Regeringens proposition

1999/2000:113

Avveckling av ungdomsbosparreglerna

Prop.

1999/2000:113

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 30 mars 2000

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Bosse[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Finansdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

Lagen om ungdomsbosparande innehåller bestämmelser om sparande för

ungdomar mellan 16 och 28 år på räntebärande konto i bank eller spar-

kassa.

I propositionen föreslås att lagen om ungdomsbosparande tas bort. För-

slaget innebär att det i fortsättningen inte kommer att vara möjligt att

ansluta konton till ungdomsbosparandet. Vidare skall de anslutningar till

ungdomsbosparandet som skett under den tid lagen har gällt upphöra.

Genom en övergångsbestämmelse får samtliga sparare med konton som

den 31 december år 2000 är anslutna till ungdomsbosparandet rätt till

bonusränta.

Lagen om ungdomsbosparande föreslås bli upphävd vid utgången av

december månad år 2000.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 3

2 Lagtext 4

3 Ärendet och dess beredning 5

4 Sparformen ungdomsbospar 6

5 Ungdomsbosparandets utveckling 8

6 Lagregleringen av ungdomsbosparandet tas bort 9

7 Övergångsregler 12

8 Ekonomiska konsekvenser 14

Bilaga 1 Utdrag ur ungdomspolitiska kommitténs slutbetänkande

Politik för unga (SOU 1997:71) 15

Bilaga 2 Förteckning över remissinstanser (utdrag ur Ds 1997:88

 s. 8-11) 18

Bilaga 3 Sammanställning av remissyttranden (utdrag ur Ds 1997:88

 s. 56-57) 20

Bilaga 4 Lagförslaget i promemorian om avveckling av

ungdomsbosparandet 21

Bilaga 5 Lagrådsremissens lagförslag 22

Bilaga 6 Lagrådets yttrande

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 30 mars 2000 24

Rättsdatablad 25

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till

lag om upphävande av lagen (1988:846) om ungdomsbosparande.

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

Förslag till lag om upphävande av lagen (1988:846) om

ungdomsbosparande

Härigenom föreskrivs att lagen (1988:846) om ungdomsbosparande skall

upphöra att gälla vid utgången av december månad år 2000.

Samtliga sparare med konton som vid utgången av december månad år

2000 är anslutna till ungdomsbosparandet skall få en bonusränta.

Bonusräntan motsvarar tre procent årlig ränta på behållningen den sista i

varje månad av de insättningar som gjorts på kontot från det kontot

anslöts till ungdomsbosparandet till och med den 31 december 2000.

Spararen tillgodoräknas bonusränta på sparmedel från och med månaden

efter det att medlen satts in på kontot.

Om en sparare får ränta enligt den upphävda 11 § lagen om

ungdomsbosparande skall avräkning ske med ett motsvarande belopp

från den ränta som betalas ut enligt denna övergångsbestämmelse.

Bonusräntan bekostas av staten och betalas ut av Riksgäldskontoret.

3 Ärendet och dess beredning

Regeringen bemyndigade i december 1995 chefen för Civildepartementet

att tillkalla en kommitté med parlamentarisk förankring med uppgift att

se över vissa ungdomspolitiska frågor (dir. 1995:154 samt dir.

1996:124). Kommittén antog namnet Ungdomspolitiska kommittén.

Kommittén fick bl.a. i uppdrag att analysera ungdomars situation på

bostads- och arbetsmarknaden samt att föreslå åtgärder för att underlätta

inträde på dessa områden. Under våren 1997 redovisade kommittén sitt

slutbetänkande Politik för unga (SOU 1997:71). I betänkandet föreslås

bl.a. att bosparandet för unga som statligt subventionerad sparform bör

upphöra. Ungdomspolitiska kommitténs betänkande remissbehandlades

våren 1997.

Ett utdrag ur kommitténs betänkande finns i bilaga 1 och en förteck-

ning över remissinstanserna i bilaga 2. En sammanställning av

remissyttrandena har publicerats (Ds 1997:88.). Ett utdrag ur denna finns

i bilaga 3.

Med utgångspunkt i kommitténs förslag utarbetades år 1998 en

promemoria om avvecklingen av ungdomsbosparandet inom

Finansdepartementet. Promemorian innehåller ett förslag till lag om

upphävande av lagen om ungdomsbosparande. Promemorians lagförslag

finns i bilaga 4. Promemorian har remissbehandlats, varvid

Riksgäldskontoret, Finansinspektionen, Svenska Bankföreningen och

Riksbyggens Sparkassa ekonomisk förening beretts tillfälle att yttra sig.

Remissyttrandena finns tillgängliga i lagstiftningsärendet (Fi98/402).

Lagrådet

Regeringen beslutade den 16 mars 2000 att inhämta Lagrådets yttrande

över det lagförslag som finns i bilaga 5.

Lagrådets yttrande finns i bilaga 6.

I förhållande till lagrådsremissens lagförslag har gjorts vissa ändringar

av redaktionell natur.

4 Sparformen ungdomsbospar

Lagen om ungdomsbosparande infördes den 1 december 1988 i syfte att

stimulera ungdomars sparande (prop. 1987/88:150, FiU 21, rskr. 395).

Under 1980-talet hade hushållssparandet minskat kraftigt. För att öka

sparandet vidtogs flera åtgärder. År 1984 infördes lagen om allemansspa-

rande. För att särskilt främja ungdomars sparande för bosättning öppna-

des år 1985 möjlighet att knyta bosparande i HSB:s Sparkassa till alle-

manssparandet. I januari 1986 infördes rätt för allemanssparare mellan

18 och 28 år att få bosparlån av den kontoförande banken (prop.

1984/85:51, FiU 7, rskr. 59, SFS 1984:1036). I juli 1986 öppnades alle-

manssparandet även för det bosparande som under beteckningen Riks-

BoSpar bedrevs av Svenska Riksbyggen i samarbete med sparbanksrörel-

sen (prop. 1985/86:150 (bil. 1), FiU 34, rskr. 362, SFS 1986:522). I

förarbetena till lagen om ungdomsbosparande konstaterades att det fanns

behov av ytterligare sparstimulans exklusivt riktad till ungdomar. Det an-

sågs inte lämpligt att integrera sådana åtgärder i allemanssparsystemet

(se prop. 1987/88:150 s. 4 och 5).

Lagstiftningen om ungdomsbosparande innebär att sparande sker på

räntebärande konto i bank eller sparkassa. Kontot kan men behöver inte

vara avsett för sparande som är knutet till en turordning för bostadsför-

värv. Anslutning till ungdomsbosparande sker genom en anmälan av den

kontoförande banken eller sparkassan till Riksgäldskontoret. Enligt lagen

gäller i övrigt följande.

 Sparande får ske fr.o.m. det år då spararen fyller 16 år t.o.m. det år

spararen fyller 28 år.

 Varje sparare får sätta in sammanlagt högst 800 kronor i månaden på

konton anslutna till ungdomsbosparandet.

 Vid uttag betalar spararen en avgift till banken motsvarande en pro-

cent av det uttagna beloppet, dock minst 20 kronor.

 Behållningen på kontot får föras över till andra konton som är anslutna

till ungdomsbosparandet. Vid överföring har banken rätt till ersättning

med högst 100 kronor av spararen för sina kostnader för överföringen.

 På medel som satts in på kontot skall banken betala ränta efter en viss

minsta procentsats som fastställs av regeringen eller den myndighet

som regeringen bestämmer.

 När ett konto varit anslutet till ungdomsbosparandet i minst tre år och

behållningen på kontot uppgår till minst 5 000 kronor har spararen rätt

till en statligt bekostad bonusränta. Vidare har spararen efter sedvanlig

kreditprövning rätt att av den kontoförande banken få låna tre gånger

behållningen på kontot. Kreditvillkoren bestäms av banken.

 Bonusräntan betalas ut när spararen begär det eller när han får lån. När

bonusräntan betalas ut upphör kontots anslutning till ungdomsbospa-

randet. Om bonusräntan inte tagits i anspråk vid utgången av det år då

spararen fyller 28 år, skall den då påföras kontot. Kontot upphör sam-

tidigt att vara anslutet till ungdomsbosparandet.

Bonusräntan var till en början skattefri. Skattebefrielsen togs dock bort

i samband med att skattelättnaderna för allemanssparkonto slopades

fr.o.m. inkomståret 1993 (SFS 1992:1488, prop. 1992/93:50 (bil. 5), bet.

1992/93:FiU1 och 1992/93:SkU18, rskr. 1992/93:158). Reglerna om

bosparande i HSB och Riksbyggen och bosparlån i lagen om allemans-

sparande upphävdes genom riksdagsbeslut hösten 1996 (prop. 1996/97:1

utg. omr. 2 avsnitt 4.4, bet. 1996/97:FiU1, rskr. 1996/97:53, SFS

1996:1175).

Det har inte gjorts några större ändringar i lagen om ungdomsbospa-

rande sedan den infördes.

5 Ungdomsbosparandets utveckling

Ungdomsbosparandet introducerades i december 1988. Under de första

åren växte intresset av att spara i ungdomsbosparande kontinuerligt.

Fram till början av år 1992 ökade också antalet sparare. Under samma år

nådde sparformen sin största omfattning med drygt 50 000 anslutna

sparare. Under de följande åren pendlade antalet sparare mellan 45 000

och

50 000. Sedan år 1997 har antalet anslutna sparare stadigt minskat. Den

31 december 1999 var sammanlagt 35 178 personer anslutna till

ungdomsbosparandet. De ackumulerade nettoinsättningarna var som

störst under mitten av år 1993 och uppgick vid denna tid till ca 270

miljoner kronor. Sedan dess har behållningen minskat. Vid utgången av

år 1999 uppgick det sammanlagda nettosparandet till knappt 157

miljoner kronor. Ungdomsbosparkonton erbjuds för närvarande av tre

banker (Nordbanken, Sparbankerna och SEB) och Riksbyggens

Sparkassa. Som mest har åtta banker/sparkassor varit anslutna.

Diagram 5.1 Antal sparare och ackumulerade nettoinsättningar i

ungdomsbosparandet

Källa: Riksgäldskontoret

6 Lagregleringen av ungdomsbosparandet tas

bort

Regeringens förslag: Lagen om ungdomsbosparande upphävs vid

utgången av december månad år 2000.

Ungdomspolitiska kommitténs förslag: Överensstämmer med

regeringens. Något datum för upphävandet av lagen anges dock inte.

Remissinstanserna: Kommitténs förslag tillstyrks av Riksrevi-

sionsverket och Sveriges Allmännyttiga Bostadsföretag (SABO). Flertalet

remissinstanser lämnar förslaget utan erinran. Hyresgästernas sparkasso-

och byggnadsförening (HSB) anser att långsiktigt bosparande bör premi-

eras. HSB föreslår att bestämmelserna om ungdomsbosparande ändras så

att räntan i stället för att utbetalas och beskattas varje år omvandlas till

bonus som ackumuleras skattefritt. Riksbyggens Sparkassa ekonomisk

förening föreslår att ett subventionerat ungdomsbosparande införs som

med större säkerhet leder till köp av bostad. Riksbyggen framhåller att ett

sådant system i stor utsträckning skulle kunna komma unga till del.

Sveriges bostadsrättsföreningars centralorganisation (SBC) anser det

beklagligt att kommittén inte förmått lägga fram förslag som syftar till att

stödja ungdomars bosparande. Hyresgästernas Riksförbund menar att

bosparandet borde utvidgas så att det även kommer att omfatta

hyresrätter.

Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens med

undantag av att det i promemorian föreslås att lagen upphävs vid

utgången av juni månad 1998.

Remissinstanserna: Promemorians förslag tillstyrks eller lämnas utan

erinran av Riksgäldskontoret, Finansinspektionen och Svenska

Bankföreningen. Bankföreningen påpekar dock att upphävandet av lagen

medför visst förberedelsearbete för de anslutna bankerna och föreslår

därför att lagen upphävs vid utgången av november 1998. Riksbyggens

Sparkassa ekonomisk förening framhåller att sparkassan lyckats med de

ambitioner som låg bakom lagen om ungdomsbosparande och beklagar

regeringens förslag att ta bort lagen.

Skälen för regeringens förslag: Bakom införandet av

ungdomsbosparandet fanns två syften. Sparformen skulle dels stimulera

till ungas sparande, dels utgöra ett pedagogiskt verktyg. Genom sparande

skulle en framtida ekonomisk buffert skapas. Av särskild betydelse

ansågs sparande för bostadsändamål vara. Ett sådant sparande skulle ge

ett nödvändigt grundkapital inför köp av bostad och till bosättning.

Genom ett regelbundet sparande skulle ungdomar etablera goda

bankrelationer, vilket i sin tur skulle medföra förbättrade kunskaper om

utbudet av sparformer. För att stimulera till sparande erhölls efter en viss

tids sparande rätt till en skattefri - av staten bekostad - bonusränta.

Vidare fick spararen rätt till lån för bostadsförvärv och bosättning. Som

nämnts ovan avskaffades skattefriheten på bonusräntan fr.o.m.

inkomståret 1993.

Som kommittén konstaterar kan sparstimulanser riktade mot en viss

sparform vara effektiva i så måtto att de höjer sparandet i den

subventionerade sparformen. Det ökade sparandet i denna sparform blir

dock till största delen en effekt av att byte sker från annan sparform. Det

totala sparandet påverkas därför endast i begränsad omfattning. I vissa

fall kan en omflyttning mellan olika sparformer ha sparpolitiska motiv

och vara den eftersträvade effekten. Syftet med ungdomsbospar var att

stimulera sparande bland unga. Något skäl till att detta skulle ske på

andra sparformers bekostnad fanns inte. Inte heller i dag finns några

sparpolitiska motiv för en sådan substitution mellan sparformer. Att

stimulera bosparande för unga har emellertid även bostads- och

ungdomspolitiska motiv och skall också utvärderas ur dessa perspektiv.

Regeringen anser att det i dag inte finns tillräckliga skäl att stimulera

sparande till bostad genom en statligt bekostad sparpremie. Det breda

utbudet av sparformer för långsiktigt sparande på marknaden och den

relativt låga inflationen bör numera ge fullgoda sparstimulanser.

Sparpremier medför dessutom kostnader för staten. Sammantaget innebär

detta att det i dag saknas skäl för ett statligt subventionerat bosparande.

När ungdomsbosparandet tillkom förelåg - som inledningsvis nämnts

- två ungdomspolitiska syften. Det kan ifrågasättas om sparformen

uppfyllt dessa syften. Ungdomsbosparandet har trots marknadsföring inte

lyckats attrahera någon större skara sparare. Antalet sparare har under de

senaste åren till och med minskat. Som grundkapital för bostadsköp har

sparformen ett begränsat värde. Dels sätter de restriktiva reglerna om

rätt till lån beloppsmässiga begränsningar, dels tillåter reglerna att de

sparade medlen används till annat än köp av bostad. Innan lån beviljas

skall dessutom sedvanlig kreditprövning göras. Banken har således inte

någon skyldighet att bevilja lån till de sparare som omfattas av

bestämmelserna. Banken har även rätt att bestämma villkoren för lånet.

Med hänsyn till detta kan konstateras att bestämmelsen om lånerätt i

praktiken knappast har något värde för ungdomar vid ansökan om lån.

Indikationer från bankerna tyder även på att lånerätten endast i mycket

begränsad omfattning utnyttjas av spararna.

Ungdomsbosparandet har endast i mindre utsträckning bidragit till att

öka ungdomars kunskap om sparande. Som kommittén framhållit är det

fortfarande viktigt att ungdomar informeras om betydelsen av att spara.

Information om långsiktigt sparande ges idag av en mängd olika aktörer

på marknaden och är tillgänglig via olika kanaler, inte minst via internet.

Information om sparande ges också av mer obundna organisationer

såsom t.ex. Konsumenternas Bankbyrå.

Kommittén konstaterar att många ungdomar i dag har låga eller

obefintliga arbetsinkomster, vilket gör att de saknar sparmöjlighet. För

dessa ungdomar är sparpremien utan betydelse. Det kan ifrågasättas om

de som har sparmöjlighet är den rätta gruppen att uppmuntra med en

statligt finansierad sparstimulans.

Det finns således ingen anledning att vidmakthålla detta sparande. Som

Svenska Bankföreningen påpekat kräver upphävandet av lagen om

ungdomsbosparande vissa förberedande åtgärder för bankerna vad gäller

bl.a. eventuella förändringar av kontovillkor och information till kunder.

Med beaktande av detta finner regeringen att lagen bör kunna tas bort vid

utgången av december månad år 2000.

7 Övergångsregler

Regeringens förslag: Samtliga sparare med konton som vid utgången

av december månad år 2000 är anslutna till undomsbosparandet skall

få en bonusränta. Bonusräntan motsvarar tre procent årlig ränta på

behållningen den sista i varje månad av de insättningar som gjorts på

kontot från det kontot anslöts till ungdomsbosparandet t.o.m. den 31

december 2000. Spararen tillgodoräknas bonusränta på sparmedel

fr.o.m. månaden efter det att medlen satts in på kontot. Bonusräntan

bekostas av staten och betalas ut av Riksgäldskontoret.

Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens

förslag.

Remissinstanserna: Promemorians förslag tillstyrks eller lämnas utan

erinran av alla remissinstanser.

Skälen för regeringens förslag: När det gäller konsekvenserna av att

lagen om ungdomsbosparande tas bort kan det konstateras följande.

Enligt 3 § tredje stycket lagen om ungdomsbosparande får konton

anslutas till ungdomsbosparandet genom en anmälan av banken eller

sparkassan till Riksgäldskontoret. Att lagen upphör att gälla innebär att

det fr.o.m. den 1 januari 2001 inte längre kommer att vara möjligt att

ansluta några konton till ungdomsbosparandet. Upphävandet av lagen får

vidare till följd att de anslutningar som skett före utgången av december

månad år 2000 upphör. Sparare med konton som är anslutna till

ungdomsbosparandet kommer således fr.o.m. den 1 januari 2001 inte

längre att ha rätt till den bonusränta som regleras i 11 §. Den lånerätt som

är knuten till utbetalningen av bonusräntan kommer inte heller att finnas

kvar.

Vad först gäller bonusräntan anges i 11 § första stycket lagen om ung-

domsbosparande att spararen har rätt att få bonusränta om ett konto är

anslutet till ungdomsbosparandet sedan minst tre år och de behållna in-

sättningarna på kontot uppgår till minst 5 000 kronor. Bonusräntan mot-

svarar tre procent årlig ränta på behållningen den sista i varje månad av

de insättningar som gjorts på kontot sedan det anslöts till ungdomsbospa-

randet. Enligt 12 § betalas bonusräntan ut när spararen begär det eller när

han utnyttjar sin rätt att få lån av banken.

När lagen om ungdomsbosparande tas bort är det till en början klart att

de sparare som redan före utgången av december månad år 2000 har haft

rätt till bonusränta skall få denna utbetald i samband med att kontots

anslutning till ungdomsbosparandet upphör. Vad sedan gäller sparare

med konton som vid utgången av december månad år 2000 inte varit

anslutna i tre år eller inte har en behållning som uppgår till minst 5 000

kronor talar rättviseskäl för att även dessa sparare bör få bonusränta. Det

bör därför slås fast att samtliga sparare med konton som vid utgången av

december månad år 2000 är anslutna till ungdomsbosparandet skall få

bonusränta. Bonusräntan beräknas på kontots behållna insättningar vid

utgången av december månad år 2000 i enlighet med de grunder som

anges 11 § andra stycket lagen om ungdomsbosparande. Efter påpekande

från Lagrådet bör bestämmelsen om bonusräntan tas in som en

övergångsbestämmelse.

Av 12 § lagen om ungdomsbosparande framgår att bonusräntan

bekostas av staten och betalas ut av Riksgäldskontoret. Enligt avtal som

träffats mellan Riksgäldskontoret och bankerna respektive sparkassan

sker utbetalningen av bonusräntan i praktiken på så sätt att

banken/sparkassan efter kontroll av att villkoren för utbetalning är

uppfyllda, räknar ut hur mycket ränta som spararen har rätt till.

Banken/sparkassan betalar ut beloppet till spararen och debiterar sedan

Riksgäldskontoret det utbetalade beloppet. Riksgäldskontoret stämmer av

uppgifterna med sitt eget register. Felaktiga utbetalningar återrapporteras

och kompletteras enligt regler som Riksgäldskontoret bestämmer i

samråd med de kontoförande instituten.

För att undvika oklarhet bör det i övergångsbestämmelsen i likhet

med den nuvarande regleringen anges att bonusräntan bekostas av

staten och betalas ut av Riksgäldskontoret. Regeringen förutsätter att

utbetalningarna sker enligt de rutiner som hittills tillämpats mellan

Riksgäldskontoret och bankerna/sparkassan.

Beträffande lånerätten framgår av 15 och 16 §§ lagen om ungdoms-

bosparande att en sparare som har rätt till bonusränta också har rätt att av

banken få låna ett belopp motsvarande tre gånger behållningen av de

insättningar som gjorts på kontot sedan det anslöts till

ungdomsbosparandet. Spararen måste dock först genomgå en sedvanlig

kreditprövning. Att lagen om ungdomsbosparande tas bort innebär att

bestämmelsen försvinner. Som konstaterats i avsnitt 6 har bestämmelsen

i praktiken dock knappast något värde för den enskilde spararen. Med

hänsyn till detta saknas skäl att införa någon särskild reglering av den

frågan i samband med att lagen om ungdomsbosparande upphävs.

Vad slutligen gäller bestämmelsen om uttagsavgift i 7 § lagen om ung-

domsbosparande innebär upphävandet av lagen att bestämmelsen endast

kommer att omfatta uttag som sker före utgången av december månad år

2000. En praktisk konsekvens av att lagen upphävs kan bli att den

kontoförande banken eller sparkassan väljer att avsluta samtliga

ungdomsbosparkonton. Den behållning som då finns kvar kan antingen

betalas ut kontant till kontohavaren eller föras över till något annat konto

som disponeras av spararen. Eftersom bestämmelsen om uttagsavgift inte

kommer att gälla efter det att lagen upphävts kan banken eller sparkassan

naturligtvis inte med stöd av den bestämmelsen debitera spararna några

uttagsavgifter för dessa åtgärder. Ett ytterligare handlingsalternativ är att

banken/sparkassan låter kontona finnas kvar sedan lagen upphävts. Från

och med den 1 januari 2001 kommer frågan om uttagsavgift i så fall

uteslutande att regleras av avtalet mellan banken/sparkassan och den

enskilde kontohavaren. Detsamma gäller för det fall banken/sparkassan

avslutar samtliga ungdomsbosparkonton och för över behållningen till

något annat konto som disponeras av spararen. Sammanfattningsvis kan

konstateras att det inte finns inte behov av någon särskild reglering av

uttagsavgiften när lagen om ungdomsbosparande upphävs.

8 Ekonomiska konsekvenser

Effekterna på det totala sparandet i samhället vid ett avskaffande av

ungdomsbosparandet torde vara marginella. Sparstimulerande åtgärder

av ungdomsbosparandets karaktär har knappast någon större inverkan på

valet mellan sparande och konsumtion. Studier visar att följden snarast är

en omflyttning mellan sparformer. Upphör ungdomsbosparandet är

därför sannolikt effekten att de som nu är anslutna till sparandet byter till

annan sparform. Någon inverkan på det totala sparandet i samhället torde

således inte uppstå. För statskassan är sparstimulansen i

ungdomsbosparandet i form av bonusräntan förenad med en årlig utgift

om ca 8 miljoner kronor.

En avveckling av ungdomsbosparandet per den 1 januari år 2001

beräknas föranleda en engångsutbetalning av intjänad bonusränta

motsvarande ca 14 miljoner kronor. Regeringen föreslår dessutom att de

kontoinnehavare vilka ackumulerat bonusränta som inte är

utbetalningsbar vid avvecklingstidpunkten på grund av att kontot inte

varit anslutet i tre år eller behållningen uppgår till minst 5 000 kronor

skall få bonus. Detta motsvarar ca 6 miljoner kronor. Den totala

engångsutbetalningen uppgår därmed till ca 20 miljoner kronor. Till detta

kommer kostnader för information som uppskattas till 1 miljon kronor

och eventuella ersättningar till berörda banker för kostnader i samband

med avveckling av ungdomsbosparandet. Det skall emellertid noteras att

utbetalning av bonusräntan vid en avveckling i princip endast innebär en

omfördelning av kostnaderna över tiden. Engångsutbetalningen skall

därför jämföras med kostnaden om sparformen får finnas kvar. En sådan

kalkyl visar att nuvärdet av de förväntade utbetalningarna av bonusränta

under de kommande tio åren uppgår till knappt 33 miljoner kronor.

Kalkylen bygger på antagande om att inga nya nettoinsättningar görs

samt att spararna lyfter bonus först när de uppnått 28 års ålder. Till detta

tillkommer en årlig kostnad för information och administration

motsvarande ca 0,5 miljoner kronor.

Engångsutbetalningen av bonusränta och informationskostnaden i

samband med en avveckling av ungdomsbosparandet finansieras av

medel inom utgiftsområde 2 Samhällsekonomi och finansförvaltning på

statsbudgeten

Utdrag ur ungdomspolitiska kommitténs

slutbetänkande Politik för unga (SOU 1997:71)

9.3 Ungdomsbosparande

Enligt våra direktiv skall vi se över lagen om ungdomsbosparande och

analysera möjligheterna till och kostnaderna för att skapa särskilda

stimulanser som ökar ungdomars bosparande.

Sedan 1988 finns ett speciellt ungdomsbosparande. Unga mellan 16

och 25 år kan börja spara i vissa banker eller sparkassor och fortsätta

med detta tills dess de är 28 år. Riksgäldskontoret fastställer en

minimiränta.

När man sparat i minst tre år och minst 5000 kr sammanlagt är man

berättigad till en årlig bonusränta på tre procent. Den som sparar har rätt

att låna upp till tre gånger det sparande beloppet efter sedvanliga

kreditprövning. Det finns inga krav på att sparandet ska användas till att

köpa bostad.

Under 1996 var drygt 45 000 unga knutna till sparandet. Dessa är

berättigade till 18 miljoner i premier när sparandet avslutas. Anslaget för

utbetalning av premier för 1997 är budgeterat till tre miljoner kronor.

Sparandet uppgick i september 1996 till cirka 246 miljoner kronor.

9.3.1 Bosparandet på marknaden

För närvarande finns fyra olika bosparformer på marknaden. Sparbanken

driver ett bosparande tillsammans med Riksbyggen kallat RiksBoSpar.

Efter 12 månaders regelbundet sparande med högst 2000 kronor varje

månad och där den sparade summan täcker 10 procent av den totala

bostadsinvesteringen har man möjlighet att låna resten efter sedvanlig

kreditprövning. Systemet omfattar omkring 150 000 sparare och cirka 1,5

miljarder kronor. Riksbyggen har en sparkassa, organiserad som en

ekonomisk förening. Sparformen ger tillgång till Riksbyggens

produktion av bostäder. Om bospararen väljer en bostad hos Riksbyggen

får köparen en extra bonusränta med 5 procent om vederbörande är högst

28 år. Utredningen om ett nytt statligt premierat bosparsystem (SOU

1994:121) uppskattade antalet bosparkonton 1994 till 47 000 med 132

miljoner kronor i total behållning.

HSB har ett system med bosparande, som sker på konto med

marknadsmässig ränta. Systemet är huvudsakligen inriktat på att fördela

köplatser beroende på kötid för lägenheter ur HSB:s produktion. Köplats

kräver nysparande om minst 600 kronor/år. För medlem över 21 år krävs

2 400 kronor/år. Antalet bosparare uppskattas 1996 till 260 000 med ett

totalt sparande på 2 miljarder kronor.

SBC BO erbjuder, tillsammans med Handelsbanken, bosparande i

aktiefond för sina medlemmar. Ett poängsystem fördelar köplatser vid

köp av bostadsrätt. Sparpoäng ges för maximalt 12 000 kronors sparande

per år där 100 kronor ger sparpoäng. Under 1994 sparade cirka 18 000

personer i systemet och den totala fondförmögenheten uppgick till cirka

410 miljoner.

Förutom dessa särskilda bosparformer förekommer sannolikt sparande

som ett inslag i boendeplaneringen inom det vanliga banksparandet,

allemanssparandet, sparandet i aktier och aktiefonder med mera.

Bosparutredningen ansåg att målsättningen för statliga stödåtgärder för

bosparande borde vara att underlätta lånefinansieringen av främst

topplånet för hushåll som sparat till erforderliga kontantinsats. 1994 års

Bosparutredningen behandlade även tre tidigare bosparförslag som

lämnats åren 1992-1994 av Bofrämjandet, Boverket respektive

Utredningen om statens stöd för bostadsfinansieringen. Utredningen

avvisade samtliga förslag. Bosparutredningens förslag har inte lett till

några beslut.

Bostadspolitiska utredningen redovisar också ett förslag från SABO

där syftet är att stärka det egna kapitalet i de kommunalägda

fastigheterna. SABO:s tanke är att introducera Allboendefonder med

likartad form som allemansfonder. De nya fonderna skulle investera i

preferensaktier utgivna av de kommunala bostadföretagen. En

preferensaktie skall ge förtur vid företagets utdelning av eventuell vinst.

Den som bosparar och faktiskt använder de insatta medlen till att köpa en

bostad föreslås få en extra skattesubvention. SABO:s förslag utgår ifrån

tidigare regler för allemansfonder. Sedan riksdagen beslutat avveckla den

extra skatteförmånen för allemanssparandet har förslagen möjligen inte

samma aktualitet. Sparformen avses vara boendeneutral. Detta kan dock

diskuteras. För den som bor i hyresrätt och inte har för avsikt att ändra

boendeform förefaller det mindre meningsfullt att utnyttja sparformen.

Den bostadspolitiska utredningen (SOU 1996:156) lät sparutredaren

Göran[REDACTED_EFTERNAMN] göra en genomgång av svensk och amerikansk litteratur

samt tidigare sparutredningar som undersökt skattesubventioner.

Slutsatsen i rapporten är att det saknas empiriska belägg för att

skattesubventionerat sparande annat än marginellt tas från minskad

konsumtion. I stället sker en omfördelning mellan sparkapital och det

sparande som ändå hade skett.

Bostadspolitiska utredningen menar att det nuvarande

ungdomsbosparandet har begränsad betydelse för unga familjers

bostadsköp. Utredningen föreslår att reglerna ändras så att sparandet med

statlig subvention enbart kan användas för köp av bostad.

Utredningen diskuterar också frågan om kreditgaranti för köp av

bostad men avstår från ett sådant förslag då man bland annat anser att det

finns risk för en prisdrivande effekt på andrahandsmarknaden.

9.6.3 Bosparandet

I Ungdomspolitiska kommitténs uppdrag ingår också frågan om

bosparande. I olika sammanhang har man funnit att stöd till speciella

sparformer endast marginellt har påverkat det totala sparandet.

Huvudeffekten har i stället varit att man bytt sparform.

Det stora problemet för unga i dag är inte att de konsumerar för mycket

och sparar för lite, utan att de har låga eller inga arbetsinkomster. Många

unga kan inte spara hur gärna de än vill. Det kan ifrågasättas om de som

har möjlighet att spara är den rätta gruppen att uppmuntra med statligt

finansierade sparstimulanser. För dessa unga finns etablerade sparformer

på marknaden och de bör kunna använda sig av ett normalt sparande för

sin bostad. Det har dessutom visat sig vara svårt att finna former för

bosparande som är neutrala till upplåtelseformen.

Behovet av långsiktigt sparande är snarast en attitydfråga där

åtgärderna bör sättas in för att informera unga om sparande. Kommittén

föreslår nedan att informationen om boendet bör intensifieras. I den

information bör också frågor om långsiktigt sparande få en framträdande

plats.

Kommittén anser att bosparandet för unga som statligt subventionerad

sparform bör upphöra.

Förteckning över remissinstanser (utdrag ur Ds

1997:88 s. 8-11)

Efter remiss har yttrande över delbetänkandet och/eller slutbetänkandet

avgetts av följande remissinstanser:

Rikspolisstyrelsen, Svenska EU-programkontoret, Barnombudsmannen,

Folkhälsoinstitutet, Handikappombudsmannen, Riksförsäkringsverket,

Socialstyrelsen, Statens institutionsstyrelse, Arbetsgivarverket,

Konjunkturinstitutet, Riksrevisionsverket, Statistiska centralbyrån,

Statskontoret, Högskoleverket, Statens skolverk, Arbetarskyddsstyrelsen,

Arbetslivsinstitutet, Arbetsmarknadsstyrelsen,

Jämställdhetsombudsmannen, Länsarbetsnämnden i Östergötlands län,

Länsarbetsnämnden i Göteborgs och Bohus län, Länsarbetsnämnden i

Norrbottens län, Statens kulturråd, Boverket, Konkurrensverket, Närings-

och teknikutvecklingsverket, Konsumentverket, Ombudsmannen mot

etnisk diskriminering, Statens invandrarverk, Ungdomsstyrelsen,

Länsstyrelsen i Blekinge län, Länsstyrelsen i Örebro län, Länsstyrelsen i

Jämtlands län, Botkyrka kommun, Aneby kommun, Göteborgs kommun,

Örnsköldsviks kommun, Hedmora kommun, Arvidsjaur kommun,

Olofströms kommun, Munkedals kommun, Jönköpings kommun.

Övriga

Landstingsförbundet, Svenska Kommunförbundet, Svenska

arbetsgivareföreningen, Landsorganisation, Svenska

Kommunaltjänstemannaförbundet, Svenska

Metallindustriarbetareförbundet, Hotell- och Resturanganställdas

förbund, Handelsanställdas förbund, Tjänstemännens centralorganisation,

Sveriges akademikers centralorganisation, Kristdemokratiska

ungdomsförbundet, Sveriges socialdemokratiska ungdomsförbundet,

Ung vänster, Sveriges riksidrottsförbund, Landsrådet för Sveriges

Ungdomsorganisationer, Sveriges förenade studentkårer, Sveriges

Kristna Ungdomsråd/Sveriges Frikyrkosamråd*, Ungdomens

nykterhetsförbund, De handikappades riksungdomsförbund, Kooperativa

institutet, Kooperativa förbundet, Afrosvenskarnas riksförbund,

Hyresgästernas sparkasso- och byggnadsförening, Riksbyggen, Sveriges

bostadsrättsföreningars centralorganisation, Fastighetsägarförbundet,

Sveriges allmännyttiga Bostadsföretag.

*Sveriges Kristna Ungdomsråd/Sveriges Frikyrkosamråd

har upphört. Remissen skickades vidare till Sveriges Frikyrkoråd som i

sin tur vidarebefodrade materialet till DKSNs Ungdomsråd.

På eget initiativ har följande remissinstanser avgett yttrande:

Hyresgästernas Riksförbund, Svenska Kyrkans Unga.

Följande instanser har beretts tillfälle men har avstått från att

yttra sig eller ej inkommit med remissvar:

Brottsförebyggande rådet, Ungdomens IT-råd, Riksskatteverket,

Humanistisk-samhällsvetenskapliga forskningsrådet, Rådet för

arbetslivsforskning, Länsarbetsnämnden i Gotlands län, Länsstyrelsen i

Blekinge län, Strängnäs kommun, Arvidsjaurs kommun,

Elevorganisationen i Sverige, Moderata ungdomsförbundet, Centerns

ungdomsförbund Riksorganisation, Liberala ungdomsförbundet, Grön

ungdom, Pensionärernas riksorganisation, Sveriges pensionärsförbund,

Industriens utredningsinstitut, Föreningen för kooperativ utveckling,

Lantbrukarnas riksförbund, Ung-SIOS, Ludvika Ungdomsråd, Uppsala

Ungdomsråd, Jönköpings Ungdomsråd, Gällivare Ungdomsråd, Kraftnät

Norrland, Stiftelsen Fryshuset, ALMI, Företagspartner.

Sammanställning av remissyttranden (utdrag ur Ds

1997:88 s. 56-57)

Det nu existerande ungdomsbosparandet ska upphöra.

Tillstyrks av:

Riksrevisionsverket, Sveriges allmännyttiga Bostadsföretag

Avstyrker eller ställer sig tveksamma:

Boverket, Hyresgästernas sparkasso- och byggnadsförening,

Riksbyggen, Sveriges bostadsrättsföreningars centralorganisation,

Sveriges Fastighetsägareförbund, Hyresgästernas Riksförbund

Hyresgästernas sparkasso- och byggnadsförening (HSB) anser att ett

långsiktigt bosparande skall premieras. Ett alternativ som bör övervägas

och som tidigare framförts i HSB:s remissvar på två tidigare utredningar

(SOU 1994:121 samt SOU 1996:156) är ett bosparande där räntan,

istället för att utbetalas och beskattas varje år, omvandlas till en bonus

som ackumuleras skattefritt. När bospararen använder sparandet och den

ackumulerade bonusen till förvärv av bostad utgår ingen skatt eller skatt

med reducerad skattesats.

Riksbyggen anser att många faktorer talar för att ett subventionerat

bosparande med större träffsäkerhet än det nuvarande

ungdomsbosparandet behövs. Ett sätt att skapa bättre träffsäkerhet är att

ge förtur till nyproduktionen och att subventionen endast utgår vid

faktiskt köp av bostad. Ett sådant system skulle mycket väl kunna byggas

upp i det befintliga bosparandet och det skulle i stor utsträckning komma

unga människor till del.

Sveriges bostadsrättsföreningars centralorganisation anser att det djupt

beklagligt att kommittén inte förmått att lägga fram några förslag som

syftar till att stödja ungdomars bosparande. I direktiven saknas stöd för

framläggande av förslag om avskaffande om lagen om

ungdomsbosparande.

Hyresgästernas Riksförbund menar att bosparandet borde utvidgas så att

det också kommer att omfatta hyresrätten.

Lagförslaget i promemorian om avveckling av

ungdomsbosparandet

Förslag till lag om upphävande av lagen (1988:846) om

ungdomsbosparande.

Härigenom föreskrivs att lagen (1988:846) skall upphöra att gälla vid

utgången av juni 1998.

__________

Samtliga sparare med konton som vid utgången av juni 1998 är anslutna

till ungdomsbosparandet skall få en bonusränta. Bonusräntan motsvarar

tre procent årlig ränta på behållningen den sista i varje månad av de

insättningar som gjorts påkontot från det kontot anslöts till

ungdomsbosparandet till och med den 30 juni 1998. Spararen

tillgodoräknas bonusränta på sparmedel från och med månaden efter det

att medlen satts in på kontot. Bonusräntan betalas ut av

Riksgäldskontoret.

Lagrådsremissens lagförslag

Regeringen har följande förslag till lagtext.

Förslag till lag om upphävande av lagen (1988:846) om

ungdomsbosparande

Härigenom föreskrivs följande.

1 §

Genom denna lag upphävs lagen (1988:846) om ungdomsbosparande.

2 §

Samtliga sparare med konton som vid utgången av december månad år

2000 är anslutna till ungdomsbosparandet skall få en bonusränta.

Bonusräntan motsvarar tre procent årlig ränta på behållningen den sista i

varje månad av de insättningar som gjorts på kontot från det kontot

anslöts till ungdomsbosparandet till och med den 31 december 2000.

Spararen tillgodoräknas bonusränta på sparmedel från och med månaden

efter det att medlen satts in på kontot.

Om en sparare får ränta enligt den upphävda 11 § lagen om

ungdomsbosparande skall avräkning ske med ett motsvarande belopp

från den ränta som betalas ut enligt denna paragraf.

Bonusräntan bekostas av staten och betalas ut av Riksgäldskontoret.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

Lagrådets yttrande

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 2000-03-20

Närvarande: f.d. justitierådet Staffan Vängby, justitierådet Leif
[REDACTED_EFTERNAMN], regeringsrådet Rune Lavin.

Enligt en lagrådsremiss den 16 mars 2000 (Finansdepartementet) har

regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om

upphävande av lagen (1988:846) om ungdomsbosparande.

Förslaget har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn

Katarina[REDACTED_EFTERNAMN].

Förslaget föranleder följande yttrande av Lagrådet:

Den föreslagna lagen innebär, förutom att lagen om ungdomsbosparande

upphävs, att bonusräntan enligt lagens 11 § skall utbetalas i samband

med lagens upphörande utan att samtliga förutsättningar enligt 11 § är för

handen. Denna verkan hade kunnat nås genom en

övergångsbestämmelse. Den föreslagna utformningen innebär att den

blivande lagen om upphävande av lagen om ungdomsbosparande

framdeles kommer att behöva upphävas genom en lag om upphävande av

lagen (2000:000) om upphävande av lagen (1988:846) om

ungdomsbosparande. Lagrådet lämnar i övrigt förslaget utan erinran.

Finansdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 30 mars 2000

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden

Hjelm-Wallén, Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],

von[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Engqvist,
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1999/2000:113 Avveckling av

ungdomsbosparreglerna.

Rättsdatablad

Författningsrubrik

Bestämmelser som

inför, ändrar, upp-

häver eller upprepar

ett normgivnings-

bemyndigande

Celexnummer för

bakomliggande EG-

regler

Lagen (2000:000) om

upphävande av lagen

(1988:846) om

ungdomsbosparande

 Nuvärdet beräknas som summan av framtida förväntade utbetalningar diskonterade

 med

den för varje löptid relevanta diskonteringsräntan.

Prop. 1999/2000:113

16

2

1

1

Prop. 1999/2000:113

Bilaga 1

Prop. 1999/2000:113

Bilaga 1

Prop. 1999/2000:113

Bilaga 2

Prop. 1999/2000:113

Bilaga 2

Prop. 1999/2000:113

Bilaga 3

Prop. 1999/2000:113

Bilaga 4

Prop. 1999/2000:113

Bilaga 5

Prop. 1999/2000:113

Bilaga 6

Prop. 1999/2000:113