för 2000 års taxeringsvärden 50

3.5 Förslag till lag om ändring i lagen (1984:1052) om statlig

fastighetsskatt 51

3.6 Lag om ändring i fordonsskattelagen (1988:327) 52

4 Budgetpolitiska mål och statsbudgeten 55

4.1 Budgetpolitiska mål 55

4.1.1 Utgiftstak 55

4.1.2 Finansiellt sparande i offentlig sektor 56

4.2 Samhällsekonomiska förutsättningar 56

4.3 Politiska prioriteringar 57

4.4 Statsbudgetens utveckling 1998 2002 61

4.4.1 Statsbudgetens inkomster 61

4.4.2 Statsbudgetens utgifter 62

4.4.3 Statsbudgetens saldo, statssskulden och statens finansiella

sparande 66

4.5 Kommunsektorns finanser 69

4.6 Ålderspensionssystemet 69

4.7 Den offentliga sektorns finanser 71

5 Uppföljning av utgifter för 1998, utgiftsprognos för 1999 och

tilläggsbudget för 1999 75

5.1 Inledning 75

5.2 Uppföljning av statsbudgetens preliminära utfall 1998 75

5.2.1 Statsbudgetens preliminära utfall 1998 75

5.2.2 Takbegränsade utgifter 1998 76

5.2.3 Statsbudgetens preliminära utgifter 1998 76

5.3 Utgiftsprognos för 1999 79

5.3.1 Utgiftsbegränsande åtgärder 1999 81

5.3.2 Utgiftsprognoser per utgiftsområde 82

5.4 Förslag till tilläggsbudget till statsbudgeten för budget-

året 1999 87

5.4.1 Utgiftsområde 1 Rikets styrelse 87

5.4.2 Utgiftsområde 2 Samhällsekonomi och finansförvaltning 87

5.4.3 Utgiftsområde 4 Rättsväsendet 89

5.4.4 Utgiftsområde 5 Utrikesförvaltning och internationell

samverkan 92

5.4.5 Utgiftsområde 6 Totalförsvar 92

5.4.6 Utgiftsområde 8 Invandrare och flyktingar 93

5.4.7 Utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg 94

5.4.8 Utgiftsområde 10 Ekonomisk trygghet vid sjukdom

och handikapp 96

5.4.9 Utgiftsområde 13 Ekonomisk trygghet vid arbetslöshet 96

5.4.10 Utgiftsområde 14 Arbetsmarknad och arbetsliv 97

5.4.11 Utgiftsområde 15 Studiestöd 100

5.4.12 Utgiftsområde 16 Utbildning och universitetsforskning 100

5.4.13 Utgiftsområde 17 Kultur, medier, trossamfund och fritid 101

5.4.14 Utgiftsområde 18 Samhällsplanering, bostadsförsörjning och

byggande 102

5.4.15 Utgiftsområde 20 Allmän miljö- och naturvård 102

5.4.16 Utgiftsområde 21 Energi 103

5.4.17 Utgiftsområde 22 Kommunikationer 104

5.4.18 Utgiftsområde 24 Näringsliv 107

5.4.19 Utgiftsområde 25 Allmänna bidrag till kommuner 109

6 Inkomster 113

6.1 Inledning 113

6.2 Offentliga sektorns skatter periodiserad redovisning 114

6.2.1 Antaganden om den makroekonomiska utvecklingen m.m. 114

6.2.2 Regelförändringar 114

6.2.3 Inkomstskatt personer 116

6.2.4 Inkomstskatt bolag 117

6.2.5 Socialavgifter 118

6.2.6 Egendomsskatter 119

6.2.7 Skatt på varor och tjänster 120

6.3 Statsbudgetens inkomster kassamässig redovisning 122

6.3.1 Övergången från periodiserad till kassamässig redovisning 122

6.3.2 Skatter m.m. 124

6.3.3 Övriga inkomster 127

6.4 Uppföljning av statsbudgetens inkomster 1998 128

6.5 Skattekvot 129

7 Utgiftstak och utgiftsramar åren 2000 2002 133

7.1 Utgiftstak för staten 133

7.2 Preliminär fördelning på utgiftsområden 134

7.3 Budgeteringsmarginal, utnyttjande av saldoutrymme och

utgiftstak för offentlig sektor 138

7.3.1 Budgeteringsmarginalen och saldoutrymmet 138

7.3.2 Beräkning av utgifterna för den offentliga sektorn 139

7.4 Beskrivning av utgiftsområde 1 27 140

8 Skattefrågor 165

8.1 Inledning 165

8.2 Fastighetsbeskattning 165

8.2.1 Taxeringsvärden och underlag för fastighetsskatt år 2000 165

8.2.2 Reavinstbeskattning av fastigheter 166

8.3 Företagsinriktade åtgärder 167

8.3.1 Förvärv av egna aktier 167

8.3.2 Kupongskatt på näringsbetingade innehav 168

8.3.3 Stoppregler 168

8.3.4 Beskattning av utländska nyckelpersoner 169

8.3.5 Utredning om fåmansföretag och generationsskiften 169

8.4 Energi- och trafikbeskattning 169

8.4.1 Skatteväxling 169

8.4.2 Miljöincitament i trafikbeskattningen 170

8.4.3 Jordbrukets beskattning 171

8.5 Uppföljning av åtgärder i budgetpropositionen för 1999 171

8.5.1 Skattelättnad för låg- och medelinkomsttagare 171

8.5.2 Sänkt fastighetsskatt för bostadshyreshus 171

8.5.3 Det fasta beloppet vid beskattningen av förvärvsinkomster 171

8.6 Finansiella effekter 172

9 Kommunsektorn 177

9.1 Allmänna utgångspunkter 177

9.2 Utvecklingen i kommuner och landsting de senaste åren 178

9.2.1 Kommunsektorns andel av samhällsekonomin 178

9.2.2 Kommunsektorns betydelse för det offentliga

finansiella sparandet 178

9.2.3 Den ekonomiska utvecklingen fram till och med år 1998 179

9.2.4 De kommunala verksamheterna 180

9.2.5 Sysselsättningsutvecklingen i kommuner och landsting fram

till år 1998 181

9.2.6 Sammanfattande bedömning av utvecklingen i kommuner och

landsting de senaste åren 182

9.3 Förutsättningar för kommuner och landsting de närmaste åren 183

9.3.1 Den samhällsekonomiska utvecklingen 183

9.3.2 Utvecklingen de närmaste åren inom skolan, vården och

omsorgen 183

9.3.3 Förändringar i utjämningssystemet 184

9.3.4 Förutsättningar för enskilda kommuner och landsting att

uppnå balanskravet 184

9.3.5 Särskilda insatser 186

9.3.6 Sammanfattande bedömning av förutsättningarna för

kommuner och landsting att klara balanskravet 186

9.4 Ökade satsningar på kommuner och landsting 187

9.4.1 Höjda statsbidrag och ökade skatteinkomster 187

9.4.2 Beräkning av ramen för utgiftsområde 25 Allmänna bidrag

till kommuner år 2000 189

9.4.3 Andra satsningar som påverkar kommuner och landsting 190

9.5 Övriga frågor 190

9.5.1 Uppföljning och utvärdering av kommuner och landsting 190

9.5.2 Systemet för ersättning för viss mervärdesskatt till kommuner

och landsting 192

10 Revision av EU-medel 195

10.1 Bakgrund 195

10.2 Utgångspunkter för Sveriges agerande rörande

revisionsrättens iakttagelser 196

10.3 Iakttagelser i rapporterna för 1997 presenterade under 1998

samt svenskt agerande i rådet 196

10.4 Bedömning av iakttagelser som rör Sverige i årsrapporten 197

Bilagor

Bilaga 1 Svensk Ekonomi

Bilaga 2 Avstämning av målet om en halverad arbetslöshet till år 2000

Bilaga 3 Fördelningspolitisk redogörelse

Bilaga 4 Redovisning av skatteavvikelser

Bilaga 5 Gröna nyckeltal för en ekologiskt hållbar utveckling

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 31 mars 1999

Tabellförteckning

1.1 Försörjningsbalans 1998 2002 17

1.2 Nyckeltal 1999 2002 18

1.3 Sysselsättning, arbetslöshet och löneutveckling 19

1.4 Offentliga finanser 1993 2002 20

1.5 BNP-tillväxt 20

1.6 Besparingar, begränsningsbelopp och finansiering. Nettoeffekt på

offentliga finanser 21

1.7 Nya reformer. Nettokostnad, offentliga finanser 22

1.8 Nya utbildningssatsningar 27

1.9 Gröna nyckeltal 31

1.10 Resurser till skola, vård och omsorg 1997 2002 36

2.1 Specifikation av ändrade ramar för utgiftsområden samt ändrade och

nya anslag för budgetåret 1999 43

4.1 Makroekonomiska förutsättningar 56

4.2 Sammanfattning av reformer 59

4.3 Besparingar, utgiftsminskningar och finansiering 60

4.4 Total effekt av finansiering/utgiftsminskningar och reformer 61

4.5 Statsbudgetens inkomster 61

4.6 Statsbudgetens utgifter 62

4.7 Takbegränsade utgifter 1998-2002 64

4.8 Statsskuldsräntor 65

4.9 Periodiserade ränteutgifter 65

4.10 Statsbudgetens saldo och statsskulden 66

4.11 Statsbudgetens saldo efter överföring till hushållen samt justering

för större engångseffekter 67

4.12 Statsbudgetens saldo och statens finansiella sparande efter

beräkningsteknisk överföring till hushållen 69

4.13 Kommunsektorns finanser 69

4.14 Pensionssystemets finansiella sparande 70

4.15 Offentliga sektorns finanser 72

5.1 Statsbudgetens preliminära utfall år 1998 76

5.2 Takbegränsade utgifter år 1998 76

5.3 Statsbudgetens utgifter år 1998 79

5.4 Budgetsaldo och statsskuld år 1999 80

5.5 Takbegränsade utgifter år 1999 81

5.6 Besparingar år 1999 82

5.7 Begränsningsbelopp år 1999 82

5.8 Prognos för takbegränsade utgifter år 1999 86

5.2 Bemyndiganden om ekonomiska förpliktelser 95

5.3 Bemyndiganden för anslaget B4 Energiforskning 104

6.1 Statsbudgetens inkomster 113

6.2 Antaganden och förändringar jämfört med budgetpropositionen

för 1999 (BP) 114

6.3 Bruttoeffekter av regeländringar 114

6.4 Offentliga sektorns skatteintäkter 1997 2002 115

6.5 Prisutveckling på småhus 119

6.6 Intäkter från energiskatter 121

6.7 Statens skatteintäkter och statsbudgetens skatteinkomster 1997 2001

123

6.8 Statsbudgetens inkomster 1998 2002 123

6.9 Skillnad mellan kassamässig och periodiserad skatt Fysiska personers

inkomstskatt 125

6.10 Skillnad mellan kassamässig och periodiserad skatt Juridiska personers

inkomstskatt 125

6.11 Skillnad mellan kassamässig och periodiserad skatt Socialavgifter

126

6.12 Skillnad mellan kassamässig och periodiserad skatt Mervärdesskatt

126

6.13 Riksbankens inlevererade överskott 127

6.14 Skattepliktiga transfereringars inverkan på skattekvoten 130

6.15 Skattekvot enligt nationalräkenskaperna (NR) och

periodiserad skattekvot 130

7.1 Preliminär fördelning på utgiftsområden 135

7.2 Förändring av takbegränsade utgifter mellan Budgetpropositionen

för 1999 och 1999 års ekonomiska vårproposition till följd av förändrade

förutsättningar, volymfaktorer m.m. 136

7.3 Utgiftstak för den offentliga sektorn 140

8.1 Budgeteffekter av i VÅP99 aktualiserade skatteförslag m.m.

Bruttoeffekter, kassamässiga effekter för statsbudgeten och för offentlig

sektor åren 1999 2002 samt varaktiga nettoeffekter för offentlig

sektor 172

9.1 Kommunernas resultaträkning åren 1994 1998 180

9.2. Landstingens resultaträkning åren 1994 1998 180

9.3 Nettokostnader år 1997 samt förändring åren 1996-1997 181

9.4 Antalet anställda/anställningar inom kommuner och landsting

åren 1993 1998 182

9.5 Kommunsektorns finanser 183

9.6 Höjda statsbidrag till kommuner och landsting 188

9.7 Utgiftsområde 25 Allmänna bidrag till kommuner åren 2000-2002 189

Diagramförteckning

1.1 De statliga utgiftstaken 1997 2002 22

1.3 Hushållens inflationsförväntningar samt KPI utfall 1994 1999 23

1.4 Svenska, tyska och amerikanska 10-årsräntor 1998 1999 24

1.5 Månadskostnad efter skatt för ett 2-årigt bostadslån 24

1.6 Valutakurs mot euron, 1998 1999 24

1.7 Förändring disponibel inkomst, justerad för försörjningsbörda, till

följd av

förslagen i propositionen 35

1.8 Förändring av disponibel inkomst genom förslag i propositionen, kvinnor

och män 35

4.1 Statsskuldsräntor 65

4.2 Statsskuldens utveckling 68

6.1 Realisationsvinster 1986-1997 116

6.2 Inkomstskatt och antal företag 1997 117

9.1 Kommunsektorns finansiella sparande 1980-1998, miljarder kronor och

procent av BNP 179

1

Finansplan

1 Finansplan

1.1 Ansvar för Sverige

Svensk ekonomi står stark. Visserligen påverkas

även Sverige av den sämre utvecklingen i

omvärlden. Tillväxten blir därför något lägre än

tidigare beräknat, i vart fall den närmaste

framtiden. Likväl fortsätter den inhemska

ekonomin att växa i god takt, inte minst vad

gäller privat konsumtion och investeringar. Den

reguljära sysselsättningen har det senaste året

ökat med över 100 000 personer och

arbetslösheten har fortsatt att minska.

Den goda utvecklingen i den reala ekonomin

äger rum samtidigt som inflationen är praktiskt

taget obefintlig, den offentliga sektorn uppvisar

betydande överskott, räntan är en av de lägsta i

Europa och bytesbalansen ligger på en stabil

överskottsnivå.

Av avgörande betydelse för att återvinna

styrkan i den svenska ekonomin och skapa

förtroende för den ekonomiska politiken har

varit den framgångsrika budgetsaneringen.

Ambitiösa budgetmål har formulerats och har

uppnåtts, i vissa fall med god marginal. Hit hör

såväl målet om överskott i de offentliga

finanserna om 2 procent av BNP i genomsnitt

över en konjunkturcykel som utgiftstaket, som

är en central del av den nya och bättre

fungerande budgetprocessen.

Det är också av stor vikt att inflationen i

Sverige har etablerats på en varaktigt mycket låg

nivå. Avgörande för detta är den framgångsrika

budgetsaneringen. Penningpolitiken och

Riksbankens ökade självständighet har därtill

bidragit till detta, liksom åtgärder som ökar

konkurrensen och därmed stärker

konsumenternas ställning. För att vidmakthålla

prisstabilitet också på längre sikt är det

nödvändigt att lönebildningen förbättras.

Regeringen bedömer att det finns en viss risk

att utgiftstaket för åren 1999 och 2000 inte

kommer att hållas. Mot den bakgrunden vidtas

vissa åtgärder i form av besparingar m.m., som

syftar till att begränsa de totala utgifterna till en

nivå som ligger under utgiftstaken. Budget-

eringsmarginalerna för åren 1999 och 2000 är

förhållandevis små. Beredskap finns att vid

behov vidta ytterligare åtgärder för att säkerställa

att utgiftstaken hålls.

För åren 2001 och därefter uppkommer ett

visst budgetmässigt utrymme utöver det

fastlagda överskottsmålet. Utrymmet växer över

tiden och bestäms av hur hög den ekonomiska

tillväxten blir. Detta utrymme kan användas dels

för vissa utgiftsökningar, dels för vissa

skattesänkningar.

I denna vårproposition föreslås en del utgifts-

ökningar, huvudsakligen med början år 2001.

Däremot behandlas skattepolitiken bara i

begränsad utsträckning. Skattepolitikens

långsiktiga inriktning och möjligheterna att

genomföra en mera omfattande skattereform får

behandlas i annat sammanhang.

1990-talets ekonomiska kris innebar bl.a. att

sysselsättningen minskade kraftigt och att i

motsvarande mån antalet människor som för sin

försörjning är beroende av transfereringar och

bidrag ökade väsentligt. Även om denna

utveckling har vänt på senare tid, så återstår

mycket att göra innan en mera robust grund har

lagts för förbättrad välfärd och stigande

inkomster i framtiden.

Det är nödvändigt att allt fler människor

successivt kan få arbete och att beroendet av

transfereringar och bidrag minskar. Detta krav

förstärks av den väntade demografiska

utvecklingen som innebär att antalet äldre

människor kommer att öka väsentligt med

åtföljande behov av ökade resurser för pensioner,

vård och omsorg. Det är mot denna bakgrund

som regeringen formulerat ett

sysselsättningsmål, som innebär att andelen av

befolkningen i åldrarna 20 64 år som har arbete

år 2004 skall uppgå till 80 procent.

Politiken måste under en följd av år ha en

sådan inriktning att en övergång från

bidragsberoende till arbete stimuleras. Det

kommer att kräva åtgärder på en rad områden.

Några åtgärder med en sådan utformning

återfinns i denna vårproposition.

Målet om en halverad öppen arbetslöshet till

år 2000 ligger fast som ett riktmärke för den

ekonomiska politiken. Regeringen kommer noga

att följa utvecklingen på arbetsmarknaden. Om

så erfordras är regeringen beredd att föreslå

ytterligare åtgärder för att öka sysselsättningen

och minska arbetslösheten.

En politik för ökad sysselsättning måste i allt

högre grad bygga på utbildning,

kompetensutveckling och forskning. Detta är

nödvändigt både för att stärka individernas

möjligheter att hävda sig på arbetsmarknaden

och för att stärka Sverige i en allt hårdare

internationell konkurrens. Därför föreslår

regeringen en fortsättning av Kunskapslyftet och

framtidssatsningen på skolan, en fortsatt

utbyggnad av antalet högskoleplatser och

förstärkta resurser för forskning och

forskarutbildning.

Även i arbetslivet måste ökade insatser göras

för att stimulera kompetensutvecklingen.

Regeringen föreslår sådana åtgärder, som

förutsätter samfinansiering med EU-medel och,

inte minst, ökade insatser från arbetsgivarna.

En rad åtgärder föreslås för att effektivisera

arbetsmarknaden och öka samarbetet mellan

högskola och näringsliv. Av särskild betydelse är

att underlätta för utsatta grupper att komma in

på arbetsmarknaden. Bland annat införs ett nytt

stöd för att stimulera arbetsgivare att anställa

arbetslösa personer med långa inskrivningstider.

En långsiktigt uthållig tillväxt och

sysselsättningsökning förutsätter insatser för att

förbättra miljön och säkerställa en ekologiskt

hållbar utveckling. I vårpropositionen föreslås

bl.a. att de lokala investeringsprogrammen

utsträcks i tiden, att miljöforskningen tillförs

ökade resurser och att insatserna för

marksanering, kalkning och biotopskydd

förstärks och förlängs.

Det utrymme som skapas genom

budgetsanering och ekonomisk tillväxt bör också

kunna användas för att stärka rättvisan och

välfärden. Tidigare aviserade höjningar av

barnbidragen åren 2000 och 2001 genomförs.

Utrymme skapas för att fr.o.m. år 2001 stegvis

genomföra en allmän förskola och maxtaxa i

barnomsorgen. Ytterligare resurser tillförs

skolan, vården och omsorgen genom att de

generella statsbidragen till kommuner och

landsting höjs utöver tidigare fattade beslut. Det

kommunala utjämningssystemet reformeras.

Pensionsreformen fullföljs. Biståndet höjs till

0,74 procent av BNI 2002.

Sverige skall präglas av samarbete

Regeringen avser att under mandatperioden

försöka skapa största möjliga uppslutning för en

politik för full sysselsättning. Sverige är för litet

för stora konflikter.

Den ekonomiska vårpropositionen bygger på

en överenskommelse mellan den

socialdemokratiska regeringen, Vänsterpartiet

och Miljöpartiet, vilka står bakom riktlinjerna för

den ekonomiska politiken, budgetpolitiken,

utgiftstaken, tilläggsbudgeten för 1999 och de nu

föreslagna skatteförändringarna för år 2000.

Samarbetet berör fem områden ekonomi,

sysselsättning, rättvisa, jämställdhet och miljö

och innefattar både konkreta förslag och

åtaganden inför framtiden. Genom detta

samarbete bekräftas att det finns en politisk

majoritet för en ekonomisk politik som är

inriktad på full sysselsättning, ett offentligt

överskott om 2 procent av BNP i genomsnitt

över en konjunkturcykel och prisstabilitet.

Regeringen eftersträvar en bred förankring av

en kommande skattereform. Samtliga

riksdagspartier deltar för närvarande i

överläggningarna. Huvudsyftet är att utifrån krav

på rättvis fördelning skapa goda och stabila regler

för tillväxt och sysselsättning, en ekologisk

hållbar utveckling samt att garantera välfärden

och dess finansiering.

Den dialog som regeringen har inlett med

företrädarna för näringslivet har varit fruktbar

och förtjänar en fortsättning. Regeringens

ambition är att fortsätta denna dialog kring olika

förslag som syftar till att stärka Sverige som

företagarnation.

1.2 Den ekonomiska utvecklingen

Den internationella ekonomiska utvecklingen

präglas alltjämt av Asienkrisen och dess

konsekvenser för världsekonomin. Detta

påverkar utsikterna för den svenska exporten.

Till viss del kompenseras detta av en stark

utveckling på den svenska hemmamarknaden.

Tillväxten i Sverige väntas minska från 2,9

procent 1998 till 2,2 procent 1999. År 2000

beräknas tillväxten ånyo öka till 2,6 procent.

Sverige kommer att ta steget in i nästa sekel med

god tillväxt, låg inflation, sjunkande arbetslöshet

och minskande statsskuld.

1.2.1 Den internationella utvecklingen

Prognosen för den globala tillväxten har

reviderats ned jämfört med bedömningen i

budgetpropositionen från oktober 1998.

Exportförutsättningarna för svensk industri har

försämrats i ännu högre grad då en betydande

avmattning väntas på viktiga svenska

exportmarknader.

Avmattningen av konjunkturen i Europa

väntas bli kortvarig tack vare stigande

realinkomster, låga räntor och en stark

framtidstro bland hushållen. Arbetslösheten

förutses minska.

Konjunkturen i Förenta staterna är alltjämt

god. Under slutet av 1999 väntas dock både

investeringarna och den privata konsumtionen

dämpas. Samtidigt som arbetslösheten sjunkit till

drygt 4 procent är inflationen historiskt sett

mycket låg. Den framgångsrika penningpolitiken

har spelat en central roll för den gynnsamma

utvecklingen.

Under det senaste året har den ekonomiska

krisen slagit hårt mot Asien, Ryssland och

Brasilien. Turbulensen på de finansiella

marknaderna har dock avtagit och effekterna på

den globala ekonomin av utvecklingen i

Sydamerika väntas bli måttliga.

I de krisdrabbade asiatiska länderna har en

stabilisering skett, och i några länder kan även en

försiktig återhämtning skönjas. De tydligaste

tecknen finns i Sydkorea och Thailand, två länder

som genomfört konkreta åtgärder för att

reformera den finansiella sektorn. En

omstrukturering av finanssektorn inverkar

positivt på hela ekonomin och är även i andra

länder en viktig förutsättning för en stärkt

tillväxt.

Japan har en nyckelroll i den asiatiska

utvecklingen och kraftfulla åtgärder för en

fortsatt strukturomvandling är av stor vikt för att

förbättra den japanska ekonomin.

Den finansiella och politiska krisen i Ryssland

under hösten är ett kraftigt bakslag för

reformprocessen. Valutan har försvagats och

inflationen skjutit i höjden. BNP väntas i år och

nästa år fortsätta att sjunka. Ryssland behöver

stärka reformprocessen och skyndsamt vidta

åtgärder för att hantera den finansiella sektorns

problem.

1.2.2 Den svenska utvecklingen

Under perioden 1978 till 1998 var den

genomsnittliga svenska BNP-tillväxten 1,7

procent. Jämfört med detta är den

prognostiserade tillväxten för 1999 på 2,2

procent god. Ändå är 1999 ett svagt år jämfört

med 1998 och år 2000. Orsaken till den

temporära svackan är framför allt den svaga

tillväxten på viktiga svenska exportmarknader.

Svensk hemmamarknad är fortfarande stark.

Det finns i dag historiskt goda förutsättningar

för en hög och uthållig tillväxt i svensk ekonomi.

De offentliga finanserna visar ett stigande

överskott, inflationen och

inflationsförväntningarna är låga och räntan är

låg. Därmed skapas stabila spelregler för företag

och investerare.

Prognos för 1999 och 2000

En betydande del av konjunkturförsvagningen

beror på investeringsvaruindustrin, som drabbas

av nedgången i investeringsefterfrågan i våra

viktigaste handelsländer. En begränsad

återhämtning förutses mot slutet av 1999, vilket

innebär att varuexporten kan stiga snabbare igen.

Svensk industri väntas i viss mån fortsätta att ta

marknadsandelar.

Tabell 1.1 Försörjningsbalans 1998 2002

Mdkr

Procentuell volymförändring

1998

1999

2000

2001

2002

Privat konsumtion

951,9

2,6

2,4

1,8

1,8

Offentlig konsumtion

466,4

1,0

1,0

0,9

0,2

 Stat

142,5

1,0

0,5

0,5

0,5

 Kommuner

323,9

1,0

1,1

1,1

0,1

Bruttoinvesteringar

260,5

4,8

5,4

4,6

4,6

 Näringsliv exkl. bostäder

202,9

4,4

4,1

2,4

2,5

 Bostäder

25,4

12,1

17,8

22,0

20,0

 Myndigheter

32,2

1,5

2,8

1,5

0,1

Lagerbidrag

12,3

-0,7

0,2

0,0

0,0

Export

810,4

3,6

5,7

5,2

5,1

Import

697,9

2,9

6,7

4,9

4,5

BNP

1803,7

2,2

2,6

2,5

2,5

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet

Den privata tjänstesektorn är inne i en expansiv

fas med stigande produktion och en god

sysselsättningstillväxt. Den utvecklingen väntas

fortsätta.

Enligt SCB har sysselsättningen i små och

medelstora företag ökat med drygt 25 000

personer mellan 1997 och 1998.

Till skillnad från de senaste åren väntas även

bostadsinvesteringarna tillta. Fastighetspriserna

är nu så höga och räntorna så låga att det i allt

större delar av Sverige är lönsamt att bygga nya

bostäder.

Tabell 1.2 Nyckeltal 1999 2002

Årlig procentuell förändring

1999

2000

2001

2002

KPI, årsgenomsnitt

0,2

0,8

1,7

2,0

Kostnadstimlön

3,0

3,2

3,0

3,0

Öppen arbetslöshet1

5,8

5,4

5,1

5,0

Arbetsmarknadspolitiska åtgärder1

3,6

3,6

3,5

3,5

Antal sysselsatta

1,4

0,6

0,9

0,8

Real disponibel inkomst2

3,6

1,8

3,6

3,0

Hushållens nettosparkvot, nivå2

2,1

1,6

3,3

4,3

Bytesbalans 3

1,3

1,5

1,7

2,1

Tysk ränta 10-års statsobligation4

4,0

4,2

4,4

4,6

Svensk ränta 10-års statsobligation4

4,3

4,4

4,6

4,8

TCW-index4

123

120

118

118

1 Andel av arbetskraften

2 Inklusive beräkningsteknisk överföring

3 Procent av BNP

4 Årsgenomsnitt

Källor: Statistiska centralbyrån, Arbetsmarknadsstyrelsen, Sveriges Riksbank och

Finansdepartementet.

Hushållens förtroende avseende den egna

ekonomin är högt. Inflationen är låg. De

offentliga finanserna är i ordning.

Arbetslösheten sjunker och sysselsättningen

stiger kraftigt. Hushållen har dessutom en god

förmögenhetsställning. Hushållens konsumtion

väntas därför bli fortsatt stark.

Konkurrenstrycket såväl i Sverige som i

utlandet är högt och produktivitetsutvecklingen

gynnsam, vilket medför fortsatt små

prisökningar i såväl producent- som

konsumentledet framöver.

Arbetsmarknaden

Sysselsättningen ökar snabbt. I februari 1999 var

104 000 fler sysselsatta jämfört med samma

månad året innan. Sysselsättningsutvecklingen

väntas vara fortsatt god under de närmaste åren.

Den öppna arbetslösheten fortsätter att falla. I

februari 1999 var den öppna arbetslösheten 5,6

procent, en nedgång med 1,1 procentenheter

jämfört med samma månad året innan. Den

öppna arbetslösheten var bland kvinnor i februari

1999 4,9 procent. Den öppna arbetslösheten

bland män är högre. Kvinnor dominerar dock

bland de deltidsarbetslösa.

Den största ökningen av sysselsättningen sker

inom tjänstenäringen. Det gäller såväl inom den

privata som den offentliga sektorn. Regeringens

prioritering av skolan, vården och omsorgen ger

resultat.

Arbetslöshetsmålet har haft en central roll i

den ekonomiska politiken. En rad insatser har

vidtagits under de gångna åren för att successivt

pressa tillbaka arbetslösheten. Denna politik har i

allt väsentligt varit framgångsrik. När målet om

en halverad arbetslöshet till 4 procent år 2000

sattes upp 1996 var den genomsnittliga öppna

arbetslösheten 8,1 procent. Enligt innevarande

prognos väntas arbetslösheten falla till 5,4

procent år 2000. Det är en god utveckling, men

inte tillräcklig. Målet om en halverad öppen

arbetslöshet på 4 procent år 2000 ligger fast.

Därför kommer regeringen noga att följa

utvecklingen och, om det visar sig nödvändigt,

föreslå ytterligare åtgärder mot arbetslösheten

utöver de som föreslås i denna proposition.

Huvudorsaken till att målet ej uppnås i den

nuvarande prognosen är den svaga

internationella utvecklingen som följer i spåret av

Asienkrisen. En annan orsak är att

löneökningarna har varit något större än

beräknat.

Samtidigt har arbetskraftsutbudet fortsatt att

öka. När arbetslösheten sjunker ökar

optimismen om möjligheterna att få ett arbete.

Därmed söker sig personer, som tidigare inte ens

tyckt det varit mödan värt att registrera sig som

arbetslösa, ut på arbetsmarknaden för att leta

efter ett jobb. Mellan februari 1998 och februari

1999 ökade arbetskraften med 63 000 personer.

Att fler personer söker sig ut i arbetskraften är

en mycket positiv och önskvärd utveckling. Det

senaste årets utveckling kan jämföras med att

arbetskraften mellan 1991 och 1994 minskade

med drygt en kvarts miljon personer. Sverige

skall arbeta sig ur krisen.

Sverige behöver fler människor i arbete och en

ökad arbetskraft om vi skall kunna behålla en

god välfärd för alla. Inte minst viktigt är detta

mot bakgrund av att Sverige de närmaste

årtiondena kommer att ha en åldrande

befolkning.

Tabell 1.3 Sysselsättning, arbetslöshet och löneutveckling

1993

1994

1995

1996

1997

1998

1999

2000

2001

2002

Antal sysselsatta1

3964

3927

3986

3963

3922

3979

4035

4059

4096

4129

varav privat sektor1

2630

2633

2698

2698

2695

2735

2779

2790

2813

2843

varav offentlig sektor1

1328

1290

1287

1263

1223

1240

1252

1265

1279

1282

Andelen sysselsatta mellan 20 och 64 år2

 75,9

 74,2

 74,8

 74,6

 73,9

 74,6

 75,3

 75,6

 76,1

 76,5

Öppen arbetslöshet3

8,2

8,0

7,7

8,1

8,0

6,5

5,8

5,4

5,1

5,0

Konjunkturberoende

arbetsmarknadspolitiska åtgärder3

4,3

5,3

4,4

4,5

4,3

3,9

3,6

3,6

3,5

3,5

Kostnadstimlön4

2,8

2,4

3,3

6,1

4,5

3,6

3,0

3,2

3,0

3,0

1 Tusental personer.

2 Reguljärt sysselsatta i åldern 20 64 år i procent av befolkningen i den

åldersgruppen.

3 I procent av arbetskraften.

4 Årlig procentuell förändring.

Källor: Statistiska centralbyrån, Arbetsmarknadsstyrelsen och

Finansdepartementet.

För att tydligt markera denna syn valde

regeringen i budgetpropositionen för 1999 att

presentera ett sysselsättningsmål. Andelen

sysselsatta av befolkningen mellan 20 och 64 år

skall öka från ca 74 procent 1997 till 80 procent

2004. Därigenom minskar behovet av sociala

ersättningar. Sysselsättningsmålet måste ges en

central roll i den ekonomiska politiken.

Ambitionen har höjts. Med förslagen i denna

proposition tas steg som behövs för att målen

skall uppnås. Arbetslösheten skall betvingas.

Sverige skall åter till full sysselsättning.

Kalkyl för 2001 och 2002

Kalkylen för 2001 och 2002 baseras på att

lönebildningen fungerar väl och att tillgången på

arbetskraft är god. Då beräknas tillväxten bli 2,5

procent både 2001 och 2002.

Tillväxten drivs av investeringar och privat

konsumtion men även till viss del av

utrikeshandeln. Den offentliga konsumtionen

ökar till följd av de ökade resurserna till skola,

vård och omsorg. Sysselsättningen beräknas öka

med 0,9 respektive 0,8 procent. Den öppna

arbetslösheten fortsätter att minska och som

årsgenomsnitt beräknas den bli 5,0 procent 2002.

1.3 Sverige en nation med

ekonomisk styrka

Sunda offentliga finanser och stabila priser är en

förutsättning för en uthållig hög tillväxt och

därmed en hög sysselsättning. Detta synsätt är,

och har sedan 1994 varit, styrande för den

ekonomiska politiken. Framgångarna har varit

betydande. Låneberoendets tid är förbi.

Överskott i de offentliga finanserna kan nu

pressa tillbaka statsskulden.

1.3.1 Sunda offentliga finanser

Sverige har på ett par år gått från att ha ett av

industrivärldens största underskott till överskott

i de offentliga finanserna. År 1993 var

underskottet i de offentliga finanserna 12,3

procent av BNP. Fem år senare hade detta vänts

till ett överskott på 2,2 procent av BNP.

Trots denna remarkabla förbättring kvarstår

en stor statsskuld som följd av fallet i

sysselsättningen och underskottspolitiken i

början av 1990-talet. Den svenska statsskulden

var den 31 december 1998 1 449 miljarder

kronor. Trots det stora överskottet under 1998

fortsatte statsskulden att öka i nominella termer.

Försvagningen av kronan under 1998 gjorde att

den del av statsskulden som var upplånad i

utländsk valuta växte mer än vad som

amorterades. Detta visar tydligt att Sverige

fortfarande är i en utsatt position trots de senaste

årens konsolidering. Enbart ränteutgifterna i

statens budget utgör 1999 cirka 93 miljarder

kronor.

Med flytande växelkurs och inflationsmål är

finanspolitikens främsta syfte att skapa goda

betingelser för tillväxt och sysselsättning genom

att bevara överskotten i de offentliga finanserna

och hålla utgifterna under kontroll. Därmed

skapas förutsättningar för låga räntor vilket i sin

tur leder till höga investeringar, god tillväxt, ökad

sysselsättning och ökade möjligheter till en god

fördelningspolitik.

Tabell 1.4 Offentliga finanser 1993 2002

Procent av BNP

1993

1994

1995

1996

1997

1998

1999

2000

2001

2002

Utgiftskvot

72,8

70,0

67,3

65,8

63,9

62,4

62,1

60,5

59,2

57,6

Inkomstkvot

60,5

59,7

59,6

63,7

62,8

64,6

63,9

62,6

62,4

61,5

Skattekvot

50,2

49,8

49,9

54,1

54,2

56,1

56,0

55,2

55,3

55,1

Finansiellt sparande

-12,3

-10,3

-7,8

-2,1

-1,1

2,2

1,8

2,1

3,1

4,0

Överföring

1,1

2,0

Finansiellt sparande efter

överföring

-12,3

-10,3

-7,8

-2,1

-1,1

2,2

1,8

2,1

2,0

2,0

Nettoskuld1

11,0

21,9

23,6

20,2

19,0

15,4

10,1

5,9

2,4

0,3

Konsoliderad bruttoskuld1

76,0

79,3

78,0

77,2

77,0

75,4

67,6

62,2

54,2

51,0

Statens budgetsaldo, mdkr 1

-242

-185

-138

-21

-6

10

93

71

171

22

1 Efter beräkningsteknisk överföring till hushållen 2001 och 2002 av den del av

överskottet i offentlig sektor som överskrider målsatta överskott.

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet

Budgetpolitiska mål

Regeringen har under de senaste åren arbetat

med fleråriga och preciserade budgetpolitiska

mål. Resultaten av detta har varit mycket gott.

De budgetpolitiska målen för 1996 och 1997

uppfylldes med bred marginal. Även 1998 klaras

budgetmålet med stor marginal. För 1999 och

2000 är dock marginalen mindre.

När målet om offentliga finanser i balans 1998

sattes upp våren 1995 var det få som trodde att

det var möjligt att uppnå. I efterhand kan

konstateras att de offentliga finanserna 1998

uppvisade ett överskott på 2,2 procent av BNP.

Två övergripande mål styr budgetpolitiken.

De offentliga finanserna skall uppvisa överskott

och utgifterna skall ej överstiga de uppsatta

utgiftstaken.

Överskott i de offentliga finanserna

En stark välfärd kräver starka offentliga finanser.

En stor offentlig skuld innebär att framtida

generationer tvingas använda en stor del av de

resurser de skapar till att betala räntor och

amorteringar. Därför skall de offentliga

finanserna uppvisa ett överskott.

Det långsiktiga budgetmålet för regering och

riksdag är ett överskott på 2 procent av BNP i

genomsnitt över en konjunkturcykel. Som en

gradvis anpassning av detta är budgetmålen för

den offentliga sektorns finansiella sparande 0,5

procent av BNP 1999 och 2,0 procent för år 2000

och 2001.

Målen för åren 1999 till 2001 gäller vid den

tillväxt som kalkylerades i 1997 års ekonomiska

vårproposition. Om tillväxten av

konjunkturmässiga skäl väsentligt skulle avvika

från denna skall motsvarande avvikelse tolereras.

Enligt nuvarande prognoser för 1999 och 2000

beräknas tillväxten bli något lägre än vad som

prognostiserades 1997. Enligt regeringens

bedömning är detta inte en väsentlig avvikelse.

Tabell 1.5 BNP-tillväxt

Procent

1997

1998

1999

2000

Totalt

VP 1999

1,8

2,9

2,2

2,6

9,7

VP 1997

2,3

2,5

2,8

2,7

10,7

Differens

-0,5

0,4

-0,6

-0,1

-1,0

År 2001 uppnås målet med bred marginal.

Utöver det målsatta överskottet på 2,0 procent

av BNP finns ett utrymme som kan användas till

reformer för ökad sysselsättning och rättvisa på

1,1 procent av BNP om så bedöms vara lämpligt

bl.a. ur konjunktursynvinkel. Detta utrymme har

beräkningstekniskt överförts till hushållssektorn

i här redovisade kalkyl.

Regeringen föreslår att målet för år 2002 skall

vara 2,0 procent av BNP. Även detta år görs

därför en beräkningsteknisk överföring, som

detta år motsvarar 2,0 procent av BNP, så att

målet nås. Resultatet är att den offentliga

sektorns nettoskuld är så gott som borta 2002.

Utgiftstaken

Utvecklingen med kraftigt stigande

budgetunderskott i början av 1990-talet

förvärrades av den dåliga budgetdisciplinen. För

att inte åter hamna i samma situation

reformerades budgetprocessen under 1996.

Genom en stramare budgetprocess kan regering

och riksdag tydligare prioritera välfärden.

Ett av de viktigaste inslagen i den nya

budgetprocessen är att regeringen i samband

med vårpropositionen presenterar förslag till

nominella utgiftstak för tre år framåt. De statliga

utgifterna måste sedan hållas under utgiftstaken.

Utgiftstaket för 1997 klarades med bred

marginal. Enligt preliminära siffror klarades även

taket för 1998.

Regeringen bedömer att det finns en viss risk

för att utgiftstaket skulle kunna överskridas 1999

om inga åtgärder vidtas. Regeringen föreslår

därför vissa besparingar för att klara taket.

Dessutom har regeringen beslutat om så kallade

begränsningsbelopp för vissa anslag. Det innebär

att utgifterna inte får överskrida dessa belopp.

För 1999 beräknas budgeteringsmarginalen efter

dessa åtgärder till 1 miljard kronor. Om denna

marginal skulle visa sig vara otillräcklig avser

regeringen att under innevarande år vidta

ytterligare åtgärder. Utgiftstaken skall hållas.

Enligt regeringens bedömning är

budgeteringsmarginalen för år 2000 för liten för

att kunna hantera makroekonomiska störningar

om inga åtgärder vidtages. Samtidigt finns det

behov av att göra besparingar av strukturell natur

inom t.ex. läkemedelssubventionerna för att få

ner de snabbt ökande kostnaderna. Därför

föreslås vissa besparingar även för år 2000. De

sämst ställda pensionärerna kompenseras dock.

Budgeteringsmarginalen för 2001 är

betryggande stor, 16 miljarder kronor samtidigt

som målet om 2,0 procents överskott uppnås

med bred marginal.

Regeringen föreslår att utgiftstaket för 2002

skall vara 810 miljarder kronor.

Den nya budgetprocessen har på ett

avgörande sätt förbättrat betingelserna för en

ansvarsfull ekonomisk politik. Det hindrar inte

att det bör göras en översyn av hur den nya

processen fungerar. En översyn av

budgetprocessen har därför påbörjats i såväl

riksdag som regering. Dess principer om

budgetdisciplin och ordning och reda i de

offentliga finanserna skall ligga fast.

Tabell 1.6 Besparingar, begränsningsbelopp och

finansiering. Nettoeffekt på offentliga finanser

Miljoner kronor

1999

2000

2001

2002

Regeringskansliet

0

0

0

100

Försvarsram inkl

omställningsbidrag

0

0

0

1 000

Högkostnadsskydd, läkemedel

800

1 370

1 370

1 370

Sjukpenninggrundande inkomst

0

90

280

470

Antagandepoäng, vilande

förtidspension

0

90

170

250

Underhållsstöd

0

210

210

210

Socialfonden

0

400

1 000

1 000

Arbetsmarknadspolitiska

åtgärder

1 040

2 790

1 100

1 100

Vuxenstudiestöd

60

0

0

0

Kunskapslyftet

0

900

1 080

0

Räntebidrag

0

110

0

0

Stöd till lokala

investeringsprogram

120

740

550

0

Investeringsbidrag

0

250

0

0

Bidrag för att minska

elanvändning

60

200

0

0

Väghållning

500

500

0

0

Övrigt kommunikationer

0

100

150

200

Jordbruk

870

400

0

0

Finansiering maxtaxa

0

0

1 700

1 300

Begränsningsbelopp

3 730

Övrigt

580

730

370

390

Summa besparing

7 750

8 870

7 990

7 390

En långsiktig inkomst- och utgiftsstrategi

Budgetsaneringen innebar såväl

utgiftsnedskärningar som skattehöjningar. För

perioden 2001 och framåt är perspektivet det

spegelvända. Sverige kan då tillåta sig såväl

utgiftsökningar som skattesänkningar, förutsatt

att de håller sig inom de ramar som kravet på

överskott i de offentliga finanserna, utgiftstaken,

konjunkturläget och den ekonomiska tillväxten

medger. Därför behövs en långsiktig inkomst-

och utgiftsstrategi som en riktlinje för den

ekonomiska politiken de kommande åren.

Utgångspunkten för en sådan strategi är att

det offentliga överskottet om två procent av

BNP i genomsnitt över en konjunkturcykel skall

bestå. Regeringen gör bedömningen att med ett

sådant mål är det möjligt att under de kommande

åren öka de offentliga utgifterna samtidigt som

det kommer att finnas utrymme för

skattesänkningar. En långsiktig inkomst- och

utgiftsstrategi syftar till att finna en rimlig

avvägning mellan sådana utgiftsökningar och

skattesänkningar. Den förenar kraven på å ena

sidan starka offentliga finanser, å andra sidan

berättigade önskemål om förbättringar av den

offentliga välfärden och likaledes motiverade

krav på skattesänkningar. Därmed befästs den

ekonomiska politikens stadga och trovärdighet

vilket bidrar till en hållbar och hög ekonomisk

tillväxt för en god välfärd.

Diagram 1.1 De statliga utgiftstaken 1997 2002

Procent av BNP 1.

1 Till följd av ålderspensionsreformen gjordes hösten 1998 en teknisk justering

av

utgiftstaken för åren 1999 2001. För att möjliggöra en jämförelse över tiden har

utgiftstaken för 1997 och 1998 justerats.

Reformer

Den goda utvecklingen av de offentliga

finanserna, den nya budgetprocessen samt de nu

föreslagna besparingarna möjliggör nya reformer

inom prioriterade områden för de kommande

åren. Reformerna kan delas in i fem huvudsakliga

områden:

Arbetslösheten skall betvingas. Ett brett

åtgärdsprogram genomförs för att göra

sysselsättningsökningen uthållig.

Kunskap och kompetens. Högskoleutbildning,

forskarutbildning och grundforskning tillförs

mer resurser, en studiestödsreform genomförs

Skolan, vården och omsorgen skall förbättras.

Mer resurser tillförs barnomsorgen, skolan,

vården och omsorgen, maxtaxa inom

barnomsorgen införs m.m.

Rättvisan skall stärkas. Biståndet höjs, de

tillfälliga skattesänkningarna förlängs. Dessutom

höjs barnbidraget enligt tidigare förslag.

Hållbara Sverige. En rad åtgärder genomförs

för att göra Sverige mer ekologiskt uthålligt.

Tabell 1.7 Nya reformer.

Nettokostnad, offentliga finanser

Miljoner kronor

2000

2001

2002

Arbetslösheten skall betvingas

Stärkt platsförmedling

700

0

0

Anställningsstöd

970

1 120

1 120

Lönebidrag m.m.

90

90

90

Kunskap och kompetens

Kompetensutveckling

400

1 000

1 000

Nytt studiestödsystem, pensionsrätt

0

800

1 600

Kunskapslyftet

0

0

3 170

Högskoleplatser

0

450

1 350

Forskning och forskarutbildning

70

470

780

Särskilda utbildningssatsningar

30

80

500

Stiftelsehögskolor

0

200

200

Övrigt

40

0

0

Skolan, vården och omsorgen

Generella statsbidraget

0

2 000

3 000

200-kronan till kommunsektorn

1 250

0

0

Maxtaxereform och allmän förskola

0

1 700

3 400

Ersättning till vissa steriliserade

90

20

0

Personliga ombud psykiskt funktions-

hindrade

90

90

90

Handikappområdet

240

190

60

Rättvisan skall stärkas

Bistånd

0

0

200

Skattereduktion

3 000

300

0

Fastighetsskatt, hyresfastigheter

0

640

1 100

Pensionstillskott

270

0

0

Särskilt grundavdrag, pensionärer

110

0

0

Rättsväsendet

150

150

150

Hållbara Sverige

Markinköp

0

0

370

Marksanering

0

90

300

Miljöforskning

50

100

100

Biotopskydd

0

80

100

Byggforskning

50

50

50

Hållbara Sverige övrigt

40

30

70

Bidrag till minskad elanvändning

0

210

210

Lokala investeringsprogram

0

0

1 200

Övrigt

10

0

0

Summa reformer

7 660

9 850

20 200

1.3.2 Stabila priser

Stabila priser är en grundläggande förutsättning

för en framgångsrik ekonomisk politik. Hög

inflation försämrar förutsättningarna för en

uthålligt hög tillväxt och därmed också för en

stabilt hög sysselsättning. En hög och ojämn

inflation har dessutom negativa

fördelningseffekter. Den övergripande uppgiften

för penningpolitiken är därför prisstabilitet.

Riksbanken bedriver penningpolitiken

självständigt. Riksbanken har definierat

prisstabilitet som att ökningen av

konsumentprisindex skall begränsas till 2

procent med en tolerans på 1 procentenhet uppåt

och nedåt. Regeringen stöder penningpolitikens

inriktning och står bakom inflationsmålet.

Diagram 1.3 Hushållens inflationsförväntningar samt KPI

utfall 1994 1999

Procent

Riksdagen tog under hösten 1998 ett andra

beslut om att göra Riksbanken mera självständig.

Därmed har grundlagen ändrats. Beslutet

grundade sig på den fempartiöverenskommelse

som gjorts om penning- och valutapolitiken för

att stärka trovärdigheten för prisstabiliteten. De

nya bestämmelserna innebär bl.a.:

- Riksbanken ges ett överordnat mål för sin

verksamhet som läggs fast i lag. Målet för

penningpolitiken skall vara att upprätthålla ett

fast penningvärde. Eftersom Riksbanken är

en myndighet under riksdagen bör banken

därutöver stödja den allmänna ekonomiska

politiken, bl. a. i syfte att främja en hållbar

tillväxt och en hög sysselsättning, utan att

åsidosätta prisstabilitetsmålet.

- I regeringsformen har ett förbud införts för

varje myndighet att ge instruktioner till

Riksbanken i frågor som rör penningpolitik.

Dessutom får en ledamot av

riksbanksdirektionen inte söka eller ta emot

instruktioner när hon eller han fullgör

penningpolitiska uppgifter.

- Riksbankschefen får en stärkt ställning

genom att det i regeringsformen anges att

denna eller denne under den sexåriga

mandatperioden får avsättas endast om hon

eller han inte längre uppfyller de krav som

ställs för att kunna utföra sina uppgifter eller

om hon eller han gjort sig skyldig till allvarlig

försummelse.

- Ansvaret för övergripande valutapolitiska

frågor har förts över från Riksbanken till

regeringen. Riksbanken skall besluta om

tillämpningen av det växelkurssystem som

regeringen beslutat om.

Den nya riksbankslagstiftningen som trädde i

kraft den 1 januari 1999 innebär också att

Riksbanken fått en ny direktion med sex

heltidsanställda ledamöter som självständigt

fattar de penningpolitiska besluten. Direktionen

har beslutat att målformuleringen för

Riksbanken ligger fast.

Räntan

Den låga inflationen och de sanerade offentliga

finanserna har medfört att Riksbanken kunnat

sänka sin styrränta, den s.k. reporäntan, till under

3 procent. Det är drygt en procentenhet lägre än

under början av hösten och den lägsta styrränta

Sverige haft sedan den moderna

kreditmarknaden började ta form under 1980-

talet. Sverige har därmed en av Europas lägsta

styrränta

De svenska räntorna ligger i ett historiskt

perspektiv på unikt låga nivåer. Saneringen av de

offentliga finanserna och penningpolitikens

inriktning på prisstabilitet är de viktigaste

förklaringarna till att de svenska 10-årsräntorna

nu endast ligger strax över euroräntorna och

t.o.m. under räntenivåerna i Förenta staterna.

Diagram 1.4 Svenska, tyska och amerikanska 10-årsräntor

1998 1999

Procent

Internationella räntor med längre löptid har stigit

sedan årsskiftet, till följd av bl.a. den ihållande

tillväxten i Förenta staterna. Trots uppgången av

de amerikanska långa räntorna är de svenska

räntorna lägre än under början av hösten 1998, ca

4,4 procent jämfört med ca 4,7 procent.

Differensen mot den tyska tioåriga räntan har

fallit från strax under 1 till ca 0,4 procent. Detta

beror främst på att turbulensen på de

internationella finansiella marknaderna har lagt

sig och att det efter valet står klart att den

ekonomiska politiken är fortsatt inriktad på

överskott i de offentliga finanserna och låg

inflation.

Både korta och långa räntor beräknas förbli

låga. Det innebär att det finns utrymme för

lättnader för dem som bor i hyresrätt, i takt med

att lägre räntekostnader slår igenom i

hyressättningen, och för hushåll med villa- eller

bostadsrättslån. Månadskostnaden efter skatt för

ett normalt tvåårigt villalån på 500 000 kronor

har fallit från ca 3 500 kronor till ca 1 500 kronor

sedan hösten 1994.

Diagram 1.5 Månadskostnad efter skatt för ett 2-årigt

bostadslån

Kronor

Kronan

Kronan har stärkts. Jämfört med ett konkurrens-

vägt genomsnitt av valutor har kronan stärkts

med ca 4 procent sedan årsskiftet. Detta är delvis

en spegling av en lugnare internationell miljö på

de finansiella marknaderna men också ett uttryck

för att förtroendet för svensk ekonomi är starkt.

Diagram 1.6 Valutakurs mot euron, 1998 1999

Före 1/1 1999 kurs mot D-mark omräknad till euro

Penningpolitikens inriktning på prisstabilitet och

flytande växelkurs innebär att det är naturligt

med en viss variation i kronans växelkurs. Den

internationella finansiella turbulensen under

hösten medförde att kronan försvagades och

växelkursfluktuationerna tilltog. Andra

jämförbara valutor med rörlig växelkurs utsattes

också för stora valutakursrörelser.

EMU

Den 1 januari infördes EU:s gemensamma

valuta, euron. Införandet av euron utgör ett

historiskt och betydelsefullt steg i den

europeiska integrationen. Valutaunionen

påverkar i hög utsträckning Sverige ekonomiskt

och politiskt. Det är viktigt också för Sverige att

projektet blir en framgång.

Sverige har valt att inte delta i valutaunionen

från starten. Ett eventuellt beslut om deltagande i

valutaunionen måste ha ett brett folkligt stöd.

Sverige håller dörren öppen för ett senare inträde

i valutaunionen. Ett beslut om ett svenskt

deltagande i valutaunionen skall underställas

svenska folket för prövning i val eller i

folkomröstning. Det är angeläget att ett framtida

ställningstagande om deltagande i valutaunionen

föregås av ordentlig debatt och analys.

För att öka kunskapen och stimulera en bred

debatt om ett eventuellt svenskt deltagande har

ett informations- och folkbildningsarbete

påbörjats. Syftet är att detta skall vara

vittomfattande och opartiskt. En särskild

delegation har nyligen tillsatts av regeringen med

uppgift att fördela 20 miljoner kronor till

folkhögskolor och folkbildningsorganisationer

för utbildnings- och informationsprojekt om

EMU. Sedan tidigare bedrivs även en av

regeringen initierad informationsinsats om

praktiska eurofrågor som syftar till att informera

företag och hushåll om praktiska aspekter av

eurons införande.

Regeringens uppfattning är att det inte är

aktuellt att delta i det europeiska

växelkurssamarbetet ERM2. Erfarenheterna från

den nuvarande politiken inriktad på prisstabilitet

i kombination med rörlig växelkurs är goda.

1.3.3 En lönebildning i balans

En väl fungerande lönebildning är en

förutsättning för att sysselsättningen skall

fortsätta att öka i tillfredsställande takt.

Konsekvenserna av brister i lönebildningen är

annorlunda nu mot förr. När lönekostnaderna

steg mer i Sverige än i omvärlden under 1970-

och 1980-talen medförde det på kort sikt

inflation och först efterhand försvagad

konkurrenskraft och högre arbetslöshet.

Utvecklingen visar att en beredvillighet att

acceptera inflation inte ger en hållbart låg

arbetslöshet. Inflationsvägen är stängd.

Även vid en väsentligt lägre arbetslöshet än

dagens måste löneökningarna hålla sig vid en låg

nivå. Regeringen tillsatte därför en utredning för

att se över regelverket kring lönebildningen.

Utredningen överlämnade sitt slutbetänkande i

november 1998 och remissbehandlingen

avslutades i mars 1999.

Reformeringen av lönebildningen är i första

hand en fråga för arbetsmarknadens parter. Om

parterna ej förmår ta det nödvändiga ansvaret för

lönebildningen vilar ansvaret på statsmakterna.

Under hösten 1998 har parterna fört

diskussioner om en tänkt allians för tillväxt,

vilken även skulle innefatta spelreglerna för

lönebildningen. När dessa samtal inte ledde till

någon överenskommelse tillsatte regeringen två

samsynsmän med uppdrag att rapportera om

möjligheterna för arbetsmarknadens parter att nå

en samsyn rörande bl.a. spelreglerna kring

lönebildningen. De två samsynsmännen

rapporterade i mars till regeringen att det finns

betydande motsättningar mellan parterna i synen

på spelreglerna kring lönebildningen, men att det

också finns en bred samsyn om vissa principer

för lönebildningen och om ett antal andra frågor.

Mot denna bakgrund avser regeringen att under

hösten 1999 lägga förslag om regelverket för

lönebildningen.

Att motverka osakliga löneskillnader på grund

av kön är en av jämställdhetspolitikens viktigaste

frågor. Därför kommer regeringen att prioritera

uppföljning och analys av de uppdrag och

åtgärder som redan beslutats. Vid behov kommer

regeringen att överväga ytterligare steg för att

motverka osakliga löneskillnader. Även här har

dock arbetsmarknadens parter huvudansvaret.

Regeringen kommer att inbjuda

arbetsmarknadens parter till överläggningar i

avsikt att påskynda det arbete som bedrivs för att

motverka lönediskriminering. Regeringen avser

att i höstens budgetproposition återkomma med

en handlingsplan för hur det fortsatta arbetet för

att motverka osakliga löneskillnader på grund av

kön skall bedrivas.

1.4 Sverige en nation i utbildning

och arbete på väg in i 2000-talet

Sverige kan ta steget in i 2000-talet med

tillförsikt och optimism. Sverige skall åter till full

sysselsättning. Andelen sysselsatta av

befolkningen mellan 20 och 64 år skall öka från

74 procent 1997 till 80 procent 2004. Målet om 4

procents öppen arbetslöshet år 2000 ligger fast.

Könsuppdelningen på arbetsmarknaden skall

brytas.

Detta är ambitiösa men fullt realistiska mål.

Det mesta tyder på att Sverige står inför en lång

period med hög tillväxt. En tillväxttakt på i

genomsnitt mellan 2,5 och 3 procent de närmaste

åren är fullt möjlig. Av central betydelse för

sysselsättningspolitiken är därför att slå vakt om

den goda grund som nu lagts med offentliga

överskott, låga räntor och stabila priser.

Förutsättningarna för att efterfrågan på

arbetskraft skall fortsätta att öka är för

närvarande goda trots avmattningen i den

internationella konjunkturen. Det senaste året

har över 100 000 nya jobb tillkommit. Antalet

ungdomar under 25 år som har gått arbetslösa

över 100 dagar har minskat kraftigt. Hälften av

de som går ut en yrkesinriktad

arbetsmarknadsutbildning har erhållit arbete

inom sex månader, den högsta andel som

uppmätts sedan 1991. Förutsättningarna är också

goda för att efterfrågan på arbetskraft på

medellång sikt skall fortsätta öka. Det ökande

förtroendet för den ekonomiska politiken, med

stärkta offentliga finanser, låga räntor och låga

inflationsförväntningar skapar goda betingelser

för en fortsatt ökning av sysselsättningen. En väl

fungerande offentlig sektor och en aktiv

fördelningspolitik är också av betydelse i detta

sammanhang. Den svenska industrins

internationella konkurrenskraft är god, vilket ger

bra förutsättningar för en förnyad snabb

exporttillväxt när den internationella

konjunkturen vänder uppåt.

Denna goda utveckling måste vidmakthållas.

Tillgången på kvalificerad arbetskraft de

kommande åren måste därför säkras. Flaskhalsar

måste undvikas. De arbetslösas kompetens skall

höjas. Alla arbetslösas vilja till arbete måste

tillvaratas.

1.4.1 Sverige en nation i utbildning

Sverige skall vara en ledande kunskapsnation.

Därför behövs fortsatta offensiva investeringar i

kunskap. Kunskap är en central faktor för

tillväxt, utveckling och modernisering. Sverige

skall konkurrera med kompetens och välutbildad

arbetskraft. Kunskap och utbildning är nyckeln

till en hög sysselsättning och tillväxt utan att det

sker på bekostnad av ökade orättvisor och

fördjupade klyftor.

Förskolan utgör det första steget i det

livslånga lärandet. Det är ett av skälen till att

regeringen avsatt medel för att stegvis införa en

allmän förskola samt maxtaxa inom

barnomsorgen.

Grundskolan och gymnasieskolan skall ge alla

elever en god grund för det livslånga lärandet.

Skolans viktigaste resurs i arbetet med att nå

målen är välutbildade lärare och skolledare, som

kan leda den pedagogiska utvecklingen.

Regeringen avsätter ytterligare resurser för

kompetensutveckling. En bra skola kräver

välutvecklade system för kvalitetsutveckling,

uppföljning och utvärdering. Regeringen

fortsätter att prioritera arbetet med kvalitet och

likvärdighet i skolan. Kommunerna tillförs mer

resurser för att stärka skolan och öka

måluppfyllelsen.

Den mest effektiva sysselsättningspolitiken är

den som genom att stärka arbetskraftens

kompetens och kunskapsnivå stimulerar tillväxt

och sysselsättning samt motverkar arbetslöshet.

Arbetsmarknadsutbildningen är en av

hörnstenarna inom arbetsmarknadspolitiken.

Regering och riksdag har under senare år betonat

vikten av att fokusera på den yrkesinriktade

arbetsmarknadsutbildningen. Bland annat har

regeringen satt upp ett ambitiöst mål för andelen

i arbete efter avslutad utbildning. Det är viktigt

att arbetsmarknadsutbildningen fortsätter att

utvecklas för att i högre grad bidra till en effektiv

matchning mellan tillgång och utbud av

arbetskraft. En viktig del i denna politik är

satsningarna på vuxenutbildningen och

Kunskapslyftet. Kunskap om

informationsteknik och dess

användningsområden skall föras in på alla nivåer i

utbildningsväsendet.

Kunskapslyftet är nu inne i sitt andra

verksamhetsår sedan starten hösten 1997. I dag

studerar totalt närmare 200 000 i

vuxenutbildning på gymnasial nivå. Under

femårsperioden fram till 2002 kommer

Kunskapslyftet att ha nått över 800 000 nya

studerande. Genom Kunskapslyftet har

hundratusentals, i huvudsak tidigare arbetslösa,

fått möjlighet att stärka sin kompetens och sin

ställning på arbetsmarknaden.

Regeringen föreslår att Kunskapslyftet i stort

ligger kvar på samma nivå som 1999 fram till och

med första halvåret 2002, vilket innebär att den

tidigare planerade utbyggnaden inte kan komma

till stånd. Satsningen fortsätter därefter på en

lägre nivå under andra halvåret 2002. Regeringen

avser att under 2000 återkomma till riksdagen,

efter det att underlag inhämtats av den

parlamentariska kunskapslyftskommittén, om

perioden efter 2002.

Utvecklingen på arbetsmarknaden och den

internationella konkurrensen kräver att fler har

en högskoleutbildning. Utbyggnaden av

högskolan fortsätter därför med 10 000 nya

permanenta platser 2001 och ytterligare 10 000

platser 2002. Studiestödet reformeras med början

2001.

Målet för forskningspolitiken är att Sverige

skall vara en framstående forskningsnation, där

forskningen håller hög kvalitet och där

forskningsinsatserna ger utrymme för både

bredd och specialisering. Resurserna för

grundforskning ökas för att bidra till

kunskapssamhällets infrastruktur. Staten är

garant för fri grundforskning med långsiktig och

obunden finansiering.

Sverige behöver också fler forskarutbildade

såväl för högskolans eget behov som för att möta

efterfrågan av forskarutbildade inom näringslivet

och i offentlig verksamhet. En successiv satsning

på forskning sker nu avseende de nya

universiteten, men också generellt för en

utbyggd forskarutbildning och stöd till

grundforskning.

Tabell 1.8 Nya utbildningssatsningar

Miljoner kronor

2000

2001

2002

Särskilda utbildningssatsningar1

30

80

500

Förlängning av Kunskapslyft

3 168

Studiestödsreform

8002

1 6002

Högskoleplatser

450

1 350

Forskning och forskarutbildning

70

470

779

Stiftelsehögskolor

200

200

Kompetensutveckling

400

1 000

1 000

Totalt

500

3 000

8 300

1 Bl.a. IT-satsning, 10-punktsprogrammet

2 Inkl. pensionsrätt

1.4.2 Sverige en nation i arbete

Arbetet med att stärka Sverige går vidare.

Regeringen föreslår nu en rad åtgärder för att

göra sysselsättningsökningen uthållig. Politiken

inriktas på insatser för att arbetsmarknaden skall

fortsätta att utvecklas positivt och

sysselsättnings- och arbetslöshetsmålet uppnås.

Effektivare arbetsmarknad

Arbetsmarknadens funktionssätt måste

förbättras. En mer effektiv arbetsmarknad är

viktig för att den nuvarande positiva ekonomiska

utvecklingen skall fortsätta och leda till en

varaktigt högre sysselsättning och minskad

arbetslöshet. En effektiv matchning mellan

arbetssökande och lediga platser bidrar till att

sysselsättningen kan öka utan att

inflationsdrivande flaskhalsar uppstår.

Regeringen föreslår därför en rad åtgärder för att

bidra till detta:

- Arbetet med att väsentligt reducera det

arbetsmarknadspolitiska regelverket skall

fortsätta. Arbetsmarknadspolitiken skall

fokusera på att underlätta en effektiv

platsförmedling, minska obalanser på

arbetsmarknaden samt att förhindra långa

tider utan reguljärt arbete. Regelverket skall

bygga på att arbets- och kompetenslinjen

gäller, konkurrensneutraliteten säkerställs

samt att undanträngnings- och

inlåsningseffekter motverkas.

- Regeringen föreslår effektiviseringar av de

rörlighetsstimulerande åtgärderna.

- Kvaliteten i de individuella handlingsplanerna

skall förbättras och medvetandet om dem

öka.

- En ettårig försöksverksamhet med

bristyrkesutbildning för anställda genomförs

inom ramen för arbetsmarknadsutbildningen.

- De regionala kompetensrådens uppgifter för-

tydligas för att säkerställa att de fungerar väl i

rådande uppgång på arbetsmarknaden.

- Arbetslöshetsförsäkringen ses över vad gäller

bl.a. kraven på omställning. Syftet är att

säkerställa arbetslöshetsförsäkringens roll

som omställningsförsäkring och samtidigt

stärka rättstryggheten för den arbetslöse.

- En utredning tillsätts med uppgift att snarast

se över arbetsmarknadsutbildningens

organisation och effektivitet.

Arbetsmarknadsutbildningen måste i högre

grad bidra till en effektiv matchning mellan

efterfrågan på och utbud av arbetskraft.

Avgränsningen gentemot den reguljära

utbildningen skall tydliggöras.

En av arbetsmarknadspolitikens viktigaste

uppgifter är att förhindra långa perioder utan

arbete. Personer som har varit utan arbete under

en längre tid förlorar anknytningen till

arbetsmarknaden, med risk för att kompetensen

och möjligheterna att följa med i de förändringar

som sker på arbetsmarknaden försämras.

Arbetsmarknadspolitikens uppgift är att stödja

den enskilde i dessa ansträngningar. Mot denna

bakgrund är det angeläget att

arbetsförmedlingarna fortsättningsvis prioriterar

långtidsarbetslösa och långtidsinskrivna, vad

gäller t.ex. deltagande i arbetsmarknadspolitiska

åtgärder, så att inte regelförenklingar och

minskade åtgärdsvolymer leder till ökad

utförsäkring

Utsatta grupper skall prioriteras.

Arbetsmarknadssituationen för invandrare är

särskilt problematisk och sysselsättningsgraden

har fallit markant sedan början av 1990-talet. För

att underlätta för utsatta grupper att komma in

på arbetsmarknaden föreslår regeringen ett antal

åtgärder:

- Ett förstärkt anställningsstöd införs för

arbetslösa med långa inskrivningstider. Stödet

ges till arbetsgivare som anställer personer,

som har varit öppet arbetslösa eller i

arbetsmarknadspolitiska åtgärder under minst

tre år. Stödet ges genom en kreditering av

arbetsgivarens skattekonto under två år.

- Arbetsförmedlingen får använda 700 miljoner

kronor för tillfälliga personalförstärkningar.

Av dessa skall 100 miljoner kronor användas

för att särskilt stärka invandrares ställning på

arbetsmarknaden.

- De extra personalresurser som tillförs Arbets-

marknadsverket möjliggör för

arbetsförmedlingarna att i samarbete med

kommunerna förbättra tillgången på

praktikplatser i samband med utbildning i

svenska för invandrare(SFI).

- Ett system för validering av utländsk

yrkeskompetens prövas i pilotprojekt under

hösten.

- En försöksverksamhet initieras med

inriktning på att pröva nya vägar, metoder

och aktörer för att finna effektiva former för

att förmedla arbeten till arbetslösa invandrare.

- Ytterligare resurser satsas för att fler

arbetshandikappade skall erhålla en

lönebidragsanställning.

En offensiv konkurrenspolitik

För att åstadkomma en uthållig

sysselsättningstillväxt krävs även effektiva

marknader. Väl fungerande marknader leder till

att produktivitetstillväxten blir tillräckligt god

för att säkerställa en hög standardutveckling och

ett internationellt konkurrenskraftigt näringsliv.

Effektivare marknader gynnar också

konsumenterna i form av lägre priser, bättre

kvalitet och större urval av varor och tjänster.

Regeringen föreslår därför åtgärder för att bidra

till mer effektiva marknader:

- En väl fungerande konkurrens inom bygg-

sektorn minskar på sikt boendekostnaderna

för alla. Byggkostnadsdelegationen skall

presentera förslag för att motverka att

byggsektorn bidrar till att inflationstendenser

uppkommer.

- Kvarvarande hinder för konkurrens i

gränslandet mellan offentlig och privat

verksamhet skall undanröjas. Statskontoret

ges i uppdrag att snarast se över hur de

statliga myndigheterna agerar på

konkurrensutsatta marknader. Diskussioner

förs med kommunsektorn om en långsiktig

strategi för att offentlig verksamhet inte skall

hämma tillväxtförutsättningarna.

- En väl fungerande konkurrens ger ett

effektivare näringsliv och ger konsumenten

en starkare ställning. Flera branscher

kännetecknas idag av bristande konkurrens

och att konsumenten därmed har en svag

ställning. Regeringen avser att återkomma

med förslag som ger ökad konkurrens och

stärker konsumentens ställning.

- Sveriges deltagande i den inre marknaden ger

konsumenterna ett bredare utbud och lägre

priser. Regeringen arbetar för att ytterligare

stärka konsumentintresset i handelspolitiken

bl.a. genom ökad importkonkurrens. Ett

exempel på detta är frågan om utvidgad

parallellimport.

Effektivare system för utbildning och

kompetensutveckling

Tillgången på de kategorier arbetskraft för vilka

efterfrågan stiger måste vara så god att risken för

en snabb löneglidning motverkas.

Inflationsdrivande flaskhalsar måste undvikas.

Detta ställer krav på en hög effektivitet och

anpassningsförmåga även inom det reguljära

utbildningssystemet. Utöver den stora

satsningen på utbildningen, som redovisats

tidigare, måste även de som redan har arbete öka

sin kompetens. Vikten av en väl fungerande

kompetensförsörjning betonas även i den s.k.

Industrigruppens förslag.

- En stimulans av kompetensutveckling i

arbetslivet genomförs åren 2000 till 2002 med

utgångspunkt från det förslag som

arbetsgruppen för kompetensutveckling i

arbetslivet lämnade hösten 1998.

Finansieringen avses ske inom ramen för nya

mål 3 inom EG:s socialfond. Hälften av

satsningen bör utgöras av medel från EU och

hälften av statlig medfinansiering.

Stimulansen förutsätter finansiering från

arbetsgivarna inom ramen för en

trepartssamverkan.

Strategi för företagsutveckling

Sysselsättning och tillväxt förutsätter fler nya

och växande företag. Efterfrågan på arbetskraft

och den samlade tillväxten i den svenska

ekonomin påverkas av de allmänna villkor, som

finns för etablering av nya företag och för de

redan etablerade företagens tillväxt. Olika

former av etablerings- och tillväxthinder måste

minskas. Myndighetsstrukturen och

stödsystemen skall ses över. Näringspolitiken

skall inriktas på att vidmakthålla goda

förutsättningar för tillväxt och företagande i alla

delar av landet. Den lägre räntan har givit bättre

förutsättningar för investeringar i företagen.

Jämställdhetsperspektivet skall vara centralt.

Småföretagsdelegationen har presenterat ett

betydande antal förslag som syftar till att

underlätta företagande. Den interdepartementala

arbetsgrupp som regeringen tillsatt för att

utvärdera dessa redovisade sin slutliga rapport

för regeringen den 31 mars i år. Gruppen har

successivt lämnat underlag som har lett till att en

betydande del av förslagen redan är genomförda,

beslutade eller är under beredning. En ytterligare

genomgång av läget beträffande

småföretagardelegationens förslag kommer att

redovisas i samband med budgetpropositionen.

Den översyn av vissa fåmansbolagsregler och

bestämmelser om generationsskiften i företag

som aviseras i denna proposition har stor

betydelse för små företags möjligheter att växa.

Regeringen föreslår därför att:

- Informationen kring nyföretagande utökas.

- Stödet till kooperativ utveckling utökas.

- Regleringen av värdepappersfonder på

nationell nivå ses över.

- En samlad översyn görs av de statliga

insatserna på riskkapitalområdet. Syftet är att

förbättra samordningen och höja

effektiviteten.

- Regeringen undersöker möjligheterna att

införa en patentintrångsförsäkring.

Samarbete mellan högskolan och näringslivet

måste utökas. Landets små och medelstora

företag har i en ökande utsträckning behov av

den kunskapsproduktion som sker vid

universitet, högskolor och forskningsinstitut.

Samhällets investeringar i kunskapsproduktion

skall komma även de mindre företagen till del.

Det finns en betydande regional

utvecklingspotential i ett ökat och förbättrat

samarbete på lokal nivå mellan högskola och

näringsliv.

- För att säkerställa och utveckla tillgången på

kunskap och kompetens vidareutvecklas

program för teknik och kunskapsöverföring

från bl.a. högskolorna till små och medelstora

företag. Syftet är att kunskapsproducenter

inom en region skall bli tillgängliga för små

och medelstora företag

- De gymnasiala yrkesutbildningarnas kvalitet

behöver öka. Ett utökat samarbete mellan

skola och arbetsliv behövs för att finna nya

och flexibla former för lärande i arbetslivet.

Därmed kan kvaliteten i gymnasieskolan

förbättras och den nya lärlingsutbildningen

utvecklas.

- Regeringen anser att arbetet med att öka

intresset för naturvetenskapliga studier är

viktig. I Göteborg skall, i samarbete med

kommunerna och näringslivet i regionen, ett

naturvetenskapligt centrum byggas.

Regeringen bidrar till finansieringen av detta

centrum med 50 miljoner kronor under

perioden 1999 2000.

1.4.3 Sverige en nation på väg in i

2000-talet

I 1998 års ekonomiska vårproposition

presenterade regeringen ett antal förslag inom

områden som är av stor vikt för den svenska

tillväxten och sysselsättningen. Utöver

utbildning och företagande är dessa: Hållbara

Sverige, delaktighet i informationssamhället,

europeiskt samarbete och ett Sverige för alla.

Hållbara Sverige

Regeringens övergripande mål för miljöpolitiken

är att till nästa generation kunna lämna över ett

samhälle där de stora miljöproblemen i Sverige är

lösta. Sverige skall vara ett föregångsland i

omställningen till hållbar utveckling. Det

internationella samarbetet inom bl.a. EU är

centralt. Arbetet med att skydda miljön,

stimulera lokala initiativ och främja

kretsloppstänkandet skall fortsätta. Åtgärder för

ekologisk hållbarhet skall stimulera teknisk

utveckling och nyföretagande och därmed också

samtidigt stärka ekonomi och sysselsättning

Regeringen har under de senaste åren

utvecklat en bred plattform för ekologiskt

hållbar utveckling. Miljöbalken är i kraft sedan

årsskiftet. En mycket bred utbildningsinsats

genomförs nu i hela samhället och totalt kommer

flera tusen personer att delta under 1999.

Riksdagen kommer under våren 1999 att ta

ställning till regeringens förslag om de miljömål

som skall styra tillämpningen av miljöbalken.

Anslagen för miljöpolitiken har ökat.

Kommunerna är brett engagerade genom bland

annat det lokala investeringsprogrammet.

Energiöverenskommelsen innebar ett stort

investeringsprogram för att ställa om

energisektorn. Ytterligare åtgärder gäller

forskning, teknikutveckling och miljöanpassad

upphandling, främjandet av export av svensk

miljöteknik, osv. Alla samhällssektorer är

berörda.

Arbetet med att ställa om Sverige till ett

föregångsland för den ekologiska hållbarheten

skall fortgå och följas upp årligen genom

skrivelser som presenteras samtidigt med

budgetpropositionen.

Regeringen föreslår nu ytterligare åtgärder för

att bygga om Sverige i hållbar riktning:

- Det lokala investeringsprogrammen förlängs i

tiden till att omfatta 2002.

- Miljöforskningen och byggforskningen

tillförs ytterligare resurser.

- Anslagen för marksanering,

kalkningsverksamhet och biotopskydd

förstärks.

- Anslagen för markinköp, miljöövervakning

samt miljötillsynen vid länsstyrelserna

förlängs t.o.m. 2002 på 2001 års nivå.

En fortsatt miljörelatering av skattesystemet

genom skatteväxling är en viktig uppgift i de

fortsatta skatteöverläggningarna.

Omställningen till ett ekologiskt hållbart sam-

hälle skapar en sysselsättningspotential. Denna

skall tas till vara. Framsynta krav på att skydda

naturen och människors hälsa och att gradvis öka

resurseffektiviteten skapar tryck på teknisk

utveckling och ger därmed möjligheter för ny

företagsamhet. Det bidrar därmed till det

omvandlingstryck som driver på den

ekonomiska utvecklingen. Därmed kan

ytterligare resurser avsättas för en hållbar

utveckling.

Den ekonomiska politiken måste därför

kombineras med en effektiv miljöpolitik baserad

på såväl en skarp och tydlig lagstiftning som på

ekonomiska styrmedel och andra stimulanser.

Regeringen föreslår därför att:

- De lokala investeringsprogrammen skall även

innefatta investeringar som förbättrar

inomhusmiljön. Kraven utvecklas vad gäller

ekonomiska kalkyler, sysselsättnings- och

miljöeffekter m.m. i respektive projekt.

Stödet bör även kunna användas för att främja

en miljöinriktad näringslivsutveckling inom

ramen för programmen.

- Möjligheterna att ställa krav på

miljöcertifiering vid företagsstöd och olika

former av regionala stöd kommer att prövas

av regeringen.

- Miljödelegationen tilldelas medel för att

kunna fortsätta sin verksamhet år 2000.

- Regeringen har avsatt medel för att främja

export av miljörelaterade varor och tjänster.

Denna satsning kommer att fortsätta.

I budgetpropositionen för 1999 utfäste sig

regeringen att i 1999 års ekonomiska

vårproposition presentera gröna nyckeltal. I

tabell 1.9 redovisas sju nyckeltal, vilka kan ses

som ett första steg mot att spegla andra

samhälleliga dimensioner vid sidan av den

ekonomiska dimensionen. Nyckeltalen speglar

de svenska bidragen till angelägna miljöproblem.

Samtidigt har Miljövårdsberedningen haft i

uppdrag av regeringen att ta fram ett förslag till

indikatorer för en ekologiskt hållbar utveckling.

Miljövårdsberedningens förslag, som totalt

omfattar 17 gröna nyckeltal, är för närvarande

föremål för beredning inom Regeringskansliet

med sikte på att ett antal gröna nyckeltal årligen

skall kunna redovisas till riksdagen.

Koldioxidutsläppen minskade under 1980-

talet till följd av en övergång till el för

uppvärmning, en ökad användning av biobränsle

samt energieffektivisering. De svenska utsläppen

av koldioxid per invånare är låga i en

internationell jämförelse. Under 1990-talet

ökade utsläppen av koldioxid åter något, bl. a.

genom en ökad användning av fossila bränslen

inom el- och värmeproduktion samt ökade

transporter. Koldioxidutsläppen är känsliga för

variationer i temperatur och nederbörd.

Sedan 1980 har de svenska utsläppen av

svaveldioxid minskat med 80 procent. Utsläpp av

kväveoxider i Sverige har minskat med ungefär

20 procent sedan 1980. Minskningarna beror

främst på bättre reningsteknik, ökad

energihushållning, minskat svavelinnehåll i olja

samt övergång från olja till icke-fossilbaserad el.

Sedan 1970-talet har det skett en ökad

energieffektivisering uttryck i termer av

energianvändning relaterad till BNP. Denna

trend har hållit i sig, men vissa år under 1990-

talet har en viss tillbakagång ägt rum.

Belastningen på haven av fosfor minskade i

slutet av 1980-talet och i början av 1990-talet,

men har sedan ökat igen. Belastningen på haven

av kväve minskade i slutet av 1980-talet, men har

sedan dess ökat.

Bensenhalten i luften har minskat under 1990-

talet. Det beror främst på minskad bensenhalt i

bensin och katalytisk avgasrening i bensindrivna

bilar.

I bilaga 5 redovisas Miljövårdsberedningens

förslag, remissinstansernas synpunkter och

regeringens bedömning av framtida

utvecklingsmöjligheter. De gröna nyckeltal som

presenteras nedan sammanfaller i stora drag med

flera av de förslag som miljövårdsberedningen

har presenterat.

Tabell 1.9 Gröna nyckeltal

Utsläpp till luft (tusental ton)

1980

1985

1990

1995

1996/97

Klimatpåverkan

Koldioxid1

82 437

67 587

59 651

63 475

62 037a

Försurning

Svaveldioxid

508

266

136

94

100b

Kväveoxider

448

426

388

355

356b

Energianvändning relaterad till BNP 2 (Wh/kr)

1980

1985

1990

1995

1996

Energi-

effektivitet

366

344

303

313

320

Belastning på haven (tusental ton)

1987

1990

1992

1995

Övergödning

Fosfor

5,8

4,6

4,2

4,8

Kväve

148,2

122,9

132,5

134,5

Påverkan på luftkvalitet (mg/m3)

1992/93

1993/94

1994/95

1995/96

1996/97

Bensen3

4,3-10,4

3,2-7,4

2,4-6,2

2,1-6,4

1,9-5,1

1 Inkluderar bunkring för internationell flyg- och sjöfart (skiljer sig därför

något i

förhållande till Sveriges rapportering till den internationella

klimatkonventionen och

som ingår i Sveriges åtagande gentemot konventionen).

2 BNP baseras på 1991 års priser.

3 Bensenhalt i luften, vinterhalvårsmedelvärde i olika tätorter (11, 18, 25, 28

resp. 33

orter).

a 1997

b 1996

Källa: Institutionen för vatten- och luftvårdsforskning, Naturvårdsverket, NUTEK

 och

Statistiska centralbyrån

Sammanfattningsvis har utsläppen till luft i form

av koldioxid, svaveldioxid och kväveoxider

uppvisat en sjunkande trend från 1980-talets

nivå. Koldioxidutsläppen har dock ökat något

under 1990-talet. Belastningen på haven i form

av fosfor och kväve har haft en uppåtgående

trend under de senaste åren. Bensenhalten i luft

har visat en sjunkande trend under 1990-talet.

Delaktighet i informationssamhället

Sverige är i dag ett av världens datortätaste

länder. I år kommer mer än hälften av alla

svenskar att ha tillgång till en dator hemma, de

flesta anslutna till Internet. Förutsättningarna är

därmed goda för att Sverige skall tillhöra de

ledande länderna när det gäller utnyttjandet av

den tillväxtpotential som ligger i

informationssamhället.

En förutsättning för att Sverige skall kunna

utnyttja de möjligheter som IT erbjuder är att

IT-infrastrukturen är väl utbyggd.

Infrastrukturen måste säkerställa effektiv

konkurrens för ett brett utbud av tjänster och

låga priser i hela landet. Regeringen har tillsatt en

särskild utredare, som i juni kommer att lämna

förslag om Sveriges framtida IT-infrastruktur.

Tydliga spelregler och en hög säkerhet i den

elektroniska kommunikationen är avgörande för

att utvecklingen skall fortsätta och

tillväxtmöjligheterna utnyttjas. Ett intensivt

arbete med att skapa goda förutsättningar för

säker elektronisk kommunikation pågår både i

Sverige och internationellt. EU har en central

roll i detta.

Den nationella satsningen på IT i skolan

omfattar 1,5 miljarder kronor under tre år, 1999

2001. Satsningen består bl.a. av att ge ca 60 000

lärare kompetensutveckling inom IT samt

tillgång till datorer, statsbidrag för att förbättra

tillgängligheten till Internet i skolan samt e-post-

adresser till alla lärare och elever. Användningen

av IT domineras i dag av män. Det är angeläget

att IT-politiken leder till att kvinnors

användning av IT ökar.

Många IT-frågor är globala och där har EU en

central roll. Som en möjlig EU-myndighet i

Sverige vill regeringen verka för att ett

Europeiskt ICT-institut (Information and

Communications Technologies) skall etableras i

vårt land.

Den inhemska IT-branschen bör ges

förutsättningar att snabbt växa i bredd och

volym och därigenom skapa nödvändiga

tillväxtförutsättningar för hela det svenska

näringslivet. Regeringens uppgift är att se till att

vi allmänt sett har ett gynnsamt

näringslivsklimat, inte minst för den snabbt

växande IT- branschen. Regeringen avser att

återkomma med förslag för att befästa Sveriges

ställning som en i världen ledande IT-nation.

I det korta perspektivet är 2000-frågan den

viktigaste förtroendefrågan inom IT-området.

Regeringen tillför därför 2000-delegationen

ytterligare 10 miljoner kronor, bl.a. för

granskning av viktiga infrastrukturområden och

informationssatsningar.

Europeiskt samarbete

Kampen mot arbetslöshet utgör även i

fortsättningen ett viktigt inslag i en aktiv svensk

Europapolitik. De politiska förutsättningarna för

ett stärkt samarbete är goda. Regeringen avser att

arbeta för att riktlinjerna för

sysselsättningspolitiken och dess övervakning

ges samma vikt som motsvarande instrument på

det ekonomiska området.

Arbetet med att effektivisera produkt- och

kapitalmarknaderna förstärks genom ökat

samarbete om ekonomiska reformer på EU-nivå.

Samarbetet syftar till att förbättra marknadernas

funktionssätt och stärka den inre marknaden.

Det är viktigt att fördelarna av den inre

marknaden kommer EU:s konsumenter till del

på ett tydligt sätt genom lägre priser, ökat urval

och bättre kvalitet på produkter och tjänster. De

svenska miljö- och konsumentintressena skall

tillvaratas.

De förhållanden som ledde till EU-kom-

missionens avgång har tydligt visat på behovet av

effektivisering och interna reformer i

kommissionens arbete och en förbättrad kontroll

av medelsanvändningen. Detta kommer att bli

viktiga uppgifter för den nytillträdande

kommissionen.

Vid Europeiska rådets möte i Berlin nåddes

enighet om den s.k. Agenda 2000.

Medlemsländerna enades om ett finansiellt

perspektiv för perioden 2000 till 2006 som låg på

väsentligt lägre nivå än vad EU-kommissionen

hade föreslagit. Utöver detta beslutades också

bl.a. om vissa åtgärder för att göra en rättvisare

fördelning av nettobördan av EU:s budget.

Sveriges avgift till EU reducerades. Beträffande

jordbrukspolitiken beslutades om vissa reformer

Östersjöregionen har möjligheter att bli en av

världens snabbast växande regioner. Den svenska

Östersjöpolitiken syftar till att knyta samman

Östersjöregionen och bidra till att den stora

utvecklingspotentialen kan förverkligas.

Östersjöpolitiken är ett verktyg för att uppnå

regeringens sysselsättningsmål. Sverige har ett

starkt intresse av att understödja en miljömässigt

hållbar utveckling i regionen och att främja de

nya demokratiernas politiska, ekonomiska och

sociala utveckling.

För att utveckla Östersjöregionens betydelse

för tillväxt och sysselsättning i Sverige har

tidigare en miljard kronor avsatts i den så kallade

Östersjömiljarden. Medlen har använts inom

områdena miljö, energi, infrastruktur,

kunskapsöverföring och svensk exportindustri.

Verksamheten följs upp med ytterligare en

Östersjömiljard för den kommande

femårsperioden. Östersjömiljard två finansierar

bland annat satsningen Marknadsplats

Östersjön, som genomförs under ledning av

Exportrådet, och syftar till att ge små- och

medelstora företag vägledning i samband med

exportsatsningar i Östersjöregionen.

Den fasta förbindelsen över Öresund öppnar

nya perspektiv för rörlighet, integration,

ekonomisk aktivitet och tillväxt över

nationsgränsen. Öresundsregionens läge i

förhållande till tillväxtmarknaderna i Östeuropa

och Centraleuropa ger den en nyckelroll för den

ekonomiska utvecklingen i hela

Östersjöområdet. Integrations- och

tillväxtfrämjande åtgärder i Öresundsregionen är

en politisk angelägenhet för en rad

politikområden.

Ett Sverige för alla

På några decennier har Sverige genom

invandring blivit ett land präglat av kulturell och

etnisk mångfald. Närmare en miljon av Sveriges

invånare är födda utomlands. Att ta tillvara

denna fördel kommer att kräva både förändrade

attityder och politiska insatser. Detta blir en av

det kommande seklets stora utmaningar.

Integrationspolitiken skall värna

grundläggande demokratiska värden. Den skall

verka för kvinnors och mäns lika rättigheter och

möjligheter oavsett etnisk och kulturell

bakgrund.

För att minska segregationen och uppnå de

integrationspolitiska målen och ett Sverige för

alla har området tillförts betydande ekonomiska

resurser. Av central betydelse är åtgärder för att

ge goda kunskaper i det svenska språket från

tidig ålder, skapa goda villkor på

arbetsmarknaden och att få till stånd en varaktig

förbättring av situationen i utsatta

bostadsområden med stor andel invånare med

invandrarbakgrund.

Enligt storstadspropositionen skall lokala

utvecklingsavtal skrivas med Göteborg, Malmö,

Stockholm och vissa andra kommuner i

stockholmsregionen. Åtgärderna i avtalen skall ta

sikte på de utsatta bostadsområdena.

Storstadsdelegationen, som lämnar förslag om

sådana avtal till regeringen inrättades i januari i

år. Medel som delegationen har till förfogande

uppgår under perioden 1999 2002 till närmare

2 000 miljoner kronor. De skall användas inom

ramen för de lokala utvecklingsavtalen, bl.a. till

språkförskolor, språkutveckling i skolan och

arbetsmarknadsåtgärder.

Regeringen har även lagt fram en proposition

om en ny lag mot etnisk diskriminering som

riksdagen beslutat om. Den gäller från och med 1

januari 1999 och diskrimineringsombudsmannen

(DO) har förstärkts med 3 miljoner kronor.

En utredare ser över vilka särskilda svårigheter

invandrare kan möta i samband med att de

startar och utvecklar egna företag, särskilt vad

gäller kapitalanskaffning. Ett betänkande

kommer att vara klart i april 1999.

1.4.4 Hela Sverige skall växa

Hela Sverige skall växa. För att stödja en sådan

utveckling krävs insatser över samtliga områden.

Ett exempel härpå är den utökade satsningen på

distansutbildning och decentraliserad

högskoleutbildning år 2000. Ett annat är den

fortsatta kraftsamlingen för att utveckla Sverige

som IT-nation. Ett väl underhållet väg- och

järnvägsnät med hög trafiksäkerhet är

nödvändigt för att skapa goda förutsättningar för

näringsliv och boende i hela Sverige. Regeringen

genomför därför flera satsningar på

infrastruktur. Den största är utbyggnaden av

Botniabanan som är en investering på närmare 8

miljarder kronor. Botniabanan innebär att

Norrland får en modern och effektiv järnväg

som delvis skall ersätta den nuvarande

stambanan genom övre Norrland.

Samtidigt står regional- och näringspolitiken

inför stora utmaningar. Folkmängden har på

senare år minskat inte bara i glesbygd samt små

och medelstora kommuner utan även i många

stora industriorter. Samtidigt expanderar

storstadsområdena. Den svenska

regionalpolitiken har framgångsrikt medverkat

till att bevara den tradition av solidaritet och

sammanhållning som hittills präglat det svenska

samhället. Det är viktigt att denna tradition inte

bryts. Av den fördelningspolitiska redogörelsen

(bilaga 3) framgår att den regionala

inkomstspridningen inte ökat under 1990-talet

trots arbetslöshet och budgetsanering.

Ett intensivt arbete pågår runt om i landet

med att ta fram regionala tillväxtavtal. Syftet är

att utnyttja befintliga statliga och andra resurser

mer effektivt för tillväxt och nya jobb.

Näringslivets medverkan är väsentlig.

Regeringens ambition är att tillväxtavtalen skall

ligga till grund för en sammanhållen och

reformerad regional näringspolitik. Regeringen

kommer att följa arbetet med de regionala

tillväxtavtalen liksom utvecklingen inom IT-

infrastrukturområdet i hela landet.

I samband med stats- och regeringschefernas

möte i Berlin i mars 1999 slogs fast att det stöd

som glesbygderna i norra Sverige får från EU:s

strukturfonder skall fortsätta, och att de skall

integreras i det stöd som i fortsättningen skall

ges till de mest utsatta områdena i EU-länderna.

Stödet utsträcks också till de norrländska

kustområdena. Även stödet till övriga områden i

Sverige kommer att fortsätta.

För att åstadkomma goda förutsättningar för

tillväxt och utveckling i alla delar av landet krävs

också likvärdiga betingelser för kommuner och

landsting att erbjuda sina invånare en bra vård,

omsorg och utbildning.

Kommuner och landsting skall ha likvärdiga

förutsättningar att bedriva de verksamheter som

utgör välfärdens kärna. De skall också kunna

hålla en i princip likvärdig standard för

medborgarna oavsett var dessa bor i landet.

Därför finns ett kommunalt utjämningssystem.

Regeringen föreslår vissa förändringar i det

kommunala utjämningssystemet i syfte att skapa

ett mer rättvist system. Genom

utjämningssystemet ges alla kommuner och

landsting möjlighet att ge den kommunala

självstyrelsen ett reellt innehåll.

Lagen (1996:1061) om minskning i särskilda

fall av det generella statsbidraget till kommuner

och landsting för åren 1997 1999 upphör att

gälla vid utgången av år 1999. Mot bakgrund av

de ökade resurser som nu tillförs sektorn

förutsätter regeringen att kommuner och

landsting är mycket restriktiva med att höja sin

kommunalskatt de kommande åren.

Det nyligen fattade försvarsbeslutet kommer

att innebära påfrestningar på ett antal orter i

Sverige. Inom regeringskansliet har en särskild

arbetsgrupp tillsatts med uppgift att förbereda

eventuella åtgärder för att dämpa effekterna av

denna omställning.

1.5 Sverige en nation i trygghet

och rättvisa

Sverige kan ta steget in i 2000-talet med

tillförsikt och optimism. Rättvisan och

jämlikheten skall öka samtidigt som

effektiviteten och drivkrafterna i

samhällsekonomin stärks.

Sverige är och skall fortsatta att vara ett

föregångsland när det gäller rättvisa och jämlika

livsvillkor. Sverige är ett av de få länderna i

världen som uppfyller FN:s biståndsmål om 0,7

procent. Regeringen föreslår nu att biståndet för

2002 höjs till 0,74 procent av BNI.

1.5.1 Den generella välfärden

Trygghet, rättvisa, solidaritet och effektivitet är

den generella välfärdens kännetecken. Den

generella välfärdspolitiken utjämnar ekonomiska

resurser och levnadsförhållanden.

Den generella välfärdspolitiken har två viktiga

syften att öka rättvisan och att bana väg för

utveckling. En generell välfärd ger trygga och fria

människor som kan möta framtidens

utmaningar. Arbetstiden är för många en viktig

aspekt av välfärden. Frågan bereds för

närvarande inom regeringskansliet.

Barnbidraget är en viktig del av den generella

välfärden. Det tillkommer alla barn. Barnen och

ungdomarna hör till de grupper som träffats

hårdast av den ekonomiska krisen och

arbetslösheten. Därför höjs barnbidraget och

studiebidraget i två etapper år 2000 och 2001

med 100 kronor i månaden vartdera året.

Pensionssystemet är en del av den generella

välfärden. Fempartiuppgörelsen om pensionerna

ligger fast. Regeringens arbete är inriktat på att så

snart som möjligt lösa de kvarstående frågorna.

De inkomstprövade barnomsorgsavgifterna

minskar mäns och kvinnors möjligheter att

påverka den egna ekonomin. Den som väljer att

öka sin egen arbetsinsats finner ofta att

barnomsorgsavgiften höjs. Regeringen avser

därför föreslå att en maxtaxereform och allmän

förskola införs stegvis från 2001. Den allmänna

förskolan skall vara en del av den generella

välfärden. Ett reformutrymme om 1,7 miljarder

kronor 2001 och 3,4 miljarder kronor 2002

avsätts för dessa ändamål. Därmed kan fler gå

från bidrag till arbete.

1.5.2 Från bidrag till arbete

Alltför många människor utestängs idag från den

sociala gemenskap, det inflytande och den känsla

av att vara behövd som ett arbete medför. Om

marginaliseringen på arbetsmarknaden fortsätter

att öka kan det få allvarliga långsiktiga sociala

följder. De marginaliserades kunskaper och

erfarenheter tillvaratas inte. Inkomstskillnaderna

ökar. Klyftorna växer.

År 1978 försörjde fem förvärvsarbetande en

person i förvärvsaktiv ålder med sociala

ersättningar, i dag är det mindre än tre. Mer än

var tionde person mellan 16 och 64 år försörjs i

dag permanent med sociala transfereringar.

Ett stort hot mot integration och social

rättvisa är de höga marginaleffekter som finns i

skatte- och transfereringssystemen.

Marginaleffekterna drabbar särskilt hårt utsatta

grupper i samhället. De gör att människor inte

nämnvärt kan påverka sina ekonomiska

förhållanden genom att arbeta mer och öka sina

inkomster. Att ta kortvariga arbeten, att börja

arbeta efter arbetslöshet och att gå från deltid till

heltid lönar sig ibland inte alls.

Den viktigaste vägen att motverka risken för

ökad marginalisering är åtgärder som höjer

kompetensen och sysselsättningen. De förslag

som regeringen nu lägger fram riktas i hög grad

till dem som under en längre tid varit utan

arbete. Omläggningen av

arbetsmarknadspolitiken för att öka kvaliteten

gynnar särskilt utsatta grupper. De fortsatt

omfattande satsningarna på utbildning och ett

reformerat studiemedelssystem bidrar till att

minska den sociala snedrekryteringen.

Skattereduktionen vid anställning av arbetslösa

med långa inskrivningstider ökar möjligheten för

utsatta grupper att få in en fot på

arbetsmarknaden.

Regeringen avser att bedriva ett långsiktigt

arbete för att ta bort fattigdomsfällor och minska

marginaleffekter. Arbete har ett egenvärde och

ger självkänsla. Systemen bör utformas så att

utbildning och arbete lönar sig bättre. Införandet

av maxtaxa är en viktig del i denna politik.

Förslagen i vårpropositionen har sammantaget

en gynnsam fördelningsprofil.

Skattereduktionen för låginkomsttagare, höjda

pensionstillskott till pensionärer, förbättrade

studiestöd, sänkta hyror genom lägre

fastighetsskatt för hyresbostäder, frysta

taxeringsvärden för småhus ytterligare ett år

samt de nya regler för underhållsstöd som

tidigare föreslagits gynnar sammantaget framför

allt hushåll med låg ekonomisk standard

(diagram 1.7).

Diagram 1.7 Förändring disponibel inkomst, justerad för

försörjningsbörda, till följd av förslagen i propositionen

Procent

Den femtedel av hushållen som har lägst

ekonomisk standard (decilgrupp 1 och 2) får en

ökning av den disponibla inkomsten med drygt

2,5 procent medan den femtedel av befolkningen

som har högst standard (decilgrupp 9 och 10) får

en ökning med mindre än 0,5 procent. Det höjda

högkostnadsskyddet för läkemedel har ej kunnat

beaktas.

De sammanlagda effekterna är något mer

gynnsamma för kvinnor än för män (diagram

1.8)

Förslaget om maxtaxa inom barnomsorgen

har inte inkluderats. Regeringen avser redovisa

den fördelningspolitiska effekten då det

slutgiltiga förslaget presenteras.

En rad initiativ har tagits för att bredda och

fördjupa analyserna av fördelningen av den

ekonomiska välfärden. Regeringen har uppdragit

till Statistiska centralbyrån att undersöka

förmögenhetsfördelningen och den offentliga

konsumtionens fördelningseffekter.

Diagram 1.8 Förändring av disponibel inkomst genom

förslag i propositionen, kvinnor och män

Procent

Som uppföljning av de förslag som den s.k.

Kvinnomaktutredningen (Utredningen om

fördelningen av ekonomisk makt och

ekonomiska resurser mellan kvinnor och män,

har regeringen bl.a. avsatt medel för att den

kunskap som utredningen tagit fram skall spridas

genom regionala konferenser. Vissa av

utredningens förslag är föremål för ytterligare

översyn, t.ex. frågor som rör jämställdhetslagen

och s.k. frivillig jämställdhetsmärkning av

produkter och tjänster. Det s.k.

Välfärdsbokslutet över 1990-talet har till uppgift

att beskriva välfärdsutvecklingen för kvinnor och

män under 1990-talet. Behovet av en sådan

översyn var en av de bärande tankarna i

Kvinnomaktutredningen.

Politiken för rättvisa och välfärd omfattar hela

landet. Den fördelningspolitiska redogörelsen i

bilaga 3 visar att utjämningen av ekonomisk

standard mellan regioner är mycket effektiv. Den

ekonomiska välfärden i form av konsumtion av

välfärdstjänster är också mycket jämnt fördelad

över landet. Trots ekonomisk kris, hög

arbetslöshet, budgetsanering och

befolkningsomflyttning under 1990-talet finns

det inga tendenser till en ökad spridning i

ekonomisk standard mellan personer som bor i

olika delar av landet.

1.5.3 Skolan, vården och omsorgen

välfärdens kärna

Sverige skall ta steget in i 2000-talet med

tillförsikt och optimism. Skolan, vården och

omsorg skall utvecklas utan att de offentliga

finanserna undermineras.

En grundprincip i regeringens politik är att

verksamheter skall prioriteras framför

transfereringar. Denna princip har varit

vägledande sedan 1994. Därför undantogs

statsbidraget till kommuner och landsting från

besparingar i budgetsaneringen. Den

ekonomiska krisen drabbade likväl den

kommunala verksamheten. Därför har skolan,

vården och omsorgen tillförts resurser i takt med

att Sveriges låneberoende minskat.

År 1997 höjdes statsbidragsnivån för

kommuner och landsting 4 miljarder kronor.

Under förra året höjdes den med 8 miljarder

kronor. I år höjs den med 4 miljarder kronor.

Dessutom får kommuner och landsting

ytterligare 1,3 miljarder kronor 1999 genom

ökade skatteinkomster, eftersom de 200 kronor i

statlig inkomstskatt som alla löntagare betalar

tillförs kommunerna. Sammanlagt innebär det

att skola, vård och omsorg i

Tabell 1.10 Resurser till skola, vård och omsorg 1997 2002

Miljarder kronor

1997

1998

1999

2000

2001

2002

1997 års ekonomiska vårproposition

4

8

8

8

8

8

Budgetpropositionen för 1998

4

8

8

8

1998 års ekonomiska vårproposition

4

4

4

4

4

Budgetpropositionen för 1999

1,3

2

2

1999 års ekonomiska vårproposition

1,3

2

3

Summa

4

12

17,3

21,3

241

251

1 I detta belopp ingår en viss finansiering av införandet av en maxtaxa inom

barnomsorgen samt allmän förskola.

år tillförs 17,3 miljarder kronor mer än under

1996.

Det räcker inte. Fortfarande finns stora behov

inom skolan, vården och omsorgen. Kraven på

vård och omsorg kommer också att öka till följd

av att Sveriges befolkning blir allt äldre.

Kvalificerad arbetskraft måste kunna rekryteras

samtidigt som arbetsvillkoren för dem som

redan är verksamma måste förbättras.

Kommissionen för rekrytering av personal till

vård och omsorg skall redovisa resultatet av sitt

arbete den 1 juli 1999.

I enlighet med tidigare utfästelser tillförs

skola, vården och omsorgen ytterligare 4

miljarder kronor år 2000. Utöver detta föreslår

regeringen att de 200 kronorna i statlig

inkomstskatt även under år 2000 skall tillfalla

kommuner och landsting. Regeringen lägger

också i en särskild proposition förslag till

förändringar i utjämningssystemet för

kommuner och landsting från år 2000.

För 2001 föreslås att kommuner och landsting

skall tillföras ytterligare 2 miljarder kronor

utöver de 2 miljarder kronor som aviserades

hösten 1999. Det tidigare aviserade tillskottet

skall användas för att bl.a. underlätta införandet

av förändringar i utjämningssystemet samt bidra

till finansieringen för att stegvis genomföra en

allmän förskola och maxtaxa i barnomsorgen.

Socialdemokraterna och centerpartiet har den

15 mars 1999 träffat en överenskommelse om

särskild satsning på vård och omsorg under

perioden 2002 2004. Bakgrunden till

överenskommelsen är den försvarsuppgörelse

som träffades mellan de båda partierna den 2

mars 1999, som innebär att ca 8 miljarder kronor

bedöms kunna frigöras för insatser inom vård-

och omsorgssektorn under de tre åren. Målet för

överenskommelsen är att kvaliteten och

tillgängligheten i vården och omsorgen skall

förbättras genom ökad närhet och korta

väntetider i hela landet. Medlen kommer att

tillföras kommunsektorn via det generella

statsbidragen till kommuner och landsting. Som

ett resultat av överenskommelsen beräknas 1

miljard kronor tillföras utgiftsområde 25 år 2002.

Sammantaget innebär det att den kommunala

sektorn tillförs 25 miljarder kronor mer 2002 än

under 1996. I detta belopp ingår en viss

finansiering av ett stegvis införande av en

maxtaxa i barnomsorgen och en allmän förskola.

Skolan, vården och omsorgen prioriteras.

Sammantaget ger detta goda förutsättningar för

fler jobb och en ökad kvalitet på den svenska

välfärden.

1.6 Rättvisa skatter

Skatternas främsta syfte är att finansiera

välfärden och därmed bidra till trygghet och

rättvisa. Under förra mandatperioden 1994 1998

bidrog dessutom skattepolitiken till den

omfattande saneringen av de offentliga

finanserna, som var nödvändig efter det

statsfinansiella sammanbrottet i 1990 talets

början.

Nu är läget annorlunda. Sedan 1998 överstiger

de offentliga inkomsterna de samlade utgifterna

inom den offentliga sektorn. Det grundläggande

synsättet har dock inte förändrats. En stabil

välfärd kan inte byggas på lånade pengar.

Regeringen kommer inte att medverka till

skattesänkningar som skulle underminera

välfärden.

I takt med att tillväxten skapar mer resurser

ökar utrymmet för förbättringar. På samma sätt

som budgetsaneringen genomfördes med hjälp

av både skattehöjningar och utgiftsminskningar

bör det tillgängliga utrymmet fördelas mellan

ökade utgifter och sänkta skatter.

1.6.1 Skatteöverläggningarna

Regeringen inbjöd i höstas samtliga

riksdagspartier till överläggningar med syfte att

undersöka förutsättningarna för en bred

förankring av en kommande skattereform.

Huvudsyftet är att skapa goda och stabila regler

för tillväxt och sysselsättning samt att garantera

välfärden och dess finansiering. Regeringen har

också fört överläggningar med företrädare för

näringslivet inom den s.k. Industrigruppen. En

framtida skattereform måste förenas med sunda

offentliga finanser. Målet om 2 procents

överskott i de offentliga finanserna skall

vidmakthållas. En tillfredsställande kvalitet på

vård, skola och omsorg måste garanteras. Målen

om en jämn och rättvis fördelning skall

tillgodoses.

En central utgångspunkt ges av principerna

bakom 1990 års skattereform. Även i dag bör

huvudinriktningen vara sänkt skatt på

arbetsinkomster för alla. En annan utgångspunkt

ges av de krav internationaliseringen ställer och

behovet av att bevara skattebaser i Sverige.

Huvuddragen i en framtida skattereform bör

enligt regeringen vara följande:

Sänkta inkomstskatter

Regeringens mål är att med början under

mandatperioden genomföra

inkomstskattesänkningar för alla med

tyngdpunkt på låg- och medelinkomsttagare.

Skattesänkningarna bör utformas så att

marginaleffekterna minskas och

arbetskraftsdeltagande och utbildning

uppmuntras. På så sätt kan en långsiktig

förstärkning av Sveriges internationella

konkurrenskraft åstadkommas, vilket är viktigt

för att säkerställa välfärden. Sänkta

inkomstskatter innebär inte bara lättnader för

anställda utan också indirekt för företagen och

dess ägare.

Ökad sysselsättning

Skattepolitiken bör spela en aktiv roll i

regeringens arbete för att öka sysselsättningen.

Som ett led i detta arbete föreslår regeringen ett

stöd för arbetsgivare som anställer arbetslösa

med lång inskrivningstid. Stödet ges genom

kreditering av arbetsgivarens skattekonto.

Sverige skall vara attraktivt

En rad åtgärder har vidtagits för att förbättra

förutsättningarna för företagsamhet. Bland annat

har en nedsättning av socialavgifterna med

särskild inriktning mot mindre företag och en

lättnad i dubbelbeskattningen av onoterade bolag

införts, och en rad förenklingsåtgärder har

genomförts, bl.a. ett nytt system för redovisning

och betalning av skatter och avgifter.

Regeringens ambition är att ytterligare

förbättra näringslivsklimatet. De pågående

skatteöverläggningarna kan leda till ändrade

regler fr.o.m. inkomståret 2001. I avvaktan på det

vill regeringen initiera vissa åtgärder som bör

genomföras redan tidigare. Ett skäl till det är att

det är önskvärt att införa vissa skattelättnader

samtidigt som en avfallsskatt introduceras.

Regeringen avser därför att återkomma med

förslag i samband med budgetpropositionen att

gälla från och med den 1 januari 2000. Ett gäller

möjligheten för publika aktiebolag och i ett

senare skede även privata aktiebolag att

återköpa egna aktier. En annan åtgärd avser

slopad kupongskatt på näringsbetingade aktier.

Ett tredje förslag gäller slopande av ett antal

stoppregler för fåmansföretag. Vidare kommer

inom kort en promemoria om skattelättnader för

utländska företagsledare, experter och forskare

med hög kompetens att sändas ut på remiss. Mot

bakgrund av regeringens strävan mot enklare och

mer tillväxtfrämjande regler för småföretag

tillsätts en utredning för att se över de s.k. 3:12

reglerna och reglerna för generationsskiften.

Regeringen överväger att ge jordbruket

motsvarande lättnader inom

energiskattesystemet som gäller för

tillverkningsindustrin. Det totala uttaget av

energiskatter bör dock inte minska, utan

skattebortfallet måste finansieras genom

omfördelningar inom energiskattesystemet.

Gröna skatter och skatteväxling

Sverige var i och med 1990 års skattereform ett

av de första länderna som omformade

skattepolitiken i grön riktning där skatter fick en

viktig roll som ekonomiska styrmedel i

miljöpolitiken. Energiskatterna har sedan dess

utsatts för en rad förändringar. Inom

Regeringskansliet genomförs därför en

genomgripande översyn av hela

energiskattesystemet för att förenkla

skattesystemet och förbättra miljöeffekterna.

Regeringen avser under våren att lägga ett

förslag om införande av en skatt på avfall. En

skatt på avfall skapar incitament att minska

mängden avfall som deponeras. Vidare kommer

Trafikbeskattningsutredningen att lämna sitt

slutbetänkande till regeringen.

Skatteväxlingskommittén angav i sitt

betänkande att ekonomiska styrmedel har visat

sig vara effektiva för att hejda och minska

miljöhot. Den successivt ökade miljörelateringen

av skattesystemet i vårt land under de senaste

årtiondena har bidragit till att vi kunnat uppnå

viktiga miljömål. Denna utveckling bör fortsätta.

Kommittén förutsatte att utrymmet för

skatteväxling i ett 15-årsperspektiv var minst lika

stort som det som redan hade utnyttjats under

1980- och 1990-talen. Kommittén utgick därvid

från att vår omvärld också kommer att röra sig i

riktning mot ökad miljörelatering av skatterna.

Regeringen delar Skatteväxlingskommitténs

bedömning och anser därför att en fortsatt

miljörelatering av skattesystemet är en viktig

uppgift i de fortsatta skatteöverläggningarna.

Rätt utformade åtgärder som berör alla

samhällssektorer kan bidra till en effektiv

användning av våra resurser, begränsa olika slag

av negativ miljöpåverkan och utgöra en viktig

länk i arbetet för ett ekologiskt hållbart samhälle.

Ökade intäkter på grund av en miljörelatering

kan till stor del användas för att reducera uttaget

av andra skatter, i första hand olika former av

skatt på arbete i syfte att stimulera

sysselsättningen.

Utformningen av och takten i

miljörelateringen får också göras med hänsyn till

situationen i vår omvärld. Industrins

konkurrenskraft måste säkerställas även i

framtiden. Det är viktigt att inte minst den

elintensiva industrin satsar på teknisk utveckling.

Sverige arbetar på EU-nivå för antagandet av ett

nytt direktiv om minimibeskattning av energi.

Framgång i detta arbete kan komma att

ytterligare öka Sveriges utrymme för en fortsatt

miljörelatering av skattesystemet.

Skattefusk kan inte accepteras

För att på lång sikt värna om viljan att betala

skatt är det viktigt att skattesystemet upplevs

som rättfärdigt och att skatte- och bidragsfusk

inte accepteras. Om medborgarna upplever att de

skatter de betalar missbrukas är detta ett hot mot

välfärden. Regeringen avser att inleda ett arbete

för att minska fusk och överutnyttjande av de

offentliga välfärdssystemen. Det gäller bl.a. att

påverka attityder och att skapa enkla regler som

innebär att det lönar sig att göra rätt.

Myndigheternas arbete bör samordnas, bl.a. för

att öka risken för upptäckt.

Ökat skattesamarbete i EU

Den ökade rörligheten över gränserna gör det

allt viktigare med ett fungerande internationellt

samarbete inom skattepolitiken. Annars riskeras

en utveckling där länder konkurrerar med

varandra genom att erbjuda allt lägre skattesatser,

vilket skulle få till följd att alla länder skulle

förlora i slutänden. Därför har EU-länderna

enats om en uppförandekod för att motverka

skadlig skattekonkurrens. Det är dock inte fråga

om att införa gemensamma skatteregler utan om

att länderna förbinder sig att inte erbjuda

förmånligare skatteregler för utländska

etableringar än vad som gäller för inhemska

företag. Inom EU diskuteras för närvarande flera

viktiga direktivförslag på skatteområdet. Det

gäller bl.a. förslag om nytt energiskattedirektiv,

direktivförslag om beskattning av sparande samt

om indrivning av skatter.

Det är inte bara inom EU som rörligheten

över gränserna blir allt mer påtaglig. Därför är

även OECD en viktig arena för samarbete.

Sverige arbetar också vidare med bilaterala

förhandlingar med andra länder. För närvarande

har Sverige dubbelbeskattningsavtal med ett 70-

tal länder, vilket är viktigt för att underlätta

handel och annat samarbete mellan länder.

1.6.2 Nya skatteförslag

Efter förslag i budgetpropositionen hösten 1998

infördes tillfälliga skattelättnader under 1999,

och regeringen uttalade då att man skulle

återkomma i vårbudgeten om huruvida dessa

skulle förlängas. Den tillfälliga sänkningen av

fastighetsskatten på hyreshus förlängs till att

gälla även år 2000. Ett utrymme som motsvarar

den tillfälliga skattereduktionen för låg- och

medelinkomsttagare har satts av även för år 2000,

men utformningen av skattelättnaden kan

komma att förändras. Regeringen återkommer i

budgetpropositionen om hur skattelättnaden

skall vara utformad.

2

Förslag till

riksdagsbeslut

2 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

såvitt avser den ekonomiska politiken och utgifts-

taket

1. godkänner de allmänna riktlinjer för den

ekonomiska politiken som regeringen

förordar (kapitel 1),

2. fastställer målet för det finansiella sparandet

i den offentliga sektorn till 2,0 procent av

bruttonationalprodukten för år 2002

(avsnitt 4.1.2),

3. fastställer utgiftstaket för staten inklusive

ålderspensionssystemet vid sidan av

statsbudgeten för år 2002 till 810 miljarder

kronor (avsnitt 7.1),

4. godkänner den preliminära fördelningen av

utgifterna på utgiftsområden för åren

2000 2002 som riktlinje för regeringens

budgetarbete (avsnitt 7.2),

5. godkänner beräkningen av de offentliga

utgifterna för åren 2000 2002 (avsnitt

7.3.2),

såvitt avser tilläggsbudget till statsbudgeten för

budgetåret 1999

6. antar regeringens förslag till lag om ändring

i lagen (1994:419) om brottsofferfond,

7. antar regeringens förslag till lag om

kreditering av anställningsstöd på

skattekonto,

8. bemyndigar regeringen att för perioden

1999 2002 ställa ut kreditgaranti till

Riksbanken för lån till Brasilien på högst

300 000 000 USD genom Banken för

internationell betalningsutjämning (BIS)

(avsnitt 5.4.2),

9. godkänner vad regeringen anfört om

inriktningen av registerbaserad folk- och

bostadsräkning (avsnitt 5.4.2),

10. godkänner att högst 15 000 000 kronor av

det på utgiftsområde 5 Utrikesförvaltning

och internationell samverkan uppförda

ramanslaget B4 Fredsfrämjande verksamhet

får användas för en väpnad svensk styrka i

Kosovo under 1999 (avsnitt 5.4.4),

11. bemyndigar regeringen att gemensamt med

Landstingsförbundet upplösa den ideella

föreningen Spri - Hälso- och sjukvårdens

utvecklingsinstitut (5.4.7),

12. bemyndigar regeringen att under det på

utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och

social omsorg uppförda ramanslaget B1

Stimulansbidrag och åtgärder inom äldre-

politiken under år 1999 fatta beslut om

projektbidrag till försöksverksamheter i

kommuner och landsting som, inklusive

tidigare gjorde åtaganden, innebär utgifter

på högst 180 000 000 kronor under åren

2000 2001 (avsnitt 5.4.7),

13. bemyndigar regeringen att under det på

utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och

social omsorg uppförda ramanslaget B3

Statsbidrag till vårdartjänst m.m. under 1999

ingå avtal som, inklusive tidigare gjorda

åtaganden, innebär utgifter på högst

60 000 000 kronor under år 2000 (avsnitt

5.4.7),

14. godkänner vad regeringen anfört om

flyttningsbidrag (avsnitt 5.4.10),

15. godkänner vad regeringen anfört om

reformering av anställningsstödet (avsnitt

5.4.10),

16. godkänner vad regeringen förordar om

användningen av medlen för genomförande

av försöksverksamhet med

lärlingsutbildning (avsnitt 5.4.12)

17. bemyndigar regeringen att under det på

utgiftsområde 21 Energi uppförda

ramanslaget B4 Energiforskning, under år

1999 besluta om stöd till forskning och

utveckling inom energiområdet som,

inklusive tidigare gjorda åtaganden, innebär

utgifter på högst 1 199 056 000 kronor

under åren 2000 2004 (avsnitt 5.4.16),

18. bemyndigar regeringen att ge Statens

Järnvägar rätt att ta upp lån i och utanför

Riksgäldskontoret inom en total ram om

10 700 000 000 kronor (avsnitt 5.4.17),

19. bemyndigar regeringen att inom ramen för

det under utgiftsområde 22

Kommunikationer uppförda ramanslaget

A4 Banhållning göra utfästelser om att till

Botniabanan AB betala ersättning som

täcker driftskostnader och amorteringar

samt ränte- och andra finansiella kostnader

(avsnitt 5.4.17),

20. bemyndigar regeringen att besluta om

förändrad verksamhetsinriktning för

Postgirot Bank AB samt besluta om en

försäljning av Postgirot Bank AB (avsnitt

5.4.17),

21. bemyndigar regeringen att besluta om att

lån inom en ram av 100 000 000 kronor får

tas upp i Riksgäldskonoret för att tillfälligt

täcka kostnader i samband med en

sammanslagning av Telia AB och Telenor

AS (avsnitt 5.4.18),

22. bemyndigar regeringen att besluta om en

exportkreditram för Exportkreditnämnden

på upp till 125 000 000 000 kronor (avsnitt

5.4.18),

23. godkänner den av regeringen föreslagna

användningen av det under utgiftsområde

25 Allmänna bidrag till kommuner

uppförda reservationsanslaget A2 Bidrag till

särskilda insatser i vissa kommuner och

landsting (avsnitt 5.4.19),

24. på tilläggsbudget till statsbudgeten för

budgetåret 1999 godkänner ändrade ramar

för utgiftsområden samt anvisar ändrade

och nya anslag i enlighet med specifikation i

bifogade tabell.

såvitt avser skattefrågor

25. antar regeringens förslag till lag om

beräkning av viss inkomstskatt på

förvärvsinkomster vid 2001 års taxering

m.m.,

26. antar regeringens förslag till lag om

omräkningstal för 2000 års taxeringsvärden,

27. antar regeringens förslag till lag om ändring

i lagen (1984:1052) om statlig

fastighetsskatt,

28. antar regeringens förslag till lag om ändring

i fordonsskattelagen (1988:327).

Tabell 2.1 Specifikation av ändrade ramar för utgiftsområden samt ändrade och

nya anslag för budgetåret 1999

Tusental kronor

UTGIFTSOMRÅDE

ANSLAGS-

NUMMER

BELOPP ENLIGT

STATSBUDGETEN

1999

FÖRÄNDRING AV

RAM/ANSLAG

NY RAM/

NY ANSLAGSNIVÅ

1

Rikets styrelse

4 179 704

2 000

4 181 704

C1

Regeringskansliet m.m., ramanslag

2 179 419

2 000

2 181 419

2

Samhällsekonomi och finansförvaltning

1 705 333

2 000

1 707 333

A5

Täckning av merkostnader för lokaler, ramanslag

20 500

-3 300

17 200

A6

Statistiska centralbyrån, ramanslag

353 127

2 000

355 127

A16

Statens lokalförsörjningsverk: Avvecklingskostnader,

ramanslag

nytt

3 300

3 300

4

Rättsväsendet

21 919 269

10 000

21 929 269

C1

Domstolsväsendet m.m., ramanslag

3 056 983

10 000

3 066 983

6

Totalförsvar

44 107 565

0

44 107 565

A3

Utveckling och investeringar, ramanslag

20 052 000

6 828

20 058 828

B3

Funktionen Befolkningsskydd och räddningstjänst,

ramanslag

1 053 531

- 86 390

967 141

B6

Funktionen Hälso- och sjukvård m.m., ramanslag

132 165

- 2 500

129 665

C5

Statens räddningsverk: Samhällets skydd mot olyckor,

ramanslag

328 213

88 890

417 103

D4

Försvarets forskningsanstalt, ramanslag

129 352

- 6 828

122 524

8

Invandrare och flyktingar

4 324 184

0

4 324 184

A1

Statens invandrarverk, ramanslag

438 558

5 000

443 558

A3

Migrationspolitiska åtgärder, ramanslag

307 869

-9 790

298 079

A6

Utresor för avvisade och utvisade, ramanslag

51 400

4 790

56 190

9

Hälsovård, sjukvård och social omsorg

24 012 459

75 000

24 087 459

A13

Ersättning till vissa steriliserade, ramanslag

nytt

75 000

75 000

10

Ekonomisk trygghet vid sjukdom och handikapp

80 503 205

-1 000

80 502 205

B1

Riksförsäkringsverket, ramanslag

710 181

-1 000

709 181

13

Ekonomisk trygghet vid arbetslöshet

33 789 000

150 000

33 939 000

A2

Bidrag till lönegarantiersättning, ramanslag

993 000

150 000

1 143 000

14

Arbetsmarknad och arbetsliv

48 274 400

- 303 000

47 971 400

A2

Arbetsmarknadspolitiska åtgärder, ramanslag

21 961 114

- 397 000

21 564 114

A3

Särskilda åtgärder för arbetshandikappade,

ramanslag

6 655 092

90 000

6 745 092

B11

Bidrag till Stiftelsen Utbildning Nordkalotten,

obetecknat anslag

3 229

4 000

7 229

15

Studiestöd

22 447 075

-92 000

22 355 075

A2

Studiemedel m.m., ramanslag

9 956 780

8 000

9 964 780

A3

Vuxenstudiestöd m.m., ramanslag

9 690 878

-100 000

9 590 878

16

Utbildning och universitetsforskning

29 030 747

99 000

29 129 747

A15

Särskilda utbildningsinsatser för vuxna, ramanslag

4 508 566

100 000

4 608 566

E2

Utvecklingsarbete inom Utbildningsdepartementets

område m.m., ramanslag

19 959

-1 000

18 959

TUSENTAL KRONOR

UTGIFTSOMRÅDE

ANSLAGS-

NUMMER

BELOPP ENLIGT

STATSBUDGETEN

1999

FÖRÄNDRING AV

RAM/ANSLAG

NY RAM/

NY ANSLAGSNIVÅ

17

Kultur, medier, trossamfund och fritid

7 452 147

1 000

7 453 147

F3

Språk- och folkminnesinstitutet, ramanslag

28 346

-2 200

26 146

H1

Centrala museer: Myndigheter, ramanslag

601 087

2 200

603 287

H4

Bidrag till vissa museer, obetecknat anslag

39 298

2 000

41 298

K1

Stöd till trossamfund, ramanslag

55 700

-1 000

54 700

18

Samhällsplanering, bostadsförsörjning och

 byggande

20 463 080

40 000

20 503 080

A12

Investeringsbidrag för anordnande av bostäder för

studenter m.fl., ramanslag

30 000

40 000

70 000

20

Allmän miljö- och naturvård

1 548 899

28 000

1 576 899

A2

Miljöövervakning m.m., ramanslag

127 706

5 000

132 706

A3

Åtgärder för att bevara den biologiska mångfalden,

ramanslag

577 975

23 000

600 975

22

Kommunikationer

25 501 314

0

25 501 314

B6

Vissa kostnader med anledning av M/S Estonias

förlisning, obetecknat anslag

nytt

10 600

10 600

C2

Upphandling av samhällsåtaganden, ramanslag

157 484

-10 000

147 484

C5

Informationsteknik: Telekommunikation m.m.,

 ramanslag

50 000

10 000

60 000

D2

Köp av interregional persontrafik på järnväg m.m.,

ramanslag

405 000

-10 600

394 400

24

Näringsliv

2 897 947

0

2 897 947

A2

Småföretagsutveckling, ramanslag

184 062

12 000

196 062

D1

Teknisk forskning och utveckling, ramanslag

689 200

-5 000

684 200

F3

Allmänna reklamationsnämnden, ramanslag

14 123

1 000

15 123

F4

Fastighetsmäklarnämnden, ramanslag

6 198

800

6 998

F7

Bidrag till miljömärkning av produkter,

obetecknat anslag

4 600

-1 800

2 800

G1

Täckande av förluster vid viss garantigivning m.m.,

ramanslag

6 000

-1 000

5 000

G4

Avgifter till vissa internationella organisationer,

ramanslag

23 329

-6 000

17 329

25

Allmänna bidrag till kommuner

103 564 700

-40 000

103 524 700

A2

Bidrag till särskilda insatser i vissa kommuner och

landsting, reservationsanslag

1 014 000

-40 000

974 000

Summa anslagsförändringar på tilläggsbudget

- 29 000

3

Lagförslag

3 Lagförslag

Regeringen har följande förslag till lagtext.

3.1 Förslag till ändring i lagen (1994:419) om

brottsofferfond

Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1994:419) om brottsofferfond skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 §

Den som döms för ett eller flera

brott skall, om fängelse ingår i

straffskalan för något av brotten, i

domen åläggas att betala en avgift på

300 kr. Detsamma gäller när fråga

om ansvar för brott tas upp av

åklagare genom strafföreläggande.

Avgift skall inte tas ut om på-

följdseftergift meddelas.

Den som döms för ett eller flera

brott skall, om fängelse ingår i

straffskalan för något av brotten, i

domen åläggas att betala en avgift på

500 kr. Detsamma gäller när fråga

om ansvar för brott tas upp av

åklagare genom strafföreläggande.

Avgift skall inte tas ut om på-

följdseftergift meddelas.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1999. Äldre bestämmelser gäller fortfarande

i fråga om brott som har begåtts före ikraftträdandet.

3.2 Förslag till lag om kreditering av anställningsstöd på

skattekonto

Härigenom föreskrivs följande.

Anställningsstöd som beslutats av arbetsmarknadsmyndighet får tillgodoföras

arbetsgivaren genom kreditering på sådant skattekonto som har upprättats för

denne enligt 3 kap. 5 § skattebetalningslagen (1997:483).

Regeringen meddelar närmare föreskrifter om vilka stöd som skall

krediteras skattekontot.

Denna lag träder i kraft den 1 oktober 1999.

3.3 Förslag till lag om beräkning av viss inkomstskatt på

förvärvsinkomster vid 2001 års taxering, m.m.

Härigenom föreskrivs följande.

1 § Vid 2001 års taxering skall för fysiska personer den del av den statliga

inkomstskatten på förvärvsinkomst som enligt 10 § lagen (1947:576) om

statlig inkomstskatt anges till ett fast belopp om 200 kronor i stället utgöra

en

kommunal inkomstskatt. Vid tillämpning av lagen (1997:324) om begränsning

av skatt skall denna skatt dock anses utgöra statlig inkomstskatt.

2 § Av den sammanlagda inkomstskatten enligt 1 § skall 66,5 procent utgöra

skatt till kommuner och 33,5 procent skatt till landsting. Därvid skall en

kommun som inte ingår i ett landsting behandlas som om den även utgjorde

ett landsting.

En preliminär utbetalning av den sammanlagda inkomstskatten skall göras

av skattemyndigheten i januari 2000 i samband med slutavräkningen av 1998

års kommunalskattemedel. Detta belopp skall fastställas av regeringen eller

den myndighet regeringen bestämmer. Utbetalning skall ske till kommunerna

respektive landstingen med ett enhetligt belopp per invånare den 1 november

1999.

En slutavräkning av inkomstskatten skall ske när den årliga taxeringen år

2001 har avslutats. Därvid skall de bestämmelser tillämpas som gäller slutav-

räkning av kommunalskattemedel enligt 4 § femte stycket lagen (1965:269)

med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menighets utdebitering

av skatt, m.m.

3 § Skattemyndighetens beslut enligt 2 § får överklagas hos regeringen.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1999.

3.4 Förslag till lag om omräkningstal för 2000 års

taxeringsvärden

Härigenom föreskrivs följande.

För sådan värderingsenhet som avses i 3 § första stycket b lagen (1984:1052)

om statlig fastighetsskatt skall omräkningstalet enligt 16 A kap.

fastighetstaxeringslagen (1979:1152) för år 2000 vara 1,00. För småhusenhet

och småhus med tillhörande tomtmark på lantbruksenhet skall motsvarande

omräkningstal vara det omräkningstal som gäller för år 1999.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1999.

3.5 Förslag till lag om ändring i lagen (1984:1052) om

statlig fastighetsskatt

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1984:1052) om statlig

fastighetsskatt att det i övergångsbestämmelserna till lagen (1998:526) om

ändring i lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt skall införas en ny

bestämmelse, punkt 5, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

5. I stället för det procenttal som

föreskrivs i 3 § första stycket b skall

procenttalet vid 2001 års taxering

utgöra 1,3.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1999.

3.6 Lag om ändring i fordonsskattelagen (1988:327)

Härigenom föreskrivs i fråga om fordonsskattelagen (1988:327) att 14 a § skall

ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

14 a §

För en personbil, en buss med en

skattevikt av högst 3 500 kilogram

eller en lastbil med en skattevikt av

högst 3 500 kilogram, som uppfyller

kraven för miljöklass 1 enligt 2 a §

bilavgaslagen (1986:1386), tas

fordonsskatt inte ut under de fem

första åren från det fordonet blir

skattepliktigt första gången.

För en personbil, en buss med en

skattevikt av högst 3 500 kilogram

eller en lastbil med en skattevikt av

högst 3 500 kilogram, som uppfyller

kraven för miljöklass 1 eller 1 E eller

1 H enligt 2 a § bilavgaslagen

(1986:1386), tas fordonsskatt inte ut

under de fem första åren från det

fordonet blir skattepliktigt första

gången.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1999.

4

Budgetpolitiska mål och

statsbudgeten

4 Budgetpolitiska mål och statsbudgeten

I detta kapitel presenteras budgetpolitiska mål,

prioriteringar och beräkningar av statsbudgeten

och den offentliga sektorns finanser. Vidare

presenteras kortfattat de makroekonomiska

förutsättningar som beräkningarna baseras på.

4.1 Budgetpolitiska mål

De budgetpolitiska mål som regeringen

föreslagit och som riksdagen ställt sig bakom har

varit vägledande i arbetet med denna

proposition. Dessa mål kan sammanfattas på

följande sätt:

- Det finansiella sparandet i den offentliga

sektorn skall uppgå till 2 procent av BNP i

genomsnitt över en konjunkturcykel.

- De takbegränsade utgifterna skall rymmas

inom beslutade utgiftstak för staten.

Finansiellt sparande i offentlig sektor skall inte

förväxlas med statsbudgetens saldo. Det

finansiella sparandet i den offentliga sektorn

(överskottet i de offentliga finanserna) visar den

förändring av den offentliga sektorns finansiella

nettoförmögenhet som beror på transaktioner.

Försäljningar av aktier och andra finansiella

tillgångar påverkar inte det finansiella sparandet,

eftersom byte av en finansiell tillgång (aktier)

mot en annan (pengar) inte har någon effekt på

den finansiella förmögenhetsställningen. Inte

heller realiserade valutakursvinster eller förluster

vid lösen eller omsättning av lån i utländsk valuta

påverkar det finansiella sparandet.

Statsbudgetens saldo är ett kassamässigt

begrepp. Saldot visar amorteringen på

statsskulden eller, om saldot är negativt, statens

lånebehov. Saldot omfattar statsbudgetens

inkomster och statsbudgetens utgifter, vilka

inkluderar samtliga utgiftsområden,

Riksgäldskontorets nettoutlåning och

överföringar till eller från AP-fonden. Utgifterna

för ålderspensionssystemet vid sidan av

statsbudgeten påverkar emellertid inte

statsbudgetens saldo.

4.1.1 Utgiftstak

Utgiftstaket för staten är fördelat på 26

utgiftsområden (nr 1 25 samt 27),

ålderspensionssystemet vid sidan av

statsbudgeten, minskning av anslagsbehållningar

samt en budgeteringsmarginal. Utgiftsområde 26

Statsskuldsräntor m.m. ingår inte i utgiftstaket

eftersom regering och riksdag i mycket

begränsad omfattning kan påverka dessa utgifter

på kort sikt. Minskning av anslagsbehållningar

ingår som en post under utgiftstaket, vilket

innebär att den är medräknad i saldot både för

statsbudgeten och för de offentliga finanserna.

Budgeteringsmarginalen utgör skillnaden mellan

utgiftstaket och summan av de utgifter som

omfattas av utgiftstaket, de s.k. takbegränsade

utgifterna.

Utgiftstaket för den offentliga sektorn utgörs

av utgiftstaket för staten inklusive

ålderspensionssystemet vid sidan av

statsbudgeten och den beräknade utgiftsnivån

för den kommunala sektorn med avdrag för

interna transaktioner mellan staten,

kommunsektorn och ålderspensionssystemet.

Riksdagen fastställer utgiftstaket för staten

och godkänner en beräkning av de offentliga

utgifterna. Regeringens förslag till utgiftstak

presenteras i kapitel 7.

4.1.2 Finansiellt sparande i offentlig

sektor

Regeringens förslag: Målet för det finansiella

sparandet i den offentliga sektorn fastställs till

2,0 procent av BNP för år 2002.

Målet för det finansiella sparandet i den

offentliga sektorn är beroende av

konjunkturläget. Målen för åren 1999 till 2001

gäller vid den tillväxt som kalkylerades i 1997 års

ekonomiska vårproposition. Om tillväxten av

konjunkturmässiga skäl väsentligt skulle avvika

från denna skall motsvarande avvikelse tolereras.

Enligt nuvarande prognoser för tillväxten 1999

och 2000 beräknas tillväxten bli något lägre än

vad som prognostiserades 1997. Enligt

regeringens bedömning är detta inte en väsentlig

avvikelse. Regeringen föreslår att målet för det

finansiella sparandet i den offentliga sektorn för

år 2002 skall vara 2,0 procent av BNP. Målet för

det finansiella sparandet uppgår därmed till

0,5 procent av BNP 1999 och till 2,0 procent av

BNP för vart och ett av åren 2000 till 2002.

4.2 Samhällsekonomiska

förutsättningar

Vid beräkningen av det finansiella sparandet i

den offentliga sektorn samt statsbudgetens

inkomster och utgifter är de antaganden som

görs om den makroekonomiska utvecklingen av

stor betydelse. De makroekonomiska

förutsättningar som beräkningarna i denna

proposition baseras på redovisas i sin helhet i

bilaga 1 Svensk ekonomi. I tabell 4.1 anges några

faktorer av särskild betydelse för de offentliga

finanserna.

I fasta priser beräknas BNP växa med 2,2

procent 1999 och med ca 2,5 procent per år

under perioden 2000 2002. Jämfört med

budgetpropositionen för 1999 innebär detta en

nedjustering av tillväxten med 0,8

procentenheter år 1999, 0,6 procentenheter år

2000 och 0,1 procentenhet år 2001. Inflationen

under perioden 1999 2001 antas bli lägre än

enligt budgetpropositionen för

Tabell 4.1 Makroekonomiska förutsättningar

Värden från budgetpropositionen för 1999 anges inom parentes

1998

1999

2000

2001

2002

BNP1

2,9

(3,0)

2,2

(3,0)

2,6

(3,2)

2,5

(2,6)

2,5

Prisbasbelopp2

36,4

(36,4)

36,4

(36,4)

36,5

(36,7)

36,8

(37,3)

37,3

KPI

Årsgenomsnitt

0,4

(0,5)

0,2

(0,7)

0,8

(1,7)

1,7

(2,0)

2,0

Privat

konsumtion1

2,6

(2,7)

2,6

(2,9)

2,4

(2,5)

1,8

(2,0)

1,8

Lönesumma1

6,6

(4,5)

4,2

(4,1)

3,7

(4,7)

3,8

(4,1)

3,7

Sysselsättnings-

grad3

74,6

75,3

75,6

76,1

76,5

Öppen

arbetslöshet4

6,5

(6,6)

5,8

(5,7)

5,4

(4,4)

5,1

(4,0)

5,0

Arbetsmarknads-

politiska

åtgärder4

3,9

(3,9)

3,6

(3,9)

3,6

(3,8)

3,5

(3,5)

3,5

Ränta 5 år

Årsgenomsnitt

4,7

(4,8)

3,7

(4,7)

3,9

(4,9)

4,3

(5,0)

4,6

Ränta 6 månader

Årsgenomsnitt

4,3

(4,4)

3,2

(4,3)

3,3

(4,3)

3,6

(4,3)

4,0

1 Årlig procentuell förändring

2 Tusental kronor

3 Andel av befolkningen mellan 20 och 64 år i reguljär sysselsättning

4 Andel av arbetskraften

1999, vilket medför att prisbasbeloppet nu

beräknas bli 200 kronor lägre år 2000 och 500

kronor lägre år 2001. Prisbasbeloppet påverkar

främst statens och AP-fondens utgifter för

transfereringar som är knutna till basbeloppet

samt grundavdragen vid beräkning av fysiska

personers inkomstskatt. I fasta priser beräknas

den privata konsumtionen öka med 2,6 procent

1999, 2,4 procent 2000 och 1,8 procent 2001 och

2002. Detta innebär en viss nedjustering jämfört

med beräkningen i budgetpropositionen för

1999. Som ett resultat av den lägre inflationen

beräknas den privata konsumtionen i löpande

priser öka mindre än vad som antogs i

budgetpropositionen för 1999.

Den öppna arbetslösheten beräknas minska

successivt under perioden, från 6,5 procent 1998

till 5,0 procent 2002. År 2000 beräknas den

öppna arbetslösheten till 5,4 procent och 2001

till 5,1 procent, vilket är 1,0 respektive 1,1

procentenheter högre än vad som beräknades i

budgetpropositionen för 1999. De

konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska

åtgärderna beräknas nu omfatta en något mindre

del av arbetskraften än vad som då beräknades.

I budgetpropositionen för 1999 presenterade

regeringen ett mål för sysselsättningsgraden som

innebär att den andel av befolkningen i åldrarna

20 64 år som är reguljärt sysselsatt skall uppgå

till minst 80 procent 2004. Sysselsättningsgraden

var 74,6 procent 1998 och beräknas stiga till

76,5 procent 2002.

Både inflationen och de korta och långa

marknadsräntorna väntas stiga något mot slutet

av perioden. Inflationen beräknas öka till 2,0

procent 2002. Jämfört med budgetpropositionen

för 1999 beräknas nu både de korta och de långa

marknadsräntorna bli mellan 0,7 och 1,1

procentenheter lägre.

4.3 Politiska prioriteringar

Den ekonomiska vårpropositionen innehåller en

rad förslag för ökad tillväxt, sysselsättning och

rättvisa samt förbättrad jämställdhet och miljö.

Fortsatta sunda offentliga finanser är en

grundläggande förutsättning för regeringens

politik.

I finansplanen beskrivs utförligt de reformer

och prioriteringar som regeringen föreslår och de

bedömningar som ligger till grund för förslagen.

Reformerna kan delas in i följande fem områden.

- Arbetslösheten skall betvingas

- Kunskap och kompetens

- Skolan, vården och omsorgen skall för-

bättras

- Rättvisan skall stärkas

- Hållbara Sverige

Åtgärderna sammanfattas i tabell 4.2. I tabellen

redovisas de reformer som ger upphov till ut-

giftsökningar eller inkomstminskningar. De

redovisade nettoeffekterna för offentlig sektor

tar i förekommande fall hänsyn till effekter på

inkomstskatten. Bruttoeffkter redovisas inom

parentes. Samtliga beräkningar av de offentliga

finanserna innefattar de åtgärder som presenteras

i propositionen. I beräkningarna av

utgiftsramarna för åren 2000 2002 har

åtgärderna fördelats på utgiftsområden.

Arbetslösheten skall betvingas

Ett förstärkt anställningsstöd införs under 1999

för arbetslösa med långa inskrivningstider på

arbetsförmedlingen. Stödet ges till arbetsgivare

som anställer personer, som varit öppet

arbetslösa eller i arbetsmarknadspolitiska

åtgärder under minst tre år. Antalet

arbetsmarknadspolitiska åtgärder skall reduceras

väsentligt samt fokuseras på

arbetsmarknadspolitikens huvuduppgifter. En

utredning tillsätts med uppgift att snarast se över

arbetsmarknadsutbildningens organisation och

effektivitet. AMS får använda 700 miljoner

kronor till personalförstärkningar under år 2000

inom ramen för arbetsmarknadspolitiska

åtgärder. Av detta belopp skall 100 miljoner

kronor användas för att särskilt stärka

invandrarnas ställning på arbetsmarknaden.

Anslagsnivån för lönebidrag höjs med

90 miljoner kronor 1999 och med ytterligare

30 miljoner kronor från och med 2000.

Kunskap och kompetens

År 1997 inleddes den femåriga satsningen på

vuxenutbildning, kunskapslyftet. Under 1998

och 1999 har antalet platser successivt ökat.

Regeringen avser att föreslå att antalet platser

fram till och med första halvåret 2002 i stort

ligger kvar på samma nivå som 1999, vilket

innebär att den tidigare planerade

utbyggnaden inte kan komma till stånd.

Satsningen fortsätter därefter på en lägre nivå

under andra halvåret 2002.

Regeringen har tidigare aviserat en

proposition om ett reformerat

studiestödssystem. Medel har nu beräknats för

detta ändamål med avsikten att införa ett

reformerat studiestödssystem med början under

2001.

Utbyggnaden av grundutbildningen vid

universitet och högskolor fortsätter. Regeringen

har beräknat medel för 10 000 nya

högskoleplatser fr.o.m. 1 juli 2001 samt

ytterligare 10 000 platser fr.o.m. 1 juli 2002.

Regeringen avser att senare återkomma till

fördelningen av de nya platserna.

Regeringen avser vidare att föreslå att anslagen

till grundforskning och forskarutbildning

förstärks. År 2000 har beräknats 70 miljoner

kronor som främst avses tilldelas de nya

universiteten i Karlstad, Växjö och Örebro. Åren

2001 och 2002 har beräknats 470 miljoner

kronor respektive 779 miljoner kronor för detta

ändamål.

Regeringen avser även att föreslå en satsning

på kompetensutveckling för anställda åren 2000

2002. Utgångspunkten är det förslag som

lämnats av arbetsgruppen för

kompetensutveckling i arbetslivet. Finansiering

avses ske inom ramen för nya mål 3, inom EG:s

socialfond. Hälften av satsningarna bör utgöras

av medel från EU och hälften av statlig

medfinansiering. Stimulansen förutsätter

finansiering från arbetsgivare inom ramen för en

trepartssamverkan.

Skolan, vården och omsorgen skall förbättras

Utrymme skapas för att fr.o.m. år 2001 stegvis

genomföra en allmän förskola och maxtaxa i

barnomsorgen. Riksdagen har beslutat om ökade

generella statsbidrag till kommuner och

landsting under åren 1997 till 1999 om

sammanlagt 16 miljarder kronor. År 1999

överfördes den statliga skatt på 200 kronor, som

utgår för skattskyldiga med förvärvsinkomster

från staten till kommuner och landsting. Detta

föreslås ske även år 2000, vilket innebär att

kommuners och landstings skatteinkomster ökar

med cirka 1,3 miljarder kronor. Regeringen har

också aviserat att det generella statsbidraget skall

öka med 4 miljarder kronor år 2000 och med

ytterligare 2 miljarder kronor tillföras år 2001.

I denna proposition aviserar regeringen en

ytterligare nivåhöjning av det generella

statsbidraget med 2 miljarder kronor år 2001. Till

följd av de förändringar som kommer att ske

inom försvarsområdet beräknas dessutom

1 miljard kronor år 2002.

Beslutade och aviserade tillskott innebär i

förhållande till 1996 års nivå en sammanlagd

höjning av statsbidragen till kommuner och

landsting med 25 miljarder kronor år 2002. I

detta belopp ingår medel som bidrar till

finansieringen för att stegvis genomföra en

allmän förskola och maxtaxa i barnomsorgen. En

närmare redovisning av regeringens aviserade

tillskott görs i kapitel 9.

Inom området vård och omsorg avser

regeringen fördela medel till handikappområdet,

dels för kompetensutveckling, forskning,

ytterligare medel till handikapporganisationerna

m.m., dels för engångsvisa tillskott till bilstödet

för handikappade. Resurser prioriteras även för

ett införande av personliga ombud för psykiskt

funktionshindrade. I tilläggsbudget föreslår re-

geringen att ett nytt anslag förs upp på

statsbudgeten 1999 för ersättning till personer

som steriliserats mot sin vilja under perioden

1935 1975.

Rättvisan skall stärkas

Biståndsramen 1999 uppgår till 12,8 miljarder

kronor, vilket motsvarar 0,705 procent av

bruttonationalinkomsten (BNI). I enlighet med

tidigare beslut beräknas ramen år 2000 till

0,72 procent av BNI och år 2001 till 0,73 procent

av BNI. Regeringen aviserar i denna proposition

en ökning av ramen för biståndet år 2002 till

0,74 procent av BNI.

Under 1999 tillförs låg- och

medelinkomsttagare en ökad köpkraft genom en

skattereduktion på 1 320 kronor mot

pensionsgrundande inkomst upp till 135 000

kronor. Därefter avtrappas reduktionen och

upphör vid en inkomst på 245 000 kronor.

Regeringen gör nu bedömningen att det finns ett

ekonomiskt utrymme att även under 2000

medge en skattelättnad för låg- och

medelinkomsttagarna. Regeringen avser att

återkomma i budgetpropositionen med den

exakta utformningen av en sådan skattelättnad.

För 1999 sänks fastighetsskatten på hyreshus

från 1,5 procent till 1,3 procent. Regeringen

angav i budgetpropositionen för 1999 att man

förväntade sig att den lägre skattenivån omsätts i

lägre hyror. Sänkningen begränsas till

bostadshyreshus, vilket innebär att såväl

hyresgäster som bostadsrättsinnehavare kan få

reducerade boendekostnader. Sänkningen

gjordes i avvaktan på förslag från

Fastighetsbeskattningskommittén. Regeringen

gör nu samma bedömning som under hösten

1998 och föreslår därför att den sänkta

fastighetsskatten skall gälla även för 2000.

Hållbara Sverige

I syfte att främja en hållbar utveckling i Sverige

föreslår regeringen åtgärder för 1999 samt

aviserar beräknade resursförstärkningar för de

kommande tre åren. En förlängning av tidigare

resursförstärkningar avseende markinköp, miljö-

övervakning och länsstyrelsernas miljötillsyn

görs t.o.m. 2002 med ca 410 miljoner kronor.

Åtgärder för sanering och återställning av

förorenade områden erhåller en förstärkning

under treårsperioden med 385 miljoner kronor.

Miljöforskningen förstärks under treårsperioden

med 250 miljoner kronor och byggforskningen

förstärks med 150 miljoner kronor under

motsvarande period. Insatserna för biotopskydd

förstärks med totalt 175 miljoner kronor för

2001 och 2002. Kalkning av försurade sjöar och

vattendrag beräknas också få en förstärkning

under treårsperioden med 90 miljoner kronor.

Vidare anser regeringen att tidsperioden för de

lokala investeringsprogrammen bör utsträckas

genom att medlen för perioden 1999 2001

förskjuts med sammanlagt 1,2 miljarder kronor

till 2002. Regeringen avser att ta fram ett

program för att utveckla miljöbilar i samarbete

med bilindustrin.

Tabell 4.2 Sammanfattning av reformer

Nettoförsvagning av de offentliga finanserna. Bruttoeffekter inom parentes. För

utgiftsreformer är bruttoeffekten lika med effekten på de

takbegränsade utgifterna.

Miljoner kronor

2000

2001

2002

Arbetslösheten skall betvingas

1 765

1 215

1 215

varav Stärkt platsförmedling

700

0

0

 Anställningsstöd*

975

(1 300)

1 125

(1 500)

1 125

(1 500)

 Lönebidrag m.m.

90

(120)

90

(120)

90

(120)

Kunskap och kompetens

540

3 000

8 597

varav Kompetensutveckling

400

1 000

1 000

 Nytt studiestödssystem inkl. pensionsrätt

0

800

1 600

 Kunskapslyftet

0

0

3 168

(4 400)

 Högskoleplatser

0

450

1 350

 Forskning och forskarutbildning

70

470

779

 Särskilda utbildningsinsatser

30

80

500

 Siftelsehögskolor (moms)

0

200

200

 Övrigt

40

0

0

Skolan, vården och omsorgen skall förbättras

1 672

3 992

6 545

varav Maxtaxereform och allmän förskola

0

1 700

3 400

 Generella statsbidraget

0

2 000

3 000

 200-kronan till kommunsektorn*

1 250

0

0

 Ersättning till vissa steriliserade

90

15

0

 Personliga ombud för psykiskt funktionshindrade

90

90

90

 Handikappområdet

242

187

55

Rättvisan skall stärkas

3 528

1 090

1 450

varav Bistånd

0

0

200

 Skattereduktion*

3 000

300

0

 Fastighetsskatt: bostadshyreshus*

0

640

1 100

 Pensionstillskott

268

0

0

 Särskilt grundavdrag för pensionärer*

110

0

0

 Rättsväsendet

150

150

150

Hållbara Sverige

145

340

988

varav Markinköp

0

0

368

 Marksanering

0

85

300

 Miljöforskning

50

100

100

 Biotopskydd

0

75

100

 Byggforskning

50

50

50

 Hållbara Sverige - övrigt

45

30

70

Bidrag till minskad elanvändning, energiforskning m.m.

0

210

210

Övrigt

12

0

1 250

Summa försvagning av offentliga finanser

7 662

9 847

20 255

 varav förändrade skatteregler

5 335

2 065

2 225

Summa ökning av takbegränsade utgifter

2 357

7 812

19 292

* Avser förändrade skatteregler

Utgiftsbegränsande åtgärder och finansiering

Regeringen gör bedömningen att det finns en

risk för att utgiftstaket för staten överskrids 1999

om inga åtgärder vidtas.

Ekonomistyrningsverkets senaste prognos visar

att utgiftstaket för staten år 1999 riskerar att

överskridas med 6,7 miljarder kronor.

Regeringen delar Ekonomistyrningsverkets

bedömning att utgiftstaket riskerar att

överskridas och vidtar därför utgiftsbegränsande

åtgärder motsvarande totalt ca 8 miljarder

kronor. I detta belopp inkluderas effekten av s.k.

begränsningsbelopp för vissa anslag som

regeringen har beslutat om. Det innebär att

utgifterna inte får överstiga dessa belopp. Även

för 2000 behöver åtgärder vidtas för att undvika

ett överskridande. Regeringen föreslår därför

vissa besparingar för att klara utgiftstaket. Dessa

åtgärder samt föreslagna besparingar för

kommande år har även bidragit till att finansiera

de reformförslag som redovisas i tabell 4.2.

I tabell 4.3 redovisas beräknade utgiftseffekter

av besparingsförslagen på tilläggsbudget för

innevarande år samt de utgiftsbegränsande

åtgärder regeringen beslutat om år 1999 för stöd

till lokala investeringsbidrag, bidrag för att

minska elanvändningen, väghållningen, jordbruk

samt del av arbetsmarknadspolitiska åtgärder och

övrigt. Regeringen föreslår vidare i prop.

1998/99:106 att beloppsgränsen för

högkostnadsskyddet i läkemedelsförmånen höjs

fr.o.m. 1 juni 1999 med 500 kronor från 1 300

kronor till 1 800 kronor. Ytterligare redovisning

av dessa åtgärder återfinns i avsnitt 5.3.1. De av

regeringen införda begränsningsbeloppen redo-

visas i tabell 5.7.

För år 2000 och 2001 anger beloppen i tabell

4.3 utgiftsminskningen jämfört med de

beräknade anslagsbelopp som redovisades i

budgetpropositionen för 1999. För 2002 anger

beloppen utgiftsminskning i förhållande till de

utgiftsnivåer som ges av befintliga regler och

beräknade anslagsnivåer vid oförändrad politik.

Tabell 4.3 Besparingar, utgiftsminskningar och finansiering

Nettoförstärkning av offentliga finanser. Minskning av takbegränsade

utgifter inom parentes

Miljoner kronor

1999

2000

2001

2002

Regeringskansliet

0

0

0

100

Försvarsram (inkl om-

ställningsbidrag)

0

0

0

1 000

Högkostnadsskydd,

läkemedel

800

1 370

1 370

1 370

Sjukpenninggrundande

inkomst (SGI)

0

87

(145)

285

(475)

474

(790)

Antagandepoängberäkning,

vilande förtidspension

0

90

(150)

172

(287)

249

(415)

Underhållsstöd

0

210

210

210

Arbetsmarknadspolitiska

åtgärder

1 038

(1 378)

2 787

(3 796)

1 100

(1 473)

1 100

(1 473)

Socialfonden

0

400

1 000

1 000

Vuxenstudiestöd

60

(100)

0

0

0

Kunskapslyftet

0

900

(1 250)

1 080

(1 500)

0

Räntebidrag

0

112

0

0

Stöd till lokala

investeringsprogram

120

737

550

50

Investeringsbidrag för

bostäder

0

250

0

0

Bidrag för att minska

elanvändningen

55

200

0

0

Väghållning

500

500

0

0

Övrigt kommunikationer

0

100

150

200

Jordbruk

870

400

0

0

Finansiering maxtaxa

0

0

1 700

1 300

Utgiftseffekt av

begränsningsbelopp

3 731

0

0

0

Övrigt

580

732

375

392

Summa förstärkning av

de offentliga finanserna

7 754

8 875

7 992

7 445

Summa minskning av

takbegränsade utgifter

8 134

10 352

9 090

8 300

Nettobesparingen anger effekten på finansiellt

sparande i offentlig sektor. De redovisade

nettoeffekterna för offenlig sektor tar i

förekommande fall hänsyn till det bortfall av

inkomstskatter som förändringen ger upphov

till. Bruttobesparingen, som visar minskningen

av de takbegränsade utgifterna, redovisas i dessa

fall inom parentes i tabell 4.3.

Tabell 4.4 Total effekt av finansiering/utgiftsminskningar

och reformer

Miljoner kronor

1999

2000

2001

2002

Finansiellt sparande i

offentlig sektor

7 163

1 213

-1 855

-12 810

Takbegränsade

utgifter

-7 635

-7 995

-1 278

10 992

Totalt innebär de föreslagna satsningarna och

besparingarna att den offentliga sektorns

finansiella sparande ökar med ca 7 miljarder

kronor år 1999 och med ca 1 miljard kronor

2000. I förhållande till gällande regler innebär

förändringarna en försvagning av de offentliga

finanserna för år 2001 och år 2002.

Förändringarna innebär att de takbegränsade

utgifterna minskar med knappt 8 miljarder

kronor åren 1999 och 2000 och med drygt

1 miljard kronor år 2001. År 2002 innebär

förändringarna att de takbegränsade utgifterna

ökar med ca 11 miljarder kronor i förhållande till

de utgiftsnivåer som ges av gällande regler och

beräknade anslagsnivåer vid oförändrad politik.

4.4 Statsbudgetens utveckling

1998 2002

År 1998 var statsbudgetens saldo positivt för

första gången sedan budgetåret 1989/90 och

staten kunde amortera ca 10 miljarder kronor på

statsskulden. Åren 1999 2002 beräknas

statsbudgetens saldo visa betydande överskott.

Dessa stora positiva budgetsaldon beror

emellertid till största delen på tillfälliga effekter i

samband med införandet av

ålderspensionsreformen, samt på inkomster från

försäljning av aktier.

4.4.1 Statsbudgetens inkomster

Statsbudgetens totala inkomster beräknas öka

med ca 62 miljarder kronor mellan åren 1998 och

2002, vilket motsvarar en genomsnittligt

ökningstakt på cirka 2,1 procent per år. Statens

årliga skatteinkomster beräknas också öka med

ca 62 miljarder kronor mellan åren 1998 och

2002. Övriga inkomster beräknas således uppgå

till ungefär samma nivå år 1998 och år 2002.

Under de mellanliggande åren 1999 2001

beräknas emellertid övriga inkomster uppgå till

en högre nivå, främst till följd av högre

beräknade inkomster av försåld egendom. I

relation till BNP beräknas såväl statsbudgetens

totala inkomster som statsbudgetens

skatteinkomster vara lägre i slutet av perioden än

åren 1998 och 1999.

I tabell 4.5 redovisas det preliminära utfallet av

statsbudgetens skatteinkomster och övriga

inkomster för år 1998 och därtill den förväntade

utvecklingen under perioden 1999 2002, samt

förändringen jämfört med beräkningen i

budgetpropositionen för 1999.

Statsbudgetens inkomster beräknas öka med

närmare 40 miljarder kronor mellan åren 1998

och 1999. Ökningen beror till största delen på att

övriga inkomster beräknas bli betydligt högre år

1999, främst till följd av högre förväntade

inkomster från försåld egendom.

Inkomstökningen på 16 miljarder kronor

mellan år 1999 och år 2000 förklaras till stora

delar av att inkomsterna från aktieutdelningar

tillfälligt beräknas bli högre år 2000 . Ökningen

av statsbudgetens skatteinkomster mellan år

1999 och år 2000 begränsas bl.a. till följd av

ökade skatteutbetalningar till kommunerna år

2000, vilka beror på en stor slutreglering av 1998

års kommunalskatter, och lägre inkomster från

beskattningen av reavinster år 2000. Under

perioden 2000 2002 förklaras inkomstökningen

främst av ökande skatteinkomster medan övriga

inkomster minskar till följd av lägre

utdelningsinkomster och lägre beräknade

inkomster från försåld egendom.

I förhållande till budgetpropositionen för

1999 beräknas inkomsterna bli ca 49 miljarder

kronor högre år 1999, 47 miljarder kronor högre

år 2000 och 31 miljarder kronor högre år 2001.

Tabell 4.5 Statsbudgetens inkomster

1998

1999

2000

2001

2002

Miljarder kronor

 Skatteinkomster

639,7

649,2

651,4

672,8

701,8

 Övriga inkomster

66,6

96,3

110,2

85,9

66,1

 Totala inkomster

706,3

745,5

761,5

758,7

767,9

Diff. mot

budgetprop. för

1999

 Skatteinkomster

22,0

18,6

0,6

-4,0

-

 Övriga inkomster

-13,0

30,5

46,8

34,6

-

 Totala inkomster

9,0

49,1

47,4

30,6

-

Procent av BNP

 Skatteinkomster1

35,5

35,1

34,0

33,8

33,8

 Totala inkomster

39,2

40,3

39,7

38,1

37,0

Anm: Beloppen är avrundade och summerar därför inte.

1Denna kvot skall inte förväxlas med skattekvoten för hela offentliga sektorn.

Fyllnadsinbetalningar av skatt år 1998 blev

särskilt stora till följd av höga realisationsvinster

inkomståret 1997. En högre lönesumma för åren

1998 och 1999 i förhållande till vad som antogs i

budgetpropositionen för 1999 leder till ökade

skatteinkomster från fysiska personer och ökade

socialavgifter under dessa år. Dessa faktorer har

bidragit till en upprevidering av

skatteinkomsterna år 1998 och år 1999. Den

högre lönesumman för åren 1998 och 1999

innebär också att slutregleringen av

kommunalskattemedel, som sker med två års

eftersläpning, nu beräknas bli högre åren 2000

och 2001. Det innebär således att utbetalningarna

från staten till kommunerna dessa år blir större

än vad som beräknades i budgetpropositionen

för 1999.

Inkomsterna från juridiska personer beräknas

öka år 2000 i förhållande till

budgetpropositionen för 1999, vilket i huvudsak

förklaras av det statligt ägda aktiebolaget

Stattums förväntade inbetalning av reavinstskatt

efter försäljningen av aktieinnehavet i Pharmacia

 Avgiften till Europeiska

gemenskapens budget. Under detta anslag

redovisas fem anslagsposter. Anslagsposterna

utgörs dels av de fyra tidigare anslagen, dels av

anslagsposten Avgift avseende Storbritanniens

budgetreduktion.

Sveriges avgift till EU beräknas bli drygt 0,7

miljarder kronor högre än vad som anvisades i

statsbudgeten för år 1999. Vad Sverige

förskottsvis skall betala under år 1999 avgörs av

euro-kursen den 31 december 1998. I

statsbudgeten gjordes ett antagande att kursen

vid detta datum skulle bli 8,66 kronor per euro.

Den 31 december uppgick kursen till 9,49

kronor per euro. Differensen mellan antagandet i

statsbudgeten och kursen den 31 december 1998

är orsaken till den högre avgiften för år 1999 i

jämförelse med vad som beräknades i

statsbudgeten.

Sverige förväntas under år 2000 få betala en

lägre avgift på grund av den påverkan som

växelkurseffekten har på avgiften under år 1999.

Det finns dock andra faktorer som kan leda till

att reduceringen av avgiften för år 2000 blir

mindre än den justering som växelkurseffekten

föranleder. Exempel på osäkerhetsfaktorer är

korrigeringsbetalningar och ändrade prognoser

för EU-budgetens utfall.

Mot bakgrund av de osäkerheter som

fortfarande finns vad gäller EU:s ändrings- och

tilläggsbudget för år 1999 föreslår regeringen inte

nu någon förändring av anslaget till avgiften till

Europeiska gemenskapens budget för år 1999.

Minskning av anslagsbehållningar

I statsbudgeten var förbrukningen av

anslagsbehållningar ej fördelad per

utgiftsområde, utan redovisades under posten

Minskning av anslagsbehållningar. Förbrukningen

prognostiserades i statsbudgeten till 5 miljarder

kronor. I aktuell prognos ingår emellertid

förbrukningen av anslagsbehållningar under

respektive anslag och utgiftsområde.

Tabell 5.8 Prognos för takbegränsade utgifter år 1999

Miljarder kronor

Statsbudget

Förslag till

tilläggsbudget

Totalt

anvisat

Prognos

Differens

prognos

statsbudget

UO 1

Rikets styrelse

4,2

0,0

4,2

4,7

0,6

UO 2

Samhällsekonomi och finansförvaltning

1,7

0,0

1,7

1,7

0,0

UO 3

Skatteförvaltning och uppbörd

5,8

5,8

6,0

0,2

UO 4

Rättsväsendet

21,9

0,0

21,9

22,4

0,4

UO 5

Utrikesförvaltning och internationell samverkan

2,9

2,9

3,0

0,1

UO 6

Totalförsvar

44,1

0,0

44,1

45,6

1,5

UO 7

Internationellt bistånd

11,9

11,9

12,0

0,1

UO 8

Invandrare och flyktingar

4,3

0,0

4,3

4,4

0,1

UO 9

Hälsovård, sjukvård och social omsorg

24,0

0,1

24,1

24,6

0,6

UO 10

Ekonomisk trygghet vid sjukdom och handikapp

80,5

0,0

80,5

84,9

4,4

UO 11

Ekonomisk trygghet vid ålderdom

34,3

34,3

34,3

0,0

UO 12

Ekonomisk trygghet för familj och barn

39,9

39,9

41,1

1,2

UO 13

Ekonomisk trygghet vid arbetslöshet

33,8

0,2

33,9

33,5

-0,2

UO 14

Arbetsmarknad och arbetsliv

48,3

-0,3

48,0

47,6

-0,7

UO 15

Studiestöd

22,4

-0,1

22,4

21,1

-1,4

UO 16

Utbildning och universitetsforskning

29,0

0,1

29,1

30,0

1,0

UO 17

Kultur, medier, trossamfund och fritid

7,5

0,0

7,5

7,5

0,0

UO 18

Samhällsplanering, bostadsförsörjning och byggande

20,5

0,0

20,5

19,5

-0,9

UO 19

Regional utjämning och utveckling

2,7

2,7

3,9

1,2

UO 20

Allmän miljö- och naturvård

1,5

0,0

1,6

1,6

0,0

UO 21

Energi

1,7

1,7

1,1

-0,6

UO 22

Kommunikationer

25,5

0,0

25,5

25,0

-0,5

UO 23

Jord- och skogsbruk, fiske med anslutande näringar

12,0

12,0

11,6

-0,3

UO 24

Näringsliv

2,9

0,0

2,9

3,4

0,5

UO 25

Allmänna bidrag till kommunerna

103,6

0,0

103,5

102,7

-0,8

UO 26

Statsskuldsräntor m.m.

84,6

84,6

92,9

8,3

UO 27

Avgiften till Europeiska gemenskapen

21,9

21,9

22,6

0,7

Minskning av anslagsbehållningar

5,0

5,0

0,0

-5,0

Summa utgiftsområden

698,4

0,0

698,4

708,9

10,5

Summa utgiftsområden exkl. statsskuldsräntor

613,8

0,0

613,8

616,0

2,2

Ålderspensionssystemet vid sidan av statsbudgeten

135,8

135,8

135,8

0,0

Takbegränsande utgifter

749,7

749,6

751,8

2,1

Budgeteringsmarginal

3,3

3,4

1,2

-2,1

Utgiftstak för staten

753,0

753,0

753,0

0,0

5.4 Förslag till tilläggsbudget till

statsbudgeten för budgetåret

1999

Enligt 9 kap. 5 § regeringsformen kan riksdagen

för löpande budgetår på tilläggsbudget göra en

ny beräkning av statsinkomster samt ändra och

anvisa nya anslag. De förändringar av gällande

statsbudget som nu kan överblickas och andra

frågor som regeringen anser bör tas upp,

redovisas i det följande.

Anslagsförändringarna i detta förslag till

tilläggsbudget innebär att anvisade medel

sammanlagt minskar med 29 miljoner kronor.

Inklusive av regeringen beslutade indragningar

av anslagsbehållningar leder åtgärderna till en

minskning av tillgängliga medel med 45 miljoner

kronor.

De föreslagna ökningarna av anslag uppgår till

totalt ca 656 miljoner kronor. I vissa fall finns

förslag till finansiering av den föreslagna utgifts-

ökningen genom minskning av 1999 års anslag. I

några fall föreslås indragning av

anslagsbehållningar. Minskningarna av 1999 års

anslag uppgår totalt till ca 685 miljoner kronor.

Minskningarna till följd av indragningar av

anslagsbehållningar uppgår till 16 miljoner

kronor.

Regeringens ambition är att ökade utgifter

skall finansieras genom motsvarande minskning

av utgifterna samma år. Efter de föreslagna

åtgärderna uppgår budgeteringsmarginalen till

1,2 miljarder kronor för år 1999.

5.4.1 Utgiftsområde 1

Rikets styrelse

C1 Regeringskansliet m.m.

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

2 179 419 000 kronor.

Regeringens förslag: Anslaget C1 Regeringskansliet

m.m. ökas med 2 000 000 kronor. Finansiering

har skett genom att anslagen A1

Förbandsverksamhet och beredskap m.m., B1

Funktionen civil ledning, D2 Försvarshögskolan

och D4 Försvarets forskningsanstalt inom

utgiftsområde 6 Totalförsvar minskades med

vardera 500 000 kronor i budgetpropositionen

för 1999.

Skälen för regeringens förslag: Till och med

budgetåret 1998 har utgifter om ca 2 000 000

kronor per år för fakultetsansvarig vid Geneva

Centre for Security Policy (GCSP) beräknats

under anslagen A1 Förbandsverksamhet och

beredskap m.m., B1 Funktionen civil ledning, D2

Försvarshögskolan och D4 Försvarets

forskningsanstalt inom utgiftsområde 6

Totalförsvar. Regeringen har beslutat att

utgifterna från och med år 1999 skall finansieras

av Regeringskansliet. I budgetpropositionen för

1999 minskades ovan nämnda anslag inom

utgiftsområde 6 Totalförsvar med vardera

500 000 kronor (prop. 1998/99:1, bet.

1998/99:FiU1, rskr. 1998/99:38, bet.

1998/99:FöU1, rskr. 1998/99:74). Anslaget C1

Regeringskansliet m.m. bör därför tillföras

motsvarande belopp fr.o.m. år 1999.

5.4.2 Utgiftsområde 2

Samhällsekonomi och

finansförvaltning

Statsgaranti för Riksbankens lån till Brasilien

Regeringens förslag: Riksdagen bemyndigar

regeringen att för perioden 1999-2002 ställa ut

kreditgaranti till Riksbanken för lån till Brasilien

på högst 300 miljoner USD genom Banken för

internationell betalningsutjämning (BIS).

Skälen för regeringens förslag: I december 1998

beslutade Internationella valutafondens (IMF)

styrelse att bevilja Brasilien ett treårigt

stabiliserings- och reformprogram. Inom ramen

för programmet ställs totalt ca 40 miljarder USD

eller ca 320 miljarder kronor till landets

förfogande. Stödpaketet består av dels lån från

internationella institutioner, dels bilaterala lån

från 21 länder.

Sverige har i egenskap av medlem i den s.k.

Tiogruppen ombetts att delta bland de bilaterala

långivarna. Sveriges deltagande sker genom

Riksbanken. Sveriges andel av de bilaterala lånen

på totalt 14,5 miljarder USD uppgår till 300

miljoner USD eller ca 2,4 miljarder kronor.

Enligt avtalet skall utestående lån vara återbetalda

senast år 2002. De bilaterala lånen ges av Banken

för internationell betalningsutjämning (BIS) i

Basel med garanti från de deltagande ländernas

centralbanker. För Sveriges del är det således

Riksbanken som garanterar lånet. Eftersom de

bilaterala lånen faller utanför Riksbankens

ordinarie verksamhet, har Riksbanken begärt

statsgaranti för denna insats.

Regeringen anser det angeläget att Sverige

deltar i ovannämnda stödarrangemang. Det är

viktigt för Brasilien att landet tar sig ur den

pågående finansiella krisen, men det har också

stor betydelse för utvecklingen av

världsekonomin. Regeringen anser att det är

viktigt att även privata långivare i olika länder

bidrar till finansieringen genom att förnya sina

lån.

Riksbanken erhåller ersättning från BIS för sin

garanti. Efter ett godkännande av riksdagen

kommer regeringen att uppdra åt

Riksgäldskontoret att ställa ut garantin till

Riksbanken. Då fastställs en avgift som

motsvarar garantins förväntade ekonomiska risk

och övriga kostnader för åtagandet. Denna avgift

betalar sedan Riksbanken till Riksgäldskontoret,

vilket innebär att statsbudgeten inte förväntas

belastas med några kostnader för garantin.

A6 Statistiska centralbyrån

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

353 127 000 kronor.

Regeringens förslag: Anslaget A6 Statistiska

centralbyrån ökas med 2 000 000 kronor. Finan-

siering sker dels genom att anslaget B1

Riksförsäkringsverket under utgiftsområde 10

minskas med 1 000 000 kronor, dels genom att

anslaget E2 Utvecklingsarbete inom

Utbildningsdepartementets område m.m. under

utgiftsområde 16 minskas med 1 000 000 kronor.

Skälen för regeringens förslag: Det är angeläget

att det inrättas ett yrkesregister som kan ersätta

den insamling av yrkesuppgifter som tidigare

skett i samband med folk- och

bostadsräkningarna. Registret skall tillgodose

både statistikens och forskningens krav på

relevanta data. Yrkesuppgifter används inom

yrkesmedicinsk- och samhällsvetenskaplig

forskning, utbildnings-, sysselsättnings- och

samhällsplanering, hälso- och sjukvårdsplanering,

prognosverksamhet och inom områden som

berör jämställdhetsaspekter. Det övergripande

målet med uppgifterna i ett yrkesregister är att

bilda underlag för framställning av officiell

statistik.

Yrkesregistret bör byggas upp på det sätt som

SCB har föreslagit. Förslaget innebär att

befintliga yrkesuppgifter i lönestatistiken

utnyttjas och kompletteras med enkätinsamling

av yr-kesuppgifter från de ca 180 000 småföretag

som inte ingår i lönestatistiken. Kostnaden för

regist-ret beräknas till 8,3 miljoner kronor

årligen un-der en fyraårsperiod och därefter 6

miljoner kro-nor per år. Regeringen föreslår att 2

miljoner kronor anvisas för att under 1999

påbörja upp-byggnaden av ett yrkesregister vid

SCB. Därutöver avser regeringen att låta SCB

disponera 1 500 000 kronor för ändamålet av de

medel som står till regeringens disposition under

anslaget.

Regeringen avser att återkomma till riksdagen

med den lagstiftning som krävs för att inrätta ett

yrkesregister.

A7 Folk- och bostadsräkning

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett reservationsanslag

på 70 000 000 kronor.

Regeringens förslag: Riksdagen godkänner vad

regeringen anfört om inriktningen av

registerbaserad folk- och bostadsräkning.

Registerbaserad folk- och bostadsräkning

bedöms kunna genomföras år 2004 eller 2005.

Sammanlagt ytterligare 100 miljoner kronor

avsätts år 2001 och framöver för att genomföra

projektet. Utgifterna finansieras inom ramen för

berörda utgiftsområden.

Riksdagen beslutade år 1995 att det skall

genomföras registerbaserad folk- och

bostadsräkning år 2000 (prop. 1995/96:90, bet.

1995/96:FiU6, rskr. 1995/96:117). Regeringen

har därefter informerat riksdagen att arbetet är

försenat. Den genomförda försöksverksamheten

visade att uppläggningen av lägenhetsregistret i

försöksområdena har fungerat bra medan

folkbokföringen på lägenheter har inneburit vissa

problem. Regeringen uppdrog därför åt

Statistiska centralbyrån (SCB) att under hösten

1998 utreda en alternativ metod för att kunna

genomföra en folk- och bostadsräkning år 2000.

Med denna metod, som innebär att SCB

utnyttjar registret över 1990 års folk- och

bostadsräkning och gör en kompletterande

uppgiftsinsamling, är det möjligt att genomföra

en folk- och bostadsräkning år 2000. Detta är

emellertid en mycket kostsam engångslösning.

Kostnaden beräknas till ca 230 miljoner kronor.

Mot den här bakgrunden är det regeringens

bedömning att fortsatta investeringar för att

möjliggöra registerbaserad folk- och

bostadsräkning är det bästa alternativet. Detta

förordas också av alla som använder statistiken,

nämligen kommuner, statliga myndigheter och

forskare. Detta alternativ är en långsiktig

investering som lägger grund för framtida folk-

och bostadsräkningar och möjliggör besparingar

för staten och kommunerna. Problemen i

folkbokföringen bedöms vara av övergående

karaktär och kunna lösas bl.a. genom att skapa

stabila lägenhetsbeteckningar. På grund av

förseningarna kan en registerbaserad folk- och

bostadsräkning genomföras först år 2004 eller

2005. Denna tidtabell förutsätter att

verksamheten påbörjas redan under innevarande

budgetår. Förseningarna innebär också ökade

kostnader vilket medför att sammanlagt

ytterligare ca 100 miljoner kronor avsätts för

projektet år 2001 och framöver. Av de medel

som riksdagen redan har anslagit för

verksamheten återstår ca 185 miljoner kronor.

Utgifterna finansieras inom ramarna för berörda

utgiftsområden (utgiftsområdena 2, 3, 4, 6, 8, 9,

10, 11, 12, 14, 16, 18, 19, 22). Regeringen avser

att återkomma till riksdagen med den

lagstiftning som krävs för att genomföra

registerbaserad folk- och bostadsräkning.

A16 Statens Lokalförsörjningsverk

Något anslag för detta ändamål finns inte

uppfört i statsbudgeten för innevarande år.

Regeringens förslag: Ett nytt ramanslag A16

Statens Lokalförsörjningsverk:

Avvecklingskostnader uppgående till 3 300 000

kronor anvisas för år 1999. Finansiering sker

genom att anslaget A5 Täckning av merkostnader

för lokaler minskas med motsvarande belopp.

Skälen för regeringens förslag: Riksdagen har

beslutat om avveckling av Statens

lokalförsörjningsverk från den 1 januari 1998

(prop. 1997/98:1, utgiftsområde 2, bet.

1997/98:FiU2, rskr. 1997/98:120).

Avvecklingskostnaderna har finansierats från

ramanslaget A11 Statens lokalförsörjningsverk:

Avvecklingskostnader inom utgiftsområde 2

upptaget på statsbudgeten år 1998. Kostnaderna

för avvecklingen har visat sig bli 3 300 000

kronor högre än beräknat.

Regeringen bedömer att kostnaderna bör

finansieras från ett särskilt anslag för detta

ändamål. Därför föreslås att ett ramanslag A16

Statens lokalförsörjningsverk:

Avvecklingskostnader tas upp på statsbudgeten

även för 1999 med 3 300 000 kronor.

5.4.3 Utgiftsområde 4

Rättsväsendet

Höjning av avgiften till brottsofferfonden

Regeringens förslag: Avgiften till

brottsofferfonden höjs från 300 till 500 kronor.

Förstärkningen av fonden sker för att öka

utrymmet för bidrag till ideella organisationers

verksamhet.

Ärendet och dess beredning

Regeringen beslutade i juni 1995 att tillkalla en

särskild utredare med uppgift att utvärdera de

åtgärder som den senaste tioårsperioden har vid-

tagits på brottsofferområdet (dir. 1995:94). En

särskild utredare förordnades i januari 1996.

Utredningen antog namnet

Brottsofferutredningen (Ju 1995:07).

Utredningen lade i mars 1998 fram

betänkandet BROTTSOFFER - Vad har gjorts?

Vad bör göras? (SOU 1998:40). Betänkandet har

remissbehandlats. Regeringen tar i detta ärende

endast upp frågan om avgiften till

brottsofferfonden.

Lagförslaget gäller rättsverkan av brott och

faller inom Lagrådets granskningsområde.

Förslaget innebär dock endast en höjning av

avgif-ten. När brottsofferfonden infördes

anförde Lagrådet endast vissa lagtekniska

synpunkter. Lagrådets hörande måste mot den

bakgrunden anses sakna betydelse.

Brottsofferutredningens förslag

överenstämmer i huvudsak med regeringens

förslag.

Remissinstanserna: De flesta

remissinstanserna tillstyrker förslaget eller

lämnar det utan erinran. Stockholms,

Helsingborgs, och Sundsvalls tingsrätter, samt

Riksåklagaren avstyrker förslaget och Gävle och

Luleå tingsrätter samt Kriminologiska

institutionen vid Stockholms universitet är

tveksamma. Brottsoffermyndigheten föreslår att

avgiften enligt lagen (1994:451) om

intensivövervakning med elektronisk kontroll

dessutom skall höjas till 70 kronor per dag och

högst få uppgå till 5 000 kronor.

Bakgrund: Enligt 1 § lagen (1994:419) om

brottsofferfond skall den som döms för ett eller

flera brott i domen åläggas att betala en avgift på

300 kronor, om fängelse ingår i straffskalan för

något av brotten. Detsamma gäller när fråga om

ansvar för brott tas upp av åklagare genom

strafföreläggande.

Avgifterna skall enligt 3 § föras till en

brottsofferfond, vars medel, enligt de

föreskrifter som regeringen bestämmer, skall

användas för verksamhet som gagnar brottsoffer.

I 1 § förordningen (1994:426) om

brottsofferfond anges att bidrag från fonden får

lämnas för att stödja forskning, utbildning,

information och annan utvecklingsverksamhet

som gäller brottsofferfrågor och som bedrivs av

ideella organisationer eller i privat eller offentlig

regi. Bidrag får enligt paragrafens andra stycke

lämnas till löpande verksamhet bara om det finns

särskilda skäl. Begränsningen infördes 1995.

Frågor om bidrag från fonden prövas enligt 3 §

av ett råd vid Brottsoffermyndigheten.

Bestämmelser om uppbörd och indrivning av

fondavgifter finns i bötesverkställighetslagen

(1979:189), lagen (1993:891) om indrivning av

statliga fordringar m.m.,

bötesverkställighetsförordningen (1979:197) och

indrivningsfördningen (1993:1229).

Fonden tillförs också avgifter enligt lagen

(1994:451) om intensivövervakning med

elektronisk kontroll. Den som verkställer ett

fängelsestraff enligt lagen skall enligt 5 § betala

en avgift, om det är motiverat med hänsyn till

hans möjligheter att erhålla inkomst under

verkställigheten utanför anstalt. Avgiften uppgår

enligt paragrafens andra stycke till 50 kronor per

dag som verkställigheten skall pågå, dock högst

3 000 kronor.

När brottsofferfonden inrättades beräknades

att fondavgiften skulle tillföra fonden 19

miljoner kronor per år (prop. 1993/94:143, s. 24

f). Av Brottsoffermyndighetens årsredovisningar

framgår att fonden 1997 och 1998 har tillförts

10,6 respektive 10,1 miljoner kronor per år

genom frivillig betalning av fondavgiften.

Fonden har vardera året tillförts 3,2 miljoner

kronor genom frivillig betalning av avgiften

enligt lagen (1994:451) om intensivövervakning

med elektronisk kontroll. Samtidigt har 2,9

respektive 2,5 miljoner kronor tillförts fonden

genom indrivning av avgifter.

Skälen för regeringens förslag:

Brottsofferfonden inrättades för att bl.a. skapa

utrymme för ekonomiska bidrag till olika ideella

organisationers arbete på brottsofferområdet (se

prop. 1993/94:143, s. 20 f, bet.1993/94:JuU25, s.

10 f, rskr. 1993/94:320). Brottsofferjourer,

kvinnojourer och andra brottsofferinriktade

ideella organisationer har tilldelats relativt stora

belopp ur brottsofferfonden. Bidrag från fonden

till löpande verksamhet får dock enligt 1 § andra

stycket förordningen (1994:426) om

brottsofferfond lämnas endast om det finns

särskilda skäl. På grund av det rådande

ekonomiska läget i främst kommunerna har

bidragen till organisationerna minskat under

senare år.

Utredningen har mot denna bakgrund

föreslagit att avgiften till brottsofferfonden höjs

till 500 kronor. Tillskottet bör enligt

utredningen reserveras för bidrag till de ideella

organisationerna, främst den löpande

verksamheten. Utredningen har därför också

föreslagit att inskränkningen för bidrag till

löpande verksamhet tas bort.

De ideella organisationerna på

brottsofferområdet gör betydande insatser till

stöd för brottsoffer. Det är mycket angeläget att

de ges tillräckligt stöd för sin verksamhet. Det är

naturligt att brottsofferfonden används för detta

ändamål. Regeringen ser det som nödvändigt att

förstärka brottsofferfonden och anser liksom

utredningen att det bör ske genom en höjning av

avgiften till fonden. Endast på det sättet kan

stödet till de ideella organisationerna öka utan att

fondens utdelning till bland annat forskning

eftersätts. Med utgångspunkt i de belopp som

1997 och 1998 inflöt i brottsofferavgifter och

tillfördes genom indrivning av avgifter till

fonden kan den nu föreslagna höjningen

beräknas tillföra fonden knappt 9 miljoner

kronor per år.

Riksåklagaren har invänt mot en höjning av

avgiften och menar att det finns en risk för

allmänt minskad respekt för det straffrättsliga

systemet, i synnerhet för dem som döms för

mindre allvarliga brott, om avgiften får för stor

proportion i förhållande till straffet. Luleå

tingsrätt anför att avgiften inte bör vara lika

kännbar som bötesstraffet, vilket ofta kan

komma att inträffa efter en höjning. Gävle

tingsrätt anför att det blir mer befogat att

differentiera avgiftsnivån mellan olika brott om

avgiften höjs. Stockholms tingsrätt anför att en

möjlighet till jämkning och i vissa fall eftergift av

skyldigheten att utge avgift bör övervägas.

Regeringen kan i och för sig ha förståelse för

dessa synpunkter. Enligt regeringens mening kan

dock avgiften inte ens efter en höjning till 500

kronor anses vara särskilt hög. Det torde höra till

de absoluta undantagen att bötesstraffet

understiger det beloppet. Utgångspunkterna för

utformningen av systemet för skyldigheten att

betala avgiften bör vara desamma som när

fonden infördes 1994, nämligen att systemet

skall vara acceptabelt från rättvisesynpunkt,

enkelt att tillämpa och förutsebart för den

enskilde (jfr prop. 1993/94:143, s. 22). Bland

annat kravet på enkelhet talar mot

differentierade avgifter. Avgiftens storlek efter

höjningen medför enligt regeringens bedömning

heller inte något behov av jämkningsregler.

Avgiften skall slutligen inte vara högre än att

frivillig betalning underlättas. Den skall inte

heller inkräkta på betalning av eventuella

skadestånd och böter (jfr prop. 1993/94:143, s.

22). Sundsvalls tingsrätt har invänt att mot en

höjning av avgiften med hänvisning till dessa

krav. Helsingborgs tingsrätt har pekat på risken

för en minskad frivillig betalning. Regeringen

gör bedömningen att en höjning med 200 kronor

inte nämnvärt torde påverka

betalningsbenägenheten.

Hovrätten över Skåne och Blekinge anför att

tillskottet inte bör öronmärkas för de ideella

organisationernas verksamhet och att

fördelningen bör ske enligt samma principer som

gäller övriga medel. Mot bakgrund bl.a. av det

minskade ekonomiska stödet till de ideella

organisationerna menar regeringen att det

tvärtom är angeläget att en förstärkning av

fonden huvudsakligen används för att ge

organisationer en mer trygg finansiell bas för sin

verksamhet, framförallt för att dessa i ökad grad

skall kunna vara tillgängliga för brottsoffer som

kontaktar organisationen. Utredningen har

förordat en fördelning av medel som innebär att

jourer som samverkar, t.ex. genom att anställa en

gemensam brottsofferassistent, premieras. Detta

skulle bl.a. ha den fördelen att även andra ideella

organisationer än brottsofferjourerna skulle få

del av tillskottet till fonden. Regeringen menar

att det inte är lämpligt eller möjligt att här slå fast

hur tillskottet till fonden närmare skall användas.

Det bör därvid beaktas att det är

Brottsoffermyndighetens råd som i dag beslutar

om fördelningen av fondens medel. Vidare bör

det fortlöpande resultatet av de två

försöksverksamheter med en regional

brottsofferassistent respektive en statligt anställd

brottsoffersamordnare som i dag pågår, beaktas.

Det framstår dock som naturligt att tillskottet till

fonden i stor utsträckning bör komma den

verksamhet som bedrivs av landets

brottsofferjourer till del.

Det är angeläget att brottsofferfonden och de

mer stadigvarande verksamheter fonden bidrar

till också på lång sikt har en säker finansiering.

Det finns därför anledning att titta närmare på

formerna för att tillföra fonden medel. Det är

dock angeläget att en förstärkning av fonden kan

ske omgående, utan att avvakta det arbetet.

Brottsoffermyndigheten har i sitt remissvar

föreslagit att avgiften enligt lagen (1994:451) om

intensivövervakning med elektronisk kontroll

skall höjas. Det skall beaktas att avgiftens storlek

har bestämts mot bakgrund av att en viss del av

det ekonomiska utrymmet som

inkomstmöjligheterna utanför jämfört med i

anstalt ger bör tas i anspråk genom avgiften.

Enligt utredningen gör sig dessa överväganden

alltjämt gällande. Ett ställningstagande i den

riktning Brottsofffermyndigheten förordar

skulle kräva ytterligare beredningsunderlag.

Förslaget torde få beaktas inom ramen för

kommande utvärdering av bestämmelserna om

intensivövervakning.

Utredningen har övervägt om förbudet i 45 §

lagen (1974:03) om kriminalvård i anstalt mot

utmätning av en intagens arbetsersättning bör

upphävas, men inte funnit tillräckliga skäl att

göra det. Vidare har utredningen övervägt om

det bör införas ett undantag som tillåter

utmätning av fondavgiften i de intagnas

ersättning men funnit att detta inte är lämpligt.

Utredningen har inte heller sett andra

möjligheter att effektivisera uppbörds- eller

indrivningsförfarandet av fondavgifter.

Regeringen ser inte några skäl att göra någon

annan bedömning än den utredningen gjort på

dessa punkter.

C1 Domstolsväsendet m.m.

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

3 056 983 000 kronor.

Regeringens förslag: Anslaget C1

Domstolsväsendet m.m ökas med 10 000 000

kronor. Finansiering sker genom indragning av

medel från det under fjortonde huvudtiteln för

budgetåret 1995/96 uppförda anslaget A8

Investeringsbidrag för främjande av omställning i

ekologiskt hållbar riktning med motsvarande

belopp.

Skälen för regeringens förslag: I samband med

införandet av miljöbalken och inrättandet av

särskilda miljödomstolar uppstod vissa

engångsvisa kostnader för domstolsväsendet.

Regeringen anser att domstolsväsendet skall

ersättas för dessa kostnader.

5.4.4 Utgiftsområde 5

Utrikesförvaltning och internationell

samverkan

B4 Fredsfrämjande verksamhet

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

146 333 000 kronor.

Regeringens förslag: Högst 15 000 000 kronor av

anslaget B4 Fredsfrämjande verksamhet får

användas för en väpnad svensk styrka i Kosovo

under år 1999.

Skälen för regeringens förslag: Regeringen

avser att i en proposition föreslå riksdagen att

regeringen får ställa en väpnad styrka till

förfogande som ett svenskt bidrag till en

multinationell fredsstyrka i provinsen Kosovo i

Förbundsrepubliken Jugoslavien.

Utgifterna för ett svenskt deltagande i Kosovo

beräknas uppgå till ca 220 miljoner kronor år

1999. Regeringen avser att finansiera insatsen

enligt följande:

Regeringen föreslår att högst 15 miljoner

kronor av anslaget B4 Fredsfrämjande verksamhet

får användas för insatsen under år 1999. Detta

innebär att anslagets ändamål vidgas för det

belopp som nämnts.

Vidare avser regeringen att utnyttja den

ingående reservationen från det äldre anslaget B9

Fredsbevarande verksamhet, senast uppfört på

statsbudgetens tredje huvudtitel budgetåret

1995/96. Denna reservation uppgår till ca 52

miljoner kronor. Ändamålet med anslaget är att

möjliggöra för regeringen att på begäran av FN,

enligt beslut av OSSE eller EU eller annat

bilateralt eller mellanstatligt organ, ställa personal

till förfogande för konfliktförebyggande,

fredsbevarande och annan fredsfrämjande

verksamhet m.m.

Återstående 153 miljoner kronor avser

regeringen finansiera över utgiftsområde 6

Totalförsvar genom att använda det ingående

anslagssparandet på anslaget A2 Fredsfrämjande

truppinsatser. Huvuddelen av anslagssparandet

härrör från de 205 miljoner kronor som

riksdagen, för att möjliggöra en utökad satsning

på den fredsfrämjande verksamheten, anvisat på

anslaget A2 Fredsfrämjande truppinsatser på

tilläggsbudget till statsbudgeten för budgetåret

1998 (prop. 1998/99:1, bet. 1998/99:FiU11, rskr.

1998/99:42).

5.4.5 Utgiftsområde 6

Totalförsvar

A3 Utveckling och investeringar

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

20 052 000 000 kronor.

Regeringens förslag: Anslaget A3 Utveckling och

investeringar ökas med 6 828 000 kronor.

Finansiering sker genom att anslaget D4

Försvarets forskningsanstalt minskas med

6 828 000 kronor.

Skälen för regeringens förslag: År 1998

tilldelades Försvarets forskningsanstalt 10

miljoner kronor för att genomföra sanering efter

forskning kring explosivämnen i Ursvik.

Finansieringen skedde genom att anslaget A1

Försvarsmakten minskades med motsvarande

belopp. Eventuellt belopp som inte förbrukades

skulle återföras till Försvarsmakten (prop.

1997/98:1, volym 5, utgiftsområde 6, bet.

1997/98:FöU1, rskr. 1997/98:82). Av Försvarets

forskningsanstalts redovisning framgår att

utgifterna för saneringen uppgick till 3 171 210

kronor varför 6 828 790 kronor återstår.

Regeringen föreslår därför att anslaget D4

Försvarets forskningsanstalt minskas med

6 828 000 kronor och att anslaget A3 Utveckling

och investeringar ökas med motsvarande belopp.

C5 Statens räddningsverk: Samhällets skydd mot

olyckor

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

328 213 000 kronor.

Regeringens förslag: Anslaget C5 Statens

räddningsverk: Samhällets skydd mot olyckor ökas

med 88 890 000 kronor. Finansiering sker genom

att anslaget B3 Funktionen Befolkningsskydd och

räddningstjänst minskas med 86 390 000 kronor

och anslaget B6 Funktionen Hälso- och sjukvård

m.m. med 2 500 000 kronor.

Skälen för regeringens förslag: Regeringen

föreslog i budgetpropositionen för 1999 att

Statens räddningsverks utgifter för

förvaltningskostnader och kostnader med

anledning av fredsräddningstjänst skulle anvisas

under förevarande anslag. Till och med

budgetåret 1998 beräknades dessa utgifter under

anslaget B3 Funktionen Befolkningsskydd och

räddningstjänst. Riksdagen beslutade i enlighet

med förslaget. I regeringens förslag skulle

rätteligen ytterligare 81 390 000 kronor ha

beräknats under förevarande anslag, i stället för

under anslaget B3 Funktionen Befolkningsskydd

och räddningstjänst. Regeringen föreslår därför

att anslaget B3 Funktionen Befolkningsskydd och

räddningstjänst minskas med 81 390 000 kronor

och att anslaget C5 Statens räddningsverk:

Samhällets skydd mot olyckor ökas med

motsvarande belopp.

Enligt regeringen är det angeläget att öka

satsningen på minröjningsområdet vad gäller

forskning samt inriktningen av utbildningen av

civilpliktiga. Regeringen föreslår därför att

anslaget C5 Statens räddningsverk: Samhällets

skydd mot olyckor ökas med 5 000 000 kronor

och anslaget B3 Funktionen Befolkningsskydd och

räddningstjänst minskas med motsvarande

belopp. Om behov finns av ytterligare åtgärder

på detta område avser regeringen att återkomma

till riksdagen.

Slutligen föreslår regeringen att anslaget C5

Statens räddningsverk: Samhällets skydd mot

olyckor ökas med ytterligare 2,5 miljoner kronor.

Regeringen har nyligen föreslagit en lag om

åtgärder för att förebygga och begränsa följderna

av allvarliga kemikalieolyckor. Genom lagen

genomförs EG-direktivet om åtgärder för att

förebygga och begränsa följderna av allvarliga

olyckshändelser där farliga ämnen ingår

(96/82/EG) och FN:s konvention om

gränsöverskridande effekter av industriolyckor

av den 17 mars 1992 (se prop. 1998/99:64

Säkrare kemikaliehantering). Beloppet skall

användas för att finansiera tillkommande

kostnader för länsstyrelsernas och kommunernas

tillsyn m.m. med anledning av lagen.

Finansiering sker genom att anslaget B6

Funktionen Hälso- och sjukvård m.m. minskas

med motsvarande belopp.

5.4.6 Utgiftsområde 8

Invandrare och flyktingar

A1 Statens invandrarverk

I statsbudgeten för innevarande år finns för detta

ändamål uppfört ett ramanslag på 438 558 000

kronor.

Regeringens förslag: Anslaget A1 Statens

invandrarverk ökas med 5 000 000 kronor.

Finansiering sker genom att anslaget A3

Migrationspolitiska åtgärder minskas med

motsvarande belopp.

Skälen för regeringens förslag: Sedan år 1997

pågår ett förändringsarbete med syfte att få en

mer rationell och samordnad styrning av

utlandsmyndigheternas hantering av

utlänningsärenden. Processen inbegriper flera

myndigheter, däribland Statens invandrarverk i

dess roll som central utlänningsmyndighet. I

arbetet ingår att utveckla ett nytt modernt IT-

stöd. För att kunna genomföra detta

utvecklingsarbete och modernisera arbetssättet

behöver Statens invandrarverk tillföras 4

miljoner kronor. För att tillgodose det fortsatta

behovet av särskilda insatser i f.d. Jugoslavien

behöver Invandrarverket tillföras 1 miljon

kronor för förstärkning av utrikesförvaltningen.

Finansiering sker genom att anslaget A3

Migrationspolitiska åtgärder, anslagsposten 3

Återvandringsinsatser m.m., minskas med

motsvarande belopp.

A6 Utresor för avvisade och utvisade

I statsbudgeten för innevarande år finns för detta

ändamål uppfört ett ramanslag på 51 400 000

kronor.

Regeringens förslag: Anslaget A6 Utresor för

avvisade och utvisade ökas med 4 790 000 kronor.

Finansiering sker genom att anslaget A3

Migrationspolitiska åtgärder minskas med

motsvarande belopp.

Skälen för regeringens förslag: Effekten av

Dublinkonventionen och de till denna

konvention kopplade avtalen med Danmark och

Tyskland har blivit större än beräknat, dvs.

antalet verkställigheter har ökat. Detta har lett

till högre kostnader och en större

anslagsförbrukning på anslaget för utresor för

avvisade och utvisade under år 1998 än tidigare

beräknat. Anslaget tillförs därför 4 790 000

kronor. Finansiering sker genom att anslaget A3

Migrationspolitiska åtgärder, anslagsposten 3

Återvandringsinsatser m.m., minskas med

motsvarande belopp.

5.4.7 Utgiftsområde 9

Hälsovård, sjukvård och social

omsorg

A3 Bidrag till hälso- och sjukvården

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

985 626 000 kronor, varav ca 30 000 000 kronor

avser finansiering av Hälso- och sjukvårdens

utvecklingsinstitut (Spri).

Regeringens förslag: Regeringen bemyndigas att

gemensamt med Landstingsförbundet upplösa

den ideella föreningen Spri, Hälso- och

sjukvårdens utvecklingsinstitut.

Skälen för regeringens förslag: Hälso- och

sjukvårdens utvecklingsinstitut (Spri) är en

allmännyttig ideell förening som har bildats av

staten och Landstingsförbundet. Mot bakgrund

av att Landstingsförbundet efter samråd med

staten givit en särskild utredare i uppdrag att

utreda Landstingsförbundets framtida

engagemang i Spri förklarade sig regeringen i

budgetpropositionen (prop. 1998/99:1) inte

beredd att ta ställning till den framtida

finansieringen av Spri. Några medel för bidrag

till Spri har heller inte anvisats inom ramen för

statsbudgeten för tiden efter år 1999.

Landstingsförbundets styrelse beslutade den

23 oktober 1998 att för sin del säga upp avtalet

mellan staten och Landstingsförbundet om Spri.

Därefter har regeringen den 10 december 1998

sagt upp avtalet. Regeringen har vidare tillsatt en

arbetsgrupp för att ta fram underlag inför

ställningstagande om den verksamhet Spri

bedriver, vad gäller tiden efter år 1999.

Landstingsförbundet har påkallat

överläggningar med staten om engagemanget i

Spri. I samband med detta har

Socialdepartementet inhämtat upplysningar från

Socialstyrelsen, Statens beredning för

utvärdering av medicinsk metodik samt Spri.

Parterna konstaterar att Spri sedan det

ursprungliga bildandet år 1968 på ett aktivt sätt

bidragit till att utveckla hälso- och sjukvården.

Spri har bl.a. medverkat till att utveckla DRG-

systemet i svensk sjukvård, introducerat metoder

och system för kvalitetsutveckling, på olika sätt

stött IT-utvecklingen inom hälso- och

sjukvården samt byggt upp ett nationellt an-

svarsbibliotek på hälso- och sjukvårdsområdet.

Utvecklingen i samhället och inom hälso- och

sjukvården under dessa drygt 30 år har emellertid

medfört i grunden ändrade förutsättningar för

den samverkan mellan staten och landstingen

kring hälso- och sjukvården, som varit Spris upp-

gift.

Företrädare för staten och

Landstingsförbundet kommer mot den

bakgrunden inom kort att underteckna en

överenskommelse om att upplösa den ideella

föreningen Spri och att snarast inleda de

förberedelser som behövs för en avveckling av

institutets verksamhet per den 31 december

1999. Parterna överväger också för närvarande

inriktningen av utvecklingsinsatser inom hälso-

och sjukvården framdeles.

Överenskommelsen görs för sin giltighet

beroende av att den slutligt godkänns av

regeringen, under förutsättning att riksdagen

fattar de beslut som behövs.

Överenskommelsens giltighet villkoras även av

att Landstingsförbundets styrelse godkänner

den.

Regeringen avser att i budgetpropositionen

för år 2000 återkomma med förslag om statens

medverkan i det fortsatta utvecklingsarbetet

inom hälso- och sjukvården. Det pågår

diskussioner mellan staten och

Landstingsförbundet om framtida former och

inriktning för detta utvecklingsarbete. I det

sammanhanget diskuteras bl.a. frågor om nya

initiativ, som t.ex. ett nationellt råd för att

sammanföra den hälso- och sjukvårdspolitiska

diskussionen mellan huvudmännen och staten,

t.ex. i frågor om hälso- och sjukvårdens ställning

och inriktning. Även frågor om behov av att

stödja utvecklingsarbete som är av nationell

betydelse genom samverkan med regionala

kunskapscentrum och behovet av att stärka den

hälsoekonomiska kompetensen diskuteras.

Vidare skall bedömas i vilken utsträckning delar

av nuvarande verksamhet vid Spri bör överföras

till annan huvudman. Exempel på en sådan

verksamhet är Spris bibliotek och

utredningsbank som regeringen bedömer

angelägen att överföra till en statlig myndighet.

Mot bakgrund av att kommunerna fått en nytt

ansvar inom hälso- och sjukvården är en viktig

utgångspunkt för det framtida utvecklingsarbetet

att även kommunerna medverkar tillsammans

med staten och landstingen.

A13 Ersättning till vissa steriliserade

Något anslag för detta ändamål finns inte

uppfört i statsbudgeten för innevarande år.

Regeringens förslag: Ett nytt ramanslag A13

Ersättning till vissa steriliserade uppgående till

75 000 000 kronor anvisas för år 1999.

Skälen för regeringens förslag: Regeringen

beslutade den 18 mars 1999 propositionen

(1998/99:71) Ersättning av staten till steriliserade

i vissa fall. Där föreslås en lag som ger rätt för

vissa personer som under perioden 1935-1975

steriliserats mot sin vilja eller på någon annans

initiativ att erhålla ekonomisk ersättning från

staten.

Lagen föreslås träda i kraft den 1 juli 1999.

Ansökningstiden för ersättningsanspråk föreslås

löpa ut den 30 juni 2001. Ersättning föreslås utgå

med ett schablonbelopp om 175 000 kronor per

ersättningsberättigad person. I propositionen

lämnas också förslag om de principer som skall

gälla för en sådan ersättning samt om att en

särskild nämnd skall handlägga och besluta i

ersättningsfrågorna.

Osäkerheten kring hur många personer som

kan komma att omfattas av ersättningen är stor.

Antalet ersättningsberättigade kan i nuläget

beräknas till 500-1 000 personer. Det innebär att

kostnaderna för utbetalda ersättningar kan

beräknas uppgå till 100-175 miljoner kronor.

Utöver ersättningen till steriliserade tillkommer

vissa kostnader av administrativ karaktär. Häri

ingår bl.a. kostnader för den särskilda nämnd

som skall besluta i ersättningsärendena samt för

den handläggande personalen. De administrativa

kostnaderna beräknas totalt uppgå till ca

7 500 000 kronor.

Regeringen bedömer att sammanlagt

180 000 000 kronor behöver avsättas på

statsbudgeten under perioden 1999-2001 för

ersättning till steriliserade. För år 1999 beräknas

kostnaderna för ändamålet till 75 000 000

kronor. Återstående medelsbehov har beaktats i

beräkningarna av utgiftsområdesramarna för

utgiftsområde 9 fr.o.m. år 2000.

B1 Stimulansbidrag och åtgärder inom

äldrepolitiken

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

270 000 000 kronor.

Regeringens förslag: Regeringen bemyndigas att

ifråga om ramanslaget B1 Stimulansbidrag och

åtgärder inom äldrepolitiken under år 1999

besluta om projektbidrag till försöksverksamhet i

kommuner och landsting som, inklusive tidigare

gjorda åtaganden, innebär utgifter på högst

180 000 000 kronor under åren 2000-2001.

Skälen för regeringens förslag: Anslaget är

beräknat till 260 miljoner kronor för vardera

åren 2000 och 2001 i budgetpropositionen för

1999. Regeringen avser att använda 90 miljoner

kronor för stimulansbidrag till

försöksverksamheter i kommuner och landsting

som syftar till utveckling och nytänkade inom

vård-, omsorgs- och serviceverksamheter under

vart och ett av åren 2000 och 2001. Avsatta

medel för detta ändamål år 1999 uppgår till 50

miljoner kronor. Stimulansbidraget kommer

huvudsakligen att användas för att stödja

fleråriga utvecklingsprojekt inom de prioriterade

områden som redovisas i budgetpropositionen

för 1999. Regeringen föreslår att riksdagen

medger att regeringen för anslaget B1

Stimulansbidrag och åtgärder inom äldrepolitiken

får besluta om projektbidrag som, inklusive

tidigare gjorda åtaganden, innebär utgifter på

högst 180 miljoner kronor under åren 2000 och

2001.

Tabell 5.2 Bemyndiganden om ekonomiska förpliktelser

Tusental kronor

1998

utfall

1999

prognos

2000

beräknad

2001

beräknad

Utestående

förpliktelser vid

årets början

-

0

180

90

Nya förpliktelser

-

0

0

0

Infriade

förpliktelser

-

0

90

90

Erhållen/föreslagen

bemyndiganderam

-

180

0

0

B3 Statsbidrag till vårdartjänst m.m.

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

144 617 000 kronor.

Regeringens förslag: Regeringen bemyndigas att,

ifråga om ramanslaget B3 Statsbidrag till

vårdartjänst m.m. under år 1999 ingå avtal som,

inklusive tidigare gjorda åtaganden, innebär

utgifter på högst 60 000 000 kronor under år

2000.

Skälen för regeringens förslag: Statens institut

för särskilt utbildningsstöd (Sisus) administrerar

anslaget enligt bestämmelserna i förordningen

(1996:1536) med instruktion för Statens institut

för särskilt utbildningsstöd. Delar av anslaget

disponeras för omvårdnadsinsatser i anslutning

till riksgymnasieutbildningen för svårt

rörelsehindrade ungdomar. Denna verksamhet

finns idag i Stockholm, Göteborg, Umeå och

Kristianstad. Undervisningen ges inom den

ordinarie kommunala gymnasieskolan.

Kostnaderna för omvårdnadsverksamheten i

anslutning till undervisningen regleras enligt

avtal genom årliga överenskommelser mellan

staten och de olika huvudmännen på de fyra

orterna. Dessa överenskommelser träffas för ett

läsår i taget. Mot bakgrund av att avtalen sträcker

sig mellan två budgetår hemställer regeringen

härmed om bemyndigande att träffa avtal som,

inklusive tidigare gjorda åtaganden, innebär

utgifter på högst 60 miljoner kronor under år

2000.

5.4.8 Utgiftsområde 10

Ekonomisk trygghet vid sjukdom

och handikapp

B1 Riksförsäkringsverket

I statsbudgeten för innevarande år finns för detta

ändamål uppfört ett ramanslag på 710 181 000

kronor.

För att bidra till finansieringen av höjningen

av anslaget A6 Statistiska Centralbyrån under

utgiftsområde 2 Samhällsekonomi och

finansförvaltning minskas anslaget B1

Riksförsäkringsverket med 1 000 000 kronor.

5.4.9 Utgiftsområde 13

Ekonomisk trygghet vid arbetslöshet

A2 Bidrag till lönegarantiersättning

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

993 000 000 kronor.

Regeringens förslag: Anslaget A2 Bidrag till

lönegarantiersättning ökas med 150 000 000

kronor. Finansiering sker genom att anslaget A2

Arbetsmarknadspolitiska åtgärder under

utgiftsområde 14 minskas med motsvarande

belopp.

Skälen för regeringens förslag: I enlighet med

riksdagens beslut med anledning av 1997 års

ekonomiska vårproposition erhöll

Förmånsrättskommittén (Ju 1996:02)

tilläggsdirektiv (dir. 1997:82), som innebar att

kommittén skulle analysera alternativa

möjligheter till hur statens kostnader för

lönegarantin kunde minska med 300 000 000

kronor på årsbasis och lägga fram förslag om en

sådan besparing senast den 30 september 1998.

Anslaget för budgetåret 1999 har med anledning

av detta minskats med en halvårseffekt av

besparingen, det vill säga med 150 000 000

kronor.

Förmånsrättskommitténs arbete avslutades

emellertid först i februari 1999, då betänkandet

Nya förmånsrättsregler (SOU 1999:1)

överlämnades till regeringen. Betänkandet

remissbehandlas för närvarande. De föreslagna

förändringarna beräknas kunna träda i kraft

senast den 1 juli år 2000. Förslag till ändringar av

lönegarantibestämmelserna som medför den

angivna kostnadsminskningen kan inte läggas

fram i sådan tid att de får effekt på kostnaderna

för lönegarantin under det innevarande

budgetåret.

Budgetåret 1998 utbetalades som

lönegarantimedel 1 055 000 000 kronor. Därtill

utbetalades ersättningar för främst administrativa

kostnader. Utgifterna under budgetåret 1999 kan

beräknas uppgå till ca 1 064 000 000 kronor.

Mot denna bakgrund bör besparingen på

150 000 000 kronor återföras till anslaget.

Finansiering sker genom att anslaget A2

Arbetsmarknadspolitiska åtgärder under

utgiftsområde 14 minskas med motsvarande

belopp.

5.4.10 Utgiftsområde 14

Arbetsmarknad och arbetsliv

A2 Arbetsmarknadspolitiska åtgärder

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

21 961 114 000 kronor.

Regeringens förslag: Anslaget A2

Arbetsmarknadspolitiska åtgärder minskas med

145 000 000 kronor.

Skälen för regeringens förslag: Regeringen

föreslår att anslaget A2 Arbetsmarknadspolitiska

åtgärder minskas med 48 000 000 kronor till följd

av de förändringar som riksdagens beslut om

utformningen av reglerna för arbetspraktik

medför (prop. 1998/99:1, bet. 1998/99:AU1,

rskr. 1998/99:105). Som en följd av det minskade

resursbehovet på grund av föreslagna

förändringar av anställningsstöd och

flyttningsbidrag beräknas anslaget kunna

minskas med ytterligare 97 000 000 kronor. För

att bidra till finansiering av vissa reformer

minskas anslaget A2 Arbetsmarknadspolitiska

åtgärder med ytterligare 244 000 000 kronor.

Reformerna berör lönegaranti, lönebidrag och

Stiftelsen Utbildning Nordkalotten. Vidare bör

utgifterna för räntesubventioner och avskrivning

av lån för äldre utbildningsbidrag med lånedel

från och med innevarande budgetår inte längre

beräknas under utgiftsområde 14

Arbetsmarknad och arbetsliv. Utgifterna bör i

stället beräknas under utgiftsområde 15

Studiestöd. Anslaget A 2 Arbetsmarknadspolitiska

åtgärder bör därför minskas med ytterligare

8 000 000 kronor samtidigt som anslaget A2

Studiemedel m.m. ökas med motsvarande belopp.

Sammantaget innebär regeringens förslag

inom alla utgiftsområden att anslaget A2

Arbetsmarknadspolitiska åtgärder minskas med

397 000 000 kronor.

Flyttningsbidrag

Regeringens förslag: Flyttningsbidrag skall bestå

av respenning, starthjälp och pendlingsstöd.

Stödformerna medflyttandebidrag och inlösen av

egnahemsfastigheter och bostadsrätter avskaffas.

Förslaget skall gälla från och med den 1 juli 1999.

Skälen för regeringens förslag: Flyttningsbidrag

är ett samlingsnamn för stödformerna

respenning, starthjälp, medflyttandebidrag och

pendlingsstöd. Bidrag kan i första hand beviljas

den som är eller riskerar att bli arbetslös och

flyttar till annan ort för arbete eller studier.

Regler om detta finns i förordning (1994:7) om

flyttningsbidrag.

Flyttningsbidragen är ett viktigt instrument i

arbetsmarknadspolitiken, främst för att stimulera

geografisk rörlighet och en flexibilitet på

arbetsmarknaden och på så sätt minska

arbetslösheten och motverka arbetskraftsbrist.

Gällande regelverk är emellertid förhållandevis

otillgängligt och administrativt sett tungrott

vilket bland annat har inneburit att stöden inte

kommit att användas på ett kostnadseffektivt

sätt. Regeringen anser därför i linje med

pågående regelförenklingssträvanden att

regelverket bör förändras och förenklas.

Utgångspunkten för regeringens förslag har varit

ett uppdrag AMS haft att redovisa hur

flyttningsbidragen kan effektiviseras.

Flyttningsbidragen skall i högre utsträckning

än i dag riktas till den enskilde individen som är

eller riskerar att bli arbetslös och mindre till

individens hushåll eller den som redan har en

anställning. De bör vidare renodlas till att stödja

enbart den som söker, tillträder och/eller flyttar

för att tillträda en anställning. Flyttningsbidraget

bör därför fortsättningsvis endast bestå av

respenning, starthjälp och pendlingsstöd.

Däremot bör medflyttandebidraget avskaffas.

Detta stöd lämnas i dag under vissa

förutsättningar till en arbetsgivare som anställer

en familjemedlem som flyttar tillsammans med

en arbetstagare som tillträder en anställning på

annan ort än hemorten. Stödformen har haft en

mycket begränsad användning trots att den haft

en i förhållande till de övriga stödformerna

generös utformning.

Flyttningsbidrag bör fortsättningsvis endast

kunna lämnas till den som har fyllt 25 år. Om

särskilda skäl föreligger får flyttningsbidrag även

lämnas till den som har fyllt 20 år eller

genomgått treårig gymnasieutbildning. Vidare

skall arbetsförmedlingen göra en ingående

prövning av om personen skulle ha kunnat få

arbete i eller nära hemorten utan hjälp av

flyttningsbidrag

Respenning kan i dag lämnas bl.a. vid

arbetstagares eller hushållsmedlemmars

återflyttning till hemorten. Denna möjlighet kan

mot bakgrund av vad ovan sagts om stödens

inriktning inte längre anses

arbetsmarknadspolitiskt motiverad och bör tas

bort. Vidare bör den del av ersättningen för

uppehälle som består i traktamente tas bort,

medan reseersättningen och

övernattningskostnader bör finnas kvar de

delarna torde vara de mest kännbara utgifterna

vid sökande- och tillträdesresor. Slutligen bör

ersättning för bohagstransport lämnas endast till

den som skall tillträda en anställning, inte som i

dag även inför arbetsmarknadsutbildning.

När det gäller pendlingsstöd bör reglerna

justeras på så sätt att nuvarande möjlighet till

bidrag för två hemresor per månad, om avståndet

är för långt för dagpendling, tas bort. Gällande

regler är kostsamma och till exempel starthjälp

kan användas för sådana kostnader. Starthjälp

föreslås fortsättningsvis lämnas med 11 000

kronor. Det bör vara den enskildes ensak att

avgöra om stödet skall användas för att täcka

pendlingskostnader eller annat.

Bestämmelserna om att pendlingsstöd och

starthjälp inte lämnas till den som tillträder en

anställning som är den första efter avslutad

utbildning av annat slag än

arbetsmarknadsutbildning bör ändras så att

utbildningar inom kunskapslyftet och

motsvarande vuxenutbildning likställs med

arbetsmarknadsutbildningar i detta

sammanhang.

Regeringen avser vidare att avskaffa

bestämmelserna om möjligheten till inlösen av

egnahemsfastigheter och bostadsrätter i vissa

delar av landet av arbetsmarknadsskäl.

Stödformen har haft en mycket begränsad

användning och kan inte längre motiveras av

arbetsmarknadspolitiska skäl.

Förslaget innebär att utgifterna minskar med

7 000 000 kronor.

Anställningsstöd

Regeringens förslag: Anställningsstödet vid

anställning av personer med mycket långa

inskrivningstider vid arbetsförmedlingen

förlängs och förstärks. Det förstärkta stödet ska

uppgå till 75 procent av lönekostnaden dock

högst 11 550 kronor per månad de första 6

månaderna och till 25 procent av

lönekostnaderna dock högst 3 850 kronor per

månad i ytterligare 18 månader. Vidare skall

anställningsstödet omformas från ett

kontantbidrag till en kreditering på skattekontot

för arbetsgivare som anställer en person med

anställningsstöd. De nya reglerna skall gälla från

och med den 1 oktober 1999.

Skälen för regeringens förslag: En av

arbetsmarknadspolitikens viktigaste uppgifter är

att motverka långa tider utan reguljärt arbete.

Den som varit utan arbete en längre tid riskerar

att förlora anknytningen till arbetsmarknaden

och ytterst att slås ut från den. I februari 1999

var det 100 000 kvinnor och män som var

arbetslösa eller i konjunkturberoende åtgärder

och som varit inskrivna vid arbetsförmedlingen i

tre år eller mer. Detta motsvarar 23 procent av

samtliga personer som är öppet arbetslösa eller

deltar i en arbetsmarknadspolitisk åtgärd. Många

av dessa har inte lyckats få reguljärt arbete utan

befinner sig i en rundgång mellan öppen

arbetslöshet och åtgärder. En stor del av de

långtidsinskrivna utgörs av utomnordiska

medborgare och funktionshandikappade.

En åtgärd som har varit framgångsrik när det

gäller att bryta arbetslöshet är anställningsstödet.

Anställningsstöd lämnas i dag i form av

statsbidrag till arbetsgivare som anställer

långtidsarbetslösa personer vilka som regel varit

inskrivna vid arbetsförmedlingen i minst ett år.

Bidraget lämnas med 50 procent av

lönekostnaderna, dock högst 350 kronor om

dagen. Syftet är att lönesubventionen skall

stimulera företag att anställa personer som har

särskilda svårigheter att få ett reguljärt arbete.

Regeringen anser att anställningsstödet är

värdefullt och bör förstärkas när det gäller

anställning av arbetslösa med särskilt långa

inskrivningstider. Vidare föreslår regeringen att

anställningsstödet fortsättningsvis bör ha formen

av en kreditering av arbetsgivarens skattekonto.

Förslaget innebär följande. AMS eller

länsarbetsnämnden skall fatta beslut om

anställningsstöd. Stödet består i att skattekontot

för den arbetsgivare som anställer en arbetslös

med anställningsstöd genom myndigheternas

försorg krediteras med beslutat stödbelopp.

Beslutet om anställningsstöd innebär således en

minskning av det belopp som arbetsgivaren skall

betala in på skattekontot.

För den arbetsgivare som anställer en

långtidsarbetslös person som vid anställningen

varit inskriven vid arbetsförmedlingen som

arbetslös eller deltagit i arbetsmarknadspolitiska

åtgärder under minst tolv månader, kan

anställningsstöd utgå liksom idag under sex

månader. Stödet skall utgå med 50 procent av

lönekostnaden, dock maximalt 350 kronor/dag.

Ersättningsnivån är således oförändrad jämfört

med nuvarande anställningsstöd. Den

arbetsgivare som bedriver sådan verksamhet som

innefattar offentliga investeringar eller

investeringar av samhällsnyttig karaktär skall

även fortsättningsvis kunna erhålla

anställningsstöd under tolv månader.

Den arbetsgivare som anställer en person som

före anställningen var öppet arbetslös eller i

arbetsmarknadspolitisk åtgärd och varit anmäld

vid arbetsförmedlingen under minst 36 månader

föreslås få anställningsstöd under sammanlagt 24

månader. Under de första sex månaderna skall

anställningsstödet utgöra 75 procent av

lönekostnaden, dock maximalt 11 550

kronor/månad. Resterande 18 månader skall

stödet uppgå till 25 procent av lönekostnaden,

dock maximalt 3 850 kronor/månad, vilket

ungefär motsvarar storleken av de

arbetsgivaravgifter som belöper på den anställdes

lön i det fall lönen understiger 12 000

kronor/månad.

Regleringen av att stödet får ges ut genom

kreditering på skattekonto bör ske genom lag.

Lagförslaget är av så enkel beskaffenhet att

lagrådets hörande skulle sakna betydelse. Något

yttrande från lagrådet har därför inte inhämtats.

Förändringen i anställningsstödet i övrigt bör

ske genom ändringar i förordningen (1997:1275)

om anställningstöd. De nya reglerna bör gälla

från och med den 1 oktober 1999. De gamla

reglerna i förordningen bör dock övergångsvis

alltjämt gälla beträffande anställningsstöd i form

av bidrag där beslut fattats t.o.m. den 30

september 1999.

Förslaget innebär att utgifter för

anställningsstödet inte kommer att belasta

utgiftsområdet. För innevarande budgetår

innebär det minskade utgifter inom

utgiftsområdet med 90 000 000 kronor.

A3 Särskilda åtgärder för arbetshandikappade

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

6 655 092 000 kronor.

Regeringens förslag: Anslaget A3 Särskilda

åtgärder för arbetshandikappade ökas med

90 000 000 kronor. Finansiering sker genom att

anslaget A2 Arbetsmarknadspolitiska åtgärder

minskas med motsvarande belopp.

Skälen för regeringens förslag: För att förbättra

möjligheterna för funktionshindrade att få arbete

föreslår regeringen att anslaget för särskilda

åtgärder för arbetshandikappade tillförs

ytterligare 90 000 000 kronor för år 1999.

Finansiering sker genom att anslaget A2

Arbetsmarknadspolitiska åtgärder minskas med

motsvarande belopp.

B11 Bidrag till Stiftelsen Utbildning Nordkalotten

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett obetecknat anslag

på 3 229 000 kronor.

Regeringens förslag: Anslaget B11 Bidrag till

Stiftelsen Utbildning Nordkalotten ökas med

4 000 000 kronor. Finansiering sker genom att

anslaget A2 Arbetsmarknadspolitiska åtgärder

minskas med motsvarande belopp.

Skälen för regeringens förslag: Stiftelsen

Utbildning Nordkalotten är en svensk stiftelse

som har bildats av Finland, Norge och Sverige.

Verksamheten regleras genom en

överenskommelse mellan de tre nordiska

länderna samt stiftelsens stadgar. Stiftelsen

anordnar arbetsmarknadsutbildning för i första

hand personer bosatta i de nordligaste delarna av

Finland, Norge och Sverige. Verksamheten

finansieras i huvudsak genom intäkter från kurs-

och uppdragsverksamhet. Stiftelsen får ett årligt

bidrag från staten för elevsocial verksamhet,

marknadsföring, anpassning av utbildning till de

olika ländernas behov och kompetensutveckling

av personal.

Genom en förändring av den svenska

mervärdesskattelagstiftningen till följd av

harmonisering med gällande EU-regler, har

Stiftelsen Utbildning Nordkalottens försäljning

av arbetsmarknadsutbildning belagts med

mervärdesskatt. Den norska och finska staten,

som hittills har upphandlat hälften av

utbildningsplatserna har aviserat att

prishöjningen på grund av skatteförändringen

medför att man tvingas dra ner på köp av

utbildningar om inte den svenska staten vidtar

åtgärder för att kompensera för prisökningen.

För att säkerställa att antalet utbildningsplatser

inte minskar, som en följd av

mervärdesskattepåslaget, föreslår regeringen att

Stiftelsen Utbildning Nordkalotten tillförs

4 000 000 kronor från år 1999. Finansiering sker

genom att anslaget A2 Arbetsmarknadspolitiska

åtgärder minskas med motsvarande belopp.

5.4.11 Utgiftsområde 15

Studiestöd

A2 Studiemedel m.m.

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

9 956 780 000 kronor.

Regeringens förslag: Anslaget A2 Studiemedel

m.m. ökas med 8 000 000 kronor. Finansiering

sker genom att anslaget A2

Arbetsmarknadspolitiska åtgärder inom

utgiftsområde 14 Arbetsmarknad och arbetsliv

minskas med motsvarande belopp.

Skälen för regeringens förslag: Utgifterna för

räntesubventioner och avskrivning av lån för

äldre utbildningsbidrag med lånedel beräknas

under utgiftsområde 14 Arbetsmarknad och

arbetsliv. Hanteringen av dessa lån sköttes av

Centrala studiestödsnämnden (CSN) under

perioden 1 juli 1993-31 december 1994. Sedan

lånen upphörde 1 januari 1995 har CSN varje år

debiterat Arbetsmarknadsstyrelsen för

kostnaderna för räntesubventioner och

avskrivningar. För att förenkla administrationen

bör i stället utgifterna beräknas under

utgiftsområde 15 Studiestöd där CSN är ansvarig

myndighet. Utgiftsområde 14 Arbetsmarknad

och arbetsliv anslaget A2 Arbetsmarknadspolitiska

åtgärder bör därför minskas med 8 000 000

kronor samtidigt som utgiftsområde 15 anslaget

A2 Studiemedel m.m. ökas med motsvarande

belopp.

A3 Vuxenstudiestöd m.m.

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

9 690 878 000 kronor.

För att bidra till finansieringen av höjningen

av anslaget A15 Särskilda utbildningsinsatser för

vuxna under utgiftsområde 16 Utbildning och

universitetsforskning minskas anslaget A3

Vuxenstudiestöd m.m. med 100 000 000 kronor.

5.4.12 Utgiftsområde 16

Utbildning och

universitetsforskning

A2 Utveckling av skolväsende och barnomsorg

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

297 736 000 kronor. Därvid har 41 805 000

kronor beräknats för genomförande av

försöksverksamhet med lärlingsutbildning.

Regeringens förslag: Medlen som beräknats för

genomförande av försöksverksamhet med

lärlingsutbildning bör få användas även till

kvalitetsförbättrande insatser för

yrkesutbildningar i gymnasieskolan generellt.

Skälen för regeringens förslag: Ändamålet med

medelsanvändningen är att stimulera

utvecklingen av en ny och modern

lärlingsutbildning (jfr. prop. 1997/98:1,

utgiftsområde 16). Medlen används för direkt

stöd till kommuner som deltar i

försöksverksamheten och till nationella

stimulans- och informationsinsatser. Bidrag

utbetalas enligt förordningen (1997:762) om

försöksverksamhet med lärlingsutbildning inom

gymnasieskolan och gäller för lärlingsutbildning

som påbörjas före utgången av juni år 2000.

Regeringen anser att det behövs ytterligare

insatser för att stärka skolans

arbetslivsanknytning. Regeringen föreslår därför

att medlen även bör få användas för

kvalitetsförbättrande insatser för

yrkesutbildningar inom gymnasieskolan

generellt samt för utveckling av programinriktat

individuellt program. Genom en sådan

förändring av ändamålet för anvisade medel bör

förutsättningarna för en positiv utveckling av

såväl lärlingsutbildning som annan

arbetsplatsförlagd utbildning bli bättre än vad

som nu är fallet.

A15 Särskilda utbildningsinsatser för vuxna

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

4 508 566 000 kronor.

Regeringens förslag: Anslaget A15 Särskilda

utbildningsinsatser för vuxna ökas med

100 000 000 kronor. Finansiering sker genom att

anslaget A3 Vuxenstudiestöd inom utgiftsområde

15 Studiestöd minskas med motsvarande belopp.

Skälen för regeringens förslag: Den femåriga

satsning på vuxenutbildning, kunskapslyftet,

som inleddes den 1 juli 1997 består dels av ett

bidrag till kommunerna för gymnasial

vuxenutbildning som anordnas utöver den som

anordnas med kommunala medel, dels av

studiestöd till de vuxenstuderande som deltar i

kunskapslyftet.

Statsbidraget till kommunerna har utbetalats i

förskott och slutavräknas efter den första 18-

månadersperioden, som omfattar den 1 juli 1997-

den 31 december 1998. Regeringen har den 25

februari 1999 fattat beslut om omfördelning av

medlen. Kommunerna har anordnat platser till

högre kostnader än vad som tilldelats medel för,

vilket innebär ett överskridande på anslaget A15

Särskilda utbildningsinsatser för vuxna inom

utgiftsområde 16 Utbildning och

universitetsforskning. Samtidigt har anslaget A3

Vuxenstudiestöd inom utgiftsområde 15

Studiestöd avseende särskilt vuxenstudiestöd för

arbetslösa (Svuxa) inte till fullo utnyttjats. Detta

beror dels på att fler studerande än beräknat har

sökt särskilt utbildningsbidrag (UBS), dels på att

vissa grupper inom kunskapslyftet finansierar

sina studier på annat sätt.

Regeringen föreslår därför att ramanslaget

A15 Särskilda utbildningsinsatser för vuxna ökas

med 100 000 000 kronor samtidigt som det inom

utgiftsområde 15 Studiestöd uppförda anslaget

A3 Vuxenstudiestöd minskas med motsvarande

belopp.

E2 Utvecklingsarbete inom

Utbildningsdepartementets område m.m.

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

19 959 000 kronor.

För att bidra till finansieringen av höjningen

av anslaget A6 Statistiska centralbyrån under

utgiftsområde 2 Samhällsekonomi och

finansförvaltning minskas anslaget E2

Utvecklingsarbete inom

Utbildningsdepartementets område m.m. med

1 000 000 kronor.

5.4.13 Utgiftsområde 17

Kultur, medier, trossamfund och

fritid

H1 Centrala museer: Myndigheter

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

601 087 000 kronor.

Regeringens förslag: Anslaget H1 Centrala museer:

Myndigheter ökas med 2 200 000 kronor.

Finansiering sker genom att anslaget F3 Språk-

och folkminnesinstitutet minskas med

motsvarande belopp.

Skälen för regeringens förslag: Enligt

riksdagens beslut (prop. 1998/99:1, utg.omr.17,

bet. 1998/99:KrU1, rskr. 1998/99:55) skall

Svenskt visarkiv föras över från Språk- och

folkminnesinstitutet till Statens musiksamlingar

den 1 juli 1999. Regeringen har tillkallat en

särskild utredare (dir. 1998:102) för att förbereda

och genomföra denna organisationsförändring.

Överförandet förutsätter en omfördelning av

medel mellan berörda myndigheter. Utredaren

har till regeringen redovisat att 2 200 000 kronor

bör föras från Språk- och folkminnesinstitutet

till Statens musiksamlingar under innevarande

budgetår. Regeringen delar utredarens

bedömning och föreslår att nämnda överföring

genomförs.

H4 Bidrag till vissa museer

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett obetecknat anslag

på 39 298 000 kronor.

Regeringens förslag: Anslaget H4 Bidrag till vissa

museer ökas med 2 000 000 kronor. Finansiering

sker genom att ramanslaget K1 Stöd till

trossamfund minskas med 1 000 000 kronor samt

genom indragning av 1 000 000 kronor från det

under elfte huvudtiteln för budgetåret 1995/96

uppförda reservationsanslaget B13

Sysselsättningsinsatser på kulturområdet.

Skälen för regeringens förslag: Millesgården

planerar att bygga en ny, fristående

utställningshall för att bereda plats för större

utställningar och därmed fler besökare men även

för att motverka det kraftiga slitaget på befintliga

byggnader. För kostnader i samband med

uppförandet av utställningshallen, vilken

beräknas stå färdig i höst, föreslår regeringen att

2 000 000 kronor anvisas.

Effekterna av förslaget till finansiering innebär

att visst kyrkligt restaureringsarbete eventuellt

får skjutas upp.

5.4.14 Utgiftsområde 18

Samhällsplanering,

bostadsförsörjning och byggande

A12 Investeringsbidrag för anordnande av

bostäder för studenter m.fl.

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

30 000 000 kronor.

Regeringens förslag: Anslaget A12

Investeringsbidrag för anordnande av bostäder för

studenter m.fl. ökas med 40 000 000 kronor.

Finansiering sker genom att anslaget A2 Bidrag

till särskilda insatser i vissa kommuner och

landsting inom utgiftsområde 25 Allmänna

bidrag till kommuner minskas med motsvarande

belopp.

Skälen för regeringens förslag: Riksdagen

beslutade hösten 1996 att införa ett tillfälligt

investeringsbidrag för anordnande av nya

studentbostäder (prop. 1996/97:1, bet.

1996/97:FiU11, rskr. 1996/97:51). Beslutet hade

sin grund i den av riksdagen år 1996 beslutade

kraftiga ökningen av antalet utbildningsplatser

inom högskolan. Bidraget avser projekt som

påbörjats under tiden den 1 oktober 1996 till den

31 december 1999 och som färdigställts inom ett

och ett halvt år från påbörjandet. Bidrag lämnas

med maximalt 25 000 kronor för varje

studentrum som tillkommer genom ny- eller

ombyggnad.

I enlighet med regeringens förslag i

tilläggsbudgeten för år 1998 vidgades

bidragskretsen så att bidrag även lämnas för

anordnande av nya ungdomsbostäder (prop.

1997/98:150, bet. 1997/98 FiU:27, rskr.

1997/98:217). I och med detta begränsas

bidraget inte längre till bostäder på eller i

anslutning till orter med universitet eller

högskola.

Till följd av ett förhållandevis svagt intresse

för bidraget och för att tillgodose behovet av

vissa omprioriteringar inom utgiftsområde 18

ändrades reglerna genom riksdagsbeslut i

december 1998 på så sätt att bidrag inte beviljas

för ansökningar som inkommit till

länsstyrelserna efter den 12 oktober 1998 (prop.

1998/99:1, bet. 1998/99:FiU1, rskr. 1998/99:38).

Regeringen bedömde vid tidpunkten för

budgetpropositionen för 1999 att återstående

utbetalningar för beviljade bidrag skulle komma

att uppgå till ca 30 miljoner kronor. Boverket

bedömer dock i sin prognos av den 27 januari

1999 att de återstående utbetalningarna kommer

att överskrida detta belopp. Regeringen föreslår

därför att 40 miljoner kronor tillförs anslaget.

Regeringen avser att följa utgiftsutvecklingen

och vid behov återkomma i samband med

budgetpropositionen för 2000 med förslag om

att tillföra ytterligare medel för ändamålet om

det visar sig nödvändigt. Finansiering sker

genom att anslaget A2 Bidrag till särskilda

insatser i vissa kommuner och landsting inom

utgiftsområde 25 Allmänna bidrag till

kommuner minskas med motsvarande belopp.

5.4.15 Utgiftsområde 20

Allmän miljö- och naturvård

A2 Miljöövervakning m.m.

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

127 706 000 kronor. För första halvåret 1999 har

regeringen under anslaget beräknat en ersättning

till AB Svensk Bilprovning med 8 miljoner

kronor.

Regeringens förslag: Anslaget A2

Miljöövervakning m.m. ökas med 5 000 000

kronor. Finansiering sker genom indragning av

medel från det under fjortonde huvudtiteln för

budgetåret 1995/96 uppförda

reservationsanslaget A8 Investeringsbidrag för

främjande av omställning i ekologiskt hållbar

riktning med motsvarande belopp.

Skälen för regeringens förslag: Ett 10-årigt avtal

mellan Naturvårdsverket och AB Svensk

Bilprovning avseende bilavgasundersökningar

upphör den 30 juni 1999. Regeringen har beslutat

att tillkalla en särskild utredare (dir. 1998:89)

med uppgift att se över det statliga åtagandet för

forskning och utveckling när det gäller avgaser

och bränslen inom motorfordonsområdet.

Utredarens förslag skall redovisas senast den 1

juli 1999. Risken för kompetensförluster bedöms

som stor om verksamheten upphör helt vid

halvårsskiftet. Regeringen föreslår därför, i

avvaktan på utredarens förslag, att ytterligare

5 000 000 kronor anvisas under år 1999.

A3 Åtgärder för att bevara den biologiska

mångfalden

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

577 975 000 kronor.

Regeringens förslag: Anslaget A3 Åtgärder för att

bevara den biologiska mångfalden ökas med

23 000 000 kronor. Finansiering sker genom

indragning av medel från det under fjortonde

huvudtiteln för budgetåret 1995/96 uppförda

reservationsanslaget A8 Investeringsbidrag för

främjande av omställning i ekologiskt hållbar

riktning med motsvarande belopp.

Skälen för regeringens förslag: Riksdagen har

uttalat att någon förändring av

kalkningsverksamheten inte bör beslutas innan

den nationella kalkningsplanen har presenterats.

Naturvårdsverket skall redovisa planen till

regeringen senast den 30 juni 1999. En närmare

analys av behovet av kalkningsåtgärder under år

1999 har visat att verksamheten inte ryms inom

ramen för av riksdagen tidigare beslutad

anslagsnivå, bl.a. beroende på ett extraordinärt

stort behov av kalkning för att kompensera för

den ökade försurning som de stora

nederbördsmängderna under år 1998 medfört.

Under anslaget bör därför anvisas en

engångsförstärkning om 23 miljoner kronor för

kalkningsverksamheten.

Finansiering av åtgärd under utgiftsområde 4

Rättsväsendet

I statsbudgeten för budgetåret 1995/96 finns A8

Investeringsbidrag för främjande av omställning i

ekologisk hållbar riktining uppfört ett

reservationsanslag.

För att bidra till finansieringen av anslaget C1

Domstolsväsendet m.m. under utgiftsområde 4

Rättsväsendet görs en indragning av medel från

det under fjortonde huvudtiteln för budgetåret

1995/96 uppförda reservationsanslaget A8

Investeringsbidrag för främjande av omställning i

ekologisk hållbar riktning med 10 000 000 kronor.

5.4.16 Utgiftsområde 21

Energi

B4 Energiforskning

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

398 056 000 kronor.

Regeringens förslag: Regeringen bemyndigas att

under ramanslaget B4 Energiforskning under år

1999 besluta om stöd till forskning och

utveckling inom energiområdet som inklusive

tidigare åtaganden innebär utgifter på högst

1 199 056 000 kronor under åren 2000-2004.

Skälen för regeringens förslag: Riksdagen

beslutade under budgetåret 1998 (prop.

1998/99:1, utg. omr. 21, bet. 1998/99:NU3,rskr

1998/99:111) om beställningsbemyndigande för

anslaget B4 Energiforskning.

För att den långsiktiga verksamhet som

energiforskning utgör skall kunna bedrivas

ändamålsenligt krävs ett utökat

beställningsbemyndigande för framtida åtagande.

Den tidigare till 952 000 000 kronor uppgående

bemyndiganderamen bör därför höjas till totalt

1 199 056 000 kronor.

Tabell 5.3 Bemyndiganden för anslaget B4 Energiforskning

Tusental kronor

1997

utfall

1998

prognos

1999

beräknat

2000

beräknat

2001-

beräknat

Utestående förpliktelser vid årets början

79 850

170 697

231 533

-

-

Nya förpliktelser

246 546

304 426

1 214 523

-

-

Infriade förpliktelser*

-155 699

-243 590

-247 000

-398 056

-553 944

Utestående förpliktelser vid årets slut

170 697

231 533

1 199 056

-

-

Erhållen/föreslagen bemyndiganderam

235 000

870 000

1 199 056

-

-

* Utgiftsutfall till följd av ingångna förpliktelser.

5.4.17 Utgiftsområde 22

Kommunikationer

Statens Järnvägar (SJ)

Regeringens förslag: Regeringen bemyndigas att

ge Statens Järnvägar rätt att ta upp lån i och

utanför Riksgäldskontoret inom en total ram om

10 700 000 000 kronor.

Skälen för regeringens förslag: SJ har i sin

balansräkning avsättningar för

pensionsåtaganden. För delar av dessa åtaganden

är räntan så hög som 11 procent. Utredningar

visar att det skulle vara fördelaktigare för SJ att

överlåta delar av pensionsåtagandet till en extern

försäkringsgivare. Detta skulle innebära att SJ:s

avsättningar om ca 1,5 miljarder kronor

omfinansieras och redovisas som låneskuld. På

denna låneskuld betalas fortsättningsvis normal

ränta, f.n. ca 4 procent. Denna omfinansiering

ingick ej i den ursprungliga beräkningen av

låneramen. För att klara omfinansieringen

behöver SJ:s låneram därför utökas med 1,5

miljarder kronor till 10,7 miljarder kronor.

A4 Banhållning

Regeringens förslag: Riksdagen bemyndigar

regeringen att inom ramen för det under

utgiftsområde 22 Kommunikationer uppförda

ramanslaget A4 Banhållning göra utfästelser om

att till Botniabanan AB betala ersättning som

täcker driftkostnader och amorteringar samt

ränte- och andra finansiella kostnader.

Skälet för regeringens förslag: I 1998 års

ekonomiska vårproposition (prop. 1997/98:150)

angavs bl.a. att medel för att täcka statens

kostnader för hyra av Botniabanan och andra

betalningar som följer av garanterade lån och

kapitaltäckningsgarantin skall inrymmas i

statsbudgeten fr.o.m. 2004.

För att klargöra att Botniabanan under alla

förhållanden kommer att betalas över

statsbudgeten och därmed minimera den

garantiavgift som Riksgäldskontoret kommer att

behöva ta ut för sina kapitalkostnadsgarantier till

Botniabanan AB, föreslår regeringen att

riksdagen bemyndigar regeringen att från

anslaget A4 Banhållning till Botniabanan AB

betala ersättning som täcker driftkostnaden och

amortering samt ränte- och andra finansiella

kostnader.

B6 Vissa kostnader med anledning av M/S

Estonias förlisning

Något anslag för detta ändamål finns inte

uppfört i statsbudgeten för innevarande

budgetår.

Regeringens förslag: Ett nytt obetecknat anslag B6

Vissa kostnader med anledning av M/S Estonias

förlisning uppgående till 10 600 000 kronor

anvisas för år 1999. Finansiering sker genom att

anslaget D2 Köp av interregional persontrafik

minskas med motsvarande belopp.

Skälen för regeringens förslag: Regeringen

uppdrog den 2 mars 1995 åt Sjöfartsverket att

upphandla och låta genomföra en övertäckning

av M/S Estonia med skalkonstruktion av betong.

Sjöfartsverket genomförde upphandlingen och

arbetet med övertäckningen påbörjades.

Regeringen uppdrog den 19 september 1996 åt

Sjöfartsverket att avbryta arbetet med

övertäckningen. Arbetet hade dessförinnan, den

20 juli 1996, avbrutits till följd av en deformation

av sjöbottnen.

Sjöfartsverket har fått ersättning för de

kostnader verket haft för genomförande av

uppdragen under åren 1995 och 1996. Verket har

även under åren 1997 och 1998 haft vissa

kostnader med anledning av uppdraget.

Kostnaderna avser främst teknisk och juridisk

konsultation, med det konsortium som erhöll

övertäckningsuppdraget, om konsekvenserna av

det avbrott som gjorts i arbetet och den skada

som uppstått på sjöbottnen under arbetet.

Verkets kostnader för åren 1997 och 1998

uppgår till totalt 5 600 000 kronor.

M/S Estonias förlisning har medfört att

åtgärder som bl.a. syftar till att på olika sätt

stödja anhöriga till de omkomna samt

överlevande behövs. Ett exempel på en sådan

åtgärd är den enkätundersökning bland anhöriga

som Ersta sjukhus bedriver, men även andra slags

åtgärder kan vara aktuella. Regeringen bedömer

därför att 5 000 000 kronor behöver användas för

sådan verksamhet. Ett obetecknat anslag bör

föras upp för ändamålen.

Kostnaderna på sammanlagt 10 600 000

kronor skall finansieras inom utgiftsområde 22

Kommunikationer genom en minskning av

anslaget D2 Köp av interregional persontrafik med

motsvarande belopp.

C5 Informationsteknik: Telekommunikation m.m.

I statsbudgeten för innevarande år finns för detta

ändamål uppfört ett reservationsanslag på

50 000 000 kronor.

Regeringens förslag: Anslaget C5

Informationsteknik: Telekommunikationer m.m.

ökas med 10 000 000 kronor. Finansiering sker

genom att anslaget C2 Upphandling av

samhällsåtaganden minskas med motsvarande

belopp.

Skälen för regeringens förslag: Regeringen

anser att frågan rörande IT- omställningen inför

år 2000 är av högsta prioritet. Anslaget bör ökas

för att 2000-delegationens arbete skall kunna

utföras på ett tillfredsställande sätt.

Postgirot Bank AB

Regeringens förslag: Regeringen bemyndigas att få

besluta om förändrad verksamhetsinriktning för

Postgirot Bank AB. Vidare bemyndigas

regeringen att besluta om en försäljning av

Postgirot Bank AB.

Skälen för regeringens förslag: Riksdagen

beslutade 1993 om en förändrad

verksamhetsform för Postverket (prop.

1993/94:38, bet. 1993/94:TU9, bet.

1993/94:TU11 rskr. 1993/94:119). Riksdagens

beslut innebar att Postverket den 1 mars 1994

ombildades till ett statligt helägt aktiebolag,

Posten Aktiebolag, vars huvudinriktning skulle

vara att erbjuda post- och kassaservice åt företag,

organisationer och privatpersoner på den svenska

marknaden.

Begränsningar i Postgirots verksamhet

Samtidigt med beslutet att bolagisera Posten

bemyndigade riksdagen regeringen att överföra

Postgirots verksamhet med tillgångar och

skulder till ett av Posten AB helägt

bankaktiebolag, Postgirot Bank AB (Postgirot).

Riksdagen godkände också den inriktning och

begränsning av Postgirots verksamhet som

regeringen föreslagit. Avsikten med

ombildningen till bankaktiebolag var enligt

regeringen inte att Postgirot skall utveckla en

fullständig bankrörelse. Därför infördes

begränsningar när det gäller Postgirots

sammanlagda utestående krediter och den ränte-

bärande inlåningsvolymen.

Dessa begränsningar innebar att det

sammanlagda beloppet av krediterna inte borde

överstiga 4 miljarder kronor sett som ett

genomsnitt under en tolvmånadsperiod. Den

totala räntebärande inlåningsvolymen

begränsades på motsvarande sätt till 23 miljarder

kronor. Vidare föreskrevs att traditionell

kreditgivning till företag och hushåll inte får

bedrivas och att villkoren för kontona inte får

utformas så att en sparkontorörelse utvecklas.

Riksdagens beslut innebar att dessa riktlinjer

skulle införas i bolagsordningen och att

väsentliga förändringar av denna kräver

regeringens godkännande. Inför förändringar i

verksamhetens förutsättningar borde även

riksdagen höras.

I samband med att Postgirot ombildades till

bankaktiebolag avskaffades också Postgirots, i

förordning reglerade, ensamrätt till de statliga

betalningarna. För att i ett avseende skapa

konkurrens på lika villkor mellan Postgirot och

andra betalningsförmedlare gavs Postgirot

möjlighet att erbjuda 360-dagarskrediter och

ränta på innestående medel även till

privatpersoner.

Regeringen redovisade år 1995, i

propositionen Postens finansiella tjänster (prop.

1995/96:3), att Postgirot måste få utökade

befogenheter på det finansiella området för att

kunna möta den allt hårdare konkurrensen på

betalningsmarknaden. Regeringen föreslog

därför att regeringen skulle ges bemyndigande

att besluta om inriktning och begränsningar av

Postgirots bankrörelseverksamhet med

inriktning på betalningsförmedling. Ändringar

som medförde en förändrad inriktning skulle

dock underställas riksdagen. Riksdagen beslutade

(bet. 1995/96:NU3, rskr. 1995/96:41) i enlighet

med regeringens förslag.

Regeringen godkände den 25 april 1996 en

ändrad bolagsordning för Postgirot Bank AB.

Förändringen medförde att begränsningen av det

sammanlagda beloppet av utnyttjade krediter

beräknade på de senaste 12 månaderna höjdes

från 4 miljarder kronor till 10 miljarder kronor

Postgirots utveckling under 1990-talet

Postgirot har uppvisat en fallande

resultatutveckling under 1990-talet. Mellan år

1993 och år 1998 har resultatet minskat från 1,6

miljarder kronor till 0,3 miljarder kronor.

Utvecklingen är dels beroende på en skärpt

konkurrenssitution, dels en följd av låga

marknadsräntor som gör att Postgirots intäkter

från räntenettot minskar.

Den svenska betalningsmarknaden uppgår till

cirka 11 900 miljarder kronor varav Postgirots

andel uppgick till ca 48 procent under år 1997.

Drygt två tredjedelar av hushållsbetalningarna

som hanteras i Postgirosystemet kommer från

avsändare som har en kontorelation med en

annan bank än Postgirot. Både betalnings- och

gireringsmarknaden växer, men fler och fler

betalningar går utanför gireringssystemen.

Bankerna visar ett allt större intresse för egen

betalningsförmedling eftersom det är en viktig

del i kundrelationen. Den tekniska utvecklingen

möjliggör nya betalningsvägar. Vissa konsument-

och företagsbetalningar förmedlas mellan

avsändarens och mottagarens bankkonto utan

medverkan vare sig från Postgirot eller från

Bankgirot. Sammantaget innebär den förväntade

utvecklingen, tillsammans med en fortsatt låg

skillnad mellan inlånings- och utlåningsränta,

minskad tid då medlen finns hos Postgirot och

ökad internationalisering, en fortsatt press på

rörelseresultatet i Postgirot.

Nya förutsättningar för Postgirot

Den hårda konkurrensen och det krympande

räntenettot medför nya ekonomiska

förutsättningar för Postgirot. För att möta de

nya förutsättningarna krävs en ständig

anpassning av villkoren för Postgirots

verksamhet.

Riksdagen har sedan tidigare (prop. 1995/96:3,

bet. 1995/96:NU3, rskr. 1995/96:41) medgivit

att regeringen får besluta om inriktning och

begränsningar av Postgirots

bankrörelseverksamhet med inriktning på

betalningsförmedling. Detta är dock inte

tillräckligt för att snabbt göra förändringar i

förutsättningarna för Postgirots verksamhet.

Därför bör regeringen få ett utökat

bemyndigande av riksdagen som innebär att

regeringen även skall få besluta om förändringar

av inriktningen av Postgirots verksamhet och om

en försäljning.

Det finns tre handlingsalternativ för

Postigirots framtid:

- Inga åtgärder vidtas.

- Utveckla till bank i egen regi, vilket kräver en

betydande investering eftersom tillväxt på

egen hand bedöms som omöjligt.

- Försäljning, vilket realiserar värdet för

Postgirot och ger möjligheter för Postgirot

att hos köparen utvecklas till bank.

Alternativet att inte vidta några åtgärder är inte

långsiktigt hållbart eftersom räntenettot kommer

att minska och att möjligheten att kompensera

detta med avgifter är begränsade i dagsläget.

Regeringen anser att alternativet att utveckla

Postgirot i egen regi, t.ex. genom att satsa på en

fullt utvecklad bankverksamhet, är riskfyllt.

Postgirot saknar idag i stort helt inlåning,

utlåning, fondförvaltning och har en begränsad

kompetens om bankprodukter. För att nå

lönsamhet och värdetillväxt bedömer regeringen

att den utvecklade banken bör ha en

marknadsandel på 10-15 procent. Detta kan ske

antingen genom tillväxt av egen kraft, vilket tar

tid, eller genom förvärv av inlånings- och

utlåningsverksamhet från andra aktörer. Det

senare kräver då initialt ett stort kapitaltillskott

från staten. Fördelarna med detta alternativ är

emellertid att förutsättningar kan skapas för att

förbättra konkurrensen i banksystemet och den

statliga insynen i banksektorn liksom att andra

allmänna hänsyn lättare kan tillgodoses.

En försäljning av Postgirot får anses vara ett

annat möjligt alternativ för staten . Det finns

intressenter inom banksystemet som är tänkbara

köpare. En försäljning medför att Postgirot kan

utvecklas till en bank tillsammans med en annan

aktör än Posten. Ett förvärv av Postgirot skulle

ge möjlighet för en bank att överta en

upparbetad kundbas i syfte att antingen öka eller

att försvara sin markandsandelar på den svenska

bankmarknaden eller att etablera en ny position

på den svenska bankmarkanden. Det finns

betydande kostnads- och intäktssynergier som

kan realiseras av en köpare med rätt

förutsättningar. Posten AB saknar själv de

förutsättningarna idag. Regeringen bedömer att

en försäljning av Postgirot skulle kunna vara ett

affärsmässigt bra alternativ.

Regeringen anser att oavsett vilket av

ovanstående alternativ som väljs måste

regeringen få möjlighet att besluta dels om de

förändringar i verksamhetens inriktning som kan

bli nödvändiga för att trygga en fortsatt

verksamhet med god lönsamhet i Postgirot, dels

om en försäljning av Postgirot. Ett sådant

bemyndigande är nödvändigt för att på ett

affärsmässigt sätt kunna genomföra en affär med

eventuella intressenter.

En försäljning av Postgirot måste förberedas

på ett affärsmässigt sätt för att ett bra

försäljningspris skall kunna erhållas. I

förberedelserna ingår bl.a. för Posten AB att

klara ut de rent affärsmässiga åtaganden man har

till bl.a. Nordbankens och

Föreningssparbankens giron samt det

kontorsnät som man behöver för sin verksamhet.

De avsedda förändringarna av Postgirots

verksamhetsinriktning som här beskrivs innebär

att Postgirot i en eller annan skepnad kommer

att erbjuda bl.a. betalningsförmedlingstjänster i

konkurrens med andra banker och företag.

Härav följer att staten, som är en stor avsändare

och mottagare av betalningar, i fortsättningen i

princip behöver ha en relation till Postgirot som

är konkurrensneutral. Den faktiska

konkurrensfördel som Postgirot för närvarande

har kan därmed inte vidmakthållas.

Posten AB har, i avtal med staten, åtagit sig att

tillhandahålla en daglig grundläggande

kassaservice. Avtalet löper t.o.m. den 31

december 1999. Mot bakgrund av detta har

regeringen nyligen låtit utreda statens ansvar för

en rikstäckande betaltjänst och

kontantförsörjning (SOU 1998:159

Kassaservice). Betänkandet är för närvarande

föremål för remissbehandling.

5.4.18 Utgiftsområde 24

Näringsliv

A2 Småföretagsutveckling

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

184 062 000 kronor.

Regeringens förslag: Anslaget A2

Småföretagsutveckling ökas med 12 000 000

kronor. Finansiering sker genom att anslaget G1

Täckande av förluster vid viss garantigivning

minskas med 1 000 000 kronor, anslaget D1

Teknisk forskning och utveckling minskas med

5 000 000 kronor samt att anslaget G4 Avgifter

till vissa internationella organisationer minskas

med 6 000 000 kronor.

Skälen för regeringens förslag: Regeringen

aviserade i december 1998 ett antal åtgärder i

syfte att underlätta företagande. En

regelförenklingsgrupp, SimpLex, har bildats

inom Näringsdepartementet för att driva på

arbetet med konsekvensanalyser och

regelförenkling. Gruppen skall bestå av tre

personer. En kundundersökning skall göras

bland myndigheternas företagskunder för att

mäta service, tillgänglighet m.m. Information om

företagande till blivande och befintliga företagare

skall förstärkas. Näringsdepartementet kommer

att utveckla nya former för kontakter med

småföretag. En interaktiv websida skall utformas

för kommunikation över nätet. Den totala

kostnaden för ovanstående åtgärder beräknas till

12 000 000 kronor. Finansiering sker genom att

anslaget G1 Täckande av förluster vid viss

garantigivning minskas med 1 000 000 kronor,

anslaget D1 Teknisk forskning och utveckling

minskas med 5 000 000 kronor samt att anslaget

G4 Avgifter till vissa internationella organisationer

minskas med 6 000 000 kronor.

F3 Allmänna reklamationsnämnden

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag om

14 123 000 kronor.

Regeringens förslag: Anslaget F3 Allmänna

reklamationsnämnden ökas med 1 000 000

kronor. Finansiering sker genom att anslaget F7

Bidrag till miljömärkning av produkter minskas

med motsvarande belopp.

Skälen för regeringens förslag: För att

säkerställa verksamheten vid Allmänna

reklamationsnämnden behöver anslaget F3

Allmänna reklamationsnämnden ökas med

1 000 000 kronor. Finansiering sker genom att

anslaget F7 Bidrag till miljömärkning av

produkter minskas med motsvarande belopp

Detta innebär ett minskat ekonomiskt utrymme

för SIS Miljömärkning AB. Det är dock

regeringens bedömning att verksamheten kan

bedrivas inom det anvisade anslaget. Kommittén

Konsumentpolitiken inför ett nytt sekel (Fi

1999:01) kommer senast den 30 november 1999

att i en rapport till regeringen bl.a. presentera en

utvärdering av SIS Miljömärkning AB för vidare

ställningstaganden.

F4 Fastighetsmäklarnämnden

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag om

6 198 000 kronor.

Regeringens förslag: Anslaget F4

Fastighetsmäklarnämnden ökas med 800 000

kronor. Finansiering sker genom att anslaget F7

Bidrag till miljömärkning av produkter minskas

med motsvarande belopp.

Skälen för regeringens förslag: För att

säkerställa verksamheten vid

Fastighetsmäklarnämnden ökas anslaget F4

Fastighetsnämnden med 800 000 kronor.

Finansiering sker genom att anslaget F7 Bidrag

till miljömärkning av produkter minskas med

800 000 kronor. Detta innebär ett minskat

ekonomiskt utrymme för SIS Miljömärkning

AB. Det är dock regeringens bedömning att

verksamheten kan bedrivas inom det anvisade

anslaget. Kommittén Konsumentpolitiken inför

ett nytt sekel (Fi 1999:01) kommer senast den 30

november 1999 att i en rapport till regeringen

bl.a. presentera en utvärdering av SIS

Miljömärkning AB för vidare ställningstaganden.

G3 Kostnader för omstrukturering av vissa statligt

ägda företag m.m.

Regeringens förslag: Regeringen bemyndigas att

besluta om att lån inom en ram av 100 000 000

kronor får tas upp i Riksgäldskontoret för att

tillfälligt täcka kostnader i samband med en

sammanslagning av Telia AB och Telenor AS.

Skälen för regeringens förslag: Regeringen har

träffat avtal med den norska regeringen om att

slå samman Telia AB och den norska

motsvarigheten Telenor AS. Regeringen

kommer att lägga fram en proposition den 16

april 1999 med förslag om detta. Även det

norska Folketinget skall ta ställning till

sammanslagningen. För att täcka svenska statens

kostnader, främst avseende ekonomisk och

juridisk rådgivning i ärendet, bör riksdagen

besluta om en låneram uppgående till 100

miljoner kronor. Lånet är avsett att lösas med

medel som frigörs vid en försäljning av en del av

svenska statens aktier i det sammanslagna

bolaget. Räntor för lånet kommer att belasta

anslaget G3 Kostnader för omstrukturering av

vissa statligt ägda företag, m.m.

Exportkreditnämnden (EKN)

Ram för ordinarie exportkreditgarantier

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål en exportkreditgarantiram på

100 000 000 000 kronor.

Regeringens förslag: Regeringen bemyndigas att

besluta om en exportkreditram för

Exportkreditnämnden på upp till

125 000 000 000 kronor.

Skälen för regeringens förslag: Regeringen

gjorde i budgetpropositionen för 1999

bedömningen att totalramen för ordinarie

exportkreditgarantier inte behövde höjas utan

kunde ligga kvar på samma nivå - 100 miljarder

kronor - som under år 1998. Riksdagen

godkände regeringens förslag. EKN har i

skrivelse till regeringen den 15 februari 1999

föreslagit att den av riksdagen beslutade ramen

redan under innevarande år höjs till 125 miljarder

kronor. Bakgrunden är att en fortsatt stor

efterfrågan på garantigivning för vissa större

affärer gör att återstående utrymme inom

beslutad ram kan visa sig otillräckligt. För

närvarande uppgår ramutnyttjandet efter

schablonmässiga justeringar av de s.k.

utfästelsebeloppen till ca 78 miljarder kronor.

Utnyttjandet kan dock komma att öka kraftigt

relativt snart om kontrakt skrivs för vissa större

affärer där EKN utfärdat löfte om garanti.

Regeringen bör därför bemyndigas att besluta

om en exportkreditram för

Exportkreditnämnden på upp till

125 000 000 000 kronor.

5.4.19 Utgiftsområde 25

Allmänna bidrag till kommuner

A 2 Bidrag till särskilda insatser i vissa

kommuner och landsting

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett reservationsanslag

på 1 014 000 000 kronor.

Regeringens förslag: Under anslaget skall bidrag

kunna lämnas till kostnader med anledning av

branden i Göteborg den 29-30 oktober 1998.

Skälen för regeringens förslag: Sedan år 1996

disponerar regeringen medel för bidrag till

särskilda insatser i kommuner och landsting

(prop. 1994/95:150, bil. 7 s. 64). Syftet med

anslaget är att kunna utgöra ett stöd till

kommuner och landsting som på grund av

speciella omständigheter kan hamna i en särskilt

svår ekonomisk situation.

Till följd av diskoteksbranden vid Backaplan i

Göteborg den 29-30 oktober 1998 har främst

Göteborgs kommun drabbats av extra kostnader.

Kostnaderna avser dels insatser i samband med

själva branden för den akuta vården av skadade

samt hjälp och stöd till överlevande och

anhöriga, dels kostnader för att under en två-

årsperiod hjälpa och stödja alla drabbade.

Regeringen föreslår att bidrag till de extra

kostnader som uppstod med anledning av

branden tillfälligtvis skall kunna utbetalas från

anslaget.

För att bidra till finansieringen av höjningen

av anslaget A12 Investeringsbidrag för

anordnande av bostäder för studenter m.fl. under

utgiftsområde 18 Samhällsplanering,

bostadsförsörjning och byggande minskas

anslaget A2 Bidrag till särskilda insatser i vissa

kommuner och landsting med 40 000 000 kronor.

6

Inkomster

6 Inkomster

6.1 Inledning

Statsbudgetens inkomster består dels av skatter

och avgifter, dels av övriga inkomster. Skatter

och avgifter utgörs av inkomstskatter,

socialavgifter, egendomsskatter och skatt på

varor och tjänster. De övriga inkomsterna utgörs

främst av inkomster av statlig verksamhet,

försäljning av statlig egendom samt bidrag från

EU. I tabell 6.1 redovisas hur statsbudgetens

inkomster beräknas utvecklas under perioden

1998 2002.

Tabell 6.1 Statsbudgetens inkomster

Miljarder kronor och procent

1998

1999

2000

2001

2002

Skatter m.m.

639,7

649,2

651,4

672,8

701,8

varav

skatt på

inkomst

114,2

136,5

108,3

115,0

126,5

varav

socialavgifter

och allmän

pensionsavgift

210,9

230,4

241,4

250,7

260,2

varav

skatt på varor

och tjänster

243,1

245,6

253,5

261,1

269,0

Övriga

inkomster

66,6

96,3

110,2

85,9

66,1

varav

statens

verksamhet

37,5

33,3

48,3

34,4

34,3

varav

försåld

egendom

11,2

45,0

45,0

35,0

15,0

Totala

inkomster

706,3

745,5

761,5

758,7

767,9

Andel skatter

91%

87%

86%

89%

91%

Andel övriga

inkomster

9%

13%

14%

11%

9%

Under prognosperioden uppgår den

underliggande årliga förändringen av statens

skatteinkomster till mellan 15 och 20 miljarder

kronor. I den underliggande utvecklingen har

effekter av betalningsförskjutningar och ändrade

skatteregler exkluderats.

Den faktiska utvecklingen av

skatteinkomsterna uppvisar emellertid stora

variationer mellan åren. Ökningen är svag i

början av perioden, men starkare mot slutet. Den

ojämna utvecklingen beror på att

skatteinkomsterna i början av perioden påverkas

av ändrade skatteregler och

betalningsförskjutningar. Bland de

regeländringar som påverkar utvecklingen mellan

åren 1998 och 1999 kan nämnas sänkt statlig

inkomstskatt, skattereduktion, kommunal 200-

krona samt sänkt fastighetsskatt (se tabell 6.3).

Mellan åren 1999 och 2000 ökar

skatteinkomsterna endast med två miljarder

kronor. Den svaga utvecklingen förklaras bland

annat av ökade kommunala skatteutbetalningar,

som beror på en stor slutreglering av 1998 års

kommunalskatter. Utvecklingen förklaras även

av att de egna inbetalningarna av preliminär skatt

förväntas bli lägre år 2000 än år 1999, vilket i sin

tur förklaras av att realisationsvinsterna antas

minska mellan åren 1998 och 1999. Regeringens

förslag till förändring i utjämningssystemet för

kommuner och landsting minskar inkomsterna

med två miljarder kronor mellan åren 1999 och

2000. Denna minskning av inkomsterna

motsvaras av minskade utgifter i samma

omfattning. Åren 2001 och 2002 ökar statens

skatteinkomster med 20 respektive 30 miljarder

kronor. En mindre del förklaras av ökad

fastighetsskatt genom att frysningen av den

rullande fastighetstaxeringen upphör i och med

utgången av år 2000. Prisutvecklingen för

perioden 1996-2000 får då fullt genomslag.

De stora förändringarna av övriga inkomster

förklaras till största delen av inkomsterna från

statens aktier och försäljning av statliga bolag.

Utdelningarna beräknas minska med drygt två

miljarder kronor mellan åren 1998 och 1999. År

2000 prognostiseras en engångsutdelning från

Stattum AB som härrör från försäljningen av

aktie innehavet i Pharmacia skattetillägg,

förseningsavgift, expansionsmedelsskatt och

avkastnings-skatt. Skattereduktioner utgörs av

reduktion för ROT-arbeten och skattereduktion

för låg- och medelinkomsttagare samt reducerad

fastighetsskatt. Intäkterna uppgår till cirka 1,4

miljarder kronor varje år. Skattereduktionerna

uppgår till 0,8 miljarder kronor år 1998 och till

3,5 respektive 3,2 miljarder kronor åren 1999 och

2000. Möjligheten att erhålla ROT-reduktionen

upphörde 31 mars 1999. Skattereduktionen för

låg- och medelinkomsttagare, som föreslås att

gälla även år 2000, beräknas till 3,3 miljarder

kronor per år. Nedgången av nettot 1998 beror

på att sjömansskatten inte längre redovisas

separat utan ingår som en del av statlig och

kommunal inkomstskatt.

Jämfört med beräkningen till

budgetpropositionen har nettot av intäkter och

reduktioner ökat något samtliga år utom år 2000.

6.2.4 Inkomstskatt bolag

Inkomstskatt

Miljarder kronor

Utfall

Prognos

1997

1998

1999

2000

2001

2002

Aktuell

beräkning

46,5

47,9

56,2

55,8

55,3

59,3

Diff. BP

0,5

0,5

4,4

1,8

1,3

Inkomstskatten för juridiska personer uppgick

1997 till 46,5 miljarder kronor. Aktiebolag,

sparbanker och utländska juridiska personer

svarade för 44,3 miljarder kronor, ideella och

ekonomiska föreningar för 1,7 respektive 0,5

miljarder kronor. Ett fåtal företag svarade för en

mycket stor andel av den totala inkomstskatten.

I diagram 6.2 visas inkomstskatten 1997 fördelad

efter antalet företag.

Diagram 6.2 Inkomstskatt och antal företag 1997

Miljarder kronor

Av diagrammet framgår att fem företag betalade

5,8 miljarder kronor eller drygt tolv procent av

den totala inkomstskatten. Hundra företag

betalade 21,2 miljarder kronor eller 46 procent av

den totala inkomstskatten. För de hundra

företagen var motsvarande andel 34 procent

inkomståret 1996.

Mellan 1997 och 1998 beräknas inkomstskatten

öka med 1,4 miljarder kronor. Ökningen

förklaras dels av lägre avskrivningsunderlag 1998,

dels av förbättrade vinster för företagen under

1998. Det lägre avskrivningsunderlaget beror på

att bygginvesteringar under vissa förutsättningar

kunde direktavskrivas under perioden november

1994 till maj 1996.

År 1999 beräknas inkomstskatten öka med 8,3

miljarder kronor. Av ökningen beror fyra

miljarder kronor på att tidigare avsättningar till

periodiseringsfonder börjar återföras till

beskattning fr.o.m. detta år. Vidare förklaras 2,8

miljarder kronor av skatt på den realisationsvinst

som beräknas uppkomma vid försäljningen av

aktieinnehavet i Pharmacia en högre andel högbeskattade varor och

tjänster inom privat konsumtion, ökade

inbetalningar av mervärdesskatt från

kommunsektorn samt en reviderad beräkning av

avdragsförbudet för bilar.

Tobaksskatt

Utfallet blev cirka en miljard kronor lägre än i

statsbudgeten. De båda skattehöjningarna på

tobak under 1997 minskade skattebasen, dels

genom ökad gränshandel och smuggling, dels

genom ändrade rökvanor.

Alkoholskatt

För de sammanlagda inkomsterna från

alkoholskatt blev utfallet cirka en miljard kronor

lägre än i statsbudgeten. En stor del av detta,

närmare 0,8 miljarder kronor, förklaras av lägre

inkomster än prognostiserat från skatt på öl. Den

1 januari 1997 ändrades ölbeskattningen och det

medförde lägre inkomster på grund av en lägre

skattesats på starköl. Dessutom minskade

inkomsterna då öl med en alkoholhalt om högst

2,8 volymprocent efter skatteändringen inte

längre beskattas. Båda dessa effekter

underskattades i prognosen.

Energiskatt

Utfallet för de skatter som redovisas under titeln

energiskatt blev 1,1 miljarder kronor lägre än i

statsbudgeten. I likhet med 1997 har 1998 varit

varmare än ett normalår. Det lägre utfallet beror

dock främst på lägre inkomster än förväntat från

energi- och koldioxidskatt på bensin, vilket

förklarar 0,9 miljarder kronor.

Bensinförbrukningen minskade under 1998 med

2,6 procent jämfört med 1997, istället för att som

antogs i prognosen till statsbudgeten öka med

1,2 procent.

Skatt på avfall

I statsbudgeten förutsattes införande av en

avfallsskatt per den 1 juli 1998. Prognosen om

0,3 miljarder kronor innebar en kvartalsuppbörd.

Ny införandetidpunkt beräknas bli den 1 januari

år 2000.

2000 Inkomster av statens verksamhet

Utfallet för inkomster av statens verksamhet

blev 37,5 miljarder kronor, vilket är 2,3 miljarder

kronor lägre än i statsbudgeten. De lägre

inkomsterna förklaras till största delen av

minskade utdelningsinkomster från Securum AB

och till en mindre del av ett lägre inlevererat

överskott från Riksbanken.

3000 Inkomster av försåld egendom

Utfallet för inkomster av försåld egendom blev

11,2 miljarder kronor, vilket är 3,8 miljarder

kronor lägre än i statsbudgeten. Uteblivna

försäljningar förklarar de lägre inkomsterna.

6000 Bidrag m.m. från EU

Bidrag m.m. från EU blev 1,4 miljarder kronor

lägre än i statsbudgeten. En del av differensen

förklaras av att exportbidragen och bidrag från

EG:s socialfond blev lägre än beräknat.

6.5 Skattekvot

Skattekvoten visar förhållandet mellan det totala

skatteuttaget och BNP. Det finns flera olika

definitioner av skattekvoten och i regel är de

internationellt bestämda. Den skattekvot som

presenteras i finansplanen är beräknad i enlighet

med nationalräkenskapernas (NR:s) definition,

som i sin tur följer FN:s rekommendationer.

Enligt nationalräkenskaperna beräknas kvoten

utifrån de skatter som betalas under ett visst år.

En skattekvot beräknad utifrån de periodiserade

skatterna visar istället hur stor del av årets BNP

som det offentliga tar i anspråk för skatter.

Denna kvot är oberoende av när i tiden den

skattskyldige väljer att betala sin skatt, vilket inte

är fallet med den skattekvot som beräknas i

enlighet med NR:s definition. En skatteändring

för ett visst år påverkar den periodiserade

skattekvoten för samma år medan detta inte

behöver vara fallet vid beräkningen av NR:s

skattekvot.

Andelen skattepliktiga transfereringar varierar

mycket mellan länderna inom OECD. Ett

alternativ vid internationella jämförelser är därför

att exkludera skatter på offentliga transfereringar

vid beräknig av skattekvoten. Som framgår av

tabell 6.14 tillhör Sverige den grupp av länder

inom OECD som har en hög andel

skattepliktiga transfereringar. Om skatten på

offentliga transfereringar exkluderas kommer

den uppmätta skattekvoten för Sveriges del att

minska med i storleksordningen 5 6

procentenheter.

Tabell 6.14 Skattepliktiga transfereringars inverkan på

skattekvoten

Procent av BNP

0-0,5

0,5-3

5,0-6,0

Australien

Belgien

Danmark

Irland

Italien

Holland

UK

Norge

Sverige

USA

Tyskland

Källa: OECD.

I tabell 6.15 redovisas skattekvoten för perioden

1997 2002 dels enligt NR:s definition, dels

beräknad utifrån de periodiserade skatterna.

Dessutom redovisas den periodiserade

skattekvoten exklusive skatt på offentliga

transfereringar och den frivilliga delen av

kyrkoskatten. Vid beräkningen av skattekvoten

skall även vissa avgifter, som inte ingår i

redovisningen av de periodiserade skatterna,

läggas till. Till dessa hör bland annat

bankgarantiavgifter och avgifter till

kärnbränslefonden. I samtliga nedan redovisade

skattekvoter ingår de ovan nämnda avgifterna.

Tabell 6.15 Skattekvot enligt nationalräkenskaperna (NR)

och periodiserad skattekvot

Procent

1997

1998

1999

2000

2001

2002

Skattekvot enl. NR

54,2

56,1

56,0

55,2

55,3

55,1

Periodiserad

skattekvot

54,2

55,3

55,4

55,1

55,1

55,0

Periodiserad

skattekvot exkl.

skatt på trans-

fereringar m.m.

49,2

50,2

50,3

50,2

50,2

50,1

7

Utgiftstak och utgifts-

ramar åren 2000-2002

7 Utgiftstak och utgiftsramar åren

2000 2002

7.1 Utgiftstak för staten

Regeringens förslag: Utgiftstaket för staten in-

klusive ålderspensionssystemet vid sidan av

statsbudgeten fastställs till 810 miljarder kronor

för år 2002.

De budgetpolitiska målen innebär att statens

utgifter skall rymmas inom de av riksdagen

beslutade utgiftstaken och att det finansiella

sparandet i den offentliga sektorn skall visa ett

överskott på i genomsnitt 2 procent av BNP över

en konjunkturcykel.

Utgiftstaket för staten är fördelat på 26

utgiftsområden (nr 1 25 samt 27),

ålderspensionssystemet vid sidan av

statsbudgeten, minskning av anslagsbehållningar

samt en budgeteringsmarginal. Utgiftsområde 26

Statsskuldsräntor m.m. ingår inte i utgiftstaket.

Statsskuldsräntorna exkluderas på grund av att

regeringen endast i begränsad utsträckning kan

påverka ränteutgifterna. Ålderspensionssystemet

vid sidan av statsbudgeten består från och med år

1999 av delsektorerna AP-fonden och

premiepensionssystemet. Minskning av

anslagsbehållningar ingår som en post under

utgiftstaket, vilket innebär att den är medräknad

i saldot både för statsbudgeten och för de

offentliga finanserna. I denna proposition

föreslås ett utgiftstak för år 2002 samt en

preliminär fördelning av utgifterna på

utgiftsområden för åren 2000 t.o.m. 2002.

Våren 1996 beslutade riksdagen för första

gången om ett utgiftstak för staten. Utgiftstaket

var treårigt och gällde för åren 1997 1999. Våren

1997 beslutade riksdagen om utgiftstaket för år

2000 och våren 1998 om utgiftstaket för år 2001.

Med anledning av det reformerade

pensionssystemet beslutade riksdagen hösten

1998 om en teknisk justering av utgiftstaken för

åren 1999 2001. Riksdagen har fastställt

utgiftstaket för staten till 761 miljarder kronor

för år 2000 och 786 miljarder kronor för år 2001.

Vid varje beslut om ett statligt utgiftstak har

riksdagen även godkänt en beräkning av de

offentliga utgifterna. Utgiftstaket för den

offentliga sektorn omfattar utgiftstaket för

staten samt den beräknade utgiftsnivån för

kommunerna reducerat för transaktioner mellan

stat, kommuner och ålderspensionssystemet.

Utgiftstaket för staten är av central betydelse

för att tydliggöra behovet av prioriteringar

mellan olika utgiftsområden. Oförmåga att

prioritera leder till att ekonomin överansträngs,

vilket i sin tur kan leda till inflation och

underskott i ett första skede och åtstramning och

arbetslöshet i ett andra skede. Vidare ger

utgiftstaket för staten den ekonomiska politiken

större trovärdighet och budgetpolitiken en

långsiktig inriktning med hög förutsägbarhet. På

grund av den fortgående internationaliseringen

av den svenska ekonomin kan det också vara

svårt att finansiera en okontrollerad

utgiftsutveckling med ett högre skatteuttag.

Utgiftstaket underlättar därför möjligheten att

uppnå målet för finansiellt sparande i den

offentliga sektorn.

För åren 2000 2001 ligger de tidigare

beslutade utgiftstaken fast på 761 respektive 786

miljarder kronor. För år 2002 föreslås ett

utgiftstak på 810 miljarder kronor. Utgiftstaket

som andel av BNP beräknas minska från 40,7

procent år 1999 till 39,6 procent år 2001.

Förslaget till utgiftstak för år 2002 innebär att

utgiftstaket detta år beräknas uppgå till 39,1

procent av BNP. Utgiftstaket ökar realt med i

genomsnitt 0,8 procent per år under perioden

1999 2002.

7.2 Preliminär fördelning på

utgiftsområden

Regeringens förslag: Den preliminära

fördelningen av utgifterna på utgiftsområden för

budgetåren 2000 2002 godkänns som riktlinje

för regeringens budgetarbete.

I budgetpropositionen för 1999 presenterades en

preliminär fördelning av utgifterna på

utgiftsområden för åren 2000 och 2001.

Regeringen föreslår nu en reviderad preliminär

fördelning av utgifterna för dessa år samt en

preliminär fördelning för år 2002. Förslaget till

utgiftsramar för åren 2000 2002 samt differenser

i förhållande till de preliminära ramarna i

budgetpropositionen för 1999 redovisas i tabell

7.1.

Förslaget till utgiftsramar för år 2002 baserar

sig i normalfallet på föreslagna ramar för år 2001

som räknas upp med relevant prisindex.

Beräkningarna av fördelningen av utgifterna på

utgiftsområden för åren 2000 - 2002 är baserade

på nu kända förutsättningar vad avser den

ekonomiska utvecklingen, volymutvecklingen

och effekten av gällande regelsystem och skall

därför betraktas som preliminära. Inför

budgetpropositionen för 2000 kan vissa

justeringar, främst av teknisk karaktär, komma

att göras. Beräkningen av s.k. pris- och

lönekänsliga anslag kan komma att justeras med

hänsyn till nya antaganden om den ekonomiska

utvecklingen.

Tabell 7.1 Preliminär fördelning på utgiftsområden

Miljoner kronor

Differens mot budget-

propositionen

2000

2001

2002

2000

2001

UO 1

Rikets styrelse

4 215

4 483

4 629

-48

-70

UO 2

Samhällsekonomi och finansförvaltning

1 489

1 528

1 579

5

-53

UO 3

Skatteförvaltning och uppbörd

5 770

5 837

5 919

-68

-88

UO 4

Rättsväsendet

22 143

22 377

22 707

-32

-190

UO 5

Utrikesförvaltning och internationell samverkan

2 828

2 858

2 889

-67

-73

UO 6

Totalförsvar

 44 857

44 527

43 538

-584

-700

UO 7

Internationellt bistånd

12 458

13 298

13 164

-431

-571

UO 8

Invandrare och flyktingar

4 217

4 431

3 885

-18

-23

UO 9

Hälsovård, sjukvård och social omsorg

25 351

26 271

26 299

880

1 506

UO 10

Ekonomisk trygghet vid sjukdom och handikapp

86 878

86 936

88 006

5 781

3 636

UO 11

Ekonomisk trygghet vid ålderdom

33 445

32 632

32 042

-308

-846

UO 12

Ekonomisk trygghet för familj och barn

43 468

46 208

46 715

887

586

UO 13

Ekonomisk trygghet vid arbetslöshet

31 917

30 276

29 569

5 433

6 213

UO 14

Arbetsmarknad och arbetsliv

45 473

45 609

45 930

-3 408

-1 798

UO 15

Studiestöd

22 136

24 161

24 509

-1 605

-1 192

UO 16

Utbildning och universitetsforskning

30 824

34 777

37 041

420

2 908

UO 17

Kultur, medier, trossamfund och fritid

7 524

7 626

7 806

-72

-97

UO 18

Samhällsplanering, bostadsförsörjning och byggand

16 270

13 049

11 283

-1 031

-652

UO 19

Regional utjämning och utveckling

2 675

3 336

2 693

0

-1

UO 20

Allmän miljö- och naturvård

1 670

1 797

1 986

206

205

UO 21

Energi

1 196

1 914

1 729

-245

199

UO 22

Kommunikationer

25 260

24 674

25 001

-1 339

-915

UO 23

Jord- och skogsbruk, fiske med anslutande näringar

12 725

13 203

13 222

-429

35

UO 24

Näringsliv

3 011

2 945

2 903

174

-21

UO 25

Allmänna bidrag till kommunerna

102 217

104 697

106 317

-2 870

-2 570

UO 26

Statsskuldsräntor m.m.

77 405

73 089

52 917

405

909

UO 27

Avgiften till Europeiska gemenskapen

19 435

21 454

22 269

-1 921

-647

Minskning av anslagsbehållningar

8 500

5 000

3 000

4 500

2 000

Summa utgiftsområden

695 357

698 994

679 548

4 216

7 692

Summa utgiftsområden exkl. statsskuldsräntor

617 952

625 905

626 631

3 811

6 783

Ålderspensionssystemet vid sidan av statsbudgeten

139 464

144 035

149 696

-950

-2 398

Takbegränsade utgifter

757 416

769 940

776 327

2 860

4 385

Budgeteringsmarginal

3 584

16 060

33 673

-2 860

-4 385

Utgiftstak för staten

761 000

786 000

810 000

0

0

Det är flera faktorer som leder till reviderade

utgiftsområdesramar jämfört med beräkningen i

budgetpropositionen för 1999. De nya satsningar

som regeringen redovisar i denna proposition är

medräknade. För att undvika ett överskridande

av utgiftstaket för år 2000 och för att målet om

ett finansiellt sparande i offentlig sektor på 2

procent av BNP år 2000 skall klaras, måste vissa

utgiftsreduktioner och senareläggningar av

planerade projekt m.m. genomföras. I förslaget

till preliminära utgiftsramar har avdrag gjorts för

de utgiftsbegränsningar som presenteras i denna

proposition. Utgiftsramarna har även ändrats till

följd av reviderade makroekonomiska

förutsättningar, förändrade antaganden om den

demografiska utvecklingen och vissa andra

volymfaktorer samt reviderad pris- och

löneomräkning. I tabell 7.2 har förändringen av

de takbegränsade utgifterna för åren 2000 och

2001 jämfört med beräkningen i

budgetpropositionen för 1999 delats upp på

dessa faktorer.

Tabell 7.2 Förändring av takbegränsade utgifter mellan

Budgetpropositionen för 1999 och 1999 års ekonomiska

vårproposition till följd av förändrade förutsättningar,

volymfaktorer m.m.

Miljarder kronor

2000

2001

Takbegränsade utg. i budgetprop. för 1999

754,6

765,6

Utgiftsreformer

2,4

7,8

Utgiftsminskningar p.g.a. regeländringar

-12,4

-11,2

Makroekonomiska förändringar

1,8

2,6

Slutlig pris- och löneomräkning

-2,0

-2,1

Volymeffekter inom Socialdep. områden

8,6

7,4

Minskning av anslagsbehållningar

4,5

2,0

Övrigt

-0,1

-2,2

Takbegränsade utgifter i vårprop. 1999

757,4

769,9

Nya satsningar och besparingar

Av redovisningen i avsnitt 4.3 framgår det att de

nya satsningar och besparingar m.m. som

föreslås för åren 2000 2001 sammantaget

beräknas minska de takbegränsade utgifterna

med ca 8,0 miljarder kronor år 2000 och med ca

1,3 miljarder kronor år 2001. År 2002 innebär

förändringarna i stället att de takbegränsade

utgifterna ökar med ca 11,0 miljarder kronor i

förhållande till de utgiftsnivåer som följer av

befintliga regler. De föreslagna satsningarna

leder till utgiftsökningar på 2,4 miljarder kronor,

brutto, år 2000 och 7,8 miljarder kronor, brutto,

år 2001.

Utöver effekterna på de takbegränsade

utgifterna av de redovisade besparingarna

kommer regeringens förslag till förändring av

utjämningssystemet för kommuner och

landsting att medföra att de takbegränsade

utgifterna minskar med ca 2,1 miljarder kronor

per år. Eftersom utjämningsavgiften och

utjämningsbidraget minskar i samma omfattning

är förändringen statsfinansiellt neutral.

De föreslagna besparingsåtgärderna och

förslaget om förändring i nuvarande

utjämningssystem för kommuner och landsting

leder sammantaget till utgiftsminskningar på

12,4 miljarder kronor, brutto, år 2000 och

11,2 miljarder kronor, brutto, år 2001.

För åren 2000 och 2001 leder

regelförändringar till förändrade preliminära

utgiftsramar för främst följande utgiftsområden:

- Utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och

social omsorg: besparing på

läkemedelsförmånen och satsning på bland

annat handikappade,

- Utgiftsområde 10 Ekonomisk trygghet vid

sjukdom och handikapp: besparing genom

bl.a. förändrade regler för beräkning av

sjukpenninggrundande inkomst och

förändrad antagandepoängsberäkning,

- Utgiftsområde 12 Ekonomisk trygghet för

familjer och barn: besparing på

underhållsstöd och nya regler för beräkning

av sjukpenninggrundande inkomst,

- Utgiftsområde 14 Arbetsmarknad och

arbetsliv: minskade utgifter för

arbetsmarknadspolitiska åtgärder, delvis till

följd av förslaget om anställningsstöd för

arbetslösa med långa inskrivningstider vid

arbetsförmedlingen, som leder till ett minskat

behov av arbetsmarknadspolitiska åtgärder,

samt satsning på lönebidrag och

platsförmedling år 2000,

- Utgiftsområde 15 Studiestöd och 16

Utbildning och universitetsforskning:

besparing på Kunskapslyftet 2000 2001

genom att kunskapslyftet i stort ligger kvar på

samma nivå som 1999 resten av perioden fram

till och med första halvåret 2002, vilket

innebär att den tidigare planerade

utbyggnaden inte kan komma till stånd.

Satsning på högskoleplatser, forskning,

maxtaxa för barnomsorg, allmän förskola och

nytt studiestödssystem m.m. ,

- Utgiftsområde 18 Samhällsplanering,

bostadsförsörjning och byggande:

besparing på bl.a. räntebidrag och lokala

investeringsprogram samt satsning på

byggforskning,

- Utgiftsområde 20 Allmän miljö- och

naturvård: satsningar inom

framtidsområdet Hållbara Sverige,

- Utgiftsområde 22 Kommunikationer:

besparing på bl.a. väghållning.

- Utgiftsramen för utgiftsområde 25 påverkas

dels av den föreslagna höjningen av det

generella statsbidraget fr.o.m. år 2001, dels

av att regeringens förslag till förändring i

utjämningssystemet för kommuner och

landsting minskar utgiftsramen. Utrymme

skapas för att fr.o.m. år 2001 stegvis

genomföra en allmän förskola och maxtaxa

i barnomsorgen.

En beskrivning av förslagen till satsningar och

besparingar för åren 2000 2002 ges under

respektive utgiftsområde i avsnitt 7.4.

Makroekonomiska förändringar

I förslaget till utgiftsramar har hänsyn även tagits

till förändrade makroekonomiska förutsättningar

jämfört med vad som antogs i

budgetpropositionen för 1999. Totalt medför

ändrade makroekonomiska förutsättningar att de

takbegränsade utgifterna ökar med ca 1,8

miljarder kronor år 2000 och med ca 2,6

miljarder kronor år 2001 jämfört med

beräkningarna i budgetpropositionen för 1999

(se tabell 7.2).

Den öppna arbetslösheten beräknas nu bli 1,0

procentenheter högre år 2000 och 1,1

procentenheter högre år 2001 jämfört med vad

som antogs i budgetpropositionen. Av främst

denna anledning beräknas utgifterna för

utgiftsområde 13 Ekonomisk trygghet vid

arbetslöshet bli ca 5 miljarder kronor högre år

2000 och ca 6 miljarder kronor högre år 2001.

Effekten på de takbegränsade utgifterna av

högre arbetslöshet motverkas delvis av bl.a.

följade makroekonomiska faktorer.

Utgifterna för basbeloppsanknutna

transfereringar inom utgiftsområde 10

Ekonomisk trygghet vid sjukdom och

handikapp, utgiftsområde 11 Ekonomisk

trygghet vid ålderdom och inom

ålderspensionssystemet vid sidan av

statsbudgeten beräknas nu sammantaget bli ca 1

miljarder kronor lägre år 2000 och ca 2,5

miljarder kronor lägre år 2001 till följd av att

prisbasbeloppet för dessa år antas bli lägre

jämfört med vad som antogs i

budgetpropositionen för 1999.

Avgiften till Europeiska gemenskapen

minskar kraftigt år 2000 jämfört med

beräkningen i budgetpropositionen för 1999.

Större delen av denna minskning beror på att

Sverige år 2000 förväntas erhålla en

kompensation för det högre avgiftsuttag år 1999

som beror på att kronan vid årsskiftet 1998/99

blev svagare än tidigare beräknat.

Slutligen beräknas bruttonationalinkomsten

åren 2000-2001 uppgå till ett lägre belopp i

förhållande till vad som angavs i

budgetpropositionen för 1999. Detta medför att

utgiftsramen för utgiftsområde 7 Internationellt

bistånd blir lägre.

Slutlig pris- och löneomräkning

Slutlig pris- och löneomräkning av

förvaltningskostnadsanslagen för år 2000 baserar

sig på pris- och löneutvecklingen mellan 1997

och 1998 inom den konkurrensutsatta sektorn.

Löneutvecklingen har beräknats med

utgångspunkt i löneutvecklingen inom

tillverkningsindustrin. Den slutliga pris- och

löneomräkningen har medfört en viss

nedjustering av flertalet utgiftsområden jämfört

med de beräknade nivåer för åren 2000 och 2001

som presenterades i budgetpropositionen för

1999. För åren 2001 och 2002 görs en preliminär

beräkning av löne- och prisökningen på anslagen

för förvaltningsändamål. Den slutliga pris- och

löneomräkningen minskar anslagsnivåerna med

ca 2 miljarder kronor per år i förhållande till

beräkningen i budgetpropositionen för 1999.

Nedrevideringarna av anslagen har framför allt

skett inom löneintensiva utgiftsområden.

Volymeffekter

Ändrade antaganden om den demografiska

utvecklingen och andra volymfaktorer inom

Socialdepartementets områden innebär att

utgiftsramarna sammantaget ökar med ca 8,6

miljarder kronor år 2000 och med 7,4 miljarder

kronor år 2001.

I förhållande till vad som angavs i

budgetpropositionen för 1999 beräknas

utgifterna inom utgiftsområde 9 Hälsovård,

sjukvård och social omsorg bli ca 1,7 miljarder

kronor högre år 2000 och ca 2,5 miljarder kronor

högre år 2001, främst till följd att utgifterna för

läkemedelsförmånen förväntas bli högre på

grund av större volymer och dyrare läkemedel.

Effekten på utgiftsramen av dessa förändringar

motverkas delvis av den föreslagna besparingen

på läkemedelsförmånen.

Förändrade volymer inom utgiftsområde 10

Ekonomisk trygghet vid sjukdom och handikapp

medför att utgiftsramen höjs med ca 6,1

miljarder kronor år 2000 och med ca 4,4

miljarder kronor år 2001, främst på grund av

ökad sjukfrån-

varo.

Utgiftsramarna påverkas också av att vissa

tidigare icke preciserade besparingar föreslås

genomföras med mindre belopp än planerat.

Detta gäller t.ex. inom utgiftsområde 12

Ekonomisk trygghet för familjer och barn där

besparingen på underhållsstödet nu föreslås

uppgå till ett lägre belopp än vad som beräknades

i budgetpropositionen för 1999.

Minskning av anslagsbehållningar

För att ta hänsyn till den möjlighet som

myndigheter och regeringen har att föra över

medel till kommande budgetår ingår posten

Minskning av anslagsbehållningar under

utgiftstaket. Denna post är en prognos på

användningen av tidigare anslagna men ännu ej

förbrukade medel. Myndigheternas förbrukning

av anslagsbehållningar är en osäker faktor i

utgiftsberäkningen. Minskningen av

anslagsbehållningarna bedöms bli ca 8,5 miljarder

kronor år 2000, 5 miljarder kronor år 2001 och 3

miljarder kronor år 2002. De angivna beloppen

avser skillnaden mellan användningen av sparade

medel från tidigare budgetår och uppbyggandet

av nytt anslagssparande. Eventuellt utnyttjande

av anslagkredit ingår också i de angivna beloppen

för respektive år.

I budgetpropositionen för 1999 beräknades

minskningen av anslagsbehållningarna till 4

miljarder kronor år 2000 och till 3 miljarder

kronor år 2001. Anledningen till att posten

Minskning av anslagsbehållningar nu revideras

upp är bl.a. att användningen av

begränsningsbelopp för utgifterna på vissa anslag

år 1999 kan leda till en senareläggning av

anslagsförbrukningen (se avsnitt 5.3.1).

Förslaget till utgiftsramar och beräkningen av

utgifterna för ålderspensionssystemet vid sidan

av statsbudgeten och av förbrukningen av

anslagsbehållningarna innebär att de

takbegränsade utgifterna beräknas uppgå till

757,4 miljarder kronor år 2000, 769,9 miljarder

kronor år 2001 och 776,3 miljarder kronor år

2002. För år 2000 beräknas de takbegränsade

utgifterna vara ca 2,9 miljarder kronor högre

jämfört med beräkningen i budgetpropositionen

för 1999. För år 2001 beräknas de takbegränsade

utgifterna nu vara ca 4,4 miljarder kronor högre.

7.3 Budgeteringsmarginal,

utnyttjande av saldoutrymme och

utgiftstak för offentlig sektor

7.3.1 Budgeteringsmarginalen och

saldoutrymmet

Den makroekonomiska utvecklingen och de

ekonomiska konsekvenserna av befintliga eller

beslutade regler kan bli annorlunda än de som

antas när ett utgiftstak fastställs. Eftersom ut-

giftstaket är nominellt och inte skall ändras till

följd av förändrade tillväxtförutsättningar skall

budgeteringsmarginalen utgöra en buffert mot

bl.a. högre prisnivå, lägre tillväxt och högre

arbetslöshet. Budgeteringsmarginalen skall också

utgöra en buffert mot den osäkerhet som följer

av systemet med möjlighet till anslagssparande

och utnyttjande av anslagskredit.

Budgeteringsmarginalen för det kommande

budgetåret skall rymma denna osäkerhet. Vad

gäller de därpå följande budgetåren skall

budgeteringsmarginalen även omfatta utrymmen

för framtida reformer på budgetens utgiftssida.

Budgeteringsmarginalen får inte innebära att

respekten för målen för finansiellt sparande i

offentlig sektor minskar, utan skall i första hand

ge flexibilitet och därmed förhindra revideringar

av utgiftstaket. Budgeteringsmarginalen ingår

inte i de tidigare redovisade saldoberäkningarna

för staten och den offentliga sektorn. Ett

ianspråktagande av budgeteringsmarginalen

försämrar därmed statens och den offentliga

sektorns finanser.

Budgeteringsmarginalen för år 1999 beräknas

uppgå till 1,2 miljarder kronor efter det att

hänsyn har tagits till föreslagna

besparingsåtgärder och beslutade

begränsningsbelopp för vissa anslag (se avsnitt

5.3). Budgeteringsmarginalen för år 2000

beräknas uppgå till ca 3,6 miljarder kronor.

Budgeteringsmarginalen för år 2000 beräknas

därmed vara 2,9 miljarder kronor mindre än vad

som angavs i budgetpropositionen för 1999.

Regeringen kommer att mycket noga följa

utgiftsutvecklingen under åren 1999 och 2000

och kommer att återkomma med åtgärder om

dessa marginaler inte visar sig vara tillräckliga.

För år 2001 är budgeteringsmarginalen

betryggande stor. Budgeteringsmarginalen

beräknas uppgå till 16,1 miljarder kronor, vilket

är en minskning med ca 4,4 miljarder kronor

jämfört med beräkningen i budgetpropositionen

för 1999. Förslaget till utgiftstak för år 2002 i

avsnitt 7.1 innebär att budgeteringsmarginalen

för år 2002 beräknas uppgå till ca 34 miljarder

kronor.

Ju längre fram i tiden det aktuella budgetåret

ligger desto större är osäkerheten rörande såväl

den makroekonomiska utvecklingen som

effekterna av redan fattade beslut. Osäkerheten i

beräkningarna ökar därför över tiden. Den

budgeteringsmarginal som krävs för att hantera

osäkerhet måste därför vara större längre fram i

tiden. Denna bedömningen gjordes även i 1996

års ekonomiska vårproposition där principerna

för budgeteringsmarginalen redovisades.

Regeringen har nyligen beslutat att tillkalla en

särskild utredare med uppgift att bedöma om

den nya budgetprocessens mål och intentioner

har infriats. I utredningsuppdraget ingår bl.a. att

bedöma om utgiftstakets nuvarande

konstruktion erbjuder tillräcklig flexibilitet inom

och mellan åren. Utredaren skall vidare analysera

hur olika former av osäkerhet och risker har

hanterats inom utgiftstaket och därvid belysa hur

budgeteringsmarginalen har använts. I detta

arbete ryms bl.a. att föreslå riktlinjer för den nivå

på budgeteringsmarginalerna för de kommande

tre åren som krävs för att nämnda osäkerheter

skall kunna hanteras. Betydande prognosfel kan

förekomma även under ett pågående budgetår,

bl.a. till följd av myndigheternas möjlighet att

utnyttja anslagssparande och anslagskredit. En

riktlinje för budgeteringsmarginalens minsta nivå

under det pågående budgetåret, som innebär att

utgiftstaket med stor sannolikhet kan klaras utan

att besparingsåtgärder behöver vidtas, bör därför

också tas fram.

Utöver målet att statens och

ålderspensionssystemets utgifter skall rymmas

inom fastlagda utgiftstak är målet för det

finansiella sparandet i den offentliga sektorn

centralt. De mål som riksdagen tidigare fastställt

för åren 1999 2001 är ett finansiellt sparande i

den offentliga sektorn på 0,5 procent av BNP år

1999 och 2,0 procent av BNP åren 2000 och

2001. Av redogörelsen i avsnitt 4.1.2 framgår att

målet föreslås uppgå till 2,0 procent av BNP för

år 2002.

Vid oförändrade skatteregler kan den

offentliga sektorns skatteintäkter i stora drag

förväntas följa bruttonationalproduktens

utveckling under de kommande åren. Samtidigt

innebär förslaget till utgiftsramar i avsnitt 7.2 att

de offentliga utgifterna kommer att utvecklas

långsammare än BNP, trots att den offentliga

konsumtionen ökar realt. Det finansiella

sparandet i den offentliga sektorn och den del av

överskottet som överträffar målsatta överskott -

det s.k. saldoutrymmet - kan därför förväntas

öka successivt över tiden. Beräkningarna i avsnitt

4.7 visar att ett saldoutrymme i princip saknas

för år 2000. Eftersom saldoutrymmet för detta år

är av samma storlek som budgeteringsmarginalen

torde saldomålet och utgiftstaket sätta en

ungefär lika stram restriktion för utgifterna. Från

och med år 2001 beräknas emellertid överskottet

i de offentliga finanserna överstiga det målsatta

överskottet. Som framgår av redovisningen i

avsnitt 4.7 förväntas det finansiella sparandet i

offentliga sektorn öka till ca 62 miljarder kronor

år 2001 och till ca 83 miljarder kronor år 2002.

Saldoutrymmet beräknas uppgå till ca 22

miljarder kronor år 2001 och ca 41 miljarder

kronor år 2002. Saldoutrymmet för åren 2001

2002 antas i denna proposition

beräkningstekniskt tillföras hushållssektorn.

7.3.2 Beräkning av utgifterna för den

offentliga sektorn

Regeringens förslag: De offentliga utgifterna

beräknas till 1 077 miljarder kronor år 2000,

1 114 miljarder kronor år 2001 och 1 152

miljarder kronor år 2002.

Utgiftstaket för den offentliga sektorn beräknas

som summan av det statliga utgiftstaket och de

beräknade kommunala utgifterna med avdrag för

interna transaktioner mellan staten,

kommunsektorn och ålderspensionssystemet vid

sidan av statsbudgeten. De interna

transaktionerna består huvudsakligen av olika

former av statsbidrag till kommunsektorn och av

de statliga ålderspensionsavgifter som förs från

staten till ålderspensionssystemet fr.o.m. år 1999.

Att riksdagen skall godkänna ett tak för hela den

offentliga sektorn motiveras bl.a. med att det är

de offentliga utgifterna som på sikt är avgörande

för skatteuttagets nivå.

Utgiftstaket har en annan innebörd för den

kommunala sektorn än för staten. Eftersom

kommunernas utgifter inte fastställs av riksdagen

kan riksdagen inte direkt påverka storleken på

dessa utgifter. I det statliga utgiftstaket ingår

dock statens bidrag till kommunerna, vilket

innebär att riksdagen indirekt påverkar de

kommunala utgifternas storlek.

Riksdagen fastställde under hösten 1998

beräkningen av den offentliga sektorns utgifter

till 1 050 miljarder kronor för år 1999, 1 075

miljarder kronor för år 2000 och 1 113 miljarder

kronor för år 2001. Utgiftstaket för den

offentliga sektorn revideras nu i förhållande till

de beräkningar som gjordes i

budgetpropositionen för 1999 till följd av en

reviderad beräkning av kommunal konsumtion

och interna transaktioner. Av posten interna

transaktioner år 1999 på 178 miljarder kronor

utgörs 159 miljarder kronor av transaktioner

mellan staten och den kommunsektorn och ca 19

miljarder kronor av transaktioner mellan

statsbudgeten och ålderspensionssystemet vid

sidan av statsbudgeten. Utgiftstaket för den

offentliga sektorn åren 1999 2002 beräknas till

1 051, 1 077, 1 114 respektive 1 152 miljarder

kronor.

Tabell 7.3 Utgiftstak för den offentliga sektorn

Miljarder kronor

1998

1999

2000

2001

2002

Staten inkl. ålders-

pensionssystemet

720

753

761

786

810

Kommunerna

466

476

492

510

526

Interna transaktioner

151

178

175

182

184

Summa

1 035

1 051

1 077

1 114

1 152

Procent av BNP

57,4

56,9

56,3

56,0

55,6

Anm: Beloppen är avrundade och summerar därför inte.

7.4 Beskrivning av utgiftsområde

1 27

Utgiftsområde 1:

Rikets styrelse

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

4 328

4 180

4 730

4 215

4 483

4 629

Utgiftsområdet omfattar verksamheterna

statschefen, riksdagen och dess myndigheter,

regeringen, centrala myndigheter samt

mediefrågor. För år 1999 uppgår de totala

anslagen enligt statsbudgeten till ca 4,2 miljarder

kronor, varav 2,4 miljarder kronor till regeringen

m.m., 0,9 miljarder kronor till riksdagen och dess

myndigheter samt 0,7 miljarder kronor till

mediefrågor.

Utgiftsområdesramen är beräknad med

hänsyn till Sveriges ordförandeskap i EU:s

ministerråd år 2001.

Utgiftsområde 2

Samhällsekonomi och finansförvaltning

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

1 981

1 705

1 743

1 489

1 528

1 579

Utgiftsområdet omfattar ett flertal myndigheter

som Riksrevisionsverket,

Ekonomistyrningsverket, Statskontoret,

Statistiska centralbyrån, Konjunkturinstitutet,

Riksgäldskontoret, Kammarkollegiet,

Finansinspektionen m.fl. Vidare ingår vissa

administrativa kostnader för statsskuldens

upplåning och låneförvaltning, vissa

tidsbegränsade åtaganden samt Riksdagens

revisorer. För år 1999 uppgår de totala anslagen

enligt statsbudgeten till 1,7 miljarder kronor,

varav 1,6 miljarder kronor till centrala

myndigheter och nämnder.

Utgiftsområde 3

Skatteförvaltning och uppbörd

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

5 864

5 811

6 025

5 770

5 837

5 919

Utgiftsområdet omfattar Riksskatteverket,

skattemyndigheterna och Tullverket. För 1999

uppgår de totala anslagen enligt statsbudgeten till

ca 5,8 miljarder kronor, varav ca 4,7 miljarder

kronor till skatteförvaltningen.

Riksskatteverket har i anslutning till budget-

underlaget i en fördjupad resursanalys bl.a. tagit

upp det långsiktiga resursbehovet för

kontrollverksamheten. Samtidigt har

Riksrevisionsverket i flera projekt behandlat

skattekontrollen och dess effekter och en

granskning har även gjorts av Riksdagens

revisorer. Det finns således ett omfattande

material att ta ställning till vad gäller

skattekontrollens inriktning och omfattning och

regeringen avser att redovisa sin bedömning i

budgetpropositionen för år 2000.

Under våren 1999 kommer Tullverket att

omorganiseras. Myndigheten förändras från att

bestå av Generaltullstyrelsen och tolv regionala

myndigheter till att vara en myndighet med en

central ledning och sex tullregioner. Organi-

sationen har utformats för att ge bättre

förutsättningar för en enhetlig tillämpning av re-

gelverk och rutiner. Den kommer även att

innebära en effektivisering av arbetet i och med

att fler personer kommer att arbeta i den

operativa verksamheten och färre inom

administrationen. Resurserna kommer att

koncentreras till de områden där trafiken är som

mest intensiv. Sammantaget bör detta enligt

regeringen bl.a. resultera i en effektivare

kontrollverksamhet.

Inom Tullverket pågår ett utvecklings- och

effektiviseringsarbete bl.a. inom det s.k. RISK-

projektet. Projektet vidareutvecklas nu inom

Tullverket vilket bör ge en ännu effektivare

tullhantering i framtiden och därmed även en

ökad kvalitet och träffsäkerhet i kontrollarbetet.

Utgiftsområde 4

Rättsväsendet

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

21 413

21 919

22 365

22 143

22 377

22 707

Utgiftsområdet omfattar polisen,

åklagarväsendet, domstolsväsendet, rättshjälpen,

kriminalvården, exekutionsväsendet,

Brottsförebyggande rådet,

Brottsoffermyndigheten, Rättsmedicinalverket

och Gentekniknämnden. För år 1999 uppgår de

totala anslagen enligt statsbudgeten till 21,9

miljarder kronor, varav polisväsendet svarar för

ca 12 miljarder kronor.

Från år 2000 tillförs rättsväsendet ytterligare

150 miljoner kronor för fortsatt modernisering

av rättsväsendet. En viktig fråga i detta

sammanhang, inte minst när det gäller arbetet

inom åklagarväsendet, är att utveckla

bekämpningen av ekonomisk brottslighet,

inklusive miljöbrottslighet. Avvecklingen av de

allmänna advokatbyråerna medför engångsvisa

kostnader för domstolsväsendet.

Regeringen avser att återkomma till riksdagen

när det gäller de medel för åren 2001 och 2002

som behövs för att fullfölja statsmakternas

intentioner i fråga om utvecklingen av

rättsväsendet.

Utgiftsområde 5

Utrikesförvaltning och internationell

samverkan

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

2 638

2 871

3 011

 2 828

2 858

2 889

Utgiftsområdet omfattar i huvudsak

utrikesförvaltningen, dvs. Utrikesdepartementet

och de 102 utlandsmyndigheterna, bidrag till

vissa internationella organisationer,

nedrustnings- och säkerhetspolitiska frågor,

information om Sverige i utlandet samt

Europainformation. För år 1999 uppgår de totala

anslagen enligt statsbudgeten till 2,9 miljarder

kronor, varav anslaget till utrikesförvaltningen

uppgår till 1,7 miljarder kronor och bidragen till

internationella organisationer till 1 miljard

kronor.

Utgiftsområdet beräknas minskas med 50

miljoner kronor från år 2000 på grund av en

besparing på bidrag till vissa internationella

organisationer.

Utgiftsområde 6

Totalförsvar

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

42 409

44 108

45 609

44 857

44 527

43 538

Utgiftsområdet omfattar verksamheter inom det

militära och civila försvaret, Kustbevakningen,

nämnder samt stödverksamhet till det militära

och det civila försvaret. I utgiftsområdet ingår

även internationell fredsfrämjande verksamhet

med svensk militär trupp utomlands. För år 1999

uppgår de totala anslagen enligt statsbudgeten till

44,1 miljarder kronor, varav 39,8 miljarder

kronor till det militära försvaret, 2,5 miljarder

kronor till det civila försvaret och 1,8 miljarder

kronor till övrig verksamhet.

Regeringen beslutade den 8 mars 1999 om

prop. 1998/99:74 Förändrad omvärld - omdanat

försvar. I propositionen föreslår regeringen att

nästa försvarsbeslut skall omfatta åren 2002 -

2004. Regeringen lägger vidare fram förslag till

säkerhetspolitiska mål och till försvarspolitikens

inriktning. Regeringen lägger också fram förslag

till inriktning avseende den ekonomiska ramen

för utgiftsområdet, som för varje år under

perioden 2002 2004 skall vara 4 miljarder kronor

mindre än ramen för år 2001 samt att ett

omställningsbidrag anslås med 3 miljarder

kronor år 2002 och med 1 miljard kronor år

2003. Vidare föreslås att den s.k. teknikfaktorn

avskaffas fr.o.m. år 2000.

Förslagen i nämnda proposition innebär inga

förändringar av de ekonomiska ramarna för

utgiftsområdet för innevarande

försvarsbeslutsperiod. Däremot anger regeringen

att åtgärder bör vidtas redan fr.o.m. innevarande

budgetår, dels för att möjliggöra minskningen av

den ekonomiska ramen under nästa

försvarsbeslutsperiod, dels för att kunna hantera

problemen under innevarande

försvarsbeslutsperiod, vilka har medfört att den

planerade verksamheten inte ryms inom de

beslutade ekonomiska ramarna.

Utgiftsområde 7

Internationellt bistånd

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

11 479

11 900

11 985

12 458

13 298

13 164

Utgiftsområdet omfattar verksamheterna

internationellt utvecklingssamarbete samt

samarbete med Central- och Östeuropa. För år

1999 uppgår de totala anslagen enligt

statsbudgeten till 11,9 miljarder kronor, varav

11,1 miljarder kronor till utvecklingssamarbete

med utvecklingsländer och 0,8 miljarder till

samarbete med Central- och Östeuropa.

Den totala biståndsramen 1999 (inklusive

utgifter som redovisas under andra

utgiftsområden) uppgår till 12,8 miljarder kronor

motsvarande 0,705 procent av

bruttonationalinkomsten (BNI). Ramen för år

2000 beräknas till 0,72 procent av BNI, vilket

motsvarar 13,4 miljarder kronor. Ramen ökas år

2001 till 0,73 procent av BNI och år 2002 till 0,74

procent av BNI.

Från biståndsramen avräknas vissa

asylkostnader, medel för EU:s gemensamma

bistånd samt administration m.m. Avräkningens

storlek för åren 2001 och 2002 beräknas utifrån

vid budgeteringstillfället tillgängligt

prognosunderlag.

Regeringen kommer under året att föra en

bedömning av de kort- och långsiktiga

konsekvenserna av utgiftsbegränsningen för

innevarande år.

Ett program för samarbetet med Central- och

Östeuropa har beslutats av riksdagen för

perioden 1999 - 2001 som totalt omfattar 2,4

miljarder kronor.

Utgiftsområde 8

Invandrare och flyktingar

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

4 186

4 324

4 436

4 217

4 431

3 885

Utgiftsområdet omfattar statlig migrations- och

integrationspolitik. I området ingår även delar av

storstadspolitiken. För år 1999 uppgår de totala

anslagen enligt statsbudgeten till 4,3 miljarder

kronor, varav 1,8 miljarder kronor till

migrationspolitiken och 2,5 miljarder kronor till

integrationspolitiken.

I förhållande till tidigare antaganden i

budgetpropositionen för 1999 bedöms nu att fler

asylsökande än beräknat kommer att erhålla

uppehållstillstånd. Antalet asylsökande från Irak

och före detta Jugoslavien fortsätter att ligga på

samma höga nivå som redovisades i

budgetpropositionen för 1999. Det har

emellertid visat sig att fler personer från dessa

länder har skyddsbehov och att färre avvisningar

kommer att kunna genomföras än vad som då

antogs. Den senaste utvecklingen i

Förbundsrepubliken Jugoslavien ger dessutom

anledning till stor oro. Sverige har åtagit sig att

ge tillfälligt skydd för upp till 5 000 personer av

de fördrivna från Kosovo som idag befinner sig i

dess närområde. Antalet registrerade i Statens

invandrarverks mottagandesystem kan därför

också komma att bli högre än vad som tidigare

beräknats för innevarande år. Regeringen

kommer att noga följa utvecklingen inom

området vad gäller prognoser och utgifter samt

vid behov återkomma i budgetpropositionen för

2000.

I betänkandena Ökad rättsäkerhet i

asylärenden NIPU (SOU 1999:16) och

Uppehållstillstånd på grund av anknytning

(SOU 1997:142) behandlas den s.k. tvåårsregeln

för misshandlade kvinnor. Den s.k. tvåårsregeln

innebär i regel att den utländska parten inte har

rätt till uppehållstillstånd i Sverige om

förhållandet upphör innan två år har gått.

Betänkandena kommer under våren 1999 att

remitteras.

Satsningen på Ett Sverige för alla fortsätter att

vara ett prioriterat område (avsnitt 1.4.3) och

regeringen har beräknat anslag för

utvecklingsinsatser i storstädernas utsatta

bostadsområden även för år 2002.

Från och med år 2000 beräknas 10 miljoner

kronor per år för kostnader till följd av

regeringens aviserade proposition om en samlad

minoritetspolitik med inriktning på skydd för de

nationella minoriteterna och de historiska

minoritetsspråken. Medlen bör enligt

regeringens bedömning tills vidare ligga under

utgiftsområde 8. Regeringen avser att

återkomma i budgetpropositionen för 2000 med

förslag till hur de anvisade medlen skall fördelas

mellan de utgiftsområden och anslag som berörs

av minoritetspolitiken.

Från och med år 2000 minskas anslaget A3

Migrationspolitiska åtgärder, anslagspost 3

Återvandringsinsatser m.m. och B3

Integrationsåtgärder med 10 miljoner kronor

vardera.

Utgiftsområde 9

Hälsovård, sjukvård och social omsorg

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

23 124

24 012

24 574

25 351

26 271

26 299

Utgiftsområdet omfattar verksamheterna

hälsovård, sjukvård och social omsorg. För år

1999 uppgår anvisade medel enligt statsbudgeten

till 24 miljarder kronor, varav 16,9 miljarder

kronor avser hälsovård och sjukvård, 6,6

miljarder kronor avser social omsorg och 0,5

miljarder kronor avser Socialstyrelsen samt stöd

till forskning.

Statens utgifter för utgiftsområdet utgör en

mindre del av de samlade offentliga utgifterna för

hälso- och sjukvård och social omsorg.

Huvudmannaskapet för dessa verksamheter

ligger huvudsakligen hos kommuner och

landsting. Statens stöd till den kommunala

sektorn utgår främst från utgiftsområde 25

Allmänna bidrag till kommuner.

Den 1 januari 1999 omstrukturerades

ersättningssystemet för vuxentandvården. Det är

enligt regeringens uppfattning mycket angeläget

att effekterna av det reformerade systemet noga

följs och utvärderas. Regeringen har därför gett

Riksförsäkringsverket (RFV) i uppdrag att följa

och analysera effekterna av det reformerade

tandvårdsstödet. Uppdraget skall redovisas till

regeringen senast den 1 april 2000.

Riksdagen har gett regeringen tillkänna (bet.

1998/99:SoU1, rskr. 1998/99:104) att överväga

om rätten till personlig assistans kan utvidgas så

att den som erhållit assistans före 65 års ålder får

behålla den även efter 65 årsdagen. De

ekonomiska konsekvenserna har utretts.

Beroende på hur reglerna utformas och vilka

antaganden som görs av bl.a. hjälpbehov och

antalet personer, skulle den ackumulerade

kostnadsökningen för den statliga

assistansersättningen till följd av en utvidgning

av rätten till personlig assistans komma att uppgå

till 1,3 1,9 miljarder kronor fullt genomförd.

Enligt regeringens bedömning torde således de

ekonomiska konsekvenserna av en sådan

utvidgning av reformerna bli betydande. Med

tanke på utvidgningens omfattning och

osäkerhet i kostnadsberäkningarna krävs

ytterligare beredning innan något

ställningstagande kan göras. Regeringen vill dock

erinra om vad som sägs i propositionen Stöd och

service till vissa funktionshindrade

(1992/93:159) att det ofta kan vara lämpligt att

kommunen fortsätter att ge insatser i former

som liknar personlig assistans.

Prognoser för det nuvarande anslaget för

statlig assistansersättning tyder på att det finns

risk för utgiftsökningar under den kommande

treårsperioden. Mot bakgrund av den osäkerhet

som föreligger angående utvecklingen av både

antalet personer och hjälpbehov, gör regeringen

bedömningen att de volymantaganden som låg

till grund för de beräknade nivåerna i

budgetpropositionen för 1999 tills vidare bör

kvarstå som utgångspunkt för de beräknade

utgiftsnivåerna för perioden 2000 - 2002.

Regeringen avser att följa utvecklingen noga.

Regeringen har idag i propositionen Vissa

ändringar i läkemedelsförmånen m.m.

(1998/99:106) föreslagit att beloppsgränsen för

högkostnadsskyddet inom läkemedelsförmånen

skall höjas med 500 kronor från 1 300 till 1 800

kronor. Ändringen skall gälla fr.o.m. den 1 juni

1999 och beräknas innebära en

kostnadsreducering om 1,4 miljarder kronor på

helårsbasis.

Även med beaktande av den föreslagna

besparingsåtgärden tyder nuvarande prognoser

på att det finns risk för ytterligare

utgiftsökningar under den kommande

treårsperioden. Regeringen avser att följa

utvecklingen noga.

Regeringen föreslår vidare på tilläggsbudget

att ett nytt anslag förs upp på statsbudgeten år

1999. Medlen avser ersättning till personer som

steriliserats mot sin vilja under perioden 1935 -

1975. Regeringen bedömer att de sammanlagda

utgifterna för denna ersättning kommer att

uppgå till ca 180 miljoner kronor under åren

1999 - 2001, vilket har beaktats i förslaget till

utgiftsområdesram.

Inom den ram som beräknats för

utgiftsområdet för perioden 2000 2002 avser

regeringen föreslå att 55 miljoner kronor årligen

fördelas till handikappområdet för

kompetensutveckling, forskning, verksamhets-

och teknikutveckling, förstärkt tillsyn samt

ytterligare medel till handikapporganisationerna.

Vidare har 90 miljoner kronor årligen avsatts

inom ramen för införande av personliga ombud

för psykiskt funktionshindrade.

Ytterligare medel har beräknats för bilstöd till

handikappade för åren 2000 och 2001. För

närvarande pågår en översyn av regelverket för

bilstödet.

I förslaget till ram ingår ytterligare medel till

Smittskyddsinstitutet från och med år 2000.

Medel har även avsatts för bidraget till hälso- och

sjukvården under år 2000 för avveckling av

Hälso- och sjukvårdens utvecklingsinstitut,

SPRI, samt fr.o.m. år 2001 för fortsatta

utvecklingsinsatser inom hälso- och sjukvården.

Utgiftsområde 10

Ekonomisk trygghet vid sjukdom och

handikapp

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

39 685

80 503

84 893

86 878

86 936

88 006

Utgiftsområdet omfattar socialförsäkrings-

förmåner som lämnas vid ohälsa. Från och med i

år ingår även arbetsskadeförsäkringen och

ersättning för statligt personskadeskydd i

utgiftsområdet. Utgifterna för allmän

tilläggspension (ATP) i form av förtidspension

redovisas fr.o.m. år 1999 under anslaget

förtidspensioner. Utgiftsområdet omfattar även

administrationskostnaderna för

socialförsäkringen, dvs. Riksförsäkringsverket

och de allmänna försäkringskassorna.

För år 1999 uppgår anvisade medel enligt

statsbudgeten till 80,5 miljarder kronor, varav ca

75,1 miljarder kronor avser förmåner vid ohälsa

och 5,4 miljarder kronor avser

socialförsäkringsadministrationen.

På grund av den kraftigt ökade sjukfrånvaron

kommer utgifterna för sjukförsäkringen för 1999

att öka i förhållande till tidigare beviljade medel.

Regeringen avser att återkomma i denna fråga i

samband med budgetpropositionen för 2000.

Den ökade sjukfrånvaron leder även till att de

beräknade utgiftsnivåerna i sjukförsäkringen i

budgetpropositionen för år 1999 ligger lägre än

de prognostiserade utgifterna för perioden 2000 -

2002. Regeringen avser därför föreslå att

ytterligare resurser för åren 2000 - 2002 tillförs.

Vidare avser regeringen att inom kort tillsätta en

utredning för att dels analysera orsakerna till den

kraftiga utgiftsutvecklingen, dels föreslå åtgärder

för att dämpa densamma. Regeringen avser att

återkomma med förslag till åtgärder senast i den

ekonomiska vårpropositionen år 2000.

Förslaget till beräknad utgiftsområdesram

åren 2001 2002 innebär att den prognostiserade

utgiftsutvecklingen avseende sjukförsäkring och

förtidspensioner måste brytas för att balans skall

uppnås mellan förväntade utgifter och beräknade

ramar.

Förslag om ny och förändrad beräkning av

sjukpenninggrundande inkomst (SGI) kommer

att föreläggas riksdagen senare i år. Förändringen

kommer att leda till vissa utgiftsminskningar för

sjukförsäkringen fr.o.m. år 2000.

Ytterligare utgiftsreducerande åtgärder

föreslås genomföras för att dämpa utgiftstrycket

inom utgiftsområdet. En sänkning av medlen för

rehabiliteringsinsatser med 50 miljoner kronor

per år är inkluderad i förslaget till

utgiftsområdesram fr.o.m. år 2000.

I samband med avvecklingen av

Riksförsäkringsverkets sjukhus och

ombildningen av verksamheten till

Försäkringsmedicinskt centrum minskar

utgiftsbehovet med 20 miljoner kronor år 2000

och 50 miljoner kronor från och med år 2001.

Effekten av förändringen har beaktats i förslaget

till ram från och med år 2000.

Förändrade regler för beräkning av

antagandepoäng i samband med beslut om

förtidspension föreslås träda i kraft år 2000.

Åtgärden har beaktats vid beräkningen av

utgiftsområdesramen och bedöms leda till

utgiftsminskningar med ca 70 miljoner kronor år

2000, ca 200 miljoner kronor år 2001 och ca 320

miljoner kronor år 2002. Vidare föreslås s.k.

vilande förtidspension införas fr.o.m. år 2000.

Förslaget innebär rätt att under en period få

möjlighet att pröva sin arbetsförmåga samtidigt

som rätten till beviljad förtidspension kvarstår.

Regeringen bedömer att åtgärden kommer att

leda till minskade utgifter för

förtidspensionsförmåner med ca 90 miljoner

kronor per år vilket även är beaktat vid

beräkningen av utgiftsområdesramen.

Regeringen återkommer med detaljerade förslag

på dessa båda punkter i budgetpropositionen för

2000.

Regeringen avser också att tillsätta en intern

arbetsgrupp som skall utreda utgiftsutvecklingen

inom förtidspensionerna och lämna konkreta

förslag till åtgärder. Arbetsgruppen skall vara

klar i sådan tid att regeringen kan lämna förslag i

2000 års ekonomiska vårproposition.

Arbetslinjen skall vara en övergripande

utgångspunkt för förslagen.

Utgiftsområde 11

Ekonomisk trygghet vid ålderdom

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

62 684

34 315

34 332

33 445

32 632

32 042

Utgiftsområdet omfattar dels folkpension för de

ålderspensionärer som saknar ATP, dels

pensionstillskott i form av ålderspension. Vidare

ingår såväl ATP som folkpension i form av

efterlevandepension till vuxna, bostadstillägg till

pensionärer samt delpension. För år 1999 uppgår

anvisade medel enligt statsbudgeten till 34,3

miljarder kronor. Därav svarar ålderspensionerna

för ca 11,5 miljarder kronor,

efterlevandepensionen till vuxna för ca 12,7

miljarder kronor samt bostadstillägget till

pensionärer för ca 9,8 miljarder kronor.

Jämfört med 1999 års anslagsnivå beräknas

utgifterna för år 2000 och framöver minska

något, främst på grund av att andelen

pensionärer med ATP ökar och att färre

pensionärer därmed är berättigade till

pensionstillskott. Av samma anledning minskar

även utgifterna för bostadstillägg till pensionärer.

I samband med att beslutet togs att införa ett

nytt ålderspensionssystem, beslutades även att

delpensionen skall avvecklas. I och med att åld-

erspension enligt de nya reglerna kommer att

utbetalas från och med år 2001 skall inga nya

delpensioner beviljas.

För att kompensera ekonomiskt utsatta

grupper för den höjning av högkostnadsskyddet

i läkemedelsförmånen, som regeringen idag

föreslagit i propositionen Vissa ändringar i

läkemedelsförmånen m.m. (prop. 1998/99:106),

lämnas i samma proposition förslag om att höja

pensionstillskottet med 1,4 procentenheter,

vilket innebär en höjning med 509 kronor om

året för en pensionär med fullt pensionstillskott.

Förslaget påverkar även anslag under

utgiftsområde 10.

Utgiftsområde 12

Ekonomisk trygghet för familjer och barn

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

35 910

39 896

41 081

43 468

46 208

46 715

Utgiftsområdet omfattar statens ekonomiska

stöd till barnfamiljer. Stödet utgörs av allmänna

barnbidrag, föräldraförsäkring inklusive

havandeskapspenning, underhållstöd, bidrag till

kostnader för internationella adoptioner,

folkpension och ATP i form av barnpension och

vårdbidrag till familjer med handikappade barn.

För år 1999 uppgår anvisade medel enligt

statsbudgeten till 39,9 miljarder kronor.

Regeringen avser att föreslå ett nytt system

för beräkning av sjukpenninggrundande inkomst

(SGI). Förslaget innebär att större vikt läggs vid

att beräkna den förväntade inkomsten.

Förslag till nytt system för underhållsstöd

lämnas i regeringens proposition 1998/99:78

Beräkning av återbetalningsskyldighet för

underhållsstöd till barn med särlevande föräldrar

m.m. Förslaget innebär en höjning av

grundavdraget till 72 000 kronor samt en

justering av procentsatserna för fastställande av

återbetalningsbelopp. Regeringen avser vidare att

föreslå ändrade regler för utfyllnadsbidrag vid

växelvis boende.

Regeringen avser vidare att tillsätta en särskild

utredare för att utreda utgiftsutvecklingen inom

underhållsstödet och lämna förslag till

utgiftsbegränsande åtgärder. Härvid bör även

frågan om inkomstunderlag för

underhållsskyldiga prövas. Utredningen bör ske i

ett samlat familjepolitiskt perspektiv och förslag

till konkreta utgiftsminskande åtgärder skall

kunna lämnas senast i den ekonomiska

vårproposition år 2000.

Regeringen avser att höja barnbidragen. En

första höjning sker år 2000 med 100 kronor per

barn och månad och med ytterligare 100 kronor

år 2001. Flerbarnstillägget höjs i motsvarande

mån.

Utgiftsområde 13

Ekonomisk trygghet vid arbetslöshet

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

37 331

33 789

33 544

31 917

30 276

29 569

Utgiftsområdet omfattar bidrag till

arbetslöshetsersättning och

lönegarantiersättning. Inom utgiftsområdet

finansieras inkomstrelaterad arbets-

löshetsersättning, grundbelopp,

utjämningsbidrag, ersättning till dem som får

tillfällig avgångsersättning och

generationsväxling samt den s.k. aktivare

användningen av arbetslöshetsersättningen.

Vidare finansieras utbetalning av ersättning till

arbetstagare för lönefordringar vid konkurs. För

år 1999 uppgår anvisade medel enligt

statsbudgeten till ca 33,8 miljarder kronor, varav

ca 32,8 miljarder kronor utgörs av bidrag till

arbetslöshetsersättning och åtgärderna ovan och

ca 1 miljard kronor utgörs av bidrag till

lönegarantiersättning.

Nya antaganden om den ekonomiska

utvecklingen och arbetslösheten, jämfört med

dem som gjordes i budgetpropositionen för

1999, leder till att utgifterna inom utgiftsområdet

beräknas öka.

Genom riksdagens beslut med anledning av

propositionen om en allmän och sammanhållen

arbetslöshetsförsäkring (prop. 1996/97:107, bet.

1996/97:AU13, rskr. 1996/97:236) lades

grunden för en långsiktigt stabil

arbetslöshetsförsäkring. I vissa av frågorna som

berördes i propositionen avser regeringen att

återkomma till riksdagen. År 1998 tillsattes en

utredning som fick i uppdrag att bl.a. se över

frågan om deltidsbegränsningen i

arbetslöshetsförsäkringen. Utredningen har

lämnat sitt slutbetänkande, DELTA

Utredningen om deltidsarbete, tillfälliga jobb

och arbetslöshetsersättning (SOU 1999:27). År

1998 tillsattes dessutom en arbetsgrupp för att

utreda frågan om en indexering av

dagpenningbeloppets högsta och lägsta nivå.

Arbetsgruppen har lämnat en rapport,

Indexering av högsta och lägsta dagpenningnivå i

arbetslöshetsförsäkringen (Ds 1999:10).

Förslagen från utredningen och arbetsgruppen

kommer att remissbehandlas.

Eftersom arbetslöshetsförsäkringen skall vara

en omställningsförsäkring har den stor betydelse

för arbetsmarknadens funktionssätt, inte minst i

en uppåtgående konjunktur.

Näringsdepartementet har tillsatt en arbetsgrupp

för att se över regeltillämpningen m.m. inom

arbetslöshetsförsäkringen vad gäller kraven på

omställning. Översynen skall ta sikte på att

förbättra försäkringens samverkan med

arbetsmarknadspolitiken i övrigt. Arbetsgruppen

skall mot bakgrund av det grundläggande kravet

på att stå till arbetsmarknadens förfogande, som

ställs för rätten till ersättning från

arbetslöshetsförsäkringen, lämna förslag på

preciseringar vad gäller pendlingsavstånd, byte av

yrkesområde, byte av bostadsort och acceptabel

lönenivå etc. Syftet skall vara att inom ramen för

ekonomisk trygghet och rättssäkerhet för den

enskilde stimulera de arbetslösa att snabbare få

arbeten med nya yrkespositioner och på så sätt

underlätta och främja omställningen på

arbetsmarknaden. Arbetsgruppen skall vidare

analysera arbetsförmedlingarnas

kontrollfunktion och föreslå de förbättringar

som kan behövas. I uppdraget ingår också att se

över hur tillsynen bör organiseras.

Arbetsgruppen skall redovisa uppdraget senast

den 15 september 1999.

Förmånsrättskommittén har genom

tilläggsdirektiv (dir. 1997:2) haft i uppdrag att

lämna förslag till hur statens kostnader för

lönegarantin skall minska med 300 miljoner

kronor på årsbasis. Förmånsrättskommittén har i

sitt betänkande Nya förmånsrättsregler (SOU

1999:1) i februari 1999 lämnat förslag som nu är

föremål för remissbehandling. Förslagen

beräknas kunna träda i kraft senast den 1 juli år

2000. Av den anledningen bedömer regeringen

att prognosen för förbrukningen av anslaget för

innevarande år blir ca 1 miljard kronor. Därför

bör besparingen på 150 miljoner kronor återföras

till anslaget. Detta finansieras från

utgiftsområdet 14 Arbetsmarknad och arbetsliv.

Utgiftsområde 14

Arbetsmarknad och arbetsliv

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

47 668

48 274

47 553

45 473

45 609

45 930

Utgiftsområdet omfattar till största delen

arbetsmarknadspolitiska åtgärder,

Arbetsmarknadsverkets förvaltningskostnader

och arbetslivsfrågor, samt Europeiska

socialfonden. Vidare ingår tillsynsmyndigheter

och forskningsmyndigheter inom

arbetslivsområdet, Arbetsdomstolen, Institutet

för arbetsmarknadspolitisk utvärdering m.fl.

myndigheter samt de av staten helägda bolagen

Samhall AB och AmuGruppen AB. Under

utgiftsområdet återfinns också utgifter för

jämställdhetspolitiska åtgärder samt statliga

arbetsgivarfrågor. För år 1999 uppgår de totala

anslagen enligt statsbudgeten till ca

48,3 miljarder kronor, varav utgifterna för

konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska

åtgärder svarar för ca 22 miljarder kronor.

Jämfört med de preliminära

utgiftsområdesramarna som redovisades i

budgetpropositionen för 1999 minskas

utgiftsområdet med 3 408 miljoner kronor år

2000 och 1 798 miljoner kronor år 2001.

Skillnaden förklaras huvudsakligen av minskad

omfattning av arbetsmarknadspolitiska åtgärder

samt de förändringar i anställningsstödet som

regeringen föreslår på tilläggsbudget.

Omläggningen till en mer tillväxtinriktad

arbetsmarknadspolitik fortsätter med

tyngdpunkt på platsförmedling och

yrkesinriktad arbetsmarknadsutbildning för att

motverka uppkomsten av s.k. flaskhalsar.

Regeringen kommer vidare att satsa särskilt på

utsatta grupper. Vidare fortsätter arbetet med att

bryta den könsuppdelade arbetsmarknaden.

Det är viktigt att arbetsmarknadsutbildningen

fortsätter att utvecklas för att i högre grad bidra

till en effektiv matchning mellan efterfrågan och

utbud av arbetskraft. Regeringen tillsätter därför

en utredning med uppgift att snarast se över

arbetsmarknadsutbildningens organisation och

effektivitet samt den framtida

arbetsmarknadsutbildningen. I uppdraget ingår

även att tydliggöra gränsdragningen mellan

reguljär utbildning och

arbetsmarknadsutbildning samt att se över

möjligheterna till samplanering för att undvika

dubbleringar och för att uppnå ett bättre

resursutnyttjande. Utgångspunkten är att den

reguljära utbildning som bedrivs inom ramen för

arbetsmarknadsutbildning, i likhet med idag,

enbart ges till utsatta grupper. Mot denna

bakgrund är det angeläget att

arbetsförmedlingarna fortsättningsvis prioriterar

långtidsarbetslösa och långtidsinskrivna vad

gäller deltagande i t.ex. arbetsmarknadspolitiska

åtgärder, så att inte regelförenklingar och

minskade åtgärdsvolymer leder till ökad

utförsäkring. Vidare kommer regeringen att

föreslå en ettårig försöksverksamhet med

bristyrkesutbildning för redan anställda inom

ramen för arbetsmarknadsutbildningen.

Regering avser vidare att under våren 1999

förhandla med SwIT-yrkesutbildning (ideell

förening bildad av Industriförbundet och IT-

företagen) om att utöka antalet elevplatser inom

ramen för det nationella programmet för IT-

utbildning. Regeringen avser även att göra det

möjligt för statliga anordnare av arbetspraktik

inom natur- , skogs- och

kulturmiljövårdsområdet att erhålla ersättning

för kringkostnader.

För att säkerställa att de regionala

kompetensråden skyndsamt kan börja fungera

väl i rådande uppgång på arbetsmarknaden skall

deras roll och uppgifter förtydligas.

Det arbetsmarknadspolitiska regelverket skall

reduceras väsentligt samt fokuseras på

arbetsmarknadspolitikens huvuduppgifter.

Regelverket skall säkerställa

konkurrensneutralitet samt minimera

undanträngnings- och inlåsningseffekter.

Regeringen avser att återkomma om detta i

budgetpropositionen för 2000.

Under budgetåret 1999 kan

Arbetsmarknadsverket (AMV) använda

sammantaget 850 miljoner kronor för tillfälliga

personalförstärkningar. Regeringen avser att i

budgetpropositionen för 2000 föreslå riksdagen

att AMV under år 2000 fortsatt får använda 700

miljoner kronor till personalförstärkningar inom

ramen för arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Av

detta belopp skall 100 miljoner kronor användas

för att särskilt stärka invandrares ställning på

arbetsmarknaden. De extra personalresurser som

tillförs möjliggör för AMV att i samarbete med

kommunerna förbättra tillgången på

praktikplatser i samband med sfi-utbildningen

(svenska för invandrare).

Regeringen avser vidare att under hösten

initiera en försöksverksamhet med inriktning på

att pröva nya metoder och aktörer i syfte att

finna effektivare former för att förmedla arbeten

till arbetslösa invandrare samt i övrigt öppna nya

vägar till arbete. För att öka möjligheten för

utsatta grupper att komma in på

arbetsmarknaden föreslår regeringen på

tilläggsbudget att anställningsstödet bör

förstärkas och förlängas när det gäller anställning

av arbetslösa med särskilt långa inskrivningstider

på arbetsförmedlingen. Vidare skall

anställningsstödet omformas från ett

kontantbidrag till en kreditering av skattekontot

för arbetsgivare som anställer en person med

anställningsstöd.

Regeringen återkommer också med ett förslag

om inrättandet av valideringsorgan för utländsk

yrkeskompetens och gymnasieutbildning för att

förbättra invandrares möjligheter till inträde på

den svenska arbetsmarknaden. Regeringen

kommer att ge AMV i uppdrag att genomföra

pilotprojekt under hösten 1999. Utgångspunkten

för förslaget är betänkandet Validering av

utländsk yrkeskompetens (SOU 1998:165).

För att förbättra möjligheterna för

funktionshindrade att få arbete avser regeringen

att föreslå riksdagen att tillföra anslaget för

särskilda åtgärder för arbetshandikappade

ytterligare 30 miljoner kronor från och med år

2000 utöver de 90 miljoner kronor som

regeringen föreslår på tilläggsbudget. Därutöver

avser regeringen att göra en översyn av de

stödformer inom arbetsmarknadspolitiken som

riktas till arbetshandikappade i syfte att öka

träffsäkerheten och kvaliteten i dessa insatser.

Regeringen ser allvarligt på problemen med de

stora rekryteringsbehoven inom vården och

omsorgen. För att se över problematiken har

regeringen tillsatt Kommissionen för rekrytering

till vård och omsorg. Kommissionen har till

uppgift att kartlägga rekryteringsbehoven samt

föreslå åtgärder för att underlätta rekrytering av

personal till vård- och omsorgssektorn.

Kommissionens arbete skall vara slutfört den 31

juli 1999.

Regeringen avser att föreslå att en satsning på

kompetensutveckling för anställda genomförs

åren 2000-2002. Kompetensutveckling är i första

hand ett ansvar för parterna på arbetsmarknaden.

Utgångspunkten för satsningen skall vara det

förslag som arbetsgruppen för

kompetensutveckling i arbetslivet lämnade i

höstas. Finansiering och genomförande avses ske

inom ramen för Europeiska socialfondens nya

mål 3. Hälften av satsningen bör utgöras av

medel från socialfonden och hälften av statlig

medfinansiering. Satsningen bör uppgå till totalt

400 miljoner kronor år 2000 och 1000 miljoner

kronor år 2001 respektive år 2002. I enlighet med

arbetsgruppens förslag förutsätter stimulansen

en medfinansiering från arbetsgivarna inom

ramen för trepartssamverkan.

Förberedelser för nästa programperiod inom

EG:s strukturfonder, vilken omfattar åren 2000-

2006, pågår för närvarande på såväl unionsnivå

som nationell nivå. En överenskommelse om

Agenda 2000 träffades helt nyligen mellan

medlemsstaterna. Kommissionen kommer nu att

utarbeta riktlinjer för programarbetet och

fastställa budgetramar för bl.a. mål 3 och

gemenskapsinitiativet Equal. En särskild utredare

för det nya mål 3 m.m. har den 25 februari 1999

avlämnat betänkandet Utveckling av mänskliga

resurser i arbetslivet - Förslag till inriktning av

nya mål 3 inom EG:s strukturfonder (SOU

1999:23). Med hänsyn till den tidsplan som gäller

inom EU planerar regeringen att under våren

1999 lämna uppdrag för programarbetet. Vidare

kommer regeringen att ange de organisatoriska

formerna för programmen. Regeringen har för

avsikt att i budgetpropositionen för 2000

återkomma till riksdagen med en redovisning av

bl.a. mål 3-programmets innehåll och de

budgetmässiga konsekvenserna.

Riksdagsbehandlingen kommer dock inte vara

avslutad vid den tidpunkten då Sverige måste

överlämna förslag till program till EG-

kommissionen. Regeringen avser därför att

överlämna programförslagen till kommissionen

under förutsättning att riksdagen senare

godkänner medelstilldelningen.

Utredningen om ett förstärkt

förlikningsmannainstitut lämnade sitt

slutbetänkande den 30 november 1998 (SOU

1998:141 Medling och lönebildning).

Utredningen har föreslagit ett antal åtgärder som

syftar till att förbättra lönebildningen, bl.a. att ett

nytt medlingsinstitut bör inrättas.

Den s.k. samsynsgruppen har haft i uppdrag

att utreda möjligheten för arbetsmarknadens

parter att komma överens om spelreglerna kring

lönebildningen och andra frågor. Utredningens

betänkande och samsynsgruppens rapport bereds

nu inom Regeringskansliet. Regeringen avser att

under hösten 1999 lämna en proposition till

riksdagen om de förändringar i ramarna för

lönebildningen som behöver vidtas för att det

skall vara möjligt att uppnå målet om 80 procent

sysselsättningsgrad år 2004. Regeringen

återkommer i budgetpropositionen för år 2000

med förslag om medel till det nya

medlingsinstitutet.

Utgiftsområde 15

Studiestöd

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

21 919

22 447

21 051

22 136

24 161

24 509

Utgiftsområdet omfattar statens utgifter för

studiefinansiering för studier på gymnasienivå,

vuxenstudier samt högskola. För år 1999 uppgår

de totala anslagen på statsbudgeten till ca 22

miljarder kronor, varav 2,0 miljarder kronor

avser studiehjälp till gymnasieungdomar, 9,6

miljarder kronor avser vuxenstudiestöd och 9,9

miljarder kronor avser studiemedel.

År 1997 inleddes den femåriga satsningen på

vuxenutbildning, kunskapslyftet. Under 1998

och 1999 har antalet platser successivt ökat. Re-

geringen föreslår att kunskapslyftet i stort ligger

kvar på samma nivå som år 1999 fram till och

med första halvåret 2002, vilket innebär att den

tidigare planerade utbyggnaden inte kan komma

till stånd. Satsningen fortsätter därefter på en

lägre nivå andra halvåret år 2002. Regeringen

avser att under år 2000 återkomma till riksdagen,

efter det att underlag inhämtats av den

parlamentariska kunskapslyftskommittén,

beträffande perioden efter år 2002. Regeringens

förslag innebär att besparingar uppgående till

1,25 miljarder kronor genomförs år 2000 samt

1,5 miljarder kronor år 2001. Besparingarna tas

ut inom utgiftsområde 15 Studiestöd vad avser

studiestödskostnaderna samt inom

utgiftsområde 16 Utbildning och

universitetsforskning vad avser

utbildningskostnaderna.

Genom att den tidigare planerade

utbyggnaden av kunskapslyftet inte kommer till

stånd kan den tidigare beslutade besparingen om

1,1 miljarder kronor inom

Utbildningsdepartementets område tas ut delvis

inom utgiftsområde 15 Studiestöd och delvis

inom utgiftsområde 16 Utbildning och

universitetsforskning.

Regeringen har tidigare aviserat en proposi-

tion om ett reformerat studiestödssystem. Medel

har beräknats under utgiftsområdet för detta än-

damål med avsikten att införa ett reformerat stu-

diestödssystem med början under år 2001.

Utbyggnaden av grundutbildningen vid uni-

versitet och högskolor som beslutats avseende

perioden 1997 2000 bör fortsätta. Regeringen

har beräknat medel för studiestödskostnader

motsvarande 10 000 nya högskoleplatser fr.o.m.

1 juli 2001 samt ytterligare 10 000 platser fr.o.m.

1 juli 2002.

Under utgiftsområde 12 redovisas att

regeringen avser att höja barnbidraget. En första

höjning sker år 2000 med 100 kronor per barn

och månad och med ytterligare 100 kronor år

2001. Som en följd av detta avser regeringen även

att höja studiebidraget med motsvarande belopp

för respektive år.

Utgiftsområde 16

Utbildning och universitetsforskning

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

27 737

29 031

29 986

30 824

34 777

37 041

Utgiftsområdet omfattar skola och barnomsorg,

vuxenutbildning, kvalificerad yrkesutbildning,

högskoleutbildning och forskning samt centrala

myndigheter inom Utbildningsdepartementets

ansvarsområde. För år 1999 uppgår de totala

anslagen på statsbudgeten till ca 29 miljarder

kronor, varav 6,8 miljarder kronor avser

barnomsorg, skola och vuxenutbildning, 19,5

miljarder kronor avser utbildning och forskning

vid universitet och högskolor samt 2,2 miljarder

kronor avser forskning.

1997 inleddes den femåriga satsningen på vux-

enutbildning, kunskapslyftet. Satsningen har

inneburit stora möjligheter till utbildning för

många vuxna som annars inte skulle ha studerat.

Under 1998 och 1999 har antalet platser

successivt ökat. Många vuxna har genom

kunskapslyftet förbättrat sina allmänna

kunskaper och möjligheter att påverka samhället

och sin egen situation samt skaffat sig behörighet

till högskolestudier. Regeringen föreslår att

kunskapslyftet i stort ligger kvar på samma nivå

som år 1999 fram till och med första halvåret

2002, vilket innebär att den tidigare planerade

utbyggnaden inte kan komma till stånd.

Vuxenutbildningssatsningen fortsätter därefter

på en lägre nivå under andra halvåret år 2002.

Samtidigt föreslås ytterligare högskoleplatser.

Regeringen avser att under år 2000 återkomma

till riksdagen, efter det att underlag inhämtats av

den parlamentariska kunskapslyftskommittén,

beträffande perioden efter år 2002. Regeringens

förslag innebär att besparingar uppgående till

1,25 miljarder kronor genomförs år 2000 samt

1,5 miljarder kronor år 2001. Besparingarna tas

ut inom utgiftsområde 15 Studiestöd vad avser

studiestödskostnaderna samt inom

utgiftsområde 16 Utbildning och

universitetsforskning vad avser

utbildningskostnaderna.

I syfte att stärka utsatta gruppers position på

arbetsmarknaden avser regeringen att vidta

åtgärder för att öka dels kombinationen yrkes-

och kärnämnen, dels andelen lågutbildade män

och invandrare inom kunskapslyftet.

Regeringen prioriterar fortsatt arbete med

kvalitet och likvärdighet i skolan. Elever i behov

av särskilt stöd, såväl i grund- som

gymnasieskolan måste ges förutsättningar att nå

målen. Lärares kompetensutveckling

uppmärksammas särskilt. För att bl.a. stärka

måluppfyllelsen i skolan tillförs mer resurser de

kommande åren. Regeringen avser att genomföra

en översyn av högskolans möjligheter att i ökad

utsträckning ge kompletterande utbildning till

arbetslösa med utländsk högskolekompetens

samt därvid även öka möjligheterna till

utbildning för lärarbehörighet för

högskoleutbildade med utländsk bakgrund

genom individuellt anpassad kompletterande

högskoleutbildning.

Genom att den tidigare planerade utbygg-

naden av kunskapslyftet inte kommer till stånd

kan den tidigare beslutade besparingen om

1,1 miljarder kronor inom

Utbildningsdepartementets område tas ut delvis

inom utgiftsområde 15 Studiestöd och delvis

inom utgiftsområde 16 Utbildning och

universitetsforskning.

I 1998 års vårproposition presenterade

regeringen ett tiopunktsprogram för kvalitet och

likvärdighet i skolan. Medel avsattes för åren

1999-2001. Vissa delar av dessa satsningar

förlängs så att de pågår även år 2002.

I samband med propositionen Utveckling och

rättvisa en politik för storstaden på 2000-talet

(prop. 1997/98:165) beräknades medel för

treårsperioden 1 juli 1999 1 juli 2002. Medlen

fördelas till ett antal kommuner för att bl.a.

underlätta för dessa att erbjuda förskola från tre

års ålder till barn i storstädernas utsatta bostads-

områden. Syftet är att förbättra barns

integrationsmöjligheter i samhället. Regeringen

föreslår att medel avsätts även för andra halvåret

år 2002 för detta ändamål. I syfte att främja

integrationen för de som studerar svenska för

invandrare (sfi) avser regeringen att förtydliga att

arbetsplatsförlagd praktik bör ingå i

undervisningen. De extra personalresurserna

som tillförs Arbetsmarknadsverket inom

utgiftsområde 14 Arbetsmarknad och arbetsliv

möjliggör för Arbetsmarknadsverket att i

samarbete med kommunerna förbättra tillgången

på praktikplatser.

Regeringen angav i budgetpropositionen för

1999 sin avsikt att när det parlamentariska läget

så medger införa en maxtaxa för barnomsorg så

att barnomsorgsavgifterna sänks. Utrymme

skapas nu för att fr.o.m. år 2001 stegvis

genomföra en allmän förskola och maxtaxa i

barnomsorgen.

Utbyggnaden av grundutbildningen vid uni-

versitet och högskolor som beslutats avseende

perioden 1997 2000 bör fortsätta. Regeringen

har beräknat medel för 10 000 nya högskole-

platser fr.o.m. 1 juli 2001 samt ytterligare 10 000

platser fr.o.m. 1 juli 2002. Regeringen avser att

senare återkomma till fördelningen av de nya

högskoleplatserna.

Regeringen avser att föreslå att anslagen för

forskning och forskarutbildning tillförs ytterliga-

re medel. För år 2000 har beräknats 70 miljoner

kronor som främst avses tilldelas de nya univer-

siteten i Karlstad, Växjö samt Örebro.

Åren 2001 och 2002 har 470 miljoner kronor

respektive 779 miljoner kronor beräknats för

förstärkning av anslagen för grundforskning och

forskarutbildning inom utgiftsområde 16.

I statsbudgeten för 1999 finns beräknat medel

avseende momsmerkostnader för Chalmers tek-

niska högskola AB och Stiftelsen Högskolan i

Jönköping. Avtalet mellan staten och berörda

stiftelsehögskolor reglerar bl.a. kompensation

för mervärdesskatt. Kompensationen beräknas

öka bl.a. till följd av att kostnader för lokalhyror

stiger i samband med nybyggnationer. Regering-

en föreslår därför att medel tillförs utgiftsområ-

det för åren 2001 och 2002 för att täcka utgifter-

na.

Regeringen avser att inom ramen för

utgiftsområdet avsätta 3 miljoner kronor till

Humanistisk-Samhällsvetenskapliga

forskningsrådet för att finansiera forskning om

kommunistiska regimer, särskilt med inriktning

mot dessa regimers brott mot mänskliga

rättigheter. Forskningsinsatsen har varit föremål

för överläggningar mellan partiledarna.

Utgiftsområde 17

Kultur, medier, trossamfund och fritid

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

7 342

7 452

7 492

7 524

7 626

7 806

Utgiftsområdet omfattar kulturverksamheten,

dvs. frågor om teater, dans, musik, bibliotek,

litteratur, kulturtidskrifter, bild och form,

konsthantverk, ersättningar och bidrag till

konstnärer, film, arkiv, kulturmiljö, arkitektur,

formgivning och design, museer och

utställningar, medier samt stöd till trossamfund.

Vidare omfattar utgiftsområdet folkbildningen,

dvs. bidrag till folkhögskolorna och

studieförbunden, bidrag till

kontakttolkutbildningen samt vissa

handikappåtgärder. Slutligen omfattar

utgiftsområdet ungdoms-, folkrörelse-, frilufts-

och idrottsfrågor. För år 1999 uppgår de totala

anslagen på statsbudgeten till 7,4 miljarder

kronor, varav 4,2 miljarder kronor hänför sig till

kulturområdet.

Svensk film har stor kulturpolitisk betydelse.

Förhandlingar pågår för närvarande med parter

på filmområdet om ett nytt avtal för produktion

och distribution av film. Under våren 1999 avser

regeringen att lägga fram förslag om en ny

offensiv filmpolitik. Förslaget kommer att

innebära att filmområdet från år 2000 tillförs

ökade statliga medel.

Regeringen kommer på olika sätt att lyfta

fram de möjligheter till ökad sysselsättning,

regional utveckling och ökad välfärd som

satsningar på kulturområdet ger. Det finns för

närvarande många intressanta lokala och

regionala initiativ där kulturen har en roll för att

stärka regioners attraktivitet, den lokala och

regionala identiteten och människors kreativitet.

Ett sådant exempel är Vandalorum i Värnamo,

som är tänkt att bli ett museum för samtida

nordisk konst samt ett centrum för design med

inriktning mot små och medelstora företag.

Arbetet med att förverkliga ett museum och

kunskapscentrum om Förintelsen och dess

följder ska prioriteras i regeringens fortsatta

arbete. Målet skall vara att verka för demokrati

och humanistiska värden.

Med anledning av besparingar på kul-

turområdet minskar utgiftsområdet med 20

miljoner kronor år 2000 och 20 miljoner kronor

år 2001. Därutöver ökar utgiftsområdet med 3,4

miljoner kronor år 2000 då anslaget C3 Bidrag

till kvinnoorganisationernas centrala verksamhet,

flyttas över från utgiftsområde 14

Arbetsmarknad och arbetsliv.

Utgiftsområde 18

Samhällsplanering, bostadsförsörjning och

byggande

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

22 371

20 463

19 519

16 270

13 049

11 283

Utgiftsområdet består främst av plan-, bygg- och

bostadsväsendet, länsstyrelserna, lantmäteriverk-

samhet samt stöd till ekologisk omställning och

utveckling. För år 1999 uppgår de totala anslagen

enligt statsbudgeten till 20,5 miljarder kronor.

Utgifterna för räntebidragen minskar med 248

miljoner kronor år 2000 respektive 272 miljoner

kronor år 2001 jämfört med

budgetpropositionen för 1999. Minskningen

beror dels på ett antagande om en lägre

räntenivå, dels på ett lägre antagande om

byggvolymen vad gäller antalet påbörjade

lägenheter.

Regeringen har för avsikt att i

budgetpropositionen för 2000 återkomma med

ett förslag som innebär att införandet av det av

riksdagen beslutade bidraget till

bostadsinvesteringar som främjar ekologisk

hållbarhet (prop. 1997/98:119, bet.

1997/98:BoU10, rskr. 1997/98:306) senareläggs

med ett år till år 2001. Senareläggningen skall ses

i kombination med föreslagen utsträckning av

lokala investeringsprogram för ekologisk

hållbarhet med ett år. Senareläggningen är

beaktad i ramen för år 2000.

En besparing på 112 miljoner görs på det

statliga räntestödet för reparation och underhåll

(RBF-stöd) år 2000. Besparingen är beaktad i

ramen för år 2000.

Ytterligare ca 40 kommuner kommer under

våren 1999 att få statsbidrag inom ramen för

regeringens satsningar på lokala

investeringsprogram. De insatser som ges stöd

bedöms medföra påtagliga effekter på miljön och

dessutom leda till nya arbetstillfällen, framför allt

i bygg- och anläggningssektorn. Enligt

uppskattningar från kommunerna skapas brutto

totalt ca 11 000 årsarbeten åren 1998 2001

genom de beslut som hittills fattats.

Regeringen anser att tidsperioden för de lokala

investeringsprogrammen bör utsträckas genom

att medlen för perioden 1999 2001 förskjuts

med sammanlagt 1,2 miljarder kronor till år

2002. En besparing görs även år 2000 med

37 miljoner kronor. Därmed beräknas ca 40

kommuner per år få stöd för lokala

investeringsprogram. Stöd till lokala

investeringsprogram skall även kunna innefatta

investeringar som förbättrar inomhusmiljön

genom minskning av hälsofarliga och

allergiframkallande ämnen och material. Stödet

bör även kunna användas för att främja en

miljöinriktad näringslivsutveckling.

Beredningsprocessen preciseras och förtydligas

avseende krav på ekonomiska kalkyler och

analyser av miljö- och sysselsättningseffekter

samt på slutredovisning av projekt.

Byggandet och förvaltningen av byggnader

skall utvecklas för ökad resurseffektivitet och

kretsloppslösningar. Byggforskningen förstärks

därför med 50 miljoner kronor per år under

treårsperioden genom en motsvarande

neddragning på anslaget lokala

investeringsprogram.

Medlen till länsstyrelsernas miljötillsyn har

ökat för perioden 1999 2001. Motsvarande

resurser, 15 miljoner kronor, kommer att

tillföras även år 2002 för denna verksamhet.

Anslaget för länsstyrelserna minskas med 10

miljoner kronor från och med år 2000 som en

besparing. Omstruktureringsarbetet inom

lantmäteriverksamheten innebär besparingar

med 25 miljoner kronor år 2000 och med 30

miljoner kronor fr.o.m. år 2001.

Arbetet med att öka tillförlitligheten i Statens

bostadskreditnämnds prognoser avseende

utgifterna för infrianden av kreditgarantier har

påbörjats. Den utvecklade prognosmodellen

beräknas kunnas användas fullt ut under hösten

1999. Regeringen avser att redovisa resultaten av

översynen i budgetpropositionen för 2000.

Utgiftsområde 19

Regional utjämning och utveckling

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

3 437

2 743

3 905

2 675

3 336

2 693

Utgiftsområdet omfattar främst utgifter för olika

former av företagsstöd och regionala

utvecklingsinsatser samt medel från EG:s

regionalfond. För år 1999 uppgår de totala

anslagen enligt statsbudgeten till 2,7 miljarder

kronor, varav 0,95 miljarder kronor avser

anslaget för allmänna regionalpolitiska åtgärder,

0,9 miljarder kronor avser olika former av

företagsstöd och 0,8 miljarder kronor

Europeiska regionala utvecklingsfonden.

Det samlade återflödet av medel för de

regionalpolitiskt inriktade

strukturfondsprogrammen beräknas under

perioden 1995-1999 till ca 5,8 miljarder kronor.

Utgiftsområdet brukar benämnas den "lilla"

regionalpolitiken.

Utgiftsprognosen för år 1999 uppgår till ca 1,2

miljarder kronor mer än vad som anvisats enligt

statsbudgeten. Till största delen beror avvikelsen

på att vissa åtaganden skall täckas av

anslagsbehållningar på s.k. äldreanslag (se

närmare avsnitt 5.3.2).

Förberedelserna för nästa programperiod, åren

2000-2006, inom EG:s strukturfonder pågår. En

särskild utredare för de geografiskt avgränsade

strukturfondsprogrammen har nyligen kommit

med förslag till hur de nya

strukturfondsprogrammen skall tas fram och

organiseras (SOU 1999:24). Med anledning av

dessa förslag kan principerna komma att ändras

för den genomförandeorganisation som angavs i

propositionen om budgeteffekter av Sveriges

medlemskap i Europeiska unionen m.m. (prop.

1994/95:40).

Med hänsyn till den tidsplan som gäller inom

EU kommer regeringen att under våren 1999

lämna uppdrag för programarbetet. Vidare

kommer regeringen att ange de organisatoriska

formerna för hanteringen av de nya geografiska

programmen inom mål 1 och 2 samt

gemenskapsinitiativen. Regeringen har för avsikt

att i budgetpropositionen för 2000 återkomma

till riksdagen med information om programmens

innehåll. Vid den tidpunkt Sverige måste

överlämna förslag till program till EG-

kommissionen kommer riksdagsbehandlingen

dock inte vara avslutad. Regeringen avser således

att överlämna programförslagen till

kommissionen under förutsättning att riksdagen

senare godkänner medelstilldelningen.

Vad gäller de nationella stödområdena måste

Sverige överlämna förslag till EG-kommissionen

innan riksdagsbehandlingen avslutats.

Regeringen avser att överlämna förslagen till

kommissionen under förutsättning att riksdagen

senare godkänner dessa.

Vid Europeiska rådets möte den 24-26 mars

1999 nåddes en övergripande överenskommelse

om Agenda 2000. Slutförhandlingarna om

reformering av strukturfonderna kommer att ske

under våren 1999. Återflödet i nästa

strukturfondsperiod åren 2000 2006 är beroende

av utfallet i slutförhandlingarna. Regeringen

avser att återkomma till riksdagen i frågan om

medelsnivån för den nya programperioden på

anslaget för Europeiska regionala

utvecklingsfonden.

Regeringen har tillsatt en parlamentarisk ut-

redning (dir. 1999:2) som skall lämna förslag om

den framtida inriktningen och utformningen av

den svenska regionalpolitiken. Utredningen skall

bl.a. utarbeta en strategi för regional balans.

Uppdraget skall redovisas senast den 31 augusti

år 2000.

Utgiftsområde 20

Allmän miljö- och naturvård

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

1 372

1 549

1 593

1 670

1 797

1 986

Utgiftsområdet omfattar frågor rörande

biologisk mångfald och naturvård, vatten- och

luftvård, avfallsfrågor, bilavgasfrågor,

miljöskydd, miljö- och kretsloppsforskning,

kemikaliekontroll, strålskydd och

säkerhetsfrågor kopplade till kärnkraften samt

internationellt miljösamarbete. För år 1999

uppgår de totala anslagen enligt statsbudgeten till

1,5 miljarder kronor, varav 1,3 miljarder kronor

avser allmän miljö- och naturvård och 0,2

miljarder kronor avser strålskydd och

kärnsäkerhet.

Införandet av miljöbalken och arbetet med att

uppnå de nya föreslagna miljökvalitetsmålen

(prop. 1997/98:145, Svenska miljömål

Miljöpolitik för ett hållbart Sverige) och målen

för ekologiskt hållbar utveckling har hög

prioritet i arbetet inom hela Regeringskansliet

och på myndigheterna. De övergripande målen

för ett ekologiskt hållbart samhälle är att skydda

miljön och människors hälsa, att använda jordens

resurser effektivt och att nå en tryggad

försörjning.

Regeringen avser att successivt förstärka

forskningen avseende främst miljöeffekt-

forskning och miljötoxikologi med medel som

bör fördelas av Naturvårdsverket. För

miljöforskning beräknas sammanlagt 250

miljoner kronor under treårsperioden.

Behovet av sanering och återställning av

förorenade områden är omfattande och

regeringen beräknar nu ytterligare 385 miljoner

kronor under treårsperioden för denna

verksamhet.

Regeringen bedömer också att behoven av

medel för markinköp fortfarande är stora, varför

regeringen beräknar att förstärkningen enligt vad

som föreslogs i 1998 års ekonomiska

vårproposition och budgetpropositionen för

1999 om ca 370 miljoner kronor förlängs till att

omfatta även år 2002. Även förstärkningen av

miljöövervakning förlängs till år 2002.

För att uppnå en bättre balans mellan

insatserna för biotopskydd i skog och insatserna

för skogsreservat beräknas en ökning under

perioden av anslaget till biotopskydd med 75

miljoner kronor år 2001 samt med 100 miljoner

kronor år 2002, vilket innebär att totalt 300

miljoner kronor avsätts under perioden 2000

2002. Nämnda åtgärder kommer innebära att

ramen för utgiftsområde 23 ökar dessa år.

Ramen förstärks vidare med 30 miljoner

kronor per år under treårsperioden för att bevara

den biologiska mångfalden genom

upprätthållande av en tillräcklig nivå på

verksamheten med kalkning av försurade sjöar

och vattendrag.

Den s.k. kretsloppsmiljarden anvisades

budgetåret 1995/96 för investeringsbidrag för

främjande av omställning i ekologiskt hållbar

riktning under en femårsperiod. Stödet minskas

under år 1999 genom att en del av anslaget dras

in som en besparing. För år 2000 behöver dock

anslaget åter föras upp på statsbudgeten för

utbetalning av redan beviljade bidrag.

Utgiftsområde 21

Energi

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

867

1 681

1 115

1 196

1 914

1 729

Utgiftsområdet omfattar verksamheterna energi

forskning och energiteknisk utveckling,

investeringsbidrag till utbyggnad av el- och

värmeproduktion samt ekonomiskt stöd för

eleffektivisering och minskad elanvändning.

Utgiftsområdet omfattar också ett program för

energieffektivisering m.m. i bland annat

Baltikum och Östeuropa, vilket utgör en viktig

del av den svenska klimatpolitiken. För år 1999

uppgår de totala anslagen till 1,7 miljarder

kronor, varav 0,1 miljarder kronor avser

förvaltningskostnader och 1,6 miljarder kronor

avser omställning och utveckling av

energisystemet.

Riksdagen har fastslagit riktlinjer för energi-

politiken (prop. 1996/97:84, bet. 1996/97:NU12,

rskr. 1996/97:272). I samband med beslutet

tillstyrkte riksdagen inriktningen och

omfattningen av ett i propositionen redovisat

program för omställning av energisystemet om

totalt drygt 9 miljarder kronor. Riksdagen har

därefter beslutat om omställningsprogrammets

finansiering och anvisat medel för de ingående

verksamheterna för år 1998 (prop. 1996/97:150,

bet. 1996/97:FiU20, rskr. 1996/97:284 och prop.

1997/97:1 utgiftsområde 21, bet. 1997/98:NU2,

rskr. 1997/98:133). Det energipolitiska

programmets huvudinriktning är en kraftfull

långsiktig satsning på forskning, utveckling och

demonstration av ny energiteknik. Målet är att

under de närmaste 10-15 åren kraftigt öka el- och

värmeproduktionen från förnybara energikällor

och utveckla kommersiellt lönsam teknik för

energieffektivisering.

Programmet omfattar även åtgärder som syf-

tar till att på ett kostnadseffektivt sätt minska

användningen av el för uppvärming, utnyttja det

befintliga elsystemet effektivare och öka

tillförseln av el från förnybara energikällor.

Hittills gjorda uppföljningar tyder på att vissa

av de åtgärder som ingår i det energipolitiska

programmet inte leder till den måluppfyllelse

som avsetts. Detta gäller främst de eleffekt-

minskande åtgärderna inom ramen för bidrag till

minskad elanvändning. Regeringen avser därför

att återkomma till riksdagen i

budgetpropositionen för 2000 med detaljerade

förslag till förändringar inom ramen för det

energipolitiska programmet, efter att en

utvärdering av effekterna under programmets

första år har genomförts.

Regeringen anser att det är av vikt att tekniken

kring termisk solenergi kan utvecklas i Sverige.

Sådan utveckling kan stödjas inom ramen för

energiforskningsprogrammet. Det finns

därutöver skäl som talar för att komplettering

bör göras när det gäller stöd till investeringar.

Regeringen avser att inför budgetpropositionen

för 2000 analysera formerna för ett sådant stöd.

En utgångspunkt är därvid att ett tidsbegränsat

stöd skall kunna införas om det bedöms

ändamålsenligt med hänsyn till målen för

energipolitiken.

För utgiftsområdet finns neddragningar på

sammanlagt 240 miljoner för år 2000. Ned-

dragningarna innebär i detta perspektiv en

möjlighet att under år 2000 kunna genomföra

viss metodutveckling för ett effektivare genom-

förande av programmet på längre sikt. I detta

perspektiv ter det sig även naturligt att

programmet som helhet ges en något längre

genomförandetid. De neddragningar som görs år

2000 är att betrakta som en omfördelning av

anslagsbelopp över tiden. Anslagsbeloppet ökar

därför med 210 miljoner kronor åren 2001 och

2002 jämfört med de belopp som fastställts i det

energipolitiska programmet.

Utgiftsområde 22

Kommunikationer

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

27 386

25 501

25 042

25 260

24 674

25 001

Utgiftsområdet omfattar verksamheterna

investeringar i samt drift och underhåll av vägar

och järnvägar samt även sjöfart, luftfart, post,

telekommunikationer, forskning och

övergripande informationsteknikfrågor. För

1999 uppgår de totala anslagen enligt

statsbudgeten till 25,5 miljarder kronor, varav ca

22,2 miljarder kronor till väg och järnväg.

Regeringen har vid beräkningar av

utgiftsområdesramarna förutsatt vissa

utgiftsminskningar åren 2000 2002 vad gäller

väghållning, upphandlingar av interregional

trafik, övrigt kommunikationer, forskning m.m.

Anvisade medel för genomförandet av de

åtgärder som ingår i nationell väghållningsplan, i

stomnätplan för järnvägar och i länsplaner för

regional transportinfrastruktur har under år 1998

helt förbrukats. Därigenom har tidigare

anslagssparanden inom utgiftsområdet, som

härrör från förseningar i utbyggnadstakten av

vägar och järnvägar, helt förbrukats. Regeringens

förslag till ramar innebär emellertid att vissa

planerade åtgärder i de fastställda

investeringsplanerna inte kommer att kunna

genomföras under perioden. Det är dock

regeringens ambition att upprätthålla en fortsatt

god väg- och järnvägsstandard genom att anvisa

en hög nivå på drift- och underhållsinsatser

under perioden.

Till följd av att det hittillsvarande arbetet med

ökad trafiksäkerhet på vägnätet inte medfört

avsedda effekter måste kraftfulla åtgärder vidtas

som snabbt ger effekt. Medel kommer de

närmaste åren att omprioriteras från byggande av

stamvägar till åtgärder på vägnätet som ger ökad

trafiksäkerhet. Denna särskilda satsning på

fysiska trafiksäkerhetsåtgärder medför därför att

ett antal vägbyggnadsprojekt på det nationella

stamvägnätet kommer att senareläggas. Detta

räcker emellertid inte för att

trafiksäkerhetsmålen för år 2000 och år 2007

skall nås. Ytterligare omprioriteringar måste

göras. Detta får dock inte drabba andra

prioriterade områden såsom ombyggnads-

åtgärder på det regionala vägnätet eller

satsningen på åtgärder för ökad tillgänglighet för

funktionshindrade i kollektivtrafiksystemet.

Regeringen bedömer att det finns möjligheter till

andra omprioriteringar inom ramen för

Vägverkets verksamhet. Vägverkets interna

administration kan effektiviseras och verkets

arbete med sektorsuppgifter kan begränsas

främst till sådana åtgärder som har stor och säker

effekt på miljö och trafiksäkerhet. En långsiktig

kostnadssänkning kommer att påbörjas redan

under år 2000. Det därigenom skapade

medelsutrymmet kan istället användas för fysiska

trafiksäkerhetsåtgärder på hela det statliga

vägnätet i syfte att nå uppsatta trafiksäkerhetsmål

inom vägtrafiken.

Med de utgiftsbegränsande åtgärderna under

1999 och de utgiftsnivåer som regeringen

föreslår för åren 2000 2002 bedöms vidmakt-

hållandet av befintliga järnvägar kunna genom-

föras på en nivå som motsvarar dagens. Däremot

kommer inte samtliga planerade åtgärder i de

fastställda investeringsplanerna att kunna

genomföras under perioden.

Inom ramen för regeringens IT-satsningar

finns åtgärder och initiativ inom flera områden i

syfte att stimulera användning av och kunskap

om IT i hela landet. Utbyggnaden av avancerad

infrastruktur och höjning av IT-kompetensen är

viktiga områden för att den nya tekniken skall bli

mer tillgänglig för alla i hela landet. Den

inhemska IT- och elektronikbranschen bör ges

förutsättningar att snabbt växa i bredd och

volym och därigenom skapa nödvändiga

tillväxtförutsättningar för hela det svenska

näringslivet. Regeringen utökar 2000-

delegationens budget med ytterligare 10 miljoner

kronor för att fortsätta att driva arbetet med

2000-omställningen i samhället.

Inom ramen för det transportpolitiska

beslutet (prop. 1997/98:56) beslutade riksdagen

att godkänna principerna för att tillskapa en ny

myndighetsfunktion för rikstrafikfrågor - Riks-

trafiken - med huvuduppgift att verka för

samordning och upphandling av viss

interregional trafik. Ett delbetänkande om

Rikstrafiken har lämnats den 30 november 1998.

Slutbetänkandet, som skall redovisas senast den 1

maj 1999, kommer att vara betydelsefullt för

bildandet av myndigheten. Regeringen avser att

återkomma till riksdagen i budgetpropositionen

för 2000 med ytterligare information.

Regeringen beslutade den 18 mars 1999 att

Rikstrafiken skall lokaliseras till Sundsvall.

I den transportpolitiska propositionen (prop.

1997/98:56) förordade regeringen utvecklingen

av en trafikslagsövergripande

godstransportstrategi i samarbete mellan staten

och godstransportsystemets övriga aktörer, såväl

transportköpare som transportörer.

Godstransportdelegationen (K1998:06), som nu

tillsatts och arbetar fram till 30 juni 2001, skall

följa utvecklingen på godsområdet samt utveckla

ett trafikslagsövergripande synsätt med syftet att

effektivisera godstransportsystemet och göra det

säkert och ekologiskt hållbart.

Utgiftsområde 23

Jord- och skogsbruk, fiske med anslutande

näringar

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

11 836

11 974

11 637

12 725

13 203

13 222

Utgiftsområdet omfattar verksamheterna

jordbruk, fiske, trädgårdsnäring, rennäring,

djurskydd, djurhälsovård, livsmedelsfrågor,

skogsnäring samt högre utbildning och

forskning som rör vård och nyttjande av

biologiska na-turresurser.

För år 1999 uppgår de totala anslagen enligt

statsbudgeten till 12 miljarder kronor, varav ca

60 procent av beloppet finansieras av EG-

budgeten. Merparten av EG-stödet avser

obligatoriska åtgärder såsom arealstöd,

djurbidrag, intervention och exportbidrag, vilka

helt finansieras av EG-budgeten. Därtill kommer

delfinansierade stöd såsom miljöersättningar,

stöd till mindre gynnade områden och

strukturstöd. För att erhålla dessa stöd fordras

nationell medfinansiering i storleksordningen 2

miljarder kronor. Anslagen till forskning och

utbildning uppgår till närmare 1,3 miljarder

kronor.

Regeringen har vid beräkningen av

utgiftsområdesramen utgått från att anslagen för

de EG-finansierade utgifterna för

kompletterande åtgärder inom jordbruket,

intervention och exportbidrag samt det

nationellt finansierade anslaget för

kompletterande åtgärder inom jordbruket kan

minskas engångsvis med ca 400 miljoner kronor

år 2000. Betydande anslagsbehållningar har

skapats inom utgiftsområdet framför allt på

grund av att utgifter, som finansieras av EG, har

överskattats. På motsvarande sätt har regeringen

för 1999 beslutat om en engångsvis minskning på

totalt 470 miljoner kronor av ovanstående anslag.

Riksdagen har lagt fast riktlinjer för Sveriges

arbete med jordbruks- och livsmedelspolitiken

inom EU (prop. 1997/98:142, bet.

1997/98:JoU23, rskr. 1997/98:241). Parallellt

med arbetet med 1999 års ekonomiska

vårproposition har förhandlingar förts inom EU

bl.a. om jordbruksdelen i Agenda 2000. Vid

Europeiska rådets möte den 24-26 mars 1999

nåddes en övergripande överenskommelse om

Agenda 2000. Slutförhandlingarna om

förordningstexterna som rör den gemensamma

jordbrukspolitiken kommer att ske under våren

1999, varefter besluten avses genomföras

successivt under perioden 2000 - 2006.

Utgifterna på statsbudgeten för jordbruksstöd

kommer sannolikt att påverkas. Regeringen

återkommer till riksdagen med eventuella förslag

till anpassning av berörda anslag för åren 2000,

2001 och 2002 när beslut väl fattats i frågan.

För de medfinansierade stöden innebär EG-

kommissionens förslag till landsbygdsförordning

inom ramen för Agenda 2000 att regelverken för

nuvarande mål 5a- och mål 5b-åtgärderna samt

de kompletterande åtgärderna integreras i ett

gemensamt regelverk. Ett förslag till tillämpning

av dessa åtgärder inom ramen för ett svenskt

landsbygdsprogram för perioden 2000-2006 skall

överlämnas till EG-kommissionen för

godkännande senast sex månader efter att

förslaget till landsbygdsförordning har trätt i

kraft. Av tidsskäl har regeringen påbörjat

förberedelsearbetet enligt de förutsättningar som

anges i förslaget till landsbygdsförordning.

Regeringen har för avsikt att återkomma till

riksdagen i fråga om programmets närmare

innehåll och utformning i budgetpropositionen

för 2000. Riksdagsbeslut om

budgetpropositionen kommer inte att föreligga

vid tidpunkten då Sverige måste överlämna ett

förslag till landsbygdsprogram till EG-

kommissionen. Regeringen har därför för avsikt

att överlämna förslaget till kommissionen under

förutsättning att riksdagen slutligt godkänner

medelstilldelningen. I annat fall kan införandet

av det nya landsbygdsprogrammet komma att

försenas.

Agenda 2000 omfattar även de

medfinansierade stöden inom fiskerisektorn. En

tillämpningsförordning som reglerar

stödsberättigande åtgärder samt villkor för stöd

är för närvarande under diskussion och förväntas

bli antagen av EU i juni 1999.

För att uppnå en bättre balans mellan

insatserna för biotopskydd i skog och insatserna

för skogsreservat beräknas en ökning under

perioden av anslaget till biotopskydd med 75

miljoner kronor år 2001 samt med 100 miljoner

kronor år 2002, vilket innebär att totalt 300

miljoner kronor avsätts under perioden 2000

2002. Nämnda åtgärder kommer innebära att

ramen för utgiftsområde 23 ökar dessa år.

Utgiftsområde 24

Näringsliv

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

2 777

2 898

3 439

3 011

2 945

2 903

Utgiftsområdet omfattar näringspolitik,

teknologisk infrastruktur, konkurrensfrågor,

teknisk forskning och utveckling, utrikeshandel,

export- och investeringsfrämjande samt

konsumentfrågor. För år 1999 uppgår de totala

anslagen på statsbudgeten till 2,9 miljarder

kronor, varav ca 0,8 miljarder kronor till

näringspolitik, 0,2 miljarder kronor till

teknologisk infrastruktur, bl.a. patentfrågor,

teknisk provning och kontroll, 0,1 miljarder

kronor till konkurrensfrågor, 0,7 miljarder

kronor till teknisk forskning och utveckling, 0,6

miljarder kronor rymdverksamhet, samt 0,4

miljarder kronor till utrikeshandel,

exportfrämjande och investeringsfrämjande och

0,1 miljarder kronor till konsumentfrågor.

Inom utgiftsområdet avsätts resurser för att

säkerställa och utveckla tillgången på teknik- och

kunskapsöverföring från bl.a. högskolorna till

små- och medelstora företag. Vidare fortsätter

det tidigare aviserade programmet för

småföretagsutveckling (prop. 1995/96:222)

genom att 180 miljoner kronor överförs till år

2000.

Regeringen kommer att påbörja ett

omfattande utrednings- och analysarbete som

skall ligga till grund för utformningen av statliga

åtgärder för att främja nyföretagande och

företagsutveckling bl.a. vad gäller samordning

och effektivitet i det statliga stödet

riskkapitalförsörjning. I detta sammanhang

kommer möjligheterna att ställa krav på

miljöcertifiering vid företagsstöd och olika

former av regionala stöd att prövas. Regeringen

kommer också att undersöka hur småföretagens

möjlighet att hävda sin rätt skulle kunna stärkas

genom att införa en patentintrångsförsäkring.

Arbetet med att undanröja hinder för

konkurrens i gränslandet mellan offentlig och

privat verksamhet intensifieras. Den kooperativa

företagsformen kommer särskilt att

uppmärksammas. Ytterligare 3,5 miljoner kronor

beräknas årligen under perioden 2000 2002

inom näringsdepartementets utgiftsramar.

I oktober 1996 tillkallades

Småföretagsdelegationen för att identifiera

problem och föreslå åtgärder för att undanröja

hinder för företagsetablering och tillväxt i

småföretag. En arbetsgrupp har tillsatts inom

regeringskansliet med uppgift att bereda

förslagen och redovisa sitt arbete den 31 mars

1999.

Sammantaget har regeringen enligt

arbetsgruppens bedömning fattat beslut eller

tagit avgörande initiativ som berör ca en

tredjedel av Småföretagsdelegationens förslag.

Flera av de övriga förslagen täcks i stor

utsträckning in av befintliga tjänster och

åtgärder.

Regeringen fattade den 22 december 1998 ett

antal beslut som syftar till att underlätta för

mindre företag och förbättra myndigheternas

service. Bland annat introducerades ett system

för effektivare konsekvensanalyser av reglers

effekter på små företags villkor. Vidare fattades

beslut om förenkling av företagens

uppgiftslämnande till myndigheter, bättre service

och information från myndigheter, kortare

handläggningstider, förstärkt rådgivning till

invandrare som vill starta företag och klarare

spelregler mellan kommuner, landsting och

småföretag. Den 22 februari 1999 preciserade

regeringen vissa av dessa åtgärder. Bland annat

formerades företagarpanelen, Nybyggarna, som

skall verka som rådgivare regeringen.

Riksdagen har den 26 mars 1999 fattat beslut

om att ge regeringen i uppdrag att lämna en årlig

redogörelse till riksdagen om

regelförenklingsarbetet. En första redovisning

bör göras i budgetpropositionen för 2000. Då

bör ett mål för regelförenklingsarbetet

formuleras och en avstämning mot

Småföretagsdelegationens samtliga förslag göras.

Regeringen avser därför att återkomma med en

redovisning i höst.

Regeringen avser att återkomma med förslag

som ger ökad konkurrens och stärker

konsumentens ställning.

Regeringen anser att det är viktigt att en

ekonomisk tillväxt kan förenas med en god

miljö. Tillväxtpotentialen som kan finnas i

omställningen till hållbar utveckling bör också

tas tillvara.

Miljöteknikdelegationen tilldelas 10 miljoner

kronor år 2000 för att fortsätta sitt arbete.

Regeringen har också avsatt medel för

exportfrämjande insatser för miljöexport. Denna

satsning kommer att fortsätta.

Utgiftsområde 25

Allmänna bidrag till kommuner

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

96 784

103 565

102 733

102 217

104 697

106 317

Utgiftsområdet omfattar merparten av statens

bidrag till kommuner och landsting. För år 1999

uppgår anslagen enligt statsbudgeten till 103,5

miljarder kronor, varav 78,7 miljarder kronor till

generellt statsbidrag, 21,3 miljarder kronor till

statligt utjämningsbidrag och 1 miljard kronor

till särskilda insatser i vissa kommuner och

landsting.

Målet för utgiftsområdet är att bidra till att

skapa goda och likvärdiga ekonomiska

förutsättningar för kommunerna och landstingen

att uppnå de nationella målen inom olika verk-

samheter. De höjda statsbidragen syftar till att ge

kommunerna och landstingen förbättrade

förutsättningar att satsa på en utvecklad och

förbättrad skola, att minska väntetiderna i hälso-

och sjukvården, att vidta betydande förbättringar

in-om äldreomsorgen och att samtidigt uppnå

ekonomisk balans från år 2000.

Riksdagen har beslutat om tillskott till

kommuner och landsting under åren 1997 till

1999 om sammanlagt 16 miljarder kronor.

Regeringen har för år 2000 aviserat att det

generella statsbidraget skall öka med 4 miljarder

kronor.

Riksdagen beslutade efter förslag i

budgetpropositionen för 1999 att den statliga

skatt på 200-kronor som utgår för skattskyldiga

med förvärvsinkomster 1999 skall utgöra

kommunal inkomstskatt. Regeringen föreslår i

denna proposition att detta förlängs att gälla

även år 2000.

I budgetpropositionen för 1999 aviserade

regeringen en ytterligare höjning av det generella

statsbidraget med 2 miljarder kronor för år 2001.

I samband med detta uttalade regeringen att ett

flertal kommunalekonomiska frågor är aktuella

under kommande år, t.ex. utjämningssystemet

för kommuner och landsting, generella

statsbidrag och en sänkning av avgifter i

barnomsorgen, till vilken denna resursökning

kan utgöra en delfinansiering.

Enligt regeringens uppfattning bör detta

tillskott användas för att bl.a. underlätta

införandet av förändringar i utjämningssystemet

samt bidra till finansiering för att stegvis

genomföra en allmän förskola och maxtaxa i

barnomsorgen. Från detta utgiftsområde

överförs därför 1,7 miljarder kronor till

utgiftsområde 16 Utbildning och uni-

versitetsforskning år 2001 och 1,3 miljarder

kronor år 2002.

I denna proposition aviserar regeringen en

ytterligare nivåhöjning av det generella

statsbidraget med 2 miljarder kronor år 2001.

Beräkningen för år 2002 inkluderar att

utgiftsområdesramen tillförs ett resurstillskott på

1 miljard kronor till följd av de förändringar som

kommer att ske på försvarsområdet.

Beslutade och aviserade tillskott innebär i

förhållande till 1996 års nivå således en

sammanlagd höjning av statsbidragen till

kommuner och landsting med 25 miljarder

kronor år 2002. I detta belopp ingår medel som

tillförs utgiftsområde 16 för att från och med år

2001 stegvis genomföra en allmän förskola och

maxtaxa i barnomsorgen.

Utgiftsområde 26

Statsskuldsräntor m.m.

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

113 405

84 560

92 874

77 405

73 089

52 917

Utgiftsområdet omfattar utgifter för räntor på

statsskulden, oförutsedda utgifter och Riks-

gäldskontorets provisionskostnader i samband

med upplåning och skuldförvaltning. Utgiftsom-

rådet omfattas inte av det statliga utgiftstaket.

För år 1999 uppgår de totala anslagen på

statsbudgeten till 84,6 miljarder kronor, varav

räntor på statsskulden utgör 84,5 miljarder

kronor.

Under perioden beräknas ränteutgifterna

minska kraftigt för att år 2002 uppgå till 52,9

miljarder kronor. De kraftigt minskade

ränteutgifterna förklaras framför allt av den stora

amorteringen på statsskulden till följd av

överföringar från AP-fonden i samband med

ålderspensionsreformen samt försäljningar av

statliga bolag. I avsnitt 4.4.2 ges en mer

detaljerad redovisning av statsskuldsräntorna.

Utgiftsområde 27

Avgiften till Europeiska gemenskapen

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

21 210

21 908

22 631

19 435

21 454

22 269

Utgiftsområdet avser Sveriges avgift till

Europeiska unionens allmänna budget (EU-

budgeten). För år 1999 beräknas de totala

anslagen till 21,9 miljarder kronor. Sverige

betalar fr.o.m. 1999 full avgift till EU-budgeten.

EU-budgeten omfattar Europeiska

gemenskapernas samtliga förväntade inkomster

och utgifter. Budgeten finansieras huvudsakligen

av de s.k. egna medlen, vilka utgörs av avgifter

från medlemsländerna. Budgeten beslutas årligen

inom ramen för ett fastställt flerårigt budgettak,

s.k. finansiellt perspektiv. Nivån för det

finansiella perspektivet grundas på rådets beslut

om gemenskapernas egna medel (94/728/EG,

Euroatom), vilket bland annat anger taket för

medlemsländernas finansieringsansvar för

budgeten. Det nuvarande finansiella perspektivet

gäller t.o.m. år 1999.

Inom ramen för Agenda 2000 beslutades vid

toppmötet i Berlin i mars 1999 dels ett nytt

finansiellt perspektiv, dels att beslutet om egna

medel skall ändras så att det nya beslutet kan

träda i kraft från och med 2002. Ändringen av

beslutet om egna medel innebär att uttaget av

mervärdesskattebaserad avgift minskas till

0,75 procent år 2002 och till 0,50 procent år

2004. Samtidigt ökas den nationella ersättningen

för uppbördskostnader avseende s.k. traditionella

egna medel från 10 procent till 25 procent fr.o.m.

2001. Dessutom skall finansieringen av den

brittiska budgetrabatten ändras fr.o.m. 2002 så

att finansieringsandelen för Sverige, Tyskland,

Nederländerna och Österrike minskas med 75

procent i förhållande till nuvarande andel.

Förändringen av finansieringsansvaret för den

brittiska rabatten beräknas minska den svenska

avgiften med cirka 1 miljard kronor år 2002.

Det nya finansiella perspektivet skall gälla år

2000 till år 2006. Det finansiella perspektivet

ingår i det interinstitutionella avtalet mellan rådet

och parlamentet. Perspektivet är alltså slutligt

fastställt först sedan båda institutionerna

godkänt det nya avtalet. I förhållande till det

nuvarande finansiella perspektivet innebär

Europeiska rådets beslut en lägre nivå för EU15

som andel av bruttonationalinkomsten (BNI).

Taket 1,22 procent av BNI för 1999 enligt det nu

gällande finansiella perspektivet sänks således till

1,13 procent av BNI för år 2000. Taket för EU15

år 2006 uppgår till 0,97 procent av BNI. Om

marginalen för utvidgningen beaktas uppgår

dock nivån 2006 till 1,13 procent av BNI.

Finansiella perspektivet för 2000 ligger alltså

väsentligt närmare utgiftsnivån för EU-budgeten

1999 (1,10 procent av BNI) än nivån för det

nuvarande finansiella perspektivet 1999.

Härigenom uppnås ett närmande av finansiella

perspektivet till budgetnivån. Det finns dock

fortsatt förutsättning för en marginal mellan

finansiellt perspektiv och faktiska utgifter i den

årliga EU-budgeten.

Den ram som föreslås för utgiftsområde 27

baseras inte på Europeiska rådets beslut, utan på

en årlig ökning av EU-budgetens utgifter på

3 procent i nominella termer (1 procent realt) för

åren 2000 2002, vilket ungefär motsvarar

utvecklingen de senaste åren. Regeringen anser

att detta också är ett rimligt antagande om

budgetens utveckling. Beräkningen beaktar även

förutsedda kurseffekter, utfallskorrigeringar

m.m. Härigenom görs en beräkning som är

konsistent med hur utgiftsområde 27 tidigare har

hanterats. Kommissionens budgetförslag

presenteras normalt i maj. Därigenom finns

normalt inför budgetpropositionen

förutsättningar för att justera beräkningen för

utgiftsområdet i enlighet med budgetförslaget.

Enligt preliminär tidtabell för det fortsatta

arbetet med det interinstitutionella avtalet väntas

ett nytt finansiellt perspektiv föreligga under

våren. Därmed skulle såväl det finansiella

perspektivet som kommissionens budgetförslag

för år 2000 kunna beaktas i budgetpropositionen

för 2000.

Ålderspensionssystemet vid sidan av

statsbudgeten

Miljoner kronor

Utfall

Beräknat

Prognos

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

132 563

135 849

135 823

139 464

144 035

149 696

Utgifterna omfattar ålderspension i form av

allmän tilläggspension (ATP) och ålderspension i

form av folkpension till pensionärer som även

uppbär ATP. Fram t.o.m. 1998 redovisades även

utgifter för delpensionen och

arbetsskadeförsäkringen som utgifter vid sidan

av statsbudgeten. Från och med år 1999

redovisas utgifterna för delpension som anslag

under utgiftsområde 11 Ekonomisk trygghet vid

ålderdom och utgifterna för

arbetsskadeförsäkringen som anslag under

utgiftsområde 10 Ekonomisk trygghet vid

sjukdom och handikapp. För år 1999 uppgår de

totala utgifterna för ålderspensionssystemet vid

sidan av statsbudgeten till 135,8 miljarder

kronor.

Utgifterna för ATP styrs i huvudsak av antalet

pensionärer, deras medelbelopp för ATP samt

basbeloppets storlek. Såväl det totala antalet

pensionärer som basbeloppets storlek väntas den

närmaste treårsperioden öka i mycket liten

utsträckning. Den för närvarande mest

betydelsefulla utgiftsstyrande faktorn är istället

ATP-systemets mognad dvs. äldre pensionärer

med låg eller ingen ATP ersätts av

nytillkommande pensionärer med avsevärt högre

ATP. De senare har i genomsnitt erhållit fler

ATP-år och även erhållit högre medelpoäng

genom reallöneökningar under ett flertal år.

Jämfört med 1999 års utgiftsnivå beräknas

utgifterna därför öka år 2000 och framåt.

För närvarande pågår arbetet med ett

reformerat ålderspensionssystem. Som ett led i

detta arbete har den ATP som t.o.m. år 1998

belastade AP-fonden i form av förtidspension,

efterlevandepension till vuxna och barnpension,

fr.o.m. år 1999 förts över till statsbudgeten. Det

reformerade ålderspensionssystemet innebär

genomgripande förändringar för såväl

statsbudgeten som för AP-fonden och den

enskilde. Det reformerade

ålderspensionssystemet behandlas i den här

propositionen i avsnitt 4.6

Ålderspensionssystemet

8

Skattefrågor

8 Skattefrågor

8.1 Inledning

Regeringen redovisar i detta kapitel vissa förslag

och överväganden på skatteområdet. Först

behandlas fastighetsbeskattningsfrågor och

därefter några företagsinriktade frågor. Vissa

energi- och trafikbeskattningsfrågor tas också

upp liksom några frågor med anledning av de

förslag som presenterades i budgetpropositionen

för år 1999. Avslutningsvis redovisas finansiella

effekter av de förslag som läggs fram. Frågan om

kreditering av anställningsstöd på skattekonto

tas upp i avsnitt 5.4.10.

Ärendet och dess beredning

Lagförslag har upprättats i enlighet med

förteckning i kapitel 2, Förslag till

riksdagsbeslut. Förslagen har under hand beretts

med Riksskatteverket (RSV).

Lagrådet

Den föreslagna lagen om beräkning av viss

inkomstskatt på förvärvsinkomster vid 2001 års

taxering, m.m. motsvarar i princip den lag som

reglerar samma åtgärd vid 2000 års taxering (SFS

1998:1477). Denna lag granskades av Lagrådet

hösten 1998. Det finns därför inte skäl att höra

Lagrådet över det nu framlagda förslaget.

Lagförslagen i övrigt är av så enkel beskaffenhet

att Lagrådets hörande skulle sakna betydelse.

Något yttrande från Lagrådet har därför inte

inhämtats.

8.2 Fastighetsbeskattning

8.2.1 Taxeringsvärden och underlag för

fastighetsskatt år 2000

Regeringens förslag: Omräkningstalen för 2000

års taxeringsvärden skall för småhusenheter och

småhus på lantbruksenheter vara desamma som

de som gäller för år 1999. För hyreshus

(bostadsdelen) skall omräkningstalet för år 2000

bestämmas till 1,00. Regeringen avser att senare i

år återkomma med förslag till ytterligare regler

inför 2001 års taxering om hur underlaget för

fastighetsskatt för hyreshus (bostadsdelen) skall

fastställas. Utgångspunkten för ett sådant förslag

är att 2000 års allmänna fastighetstaxering inte

bör tillåtas slå igenom i fråga om uttag av

fastighetsskatt.

Skälen för regeringens förslag: Allmän

fastighetstaxering sker vart sjätte år räknat

fr.o.m. år 1988 för hyreshus och industrienheter,

år 1990 för småhusenheter och år 1992 för

lantbruksenheter. Vid allmän fastighetstaxering

bestäms för varje taxeringsenhet ett basvärde

som skall motsvara 75 % av dess marknadsvärde.

Detta bestäms med hänsyn till det

genomsnittliga prisläget under andra året före

det år då allmän fastighetstaxering sker.

Prisutvecklingen mellan de allmänna

fastighetstaxeringarna beaktas genom ett särskilt

årligt omräkningsförfarande. Detta innebär att

basvärdet omräknas med hjälp av ett

omräkningstal som fastställs av RSV med hänsyn

till det genomsnittliga prisläget i olika

prisutvecklingsområden under

tolvmånadersperioden mellan den 1 juli andra

året före taxeringsåret och den 30 juni året före

taxeringsåret.

I samband med besluten om omräkningstal

till 1996 och 1997 års omräkningar

uppmärksammade RSV vissa tekniska brister i

omräkningsförfarandet. Dessa hade i första hand

att göra med det förhållandet att

omräkningstalen inte kunde bestämmas med

beaktande av andra faktorer än prisutvecklingen

för samtliga fastigheter av ett visst slag. När det

gällde hyreshus grundades den redovisade

prisutvecklingen i vissa områden uteslutande på

försäljningar av äldre fastigheter eftersom yngre

fastigheter från de s.k. krisårgångarna inte alls

hade avyttrats i dessa områden. Ett

omräkningstal baserat på dessa uppgifter kunde

för yngre fastigheter leda till oriktiga värden. I

fråga om småhus innebar RSV:s

omräkningsbeslut år 1996 att de redan höga

taxeringsvärdenivåerna i vissa attraktiva områden

ytterligare skulle höjas.

Det föranledde riksdagen att under hösten

1996 hos regeringen begära en översyn av

reglerna om fastighetstaxeringsförfarandet. I

avvaktan på utredningens arbete beslöt riksdagen

om en begränsning av omräkningstalen för 1997

års taxeringsvärden i vissa fall, bet. 1996/97:

SkU14, rskr. 1996/97:134, SFS 1996:1615. I mars

1997 förordnade regeringen en särskild utredare

som har till uppgift att se över förfarandet vid

fastighetstaxeringen

(Fastighetstaxeringsutredningen, dir. 1997:36).

För 1998 års omräkningstal ansåg regeringen

att omräkningsförfarandet inte borde leda till

några förändringar av taxeringsvärdena för

hyreshus (bostadsdelen) eller för småhusenheter.

Detta innebar att omräkningstalen för dessa

fastighetstyper skulle vara desamma för år 1998

som de som gällde för år 1997. Lagstiftningen

trädde i kraft den 1 juli 1997 (prop. 1996/97:150,

bet. 1996/97:FiU20, rskr. 1996/97:284, SFS

1997: 441).

I prop. 1997/98:150 föreslog regeringen en

förlängning för år 1999. Lagstiftningen trädde i

kraft den 1 juli 1998 (bet. 1997/98:FiU20,

rskr.1997/98:318, SFS 1998:525).

När det gäller förhållandena för år 2000 har

regeringen gjort följande bedömningar.

I fråga om småhus finns det enligt regeringens

mening ingen anledning att nu göra en annan

bedömning än den som gjordes förra året och

året dessförinnan. Mot bakgrund härav anser

regeringen att omräkningsförfarandet inte bör

leda till någon förändring av taxeringsvärdena för

småhusenheter och för småhus på

lantbruksenheter för år 2000. Detta innebär att

omräkningstalen för dessa typer av fastigheter

skall vara desamma för år 2000 som de som gäller

för år 1999.

För hyreshus (bostadsdelen) är förhållandena

inför år 2000 annorlunda och mer komplicerade

än tidigare. Detta beror på att hyreshusen skall

göras till föremål för en allmän fastighetstaxering

under år 2000. Det finns skäl att anta att den

allmänna fastighetstaxeringen för många

hyreshus kommer att innebära höjda basvärden.

Detta betyder att taxeringsvärdena för hyreshus

kommer att höjas, även om omräkningstalen

skulle vara oförändrade.

Regeringen anser att den förväntade

höjningen av basvärdena avseende hyreshus

(bostadsdelen) inte skall tillåtas slå igenom på

fastighetsskatteuttaget vid 2001 års taxering och

avser att senare i år återkomma med ett förslag

med denna inriktning. Som ett led i ett sådant

förslag bör omräkningstalet för hyreshus

(bostadsdelen) för år 2000 sättas till 1,00. Denna

lagstiftningsåtgärd bör av administrativa skäl

genomföras redan nu.

8.2.2 Reavinstbeskattning av fastigheter

Övergångsregeln

Fram till och med 1990 års skattereform

beräknades reavinster på fastigheter enligt en

med vissa begränsningar real metod. Detta

skedde genom att fastigheternas

anskaffningsvärden räknades upp med hänsyn till

den allmänna prisutvecklingen fr.o. m. det

femte året efter det att fastigheten anskaffats. De

nya reglerna däremot bygger på en nominell

vinstberäkning (prop. 1989/90:110, bet.

1989/90:SkU30, rskr. 1989/90:356, SFS 1990:

650 696).

Övergången från en real till en nominell

vinstberäkning kunde innebära vissa problem.

Fastigheter som efter ett långt innehav kunde

säljas skattefritt eller med låga skattebelopp

omedelbart före reformens genomförande skulle

hamna i en helt annan situation därefter. Detta

innebar att många fastighetsägare sålde eller

övervägde att sälja sina fastigheter till närstående

för att därigenom skaffa ett bättre ingångsvärde

inför framtida försäljningar. För att sådana

situationer skulle undvikas infördes en särskild

tidsbegränsad övergångsregel innebärande att för

avyttringar fram till och med utgången av år 1999

skall de skattskyldiga vid vinstberäkningen få

använda i princip de regler som skulle ha

tillämpats om försäljningen i stället skett den

sista december 1990. Bestämmelsen finns i punkt

4 av övergångsbestämmelserna till lagen

(1990:651) om ändring i lagen (1947:576) om

statlig inkomstskatt och upphör att gälla vid

utgången av år 1999.

Under den tid övergångsregeln funnits har

skatteuttaget vid fastighetsavyttringar avseende

privatbostadsfastigheter i princip sänkts från 30

% till 15 % samtidigt som regler om uppskov

införts (prop. 1993/94:45, bet. 1993/94:SkU11,

rskr. 1993/94: 105, SFS 1993:1469-1474). Att ha

i princip dubbla reavinstskatteregler dels en

huvudregel och dels övergångsregler som bygger

på bestämmelser som avskaffades för snart tio år

sedan är i längden inte acceptabelt. Regeringens

uppfattning är därför att 1990 års beslut bör ligga

fast.

Nytt stickår

Huvudregeln innehåller en bestämmelse som tar

sikte på fastighetsförvärv före år 1952 (det s.k.

stickåret). Bestämmelsen är tillämplig om den

skattskyldige själv förvärvat en fastighet före

detta år eller om han härleder sin rätt till

fastigheten från en person t.ex. en arvlåtare

som förvärvat fastigheten före detta år.

Bestämmelsen om hur ingångsvärdet i sådana fall

skall beräknas och som finns i 25 § 9 mom. lagen

(1947:576) om statlig inkomstskatt avskaffades

vid skattereformen men infördes igen samtidigt

som reglerna om uppskov. Bestämmelsen i fråga

innebär att ingångsvärdet skall bestämmas till

150 % av 1952 års taxeringsvärde om den

skattskyldige inte kan visa att den verkliga

anskaffningskostnaden är högre. Annars

avdragsgilla kostnader för t.ex. om- och

tillbyggnad som lagts ned tidigare än det aktuella

året får inte dras av. Syftet med regeln är att

förenkla vinstberäkningen eftersom det efter

hand blir allt svårare att känna till och hålla reda

på relevanta uppgifter. Detta gäller särskilt om

fastigheten är ärvd eller man fått den i gåva.

Den övergångsregel som i enlighet med vad

ovan sagts inte längre kommer att kunna

tillämpas efter 1999 års utgång innehåller en regel

om att den skattskyldige om han så önskar och

fastigheten är förvärvad före år 1970 kan beräkna

ingångsvärdet till 133 % av 1970 års

taxeringsvärde. Det finns enligt regeringens

mening skäl, inte minst förenklingsskäl, som

talar för att stickåret bör flyttas framåt i tiden

och att ett nytt stickår bör bestämmas. Enligt

regeringens mening bör ett år kring 1980 väljas.

Detta skulle innebära betydande förenklingar

både för enskilda och för myndigheter.

En sådan regel skulle, på samma sätt som

dagens stickårsregel, innebära att en viss andel av

den aktuella fastighetens taxeringsvärde för det

nya stickåret skall utgöra ingångsvärde vid

reavinstberäkningen om inte det verkliga

anskaffningsvärdet är högre. Det är viktigt att en

sådan regel inte utformas så att den utifrån den

nuvarande nominella utformningen av 1952-

årsregeln leder till ett allmänt sett förändrat

skatteuttag. Regeringen avser att till riksdagen

under hösten 1999 återkomma med ett lagförslag

som innehåller en regel som utformats på det sätt

som nu angetts.

8.3 Företagsinriktade åtgärder

Villkoren för realinvesteringar och företagsetab-

leringar i Sverige är generellt sett goda.

Företagsskattereglerna är bl.a. genom den låga

bolagsskatten förmånliga i ett internationellt

perspek-tiv. Det finns dock anledning att i vissa

särskilda avseenden förbättra villkoren för

företagande i Sverige. Regeringen aviserar här ett

antal åtgärder som kommer att bidra till detta.

8.3.1 Förvärv av egna aktier

Aktiebolagskommittén har i delbetänkandet

Aktiebolagets kapital (SOU 1997:22) föreslagit

att svenska aktiebolag under vissa förutsättningar

skall kunna återköpa eller på annat sätt förvärva

egna aktier. Förslaget har remissbehandlats och

lagstiftningsfrågan bereds nu inom

Justitiedepartementet.

Enligt Aktiebolagskommitténs förslag får

egna aktier återköpas under förutsättning att det

omedelbart efter köpet finns full täckning för det

bundna egna kapitalet i balansräkningen.

Publika bolag får endast återköpa aktier via

börs eller annan organiserad marknadsplats eller

genom ett förvärvserbjudande som riktas till

samtliga aktieägare eller till samtliga ägare av

aktier av ett visst slag. Bryter ett publikt bolag

mot denna bestämmelse måste bolaget avyttra

aktierna senast en månad efter förvärvet. Ett

publikt bolag får vid varje given tidpunkt inte

inneha mer än 10 % av totalantalet aktier i

bolaget.

För privata bolag gäller inte några

begränsningar i fråga om tillåtna

förvärvsmetoder. För dessa gäller inte heller

någon övre gräns för innehav av egna aktier. Det

måste dock alltid finnas minst en aktie som inte

ägs av bolaget självt.

Aktiebolagskommittén redovisar i

betänkandet ett antal argument för en möjlighet

för aktiebolag att återköpa egna aktier. Det

primära argumentet anser kommittén vara att det

skulle förbättra bolagens förutsättningar att föra

tillbaka överskottsmedel till aktieägarna och på

det sättet bidra till en effektivare

kapitalanvändning. Ett annat argument är att det

kan underlätta generationsskiften i företag.

Remissopinionen är i huvudsak positiv.

Regeringen delar kommitténs bedömning och

anser det angeläget att en möjlighet till förvärv av

egna aktier skapas.

Några särskilda skatteregler för återköp av

egna aktier finns i de delar det behövs ännu

inte. Aktiebolagskommittén har i sitt betänkande

inte heller aktualiserat några skattefrågor. Under

hösten 1999 kommer därför att presenteras

förslag till den skattemässiga behandlingen av

återköp. Regeringen har dessutom under hösten

1998 i propositionen Omstrukturering och

beskattning (prop. 1998/99:15 s. 267) uttalat att

frågan om uttag av kupongskatt för utländska

aktieägare i samband med omstruktureringar bör

behandlas vid utarbetandet av skatteregler för

återköp av egna aktier. Även denna fråga

kommer således att ses över inom

Finansdepartementet. Den nya lagstiftningen

bör, såvitt gäller de publika företagen, kunna

tillämpas fr.o.m. taxeringen år 2001 (inkomståret

2000). Frågan om den skattemässiga

behandlingen vid återköp i privata bolag,

däremot, kommer inte att hinnas med redan till

år 2000. Regeringen avser emellertid att så snart

det är möjligt återkomma i den frågan.

8.3.2 Kupongskatt på näringsbetingade

innehav

Sedan många år tillbaka har det varit svensk

policy att vid dubbelbeskattningsförhandlingar

föreslå ett ömsesidigt avskaffande av källskatten

på utdelning (kupongskatten) på

näringsbetingade innehav. Redan före Sveriges

inträde i EU hade detta resultat uppnåtts

gentemot några europeiska länder. Genom

medlemskapet i EU uppnås detta gentemot

övriga medlemsstater i och med rådets direktiv

(90/435/EEG) av den 23 juli 1990 om ett

gemensamt beskattningssystem för moderbolag

och dotterbolag hemmahörande i olika

medlemsstater.

I dubbelbeskattningsavtal med några viktigare

länder utanför EU har också kupongskatten på

näringsbetingade innehav avskaffats. Som

exempel på detta kan nämnas Norge (SFS

1989:933 och SFS 1996:1512), Schweiz (SFS

1992:856) och i ett protokoll undertecknat den

19 februari 1999 även Japan. Vid

omförhandlingarna om

dubbelbeskattningsavtalet med USA föreslogs

från svensk sida att kupongskatten i denna del

ömsesidigt skulle avskaffas. Det är emellertid en

fast amerikansk policy att fem procent i

kupongskatt skall tas ut på näringsbetingade

innehav. USA har inte gentemot något land

accepterat att helt slopa kupongskatten på dessa

innehav.

Under senare år har källskatten på bl.a.

utdelning i många länder och i

dubbelbeskattningsavtal kommit att bli allt lägre.

Det är önskvärt att sänkningar helst sker

ömsesidigt i dubbelbeskattningsavtal. Flera

länder har emellertid valt att ensidigt avskaffa

kupongskatten. Det senaste exemplet är

Danmark som fr.o.m. 1 januari 1999 generellt

avskaffat kupongskatten på näringsbetingade

innehav. Ett annat europeiskt exempel är

Luxemburg som i dubbelbeskattningsavtalet

med USA ensidigt valt att avstå från att ta ut

kupongskatt.

Det är angeläget att utländska företags

investeringar i Sverige inte skattemässigt

missgynnas när vinstmedel delas ut från Sverige.

Regeringen avser därför att i samband med

budgetpropositionen föreslå att kupongskatten

på näringsbetingade innehav skall avskaffas

fr.o.m. den 1 januari 2000.

8.3.3 Stoppregler

Stoppreglerna är det regelverk som tar sikte på

transaktioner mellan fåmansägda företag och

deras ägare. Syftet med reglerna är att förhindra

att intressegemenskapen mellan företaget och

ägaren missbrukas skattemässigt.

Stoppregelutredningen har haft till uppgift att se

över reglerna för att om möjligt slopa dessa så att

beskattningen i stället kan ske enligt allmänna

regler. Utredningen föreslår i betänkandet

Stoppreglerna (SOU1998:116) mycket

omfattande förändringar i regelverket.

Utgångspunkten för utredningen är att särregler

endast är motiverade då intressegemenskapen

mellan företag och ägare kan befaras ge ett

betydande utrymme för obehöriga

skattelättnader. Utredningens förslag innebär

bl.a. att stoppreglerna i betydande utsträckning

slopas och att beskattningen i stället skall ske

enligt allmänna regler. Betänkandet har just

remissbehandlats. Efter ytterligare beredning

avser regeringen att i anslutning till

budgetpropositionen återkomma till riksdagen

med ett förslag.

8.3.4 Beskattning av utländska

nyckelpersoner

För att Sverige skall kunna behålla sin position

som ett högteknologiskt och kunskapsintensivt

land är det angeläget att svenska företag även i

framtiden kan anställa utländska företagsledare,

experter och forskare med hög kompetens.

Behovet av en lagstiftning som särskilt beaktar

de skattemässiga problem som uppkommer vid

tillfälliga anställningar av utländsk personal har

accentuerats genom att flera europeiska länder,

bl.a. två av våra grannländer, har infört sådan

lagstiftning. Det kan innebära att dessa länder ter

sig mer attraktiva när internationella företag

väljer land för nyetableringar. Krav har därför

rests på att särskilda skatteregler för sådana

internationellt efterfrågade nyckelpersoner också

skall införas i Sverige för att därigenom minska

företagens lönekostnader.

Finansdepartementet avser att inom kort lägga

fram en promemoria med förslag till

skattelättnader för utländska nyckelpersoner

som vistas i Sverige under en begränsad tid.

Syftet med sådana särregler är att ge svenska

företag och forskningsinstitutioner möjlighet att

konkurrera om högt kvalificerad arbetskraft och

att skapa fortsatt goda förutsättningar för

utländska företags nyetableringar i Sverige med

bistånd av företagens utländska nyckelpersoner.

8.3.5 Utredning om fåmansföretag och

generationsskiften

De särskilda reglerna för beskattning av aktiva

ägare i fåmansföretag, de s.k. 3:12-reglerna, har

nu tillämpats i åtta år. Regelsystemet infördes

genom 1990 års skattereform (prop. 1989/90:110

och 1990/91:54). Bestämmelserna finns i 3 § 12

mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt,

SIL.

Alltsedan 3:12-reglerna tillkom har dessa

debatterats. Det har ifrågasatts om det är

nödvändigt att ha ett särskilt system för

beskattning av aktiva fåmansföretagsdelägare.

Behovet av särskilda regler för aktiva delägare i

fåmansföretag har sin bakgrund i att

kapitalinkomster till skillnad från

förvärvsinkomster beskattas proportionellt. Det

är därför inte möjligt att ha ett system som

tillåter att vissa skattskyldiga kan ta ut sina

arbetsinkomster i form av lägre beskattad

kapitalinkomst. Någon form av reglering är

därför nödvändig.

Reglernas uppbyggnad och då framförallt

deras komplexitet har kritiserats. Kunskapen om

hur 3:12-reglerna har utnyttjats är emellertid

begränsad. Det innebär i sin tur att kunskaperna

om reglernas effekter på exempelvis företagens

investeringar och deras inverkan på tillväxten är

begränsade.

Till bilden hör de möjligheter som finns för

att på ett för företaget och dess delägare kostnads

effektivt sätt åstadkomma generationsskiften i

företaget. Det är av väsentlig betydelse att det

inte finns regler som hindrar den fortsatta

utvecklingen av företaget när ett

generationsskifte väl har skett. Särskilda regler

om värdering vid arv och gåva av företag, som

bedriver jordbruk och rörelse finns i lagen

(1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt.

Inom Finansdepartementet pågår en översyn

av lagen om arvsskatt och gåvoskatt. Avsikten är

att åstadkomma en modernare lagstiftning som

är bättre anpassad till dagens villkor. Ändrade

kapitalbeskattningsregler i kombination med de

s.k. 3:12-reglerna gör att förhållandena numera är

annorlunda och mer komplicerade än vad som

var fallet när de särskilda reglerna i arvs- och

gåvoskattelagstiftningen kom till.

Regeringens strävan är att åstadkomma ett än

mer småföretagarvänligt och tillväxtfrämjande

regelsystem utan att utöka möjligheterna till

skatteplanering. Enligt regeringens mening bör

därför 3:12-reglerna och de regler som gäller för

generationsskiften ses över. Regeringen har för

avsikt att så snart som möjligt tillkalla en särskild

utredare. I uppdraget skall ingå en utvärdering av

de gällande reglerna och att mot bakgrund av den

gjorda utvärderingen föreslå nya, förenklade och

tillväxtfrämjande skatteregler.

8.4 Energi- och trafikbeskattning

8.4.1 Skatteväxling

Skatteväxlingskommittén angav i sitt betänkande

att ekonomiska styrmedel har visat sig vara

effektiva för att hejda och minska miljöhot. Den

successivt ökade miljörelateringen av

skattesystemet i vårt land under de senaste

årtiondena har bidragit till att vi kunnat uppnå

viktiga miljömål. Denna utveckling bör fortsätta.

Kommittén förutsatte att utrymmet för

skatteväxling i ett 15-årsperspektiv var minst lika

stort som det som redan hade utnyttjats under

1980- och 1990-talen. Kommittén utgick därvid

från att vår omvärld också kommer att röra sig i

riktning mot ökad miljörelatering av skatterna.

Regeringen delar Skatteväxlingskommitténs

bedömning och anser därför att en fortsatt

miljörelatering av skattesystemet är en viktig

uppgift i de fortsatta skatteöverläggningarna.

Rätt utformade åtgärder som berör alla

samhällssektorer kan bidra till en effektiv

användning av våra resurser, begränsa olika slag

av negativ miljöpåverkan och utgöra en viktig

länk i arbetet för ett ekologiskt hållbart samhälle.

Ökade intäkter på grund av en miljörelatering

kan till stor del användas för att reducera uttaget

av andra skatter, i första hand olika former av

skatt på arbete i syfte att främja sysselsättningen.

Utformningen av och takten i

miljörelateringen får också göras med hänsyn till

situationen i vår omvärld. Industrins

konkurrenskraft måste säkerställas även i

framtiden. Det är viktigt att inte minst den

elintensiva industrin satsar på teknisk utveckling.

Sverige arbetar på EU-nivå för antagandet av ett

nytt direktiv om minimibeskattning av energi.

Framgång i detta arbete kan komma att

ytterligare öka Sveriges utrymme för en fortsatt

miljörelatering av skattesystemet.

För att stimulera en introduktion av

alternativa drivmedel avser regeringen att lämna

in en ansökan till kommissionen för att kunna

medge skattebefrielse för biodrivmedel, t.ex.

etanol och rapsmetylester. Det skattebortfall

som blir följden av skattelättnaderna bör

kompenseras genom skattehöjningar på fossila

bränslen. På sikt bör emellertid alla bränslen vara

föremål för beskattning, och därför bör den

totala skattebefrielsen vara begränsad till att gälla

under ett introduktionsskede. Regeringens

bedömning är att energiskatt skall börja tas ut på

biodrivmedel från år 2004.

8.4.2 Miljöincitament i

trafikbeskattningen

Regeringens förslag: Elbilar och elhybridbilar skall

få en femårig fordonsskattebefrielse från den 1

juli 1999. Vidare avser regeringen att under

hösten 1999 föreslå att en skattelättnad införs i

trafikbeskattningen för lätta fordon som

uppfyller EU:s framtida avgaskrav. Inom

Regeringskansliet bereds också ett förslag om

möjlighet att sätta ned förmånsvärdet för elbilar,

elhybridbilar och bilar som drivs med alternativa

bränslen.

Skälen för regeringens förslag: Lätta fordon har

en femårig fordonsskattebefrielse om de

uppfyller kraven för miljöklass 1 enligt 2 a §

bilavgaslagen (1986:1386). Fordon som drivs

enbart med el från batterier i fordonet (elbilar)

och fordon som drivs både med el från batterier

och bränsle i en förbränningsmotor

(elhybridbilar) omfattas dock inte av någon

sådan skattebefrielse trots att dessa bilar får anses

vara lika miljövänliga som fordon i miljöklass 1.

Skatteutskottet har angett i betänkandet

1998/99:SkU13 att regeringen skyndsamt bör

återkomma med förslag om att personbilar och

andra lätta fordon som drivs med elektricitet bör

beskattas på samma sätt som motsvarande

fordon i miljöklass 1. Regeringen föreslår därför

att även el- och elhybridfordon bör omfattas av

den femåriga skattebefrielsen. En sådan

skattebefrielse bör dock endast gälla el- och

elhybridfordon som blir skattepliktiga från den 1

juli 1999.

EU har beslutat om nya skärpta avgaskrav för

lätta fordon, dvs. för personbilar samt bussar och

lastbilar med en skattevikt av högst 3 500

kilogram (direktiv 98/69/EG om åtgärder mot

luftförorening genom avgaser från motorfordon

och om ändring av rådets direktiv 70/220/EEG,

EGT L 350, 28.12.1998, s. 1, Celex 398L0069).

Regeringens avsikt är att dessa avgaskrav skall

genomföras i svensk lagstiftning inom kort

genom ändring av bilavgasförordningen

(1991:1481). I samband härmed bör också en till

de nya avgaskraven knuten skattelättnad införas i

trafikbeskattningen för särskilt miljövänliga

bilar.

Inom Regeringskansliet bereds även frågan

om en möjlighet att fr.o.m. beskattningsåret

1999 jämställa förmånsvärdet för elbilar,

elhybridbilar och bilar som drivs med alternativa

bränslen med närmast jämförbara bilar av samma

märke och årsmodell som drivs med bensin eller

diesel. En bil som drivs med exempelvis gas eller

dubblerade bränslesystem har ett väsentligt

högre inköpspris än dess med traditionellt

bränsle drivna motsvarighet. Med gällande

bilförmånsregler medför detta att den alternativt

drivna bilen får ett högre förmånsvärde än dess

traditionella motsvarighet, vilket försvårar

introduk-tionen av bilar som använder

alternativa bränslen.

8.4.3 Jordbrukets beskattning

Regeringen har i regeringsförklaringen den 6

oktober 1998 uttalat sig för att jordbruket skall

ges villkor som är likvärdiga med andra

näringars. Regeringen anser att det finns

anledning att överväga att skattemässigt jämställa

jordbruket med industrin. Ett sådant förslag

finns i betänkandet En livsmedelsstrategi för

Sverige (SOU 1997:167). Det skattebortfall som

en ändring medför bör finansieras inom

energiskattesystemets ram.

En skatteförändring för jordbruket kan med

fördel ske i ett större energipolitiskt

sammanhang. Jordbrukets energibeskattning kan

aktualiseras i samband med de pågående

överläggningarna om skattepolitikens framtida

utformning mellan samtliga riksdagspartier.

8.5 Uppföljning av åtgärder i

budgetpropositionen för 1999

8.5.1 Skattelättnad för låg- och

medelinkomsttagare

I budgetpropositionen för 1999 bedömdes att

det fanns ett utrymme för att sänka skatten på

arbetsinkomster. Samtidigt konstaterades att det

var för tidigt att utforma permanenta lösningar

och att det var nödvändigt med en bred och djup

diskussion om den framtida beskattningen av

arbetsinkomster. Avvägningen mellan en rättvis

fördelning och stimulanser för

arbetsmarknadsdeltagande, arbetsutbud,

utbildning och kompetensutveckling framhölls

som väsentlig.

Sedan budgetpropositionen för 1999

avlämnades har överläggningar mellan

riksdagspartierna om skattesystemets framtida

utformning inletts. Tyngdpunkten i en

skattereform skall ligga på en reformerad

beskattning av arbetsinkomster. Aktuella

bedömningar av de offentliga finanserna visar att

en mer omfattande skattereform med denna

inriktning kan inledas i och med inkomståret

2001.

För att redan 1999 tillföra låg- och

medelinkomsttagarna mer köpkraft föreslogs för

inkomståret 1999 en skattereduktion på 1 320

kronor mot pensionsgrundande inkomster upp

till 135 000 kronor. Därefter avtrappas

reduktionen med 1,2 % av överskjutande

inkomst. Det innebär att reduktionen upphör vid

en pensionsgrundande inkomst på ca 245 000

kronor.

Enligt de bedömningar regeringen gör av de

offentliga finanserna finns det ekonomiskt

utrymme att även vid 2001 års taxering medge en

skattelättnad för låg- och medelinkomsttagare.

Regeringen är dock inte beredd att nu fastställa

den exakta utformningen på en sådan

skattelättnad. Regeringen avser i stället att

återkomma till frågan i budgetpropositionen för

2000. Ett belopp motsvarande kostnaden för

årets skattereduktion bör avsättas för år 2000.

8.5.2 Sänkt fastighetsskatt för

bostadshyreshus

Regeringens förslag: Sänkningen av

fastighetsskattesatsen för hyreshus under år 1999

från 1,5 till 1,3 % förlängs ytterligare ett år.

Skälen för regeringens förslag: För år 1999

sänktes fastighetsskatten på hyreshus till den del

som avser bostäder från 1,5 till 1,3 % efter

förslag i prop. 1998/99:1. Lagstiftningen trädde

ikraft den 1 januari 1999 (bet. 1998/99:FiU1,

rskr. 1998/99:38, SFS 1998:1478). Sänkningen

gjordes i avvaktan på de ställningstaganden som

regering och riksdag kan göra med anledning av

de förslag Fastighetsbeskattningskommittén kan

komma att lägga fram. Motiven för förslaget

redovisades utförligt i propositionen. Regeringen

finner inte anledning att göra en annan

bedömning i dag och föreslår att den sänkta

fastighetsskatten skall gälla även för år 2000.

8.5.3 Det fasta beloppet vid

beskattningen av förvärvsinkomster

Regeringens förslag: Den statliga skatt om 200

kronor som utgår på förvärvsinkomster för

fysiska personer och som vid 2000 års taxering

utgör en kommunal inkomstskatt skall även vid

2001 års taxering utgöra en kommunal

inkomstskatt.

Skälen för regeringens förslag: Statlig

inkomstskatt för fysiska personer utgår dels med

en fast skatt om 200 kronor, dels med 20 % av

den del av den beskattningsbara

förvärvsinkomsten som överstiger en nedre

skiktgräns om 219 300 kronor samt med 25 % av

den del av den beskattningsbara inkomsten som

överstiger en övre skiktgräns om 360 000

kronor. Vid 2000 års taxering skall den fasta

skatten om 200 kronor utgöra en kommunal

skatt enligt lagen (1998:1477) om beräkning av

viss inkomstskatt på förvärvsinkomster vid 2000

års taxering, m.m. Av den sammanlagda

inkomstskatt som tillförs kommunsektorn skall

66,5 procent utgöra skatt till kommuner och 33,5

procent skatt till landsting. Överföringen av

skatten motiverades med att kommunerna och

landstingen under senare tid hade fått kostnader

som ledde till att utrymmet för insatser för skola,

vård och omsorg minskat.

I budgetpropositionen för 1999 anförde

regeringen att den i vårpropositionen skulle ta

ställning till en eventuell förlängning av

överföringen av skatten från staten till

kommunerna. Detta ställningstagande skulle

grundas på förnyade bedömningar av den

ekonomiska utvecklingen. Regeringen kan nu

konstatera att den kommunala sektorn

fortfarande är i behov av en ekonomisk

förstärkning. Regeringen föreslår därför att det

fasta beloppet om 200 kronor även vid 2001 års

taxering skall utgöra en kommunal inkomstskatt.

8.6 Finansiella effekter

I detta avsnitt redovisas de finansiella effekterna

för statsbudgeten och den konsoliderade

offentliga sektorn av de olika skatteförslagen.

För respektive förslag presenteras bruttoeffekten

och den varaktiga effekten för offentlig sektor.

Därutöver anges de kassamässiga effekterna för

statsbudgeten och den offentliga sektorn för

kalenderåren 2000 2002.

Förslagen om oförändrade omräkningstal för

småhus och småhus på lantbruksenheter samt

aviserade begränsningar vad gäller

taxeringsvärdena för hyreshus (bostadsdelen) för

år 2000 beräknas inte påverka de offentliga

finanserna i förhållande till den redovisning som

lämnades i budgetpropositionen för år 1999.

Förslagen aviserades i denna proposition och

effekterna av förslagen beaktades redan då.

Den offentlig-finansiella effekten av förslaget

om en femårig skattebefrielse för el- och

elhybridbilar är försumbar.

Förslaget om en skattelättnad för låg- och

medelinkomsttagare för år 2000 beräknas ge

samma offentlig-finansiella effekter som

motsvarande förslag enligt BP99. Även om

regeringen återkommer till förslagets exakta

utformning i budgetpropositionen för år 2000

antas här utformningen bli sådan att effekterna

blir desamma som för den åtgärd som gäller i år.

Förslaget om att förlänga sänkningen av

fastighetsskatten för hyreshus till att avse även år

2000 beräknas ge en bruttobudgetförsvagning på

0,87 miljarder kronor (inkl. effekt av

omräkning). I kassamässiga termer uppkommer

den finansiella belastningen först år 2001 p.g.a.

förskjutningar i skatteuppbörden. Den varaktiga

effekten för offentlig sektor av denna temporära

åtgärd, beräknad som en ränteeffekt på den

engångsvisa budgetförsvagningen, uppgår till 20

miljoner kronor.

Det förhållandet att det fasta beloppet vid

beskattningen av förvärvsinkomster om 200

kronor även skall tillfalla kommunerna för år

2000 beräknas försvaga såväl statsbudget som

offentllig sektor med 1,25 miljarder kronor för

detta år.

Tabell 8.1 Budgeteffekter av i VÅP99 aktualiserade skatteförslag m.m.

Bruttoeffekter, kassamässiga effekter för

statsbudgeten och för offentlig sektor åren 1999-2002 samt varaktiga

nettoeffekter för offentlig sektor

Miljarder kronor

Ikraft

Brutto-

Statsbudget

Offentlig sektor

Varaktig

effekt

2000

2001

2002

2000

2001

2002

effekt

Förlängd tillfällig skattereduktion

1/1 2000

-3,26

-2,98

-0,28

-0,14

-2,98

-0,28

-0,14

-0,17

Omvandling av 200-krona

1/1 2000

0

-1,25

0

0

-1,25

0

0

0

Sänkt fastighetsskatt hyreshus

1/1 2000

-0,87

0

-0,73

-1

0

-0,64

-1,1

-0,02

Summa

-4,13

-4,23

-1,01

-1,14

-4,23

-0,92

-1,24

-0,19

9

Kommunsektorn

9 Kommunsektorn

9.1 Allmänna utgångspunkter

En väl fungerande kommunal sektor är en viktig

förutsättning för välfärdssamhället. En god

kvalitet i barnomsorgen, skolan och vården

lägger grunden för en ökad tillväxt. Sedan år

1997 har det funnits ett samhällsekonomiskt

utrymme att höja statsbidragen till kommuner

och landsting. Riksdagen har fram till och med år

1999 beslutat om att höja statsbidragen till

kommuner och landsting med 16 miljarder

kronor. Regeringen har för år 2000 aviserat att

det generella statsbidraget skall höjas med 4

miljarder kronor. Riksdagen beslutade också

efter förslag i budgetpropositionen för 1999 att

den statliga skatt om 200 kronor som utgår på

fysiska personers förvärvsinkomster skall utgöra

kommunal inkomstskatt. Förändringen innebär

att ca 1,3 miljarder kronor tillförs kommuners

och landstings skatteinkomster år 1999.

Regeringen föreslår nu att den förändring som

gäller för år 1999 skall förlängas att gälla även för

år 2000.

Regeringen har i budgetpropositionen för

1999 aviserat en höjning av statsbidragen även

för år 2001 med 2 miljarder kronor. I samband

med detta uttalade regeringen att ett flertal

kommunalekonomiska frågor är aktuella under

kommande år varvid denna resursökning kan

utgöra en delfinansiering. Det statsfinansiella

läget bedöms nu medge en större ökning av

bidragen till kommuner och landsting från år

2001. Regeringen avser att föreslå att sammanlagt

4 miljarder kronor tillförs kommuner och

landsting från år 2001. Det tidigare aviserade

tillskottet för år 2001 skall användas för att bl.a.

underlätta införandet av förändringarna i

utjämningssystemet samt bidra till finansieringen

för att stegvis genomföra en allmän förskola och

maxtaxa i barnomsorgen. Från utgiftsområdet

överförs därför år 2001 1,7 miljarder kronor till

utgiftsområde 16 Utbildning och

universitetsforskning. År 2002 överförs 1,3

miljarder kronor. Regeringen avser även att

föreslå ett resurstillskott på 1 miljard kronor år

2002 till följd av de förändringar som kommer

att ske inom försvarsområdet. Beslutade och

aviserade höjningar av statsbidragen uppgår då

till 25 miljarder kronor år 2002. I detta belopp

ingår medel som tillförs utgiftsområde 16 för att

fr.o.m. år 2001 stegvis genomföra en allmän

förskola och maxtaxa i barnomsorgen.

Uppföljningar av den kommunala ekonomin

visar att kommuner och landsting har prioriterat

skolan, vården och omsorgen framför andra

verksamheter år 1997. Det är helt i enlighet med

de mål regering och riksdag har haft för de höjda

statsbidragen. Skillnaderna i ekonomisk situation

mellan enskilda kommuner och landsting är

emellertid fortfarande stora. Kravet på en

ekonomi i balans från och med år 2000 har för en

del kommuner och landsting inneburit fortsatta

besparingar i verksamheten. De har emellertid

kunnat begränsas tack vare de höjda

statsbidragen och den tillfälliga förändringen av

den statliga inkomstskatten.

Regeringen överlämnar samtidigt med denna

proposition ett förslag till förändringar i

utjämningssystemet för kommuner och

landsting (prop. 1998/99:89). De förslag till

förändringar i utjämningssystemet som

presenteras kommer att få betydelse för de

enskilda kommunernas och landstingens

situation. Syftet med utjämningssystemet är att

skapa likvärdiga ekonomiska förutsättningar för

kommuner respektive landsting att bedriva sin

verksamhet. Det ställer krav på en långtgående

utjämning av skatteinkomster och av strukturellt

betingade kostnadsskillnader. Förändringarna i

utjämningssystemet innebär såväl

bidragsökningar som bidragsminskningar för

enskilda kommuner och landsting i förhållande

till nu gällande regler. För att ge kommuner och

landsting möjlighet att anpassa verksamheten till

inkomstförändringarna föreslår regeringen

särskilda införanderegler för åren 2000 2004.

De föreslagna och nu aviserade höjningarna av

de generella statsbidragen skall bl.a. ses mot

bakgrund av behoven av att dels fortsätta

utveckla kvaliteten i de kommunala

kärnverksamheterna genom att t.ex. minska

väntetiderna i hälso- och sjukvården, vidta

förbättringar inom äldreomsorgen, och öka

måluppfyllelsen i skolan, dels underlätta

införandet av förändringarna i

utjämningssystemet. De utökade

skatteinkomsterna år 2000 samt höjningarna av

de generella statsbidragen bör också ses mot

bakgrund av den ökade omslutningen i det

kommunala momssystemet.

Regeringens bedömning är att de nu aviserade

höjningarna av statsbidragen och de ökade

skatteinkomsterna kommer att förbättra det

ekonomiska läget för kommuner och landsting.

Regeringen har i flera sammanhang uttalat att

utrymmet för generella skattehöjningar är

mycket begränsat. Det är regeringens ambition

att så snart utrymme ges åstadkomma sänkt skatt

på arbetsinkomster. Ett ökat kommunalt

skatteuttag skulle motverka denna ambition.

Lagen (1996:1061) om minskning i särskilda fall

av det generella statsbidraget till kommuner och

landsting för åren 1997 1999 upphör att gälla vid

utgången av år 1999. Mot bakgrund av de ökade

resurser som nu tillförs sektorn förutsätter

regeringen att kommuner och landsting är

mycket restriktiva med att höja sin skattesats de

kommande åren.

Regeringen anser att det är av stor vikt att

arbetet med omstrukturering och omprioritering

av den kommunala verksamheten fortsätter för

att kommuner och landsting skall nå en ekonomi

i balans och skapa utrymme för de förändrade

behov som den demografiska utvecklingen för

med sig.

9.2 Utvecklingen i kommuner och

landsting de senaste åren

Regeringen överlämnar samtidigt med denna

proposition en skrivelse till riksdagen om

utvecklingen i den kommunala sektorn (skr.

1998/99:97). Skrivelsen avser att ge underlag för

en samlad bedömning av den finansiella

utvecklingen i kommuner och landsting av

resursutnyttjandet i kommunsektorn och av

måluppfyllelsen i de verksamheter som

kommuner och landsting ansvarar för. I avsnitt

9.2.6 ges en sammanfattning och bedömning av

utvecklingen fram till och med år 1998 i enlighet

med vad som redovisas i skrivelsen.

9.2.1 Kommunsektorns andel av

samhällsekonomin

Enligt nationalräkenskaperna motsvarade

kommunsektorns utgifter 24,7 procent av BNP

år 1998. Kommunsektorns inkomster

motsvarade 24,6 procent av BNP, varav

kommunalskatter och statsbidrag utgjorde

huvuddelen. Kommunalt ägda företag och

affärsdrivande verk ingår inte i kommunsektorn,

utan räknas till företagssektorn. Kommunerna

svarade år 1998 för 67 procent av sektorns

utgifter, landstingen för 30 procent och

församlingarna tillsammans med

kommunalförbunden för 3 procent. När

relationerna mellan staten och Svenska kyrkan

ändras år 2000 kommer församlingarna inte

längre att räknas till kommunsektorn.

Den kommunala expansionen kulminerade år

1991. Därefter har resurserna minskat med drygt

2 procent t.o.m. år 1997, om

bruttoproduktionens utveckling i fasta priser

används som ett mått på resursutvecklingen. Den

kommunala konsumtionens utveckling i fasta

priser används ofta för att beskriva

resursutvecklingen. Konsumtionen motsvarar

emellertid endast den del av resurserna som

finansieras med skattemedel. För att erhålla ett

mått som även beaktar försörjningsinkomster

och avgifter kan bruttoproduktionen användas.

Enligt det preliminära utfallet för år 1998 har

bruttoproduktionen ökat med drygt 1 procent

från år 1997. Den totala minskningen under åren

1991 1998 uppgår således till knappt 1 procent.

9.2.2 Kommunsektorns betydelse för det

offentliga finansiella sparandet

Riksdagen har lagt fast ett mål för

budgetpolitiken som innebär att den offentliga

sektorn fr.o.m. år 2000 skall uppvisa ett positivt

finansiellt sparande motsvarande 2 procent av

BNP sett över en konjunkturcykel. Det

finansiella sparandet utgör skillnaden mellan

inkomster och utgifter. Eftersom även den

kommunala sektorn omfattas av detta mål är det

av stor vikt för staten att följa utvecklingen av de

kommunala finanserna. På grund av skillnader i

redovisningsprinciper kan årets resultat, som det

kommunala balanskravet är kopplat till, och det

finansiella sparandet skilja sig åt beloppsmässigt.

Resul-tatutvecklingen redovisas i avsnitt 9.2.3.

Hur det finansiella sparandet har utvecklats i

kommunsektorn åren 1980-1998 framgår av

diagram 9.1.

Diagram 9.1 Kommunsektorns finansiella sparande 1980-

1998, miljarder kronor och procent av BNP

Källa: Statistiska centralbyrån

Variationerna i kommunsektorns finansiella

sparande har inte varit lika stora som

variationerna i statens finansiella sparande.

Dessutom har utvecklingen ofta gått i motsatt

riktning. Som exempel kan nämnas att när

underskottet i den offentliga sektorns

sammanlagda finansiella sparande var som störst

år 1993 (motsvarande 12,3 procent av BNP)

uppvisade kommunsektorn ett positivt finansiellt

sparande motsvarande 0,7 procent av BNP.

Den tillfälliga förbättringen i det finansiella

sparandet i början av 1990-talet berodde främst

på att de höga nominella löneökningarna i

Sverige de närmast föregående åren fick

genomslag på de kommunala skatteinkomsterna

med två års fördröjning, samtidigt som pris- och

löneökningstakten bromsades upp. Även

lågkonjunkturen åren 1991-1993 påverkade

kommunsektorns skatteinkomster med ett par

års fördröjning. Den tvååriga eftersläpningen vid

utbetalningen av kommunalskattemedel

upphörde i praktiken år 1995. Numera erhåller

kommuner och landsting preliminära

skattemedel baserade på en

prognos, varefter en avräkning görs när utfallet

föreligger.

9.2.3 Den ekonomiska utvecklingen fram

till och med år 1998

Ekonomiskt resultat kommuner

I resultaträkningen redovisas intäkter och

kostnader, dvs. de inkomster och utgifter som

hör till den aktuella redovisningsperioden. Från

och med räkenskapsåret 1998 skall kommuner

och landsting upprätta redovisningen enligt lagen

(1997:614) om kommunal redovisning. Detta

innebär bland annat att resultaträkningen skall

ställas upp på ett delvis annorlunda sätt än

tidigare. En anpassning av uppställningen i

resultaträkningen för år 1998 har gjorts i tabell

9.1 för att möjliggöra jämförelser mellan år 1998

och tidigare år. Jämförbarheten påverkas dock i

viss mån av förändrade principer för redovisning

av pensioner. Fr.o.m. år 1998 skall

pensionsförpliktelserna redovisas enligt den s.k.

blandade modellen, vilket inledningsvis ger något

lägre kostnader jämfört med det s.k. fonderade

systemet som tillämpats tidigare.

Såväl resultatet efter skatteintäkter och

finansnetto som årets resultat förbättrades för

kommunerna sammantaget mellan åren 1996 och

1997. Resultatet år 1998 försämrades dock

jämfört med år 1997. Enligt preliminära

uppgifter för år 1998 redovisar kommunerna ett

svagt negativt resultat. Utan extraordinära poster

hade kommunerna redovisat ett negativt årets

resultat om ca 3 miljarder kronor. Extraordinära

intäkter avser exempelvis realisationsvinster i

samband med försäljning av företag. Om

extraordinära poster exkluderas förbättrades

emellertid resultatet med 1,6 miljarder kronor

mellan år 1997 och år 1998. En stor del av denna

förbättring kan hänföras till den ändrade

redovisningen av pensionsförpliktelserna.

Tabell 9.1 Kommunernas resultaträkning åren 1994 1998

Miljarder kronor, löpande priser

År

1994

1995

1996

1997

19981

Verksamhetens intäkter

81,7

80,1

75,6

74,9

73,7

Verksamhetens kostnader

-269,5

-275,5

-290,8

-297,6

-299,1

Verksamhetens netto-

kostnader

-187,8

-195,4

-215,2

-222,7

-225,4

Skatteintäkter

168,8

179,9

192,0

197,2

193,4

Generella statsbidrag

31,3

31,3

32,7

37,4

43,5

Finansnetto

-1,8

-1,0

-0,1

0,3

0,8

Resultat efter

skatteintäkter och

finansnetto

10,5

14,7

9,3

12,2

12,3

Avskrivningar

-9,3

-10,0

-10,2

-10,7

-10,7

Förändring av

pensionsskuld2

-4,5

-5,3

-5,6

-6,1

-4,6

Extraordinära poster

4,4

3,5

9,0

7,7

2,7

Årets resultat (förändring

av eget kapital)

1,1

2,9

2,5

3,1

-0,3

 exkl. extra ordinära poster

-3,3

-0,6

-6,5

-4,6

-3,0

1 Preliminära uppgifter

2 Pensionsskuldens förändring för åren 1994-1997. För år 1998 redovisas

pensionskostnaderna och ränta på pensionslöften intjänade fr.o.m år 1998 på

denna

rad för att underlätta jämförelser.

Källa: Statistiska centralbyrån

För de enskilda kommunerna varierade det

ekonomiska resultatet i kronor per invånare

kraftigt. Andelen kommuner med ett negativt

resultat uppgick till ca 75 procent år 1997. Enligt

preliminära uppgifter för år 1998 uppgick denna

andel till ca 60 procent.

Ekonomiskt resultat landsting

Landstingens sammantagna ekonomiska resultat

har försämrats något mellan åren 1996 och 1997.

Enligt preliminära uppgifter försämrades

resultatet ytterligare något år 1998. Resultatet

påverkas endast marginellt av extraordinära

poster.

Tabell 9.2. Landstingens resultaträkning åren 1994 1998

Miljarder kronor, löpande priser

År

1994

1995

1996

1997

1998

Verksamhetens intäkter1

23,3

24,0

23,2

22,3

-

Verksamhetens

kostnader1

-117,2

-115,8

-111,5

-113,0

-

Verksamhetens netto-

kostnader

-93,9

-91,8

-88,3

-90,6

-99,2

Skatteintäkter

87,5

87,2

85,7

86,3

91,2

Generella statsbidrag

9,0

8,5

5,8

6,8

9,1

Finansnetto

0,8

1,1

1,2

0,9

0,6

Resultat efter

skatteintäkter och

finansnetto

3,4

4,9

4,5

3,4

1,6

Avskrivningar

-4,3

-4,4

-4,4

-4,3

-4,6

Förändring av

pensionsskuld2

-4,8

-3,2

-3,6

-3,0

-2,1

Extraordinära poster

0,3

0,0

-0,2

-0,1

-1,0

Årets resultat

(förändring av eget

kapital)

-5,3

-2,7

-3,7

-4,0

-6,2

 exkl. extraordinära

poster

-5,6

-2,7

-3,5

-3,9

-5,2

1 Fullständiga uppgifter på denna nivå saknas

2 Pensionsskuldens förändring för åren 1994-1997. För år 1998 redovisades

pensionskostnaderna och ränta på pensionslöften intjänade fr.o.m. år 1998 på

denna

rad för att underlätta jämförelser.

Källor: Statistiska centralbyrån och Landstingsförbundet.

Det ekonomiska resultatet i kronor per invånare

varierar mellan olika landsting, dock inte lika

mycket som mellan kommunerna. Samtliga

landsting utom ett redovisar ett negativt resultat

för år 1998. Utfallet för år 1998 innebär, trots

budgeterade besparingar, en försämring både

jämfört med tidigare år och jämfört med budget.

Kostnaderna ökade realt under år 1998, bl.a.

beroende på satsningar för att reducera vårdköer.

9.2.4 De kommunala verksamheterna

De sammanlagda nettokostnaderna för de

kommunala verksamheterna uppgick år 1998 till

knappt 350 miljarder kronor. Nettokostnaderna

för skola, vård och omsorg utgör ca 80 procent

av de totala nettokostnaderna. Det innebär

således att den kommunala ekonomin är starkt

beroende av hur kostnaderna inom dessa

verksamheter utvecklas.

Nettokostnaderna har mellan åren 1996 och

1997 ökat framförallt för primärvården,

grundskolan och individ- och familjeomsorgen.

Det kan finnas olika förklaringar till

utvecklingen, bl.a. demografiskt betingade

behovsförändringar men också att de utökade

statsbidragen kommit dessa verksamheter

tillgodo.

Nettokostnaderna påverkas av avgifter och

andra försäljningsintäkter. Avgifternas andel av

bruttokostnaderna har dock endast förändrats

marginellt för de olika verksamheterna mellan

åren 1996 och 1997.

Tabell 9.3 Nettokostnader år 1997 samt förändring åren

1996-1997

Miljarder kronor, löpande priser

Nettokostnad år 1997

Förändring % åren

1996-1997

Kommuner

Barnomsorg

35,4

0,0

Grundskola

49,7

3,8

Gymnasieskola

19,0

2,6

Individ- och

familjeomsorg

21,9

5,2

Äldre- och

handikappomsorg

65,3

2,3

Övriga verksamheter

53,5

1,3

Landsting

Primärvård

17,5

6,1

Läns- och

regionsjukvård

63,0

3,0

Tandvård

2,9

-6,1

Övriga verksamheter

14,2

-3,0

Summa

342,5

2,3

Källor: Finansdepartementet, Statistiska centralbyrån och Landstingsförbundet

Anm: I nettokostnaderna i tabellen ingår vissa interna poster.

Barnomsorg, skola och vuxenutbildning

Det råder i princip full behovstäckning i

kommunernas barnomsorg i enlighet med

gällande lagstiftning. Antalet barn fortsätter att

öka inom barnomsorgen, men i långsammare

takt än tidigare.

Cirka 91 procent av eleverna i grundskolan

uppnådde behörighet till nationellt program.

Drygt en procent av eleverna slutade årskurs 9

utan slutbetyg. Det totala antalet elever har ökat

årligen sedan år 1993.

Sammanlagt 80 procent av alla elever fullföljer

sin gymnasieutbildning inom 4 år. Antalet elever

i gymnasieskolan har legat på samma nivå de

senaste åren.

Den totala omfattningen av grundläggande

vuxenutbildning har varit i det närmaste kons-

tant under de senaste åren. Antalet studerande

inom den gymnasiala vuxenutbildningen har i

stort sett fördubblats de senaste åren till följd av

kunskapslyftet.

Hälso- och sjukvård

Generellt sett är tillståndet i den svenska hälso-

och sjukvården gott och befolkningens

hälsosituation utvecklas positivt. Samtidigt finns

bestående sociala skillnader i befolkningens

ohälsa, både vad gäller sjuklighet och dödlighet.

Primärvårdens andel av läkarbesöken har ökat,

vilket står i överensstämmelse med riksdagens

krav att göra primärvården till basen i

sjukvården.

Antalet inkomna ärenden till Hälso- och

sjukvårdens ansvarsnämnd (HSAN) har

fördubblats sedan början av 1990-talet. Antalet

ärenden som lett till påföljd har dock nästan varit

oförändrat, vilket kan tyda på att det snarare är

anmälningsbenägenheten än antalet

felbehandlingar som ökat.

Äldreomsorg

En ökad efterfrågan på kommunal äldreomsorg

samt öppenvård har bl.a. inneburit att

kommunerna i allt högre utsträckning prioriterar

sina insatser till de allra äldsta med de största

hjälpbehoven. Vissa kvalitetsbrister kvarstår, bl.a.

finns problem när det gäller läkartillgången i det

ordinära och särskilda boendet och när det gäller

vården i livets slutskede.

Andelen av befolkningen som är 65 år eller

äldre och som får hjälp i särskilt eller ordinärt

boende uppgick år 1997 till drygt 17 procent,

vilket är en viss minskning jämfört med året

innan. De senaste åren har det totala antalet

hjälptimmar minskat marginellt, medan andelen

personer över 80 år ökat.

9.2.5 Sysselsättningsutvecklingen i

kommuner och landsting fram

till år 1998

Den kommunala sektorn i Sverige svarar för ca

25 procent av alla sysselsatta, varav kvinnor utgör

ca 80 procent. Som tidigare redovisats i avsnitt

9.2.1 har kommunsektorns resurser, mätt som

bruttoproduktionens förändring i fasta priser,

minskat med knappt 1 procent åren 1991 1998.

Sysselsättningen i kommunsektorn har

emellertid minskat betydligt mer. Lönesumman

har minskat med ca 9 procent i fasta priser,

samtidigt som köp av material och tjänster har

ökat med ca 24 procent i fasta priser. En orsak

till denna utveckling kan vara att verksamheter

som tidigare bedrivits i egen regi har lagts ut på

entreprenad. Ytterligare en orsak till att

sysselsättningsminskningen blivit så pass kraftig

kan vara att personalminskningarna i stor

utsträckning skett bland personalkategorier med

en lön som understiger den genomsnittliga. Det

krävs då en större minskning av antalet arbetade

timmar eller årsarbetare för att åstadkomma en

motsvarande utgiftsminskning. Detta har varit

särskilt märkbart inom hälso- och sjukvården.

Syftet med de ökade statsbidragen till

kommuner och landsting är bl.a. att trygga och

förstärka den kommunala sysselsättningen.

Effekterna av de ökade statsbidragen till

kommuner och landsting har under senare delen

av år 1997 fått genomslag på sysselsättningen

främst genom att neddragningarna av personal i

den kommunala sektorn har avstannat.

Preliminära uppgifter för år 1998 visar att antalet

anställda ökat med ca 9 000 personer. Att

ökningen inte har blivit större kan till viss del

bero på orsaker som tidigare nämnts, t.ex. att

delar av den kommunala verksamheten lagts på

entreprenad utanför sektorn och att allt fler

kommuner och landsting erbjuder sina

deltidsanställda heltidstjänster.

Tabell 9.4 Antalet anställda / anställningar inom

kommuner och landsting åren 1993-1998

Tusental personer

År

1993

1994

1995

1996

1997

19981

Kommuner

726

726

750

759

742

746

Landsting

319

305

273

247

251

256

Summa:

1045

1031

1023

1006

993

1002

1 Uppgifterna för år 1998 är preliminära

Källor: Svenska Kommunförbundet och Landstingsförbundet.

Valet av statistikkälla för att följa antalet

sysselsatta i kommuner och landsting kan ge

skillnader bl. a. vad gäller utvecklingstakten.

Regeringen avser att analysera dessa skillnader.

Jämfört med tidigare år har antalet nyanmälda

lediga platser inom undervisning samt vård- och

omsorgssektorn ökat. Efter en tid med relativt

god tillgång på personal och uttalad övertalighet

för vissa yrkesgrupper har situationen nu

förändrats. De stora pensionsavgångarna i

kombination med ökade behov i skolan, vården

och omsorgen innebär att det kan uppstå brist på

bl.a. lärare, läkare och annan vårdpersonal några

år in på 2000-talet. Regeringen har tillsatt en

kommission med uppgift att kartlägga

utbildningsbehoven samt föreslå åtgärder för att

underlätta rekrytering av personal till vård- och

omsorgssektorn. Kommissionens arbete skall

redovisas under år 1999. Regeringen har också

utarbetat ett åtgärdsprogram för läraryrkets

utveckling och rekrytering. Dessa åtgärder avses

starta under år 1999.

9.2.6 Sammanfattande bedömning av

utvecklingen i kommuner och

landsting de senaste åren

Sammanfattningsvis bedömer regeringen att

kommunerna och landstingen har klarat de

senaste årens behovsökningar som följt av

befolkningens förändrade åldersstruktur väl. Det

saknas dock underlag för att närmare kunna

analysera hur den förändrade åldersstrukturen

påverkat den kommunala verksamheten i ett

historiskt perspektiv. Det finns fortfarande

problem med den ekonomiska

resultatutvecklingen. Det senaste året visar att

besparingarna har minskat eller helt upphört

inom de prioriterade verksamheterna. Med hjälp

bl.a. av de ökade generella statsbidragen kommer

möjligheterna att utveckla verksamheterna att

öka påtagligt.

Regeringen bedömer att kvaliteten i skolan,

vården och omsorgen i allt väsentligt är god.

Genom den ökade satsningen på uppföljning och

utvärdering av den kommunala verksamheten

har vissa kvalitetsbrister inom bl.a.

äldreomsorgen uppmärksammats och kunnat

åtgärdas. De ökade satsningar som sker inom

äldreomsorgen med anledning av propositionen

Nationell handlingsplan för äldrepolitiken

(1997/98:113) tillsammans med de utökade

statsbidragen måste ses som ett steg i rätt

riktning för att förbättra kvaliteten inom

äldreomsorgen. Kommuner och landsting har

också överlag blivit bättre på att bedriva försöks-

och utvecklingsarbete i syfte att komma tillrätta

med kvalitetsbristerna. Redovisningen indikerar

även att produktiviteten i den kommunala

verksamheten ökat medan produktiviteten i

hälso- och sjukvården har varit oförändrad. Även

om antalet anställda i kommuner och landsting

ännu inte har ökat i någon större utsträckning så

har de ökade statsbidragen inneburit att

neddragningen av personal i den kommunala

sektorn avstannat. Det är troligtvis först när

kommuner och landsting uppnått kravet på en

ekonomi i balans som en ökning av antalet

anställda kan ske.

9.3 Förutsättningar för kommuner

och landsting de närmaste åren

9.3.1 Den samhällsekonomiska

utvecklingen

Bedömningen av den kommunala sektorns

ekonomiska utveckling under de närmaste åren

bygger på de förutsättningar som redovisas i

bilaga 1.

Under år 1999 beräknas kommunsektorns

konsumtion växa med ca 1 procent i fasta priser.

Under åren 2000 2002 beräknas ökningen bli i

genomsnitt ca 0,8 procent per år.

Konsumtionstillväxten beräknas bli något

starkare i landstingen än i kommunerna.

Konsumtionsökningen möjliggörs genom en

gynnsam utveckling av både skatteinkomster och

statsbidrag.

Det finansiella sparandet beräknas bli

tillräckligt högt för att det ska finnas

förutsättningar för kommuner och landsting

sammantaget att uppnå kravet på ekonomisk

balans fr.o.m. år 2000. Kommunsektorns

finansiella utveckling framgår av tabell 9.5.

Tabell 9.5 Kommunsektorns finanser1

Miljarder kronor

1998

1999

2000

2001

2002

Inkomster

443,5

457,5

482,4

500,5

511,3

Utgifter

-445,1

-455,4

-473,3

-491,4

-507,1

Finansiellt

sparande

-1,6

2,2

9,1

9,1

4,2

1 Inkomster och utgifter redovisas här exklusive statligt utjämningsbidrag och

statlig

utjämningsavgift, utjämningsbidraget för år 1999 är fastställt till 20,5

miljarder kronor

Källa: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet

Skatteuttaget förutsätts vara oförändrat efter år

1999.

9.3.2 Utvecklingen de närmaste åren

inom skolan, vården och omsorgen

Regeringen och dess myndigheter har i olika

sammanhang följt upp och utvärderat hur

kommuner och landsting använt sig av de

utökade statsbidragen. Den enkätundersökning

som Statistiska centralbyrån (SCB) genomfört

på uppdrag av Regeringskansliet har visat att

kommuner och landsting följer de mål riksdagen

och regeringen har haft för de ökade

statsbidragen, dvs. att tillföra skolan, vården och

omsorgen resurser för att på så sätt förbättra

förutsättningarna för att bibehålla och utveckla

kvaliteten i kärnverksamheterna. Enkätsvaren

visar också att en stor del av kommunerna

planerar för att anpassa sin verksamhet till de

demografiska förändringar som sker. Resurserna

till barnomsorgen beräknas minska som en

konsekvens av minskat barnafödande. Effekterna

av att de stora barnkullarna kommer in i

grundskolan har också avspeglat sig i

kommunernas framtida prioriteringar.

Enkätsvaren visar också att kommunerna

bedömer att resurserna inom äldreomsorgen

måste öka.

Den ekonomiska utvecklingen de närmaste

åren beror till stor del på hur sysselsättningen i

övriga sektorer samt utbudet av arbetskraft

utvecklas. Behoven av kommunal service följer i

stora delar befolkningens utveckling och

kommer med stor sannolikhet att öka på längre

sikt på grund av de demografiska förändringar

som sker. Svenska Kommunförbundet bedömer

i sin långtidsutredning (Kommunerna i

framtiden) att det finns goda förutsättningar för

att kommunerna kommer att ha möjligheter att

hantera de anspråk som de kommer att ställas

inför under de kommande åren fram till år 2010.

Behoven av kommunal verksamhet beräknas inte

öka i samma utsträckning som under perioden

1990 1997. Svenska Kommunförbundet menar

dock att det finns stora osäkerheter i denna

bedömning. Det gäller främst den demografiska

utvecklingen enligt förbundet. Förändringar av

barnafödandet, medellivslängdens utveckling och

de äldres hälsotillstånd påverkar starkt behoven

och kostnaderna för barnomsorgen, skolan och

äldreomsorgen. Landstingsförbundet menar å

andra sidan att det redan på kort sikt krävs

ytterligare resurser till hälso- och sjukvården för

att höja sjukvårdens standard till den nivå som

gällde år 1994, då köerna i stort sett var borta. De

problem som Landstingsförbundet lyfter fram

kan vara betingade av resursproblem men även av

problem av annan karaktär, vilket Socialstyrelsen

tar upp i sin rapport Sjukvården i Sverige 1998.

Socialstyrelsen menar att det finns en betydande

potential för effektivisering inom stora delar av

vården. I många fall torde det som upplevs som

brist på resurser, enligt Socialstyrelsen, snarare

bero på brister vad gäller ledarskap, kompetens

och/eller samordning mellan olika vårdgivare.

Bilden av utvecklingen i kommunerna och

landstingen är således inte entydig. Behoven

inom äldreomsorgen och hälso- och sjukvården

ökar. Även inom skolan ökar behoven till följd

av att stora årskullar lämnar barnomsorgen och

börjar skolan. Det finns ett antal faktorer som

gör att utvecklingen kommer att skilja sig åt

mellan olika kommuner respektive landsting,

t.ex. skillnader i befolkningsutvecklingen. En

stor del av dessa skillnader fångas emellertid upp

av kostnadsutjämningen. Andra faktorer är t.ex.

det ekonomiska resultatet i utgångsläget samt

kommunernas och landstingens egen förmåga till

anpassning av verksamheten efter de ändrade

behoven.

9.3.3 Förändringar i utjämningssystemet

Regeringen överlämnar samtidigt med denna

proposition förslag till förändringar i

utjämningssystemet för kommuner och

landsting (prop. 1998/99:89).

Förändringarna i utjämningssystemet avses

träda i kraft den 1 januari 2000. Förslagen bygger

på de förslag som Kommunala

utjämningsutredningen lämnat i betänkandet

Kostnadsutjämning för kommuner och landsting

 en översyn av statsbidrags- och

utjämningssystemet (SOU 1998:151).

Regeringen anser i likhet med utredningen att

de grundläggande principerna för utjämningen av

ekonomiska förutsättningar mellan kommuner

och landsting bör ligga fast. Utgångspunkten för

utjämningssystemet är att alla kommuner

respektive landsting, genom utjämningen, skall

tillförsäkras likvärdiga ekonomiska

förutsättningar att bedriva sin verksamhet,

oberoende av skattekraft och strukturella

kostnadsskillnader. Den enskilda kommunen

eller det enskilda landstinget avgör själv, utifrån

dessa förutsättningar, nivån på service,

effektivitet och avgifter samt skattesats. Ett väl

fungerande utjämningssystem är därför av

mycket stor betydelse för att alla kommuner och

landsting skall ges likvärdiga möjligheter att

erbjuda sina invånare en god service.

Jämfört med utredningens förslag innebär

regeringens förslag vissa modifieringar, dels i

några delar av kostnadsutjämningen, dels i

införandereglerna. Inga förändringar föreslås i

nuvarande inkomstutjämning.

De största förändringarna i förhållande till

nuvarande kostnadsutjämning gäller hälso- och

sjukvården, individ- och familjeomsorgen samt

kollektivtrafiken. Till skillnad från utredningen

föreslår regeringen att kostnadsutjämning för

byggkostnader bibehålls och att någon reduktion

av kallortstillägget inte skall ske från år 2000.

Vidare föreslår regeringen att en

kostnadsutjämning för barn och ungdomar med

utländsk bakgrund införs. I andra delar av

kostnadsutjämningen föreslås vissa justeringar

och uppdateringar. Det gäller barnomsorg,

äldreomsorg, grundskola, gymnasieskola,

befolkningsminskning samt näringslivs- och

sysselsättningsfrämjande åtgärder. I övrigt

föreslås inga förändringar av faktorerna i

kostnadsutjämningen.

Regeringen aviserar även ett fortsatt arbete

med uppföljning och utveckling av

utjämningssystemet.

Regeringen föreslår också att särskilda

införanderegler tillämpas för åren 2000-2004.

Det innebär dels en förlängning med ett år av

införandeperioden för nuvarande

utjämningssystem, dels en ytterligare

begränsning av den totala bidragsminskning som

en kommun eller ett landsting kan få vidkännas

för hela perioden 1996-2004. De föreslagna

införandereglerna innebär ökade kostnader

jämfört med utredningens förslag, vilka

finansieras inom utjämningssystemet och leder

till vissa omfördelningar inom kommun-

respektive landstingskollektivet. Ökade

statsbidrag kan underlätta införandet. En

närmare redovisning av detta görs i avsnitt 9.4.2.

De förändringar som regeringen föreslår

innebär, jämfört med nuvarande utjämning och

jämfört med utredningens förslag, vissa

omfördelningar mellan kommuner respektive

mellan landsting. Statens utgifter för

utjämningssystemet för kommuner och

landsting kommer att minska till följd av de

föreslagna förändringarna i

kostnadsutjämningen. Samtidigt minskar de

avgifter som kommuner och landsting betalar till

systemet i motsvarande omfattning. De

föreslagna förändringarna är således neutrala för

såväl kommunsektorn som helhet som för

statsbudgetens saldo.

9.3.4 Förutsättningar för enskilda

kommuner och landsting att

uppnå balanskravet

Riksdagen har beslutat att införa ett krav på

ekonomisk balans i kommuner och landsting

fr.o.m. år 2000 (prop. 1996/97:52, bet.

1996/97:FiU15, rskr. 1996/97:281). Balanskravet

regleras i kommunallagen och innebär bl.a. att

den budget som antas av fullmäktige skall vara

upprättad så att intäkterna överstiger

kostnaderna. Skulle resultatet i årsredovisningen

ändå bli negativt så skall detta regleras och det

egna kapitalet återställas inom två år.

Balanskravet tillkom som ett instrument för att

dels förhindra en fortlöpande urholkning av

kommunernas och landstingens ekonomi, dels

skapa goda förutsättningar för en långsiktigt

stabil finansiell utveckling av den kommunala

sektorn. För att kravet på god ekonomisk

hushållning skall uppfyllas bör resultatet i

normalfallet ligga på en nivå som realt sett

åtminstone konsoliderar ekonomin. Det innebär

att det i de flesta fall inte räcker med att

intäkterna i stort sett bara täcker kostnaderna.

Balanskravet kan snarare ses som ett minimikrav

för den ekonomiska utvecklingen på kort sikt.

I oktober 1997 utsåg regeringen en särskild

utredare med uppdrag att analysera behovet av,

förutsättningarna för och konsekvenserna av ett

krav på ekonomisk balans som även omfattar

den kommunala verksamhet som bedrivs i

företagsform. I betänkandet Utvidgat balanskrav

 omfattande verksamhet i kommunala företag

(SOU 1998:150) föreslår utredaren att det

tydliggörs att bestämmelsen i kommunallagen

om god ekonomisk hushållning skall gälla den

samlade kommunala verksamheten, dvs. även

den verksamhet som bedrivs i företagsform, men

att balanskravet inte bör utvidgas till att omfatta

kommunala företag. Betänkandet

remissbehandlas för närvarande.

Regeringen aviserade i budgetpropositionen

för 1999 att ett fördjupat analysarbete av den

ekonomiska utvecklingen i kommuner och

landsting skulle genomföras under våren 1999.

Ett led i detta arbete har varit att ge SCB i

uppdrag att genomföra en enkätundersökning i

samtliga kommuner och landsting.

Enkätundersökningen genomfördes i december

1998 och svaren bygger på kommunernas och

landstingens beslut om budget för år 1999 och på

de ekonomiska planer som samtidigt togs fram

för åren 2000 och 2001.

Enligt enkätsvaren räknar 80 procent av de

225 kommuner som svarat med att uppnå ett

positivt resultat för år 2000. Samtliga landsting

har besvarat enkäten. Av 20 landsting är det 12

som räknar med att uppnå ett positivt resultat år

2000. Svaren visar således att merparten av

kommunerna och över hälften av landstingen

räknar med att klara kravet på en ekonomi i

balans utifrån hittills fattade beslut.

Ett antal av de kommuner som svarat, och

som enligt nuvarande planer uppvisar ett negativt

resultat år 2000, skulle genom mindre

besparingar klara balanskravet. Några av dem

som uppger att de inte klarar balanskravet

planerar trots detta för realt sett ökade

verksamhetskostnader jämfört med år 1998. Ett

antal kommuner kommer, med utgångspunkt

från resultatet för år 1998, att behöva genomföra

större åtgärder för att uppnå ett positivt resultat

år 2000. Enkätsvaren visar en tendens mot att

mindre kommuner i högre utsträckning än större

kommuner räknar med ett negativt resultat år

2000. Däremot framkommer inga skillnader i

geografisk spridning när utvecklingen analyseras

länsvis.

Enligt en kompletterande undersökning som

genomförts av Svenska Kommunförbundet

(Kommunernas ekonomiska läge, mars 1999) är

det ca 25 procent av alla kommuner som enligt

nuvarande planer inte klarar balanskravet år

2000.

När det gäller landstingen visar analysen av

enkätsvaren att det framför allt är landstingen i

de s.k. skogslänen som enligt nuvarande planer

redovisar negativa resultat för år 2000. Även ett

par av landstingen i södra Sverige redovisar

negativa resultat. Några av landstingen måste

genomföra stora besparingar för att klara balans-

kravet. För landstingen kan problemen att nå

balans bl.a. hänföras till att man kommit olika

långt i sitt omstruktureringsarbete.

Bland de kommuner och landsting som

bedöms kunna få svårigheter att klara

balanskravet utan stora besparingar eller ökade

intäkter finns kommuner och landsting som

under ett flertal år haft negativa resultat till följd

av ökade kostnader i verksamheterna och som

har uppenbara svårigheter att hålla fastställda

budgetar. Här återfinns också kommuner med

övermäktiga åtaganden för boendet, där

problemen i stor utsträckning är hänförliga till

den omflyttning som sker inom landet och som

leder till befolkningsminskningar. Flertalet

kommuner och landsting har dock lagt ner ett

stort arbete och engagemang i att effektivisera

och rationalisera den kommunala verksamheten.

En analys av svaren i SCB:s enkät visar på

svårigheterna att få en tydlig bild av dels

kommunernas och landstingens förutsättningar,

dels deras förmåga att klara balanskravet. Av de

kommuner som behöver genomföra störst

åtgärder för att komma i balans uppger drygt

hälften att de trots allt kommer att klara

balanskravet, medan något färre än hälften

uppger att de inte kommer att klara en ekonomi i

balans.

Sammanfattningsvis kan konstateras att

orsakerna till att kommuner och landsting kan ha

svårigheter att nå balans varierar. Det kan ha

historiska såväl som strukturella orsaker.

Demografiska förändringar leder även till

förändringar som innebär krav på omställningar

som kan vara svåra att genomföra i ett kortare

perspektiv. Andra faktorer som påverkar

möjligheten att nå balans är kontinuerliga

befolkningsminskningar. Regeringens förslag till

ett förändrat utjämningssystem innebär att ett

mindre antal av de kommuner som i SCB:s enkät

uppgivit att de inte kommer att klara

balanskravet år 2000 får ökade bidrag vid

omläggningen. Bland de kommuner och

landsting som enligt planerna precis klarar

balanskravet finns emellertid också ett antal som

kommer att få minskade bidrag. Effekterna av

omläggningen begränsas dock av de

införanderegler som föreslås och som ger

möjligheter att under en femårsperiod successivt

anpassa kostnaderna. Utjämningssystemet syftar

till att skapa likvärdiga ekonomiska

förutsättningar för kommuner respektive

landsting men beaktar inte de skillnader som

finns i utgångsläget.

9.3.5 Särskilda insatser

Sedan år 1996 disponerar regeringen medel för

bidrag till särskilda insatser i kommuner och

landsting (prop. 1994/95:150, bil. 7 s. 64). Syftet

med dessa medel är att skapa möjligheter att i

rekonstruktivt syfte tillfälligt bistå kommuner

och landsting som på grund av speciella

omständigheter kan hamna i en särskilt svår

ekonomisk situation. En del av bidraget har

också fördelats till flyktingkostnader, till

omstruktureringsprojekt och till förebyggande

hiv/aids-verksamhet.

Den 1 juli 1998 inrättade regeringen i enlighet

med riksdagens beslut Delegationen för stöd till

vissa kommuner med bostadsåtaganden

(Bostadsdelegationen) för att tillfälligtvis hantera

frågor om stöd till kommuner med övermäktiga

åtaganden för boendet (prop. 1997/98:119, bet.

1997/98:BoU10, rskr. 1997/98:306). Besluten

om stöd skall i första hand prövas mot

kommunens egna ekonomiska förutsättningar.

Endast kommuner med en särskilt svår

ekonomisk situation kommer därför i fråga för

stöd. En ytterligare förutsättning för stöd är att

de förhållanden som ligger bakom kommunens

svaga ekonomi inte är sådana att de på kort sikt

kan påverkas av kommunen själv och att

kommunen vidtagit nödvändiga åtgärder för att

komma till rätta med sin ekonomiska situation.

Regeringen har från år 1996 och fram till idag

tagit emot 86 ansökningar om bidrag för

särskilda insatser från kommunerna och fyra

ansökningar från landstingen. Efter prövning av

varje enskilt fall har regeringen fattat beslut om

bidrag till 13 kommuner. Bostadsdelegationen

har tagit emot 62 ansökningar varav 38

ansökningar har överlämnats från regeringen.

Delegationen har hittills fattat beslut om stöd till

fyra kommuner. Överläggningar om stöd pågår

för närvarande med ytterligare 23 kommuner.

I de fall där beslut om stöd fattats har dessa

föregåtts av överläggningar som lett fram till

avtal som godkänts av respektive

kommunfullmäktige och Bostadsdelegationens

styrelse. Kommunerna har därigenom åtagit sig

att genomföra rekonstruktionsåtgärder i sina

bostadsföretag. Delegationen har även på

regeringens uppdrag träffat en överenskommelse

med en kommun där avtal senare slöts med

regeringen.

De kommuner som regeringen och

Bostadsdelegationen beviljat bidrag efter särskild

ansökan har en svår ekonomisk situation där ett

flertal faktorer ofta samverkar. Flertalet har en

hög arbetslöshet som i sin tur ofta inneburit

höga kostnader för socialbidrag. Dessa

kommuner har även en negativ

befolkningsutveckling och har i allmänhet

genomfört ett antal åtgärder för att minska

underskotten i verksamheten, men ekonomin

visar ändå på en negativ utveckling. Flera har

tillskjutit stora belopp till bostadsföretagen vilket

ytterligare försämrat en redan svag kommunal

ekonomi. Bidrag har även lämnats till Trosa

kommun som efter jordskredet i Vagnhärad

drabbats av mycket stora kostnader, vilket

innebar att kommunen av detta skäl kunde få

problem med att klara en ekonomi i balans.

Bostadsdelegationen har uppskattat det

samlade behovet för en rekonstruktion av de

kommunala bostadsföretagen till ca 5 miljarder

kronor. Många kommuner har därutöver om-

fattande borgensåtaganden till förmån för

bostadsrättsföreningar. Bostadsdelegationen

uppskattar att de samlade åtagandena i samband

med sådana rekonstruktioner uppgår till ca 3

miljarder kronor. Flertalet av landets kommuner

bör dock klara dessa åtaganden utan särskilt

statligt stöd. Delegationen bedömer därför att

behovet av statligt stöd kan uppgå till

sammanlagt 2,5 miljarder kronor.

9.3.6 Sammanfattande bedömning av

förutsättningarna för kommuner och

landsting att klara balanskravet

Beslutet om att införa ett krav på ekonomisk

balans togs av riksdagen i juni 1997. Kommuner

och landsting har därigenom haft tid för att

anpassa verksamheten, även om

omstruktureringsarbetet i utgångsläget kommit

olika långt och förutsättningarna i övrigt varit

olika.

Utjämningssystemet skall på sikt skapa

likvärdiga ekonomiska förutsättningar för alla

kommuner och landsting att kunna erbjuda sina

invånare en bra skola, vård och omsorg. Det sker

genom en långtgående utjämning av

skatteinkomster och strukturellt betingade

kostnader. De förslag till förbättringar av

kostnadsutjämningen som nu läggs avses skapa

mer likvärdiga ekonomiska förutsättningar.

För de kommuner vars ekonomiska situation

påverkats av stora åtaganden för boendet finns

möjligheter att få stöd för att överbrygga

svårigheterna genom de särskilda medel som

avsatts för detta ändamål. Regeringen bedömer

att många av de kommuner som har stora

ekonomiska problem till följd av åtaganden för

bostadsföretag eller borgensåtaganden till

förmån för bostadsrättsföreningar kommer att få

hjälp av Bostadsdelegationen under åren 1999

och 2000.

Genom att uppnå ekonomisk balans kan

kommuner och landsting skapa förutsättningar

för att klara av att hantera framtida utmaningar,

inte minst mot bakgrund av de växande

anspråken inom äldreomsorgen.

Balanskravet ställer stora krav på politiker i

kommuner och landsting att göra nödvändiga

omstruktureringar och förändringar i

verksamheten. Möjligheterna att nå en ekonomi i

balans styrs i stor utsträckning av den enskilda

kommunen och landstinget. Att på kort sikt

prioritera verksamheten på bekostnad av en

stabil ekonomi kan leda till stora negativa

effekter för verksamheten på längre sikt.

Kommuner och landsting skall inte använda sin

förmögenhet för att täcka löpande behov och det

är inte heller rimligt att skjuta kostnaderna på

framtida generationer.

Det är därför viktigt att kommuner och

landsting fortsätter det påbörjade arbetet med

omstrukturering och omprioriteringar i

verksamheten.

Regeringen vill sammanfattningsvis betona

vikten av att balanskravet uppnås redan från år

2000. De kommuner och landsting som inte

uppnår ett positivt resultat år 2000 kommer

annars att få problem att återställa det egna

kapitalet senast år 2002. De beslutade och i

denna proposition aviserade ökningarna av

statsbidragen, de ytterligare skatteinkomster som

tillförs sektorn samt en förbättrad

samhällsekonomisk utveckling lägger en god

grund för kommuner och landsting att klara

kravet på en ekonomi i balans utan att

kommunernas och landstingens skatteuttag höjs.

Regeringen avser att även i fortsättningen

noga följa utvecklingen och kommer att inleda

en dialog med de kommuner och landsting som

av någon anledning kan få problem att nå balans i

ekonomin, om vilka åtgärder de kan vidta.

9.4 Ökade satsningar på kommuner

och landsting

9.4.1 Höjda statsbidrag och ökade

skatteinkomster

Regeringens bedömning: För att fortsätta värna

kvaliteten i skolan, vården och omsorgen och för

att minska behovet av att höja

kommunalskatterna, höjs nivån på statsbidragen

med 4 000 miljoner kronor från och med år

2000. Utöver den höjning av det generella

statsbidraget med 2 000 miljoner kronor år 2001

som aviserades i budgetpropositionen för 1999

bedömer regeringen att en ytterligare

nivåhöjning av det generella statsbidragen med

2 000 miljoner kronor kan genomföras redan år

2001.

För år 2002 bedömer regeringen att ett

resurstillskott om 1 000 miljoner kronor kan

tillföras utgiftsområdet till följd av de

förändringar som kommer att ske på

försvarsområdet.

För att bidra till finansieringen för att stegvis

genomföra en allmän förskola och maxtaxa i

barnomsorgen förs medel från detta

utgiftsområde till utgiftsområde 16 Utbildning

och universitetsforskning. År 2001 överförs

1 700 miljoner kronor och år 2002 uppgår

överföringen till 1 290 miljoner kronor.

Skälen för regeringens bedömning: I de

föregående avsnitten har regeringen redovisat sin

syn dels på utvecklingen de närmaste åren inom

skolan, vården och omsorgen, dels på

förutsättningarna för enskilda kommuner och

landsting att uppnå balanskravet. Regeringen

överlämnar samtidigt med denna proposition

förslag till vissa ändringar i högkostnadsskyddet

för läkemedel, förslag om höjning av

pensionstillskottet och det särskilda

grundavdraget. Därutöver har Svenska

Kommunförbundet och Landstingsförbundet

aktualiserat vissa frågor om finansierings-

principens tillämpning m.m. Mot denna

bakgrund gör regeringen följande bedömningar

av utgiftsområdet för de närmaste åren.

Regeringen bedömer att statsbidragen till

kommuner och landsting bör öka med

ytterligare 4 000 miljoner kronor år 2000.

Dessutom föreslår regeringen att kommuner och

landsting tillförs ytterligare skattemedel år 2000

genom att den statliga inkomstskatt om 200

kronor som alla skattskyldiga med

förvärvsinkomst betalar tillförs kommuner och

landsting även detta år.

Regeringen aviserade i budgetproposition för

1999 att de generella statsbidragen till

kommuner och landsting skulle öka med

ytterligare 2 000 miljoner kronor år 2001. I

samband med detta uttalade regeringen att ett

flertal kommunalekonomiska frågor är aktuella

under kommande år, t.ex. utjämningssystemet

för kommuner och landsting, generella

statsbidrag och maxtaxa i barnomsorgen, till

vilken denna resursökning kan utgöra en

delfinansiering.

Regeringen bedömer att det tidigare aviserade

tillskottet skall användas för att bl.a. underlätta

införandet av föreslagna förändringar i

utjämningssystemet (prop. 1998/99:89) samt att

bidra till finansieringen för att stegvis genomföra

en allmän förskola och maxtaxa i barnomsorgen.

Från utgiftsområde 25 Allmänna bidrag till

kommuner överförs därför 1 700 miljoner

kronor till utgiftsområde 16 Utbildning och

universitetsforskning år 2001 och 1 290 miljoner

kronor år 2002.

I denna proposition aviserar regeringen en

ytterligare nivåhöjning av det generella

statsbidraget med 2 000 miljoner kronor år 2001.

För år 2002 föreslår regeringen därutöver ett

resurstillskott med 1 000 miljoner kronor till

följd av de förändringar som kommer att ske på

försvarsområdet.

Beslutade och aviserade tillskott innebär i

förhållande till 1996 års nivå en sammanlagd

höjning av statsbidragen till kommuner och

landsting med 25 000 miljoner kronor år 2002. I

detta belopp ingår medel som tillförs

utgiftsområde 16 för att fr.o.m. år 2001 stegvis

genomföra en allmän förskola och maxtaxa inom

barnomsorgen, (se tabell 9.6). De höjda

statsbidragen bör även fortsättningsvis användas

för att förbättra och förstärka kvaliteten i skolan,

vården och omsorgen, för att främja

sysselsättningen i kommuner och landsting och

för att minska behoven av att höja

kommunalskatten. De utökade

skatteinkomsterna samt höjningarna av de

generella statsbidragen bör ses mot bakgrund av

den ökade omslutningen i det kommunala

momssystemet.

Regeringen återkommer senast i samband

med 2000 års ekonomiska vårproposition om

fördelningen av tillskotten mellan kommuner

och landsting för år 2001. Fördelningen av de

ytterligare skattemedlen år 2000 skall ske på

samma sätt som år 1999.

Av ramen för år 2000 avsätts 1 071 miljoner

kronor för särskilda insatser. Regeringen

bedömer att det även i framtiden kan komma att

finnas behov av att ge stöd till kommuner vars

ekonomiska situation försvårats av annat än

åtaganden för boendet. Regeringen avser att

återkomma senast i samband med 2000 års

ekonomiska vårproposition när det gäller det

fortsatta behovet av medel för särskilda insatser.

Som ett led i regeringens arbete med

uppföljning och utvärdering av den kommunala

verksamheten och ekonomin kommer

regeringen att ta ett initiativ för att underlätta

jämförelser mellan kommuner, vilket beskrivs i

avsnitt 9.5.1.

Tabell 9.6 Höjda statsbidrag till kommuner och landsting

Miljoner kronor

1997

1998

1999

2000

2001

2002

Vårbudget 1997

4 000

8 000

8 000

8 000

8 000

8 000

Budgetprop. för 1998

4 000

8 000

8 000

8 000

Vårbudget 1998

4 000

4 000

4 000

4 000

4 000

Budgetprop. för 1999

2 000

2 000

Vårbudget 19991

2 000

3 000

Ökning jämfört med 1996

4 000

12 000

16 000

20 000

24 000

25 000

1 Inklusive överföring till Uo 16 med 1 700 miljoner kronor år 2001 och 1 290

miljoner kronor år 2002.

9.4.2 Beräkning av ramen för

utgiftsområde 25 Allmänna bidrag

till kommuner år 2000

För år 1999 omfattar utgiftsområdet sammanlagt

103 565 miljoner kronor, varav 78 680 miljoner

kronor avser generellt statsbidrag till kommuner

och landsting, 1 014 miljoner kronor avser bidrag

för särskilda insatser i vissa kommuner och

landsting och 21 270 miljoner kronor avser

utjämningsbidrag till kommuner och landsting.

Utjämningsbidraget motsvaras av en lika stor

avgift på statsbudgetens inkomstsida. Under år

1999 finns också ett anslag om 2 600 miljoner

kronor som avser bidrag till kommunernas och

landstingens skatteinkomster för år 1997. Till

detta kommer 0,7 miljoner kronor som avser

bidrag till Rådet för kommunal redovisning.

I tabellen nedan redovisas en preliminär

beräkning av ramen för åren 2000 2002 med

beaktande av de tillskott som regeringen aviserar

i denna proposition. Övriga förändringar

kommenteras nedan.

Tabell 9.7 Utgiftsområde 25 Allmänna bidrag till

kommuner åren 2000-2002

Miljoner kronor

2000

2001

2002

Ram enl. budgetprop 1999

105 087

107 267

107 477

Tillskott

0

2 000

3 000

Överföring till UO16

0

-1 700

-1 290

Utgiftsbegränsning på

särskilda insatser

-9

-9

-9

Minskad omslutning i

utjämningssystemet till

följd av det nya förslaget

-2 849

-2 849

-2 849

Regleringar enligt

finansieringsprincipen

Stat/kyrka reformen

-12

-12

-12

Summa

102 217

104 697

106 317

Ramen för utgiftsområdet höjs med 2 000

miljoner kronor fr.o.m. år 2001. För år 2002

tillförs utgiftsområdet 1 000 miljoner kronor till

följd av de förändringar som kommer att ske på

försvarsområdet.

Från utgiftsområdet överförs 1 700 miljoner

kronor till utgiftsområde 16 Utbildning och

universitetsforskning år 2001 och 1 290 miljoner

kronor år 2002 för att bidra till finansieringen för

att stegvis genomföra en allmän förskola och

maxtaxa i barnomsorgen.

Resterande del av de aviserade tillskotten dvs.

300 miljoner kronor år 2001 och 710 miljoner

kronor år 2002 skall bl.a. underlätta införandet av

förändringarna i utjämningssystemet för

kommuner och landsting (prop. 1998/99:89).

Regeringens förslag till förändringar i

utjämningssystemet för kommuner och

landsting leder till att omslutningen i systemet,

dvs. både utjämningsbidrag och

utjämningsavgifter, minskar. För år 1999 visar

den slutliga beräkningen från SCB att

utjämningsbidraget blev 744 miljoner kronor

lägre än det anvisade anslaget. Omslutningen för

år 2000 beräknas med hänsyn till de förslag som

läggs preliminärt komma att uppgå till 18 421

miljoner kronor vilket är 2 105 miljoner kronor

lägre än under år 1999. Sammanlagt minskar

utjämningsbidraget således med 2 849 miljoner

kronor jämfört med vad som redovisades i 1998

års ekonomiska vårproposition.

Utjämningsavgifterna, vilka redovisas på

inkomstsidan, minskar med motsvarande belopp.

Ramen minskas därutöver med 9 miljoner

kronor till följd av vissa utgiftsbegränsande

åtgärder.

Regleringar enligt finansieringsprincipen

Med anledning av att riksdagen fattat ett

principbeslut om ändrade relationer mellan

staten och Svenska kyrkan (prop. 1995/96:80,

bet. 1995/96:KU12, rskr 1995/96:84) får

kommunerna minskade kostnader till följd av att

deras medverkan vid de kyrkliga valen upphör.

Med utgångspunkt från betänkandet Stöd,

skatter och finansiering (SOU 1997:45) har

sänkningen av kostnadsnivån för de borgerliga

kommunerna beräknats till ca 12 miljoner

kronor. Med anledning härav minskas det

generella bidraget till kommunerna från år 2000

med 12 miljoner kronor.

Övrigt

Regeringen föreslog i propositionen

Transportpolitik för en hållbar utveckling (prop.

1997/98:56) att fordonskatten för bussar skulle

höjas fr.o.m. den 1 januari 1999. För att

motverka kostnadsökningar inom lokal och

regional busstrafik bör berörda landsting och

kommuner kompenseras. Frågan om bl.a.

utformningen och höjningen av fordonsskatten

för bussar har genom tilläggsdirektiv

överlämnats till Trafikbeskattningsutredningen

(dir 1996:37). Regeringen avser att återkomma

angående fordonsskatten för bussar under

hösten 1999 sedan utredningens förslag

remitterats.

9.4.3 Andra satsningar som påverkar

kommuner och landsting

Förutom höjningarna av de generella

statsbidragen görs flera satsningar inom andra

områden som har positiva effekter för

kommuner och landsting.

Riksdagen antog i juni 1998 regeringens

förslag till Nationell handlingsplan för

äldrepolitiken som innehåller åtgärder och

resursförstärkningar avseende äldreomsorgen

mellan åren 1999 och 2001. Sammanlagt kommer

ca 1 000 miljoner kronor att satsas på

äldreomsorgen under dessa år.

Regeringen fortsätter prioriteringen av arbetet

med att stärka utbildningens kvalitet och har

föreslagit ett tiopunktsprogram för kvalitet och

likvärdighet i skolan. Under perioden 1999 till

2001 genomförs ett IT-program för skolan till en

kostnad av ca 1 500 miljoner kronor. Vissa delar

av dessa satsningar kommer att förlängas så att

de pågår även år 2002.

I Storstadspolitiska propositionen föreslogs

att lokala utvecklingsavtal skall tecknas av stat

och kommun för de utsatta bostadsområdena.

För åren 1999 till 2001 har ca 1 000 miljoner

kronor avsatts för detta ändamål. Som ett led i

att förstärka barnomsorg och skola samt

vuxenutbildning i storstadsregionerna har

sammanlagt 660 miljoner kronor avsatts. Även

medel inom andra politikområden har avsatts för

detta ändamål. Totalt satsas således ca 2 000

miljoner kronor för insatser i de utsatta

bostadsområdena inom storstadsregionerna.

Regeringen kommer i budgetpropositionen att

föreslå anslag för utvecklingsinsatser i

storstädernas utsatta bostadsområden även för år

2002.

För att främja en ekologiskt hållbar utveckling

har riksdagen beslutat om medel till lokala

investeringsprogram. Totalt beräknas ca 6 500

miljoner kronor gå till lokala

investeringsprogram. Regeringen har föreslagit

att tidsperioden för de lokala

investeringsprogrammen bör utsträckas genom

att resurserna för perioden 1999- 2001 förskjuts

så att bidrag även kan utbetalas under 2002.

Därmed beräknas ca 40 kommuner per år få stöd

för lokala investeringsprogram.

År 1997 inleddes den femåriga satsningen på

vuxenutbildning, kunskapslyftet. Under åren

1998 och 1999 har antalet platser successivt ökat.

Regeringen föreslår att kunskapslyftet i stort

ligger kvar på samma nivå som år 1999 fram till

och med första halvåret 2002, vilket innebär att

den tidigare planerade utbyggnaden inte kan

komma till stånd. Satsningen fortsätter därefter

på en lägre nivå under andra halvåret år 2002.

Regeringen avser att under år 2000 återkomma

till riksdagen, efter det att underlag lämnats av

den parlamentariska kunskapslyftskommittén,

om perioden efter år 2002.

Regeringen tillsatte år 1997 en särskild

utredare för att se över den statliga regleringen

och tillsynen över kommunal verksamhet.

Utredaren lämnade i augusti år 1998 betänkandet

Minska regleringen av kommuner och landsting

(SOU 1998:105) till regeringen. Betänkandet har

remissbehandlats och bereds för närvarande i

Regeringskansliet. Det är regeringens

bedömning att ytterligare avregleringar kan

underlätta arbetet med omstrukturering och

omprioritering.

9.5 Övriga frågor

9.5.1 Uppföljning och utvärdering av

kommuner och landsting

Det är av stor betydelse för staten att kunna följa

hur den kommunala ekonomin och

verksamheten utvecklar sig i förhållande till de av

riksdagen beslutade målen för bl.a. skola, vård

och omsorg samt kravet på en ekonomi i balans,

inte minst mot bakgrund av de ökade

statsbidragen. Riksdagen har också vid ett flertal

tillfällen betonat vikten av en väl fungerande

uppföljning av kommuner och landsting.

Regeringen aviserade i 1998 års ekonomiska

vårproposition att arbetet med att förbättra och

utveckla uppföljningen och utvärderingen av

verksamheten och ekonomin bör intensifieras.

Som ett led i detta arbete tillsatte regeringen i

maj 1998 en interdepartemental arbetsgrupp med

uppgift att utveckla uppföljningen av verksamhet

och ekonomi i kommuner och landsting. I

uppdraget ingår bl.a. att lämna förslag till

åtgärder för att på längre sikt åstadkomma en väl

fungerande uppföljning av måluppfyllelse och

resursanvändning i den kommunala

verksamheten. En slutsats gruppen dragit är att

bristen på relevanta kvalitetsmått inom flera

verksamheter är påfallande. Arbetsgruppen har

också utarbetat en metod att ur befintlig statistik

om enskilda kommuner, väga samman uppgifter

om prestationer och kostnader i de prioriterade

verksamheterna, skola och omsorg. Resultatet av

detta presenteras i regeringens skrivelse

Utvecklingen inom den kommunala sektorn

(skr. 1998/99:97).

Inom Regeringskansliet pågår för närvarande

flera projekt för att utveckla mål- och

resultatstyrningen inom offentlig sektor. I

arbetet med att utveckla uppföljningen av den

kommunala sektorn ingår bl.a. att vidareutveckla

och förtydliga befintliga nationella mål för skola,

vård och omsorg och förbättra det statistiska

underlaget för att tydligare kunna följa

måluppfyllelsen. Hittills har arbetet bl.a. visat att

det i vissa fall kan finnas otydligheter om

huruvida det är effektmål angivna i lag eller i

proposition som är styrande för verksamheten i

kommuner och landsting. Regeringen avser att

kontinuerligt presentera resultatet av det

fortsatta arbetet i kommande års skrivelser om

utvecklingen inom den kommunala sektorn.

Utvecklad uppföljning av kommuner och landsting

Uppföljningen av den kommunala verksamheten

har blivit bättre. Det finns samtidigt ett ökat

behov av en samlad rapportering om

utvecklingen i kommunsektorn, inte bara hos

riksdagen utan även hos regeringen, hos

allmänheten och inte minst kommuner och

landsting själva.

Uppföljningen och utvärderingen av den

kommunala verksamheten ligger bl.a. till grund

för statsmakternas beslut om såväl

dimensioneringen av resurser till kommuner och

landsting som för ställningstaganden till de

ramar och regler som i övrigt styr verksamheten.

Bristande kvalitet i underlaget kan leda till en

felaktig beskrivning av förhållandena och risken

finns att bedömningar och beslut därför inte blir

tillräckligt underbyggda. Mot den bakgrunden

vill regeringen förespråka en ökad satsning på

bredare studier av resursutnyttjande och

effektivitet i de system som avser kommunala

kärnverksamheter. I detta sammanhang kan som

ett exempel på ett kvalitativt välutvecklat

underlag nämnas Socialstyrelsens granskning av

hälso- och sjukvården som genomfördes under

inledningen av år 1999.

Det är också angeläget att utveckla mått som

beskriver kvalitet och måluppfyllelse främst i de

prioriterade verksamheterna för att kunna göra

en bättre bedömning av tillståndet i den

kommunala sektorn.

Det är även av stor vikt att både landsting och

kommuner samt regeringen snabbt

uppmärksammas på eventuella kvalitetsbrister i

den kommunala kärnverksamheten.

Utveckling av en kommunal databas förbättrar

produktivitet och effektivitet i kommuner och

landsting

Enligt regeringens bedömning behövs ett

komplement till nuvarande uppföljning som ska

underlätta och förbättra både kommunernas,

landstingens och statens samlade uppföljning av

verksamhet och ekonomi. Om kommunerna och

landstingen har tillgång till jämförande statistik

av tillförlitlig kvalitet bör detta kunna bli ett

medel för dem själva att initiera åtgärder som

leder till att verksamheten bedrivs effektivare.

Det ligger således ett nationellt intresse i att

kommuner och landsting jämför sig med

varandra så att det leder till att det

samhällsekonomiska utrymmet används på ett

mer effektivt sätt. En uppföljning som baseras på

aktiva jämförelser inom kommunsektorn bör

också kunna stödja de statliga

sektorsmyndigheternas arbete med utvärdering

av verksamheten i sin sektor.

För att skapa förutsättningar för en bättre

samlad uppföljning och aktiva jämförelser bör en

kommunal databas successivt byggas upp. En

sådan databas kommer enligt regeringens

bedömning att ställa krav på ett förbättrat

samarbete mellan statistikansvariga myndigheter,

enskilda kommuner och landsting samt Svenska

Kommunförbundet och Landstingsförbundet. I

en första fas genomförs en projektverksamhet

för att utveckla en provdatabas för kommunerna

och deras verksamheter inom skola och omsorg.

Arbetet med en provdatabas kommer att

bedrivas i nära samarbete med företrädare för

kommuner, berörda statliga myndigheter och

Svenska Kommunförbundet. Ett antal

kommuner kommer att beredas möjlighet att

aktivt delta i och bidra till utvecklingen av

underlaget för uppföljning. Arbetet bör primärt

utgå från ett sektorsövergripande perspektiv så

att en samlad uppföljning av de prioriterade

verksamheterna möjliggörs. En viktig del i

projektverksamheten är att försöka hitta

gemensamma mått som beskriver kvalitet och

måluppfyllelse i verksamheterna. En viktig

förutsättning för ett bra resultat av projektet är

att de kommuner som engageras kan bidra med

kunskap om och erfarenheter av uppföljning av

de prioriterade verksamheterna. Resultatet av

arbetet bör kunna föreligga senast i augusti år

2000.

9.5.2 Systemet för ersättning för viss

mervärdesskatt till kommuner

och landsting

Regeringen aviserade i budgetpropositionen för

år 1999 att en översyn av det särskilda systemet

för ersättning för viss mervärdesskatt skulle

göras. Under hösten tillsattes en särskild

utredare (dir. 1998:10) med uppgift att analysera

olika frågor inom systemet. Utredningen har den

18 mars lämnat ett delbetänkande till

Finansdepartementet.

I det följande redovisas i korthet utredningens

resultat från det första delbetänkandet.

Utredningen har särskilt analyserat den ökade

omslutningen på landstingssidan mellan åren

1997 och 1998, då den relativa ökningen varit

störst. Utredningen kan sammanlagt förklara ca

990 miljoner kronor av den totala ökningen om

ca 1,1 miljarder kronor. Den största enskilda

förklaringen är att utbetalningarna avseende

mervärdesskatt på investeringar ökade med ca

450 miljoner kronor.

Andra förklaringar är att landstingen fr.o.m. år

1998 har tagit över kostnadsansvaret för

läkemedel samt visst kostnadsansvar för

förbrukningsartiklar i samband med inkontinens.

Detta innebär att utbetalningarna från systemet

ökar med ca 300 miljoner kronor. Landstingen

har dock erhållit kompensation för dessa ökade

utgifter för mervärdesskatt genom höjda

statsbidrag.

Ytterligare en förklaring är att

landstingskontot till följd av

huvudmannaskapsförändringar har belastats med

utbetalningar som normalt sett hade skett från

kommunkontot. Med anledning av detta skall

efter överenskommelse mellan Svenska

Kommunförbundet och Landstingsförbundet ca

240 miljoner kronor föras från kommunkontot

till landstingskontot.

Över tiden har kommuner och landsting fått

täcka den ökade omslutningen genom höjda

avgifter till systemet. I propositionen 1995/96:64

Vissa kommunalekonomiska frågor angav dock

regeringen att det inte stod i överensstämmelse

med ambitionerna att få bättre kontroll över

statsfinanserna att behålla den ordning som

gällde under år 1995, dvs. att staten finansierade

systemet.

Utredaren skall senast den 1 oktober 1999

lämna en slutredovisning av sitt arbete. En av de

frågor som skall analyseras är hur väl systemet

uppfyller sitt egentliga syfte, dvs. att skapa

konkurrensneutralitet vid kommuners och

landstings val mellan att utföra verksamhet i egen

regi eller upphandla verksamheten från en

näringsidkare, och om det finns alternativa sätt

att åstadkomma konkurrensneutralitet.

10

Revision av EU-medel

10 Revision av EU-medel

10.1 Bakgrund

Regeringen skall varje år informera riksdagen om

hur regeringen agerar med anledning av Euro-

peiska revisionsrättens rapporter (prop.

1994/95:40, rskr. FiU 94/95:67). Regeringen

lämnar härmed för tredje året i rad en sådan

redovisning.

Revisionsrätten svarar för den externa

revisionen inom EU och avger i november varje

år en årsrapport i vilken rätten redovisar sina

iakttagelser från sin granskning av hur EU-

budgeten genomförts. I årsrapporten lämnas

också den s.k. revisionsförklaringen om huruvida

redovisningen varit rättvisande och om de

underliggande transaktionerna varit lagliga och

korrekta.

Revisionsrätten kan också närhelst avge s.k.

särskilda rapporter. Nytt för verksamhetsåret

1997 var att rätten fattat ett strategiskt beslut om

att redovisa en större del av sina granskningar för

att därigenom kunna fördjupa iakttagelserna

jämfört med de redovisningar som lämnas i års-

rapporten. Detta möjliggör också för Europeiska

unionens råd (rådet) och Europaparlamentet

(parlamentet) att snabbare kunna ta del av

rättens iakttagelser eftersom årsrapporten ej

behöver avvaktas. Denna nya strategi ledde till en

stor ökning i antalet specialrapporter som

presenterades under 1998, från åtta rapporter år

1997 till ca 25 år 1998.

Årsrapporten innehåller iakttagelser rörande

finansiell förvaltning inom de olika sektorer som

finansierar eller finansieras av EU-budgeten. De

presenterade iakttagelserna är inte heltäckande

för hela budgeten utan avser resultatet av olika

granskningar inom respektive sektor. Nytt för i

år är att rätten har indelat sina iakttagelser efter

EU-budgetens olika utgiftskategorier.

Årsrapporten innehåller även, under respektive

utgiftskategori, sammanfattningar av de

viktigaste iakttagelserna i specialrapporterna.

Årsrapporten och specialrapporterna skall, vid

sidan av Europeiska kommissionens (kommis-

sionen) ekonomiska redovisning mot budgeten,

utgöra underlaget för rådets rekommendation till

Europaparlamentet om beviljande av

ansvarsfrihet för kommissionen beträffande

genomförandet av budgeten (art. 206 i

fördraget). Parlamentet kan sedan inför sitt

beslut om ansvarsfrihet, till skillnad från rådet,

också beakta annat underlag än vad

revisionsrätten tagit upp i sina rapporter. Av

fördraget följer nämligen att parlamentet också

kan begära ytterligare redogörelser från

kommissionen om hur utgifterna verkställts och

hur det finansiella kontrollsystemet fungerar.

Kommissionen har också en uttalad skyldighet

att tillmötesgå parlamentets önskemål genom att

överlämna alla nödvändiga uppgifter.

Rådets sakberedning av årsrapporten med

revisionsförklaringen samt särskilda rapporter

avseende beviljande av ansvarsfrihet sker i rådets

budgetkommitté och beslutas slutligen av

Ekonomi- och finansministerrådet (Ekofin-

rådet). För år 1997 behandlades

rekommendationen till parlamentet med

tillhörande slutsatser i Ekofinrådet den 15 mars

1999.

Europaparlamentet har ännu ej tagit ställning

till rådets rekommendation och det är i dagsläget

oklart när så kommer att ske. Ställningstagandet

påverkas såvitt kan bedömas av hur parlamentet

bedömer att ansvarsfrihetsprövningen för 1997

skall hanteras i ljuset av att man inte beviljat

ansvarsfrihet för 1996 och inte heller slutligt tagit

ställning till hur det ärendet skall avslutas. En

annan påverkansfaktor är den oberoende

expertgrupp som tillsattes av parlamentet i

samråd med kommissionen i samband med

parlamentets misstroendeomröstning i januari

1999. Expertgruppens första rapport om

hantering av interna oegentligheter inom

kommissionen presenterades den 15 mars 1999

(efter Ekonomi- och finansministerrådets beslut

om rekommendation om ansvarsfrihet). Den

kom att leda till att samtliga

kommissionsledamöter avgick dagen därpå, den

16 mars. Ytterligare en rapport från

expertgruppen väntas i september 1999 som skall

handla om hur förvaltningen inom

kommissionen har skötts mer i detalj.

Regeringen redovisar i föreliggande

proposition de viktigaste iakttagelserna i

revisionsrättens rapporter, vilka alltså är de som,

enligt fördraget, skall ligga till grund för rådets

rekommendation i ansvarsfrihetsprövningen.

Vidare redovisas hur regeringen agerat vid

behandlingen av revisionsrättens rapporter och

regeringens bedömning av iakttagelserna som

berör Sverige.

10.2 Utgångspunkter för Sveriges

agerande rörande

revisionsrättens iakttagelser

En effektiv och korrekt användning av

gemenskapsmedlen är en prioriterad fråga för

Sverige i EU-samarbetet. Det är av avgörande

vikt för legitimiteten i EU:s verksamhet att

medlen går till rätt ändamål och inte slösas bort -

av EU:s institutioner eller på nationell nivå i

EU:s medlems-stater eller i tredje land - på

grund av bristande administration och kontroll.

Revisionsrätten har därför en viktig roll att fylla

genom sina granskningar av den EU-finansierade

verksamheten, och regeringen lägger stor vikt vid

rättens iakt-tagelser och hur kommissionen tar

till sig dessa. Eftersom 80-85 procent av EU:s

medel admini-streras på nationell nivå är det

också avgörande att medlemsstaterna tar till sig

de brister som rätten upptäckt i sina

granskningar på plats i medlemsstaterna.

10.3 Iakttagelser i rapporterna för

1997 presenterade under 1998

samt svenskt agerande i rådet

Revisionsrättens iakttagelser i årsrapporten för

1997 publicerades i Europeiska gemenskapernas

officiella tidning 98/C 349/01.

Sammanfattningar av årets specialrapporter samt

en förteckning över dessa lämnas i årsrapporten.

Revisionsrätten har även publicerat ett

informationsmeddelande som ger en översiktlig

information om innehållet i rapporten. De

brister i redovisning och förvaltning som

redovisas återfinns många gånger även i

årsrapporten för 1996, även om åtgärder har

vidtagits från såväl kommissionens som

medlemsstaternas sida för att förbättra läget.

Regeringen avstår från att göra en närmare

beskrivning av iakttagelserna då dessa finns väl

beskrivna i de refererade källorna.

Sammanfattningsvis kan dock sägas att de

främsta problemen som revisionsrätten pekar på

är följande. Det saknas tydliga mål för

verksamheten vilket försvårar och minskar

värdet av uppföljning och utvärdering. Den

finansiella kontrollen i kommissionen men

särskilt i medlemsstaterna behöver utvecklas,

bl.a. vad gäller riskanalys. Även tillämpningen av

sanktioner vid oegentligheter måste utvecklas.

Här efterlyses klarare riktlinjer och regler för

förbättrat genomförande. Revisionsrätten pekar

även i år på områden inom vilka onödigt stora

bidrag utgår, t.ex. för durum-vete och olika

exportbidrag. En ny fråga revisionsrätten tar upp

är att flerårsprogram hanteras stelbent i

budgetarbetet genom att det endast i mycket

liten utsträckning tas hänsyn till faktisk

effektivitet och absorbtionsförmåga. Genom-

gående för de flesta sektorerna, inte minst vad

gäller intern och extern politik, är också

avsaknad av ett väl utvecklat samarbete mellan

kommissionen och medlemsstaterna.

Några av specialrapporterna är inte knutna till

specifika inkomst- och utgiftsområden varför de

inte återges i årsrapporten. Rätten har härvidlag

avgivit en rapport om gemenskapens

bedrägeribekämpning, särskilt kommissionens

bedrägeribekämpningsenhet UCLAF. Här

kritiseras främst bristande utnyttjande och analys

av insamlade data, för hög andel temporär

personal och behov av tydligare ansvar i fråga om

ansvaret för utredning av interna oegentligheter

och bedrägerier. I en annan rapport följer

revisionsrätten upp fusket inom Ekonomiska

och sociala kommittén (ESK) vad gäller

ledamöternas reseersättningar. Revisionsrätten

konstaterar att kommittén endast i ringa

omfattning återkrävt felaktigt utbetalade belopp

och rekommenderar att kommittén går vidare

för att driva in så mycket som möjligt av dessa

belopp. Rätten bedömer dock de åtgärder som

kommittén vidtagit för att undvika att detta

återigen sker verkar adekvata, även om

ytterligare åtgärder borde vidtas.

I revisionsförklaringen avstår revisionsrätten

även detta år från att avge en positiv förklaring

vad gäller lagligheten och korrektheten i de

underliggande transaktionerna vad gäller

utbetalningar av anslagsmedel. En sådan kan

dock lämnas för budgetåtagandena på EU-

budgetens utgiftssida, för betalningarna på

inkomstsidan liksom för redovisningen mot

budgeten.

Utöver dessa rapporter beaktas i

ansvarsfrihetsprövningen rapporterna som rätten

avgivit avseende den ekonomiska förvaltningen

under budgetåret 1997 vid Europeiska fonden

för förbättring av levnads- och arbetsvillkor

(Dublinfonden) och vid Europeiskt centrum för

utveckling av yrkesutbildning.

Kommissionen har i sitt svar på iakttagelserna

reagerat positivt på många av rättens

påpekanden. Den medger ofta behov av åtgärder

och redovisar många gånger vilka åtgärder man

avser att vidta. Detta har dock inte hindrat rådet

från att begära en lång rad åtgärder från

kommissio-nen för förbättrad styrning och

kontroll inom de olika sektorerna. Ekonomi-

och finansminister-rådet beslutade den 15 mars

1999 enhälligt att, på grundval av innehållet i

revisonsrättens rapporter och under

förutsättning att kommissionen vidtar de

åtgärder som rådet begär av kommissionen,

rekommendera Europaparlamentet att bevilja

kommissionen ansvarsfrihet.

Rådets beslut rörande förslag till

rekommendationer stämmer väl överens med

den svenska uppfattningen. Innehållet i

revisionsrättens rapporter, som enligt fördraget

är det som rådets prövning skall grundas på, ger i

sig inte grund för att inte bevilja ansvarsfrihet.

Detta förhållande betyder inte på något sätt att

de brister som revisionsrätten pekar på

negligeras. Tvärtom fäster regeringen mycket

stor vikt vid rättens iakttagelser och har aktivt

verkat för att dessa tas upp i rådets

rekommendationer med långtgående krav på

åtgärder från kommissionen och i

förekommande fall medlemsstaterna. Det är i

sammanhanget betryggande att revisionsrätten i

rådet uttalat att dessa rekommendationer tar upp

rättens iakttagelser på ett mycket bra sätt. Det

ankommer nu på kommissionen att vidta

erforderliga åtgärder.

Det bör slutligen noteras att rådets beslut att

på grundval av revisionsrättens rapporter rekom-

mendera parlamentet att bevilja ansvarsfrihet inte

kan tolkas som att rådet därmed tagit ställning

till expertkommitténs slutsatser om

kommissionens bristande förmåga att hantera

kommissionsinterna oegentligheter. Det kan inte

heller tolkas som att regeringen anser att kritiken

i kommitténs rapport (vilken för övrigt

publicerades efter rådets beslut om

rekommendationen) inte är mycket grav.

Regeringens åsikt är istället att kommissionens

beslut att avgå var den logiska följden av den

skarpa kritik som riktades mot kommissionen .

10.4 Bedömning av iakttagelser som

rör Sverige i årsrapporten

Sedan 1997 (avseende genomförandet av 1995

års budget) omfattas samtliga medlemsstater, i

enlighet med ett beslut av Europeiska rådet i

december 1996, av en skyldighet att redovisa

vilka åtgärder som vidtagits mot brister

revisionsrätten uppdagat och som är direkt

hänförliga till medlemsstaten i fråga.

I årsrapporten som avsåg 1996 omnämndes

Sverige uttryckligen i tre fall. Regeringen

redovisade därför till kommissionen och i

föregående års redogörelse till riksdagen sin

bedömning av dessa fall och vilka åtgärder som i

förekommande fall vidtagits.

Årets redogörelse måste med nödvändighet bli

annorlunda då revisionsrätten för år 1997, med

något enstaka undantag, avstått från att redovisa i

vilken eller vilka medlemsstater iakttagelserna

har gjorts. Kommissionen har i denna situation

bett Sverige kommentera revisionsrättens mer

generella bedömningar som antas kunna ha

bäring även på svenska förhållanden. Mot denna

bakgrund blev årets redogörelse väsentligt mer

generell än föregående års. I det följande lämnas

en sammanfattning av regeringens bedömning

och vidtagna åtgärder.

Egna medel

Revisionsrätten konstaterar bl.a. att

medlemsstaterna ofta är sena att tillhandahålla

medlen och att förluster uppstår på grund av att

fordringar preskriberats efter tre år. Vidare

återstår betydande arbete för att säkerställa att

ändamålsenliga, effektiva och enhetliga

riskanalyssystem används i samtliga

medlemsstater. Rätten kritiserar också att det

gamla nationalräkenskapssystemet ENS 79

används som grund för att beräkna

medlemsstaternas BNI-baserade avgift, och inte

den nya standarden ENS 95.

Några betydande förseningar finns inte i de

svenska inleveranserna. Det pågår dock en

översyn av rutinerna och eventuella brister

kommer att åtgärdas. Vad gäller riskanalys inom

tullarbetet avser kritiken inte Sverige eftersom

Sverige redan är bland de ledande länderna i

Europa i och med införandet av ett datoriserat

riskanalyssystem. Skälet till att rådet inte

tillämpar ENS 95 för beräkning av BNI-avgiften

är att det skulle innebära en oavsiktlig men

automatisk höjning av det nominella värdet på

egna medelstaket (1,27 procent av EU:s samlade

BNI) vilket i sin tur skulle kunna leda till en

ökning av medlemsstaternas avgifter. Det är inte

heller självklart att den nya standarden skulle

medföra ett bättre avgiftsunderlag. Rådet

beslutade därför med svenskt stöd att ta ställning

till tillämpning av den nya

nationalräkenskapsstandarden vid nästa

revidering av det s.k. egna medelsbeslutet.

Den gemensamma jordbrukspolitiken

Revisionsrätten påpekar att kontrollen av de

förskott, som betalas till medlemsstaterna, måste

ske hos dessa eftersom underlagen finns där.

Dessutom noteras att 13 medlemsstater inte

överför nödvändiga uppgifter elektroniskt, vilket

medför att dessa data måste registreras manuellt.

Rätten konstaterar också att betydande utrymme

finns för utveckling av riskanalys i arbetet med

kontroll av exportbidrag.

Det bör noteras att berörd förordning än så

länge anger att rekvisition av förskott måste

skickas via fax till kommissionen. Sverige hoppas

dock på att rekvisitionerna i framtiden skall

kunna sändas elektroniskt. Så länge sänds enbart

den månatliga utfallsredovisningen elektroniskt.

I fråga om riskanalys delar Sverige till fullo

revisionsrättens syn, där en ökad tillämpning

som komplement till stickprovsvisa

efterkontroller borde leda till mer målinriktade

kontroller med ökad effektivitet som följd.

Jordbruksverket och Tullverket har tillsammans

redan utvecklat ett gemensamt riskanalyssystem

för fysiska kontroller i detta syfte vilket

accepterats av kommissionen.

Strukturella åtgärder

Revisionsrätten lyfter fram flera generella iakt-

tagelser, där flera redan beaktats av

kommissionen inom ramen för Agenda 2000.

Det gäller bl.a. behovet av att minska antalet

strukturfondsprogram, att åtgärda i tid utdragna

revideringar av program, samt att införa

harmoniserade kontrollmetoder och finansiella

sanktioner riktade mot medlemsstater som inte

vidtar åtgärder mot oegentligheter.

Revisionsrätten efterlyser ökat samarbete mellan

kommissionens finanskontroll och de nationella

internrevisorerna. Rätten kritiserar också bl.a.

bristen på tydliga urvalskriterier i programmen

samt konstaterar stora förseningar i

genomförandet. Avslutningsvis konstaterar

revisionsrätten att det finns stora risker för att en

rad medlemsstater inte kommer klara av att

uppfylla additionalitetskravet.

Sverige har givit aktivt stöd till

kommissionens arbete inom ramen för

programmet SEM 2000, vilket rymt ett antal

åtgärder för förbättrad styrning och kontroll av

strukturfonderna och som nu med svenskt stöd

tas in i reglerna för nästa strukturfondsperiod.

Samarbetet mellan de svenska internrevisorerna

och kommissionens finanskontroll har

institutionaliserats genom samarbetsavtal. När

det gäller frågan om urvals-kriterier innehåller

samtliga svenska programplaneringsdokument

urvalskriterier vilka godkänts av kommissionen.

I vissa fall är emellertid dessa kriterier otydliga,

vilket i huvudsak får hänföras till att detta för vår

del är den första programperioden. Sverige har av

samma skäl lidit av stora förseningar i

genomförandet av programmen. Regeringen är

fast besluten att undvika detta för den

kommande perioden genom att redan nu aktivt

förbereda de nya programmen. En viktig

utgångspunkt är därvid den samlade kunskap

som nu finns i genomförandeorganisationen och

som givetvis måste föras vidare in i den nya

perioden.

När det gäller frågan om additionalitet bör det

understrykas att revisionsrätten inte baserat sina

iakttagelser på granskning utförd i Sverige. Enligt

den information regeringen har föreligger för

svensk del endast vissa metodmässiga problem

vid redovisningen av additionaliteten av Mål 5a.

Detta är dock ett problem vi delar med ett flertal

andra medlemsstater. För övriga program tyder

alla beräkningar idag på att vi mer än väl kommer

att klara de additionalitetsåtaganden som det

ankommer på oss att uppfylla. Det finns dock

anledning att noggrant följa de åtgärder

kommissionen avser att vidta med anledning av

de problem som vissa länder har på området.

Inre politik

Revisionsrätten konstaterar att även nya projekt

inom avloppsvattensektorn, i syfte att genom-

föra avloppsvattendirektivet, inte

överensstämmer med de krav som anges i

direktivet. Under-låtelse i byggande av

reningsverk medför också att avloppsslam kan

komma att spridas på dåligt skyddade platser

eller dumpas. Det skall först konstateras att

kommissionen inte funnit anledning att vidta

åtgärder gentemot Sverige i denna fråga.

Regeringen delar emellertid revisionsrättens

analys av situationen. Kommissionen har vid

olika tillfällen påbörjat rättsliga åtgärder

gentemot medlemsländer som inte införlivat

direktivet. Även från ett svenskt perspektiv är

det angeläget med ett skyndsamt genomförande

av de berörda direktiven i dessa medlemsländer.

Ett skäl är att föroreningarna så småningom når

svenska kustområden där de orsakar

övergödning med följder bl.a. för nyttjande av

inhemska naturresurser som t.ex. fisk.

När det gäller en granskning av

genomförandet av det femte åtgärdsprogrammet

för miljön konstaterar revisionsrätten att målen i

vissa delar eventuellt inte kommer att nås. Detta

beror delvis på bristerna i genomförandet av

gällande direktiv. Regeringen delar även på denna

punkt revisionsrättens syn, men konstaterar

samtidigt att både mer preciserade och realistiska

mål är under utarbetande inom gemenskapen,

bl.a. inom förslaget till ramdirektiv för vatten.

Extern politik

Revisionsrätten konstaterar sammanfattningsvis

att det råder stora brister när det gäller

samordningen mellan kommissionen och andra

internationella biståndsgivare inklusive

medlemsstaterna. Detta leder till en

inkonsekvent politik och dåligt utnyttjande av de

totala resurserna för biståndet.

Regeringen delar revisionsrättens syn och

menar att det finns utrymme för betydande

förbättringar när det gäller samordningen mellan

kommissionen och medlemsländerna. Bristande

samordning innebär inte bara att de totala

resurserna utnyttjas ineffektivt, utan även att en

ökad administrativ börda läggs på

mottagarländerna. Sverige verkar därför aktivt

för att förbättra samordningen och anordnade

bl.a. år 1998 ett seminarium i Stockholm där

kommissionen och medlemsländerna

diskuterade hur man kunde fördjupa samarbetet

när det gäller landstrategi-processen. Rätten

konstaterar att betydande ansträngningar har

gjorts från kommissionens sida för att förbättra

samordningen. Sverige välkomnar detta, men

menar samtidigt att samordningen mellan

medlemsländerna och kommissionen ute på

fältet försvåras på grund av EU-delegationernas

begränsade befogenheter att fatta beslut och i

vissa fall bristande kompetens och kapacitet på

biståndsområdet.

 Fastprisberäkning med implicitprisindex för statlig konsumtion och

investeringar och med KPI för utgiftstakets övriga delar.

PROP. 1998/99:100

1

PROP. 1998/99:100

PROP. 1998/99:100

10

11

PROP. 1998/99:100

PROP. 1998/99:100

36

15

PROP. 1998/99:100

PROP. 1998/99:100

44

43

PROP. 1998/99:100

PROP. 1998/99:100

52

51

PROP. 1998/99:100

PROP. 1998/99:100

72

71

PROP. 1998/99:100

PROP. 1998/99:100

82

81

PROP. 1998/99:100

PROP. 1998/99:100

104

95

PROP. 1998/99:100

PROP. 1998/99:100

108

109

PROP. 1998/99:100

PROP. 1998/99:100

130

127

PROP. 1998/99:100

PROP. 1998/99:100

134

135

PROP. 1998/99:100

PROP. 1998/99:100

136

139

PROP. 1998/99:100

PROP. 1998/99:100

172

171

PROP. 1998/99:100

PROP. 1998/99:100

192

191

PROP. 1998/99:100

PROP. 1998/99:100

198

199