Regeringens proposition 2005/06:158

Åtgärder för att stärka kundernas ställning på

Prop.

energimarknaden, m.m.

2005/06:158

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen. Harpsund den 16 mars 2006 Göran[REDACTED_EFTERNAMN] Mona[REDACTED_EFTERNAMN] (Miljö- och samhällsbyggnadsdepartementet) Propositionens huvudsakliga innehåll I propositionen behandlas förslag om ändringar i ellagen (1997:857) och naturgaslagen (2005:403). Förslagen om ändringar i ellagen innebär att leverantörsbytesprocessen förenklas samt att elkunderna får bättre information om när deras elavtal går ut och att de lättare hittar information om priser och villkor på el- marknaden. Tillsynen på elmarknaden effektiviseras. Tillsynsmyndigheten skall ha rätt att på begäran omedelbart få del av uppgifter och handlingar. Samtidigt förlängs tiden för tillsyn av nättariffer med fyra år i vissa fall. Kravet på att elleverantörerna skall ha en balansansvarig skärps. Om en balansansvarig saknas, skall elkunden anvisas en annan leverantör samti- digt som leveransskyldigheten upphör för den som dittills levererat el. En leverantör som levererat el utan att ha en balansansvarig blir vid avräk- ningen med den systemansvariga myndigheten likställd med en balans- ansvarig och skyldig att betala för bl.a. den balanskraft som införskaffats. Förslagen om ändringar i naturgaslagen syftar till att genomföra EG:s gasförsörjningsdirektiv. De nya bestämmelserna innebär bl.a. att aktörerna på naturgasmarknaden skall planera och vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa naturgasförsörjningen, att särskilda minimikrav för en trygg naturgasförsörjning för konsumenter skall införas samt att en nationell plan för krissituationer på naturgasområdet skall upprättas. Lagändringarna i ellagen föreslås träda i kraft den 1 januari 2007 och i naturgaslagen den 1 juli 2006. 1

Innehållsförteckning

Prop. 2005/06:158

1

Förslag till riksdagsbeslut..................................................................

4

2

Lagtext

...............................................................................................

5

2.1

Förslag till lag om ändring i ellagen (1997:857) ................

5

2.2 .....

Förslag till lag om ändring i naturgaslagen (2005:403)

11

3

Ärendet .............................................................och dess beredning

17

4

Bakgrund .........................................................................................

18

5

Enklare ............................................................byte av elleverantör

24

5.1

Krav på att samma kund skall ha både nät- och

elhandelsavtal....................................................................

24

5.2

Förkortad tid för leverantörsbyte ......................................

28

5.3

Behov av sanktioner mot nätkoncessionshavare...............

30

6

Bättre information till kunderna ......................................................

31

6.1

Krav på information om priser och villkor

för elleveranser..................................................................

31

6.2

Krav på information om när ett avtal

om elleverans upphör........................................................

34

6.3

Krav på information vid anvisning av elleverantör ..........

35

7

Effektivare tillsyn ............................................................................

37

7.1

Tillsyn vid felaktiga uppgifter m.m. .................................

37

7.2

Omedelbar giltighet av vissa beslut ..................................

39

7.3

Tillsyn över villkoren för anslutning ................................

41

8

Vissa frågor om balansansvar..........................................................

43

8.1

Funktionen anvisad balansansvarig ..................................

43

8.2

Elleverantörers betalningsskyldighet vid avsaknad av

balansansvarig...................................................................

44

9

Nätavgifter för småskalig elproduktion...........................................

46

10

Naturgasmarknaden.........................................................................

48

10.1

Koncession för distributionsledningar för naturgas..........

48

10.2

Anvisad gasleverantör.......................................................

52

10.3

Europaparlamentets och rådets förordning om villkor för tillträde till naturgasöverföringsnäten

(naturgasförordningen) .....................................................

52

11 Genomförande av gasförsörjningsdirektivet ...................................

54

11.1

Bakgrund...........................................................................

54

11.2

Det svenska naturgassystemet...........................................

55

11.3

Allmänt om direktivet och svensk rätt..............................

58

11.4

Allmän strategi för en tryggad naturgasförsörjning

och allmänt om ansvarfördelning......................................

60

11.4.1

Minimikrav för en trygg naturgasförsörjning

för konsumenter ..............................................

61

11.4.2

Tillsynsmyndighetens roll för att trygga

naturgasförsörjningen .....................................

65

11.4.3

Den systemansvariga myndighetens ansvar

för att trygga naturgasförsörjningen ...............

67

2

11.4.4

Ansvar för innehavare av naturgasledningar

Prop. 2005/06:158

och lager- eller förgasningsanläggningar

för att trygga naturgasförsörjningen ...............

71

11.5

Planering för krissituationer..............................................

72

11.6

Rapportering .....................................................................

75

11.7

Finansiering.......................................................................

76

12

Konsekvensanalys ...........................................................................

78

13

Övriga frågor ...................................................................................

80

13.1

Preskription .......................................................................

80

13.2

En integrerad elmarknad och marknadsövervakning........

81

13.3

Övrigt ................................................................................

84

14

Författningskommentar ...................................................................

85

14.1

Förslaget till ändring i ellagen ..........................................

85

14.2

Förslaget om ändring i naturgaslagen...............................

88

Bilaga 1 Sammanfattning av el- och gasmarknadsutredningens

slutbetänkande (El- och naturgasmarknaderna

Energimarknader i utveckling, SOU 2004:129)....................

94

Bilaga 2 El- och gasmarknadsutredningens lagförslag......................

103

Bilaga 3

Förteckning över remissinstanserna ....................................

125

Bilaga 4

Gasförsörjningsdirektivet, rådets direktiv 2004/67/EG.......

126

Bilaga 5 Sammanfattning av Energimyndighetens rapport

Trygg Gas ............................................................................

131

Bilaga 6 Energimyndighetens förslag till lagtext...............................

136

Bilaga 7 Förteckning över remissinstanserna till rapporten

Trygg Gas ............................................................................

140

Bilaga 8 Europaparlamentets och rådets förordning

(EG) nr 1775/2005...............................................................

141

Bilaga 9

Lagrådsremissens lagförslag ...............................................

154

Bilaga 10

Lagrådets yttrande ...............................................................

166

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 16 mars 2006 .......

167

Rättsdatablad..........................................................................................

168

3 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till

1.

lag om ändring i ellagen (1997:857),

2.

lag om ändring i naturgaslagen (2005:403).

Prop. 2005/06:158 4 Prop. 2005/06:158 2 Lagtext Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1

Förslag till lag om ändring i ellagen (1997:857)

Härigenom föreskrivs i fråga om ellagen (1997:857) dels att 8 kap. 4 c, 5, 6 och 8 §§, 12 kap. 1, 2 och 3 a §§ samt 13 kap. 1 § skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas tre nya paragrafer, 8 kap. 4 d, 11 a och 11 b §§, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

8 kap. 4 c § 1

När den systemansvariga myndigheten får kännedom om att ett avtal med myndigheten om balansansvar enligt 4 § första stycket skall upphöra att gälla skall myndigheten utan dröjsmål underrätta de innehavare av nätkoncession på vars ledningsnät de uttagspunkter är belägna där balans- ansvaret sålunda kommer att upphöra att gälla. Innehavarna av nätkon- cession skall utan dröjsmål underrätta berörda elleverantörer. När någon, som i ett avtal med en elleverantör har åtagit sig balans- ansvaret i de uttagspunkter där elleverantören levererar el, får kännedom om att detta avtal skall upphöra att gälla skall den balansansvarige utan dröjsmål underrätta den systemansvariga myndigheten och de innehavare av nätkoncession på vars ledningsnät de uttagspunkter är belägna där balansansvaret sålunda kommer att upphöra att gälla. Om en elleverantör saknar eller det kan befaras att han kan komma att sakna någon som har åtagit sig balansansvaret i de uttagspunkter där han, enligt 5 § första stycket, är leveransskyldig skall den system- ansvariga myndigheten anvisa ho- nom någon som gentemot myndig- heten har åtagit sig balansansva- ret i sådana uttagspunkter. Detta åtagande skall gälla från det att det tidigare balansansvaret upp- hörde att gälla. Den systemansvariga myndig- heten skall omedelbart underrätta berörda nätkoncessionshavare om

1 Senaste lydelse 2005:404.

5

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 2005/06:158

vem som har anvisats som balans- ansvarig. Nätkoncessionshavarna skall utan dröjsmål underrätta be- rörda elleverantörer om vem som har anvisats som balansansvarig i uttagspunkterna. 4 d § En elleverantör får ingå avtal om leverans av el i en viss uttagspunkt endast med den elanvändare som enligt avtal med nätkoncessions- havaren har rätt att ta ut el i den uttagspunkten. 5 § 2

En elleverantör som levererar el till en elanvändare i en viss uttagspunkt är skyldig att fortsätta leverera el tills leveransskyldigheten upphör enligt andra stycket. Leveransskyldigheten upphör om elanvändaren slutar att ta ut el i ut- tagspunkten, om någon annan elleverantör börjar leverera el till elanvän- daren i uttagspunkten eller om överföringen av el enligt 11 kap. 3 eller 4 § eller enligt avtal får avbrytas på grund av att elanvändaren har försummat sina skyldigheter gentemot elleverantören. Den elleverantör som har ett tidsbestämt avtal med elanvända- ren om leverans av el skall tidigast 90 dagar och senast 60 dagar före det att avtalet löper ut informera elanvändaren om

1.

tidpunkten för avtalets upphör- ande, och

2.

konsekvenserna av avtalets upp- hörande.

Bestämmelserna i denna paragraf gäller inte de elleverantörer som av- ses i 7 §. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer med- delar närmare föreskrifter om el- leverantörernas informationsskyl- dighet enligt tredje stycket.

2 Senaste lydelse 1999:770. 6 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Prop. 2005/06:158 6 § 3

En elleverantör, som skall börja leverera el i en uttagspunkt skall ome- delbart anmäla detta till berörd innehavare av nätkoncession. Anmälan skall även innehålla en uppgift om vem som har åtagit sig balansansvaret

i uttagspunkten.

En elleverantör som övertar leve-

En elleverantör som övertar leve-

ranserna till en elanvändare i den-

ranserna till en elanvändare i den-

nes uttagspunkt får bara göra detta

nes uttagspunkt får bara göra detta

från och med den första dagen i en

från och med den första dagen i en

kalendermånad. Anmälan enligt

kalendermånad. I ett sådant fall

första stycket skall därvid ske

skall en anmälan enligt första

senast en månad innan övertagan-

stycket ske senast den femtonde

det skall ske.

dagen i kalendermånaden före

övertagandet.

Bestämmelserna i första och andra styckena gäller inte de elleverantörer som avses i 7 §. En innehavare av nätkoncession som tar emot en anmälan enligt första stycket skall sända underrättelser i anledning därav enligt de närmare före- skrifter som meddelas av regeringen eller, efter regeringens bemyndig- ande, nätmyndigheten. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, nätmyndigheten får meddela närmare föreskrifter om elleverantörers skyldigheter enligt första stycket. 8 § 4

Elanvändare som saknar elleveran- tör skall av berörd innehavare av nätkoncession anvisas en elleve- rantör, som gentemot nätkonces- sionshavaren har åtagit sig att le- verera el till sådana elanvändare. En elanvändare som saknar elleve- rantör eller som har en elleveran- tör som saknar balansansvarig skall av den berörda nätkonces- sionshavaren anvisas en elleveran- tör som har en balansansvarig och som gentemot nätkoncessionshava- ren har åtagit sig att leverera el till sådana elanvändare. Nätkoncessionshavaren skall ome- delbart underrätta elanvändaren om vilken elleverantör som anvi- sats och om ellagens bestämmelser om byte av elleverantör. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer med- delar närmare föreskrifter om vad underrättelsen i andra stycket skall innehålla.

3

Senaste lydelse 1999:770.

4

Senaste lydelse 2002:653.

7

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 2005/06:158

Den anvisade elleverantören skall

Den anvisade elleverantören skall

omedelbart underrätta elanvända-

omedelbart underrätta

elanvända-

ren om de villkor för leveransen

ren om de villkor för leveransen

som han avser att tillämpa och om

som elleverantören avser att tilläm-

den dag då han avser att påbörja

pa och om den dag då elleveran-

leveransen enligt avtalet.

tören avser att påbörja leveransen

enligt avtalet.

För förbrukningen av den el som inte levererats enligt ett leveransavtal med en elleverantör skall elanvändaren betala till den anvisade elleveran- tören enligt de villkor som denne tillämpar. 11 a § En elleverantör som har levererat el till en uttagspunkt där det sak- nas någon som är balansansvarig skall vid den systemansvariga myn- dighetens avräkning anses som balansansvarig för uttagspunkten. Ersättning skall betalas enligt de villkor som den systemansvariga myndigheten tillämpar mot balans- ansvariga. 11 b § En elleverantör skall till nätmyn- digheten lämna uppgift om de pri- ser och leveransvillkor som elleve- rantören tillämpar för leverans av el till elanvändare. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer med- delar närmare föreskrifter om el- leverantörens skyldigheter enligt första stycket. 12 kap. 1 § 5

Tillsynen över efterlevnaden av denna lag och av föreskrifter eller villkor som har meddelats med stöd av lagen utövas, såvitt avser frågor om el- säkerhet och driftsäkerheten hos det nationella elsystemet, av den eller de myndigheter som regeringen bestämmer.

5 Senaste lydelse 2005:404.

8

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Prop. 2005/06:158 Tillsynen i övrigt över efterlevnaden av denna lag och av föreskrifter och villkor som har meddelats med stöd av lagen utövas av nätmyndig-

heten.

Tillsynen enligt andra stycket

Tillsynen enligt andra stycket

omfattar inte bestämmelserna i 7,

omfattar inte bestämmelserna i 7,

10 och 11 kap. samt efterlevnaden

10 och 11 kap. och inte heller

av elleverantörernas skyldigheter

efterlevnaden av elleverantörernas

enligt 8 kap. 111 §§.

skyldigheter enligt 8 kap. 14 §§,

5 § första och andra styckena och

611 a §§.

Nätmyndigheten är tillsynsmyndighet enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1228/2003 av den 26 juni 2003 om villkor för tillträde till nät för gränsöverskridande elhandel. 2 § 6

En tillsynsmyndighet har rätt att på begäran få de upplysningar och ta del av de handlingar som behövs för tillsynen. En begäran får förenas med vite. Ett beslut enligt första stycket gäller omedelbart. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, nätmyndigheten får meddela föreskrifter om insamling av de uppgifter som behövs för be- dömning av nättariffers skälighet. 3 a § 7

Om nätmyndigheten avser att utöva tillsyn över en nätkoncessionsha- vares nättariff skall koncessions- havaren underrättas om detta. Nätmyndigheten får inte meddela ett föreläggande enligt 3 § som avser en nätkoncessionshavares nättariff för ett visst räkenskapsår om inte nätmyndigheten har under- Om nätmyndigheten avser att utöva tillsyn över en nätkoncessionsha- vares nättariff skall koncessions- havaren underrättas om detta

1.

inom ett år efter utgången av det räkenskapsår som nättariffen avser, eller

2.

inom fem år efter utgången av det räkenskapsår som nättariffen avser, om nätkoncessionshavaren har lämnat felaktiga eller vilsele- dande uppgifter som haft avgöran- de betydelse för nätmyndighetens beslut att inte utöva tillsyn.

Nätmyndigheten får inte meddela ett föreläggande enligt 3 § som avser en nätkoncessionshavares nättariff för ett visst räkenskapsår om inte nätmyndigheten har under-

6

Senaste lydelse 2002:121.

7

Senaste lydelse 2002:121.

9

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 2005/06:158

rättat nätkoncessionshavaren enligt

rättat nätkoncessionshavaren enligt

första stycket senast ett år efter

första stycket.

utgången av detta räkenskapsår.

13 kap. 1 § 8

Till böter eller fängelse i högst ett år döms den som uppsåtligen eller av oaktsamhet

1.

bryter mot 2 kap. 1 eller 3 §,

2.

bryter mot villkor som meddelats med stöd av 2 kap. 11 §, eller

3. bryter mot föreskrift som har

3. bryter mot föreskrift som har

meddelats med stöd av 8 kap. 1 §

meddelats med stöd av 8 kap. 1 §

tredje stycket eller 9 kap. 1 § andra

andra stycket eller 9 kap. 1 § andra

stycket.

stycket.

Till böter döms den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot 2 kap. 17 §. I ringa fall döms inte till ansvar. _______________ Denna lag träder i kraft den 1 januari 2007.

8 Senaste lydelse 2002:121.

10

Prop. 2005/06:158

2.2

Förslag till lag om ändring i naturgaslagen (2005:403)

Härigenom föreskrivs 9 i fråga om naturgaslagen (2005:403) dels att 1 kap. 8 § skall betecknas 1 kap. 9 §, dels att 1 kap. 1 §, 6 kap. 1 §, 7 kap. 2 §, 8 kap. 1 §, 10 kap. 1 § och 11 kap. 4 § skall ha följande lydelse, dels att rubriken närmast före 1 kap. 8 § skall sättas närmast före 1 kap. 9 §, dels att det i lagen skall införas två nya paragrafer, 1 kap. 8 § och 10 kap. 5 a §, samt ett nytt kapitel, 8 a kap., av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1

kap.

1 § Denna lag innehåller bestämmelser om naturgasledningar, lagringsan- läggningar och förgasningsanlägg- ningar samt om handel med natur- gas i vissa fall. Denna lag innehåller bestämmelser om naturgasledningar, lagringsan- läggningar och förgasningsanlägg- ningar samt om handel med natur- gas i vissa fall och om trygg natur- gasförsörjning. 8 § Med konsument avses en fysisk person till vilken naturgas över- förs eller levereras huvudsakligen för ändamål som faller utanför näringsverksamhet. 6 kap.

1 §

Avgifter och övriga villkor för sådan

Avgifter och övriga villkor för sådan

anslutning som avses i 3 kap. 4 §

anslutning som avses i 3 kap. 5 §

skall vara skäliga, objektiva och

skall vara skäliga, objektiva och

icke-diskriminerande.

icke-diskriminerande.

Vid utformandet av avgiften för en anslutning skall särskilt beaktas var den ledning eller anläggning som skall anslutas är belägen samt effekten i anslutningspunkten. Den som innehar en naturgasledning skall vid begäran om ny anslut- ning inom skälig tid lämna skriftlig uppgift om avgiften och övriga vill- kor för anslutningen.

9 Jfr rådets direktiv 2004/67/EG av den

26 april 2004 om åtgärder för att säkerställa en

tryggad naturgasförsörjning (EUT L 127, 29.4.2004, s. 92 Celex 32004L0067).

11

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Prop. 2005/06:158 7 kap. 2 § Den systemansvariga myndigheten får, i den utsträckning det behövs för att kunna utöva systemansvaret, beordra innehavare av naturgaslager och förgasningsanläggningar att, mot marknadsmässig ersättning, öka eller minska inmatning eller uttag av naturgas från överföringsledningarna och

anläggningarna.

Om systemansvaret inte kan utö-

Om systemansvaret inte kan utö-

vas genom åtgärder som nämns i

vas genom åtgärder som nämns i

första stycket, får den system-

första stycket, får den system-

ansvariga myndigheten, i den ut-

ansvariga myndigheten, i den ut-

sträckning det behövs för att kun-

sträckning det behövs för att kun-

na utöva systemansvaret, beordra

na utöva systemansvaret, beordra

innehavare av naturgasledningar att

innehavare av naturgasledningar att

begränsa eller avbryta överföring

begränsa eller avbryta överföring

av naturgas till kunder. I den ut-

av naturgas till kunder. En be-

sträckning systemansvaret så med-

gränsning eller ett avbrytande av

ger skall begränsning och avbry-

överföring av naturgas till kunder

tande av överföringen genomföras

skall, i den utsträckning systeman-

så rättvist som möjligt. Därvid

svaret medger det, genomföras så

skall, i den utsträckning det är

rättvist som möjligt och i första

möjligt, ledningsinnehavares åtag-

hand så att naturgasförsörjningen

anden beträffande leveranssäkerhet

för konsumenter säkras. I den ut-

beaktas.

sträckning det är möjligt skall led-

ningsinnehavares åtaganden beträf-

fande leveranssäkerhet beaktas.

Närmare föreskrifter om den systemansvariga myndighetens befogen- heter enligt första och andra styckena meddelas av regeringen.

8

kap.

1 § Detta kapitel gäller överföring av naturgas till konsumenter. Med konsument avses en fysisk person till vilken naturgas överförs eller levereras huvudsakligen för ända- mål som faller utanför närings- verksamhet. Detta kapitel gäller överföring av naturgas till konsumenter. 12

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

8 a kap. Trygg naturgasförsörjning 1 § En innehavare av en naturgasled- ning, lagringsanläggning eller för- gasningsanläggning skall, i den ut- sträckning det är möjligt för denne, vidta de planeringsåtgärder och de åtgärder i övrigt som behövs för att säkerställa naturgasförsörj- ningen. 2 § Den systemansvariga myndigheten skall vidta de planeringsåtgärder och de åtgärder i övrigt som inom ramen för systemansvaret behövs för att säkerställa naturgasförsörj- ningen. 3 § Tillsynsmyndigheten skall 1. ta fram och upprätthålla en allmän nationell strategi med lämpliga nivåer för en trygg naturgasförsörjning, 2. ta fram och upprätthålla en nationell plan med åtgärder för att trygga naturgasförsörjningen i kris- situationer, och 3. vidta de åtgärder i övrigt som inom ramen för tillsynsansvaret behövs för att säkerställa natur- gasförsörjningen. Innan tillsynsmyndigheten be- slutar om den nationella planen eller en ändring i den, skall myn- digheten samråda med den system- ansvariga myndigheten. Prop. 2005/06:158 13

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 2005/06:158

4 § Regeringen får meddela föreskrif- ter om särskilda minimikrav för en trygg naturgasförsörjning för kon- sumenter. Regeringen eller, efter reger- ingens bemyndigande, tillsynsmyn- digheten meddelar ytterligare före- skrifter om planering och åtgärder enligt 1 - 3 §§. 5 § Den systemansvariga myndigheten får förelägga en innehavare av en naturgasledning, lagringsanlägg- ning eller förgasningsanläggning att med ledningen eller i anlägg- ningen vidta de åtgärder som be- hövs för att säkerställa naturgas- försörjningen. Om det är lämpli- gare, får föreläggandet riktas mot ledningens eller anläggningens ägare i stället för innehavaren. Föreläggandet får inte avse en åtgärd som är mer betungande än vad som är skäligt med hänsyn till anläggningens eller verksamhetens omfattning och betydelse för na- turgasförsörjningen. Föreläggandet får förenas med vite. 6 § Den som enligt 5 § har förelagts att vidta åtgärder har rätt till er- sättning för den kostnad som ge- nomförandet av åtgärderna med- fört. Rätten till ersättning gäller inte kostnader för att lämna upp- gifter eller för sådana planerings- åtgärder som avses i 1 §. Ersättningen betalas av staten. Den systemansvariga myndighe- ten prövar frågor om ersättning enligt första stycket. 14

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 2005/06:158

7 § Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, den systemansvariga myndigheten får meddela föreskrif- ter om åtgärder för att möjliggöra reparationsarbeten och fysiska skyddsåtgärder i naturgasled- ningar och lagrings- eller förgas- ningsanläggningar. 8 § Den systemansvariga myndigheten har på begäran rätt att, av den som enligt 5 § kan åläggas att utföra åtgärder för att säkerställa naturgasförsörjningen, få de upp- lysningar och ta del av de hand- lingar som behövs för att ta ställ- ning till om åtgärder behöver vid- tas. 10 kap. 1 § Tillsynen över efterlevnaden av denna lag och av föreskrifter och villkor som har meddelats med stöd av lagen utövas av tillsynsmyndig- heten. Tillsynen omfattar inte efterlev- naden av bestämmelserna i 7 kap. med undantag för 5 och 6 §§ samt av bestämmelserna i 5 och 8 kap. Tillsynsmyndigheten utövar tillsyn över efterlevnaden av

1.

denna lag och föreskrifter och villkor som har meddelats med stöd av lagen, och

2.

Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1775/2005 av den 28 september 2005 om villkor

för tillträde till naturgasöverför- ingsnäten. 10

Tillsynen omfattar inte efterlev- naden av bestämmelserna i 7 kap. med undantag för 5 och 6 §§ och inte heller efterlevnaden av be- stämmelserna i 5 och 8 kap.

10 EUT L 289, 3.11.2005, s. 1 (Celex 32005R1775).

15

Beslut av tillsynsmyndigheten en- ligt 2 kap. 15 och 16 §§, 6 kap. 5 § första stycket, 7 kap. 5 § andra stycket samt 10 kap. 3, 4, 7 och 10 §§ samt beslut av den system- ansvariga myndigheten om ersätt- ning enligt 7 kap. 2 § samt om åtgärder och ersättning enligt 8 a kap. 5 och 6 §§ får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid över- klagande till kammarrätten.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 2005/06:158

5 a § Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, den systemansva- riga myndigheten får meddela före- skrifter om avgifter för att finansi- era de uppgifter som den system- ansvariga myndigheten har enligt 8 a kap. och enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av det kapitlet. 11 kap. 4 § Beslut av tillsynsmyndigheten en- ligt 2 kap. 15 och 16 §§, 6 kap. 5 § första stycket, 7 kap. 5 § andra stycket samt 10 kap. 3, 4, 7 och 10 §§ samt beslut av den system- ansvariga myndigheten om ersätt- ning till den som enligt 7 kap. 2 § beordrats att öka eller minska inmatning eller uttag av naturgas får överklagas hos allmän förvalt- ningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kam- marrätten. Regeringen får meddela föreskrifter om överklagande av andra beslut enligt denna lag eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd av lagen.

----------

Denna lag träder i kraft den 1 juli 2006. 16 Prop. 2005/06:158 3 Ärendet och dess beredning År 2003 beslutade regeringen att tillkalla en särskild utredare med upp- drag att se över behovet av ytterligare förändringar av lagstiftningen på el- och naturgasmarknaderna (dir 2003:22). Utredningen antog namnet El- och naturgasmarknadsutredningen.

I december 2004 överlämnade utredningen slutbetänkandet El- och

naturgasmarknaderna energimarknader i utveckling (SOU 2004:129).

En sammanfattning av betänkandet finns i bilaga 1. Utredningens lagför-

slag finns i bilaga 2. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning

över remissinstanserna finns i bilaga 3. En sammanställning av remiss-

yttrandena finns tillgänglig hos Miljö- och samhällsbyggnadsdeparte-

mentet (dnr M2005/1141/E). Regeringen tar i detta ärende upp de frågor

som behandlats i betänkandet.

Den 26 april 2004 antog rådet direktiv 2004/67/EG om åtgärder för att

säkerställa en tryggad naturgasförsörjning (gasförsörjningsdirektivet).

Direktivet trädde i kraft den 19 maj 2004 och skall vara genomfört i

nationell lagstiftning senast den 19 maj 2006. Gasförsörjningsdirektivet

återges i bilaga 4.

Den 17 februari 2005 beslutade regeringen att uppdra åt Statens energi-

myndighet att lämna förslag till bl.a. den lagstiftning som krävs för att

genomföra gasförsörjningsdirektivet. Uppdraget skulle genomföras i sam-

råd med Affärsverket svenska kraftnät (Svenska kraftnät).

Den 10 oktober 2005 överlämnade myndigheterna sin rapport Trygg

gas. En sammanfattning av rapporten finns i bilaga 5. Rapportens lagför-

slag finns i bilaga 6. Rapporten har remissbehandlats. En förteckning

över remissinstanserna finns i bilaga 7. En sammanställning av remiss-

yttrandena finns tillgänglig i Miljö- och samhällsbyggnadsdepartementet

(dnr M2005/5304/E). Regeringen tar i detta ärende upp de frågor som be-

handlats i rapporten.

Den 28 september 2005 antogs Europaparlamentet och rådets förord-

ning (EG) nr 1775/2005 om villkor för tillträde till överföringsnäten för

naturgas (naturgasförordningen). Förordningen, som till alla delar är di-

rekt bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater, trädde i kraft

den 23 november 2005 och skall tillämpas från och med den 1 juli 2006,

med undantag för artikel 9.2 andra meningen som skall tillämpas från

och med den 1 januari 2007. Förordningen återges i bilaga 8. Förord-

ningen medför en ändring i naturgaslagen (2005:403). Med anledningen

av förordningen har regeringen haft underhandskontakter med berörda

myndigheter.

I beredningen av detta lagstiftningsärende har det också uppmärksam-

mats att hänvisningarna i 13 kap. 1 § ellagen respektive 6 kap 1 § natur-

gaslagen behöver korrigeras.

Lagrådet

Regeringen beslutade den 9 februari 2006 att inhämta Lagrådets yttrande

över de förslag som återfinns i bilaga 9. Lagrådet har lämnat förslagen

utan erinran (bilaga 10).

17

I den fortsatta beredningen har det framkommit att en av de i lagråds- Prop. 2005/06:158 remissen föreslagna ändringarna inte bör genomföras. Den frågan behand- las i avsnitt 7.1. Att avstå från den ändringen har inte en sådan betydelse för lagförslagen i övrigt att Lagrådets hörande behövs i frågan. 4 Bakgrund Elmarknadsreformen 1996 - 2005

Den 1 januari 1996 trädde ett nytt regelverk för elmarknaden i kraft (prop. 1994/95:222, bet. 1995/96:NU1, rskr. 1995/96:2). De nya reglerna innebar att konkurrens infördes i elhandel och elproduktion. Syftet var bl.a. att införa valfrihet för elanvändarna och skapa förutsättningar för en ökad pris- och kostnadspress inom elförsörjningen. Regleringar som hindrade handel med el avskaffades medan nätverksamhet, som är ett naturligt monopol, även fortsättningsvis regleras och övervakas. Detta innebar att elpriset skulle sättas i konkurrens men inte nättariffen. En ny myndighet, nätmyndigheten, fick i uppgift att bl.a. utöva tillsyn av el- lagens efterlevnad utom i frågor som rör elsäkerhet och driftsäkerheten hos det nationella elsystemet. Riksdagen beslutade under hösten 1998 om vissa smärre ändringar i el- lagen för att dels genomföra Europaparlamentet och rådets direktiv 96/92/EG av den 19 december 1996 om gemensamma regler för den inre marknaden för el (EGT L027, 30.01.1997 s. 20, Celex 396L0092), dels förbättra elmarknadens funktionssätt (prop. 1997/98:159, bet. 1998/99:NU4, rskr. 1998/99:53). Därefter har reglerna för elmarknaden ändrats vid flera tillfällen. Den 1 november 1999 avskaffades kravet på timvis mätutrustning för de flesta elanvändare. I stället infördes en schablonbaserad beräkning av el- förbrukning. Samtidigt upphävdes systemet med leveranskoncession. Samtliga elanvändare gavs därmed möjlighet att fritt byta elleverantör och elhandelspriserna släpptes helt fria. Elhandeln kom därmed att i huvudsak falla utanför ellagens reglering (prop. 1998/99:137, bet. 1999/2000:NU4, rskr. 1999/2000:1). I propositionen Samverkan för en trygg, effektiv och miljövänlig energiförsörjning lämnade regeringen förslag för att öka kundernas rör- lighet på marknaden och därigenom öka konkurrensen på elmarknaden. I propositionen föreslogs också vissa förändringar i ellagen som rörde tariffsättning på regionledningar, anvisning av balansansvarig och anvis- ning av elleverantör samt icke koncessionspliktiga nät. Propositionen an- togs av riksdagen och ändringarna trädde i kraft den 1 augusti 2002 (prop. 2001/02:143, bet. 2001/02:NU17, rskr. 2001/02:317). År 2003 trädde flera nya bestämmelser som avser el från förnybara energikällor i kraft. Lagen (2003:113) om el-certifikat trädde i kraft den 1 maj 2003 och lagen (2003:437) om ursprungsgarantier avseende förny- bar el den 1 oktober 2003. Den 26 juni 2003 antogs det s.k. inre marknadspaketet av Europa- parlamentet och rådet. Paketet syftar till att skapa likvärdiga konkurrens- och marknadsvillkor inom el- och naturgassektorn och består av två 18 direktiv och en förordning. Det är det s.k. elmarknadsdirektivet (Europa- parlamentets och rådets direktiv 2003/54/EG av den 26 juni 2003 om gemensamma regler för den inre marknaden för el och om upphävande av direktiv 96/92/EG, EUT L 176, 15.7.2003, s.37, Celex 32003L0054), det s.k. naturgasmarknadsdirektivet (Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/55/EG av den 26 juni 2003 om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas och om upphävande av direktiv 98/30, EUT L 176, 15.7.2003, s. 57, Celex 32003L0055) samt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1228/2003 av den 26 juni 2003 om villkor för tillträde till nät för gränsöverskridande elhandel (EUT L 176, 15.7.2003, s.1, Celex 32003R1228). I propositionen Genomförande av EG:s direktiv om gemensamma regler för de inre marknaderna för el och naturgas, m.m. lämnade regeringen förslag till hur de nya direktiven skall genomföras i nationell lagstiftning. Det inre marknadspaketet genom- fördes i nationell lagstiftning den 1 juli 2005. (prop. 2004/05:62, bet. 2004/05:NU14, rskr. 2004/05:246). Den 11 december 2003 beslutade regeringen att tillkalla en särskild ut- redare (Regelutredningen) med uppdrag att utvärdera ett antal regelre- formerade marknader, däribland elmarknaden. Regelutredningen lämnade sitt slutbetänkande i januari 2005. Utredningen har remissbehandlats och bereds för närvarande i Regeringskansliet. Utvecklingen på elmarknaden Den ökade konkurrensen och regelreformeringen på elmarknaden har inneburit stora strukturförändringar bland både elnätsföretagen och el- handelsföretagen. Den svenska marknaden integreras alltmer med övriga nordiska och nordeuropeiska länders elmarknader. Koncentrationen av ägande i elproduktionen har ökat kraftigt sedan el- marknadsreformen 1996 och elproduktionen i Sverige är nu i hög grad koncentrerad till de tre största producenterna, Vattenfall, Sydkraft och Fortum, som 2003 stod för cirka 87 procent av den svenska elproduk- tionen i Sverige. I ett nordiskt perspektiv utgjorde de tre största svenska producenternas marknadsandelar 35 procent av den samlade nordiska produktionen. Hur dominerande de tre största svenska elproducenterna är beror således på vilken geografisk marknad som betraktas som den re- levanta, Sverige eller Norden. Inom elhandeln är koncentrationen av ägandet inte riktigt lika stor. De tre stora bolagen hade trots detta 2003 en gemensam marknadsandel i Sverige på drygt 55 procent. På elmarknaden finns integrerade koncerner i vilka det bedrivs såväl elhandel som produktion eller nätverksamhet. Ellagen stadgar att en juri- disk person som bedriver nätverksamhet inte samtidigt får bedriva pro- duktion eller handel med el. Koncerner med både elhandel och elproduk- tion har vissa fördelar jämfört med andra företag t.ex. större möjlighet att hantera prisområdesrisker inom koncernen. I rapporten Hantering av begränsningar i det svenska överföringsnätet för el, ett nordiskt perspektiv (STEM 2004) konstaterades att handels- kapaciteten reduceras av de nordiska stamnätsföretagen vid bl.a. interna överföringsbegränsningar. Detta har vid vissa tillfällen fått konsekvenser för prisbildningen på spotmarknaden och kan ha skapat prisdifferenser på den nordiska elmarknaden. Rapporten har remissbehandlats. Prop. 2005/06:158 19 Det pågår ett arbete på nordisk bas för att fortsätta utveckla den nor- diska elmarknaden så att bl.a. konkurrensen kan stärkas. För att minska förekomsten av s.k. flaskhalsar genomförs nu en större förstärkning av överföringskapaciteten i Norden. Vidare tas nu steg av de nordiska system- ansvariga och de nordiska reglerarna för att öka samarbetet mellan län- derna och i förekommande fall ta bort hinder för ökad konkurrens i Norden. Sedan början av 2005 omfattas el- och värmeproducenter inom EU av ett system för handel med utsläppsrätter avseende utsläpp av koldioxid från fossila bränslen och vissa processutsläpp. Systemet syftar till att på ett kostnadseffektivt sätt bidra till att EU uppfyller sitt åtagande enligt Kyotoprotokollet. Handeln etablerar ett pris på utsläpp av koldioxid vid kraftproduktion baserad på fossila bränslen. Utsläppshandeln innebär att fossilfri kraftproduktion erhåller en konkurrensfördel. Priserna på utsläppsrätter har sedan handeln inleddes i början av 2005 varierat med en stigande tendens från omkring 5 euro per ton eller 4,5 öre per kilogram koldioxid till närmare 25 euro per ton motsvarande 23 öre per kilogram koldioxid i början av september samma år. Under samma period har de internationella oljepriserna stigit med ungefär 50 procent. Även gaspriserna, som ofta är direkt länkade till oljepriserna, har stigit kraftigt. Marknaden för utsläppsrätter är fortfarande under ut- veckling. Det är således ännu för tidigt att dra några slutsatser om sam- bandet mellan prisbildningen på utsläppsrätter, bränslen och elkraft. Nord Pools roll och omfattning på elmarknaden En viktig del av den nordiska elmarknaden utgörs av den nordiska el- börsen Nord Pool som är en organiserad handelsplats för el. Under 2004 omsattes omkring 42 procent av all el som förbrukades i Norden via Nord Pool, en ökning med 10 procent från 2003. En anledning till upp- gången var det ökade antalet nya aktörer på börsen. Aktörerna på den nordiska elbörsen består av kraftproducenter, distributörer, industriföre- tag och andra slutförbrukare samt portföljförvaltare. Antalet aktörer på Nord Pools marknader vid årsskiftet 2004/05 var 397, en ökning med 13 procent från samma tid föregående år. Nord Pool tillhandahåller en spotmarknad för fysisk handel med el, en derivatmarknad samt en clearingfunktion. Nord Pool Spot AS är en marknadsplats för handel med el för fysisk leverans under det kommande dygnet. Nord Pool ASA är en börs för finansiell handel. Nord Pool Clearing ASA är motpart i alla finansiella kontrakt som omsätts på börsen samt i sådana bilaterala kontrakt som anmäls för clearing. Nord Pool ASA har tillstånd att agera som fullvärdig börs enligt norska börs- regler. Nord Pool Spot AS har tillstånd (koncession) från Norges Vass- drags- och energidirektorat. Svenska kraftnät blev delägare i elbörsen 1996. I dag ägs Nord Pool ASA till 50 procent av Svenska kraftnät och 50 procent av norska Stat- nett, vilka är systemoperatörer i Sverige respektive Norge. I Nord Pool ASA ingår utöver den finansiella handeln de helägda dotterbolagen Nord Pool Clearing och Nord Pool Consulting. Nord Pool Spot AS ägs av Nord Pool ASA, Svenska Kraftnät, Statnett, Fingrid och Energinet.dk med vardera 20 procent. Prop. 2005/06:158 20 Handeln på Nord Pool ökade stadigt mellan 1996 och 2002, men föll sedan tillbaka kraftigt under 2003. Den fysiska handeln har legat på i stort sett samma nivå under senare år, medan den finansiella handeln och clearingverksamheten ökade i omsättning fram till 2003. Därefter mins- kade handeln under två år för att åter öka. Handeln sker både för näst- kommande dag och för längre perioder. De dagliga affärerna görs upp på el-spotmarknaden. Långsiktig handel sker på terminsmarknaden. Elpriset på Nord Pool är offentligt och publiceras dagligen. Det utgör därför en prisreferens för den nordiska elmarknaden. Det genomsnittliga elpriset 1996 var i Sverige 26,0 öre per kilowattim- me. Därefter sjönk priset kraftigt ända fram till slutet av 2000 då priset var 12,0 öre per kilowattimme. Prisfallet kan främst förklaras av riklig nederbörd under dessa år, men också av ökad konkurrens på den gemen- samma elmarknaden. Under våren 2001 vände trenden och priset steg till 21,1 öre. Det högsta genomsnittspriset sedan avregleringen inföll under 2003 då priset var 33,3 öre per kilowattimme. Under 2004 vände trenden återigen och genomsnittspriset sjönk till 25,6 öre per kilowattimme. Under 2005 har det genomsnittliga systempriset varit 27,3 öre per kilo- wattimme. Tillsyn av den finansiella elmarknaden Elderivat, elcertifikat och utsläppsrätter är finansiella instrument. Den som yrkesmässigt tillhandahåller olika tjänster avseende sådana instru- ment skall enligt lag ha tillstånd från Finansinspektionen och står därmed under Finansinspektionens tillsyn. Den finansiella elmarknaden är öppen för alla som har tillstånd från Finansinspektionen. Det finns inga formella hinder för värdepappers- bolag att agera på denna marknad. Marknaden domineras helt av aktörer med nära koppling till företag som producerar eller handlar med el eller som endast eller i huvudsak handlar med elrelaterade instrument. Den finansiella elmarknaden är i allt väsentligt en marknad för professionella aktörer. Därför finns inga direkta konsumentaspekter att ta till vara för Finansinspektionen. Marknaden är inte heller av större betydelse för sta- biliteten i det finansiella systemet. Fokus för tillsynen på den finansiella elmarknaden ligger därför på marknadsinformation, marknadsorganisa- tion och hantering av intressekonflikter. Finansinspektionens rapport I maj 2005 presenterade Finansinspektionen en rapport om den finan- siella elmarknaden (2005:6). Syftet med inspektionens granskning var dels att analysera den finansiella elmarknaden och få utökad kunskap om dess olika delar, dels utröna om den uppfyller de krav Finansinspektio- nen, i egenskap av tillsynsmyndighet, ställer på en väl fungerande finan- siell marknad. God tillgång till relevant information liksom en genomtänkt och väl fungerande hantering av de intressekonflikter som kan uppstå i handeln är viktigt för att finansiella marknader ska fungera väl. Om inte alla aktörer har tillgång till samma information samtidigt uppstår en obalans som påverkar såväl marknadseffektiviteten som förtroendet för mark- naden som sådan. Den finansiella elmarknaden påverkas på både kort Prop. 2005/06:158 21 och lång sikt av en rad externa och för branschen i huvudsak opåverkbara faktorer såsom väder, produktionsstörningar och myndighetsbeslut. Finans- inspektionen konstaterar i sin rapport att den finansiella elmarknaden visar tecken på brister i spridning av relevant information. På grund av den finansiella elmarknadens struktur, där produktionsbo- lagen är tunga aktörer även i den finansiella marknaden och där produk- tionsanläggningar dessutom samägs av flera bolag, konstaterar Finans- inspektionen även att identifiering och hantering av intressekonflikter är en mycket viktig del av elbolagens informationshantering. Det är viktigt att intressekonflikter identifieras och kommuniceras med marknaden så att inte förtroendeproblem uppstår. Inspektionen konstaterar vidare att det finns skäl att tro att bristen på transparens i dagsläget är återhållande för aktörer som annars i princip har ett intresse av att delta. Finansinspektionen anser att samarbetet med såväl Konkurrensverket och Energimyndigheten som branschorgan bör förbättras i syfte att för- bättra informationshanteringen på den finansiella marknaden. Finansin- spektionen anser det väl motiverat att fortsätta följa och analysera ut- vecklingen och diskutera åtgärder för att förbättra marknadens effektivitet. Uppdrag till Energimarknadsinspektionen och Energimyndigheten Att säkerställa en effektiv och väl fungerande konkurrens på elmarkna- den är av stor betydelse för att elmarknaden skall fungera väl. Reger- ingen har därför givit Energimarknadsinspektionen vid Statens energi- myndighet (Energimarknadsinspektionen) i uppdrag att analysera el- marknadens funktionssätt med tonvikt på konkurrensen och prisbild- ningen på el på elmarknaden. Energimarknadsinspektionen skall med ut- gångspunkt i analysen överväga behovet av eventuella åtgärder för att säkerställa en väl fungerande konkurrens och en effektiv prisbildning. Regeringen har i samma syfte givit Energimyndigheten i uppdrag att i samråd med Finansinspektionen, och som en uppföljning av inspektio- nens rapport från maj 2005, analysera den finansiella elmarknaden. Ener- gimyndigheten skall med utgångspunkt i sin analys överväga behovet av och föreslå åtgärder för att förbättra den finansiella marknadens effekti- vitet. Energimyndigheten skall även överväga behov av ökat samarbete mellan de olika myndigheterna i Norden med ansvar för frågor relevanta för den finansiella elmarknaden för att förbättra marknadens funktion. Uppdragen redovisades den 6 mars 2006 (Den finansiella elmarkna- den, Regeringskansliets dnr M2006/988/E, och Prisbildning och konkur- rens på elmarknaden, Regeringskansliets dnr M2006/989/E) och bereds för närvarande inom Regeringskansliet. Åtgärder för att stärka konsumenternas ställning på elmarknaden Aktiva elkunder är en av de absolut viktigaste förutsättningarna för att el- marknaden skall fungera. För att elkunderna skall kunna vara aktiva krävs dock ett regelverk och en marknadsplats som kunderna förstår, som är lätta att använda och som påverkas av kundernas agerande. Dessutom krävs att kunderna har tillräcklig information för att kunna agera. Sedan elmarknaden öppnades för konkurrens 1996 har flera åtgärder vidtagits för att stärka konsumenternas ställning på elmarknaden. Prop. 2005/06:158 22 År 1998 infördes regler om konsumentskydd i ellagen. Dessa regler angav bl.a. under vilka förutsättningar elöverföring till konsument får av- brytas och konsumenternas rätt till ersättning då elöverföringen avbryts. Ett år senare infördes den s.k. schablonreformen som innebar att kravet på timvis mätning togs bort för de mindre konsumenterna. Deras förbruk- ning skulle istället schablonberäknas. Detta gjorde det möjligt för alla konsumenter att kostnadsfritt byta elleverantör. En åtgärd som starkt kommer att förbättra konsumentens ställning på elmarknaden är det kom- mande införandet av månadsvis avläsning. Konsumenterna kommer då att kunna debiteras efter faktisk förbrukning, istället för preliminär- debitering som är vanligast idag. Därigenom kommer de att få bättre kontroll på sin elförbrukning vilket i sin tur kan skapa aktivare konsu- menter. Denna reform kommer att vara fullt genomförd senast den 1 juli 2009. Till åtgärder som direkt påverkar och stärker konsumenternas ställning hör också de regler som infördes den 1 januari 2006 avseende en lagstadgad rätt till ersättning vid elavbrott. Under åren har även åtgärder vidtagits som indirekt påverkar och stär- ker konsumenternas ställning på elmarknaden. Dit hör t.ex. den förstärkta tillsynen av elmarknaden, Energimyndighetens roll som expertmyndighet för elhandel och lag (2004:875) om särskild förvaltning av vissa elekt- riska anläggningar. Steg för steg har elmarknaden således utvecklats för att förbättra kon- sumenternas ställning och i syfte att öka förtroendet för elmarknadens funktioner. En del initiativ har även kommit från elbranschen. Dit hör t.ex. inrättandet av Konsumenternas Elrådgivningsbyrå. Under 2004 in- ledde branschorganisationen Svensk Energi en kundoffensiv i syfte att förbättra kundernas förtroende för marknaden. Kundoffensiven inne- håller bl.a. arbete med att ta fram enklare fakturor och bättre och mer enhetlig kundinformation. En del nätföretag har även på senare år inrättat egna kundombudsmän för att förbättra relationerna till sina kunder. I denna proposition tar regeringen ytterligare steg i den fortlöpande processen att stärka kundernas ställning på elmarknaden. Regeringen lämnar i det följande förslag om bättre information om priser och villkor, information om anvisning av elleverantör och information om när ett avtal om elleverans upphör. Regeringen lämnar även förslag till kortare anmälningstid vid byte av elleverantör i syfte att i praktiken möjliggöra för konsumenterna att byta elleverantör vid varje månadsskifte. Dessa förslag är avsedda att dels ge konsumenterna bättre och enklare tillgång till den information som är nödvändig för att agera, dels att skapa förut- sättningar för konsumenterna att utnyttja de möjligheter som en avreg- lerad elmarknad erbjuder. Prop. 2005/06:158 23

Prop. 2005/06:158

5

Enklare byte av elleverantör

5.1

Krav på att samma kund skall ha både nät- och

elhandelsavtal

Regeringens förslag: En ny bestämmelse införs i ellagen som innebär

att en elleverantör får ingå avtal om leverans av el i en viss uttags-

punkt endast med den elanvändare som enligt avtal med nätkon-

cessionshavaren har rätt att ta ut el i den uttagspunkten.

Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens förslag.

Utredningen har förordat ett centralt anläggningsregister som omfattar

anläggningsidentitet för varje uttagspunkt, kundidentitet samt uppgifter

om nätföretag, elleverantör och balansansvarig för anläggningen. Enligt

förslaget skall samma kund som har nätavtalet för en viss anläggning

även ha elavtalet för samma anläggning. Registret bör, enligt utred-

ningens förslag, ägas av staten och förvaltas av Svenska kraftnät. Syste-

met skall omfattas av tillsyn och tillsynsansvaret bör ligga på Energimyn-

digheten som redan i dag har tillsyn över nätföretagen.

Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna är positiva till försla-

get att inrätta ett centralt anläggningsregister. Några remissinstanser har

dock önskat ett utökat användningsområde för registret. En remissin-

stans, Svensk Elbrukarförening, är positiv till förslaget, men vill inte ha

så stor omfattning på registret. Enligt föreningen bör registerfrågan kunna

lösas av branschen själv efter mönster från en liknande fråga inom tele-

området. Endast en remissinstans, Energimyndigheten, är negativ till ut-

redningens förslag i den delen och anser att faktiska och rättsliga prob-

lem med registret måste analyseras djupare. Energimyndigheten har dock

tillstyrkt förslaget om att samma kund som har nätavtalet för en viss an-

läggning även skall ha elavtalet för samma anläggning och anfört att det

bl.a. skulle bidra till att man kom till rätta med merparten av de problem

som är hänförliga till felaktigheter och brister i informationsutbyte mellan

olika aktörer.

Skälen för regeringens förslag: Elmarknaden har utvecklats och i ett

konsumentperspektiv förbättrats stegvis (se avsnitt 4). Men även om den

svenska elmarknadens funktion har förbättrats under senare år finns det

fortfarande ett antal områden som behöver utvecklas för att säkerställa en

framtida god funktion och därmed höja allmänhetens förtroende för den

konkurrensutsatta elmarknaden.

Enligt El- och gasmarknadsutredningen kan inrättandet av ett centralt

anläggningsregister lösa eller förbättra hanteringen av ett stort antal frå-

gor, t.ex. kundernas leverantörsbyten, och bidra till förbättringar av

marknadens funktionalitet. Ett register kan, enligt utredningen, underlätta

fastställandet av anläggningars identitet och av vilka kunder som hör

ihop med vilken anläggning. Ett register kan även förbättra kommunika-

tionen mellan marknadens aktörer och förbättra informationen till kund-

erna t.ex. genom att tillhandahålla information om när ett byte är genom-

24

fört. Därmed skulle registret bidra till en effektivisering av bytesproces- sen till nytta för kunderna samt leda till kostnadsminskningar för de berörda företagen genom ett minskat behov av att hantera problem i sam- band med bytesprocessen. När en tidigare reglerad marknad öppnas för konkurrens får kunderna en förbättrad position med ökade möjligheter att välja leverantör. För att den fria elmarknaden skall fungera som avsett är det av yttersta vikt att kunderna är aktiva och att förtroende för att marknaden finns så att möj- ligheten att byta elleverantör utnyttjas. I juni 2000 redovisade Riksrevi- sionsverket resultatet av en enkätundersökning som visade att ungefär 10 procent hade utnyttjat möjligheten att byta leverantör och ytterligare 8 procent förhandlat med sin elleverantör om priset redan under de första månaderna efter schablonreformens genomförande. Sedan dess har lik- nande undersökningar genomförts av bl.a. Svensk Energi. Branschen har noterat ett ökande antal leverantörsbyten. Enligt en undersökning hösten 2004 hade 29 procent av alla hushållskunder bytt elleverantör och 25 procent hade omförhandlat villkoren med sin leverantör. För att fortsätta trenden med ett ökat engagemang och en ökad vilja från kundernas sida att agera på elmarknaden krävs att leverantörsbyten kan ske i avtalad tid. Annars riskerar trenden att vända och kundernas förtroende för elmark- naden att minska. ECON Analys AB (ECON) har av El- och gasmarknadsutredningen fått i uppdrag att följa upp de leverantörsbyten som skulle aktiveras den 1 maj 2004. Undersökningar av liknade karaktär har genomförts av ECON vid åtta tillfällen under tidsperioden september 2000 till oktober 2002. Utifrån den undersökning som gjordes i maj 2004 kan konstateras att antalet anmälda leverantörsbyten per den 1 maj 2004 var 14 747 vil- ket är betydligt fler än för motsvarande undersökning den 1 oktober 2002 då antalet anmälda leverantörsbyten uppgick till 2 904. Även andelen le- verantörsbyten som faktiskt genomfördes har ökat. Andelen anmälda le- verantörsbyten som faktiskt genomfördes den 1 maj 2004 var 93 procent jämfört med 89 procent i undersökningen den 1 oktober 2002. Merparten av de byten som elleverantören anmäler till nätföretagen tycks således ha sådan kvalitet att de automatiskt kan registreras i aktörernas IT-stödsys- tem. Oavsett hur ett centralt anläggningsregister utformas och vilken funk- tion registret kommer att ha innebär ett införande av centralt anlägg- ningsregister en omfattande reglering i lag. Dessa regler skulle, i regist- rets enklaste form, bl.a. innefatta vilka uppgifter som skall ingå i regist- ret, vem som skall ansvara för att föra in dessa uppgifter i registret, vilka aktörer som skall ha tillgång till olika uppgifter samt ansvar för korrekt- heten i uppgifter. För att registret skall fungera som avsett måste någon aktör garantera riktigheten i uppgifterna samt att dessa uppdateras kon- tinuerligt. Då registret innehåller information om kunder och även kan innehålla känsliga uppgifter kommer frågor om behandling av person- uppgifter och sekretess också att aktualiseras. Vidare behövs regler för skadestånd i de fall fel uppstår, antingen på grund av ett tekniskt fel i registret eller på grund av felaktigheter i de uppgifter som finns i regist- ret. Dessutom behövs regler om och i så fall i vilken omfattning systemet skall omfattas av tillsyn. Därutöver tillkommer regler för drift och för- valtning av registret. Prop. 2005/06:158 25 För att en sådan omfattande reglering som ett centralt anläggningsre- gister kräver skall kunna anses motiverad måste de problem med leve- rantörsbyten som finns i dag verkligen kunna avhjälpas med registret. Vidare skall det inte gå att komma till rätta med problemen på något enklare sätt. Den analys som utredningen låtit ECON göra visar att orsakerna till att vissa leverantörsbyten inte sker i avtalad tid är dels att elhandelsföretagen och nätägaren har avvikande uppgifter om anlägg- ningsidentitet och personuppgifter i sina register, dels att mätrapporterna är bristfälliga. När det gäller frågan om anläggningsidentitet kan konstateras att det i Sverige i dag finns omkring 200 elnätbolag och 100 elhandelsföretag. Deras anläggnings- och kundregister är inte koordinerade. Det före- kommer heller ingen nationell samordning av registren eller hur de en- skilda anläggningarna skall betecknas. Varje nätföretag skapar sin egen nummerserie för sina anläggningar vilket kan ge upphov till problem vid leverantörsbyten. Detta kan t.ex. leda till att samma sifferkombination förekommer mer än en gång, och till att flera anläggningsidentiteter åsatts samma anläggning, vilket ökar riskerna för förväxling av anlägg- ningar. Dock kvarstår detta problem, enligt regeringens bedömning, även om ett centralt anläggningsregister införs utan att man samtidigt inför en nationell och enhetlig beteckning av anläggningar. Eftersom nätföre- tagen, enligt utredningens förslag, skall ansvara för att uppgifter matas in i registret kan samma anläggningsidentitet matas in av två olika nät- företag för olika anläggningar. Själva registret är således inte en förut- sättning för att råda bot på problemet med anläggningsidentitet. För att registret i detta avseende skall fungera fullt ut krävs även en nationell samordning av hur enskilda anläggningar skall betecknas. En sådan nationell samordning är heller inte avhängig ett centralt anläggnings- register utan kan införas utan att ett register i enlighet med utredningens förslag införs. Utredningen har berört frågan om unika anläggnings- identiteter. Regeringen anser dock att det underlag som finns i utred- ningen inte är tillräckligt för att i dagsläget gå fram med något förslag i denna del. Ett problem vid leverantörsbyten avser rapportering av mätvärden. I den analys som gjorts har majoriteten av företagen påtalat att mätvärdes- rapporteringen fungerar sämre än leverantörsbytesprocessen i övrigt. Vid leveransstart lämnar nätbolagen ca 12 procent av alla mätarställningar senare än de 10 arbetsdagar som föreskrifterna kräver. Även de mätar- ställningar som rapporteras i tid är i många fall inte baserade på faktisk avläsning utan är preliminärt framräknade. Felaktiga och försenade mätarställningar innebär, förutom merarbete för elhandelsföretagen, ock- så att kunderna får felaktiga elräkningar. I det anläggningsregister som utredningen förslagit ingår dock inte uppgifter om mätarställning. För att detta skall ingå krävs ett mer omfattande register. Inrättandet av ett cent- ralt anläggningsregister enligt utredningens förslag skulle således inte avhjälpa de problem vid leverantörsbyte som uppstår till följd felaktig eller utebliven rapportering av mätvärden. Utredningen har även konstaterat att ett mer omfattande anlägg- ningsregister, som även har formen av en kommunikationscentral skulle underlätta och förbättra kommunikationen mellan aktörerna på mark- naden. Införandet av ett sådant register kräver emellertid en djupare Prop. 2005/06:158 26 analys. Branschorganisationen Svensk Energi har påbörjat ett arbete i den riktningen. Det register som är under utveckling, EMIX, är ett mer omfattade register än det som utredningen föreslagit och det skulle få karaktären av en kommunikationscentral. Enligt planerna skall registret ägas och förvaltas av marknadens aktörer. Regeringen ser positivt på att branschen själv tar initiativ till att förbättra elmarknadens funktion. Det är också ändamålsenligt att de aktörer som skall ansvara för uppgifter i registret också driver och förvaltar detta. För att ett register skall få den avsedda effekten och de fördelar som ett register kan medföra krävs dock att samtliga nätföretag och elleverantörer ansluter sig till registret. När det gäller frågan om kundens identitet kan problem uppkomma då två personer på samma anläggning, t.ex. två personer i samma hushåll står för varsitt avtal med nätföretag respektive elhandelsföretag. Ett byte av elleverantör kan då försenas på grund av nätföretagets svårighet att identifiera en kund som saknas i företagets register. I dessa fall genom- förs byte av elleverantör av en del nätföretag medan andra företag inte gör det. Att detta problem uppstår kan bero på oklarheter i gällande föreskrifter och att aktörerna tolkar föreskriften olika. Problemet är känt och branschen har försökt komma till rätta med det genom att i de allmänna avtalsvillkoren ta in en bestämmelse om att en elleverantör endast får ingå avtal om leverans av el med en elanvändare som har ett avtal med ett nätföretag. Trots detta kvarstår problemen efter- som det fortfarande förekommer att elleverantörer ingår avtal om el- leverans med kunder som inte har ett avtal med nätägare. Enligt regeringen är det viktigt att reglerna för leverantörsbyte är enkla och tydliga så att leverantörsbyten kan genomföras utan problem och onödiga diskussioner mellan nätföretag, elleverantör och kund. Det får emellertid mot bakgrund av vad som anförts anses oklart om ett centralt anläggningsregister, i den form som föreslagits av utredningen, skulle råda bot på de problem som finns beträffande leverantörsbyten. Med hänsyn härtill och till det arbete som bedrivs inom branschen bedömer regeringen att det inte är motiverat att i nuläget vidta några åtgärder i denna riktning. Regeringen anser dock att det är angeläget att komma till rätta med identitetsproblemet. En ny bestämmelse bör därför införas i ellagen som tydligt anger att en elleverantör får ingå avtal om leverans av el i en viss uttagspunkt endast med den elanvändare som enligt avtal med nätkoncessionshavaren har rätt att i den uttagspunkten ta ut el för för- brukning. Därigenom kommer elanvändarnas ställning att stärkas och leverantörsbytesprocessen göras smidigare. Förslaget innebär att elleverantörerna måste ta ett något större ansvar när de tecknar ett nytt avtal med en kund i och med att de aktivt måste säkerställa att kunden också har ett giltigt avtal med ett nätföretag. Detta merarbete kommer dock att mer än väl uppvägas av att leverantörsbytet kan genomföras betydligt enklare och kostnadseffektivare. Prop. 2005/06:158 27 Prop. 2005/06:158

5.2

Förkortad tid för leverantörsbyte

Regeringens förslag

: Tidsfristen för en anmälan om byte av elleve- rantör förkortas. En elleverantör skall anmäla och lämna information om leverantörsbyte till nätföretaget senast den femtonde dagen i må- naden före den månad då leverantörsbytet skall ske. Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens. El- och naturgasmarknadsutredningen har även föreslagit att de elanvändare som anvisats elleverantör dessutom skall ha möjlighet att byta elleveran- tör den femtonde dagen i månaden under tre månader efter det inkopp- ling genomförts på grund av anvisningen. Remissinstanserna: Flertalet har tillstyrkt utredningens förslag. Två remissinstanser, Statskontoret och Svensk Energi är negativa. Stats- kontoret anser att förändringen visserligen skulle utgöra en förbättring för konsumenterna men befarar att elföretagen inte skulle kunna leva upp till hårdare regler än de nuvarande och att krånglet i samband med leve- rantörsbyten skulle kvarstå. Enligt Statskontoret borde fokus ligga på att de nuvarande reglerna följs och att frågan om att korta bytesprocessen tas upp igen när detta mål uppnåtts. Svensk Energi anser att förkortad bytes- frist leder till kraftigt ökad administration för nätföretagen och föreslår istället att bytesfristen generellt minskas till tjugo dagar, genom att flyttas fram till den tionde dagen i månaden före leverantörsbytet, men att leve- rantörsbyten endast får ske den första dagen i månaden. Skälen för regeringens förslag: I huvudsak går i dag ett byte till på så sätt att den som vill byta elleverantör tecknar ett avtal med den nya elle- verantören som sedan anmäler leverantörsbytet till nätföretaget. Anmälan till nätföretaget skall göras minst en månad före bytesdagen. För att ett byte skall fungera vill elleverantörerna å andra sidan vanligen att avtalet mellan dem och elanvändaren tecknas två månader före bytesdagen, trots att ellagen endast kräver en månads framförhållning. Detta innebär att det normalt tar minst två månader att genomföra ett vanligt leverantörsbyte. Denna tidsfrist gäller vid alla byten. När elleverantören anmäler ett leverantörsbyte till nätföretaget sker det i det elektroniska kommunikations- och meddelandeformatet EDIEL (Statens energimyndighets föreskrifter om mätning och rapportering av överförd el, STEMFS 2001:3). Informationen om bytet kan då enkelt och snabbt utväxlas mellan aktörerna. Detta kan ske under dagen om pro- cesserna är automatiserade hos både elleverantören och nätföretaget. I övriga fall tar det någon dag extra. Praktiskt innebär detta att om den nya elleverantören lämnar korrekta uppgifter till nätföretaget om elanvän- daren, uttagspunkten, nätområdet samt sig själv i EDIEL-format och om motsvarande uppgifter finns i nätföretagets register så kommer en auto- matisk bekräftelse att sändas till avsändaren om att bytet kan genomföras på avsedd dag. Utväxlingen av kundinformation mellan elleverantören och nätföretag är idag betydligt bättre än för endast några år sedan. Merparten av de byten som elleverantören anmäler till nätföretaget har i dag en sådan kva- litet när det gäller uppgifter om elanvändarens identitet och uttagspunk- 28 ten att de automatiskt kan registreras. Ett kritiskt moment vid ett le- verantörsbyte är i dag att nätföretagen har svårigheter att inom föreskri- ven tid läsa av och rapportera elanvändarens mätarställning till den nya och den gamla elleverantören. I leverantörsbytesprocessen ingår även de s.k. andelstalen. Nätföreta- get skall för sitt schablonberäkningsområde (lokalt nätområde) beräkna varje leverantörs och balansansvarigt företags uppskattade volym av icke timmätta elleveranser för kommande månad och omsätta dessa i prelimi- nära andelstal. Andelstalen skall rapporteras senast den femtonde dagen månaden före aktuell månad. Beräkningarna görs med uppskattade för- brukningsvolymer när det gäller ett kommande byte. Rättelse görs sedan i underlagen för de slutliga andelstalen som nätföretaget skall rapportera under den trettonde månaden efter aktuell månad. En väl fungerande elmarknad förutsätter att aktiva kunder sätter press på elleverantörerna. För att ge elanvändarna möjlighet att vara aktiva krävs ett regelverk och en marknadsplats som är förståelig, lätt att an- vända och som påverkas av kundernas agerande. Elanvändare vill ha ett så lågt elpris som möjligt och de vill på ett enkelt sätt få information om priserna på marknaden och lätt kunna byta till ny elleverantör. En elan- vändare som snabbt kan byta till ny elleverantör har möjlighet att reagera på marknadens signaler om ändrade priser. Att få möjlighet att ta ställ- ning till ett pris och avtalserbjudande som träder i kraft så snart som möjligt är således positivt för kunderna. Ett byte av elleverantör skulle sannolikt upplevas som mindre krång- ligt om tiden från det att kunden ingår ett avtal med en ny elleverantör till den dag bytet genomförs kan påskyndas. Kortare tider för leverantörsby- ten borde även leda till en ökad konkurrens mellan elleverantörerna eftersom dessa måste agera snabbare mot elanvändarna vid förändringar av elpriset än vad som förekommer idag. Mot bakgrund av de fördelar som kortare anmälningstid skulle med- föra för kunderna och för en fungerande elmarknad anser regeringen att utredningens förslag i den delen skall genomföras. Ellagen bör därför ändras så att det fastställs att en elleverantör fort- sättningsvis skall sända in en bytesanmälan senast den femtonde dagen i kalendermånaden före det månadsskifte som bytet skall äga rum. Om den totala ansökningstiden vid byte av elleverantör kan reduceras med en halv månad genom förkortad anmälningstid till nätföretaget, och om elleverantörerna kan minska sin del av den totala ansökningstiden i motsvarande mån, bör ett leverantörsbyte i framtiden kunna genomföras på cirka en månad. Regeringens bedömning är att elleverantörerna har tillräckliga resurser för att klara av den ökning av arbetsuppgifter som denna förändring innebär. Bytesinformationen skall elleverantören, på samma sätt som idag, sända elektroniskt till nätföretaget i EDIEL-meddelandeformat. Den fö- reslagna förändringen medför att reglerna för rapportering m.m. av preli- minära andelstal i Statens energimyndighets föreskrifter om mätning och rapportering av överförd el (STEMFS 2001:3) kommer att behöva juste- ras. El- och naturgasmarknadsutredningen har även föreslagit att det skall införas ytterligare en bytesmöjlighet för de elanvändare som anvisats el- leverantör. En sådan elanvändare föreslås få möjlighet att byta elleve- Prop. 2005/06:158 29 rantör både den första och den femtonde dagen i månaden. Denna ut- Prop. 2005/06:158 ökade bytesmöjlighet skulle finnas under tre månader efter det att anvis- ning skett. Regeringen anser att det långsiktiga målet bör vara att alla elanvändare skall kunna byta elleverantör vid fler tillfällen än ett per månad. Detta är ett önskemål som framhållits av flera remissinstanser. Arbetet mot detta mål bör dock ske etappvis och avvakta utfallet av den nu föreslagna för- ändringen och de kommande reglerna om månadsvis mätning, avläsning och rapportering för samtliga kunder. Regeringen anser därför att utred- ningens förslag inte bör genomföras i denna del.

5.3

Behov av sanktioner mot nätkoncessionshavare

Regeringens bedömning: Ett särskilt sanktionssystem mot nätkon- cessionshavare som inte uppfyller kraven i ellagen vid byte av elleve- rantör bör för närvarande inte införas. Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Konkurrensverket och Statens energimyndighet delar utredningens bedömning. Fem remissinstanser delar inte utred- ningens bedömning och menar att det behövs kraftfullare sanktioner mot nätföretag som inte följer ellagens regler då leverantörsbyten är en av de viktigaste frågorna när det gäller att upprätthålla förtroendet för elmark- nadsreformen. Skälen för regeringens bedömning: I mars 2001 gav riksdagen reger- ingen tillkänna sin mening att en närmare utredning bör genomföras av förutsättningarna och formerna för ett sanktionssystem mot nätföretag som inte uppfyller kraven i ellagen och Energimyndighetens föreskrifter vid byte av elleverantör (bet. 2000/01:NU8, rskr. 2000/01:172). Bakgrun- den var att många elkunder då inte fick sina leverantörsbyten genom- förda inom den tid som regelverket angav. Behovet av ett sanktionssystem för nätkoncessionshavare är avhängigt hur leverantörsbytesprocessen fungerar. El- och gasmarknadsutredningen har låtit ECON undersöka hur leverantörsbytena fungerar under maj månad 2004. Undersökningen har gjorts på ett sådant sätt att resultatet kan jämföras med tidigare undersökningar genomförda av Energimyn- digheten och den s.k. Schablondelegationen. Resultatet av undersök- ningen, som redogjorts för i avsnitt 5.1, tyder på en avsevärd förbättring av leverantörsbytesprocessen och efterlevnaden av regelverket i denna del och på att merparten av de byten som elleverantören anmäler till nätföretagen har en sådan kvalitet att de automatiskt kan registreras i aktörernas IT-stödsystem (EDIEL). Av undersökningen framgår vidare att den nu dominerande orsaken till förseningar vid leverantörsbyten är att uppgift om anläggningens identitet eller elanvändare saknas eller avviker från motsvarande uppgift i nätbolagets register. Orsaken till detta är, enligt ECON, till större delen brister i de uppgifter som elleve- rantören lämnar till nätkoncessionshavaren. Enligt utredningens bedöm- ning skulle särskilda sanktioner mot nätkoncessionshavarna därför inte ha någon verkan i detta avseende. Regeringen delar den bedömningen. 30 Härtill kommer att regeringen, för att förbättra leverantörsbytespro- Prop. 2005/06:158 cessen, i denna proposition föreslår att en elleverantör endast får ingå avtal om leverans av el till en viss uttagspunkt med en elanvändare som har nätavtal för samma uttagspunkt (avsnitt 5.1). Genom en sådan be- stämmelse kommer en viktig orsak till förseningar vid leverantörsbyten att undanröjas och leverantörsbytesprocessen därmed att ytterligare för- bättras. Detta minskar, enligt regeringens bedömning, i sin tur behovet av ett sanktionssystem mot nätkoncessionshavarna. Ett kvarstående problem på elmarknaden är dock rapporteringen av mätvärden vid leverantörsbyten. Denna rapportering har enligt den gjorda undersökningen förbättrats avsevärt jämfört med tidigare under- sökningar. Utredningen har övervägt om nya sanktioner är ett alternativ för att åstadkomma en bättre mätvärdesrapportering men funnit att ett nytt sanktionssystem inte torde vara ett effektivare instrument än det i dag tillgängliga. Utredningen har i detta sammanhang pekat på Energi- myndighetens möjligheter att rikta förelägganden mot nätkoncessions- havarna och möjligheten att förena dessa förelägganden med vite, samt på att det i de allmänna avtalsvillkor som tillämpas av branschen och som tagits fram i samarbete med Konsumentverket finns regler om er- sättning till kunder som drabbas av att ett leverantörsbyte försenats utan kundens förskyllan. Regeringen vill i detta sammanhang nämna att Ener- gimyndigheten under 2005 har prioriterat tillsynen av nätbolagens mät- värdesrapportering vid leverantörsbyten och årliga mätaravläsningar. Den- na prioritering kommer också att göras under 2006. Även om det finns förbättringar att göra vid leverantörsbytesprocessen, delar regeringen, mot bakgrund av vad som angivits ovan, utredningens bedömning att det för närvarande inte föreligger något behov av att in- föra något sanktionssystem. 6 Bättre information till kunderna

6.1

Krav på information om priser och villkor för elleveranser

Regeringens förslag: Den som levererar el skall vara skyldig att till nätmyndigheten lämna uppgift om sina priser och leveransvillkor. Utredningens förslag: För att få verka på elmarknaden som elleve- rantör skall krävas ett tillstånd. För att få tillstånd skall sökanden upp- fylla vissa grundläggande krav på balansansvar, tillgång till nödvändig IT-utrustning, registrering för energiskatt och innehav av F-skattsedel. Tillstånd skall beviljas av Energimyndigheten och får återkallas om el- leverantören begär det eller om tillståndshavaren i väsentlig mån inte uppfyller kraven för att få tillståndet. Den som fått tillstånd att verka som elleverantör skall regelbundet lämna information till Energimyndigheten om de priser och villkor vid elleveranser som han tillämpar gentemot elan- vändare. Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens. 31 Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser (Ekonomistyrningsver- ket, Länsrätten i Södermanlands län, Oberoende elhandlare, Energimyn- digheten, Statskontoret, Svensk elförbrukarförening och Svenskt närings- liv) är negativa till utredningens förslag. Konsumentverket (KO) har till- styrkt förslaget om tillståndsplikt och föreslagit att Energimyndigheten även skall få ställa krav avseende bl.a. kundhantering och avtalsvillkor för att få utfärda tillstånd. Konkurrensverket har ställt sig positivt till för- slaget då tillståndskravet inte förefaller försvåra tillträdet till marknaden. Verket menar att kraven endast omfattar sådana faktorer som utgör en förutsättning för att kunna fungera som elleverantör. Verket har vidare framhållit att uppgiftsskyldigheten vad gäller priser och leveransvillkor bör bidra till att ge konsumenterna en komplett och uppdaterad informa- tionskälla som kan användas när en konsument överväger att byta elle- verantör. Svensk Energi har också ställt sig positivt till förslaget men menar att reglerna om när ett tillstånd skall återkallas bör preciseras mot bakgrund av de för elleverantören ingripande konsekvenser ett sådant be- slut skulle få. HSB Riksförbund och Hyresgästernas riksförbund har till- styrkt förslaget. Svenska kraftnät har framhållit vikten av att den som le- vererar el alltid, antingen själv är balansansvarig eller har avtal med ett balansansvarigt företag och har efterfrågat en tydlig regel som anger att ett tillstånd skall återkallas för den elleverantör som inte har någon ba- lansansvarig för sina elleveranser. Skälen för regeringens förslag: Efter upphörande av leveranskonces- sionssystemet den 1 november 1999 är elhandelsverksamheten på den svenska marknaden relativt lite reglerad och ellagen uppställer få krav på elleverantörer. För att leverera el i en uttagspunkt krävs i princip endast att elleveran- tören har någon som åtagit sig balansansvaret i uttagspunkten (8 kap 4 § ellagen). Därutöver är elleverantören underkastad Energimyndighetens föreskrifter avseende informationsutbyte vid leverantörsbyten vilket i sin tur kräver att elleverantören måste registrera sig hos Svenska kraftnät för att erhålla en identitet i det meddelandeformat som används vid kom- munikation mellan marknadens aktörer, EDIEL-identitet. En elleverantör skall också lämna uppgifter om vilka energikällor som använts för att framställa leverantörens el samt dess inverkan på miljön i vissa av- seenden. Frågan om det skall krävas tillstånd för att få verka som elleverantör har diskuterats tidigare. Såväl Elbörsutredningen (SOU 1996:49) som El- konkurrensutredningen (SOU 2002:7) lämnade sådana förslag i sina be- tänkanden. Bland annat ansåg Elkonkurrensutredningen att det fanns skäl att från statsmakternas sida ställa krav på elhandelsföretagen vad gällde organisation, kunskap om elmarknaden, tekniskt administrativa system för leverantörsbyten, prisinformation etc. Ett bärande motiv för förslaget var att underlätta leverantörsbytesprocessen och att marknadens aktörer, framför allt konsumenterna, av olika anledningar då ännu inte ansågs ha tillräckliga kunskaper om energimarknaderna och sina respektive rättig- heter och skyldigheter. Så som redogjorts för i avsnitt 4 har ett antal reformer på elmarknaden genomförts under senare år i syfte att förbättra elmarknadens funktion. Enligt rapporter från Energimyndigheten har endast ett fåtal fall av ose- riös verksamhet på leverantörsmarknaden konstaterats. De undersök- Prop. 2005/06:158 32 ningar som presenterats av utredningen visar en pågående trend mot ökad rörlighet bland elkunder och ett minskande antal fördröjningar i samband med leverantörsbyten. De skäl som tidigare anförts för att på nytt införa ett tillståndskrav för elleverantörer är därför inte längre lika tungt väg- ande. För att återigen införa koncession för elleverantörer krävs således tungt vägande skäl och att andra sätt att komma till rätta med problemen inte står till buds. Enligt utredningens förslag skall en elleverantör, för att få tillstånd, uppfylla vissa grundläggande krav, exempelvis att ha en balansansvarig och tillgång till nödvändigt IT-system samt vara registrerad för energi- skatt och inneha F-skattsedel. De krav som en elleverantör måste upp- fylla för att få tillstånd är således förhållandevis få. Konkurrensverket, som i och för sig ställt sig positiv till att förslaget genomförs, har pekat på att kraven endast omfattar sådana faktorer som utgör en förutsättning för att kunna fungera som elleverantör. Att en elleverantör sköter sina skattebetalningar och som bevis för det innehar F-skattsedel är krav som redan i dag uppställs i samhället och som gäller för de flesta närings- idkare inom alla branscher. Kontrollen av att skattebetalningar sköts görs av skattemyndigheten. Skattskyldigheten för elskatt föreslås i reger- ingens budgetproposition 2006 flyttas över till nätinnehavarna. Målet är att detta skall träda i kraft den 1 januari 2007. Enligt Energimyndighetens föreskrifter måste elleverantörer redan i dag kommunicera i ett bestämt meddelandeformat i samband med över- föring av meddelanden vid leverantörsbyten och mätvärdeshantering. I denna del har vissa problem funnits hos enstaka leverantörer som valt andra sätt att kommunicera på. Detta har i sin tur har medfört att vissa problem uppstått i samband med leverantörsbyten. Dessa problem be- döms dock som övergående och inte i sig så omfattande att de motiverar införandet av ett tillståndsförfarande. Samtliga av utredningen föreslagna kriterier för att få tillstånd att verka som elleverantör finns således redan reglerade i dag. Att återigen införa ett tillståndskrav för att få verka som elleverantör reser även andra frågor. En farhåga är att ett beviljat tillstånd från stats- maktens sida av kunder och konsumenter tolkas som att företaget genom- gått någon form av kvalitetscertifiering. Det finns därmed en risk att el- användarna invaggas i en falsk trygghet. Kraven för att få och upprätt- hålla ett tillstånd är enligt förslaget tämligen enkla och sammanhänger inte med sådana typiska krav som konsumenter kan förväntas förknippa med ett tillstånd och som uppställs i övrig civil lagstiftning som t.ex. god marknadsföring eller vissa etiska regler. Det blir därmed oklart vilken relevans för kunden ett tillstånd skulle få. Denna uppfattning delas också av Energimarknadsinspektionen. Det går heller inte att bortse från den ökade administration som ett tillståndsförfarande skulle ge upphov till, både hos den tillståndsgivande myndigheten och hos elleverantörerna. Även om det inte är av sådan omfattning att det skulle verka hindrande för nya aktörer att komma in på marknaden, så kommer ett tillstånds- förfarande att medföra ökade administrativa kostnader hos elleverantören vilket i slutändan kan komma att påverka kundernas elpris. De problem som utredningen sökt lösa kan åtgärdas med enklare me- del. Utredningens förslag om tillståndskrav bör därför inte genomföras. Prop. 2005/06:158 33 En väl fungerande elmarknad förutsätter att kunderna är aktiva och Prop. 2005/06:158 agerar på marknaden. En viktig förutsättning för detta är att kunderna på ett enkelt sätt har tillgång till uppgifter om vilka priser och villkor som de olika elleverantörerna tillämpar. Redan i dag informerar Konsumentver- ket om elpriser på sin webbplats. Denna information bygger emellertid på att elleverantörerna frivilligt lämnar sina uppgifter till Konsument- verket. Konsumentverkets webbplats ger därför inte någon heltäckande information om vilka elleverantörer som finns på marknaden och vilka priser dessa tillämpar. För att underlätta för elanvändarna att erhålla täckande och enhetlig in- formation bör det införas en skyldighet för de elleverantörer som verkar på den svenska elmarknaden att regelbundet rapportera de priser (för olika typer av leveranser, tillsvidare pris, rörligt pris, bundet pris för ett år etc.) och övriga villkor som de tillämpar för sina elleveranser. Denna information bör lämnas till nätmyndigheten. För att säkerställa att den information som lämnas blir såväl enhetlig som användbar bör reger- ingen eller den myndighet regeringen bestämmer meddela närmare före- skrifter om när, på vilket sätt och vilka uppgifter som skall lämnas. Genom detta förslag kommer priser och villkor att kunna redovisas på ett och samma ställe t.ex. på nätmyndighetens hemsida. Kunderna får därmed nödvändig tillgång till prisjämförelser vilket kommer att stärka konkurrensen på elmarknaden. Det bör samtidigt observeras att den nu föreslagna skyldigheten för elleverantörer att informera om de priser och villkor som man tillämpar inte fråntar elleverantören skyldigheten att informera sina befintliga kunder om förändringar i priser och villkor.

6.2

Krav på information om när ett avtal om elleverans upphör

Regeringens förslag: En ny bestämmelse införs i ellagen som innebär att en elleverantör som har ett tidsbestämt avtal med en kund skall vara skyldig att i god tid meddela kunden om när avtalet löper ut. El- leverantören skall vid samma tillfälle även informera kunden om kon- sekvenserna därav. Utredningens förslag överensstämmer i stort med regeringens. Remissinstanserna: De remissinstanser som särskilt yttrat sig i frågan har varit positiva till förslaget. HSB Riksförbund har särskilt pekat på att ökad information skulle kunna leda till att problemet med att elkunder av misstag tecknar dubbla elavtal minskar. Konsumentverket förutsätter att det i föreskrifter närmare kommer att regleras hur informationsskyldig- heten kommer att gå till. Oberoende elhandlare stödjer förslaget att el- leverantören ska vara skyldig att ange när avtal om elleverans upphör på kundens faktura. Skälen för regeringens förslag: Enligt El- och naturgasmarknads- utredningen förekommer det att elanvändare skriver avtal om leverans av el med en ny elleverantör innan leveransen enligt det gamla tidsbundna avtalet har gått ut. När så sker har den gamla elleverantören rätt att få er- sättning av kunden för eventuella ekonomiska förluster p.g.a. kontrakts- 34 brott. Enligt utredningen har sådana situationer medfört rättsliga tvister Prop. 2005/06:158 vilka i sin tur krävt resurser såväl från elleverantörer och elanvändare som från nätföretag och samhället. Regeringen anser att det är angeläget att så långt som möjligt minska risken att en kund tecknar avtal om elleverans med en ny elleverantör innan ett äldre tidsbundet avtal gått ut. Elleverantörerna bör därför åläg- gas att informera sina kunder med tidsbestämda avtal, om när deras avtal löper ut. Denna information bör lämpligen kunna lämnas på ett enkelt sätt t.ex. genom att det på fakturan till kunden anges när leveransen en- ligt det gällande avtalet upphör. Informationen bör ges i god tid så att kunderna får en faktisk möjlighet att dels undersöka marknaden, dels teckna ett nytt avtal innan det gamla löper ut. För att kunderna skall för- stå när det är dags att agera bör informationen inte sändas ut för tidigt. Regeringen föreslår därför att den aktuella informationen skall lämnas kunden tidigast 90 dagar och senast 60 dagar före det att avtalet upphör att gälla. När ett tidsbestämt avtal löper ut för en elanvändare som inte har bytt elleverantör är huvudregeln att elleveransen löper tills vidare med ett s.k. tillsvidarepris. Denna avtalsform innebär att elleverantören har möjlighet att sänka eller höja elpriset utan att teckna nytt avtal med elanvändaren. Elleverantören måste dock i god tid informera elanvändaren om kom- mande ändring av priset. De kunder som har tillsvidarepris betalar i regel betydligt mer för sina elleveranser än de kunder som har bytt elleverantör eller omförhandlat sitt elpris med sin elleverantör. Genom att kontakta sin elleverantör kan elanvändaren i de flesta fall relativt omgående ändra avtalsformen till ett tidsbegränsat avtal med t.ex. fast pris. För att säkerställa att kunderna får vetskap om att de får elleveranser med tillsvidarepris om de inte tecknar ett nytt elavtal, när deras tids- bundna avtal löper ut, bör elleverantörerna åläggas en skyldighet att också informera sina kunder om vad som händer om de inte tecknar ett nytt avtal om elleverans när det gamla avtalet löper ut.

6.3

Krav på information vid anvisning av elleverantör

Regeringens förslag: Ett nätföretag som anvisar en elanvändare en elleverantör skall omedelbart underrätta kunden om vilken elleveran- tör som anvisats honom. Nätföretaget skall vid samma tillfälle också informera kunderna om ellagens bestämmelser om byte av elleveran- tör. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De remissinstanser som särskilt yttrat sig i frågan har varit positiva till förslaget. Skälen för regeringens förslag: Den 1 november 1999 trädde den s.k. schablonreformen i kraft. Då tillkom funktionen anvisad elleverantör, dvs. en elleverantör med skyldighet att leverera el till den elanvändare som inte själv aktivt skaffat sig en sådan. Skyldigheten att anvisa en elleverantör vilar på nätföretaget. Nätföretaget noterar i sina register för varje uttagspunkt vem som är el- leverantör respektive balansansvarig. Om en elanvändare saknar elleve- 35 rantör skall denne anvisas en elleverantör av nätföretaget. I praktiken fungerar det så att nätföretagen tecknar avtal med en eller flera elleve- rantörer som åtar sig att vid behov träda in som elleverantör. Den anvi- sade elleverantören skall omedelbart underrätta elanvändaren om de vill- kor för leveransen som leverentören avser att tillämpa och om den dag då leverantören avser att påbörja leveransen enligt avtalet. För förbruk- ningen av den el som inte levererats enligt ett leveransavtal med en elle- verantör skall elanvändaren betala till den anvisade elleverantören enligt de villkor som denne tillämpar. Under ett år sker närmare 200 000 sådana anvisningar. Flertalet hänför sig till elanvändare som byter bostad. Endast ett fåtal av dem som flyttar in i en ny bostad har tecknat avtal om elleverans med en elleverantör inför inflyttningen. Andra situationer när anvisning förekommer är när elanvändaren är dålig betalare av elräkningar och då elleverantören går i konkurs eller upphör att leverera el av liknande orsaker. Det sistnämnda förhållandet har sedan år 1996 inträffat fyra gånger i Sverige. I dessa fall har det handlat om relativt stora kundgrupper cirka 20 00025 000 elanvändare som drabbats. Det finns ingen samlad bild av vilka priser de anvisade elleveran- törerna använder gentemot de kommande elanvändarna. Elleverantörerna kan fritt sätta priset men mycket talar dock för att elanvändaren får betala elleverantörens tillsvidarepris, dvs. samma pris som elleverantören tilläm- par för sina samtliga elanvändare som inte tecknat särskilt avtal om el- leverans. Detta pris är emellertid vanligen högre än de priser som man kan få om man tecknar avtal med elleverantören om leverans under en viss bestämd tidsperiod. Priset kan vara en drivkraft för den elanvändare som anvisats elleverantör att byta leverantör. En elanvändare som anvisats en elleverantör kan byta sådan enligt de normala rutinerna, dvs. vid det månadsskifte som inträffar en och en halv till två månader efter anvisningen. För att säkerställa att de kunder som har anvisats en elleverantör snabbt får besked om detta bör nätägarna åläggas att omgående underrätta el- användaren om vilken elleverantör som anvisats. I en sådan situation är det dessutom viktigt att kunderna får kunskap om de regler som gäller för byte av elleverantör. Skyldigheten att lämna informationen bör läggas på nätföretaget, som är den som har information om vad som skett och vem som kommer att bli elanvändarens nya leverantör i samband med anvisningen. Det åligger sedan den anvisade leverantören att informera om sina priser och villkor till kunden enligt de regler som redan i dag gäller. Prop. 2005/06:158 36 Prop. 2005/06:158 7 Effektivare tillsyn

7.1

Tillsyn vid felaktiga uppgifter m.m.

Regeringens förslag: Den tidsfrist nätmyndigheten har att utöva till- syn över en nätkoncessionshavares nättariff förlängs i vissa fall med fyra år. Den längre tidsfristen skall gälla i de fall ett nätföretag lämnat felaktiga eller vilseledande uppgifter vilka legat till grund för nätmyn- dighetens bedömning att inte utöva tillsyn mot företagets nättariff. Nätmyndigheten skall utöva tillsyn över efterlevnaden av elleveran- törernas skyldighet att dels lämna uppgifter om priser och leverans- villkor, dels informera sina elkunder om när ett avtal om elleverans upphör och konsekvenserna därav. Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens. Remissinstanserna: Två remissinstanser har yttrat sig över förslaget. Energimyndigheten stödjer utredningens förslag och menar att förslaget är väsentligt för att kunna säkerställa en effektiv tillsyn. Svensk Energi delar inte helt utredarens bedömning utan förutsätter att skälen för försla- get utvecklas ytterligare i det fortsatta arbetet. Skälen för regeringens förslag: Om nätmyndigheten avser att utöva tillsyn över en nätkoncessionshavares nättariff skall koncessionshavaren underrättas om detta (12 kap. 3 a § ellagen). Nätmyndigheten får inte meddela ett föreläggande som avser en nätkoncessionshavares nättariff för ett visst räkenskapsår om myndigheten inte senast ett år efter ut- gången av detta räkenskapsår har underrättat nätkoncessionshavaren om att man avser att utöva tillsyn av nättarifferna för det året. En viktig del i underlaget för bedömningen av företagens nättariffer är de uppgifter som nätmyndigheten begär in i enlighet med Statens energi- myndighets föreskrifter och allmänna råd om lämnande av vissa upp- gifter för bedömning av nättariffers skälighet (STEMFS 2003:3). När nätmyndigheten avgör om man skall utöva tillsyn eller inte mot ett en- skilt företags nättariffer grundas detta beslut i huvudsak på de uppgifter som nätkoncessionshavaren själv lämnat till myndigheten. Om en nätkoncessionshavare lämnat felaktiga eller vilseledande upp- gifter och dessa uppgifter legat till grund för nätmyndighetens bedöm- ning att det inte finns anledning att inleda tillsyn gentemot nätkonces- sionshavaren, har myndigheten inte någon möjlighet att agera om det efter det att tidsfristen i 12 kap. 3 a § ellagen gått ut uppdagas att beslutet grundats på en felaktig uppgift. Av det underlag som Energimarknads- inspektionen lämnat till El- och gasmarknadsutredningen framgår att så- dana situationer har förekommit. Enligt utredningen innebär detta för- hållande ett hinder för nätmyndigheten att kunna bedriva en effektiv tillsyn. Regeringen anser att det inte är godtagbart att ett nätföretag som läm- nar felaktiga eller vilseledande uppgifter till nätmyndigheten, vilka leder till att myndigheten beslutar att inte inleda tillsyn mot företaget, skall kunna klara sig från att få skäligheten i sina nättariffer prövade. Det är 37 självklart att kunderna i dessa fall inte skall behöva finna sig i att eventu- ellt betala högre avgifter än vad som skulle ha befunnits skäligt vid en tillsyn. Regeringen bedömer därför, i likhet med El- och gasmarknads- utredningen, att den nuvarande tidsgränsen för att inleda ett tillsynsärende skall kunna förlängas om myndigheten grundat sitt övervägande eller be- slut om tillsyn på felaktiga eller vilseledande uppgifter från nätkonces- sionshavaren. Det bör därför införas en ny bestämmelse i ellagen som innebär att nätmyndigheten kan inleda ett tillsynsärende över nättariffen efter den i 12 kap. 3 a § angivna tidsfristen om nätföretaget lämnat felak- tiga eller vilseledande uppgifter som varit av avgörande betydelse för nätmyndighetens beslut om att inte utöva tillsyn. El- och gasmarknadsutredningen har föreslagit att det bör sättas en bortre tidsgräns för att meddela föreläggande till följd av den nu före- slagna möjligheten att inleda tillsyn. Regeringen har i lagrådsremissen delat den bedömningen. I den efterföljande beredningen har dock upp- märksammats att den i lagrådsremissen föreslagna regleringen får icke avsedda konsekvenser. Tillsynsmyndigheten skulle i normalfallet få en alltför snäv tidsram för sin handläggning av tillsynsärendet. Detta har inte varit regeringens avsikt. Härtill kommer att några bärande skäl för att införa en bortre tidsgräns för förelägganden till följd av att någon läm- nat felaktiga eller vilseledande uppgifter saknas. Regeringen avstår där- för från att genomföra den föreslagna reformen i den delen. Den nu gäll- ande ordningen bör alltså kvarstå. Någon bortre tidsgräns för att meddela förelägganden efter tillsyn av nättariffer föreslås alltså inte. Det bör i detta sammanhang påpekas att huvudregeln fortfarande är att nätmyndig- heten inte kommer att kunna förelägga ett nätföretag att ändra tarifferna om man inte beslutat att inleda tillsyn senast inom ett år och att det en- dast är i de fall där nätföretagen förfarit vilseledande som den förlängda tidsfristen aktualiseras. Felaktiga eller vilseledande uppgifter kan också få direkt betydelse för det materiella innehållet i ett föreläggande. Om en nätkoncessionshavare lämnar felaktiga eller vilseledande uppgifter kan det leda till att nätmyn- digheten fattar ett beslut att förelägga nätföretaget att sänka sina nät- tariffer med ett för lågt belopp. I dessa fall bör nätmyndigheten normalt kunna ändra ett felaktigt beslut enligt de allmänna principer om förvalt- ningsbesluts rättskraft som utvecklats i rättspraxis. I huvudsak kan dessa principer sägas innebära att även ett gynnande beslut som expedierats eller på annat sätt fått sin slutliga form kan ändras om den enskilde har utverkat beslutet genom vilseledande uppgifter. Förelägganden och liknande betungande beslut kan ändras i både skärp- ande och mildrande riktning om inte möjligheten begränsats i föreskrift. Beslut som bara utgör interna ställningstaganden från det allmännas sida blir inte bindande för framtiden. Beslut i flerpartsmål som påminner om tvistemål är dock i princip inte möjliga att ändra. Mot denna bak- grund delar regeringen El- och gasmarknadsutredningens bedömning att det inte är nödvändigt att införa en särskild bestämmelse i ellagen om omprövning av nätmyndighetens beslut i de fall där felaktiga eller vilse- ledande uppgifter får direkt betydelse för det materiella innehållet i ett meddelat föreläggande. I avsnitt 6.1 och 6.2 har regeringen föreslagit att den som levererar el skall vara skyldig att dels till nätmyndigheten lämna uppgift om sina pri- Prop. 2005/06:158 38 ser och leveransvillkor, dels i god tid informera sina elkunder med tids- Prop. 2005/06:158 bestämda avtal om när avtalen löper ut och konsekvenserna därav. Nät- myndigheten bör utöva tillsyn över efterlevnaden av elleverantörernas skyldigheter i dessa avseenden.

7.2

Omedelbar giltighet av vissa beslut

Regeringens förslag: Nätmyndighetens beslut att få de uppgifter eller handlingar som behövs för tillsynen skall gälla omedelbart. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Statens Energimyndighet har tillstyrkt förslaget men anfört att även förelägganden som gäller åtgärder bör gälla omedel- bart. Svensk Energi har tillstyrkt förslaget men förutsatt att nätföretagen bereds en rimlig tidsrymd för att redovisa aktuella uppgifter. Skälen för regeringens förslag: Nätmyndigheten utövar tillsyn över efterlevnaden av ellagen med undantag för frågor om elsäkerhet och driftsäkerheten hos det nationella elsystemet. Nätmyndighetens tillsyn omfattar inte heller 7, 10 och 11 kap. samt flertalet av elleverantörernas skyldigheter enligt 8 kap. ellagen. Enligt 12 kap. 3 § första stycket el- lagen får nätmyndigheten meddela de förelägganden som behövs för att trygga efterlevnaden av de föreskrifter och villkor som omfattas av till- synen. Ett sådant föreläggande får förenas med vite. De förelägganden som nätmyndigheten får meddela täcker ett brett område. Ett stort antal bestämmelser i ellagen, förordningar och före- skrifter som meddelats med stöd av ellagen samt koncessionsvillkor kan utgöra grund för ett föreläggande. Ett föreläggande kan avse åtgärder som skall vidtas eller avbrytas och gälla exempelvis överträdelser av reg- ler gällande redovisning och revision, anslutningsskyldighet, överföring av el av god kvalitet eller överträdelser vad gäller regler om mätning och rapportering. Nätmyndigheten har enligt 12 kap. 2 § ellagen rätt att på begäran få de upplysningar och ta del av de handlingar som behövs för tillsynen. En sådan begäran får förenas med vite. En begäran om uppgifter eller ut- fående av handlingar kan gälla bokföringsmaterial, provningsprotokoll, loggar från informationssystem mm. Ett föreläggande, en begäran om uppgifter eller en begäran om hand- lingar kan enligt 13 kap. 5 § ellagen överklagas till allmän förvaltnings- domstol. Enligt bestämmelserna i ellagen gäller med något undantag ett beslut om föreläggande och en begäran om uppgifter eller att få del av handlingar först sedan det vunnit laga kraft. Överklagas beslutet kan det ta avsevärd tid innan föreläggandet eller begäran vinner laga kraft. Energimyndigheten har i en skrivelse till El- och gasmarknadsutred- ningen uppgivit att den nu gällande ordningen möjliggör för företag att avsevärt förlänga handläggningstiderna och därmed fördröja ett slutligt avgörande. I skrivelsen har myndigheten redovisat exempel där företag genom överklaganden fördröjt att ett föreläggande om mätaravläsning och ingivande av redovisning vunnit laga kraft under så lång tid att antingen föreläggandet inte längre kunnat verkställas eller att dröjsmålet inneburit en märkbar ekonomisk vinning för nätföretaget utan att före- 39 läggandena ändrats i sak. Energimyndigheten anser att detta är en otill- fredsställande ordning som hämmar en effektiv tillsyn. Energimyndigheten har även pekat på vissa situationer där behovet av möjligheten till snabb verkställighet av en begäran gör sig gällande. Som exempel har nämnts tillsynsärenden angående nättariffers skälighet där kompletterande uppgifter är erforderliga eller när myndigheten för att kunna gå vidare i en granskning av undermålig elkvalitet eller i en fråga om anslutningsskyldighet begärt utlämnande av vissa uppgifter. I sådana fall kan ett företag genom ett överklagande få till stånd en prövning i länsrätt. Ett sådant överklagande kan avsevärt fördröja en slutlig bedöm- ning av Energimyndigheten. Myndigheten har framhållit att bl.a. dessa ärendekategorier hos myndigheten är närliggande viktiga skyddsintressen för den enskilde och/eller samhället. I sin skrivelse har myndigheten betonat att förelägganden eller en be- gäran som förenats med vite är överklagbara och att nätföretaget genom att begära inhibition vid ett överklagande kan få prövat om beslutet skall verkställas omedelbart. El- och gasmarknadsutredningen har mot bakgrund av vad Energimyn- digheten anfört bedömt att det finns skäl att låta vissa av nätmyndig- hetens beslut gälla omedelbart och därför föreslagit att nätmyndighetens begäran om uppgifter eller handlingar som behövs för tillsyn skall gälla omedelbart. När det gäller Energimyndighetens övriga förelägganden har utredningen funnit att det inte är lämpligt att låta dessa gälla omedelbart eller vara omedelbart verkställbara utan föreslår att den ordning som infördes år 1998 för nätmyndighetens beslut skall fortsätta att gälla. Till grund för detta ställningstagande ligger det förhållandet att besluten inte kan anses röra frågor av den karaktär som vanligen motiverar omedelbar giltighet och att företagens behov av att kunna få frågan slutligt prövad innan beslutet gäller i dessa fall får anses väga tyngre än behovet av en effektiv tillsyn. Tillsynen över elmarknaden skall vara så effektiv som möjligt. Detta är en förutsättning för att upprätthålla förtroendet för elmarknaden och för att säkerställa att kunderna får en stark ställning på elmarknaden. Till- synsreglerna måste vara utformade på ett sätt som säkerställer att före- tagen ges en rättssäker prövning. Regeringen delar El- och gasmark- nadsutredningens bedömning att nätmyndigheten omedelbart skall kunna få uppgifter eller ta del av de handlingar som behövs för tillsynen. Det är inte rimligt att ett företag skall kunna förhala ett tillsynsärende genom att överklaga nätmyndighetens begäran. Erfarenhetsmässigt har det också visat sig att en sådan prövning kan ta mer än ett år i länsrätten och att det kan ta flera år innan ett lagakraftvunnet beslut om ett föreläggande föreligger. Detta förhållande är inte godtagbart. Regeringen anser därför att en begäran om att få uppgifter eller ta del av de handlingar som be- hövs för att kunna bedriva tillsyn enligt ellagen skall gälla omedelbart på samma sätt som redan nu gäller inom vissa andra rättsområden t.ex. Konkurrensverkets begäran om uppgifter som är nödvändiga för tillsyn enligt konkurrenslagen. En begäran av nätmyndigheten om att få uppgifter eller ta del av de handlingar som behövs för tillsynen skall fortsatt vara överklagbara. Vid ett överklagande kan den som klagar begära att domstolen skall besluta att nätmyndighetens begäran inte skall gälla förrän ärendet slutligt av Prop. 2005/06:158 40 gjorts (inhibition). En sådan prövning hanteras snabbare av domstolen än Prop. 2005/06:158 prövningen av ärendet i dess helhet. Fram till den 1 januari 1998 gällde samtliga beslut av nätmyndigheten omedelbart. Denna ordning ändrades i samband med att 1997 års ellag antogs. Som skäl för denna ändring anfördes att det kunde medföra bety- dande nackdelar om ett föreläggande av tillsynsmyndigheten ägde ome- delbar verkställighet. Som exempel anfördes den situationen att tillsyns- myndigheten förelagt en koncessionshavare att sänka sin nättariff. Efter- som beslutet omedelbart var verkställbart var koncessionshavaren tvun- gen att sänka sin tariff även om koncessionshavaren överklagade före- läggandet. Om förvaltningsdomstolen senare biföll överklagandet skulle nättariffen ändras tillbaka till den ursprungliga utformningen. Detta var en opraktisk ordning som orsakade betydande kostnader (prop. 1996/97:136,

s.

105).

Energimyndigheten har i sitt remissvar anfört att det är väsentligt med omedelbar verkställighet av förelägganden under utredning för att effek- tivt kunna nå fram till ett slutligt tillsynsbeslut och att det är av stor vikt att tillsynsmyndigheten ges skarpa instrument för att kunna fylla sin roll som ett effektivt tillsynsorgan. Nätverksamhet omfattar stora ekonomiska värden och det kan föreligga en tydlig intressekonflikt mellan tillsyns- myndighetens behov av upplysningar och t.ex. nätföretagens beredvillig- het att bistå med uppgifter och handlingar. Energimyndigheten har fram- hållit att det är väsentligt att även förelägganden om åtgärder gäller omedelbart och myndigheten har pekat på att det kan leda till inkon- sekvenser i rättstillämpningen eftersom skillnaden mellan att lämna en uppgift och vidta en åtgärd ofta kan vara mycket liten. Enligt regeringen talar starka skäl för att fler av nätmyndighetens be- slut bör gälla omedelbart för att nätmyndighetens tillsyn skall bli effekti- vare. Detta gäller dock inte beslut som avser föreläggande om att åter- betala avgifter till kunderna eftersom det kan bli ytterst svårt för ett nät- företag att åter kräva in avgifter som man i ett första skede ålagts att betala ut om man senare vinner framgång i en högre instans. När det där- emot gäller sådana beslut som inte avser återbetalning av avgifter till kunderna bör effektiviteten i tillsynen väga tungt. Starka skäl talar därför för att även sådana beslut skall kunna gälla omedelbart. El- och gasmark- nadsutredningen har dock inte lämnat något sådant förslag i den delen.

7.3

Tillsyn över villkoren för anslutning

Regeringens bedömning: De redan vidtagna åtgärderna samt den praxis som håller på att utvecklas på området ger möjlighet till en ef- fektivare tillsyn av villkoren för anslutning utan att ytterligare åtgärder nu behöver föreslås. Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Statens energimyndighet och Svensk Energi delar utredningens bedömning. Svensk Energi har anfört att det är olämpligt att i förväg detaljreglera ytterligare hur en anslutningsavgift ska vara utfor- mad. Två remissinstanser delar inte utredningens bedömning. 41 Skälen för regeringens bedömning: Den som har nätkoncession är, enligt nu gällande regler i ellagen, skyldig att på skäliga villkor ansluta en anläggning till sin ledning eller sitt ledningsnät. Vid anslutning av en anläggning tar nätföretaget ut en engångsavgift för anslutningen, en s.k. anslutningsavgift. I motsats till vad som gäller avseende överförings- tariffen får anslutningsavgiften utformas så att den tar hänsyn till var en anslutning är belägen geografiskt. En kund kan få villkoren för en anslutning prövade av Energimyndig- heten, som också har tillsynsansvar över nätföretagens anslutningsvill- kor. Energimyndigheten har emellertid identifierat ett antal problem som enligt myndighetens mening negativt påverkar effektiviteten i tillsynen. Ett av dessa problem är de långa handläggningstiderna hos såväl myndig- heten som domstolarna och den därmed sammanhängande avsaknaden av vägledande praxis från överinstanser. Andra problem är att många klago- mål rör förhållanden som faller utanför Energimyndighetens prövning. Det sistnämnda rör framför allt klagomål på att det kan vara svårt att få fram skriftliga offerter från nätföretagen och att offerterna ofta är brist- fälliga i olika avseenden. Olika åtgärder har dock vidtagits för att komma tillrätta med de på- talade problemen. I enlighet med elmarknadsdirektivet (2003/54/EG) har i 3 kap. 67 §§ ellagen införts en tidsfrist för tillsynsmyndighetens pröv- ning av villkor för anslutning (prop. 2004/05:62, bet. 2004/05:NU14, rskr. 2004/05:246). Bestämmelsen trädde i kraft den 1 juli 2005. Enligt denna skall Energimyndigheten i ärenden om koncessionshavares skyl- dighet att på skäliga villkor ansluta en elektrisk anläggning till sitt nät meddela beslut inom en viss tid, i normalfallet två månader. Om myndig- heten behöver ytterligare tid för att avgöra ett ärende kan tiden förlängas med två månader eller, om den klagande samtycker till det, med den ytterligare tid som behövs för att ärendet slutligen skall kunna avgöras. Genom en delegationsbestämmelse får Energimyndigheten vidare utfärda föreskrifter om nätavgifter, vilket inkluderar anslutningsavgifter. Härige- nom ges Energimyndigheten möjlighet att utfärda bindande generella föreskrifter och allmänna råd om utformningen av anslutningsavgifter. Till detta kommer att regeringen i denna proposition (avsnitt 7.2) föreslår att Energimyndighetens begäran om uppgifter som behövs för tillsynen skall gälla omedelbart. Vad gäller avsaknad av vägledande rättsfall har under de senaste åren Kammarrätten i Stockholm meddelat ett flertal domar avseende anslut- ningsavgifters skälighet. Den praxisbildning från överrätt som tidigare saknats har således nu börjat utvecklas. Vidare har Energimyndigheten och Svensk Energi inlett ett arbete för att åstadkomma förbättringar vad avser offerter för anslutning. Mot denna bakgrund delar regeringen utredningens bedömning att de redan vidtagna åtgärderna samt den praxis som håller på att utvecklas på området ger möjlighet till en effektivare tillsyn av villkoren för anslut- ning utan att ytterligare åtgärder nu behöver föreslås. Prop. 2005/06:158 42 Prop. 2005/06:158 8 Vissa frågor om balansansvar

8.1

Funktionen anvisad balansansvarig

Regeringens förslag: Skyldigheten upphävs för Svenska kraftnät att anvisa ett balansansvarigt företag till en elleverantör som saknar eller befaras komma att sakna en sådan. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inte kommenterat förslaget. Skälen för regeringens förslag: En elleverantör får bara leverera el till elanvändare om någon har åtagit sig balansansvaret för dennes leve- ranser. Med balansansvar menas det ekonomiska ansvaret för att det na- tionella elsystemet tillförs lika mycket el som elleverantörens kunder tar ut från systemet. Elleverantören kan antingen själv åta sig balansansvaret eller ingå avtal med någon annan som åtar sig detta ansvar. För att kunna fungera som balansansvarig måste den som åtar sig upp- giften också ingå ett avtal med den systemansvariga myndigheten, Svenska kraftnät. Avtalet innebär ett ekonomiskt åtagande gentemot Svenska kraftnät. En elleverantör som står utan balansansvarig har enligt ellagen inte rätt att leverera el. I normala fall tecknar en elleverantör avtal med ett nytt balansansvarigt företag i god tid innan det gamla avtalet upphör. Om en elleverantör saknar balansansvarig eller om det befaras att leverantören kan komma att sakna balansansvarig skall Svenska kraftnät enligt 8 kap. 4 c § ellagen träda in och anvisa elleverantören ett balansansvarigt före- tag. När denna bestämmelse infördes 2002 kontaktade Svenska kraftnät samtliga då aktiva balansansvariga företag med förfrågan om någon av dem ville åta sig rollen som anvisad balansansvarig. Endast ett företag accepterade uppgiften och tecknade ett avtal med Svenska kraftnät. Detta avtal har numera gått ut och Svenska kraftnät har informerat El- och naturgasmarknadsutredningen om att det härefter inte gått att hitta något företag som är villigt att ta på sig nämnda roll. Företagen anser att den ekonomiska risken med ett sådant åtagande är alltför stor. Om ett övertagande av balansansvar sker under en kalender- månad är det svårt att fastställa hur mycket el som skall avräknas den tidigare balansansvarige respektive den anvisade balansansvarige. Den anvisade balansansvarige har också svårt att göra rimliga prognoser över förväntad förbrukning och kan därför, vid den efterföljande nationella balansavräkningen hos Svenska kraftnät, bli debiterad onormalt höga kostnader för balanskraft på grund av att företaget inte har haft tillräck- ligt bra underlag inför anskaffningen av el. En annan osäkerhet för den anvisade balansansvarige gäller elleverantörens ekonomiska situation. Mot denna bakgrund anser regeringen, så som El- och gasmarknads- utredningen föreslagit, att bestämmelsen i 8 kap. 4 c § om skyldighet för Svenska kraftnät att anvisa ett balansansvarigt företag till en elleverantör som saknar eller befaras komma att sakna sådan nu skall upphöra. 43 Prop. 2005/06:158

8.2

Elleverantörers betalningsskyldighet vid avsaknad av balansansvarig

Regeringens förslag: En elleverantör som levererat el i en uttags- punkt, utan att någon åtagit sig balansansvaret för elleveransen, skall vid den systemansvariga myndighetens avräkning anses som balans- ansvarig och vara skyldig att fullgöra det ekonomiska ansvar som skulle ha ålegat en balansansvarig för uttagspunkten om en sådan funnits. Ersättning skall betalas enligt de villkor som den systeman- svariga myndigheten tillämpar mot balansansvariga. Bestämmelserna i ellagen förtydligas så att det uttryckligen framgår att en elanvändare som har en elleverantör som saknar balansansvarig skall anvisas en ny elleverantör av den berörda nätkoncessionshavaren. Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens. Remissinstanserna har inte kommenterat förslaget. Skälen för regeringens förslag: En grundläggande bestämmelse i el- lagen är att en elleverantör endast får leverera el om leverantören har nå- gon som har åtagit sig balansansvaret för elleveranserna. En elleverantör kan antingen ingå ett avtal med Svenska kraftnät om att själv vara ba- lansansvarig eller ingå ett avtal med någon annan som åtar sig detta an- svar. Den som har balansansvaret för elleverantörens leveranser har ett ekonomiskt ansvar gentemot Svenska kraftnät för att det nationella elsys- temet tillförs lika mycket el som elleverantörernas kunder förbrukar. En elleverantör som saknar ett balansansvarigt företag får enligt be- stämmelsen i 8 kap. 4 § ellagen inte leverera el. En elleverantör kan stå utan balansansvarig i två olika situationer. Den ena situationen uppstår om Svenska kraftnät säger upp avtalet med den balansansvarige, vilket medför att denne över huvud taget inte får agera som balansansvarig på elmarknaden. Den andra situationen inträffar då avtalet mellan en elleve- rantör och en balansansvarig av någon anledning upphör att gälla. I samband med att en elleverantör slutar att leverera el och en ny elle- verantör tar över leveranserna av el är det oundvikligt att det kommer att saknas en balansansvarig i kundernas uttagspunkter under en kort över- gångsperiod. Då uppstår frågan om vem som skall betala för t.ex. den balanskraft som Svenska kraftnät under denna mellantid införskaffat. Regeringen delar El- och gasmarknadsutredningens uppfattning att det är rimligt att den elleverantör som levererat el utan att ha haft någon balans- ansvarig själv skall stå den ekonomiska risken för eventuella obalanser som leverantören orsakar. För det fall Svenska kraftnät varit tvunget att köpa in el för att täcka uttaget av el i de aktuella uttagspunkterna bör elleverantören betala de kostnader som därmed uppkommit. Det ekonomiska ansvaret bör grundas på de villkor som den system- ansvariga myndigheten tillämpar för balanskraft under samma tid i för- hållande till balansansvariga företag. I detta sammanhang vill regeringen särskilt peka på att det framgår av 8 kap. 4 a § ellagen att villkoren i balansavtalen skall vara objektiva och icke- diskriminerande och att nät- myndigheten skall godkänna de metoder som har använts för att utforma 44 balansavtalen innan den systemansvariga myndigheten få ingå balans- avtal. Som ovan redogjorts för får en elleverantör som saknar en balansan- svarig inte längre leverera el. Leverantörens elkunder står då i praktiken utan elleverantör. Utredningen har behandlat problematiken med elleverantörer som sak- nar balansansvariga inom ramen för förslaget om ett tillståndsförfarande. Enligt utredningens förslag skulle ett kriterium för att få tillstånd att verka som elleverantör vara att leverantören har en balansansvarig. Till- ståndet skulle sedan kunna dras in om villkoret inte längre uppfylldes. Vid ett sådant förhållande skulle även leveransskyldigheten upphöra och elanvändaren skulle anvisas en ny elleverantör. Så som regeringen fram- hållit i avsnitt 6.1, är det angeläget att de problem som utredningen för- sökt komma till rätta med får en lösning även utan att ett tillståndsförfar- ande införs. Det är därför nödvändigt att genomföra de ändringar och för- tydliganden som behövs för att komma till rätta med de problem och oklarheter som i dag finns när en elleverantör saknar en balansansvarig. Av bestämmelserna i 8 kap. 5 § första stycket ellagen framgår att en el- leverantör är leveransskyldig till dess att leveransskyldigheten upphör enligt andra stycket. Den efterföljande uppräkningen i andra stycket an- ger inte uttryckligen avsaknaden av balansansvarig som en grund för att leveransskyldigheten skall upphöra. Däremot anges att leveransskyldig- heten upphör om någon annan elleverantör börjar leverera el till elanvän- daren i uttagspunkten. Förhållandet att leveransskyldigheten upphör när elleverantören enligt ellagen inte längre får leverera el har tidigare an- setts självklart. Enligt bestämmelserna i 8 kap. 8 § ellagen skall en nätkoncessionsha- vare anvisa elanvändare som saknar elleverantör en ny sådan. Den anvi- sade elleverantören övertar då elleveranserna till den tidigare elleveran- törens kunder. När en elleverantör saknar ett balansansvarigt företag, och således inte längre får leverera el, kommer kunderna till denna elleverantör i prakti- ken att stå utan elleverantör. En ny elleverantör måste då ta över leveran- sen av el. För att det inte skall råda någon tvekan om att en elleverantör som saknar ett balansansvarigt företag varken får eller har skyldighet att fortsätta att leverera el och att nätkoncessionshavaren då skall anvisa el- kunden en ny elleverantör, bör ellagen förtydligas. Regeringen föreslår därför att 8 kap. 8 § första stycket kompletteras så att nätkoncessions- havarens anvisningsskyldighet i dessa fall klart framgår. Någon följdänd- ring i 8 kap. 5 § behöver då inte göras eftersom där redan anges att leve- ransskyldigheten upphör när en annan elleverantör börjar leverera el till elanvändaren i uttagspunkten. Det är viktigt att framhålla att kunderna inte kommer att bli utan elleveranser i dessa situationer, eftersom Svenska kraftnät säkerställer att det hela tiden råder balans mellan tillförsel och förbrukning av el. Prop. 2005/06:158 45 Prop. 2005/06:158 9 Nätavgifter för småskalig elproduktion Regeringens bedömning: Frågan om den särskilda bestämmelsen om befrielse från nätavgift för småskaliga produktionsanläggningar skall tas bort och vilka åtgärder som då behöver vidtagas bör utredas vidare. Utredningens förslag: Utredningen har föreslagit att bestämmelserna i 4 kap. 10 § och 3 kap. 14 § ellagen skall tas bort under förutsättning att elcertifikatsystemet förlängs efter år 2010 och att ambitionsnivån och kvoter fastställs långsiktigt. Om det skulle anses nödvändigt med något ytterligare stöd har utredningen förordat ett övergångsstöd till småskaliga anläggningar med tre öre per kilowattimme som trappas ner under sex års tid. Övergångsstödet skall finansieras genom en särskild nätavgift för stöd till småskalig elproduktion som betalas av elanvändarna. Remissinstanserna: Ett flertal remissinstanser har ställt sig positiva till utredningens förslag under förutsättning att systemet med elcertifikat förlängs. Övervägande antalet av remissinstanser som speciellt har yttrat sig över förslaget har efterfrågat något slags kompensation till småska- liga elproducenter under en övergångsperiod. Ett antal remissinstanser, Lantbrukarnas Riksförbund och Sveriges Energiföreningars Riksorgani- sation (SERO), har ställt sig negativa till förslaget och efterfrågat ytterli- gare utredning. Hallands Vattenkraftförening har anfört att utredarens förslag enbart kommer att gynna nätägarna. Glesbygdsverket har efterlyst en mera noggrann analys av vilka konsekvenser de föreslagna föränd- ringarna skulle kunna få innan några förändringar av nuvarande system genomförs. Även Vebro Industri AB och Svensk Vindkraftförening har anfört att en ny tydlig och objektiv utredning av nätanslutning behöver göras. Skälen för regeringens bedömning: I samband med elmarknadsrefor- men 1996 infördes en bestämmelse i 4 kap. 10 § ellagen som innebär att en innehavare av en småskalig elproduktionsanläggning är undantagen vissa nätavgifter. Syftet med bestämmelsen är att främja mindre anlägg- ningar som ansluts till lokalnätet. Regleringen innebär att innehavaren av en småskalig elproduktionsanläggning, dvs. en produktionsanläggning som kan leverera en effekt om högst 1 500 kilowatt, endast betalar den del av nätavgiften som motsvarar den årliga kostnaden för mätning, beräkning och rapportering av överförd el. Enligt den praxis som Energimyn- digheten har utvecklat i sin prövning av nättariffer för småskaliga el- producenter fastställs de totala kostnaderna för mätning, beräkning och rapportering i hela koncessionsområdet och slås därefter ut på övriga nät- kunder i området. Ingen hänsyn tas till vilken kundkategori kunden till- hör. Kammarrätten i Stockholm har slagit fast att den som önskar ansluta sig till nätet skall stå för de direkta merkostnader för anslutning som nät- ägaren därigenom förorsakas. (Kammarrättens i Stockholm dom den 27 juni 2003 i mål nr. 4389-2001). Kammarrätten har vidare uttalat att i det fall anslutningen medför kostnader t.ex. för förstärkning, ombyggnad eller utbyggnad och dessa åtgärder kommer fler än anläggningsägaren till 46 godo, så skall kostnaderna inte bedömas som kundspecifika utan i stället bekostas av nätägaren. Kostnaden skall i detta fall slås ut på övriga kun- der i området. I samma rättsfall uttalades även att oavsett om kostnaderna inte är kundspecifika skall de bäras av producenten om de aktuella kost- naderna inte innebär någon direkt nytta för nätföretaget. När det gäller kostnader för mätare är huvudregeln att kostnaden för en mätare med tillhörande insamlingsutrustning och för dess installation i inmatningspunkten skall bekostas av elproducenten i enlighet med 3 kap. 14 § ellagen. Detta gäller dock inte de småskaliga elproducenterna som är befriade från denna debitering. Deras kostnader belastar istället övriga nättariffer och slås ut på nätkunderna i området. Vindkraftutredningen (SOU 1999:75), LEKO-utredningen (SOU 1999:44) och Elnätsutredningen (SOU 2000:90) har pekat på det växande proble- met med att kostnaderna för befrielsen från avgift får bäras av elkunderna i vissa lokalnät. Elcertifikatutredningen (SOU 2001:77), som hade i upp- gift att utforma ett certifikatsystem som på sikt bör kunna ersätta alla be- fintliga stödsystem, föreslog att den nuvarande bestämmelsen i 4 kap. 10 § ellagen skulle tas bort och att dessa anläggningar istället skulle er- hålla en tredjedel av medelvärdet för elcertifikat per megawattimme fram till och med år 2010. I den efterföljande propositionen Samverkan för en trygg, effektiv och miljövänlig energiförsörjning (prop.2001/02:143) gjorde dock regeringen bedömningen att det inte fanns tillräckligt underlag för att ändra eller ta bort bestämmelsen. El- och gasmarknadsutredningen har fått i uppdrag att kartlägga konsekvenserna av att ta bort bestämmelsen och i 4 kap 10 § samt att föreslå alternativ till att ta bort den. Utredningen har funnit att de redovisade undantagsbestämmelserna har lett till oönskade effekter. Regeringen delar den bedömningen. Bland annat har de nätföretag, som inom sitt koncessionsområde har särskilt gynnsamma förhållanden för småskalig kraftproduktion, fått kännas vid betydande kostnadsökningar som de i sin tur måste fördela på sina övriga kunder. Detta gäller framför allt i de områden med bra vindlägen för vindkraft då lagen är utformad på ett sånt sätt att stora vindkraftsparker gynnas av särregleringen för småskaliga elproducenter. Enligt ellagens definition är en sådan grupp att betrakta som en anläggning, men i sam- band med ellagens omarbetning infördes ett andra stycke i 4 kap. 10 § enligt vilket flera små produktionsanläggningar, som är belägna i närhe- ten av varandra och gemensamt matar in el på ledningsnätet, skall betrak- tas som separata anläggningar vid tillämpningen paragrafen. Större vind- kraftsanläggningar får därmed den avgiftsbefrielse som var avsedd att främja mindre anläggningar. Detta kan skapa ett motstånd mot nyetabler- ingar av elproduktionsanläggningar i området. Med en kraftfull satsning på elproduktion från förnybara energikällor, som av sin karaktär ofta är småskalig, är det inte rimligt med en bestämmelse som innebär att kun- der i ett visst område får stå för subventionen av förnybar elproduktion. Utredningen har även framhållit att regelverket på sikt kan innebära att problemet inte kommer att kunna begränsas till lokalnätsnivå, utan att allt större anläggningar kan komma att anslutas till högre spänningsnivåer än vad avsikten var när reglerna utformades. Regeringen instämmer i utred- ningens bedömning att detta skulle kunna leda till krav på orimligt dyr- bara förstärkningar av elnätet och att detta inte var avsikten när bestäm- melsen infördes. Prop. 2005/06:158 47 Ett annat problem med mycket långsiktiga effekter är att gränsen om Prop. 2005/06:158 1 500 kilowatt per aggregat för befrielse från nätavgift fungerar som ett utvecklingshinder då utvecklingen talar för att allt större aggregat skulle innebära skalfördelar, dvs. att de skulle kunna bidra med en större elpro- duktion per investerad krona. Med nuvarande reglering skulle det inne- bära en påtaglig kostnadsökning för elproducenten att uppföra nya enhe- ter med större effekt än 1 500 kilowatt. Bestämmelsernas utformning är på det sättet ett hinder för den fortsatta utvecklingen av miljövänlig el- produktion. Utredningen har mot bakgrund av det som anförts föreslagit ett bort- tagande av undantagsbestämmelserna i 4 kap. 10 § och 3 kap. 14 § el- lagen under förutsättning att elcertifikatsystemet förlängs efter år 2010 och att ambitionsnivån och kvoter fastställs långsiktigt. Utredningen har inte ansett det behövligt med något ytterligare stöd, men om det ändå skulle anses nödvändigt förordat övergångsstöd till småskaliga anlägg- ningar med tre öre per kilowattimme som trappas ner under sex år. Även om regeringen i en annan proposition föreslår att elcertifikatsys- temet skall förlängas fram till och med år 2030 och med höjd ambitions- nivå för förnybar elproduktion, är det tveksamt om en förlängning av el- certifikatsystemet kommer att utgöra ett tillräckligt stöd och om något övergångsstöd för småskaliga elproducenter kommer att behövas. Det är även oklart hur ett sådant stöd i så fall skall utformas och finansieras. Re- geringen delar därför flera remissinstansers uppfattning att det behövs ytterligare utredning av konsekvenserna av ett borttagande av bestäm- melserna. 10 Naturgasmarknaden

10.1

Koncession för distributionsledningar för naturgas

Regeringens bedömning: Utredningens förslag om införande av om- rådeskoncession bör utredas ytterligare. Utredningens förslag: Utredningen föreslår att undantaget från kon- cessionsplikt för naturgasledningar belägna efter en mät- och reglersta- tion avskaffas och att en områdeskoncession för naturgasnät införs. Om- rådeskoncessionen bör medföra en rätt för innehavaren att inom ett lämp- ligt geografiskt område anlägga och driva naturgasledningar inom områ- det. Områdeskoncessionen bör gälla i 25 år. Remissinstanserna: Statskontoret, Energimyndigheten och Svenska Gasföreningen har tillstyrkt utredningens förslag. Räddningsverket har inte haft något att erinra och anfört att det för att förebygga brand och explosion saknar betydelse hur prövningssystemet utformas. En tillfreds- ställande skyddsnivå bör kunna upprätthållas inom de ramar som före- slås. Ett fördjupat gränsöverskridande arbete fordras dock för att utländska naturgasföretag som agerar eller kommer att agera på den svenska marknaden skall tillämpa vår nationella säkerhetsfilosofi. Naturvårds- verket är i huvudsak positivt men har anfört att det är särskilt viktigt att 48 utreda både de långsiktiga och kortsiktiga effekterna på utsläppen av växthusgaser som ett beviljande av koncession kan ge. Enligt verket är det viktigt att möjligheten att ställa miljökrav bibehålls. Vidare bör, enligt verket, vissa begrepp i lagstiftningen förtydligas, annars finns det risk för att företagen söker områdeskoncession i stället för koncession för naturgasledning för att slippa ta fram en miljökonsekvensbeskrivning. Lantbrukarnas riksförbund har anfört att områdeskoncessionen bör kun- na förenas med villkor om prisnivå och leveranssäkerhet samt att den bör kunna återkallas. Svensk Energi har efterlyst en diskussion om samban- det mellan koncession och monopolrättigheter. Nova Naturgas AB har anfört att en utvidgad koncessionsplikt innebär en betydande byråkratisering och kommer att försvåra en utbyggnad, att undantag bör införas för ledningar eller andra komponenter av mindre betydelse samt att regelverket behöver kompletteras med förhandsbesked om koncessionsplikt och bemyndiganden i övrigt till myndigheten. AB Fortum Värme efterlyser förtydliganden i fråga om undantag för de led- ningsdragningar företaget planerar för distribution av fordonsgas. Skälen för regeringens bedömning: Enligt 2 kap. 1 § naturgaslagen (2000:599) krävs koncession för att bygga och använda naturgasled- ningar och naturgaslager. Frågan om koncession prövas av regeringen. I andra stycket undantas naturgasledningar som är belägen efter mät- och reglerstation från koncessionsplikten. I förarbetena till naturgaslagen (prop. 1999/2000:72) angavs motivet till undantaget från koncessionsplikt vara att naturgasledningar som hu- vudsakligen användes för att tillgodose enskilda hushålls behov enligt den dåvarande lagen (1978:160) om vissa rörledningar inte var konces- sionspliktiga. I praktiken innebar undantaget att naturgasledningar efter en mät- och reglerstation inte var koncessionspliktiga. Såvitt regeringen kände till fungerade detta system bra. Ett annat skäl för att inte kräva koncession för denna typ av naturgas- ledningar var att dessa dras fram och används efter hand som distribu- tionsbolag träffar överenskommelse med enskilda fastighetsägare om att leverera naturgas till deras respektive fastigheter. Regeringen ansåg där- för att naturgasledningar som huvudsakligen skulle användas för att till- godose enskilda hushålls och företags behov tills vidare borde undantas från koncessionsplikt. Utredningen har nu föreslagit att undantaget från koncessionsplikt för naturgasledningar belägna efter en mät- och reglerstation avskaffas och en områdeskoncession för naturgasnät införs. Till grund för utredningens förslag ligger Energimyndighetens rapport Översyn av naturgaslagen där Energimyndigheten föreslår att koncession införs för distributionsled- ningar och ledningsnät som ligger efter mät- och reglerstation, dvs. sådana ledningar som till ett lägre tryck än i transmissionsledningarna överför naturgas regionalt eller lokalt. Som skäl för förslaget angavs i rapporten bl.a. att den nuvarande regleringen innebär att förhållandevis långa naturgasledningar med relativt hög kapacitet kan byggas utan kon- cession, att det är en brist att det saknas en central instans som kan av- väga samhällsintresset av energiförsörjning mot samhällsintresset av natur- och miljövård eller mot enskildas rätt, att det med nuvarande reg- ler inte finns någonting som hindrar byggande av parallella ledningar och därmed uppkomsten av en från samhällssynpunkt icke ändamålsenlig in- Prop. 2005/06:158 49 frastruktur samt att samhället saknar kontroll över vem som bedriver överföring av naturgas. Till detta kommer att det nuvarande undantaget från koncessionsplikten också medför att det företag som investerar i dis- tributionsledningar och bedriver överföringsverksamhet löper risk att konkurrerande företag bygger egna ledningar till särskilt attraktiva kun- der. Därigenom skulle distributionsföretagets möjligheter att investera i överföring till mindre attraktiva kunder hotas. Slutligen skulle en konces- sionsplikt för distributionsledningar göra det möjligt att fastställa tydliga villkor för anslutningsplikt och utbyggnad av gasnätet inom området. Utredningen har funnit Energimyndighetens förslag i flera avseenden välmotiverat, men ansett att det inte är odiskutabelt att införa ett legalt monopol för distribution av naturgas inom ett visst område. Det svenska naturgasnätet är endast i begränsad utsträckning utbyggt och att utestänga konkurrens om en eventuell utbyggnad av nätet kan medföra nackdelar. Konkurrens i denna sektor bör såväl kunna stimulera till som effek- tivisera en utbyggnad av naturgasnätet. Samtidigt är dock de ekonomiska villkoren för att investera i distributionsledningar som går parallellt med befintliga nät med reglerat tredjepartstillträde och reglerade tariffer sådana att risken för en samhällsekonomiskt olämplig uppbyggnad av konkurrerande distributionsnät får anses vara liten. Den nuvarande regleringen av distributionsnät tycks inte i praktiken ha givit upphov till några allvarliga problem annat än i enstaka fall. De problem som identifierats kan också lösas på andra sätt än genom en ändrad koncessionsplikt. Mot denna bakgrund förefaller, enligt utredningen, behovet av att nu införa områdeskoncession för distributionsledningar inte vara stort. Där- emot anser utredningen att det finns anledning att införa krav på en sam- manhållen prövning av de frågor som anläggandet av distributionsled- ningar med en viss längd medför och för att bedriva verksamhet bestå- ende av distribution av naturgas. Genom ett sådant krav på tillstånd kan samhället utöva kontroll över att de som bedriver distribution av naturgas är lämpliga och också ställa de krav på verksamhetens utövande som anses nödvändiga. Dessutom får myndigheterna genom ett sådant till- ståndsförfarande kunskap om vilka som faktiskt distribuerar naturgas samt var detta sker utan att förfarandet medför ett geografiskt begränsat monopol på verksamheten. Utredningen föreslår att det nuvarande un- dantaget för koncessionsplikt för naturgasledningar belägna efter en mät- och reglerstation avskaffas och att en områdeskoncession för naturgasnät införs. Den svenska naturgasmarknaden har sedan genomförandet av natur- gasmarknadsdirektivet (Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/55/EG om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas och om upphörande av direktiv 98/30/EG) den 1 juli 2005 varit föremål för om- fattande förändringar och det kan förväntas att anpassningen till de nya förutsättningarna kommer att ta ytterligare tid i anspråk. Ett utvidgat koncessionskrav kommer att medföra ökade administrativa krav för såväl verksamhetsutövare som tillståndsmyndigheten, t.ex. genom den utred- ning som skall tas fram och övervägas i ett koncessionsärende. Utredningen har i sitt arbete inte haft möjlighet att beakta den slutliga utformningen av den nya naturgaslagen (2005:403). I 3 kap. naturgas- lagen anges numera de skyldigheter som en innehavare av en naturgas- Prop. 2005/06:158 50 ledning har beträffande hanteringen av sin ledning eller sitt lednings- system liksom skyldigheten att ansluta och överföra naturgas på skäliga villkor. Dessa skyldigheter gäller för både transmission och distribution och saknar koppling till om någon koncession har meddelats för led- ningen i fråga eller vilken typ av koncession det rör sig om. Några av remissinstanserna, bl.a. Naturvårdsverket, har pekat på behov av förtydliganden av utredningens förslag. Regeringen konstaterar att ut- redningen inte har beskrivit i vilka fall en naturgasledning är att hänföra till koncession för naturgasledning respektive koncession för område och därmed heller inte analyserat vilka konsekvenser som kan uppkomma i fråga om bl.a. miljökonsekvensbedömningen. Frågan om i vad mån en- skild rätt kan komma att beröras av den förslagna koncessionen har inte heller berörts av utredningen. Det framstår vidare som oklart i vilka situationer ett undantag från koncessionsplikt är avsett att tillämpas. Av författningsförslaget framgår vidare att frågan om en ledning skall om- fattas av motsvarigheten till de nu gällande bestämmelserna om konces- sion för naturgasledning eller av den föreslagna områdeskoncessionen, inte skulle bestämmas av om ledningen används för transmission eller för distribution. Även vissa distributionsledningar skulle således enligt för- slaget kunna byggas och användas med stöd av koncession för naturgas- ledning. Som framgår av Räddningsverkets yttrande har inte den föreslagna områdeskoncessionen någon avgörande betydelse för de säkerhetsmäs- siga aspekterna på driften av naturgasledningar. Regeringen har nyligen i propositionen Ursprungsgarantier för hög- effektiv kraftvärme m.m. (prop. 2005/06:83) föreslagit att fjärrvärmeled- ningar undantas från alla former av koncession. Det av utredningen före- slagna systemet med koncession har i stort utformats efter förebild från ellagens bestämmelser om nätkoncession, med den skillnaden att reg- lerna för tariffsättning och redovisning avseende överföringsverksamhet inte bör ha formell anknytning till koncessionerna. För elmarknaden har denna koppling ifrågasatts av såväl bransch som tillsynsmyndighet, lik- som gränsdragningen mellan elmarknadens nätkoncession för område respektive linje. Elmarknadens koncessionsbestämmelser kan därför kom- ma att behöva ses över. I Regeringskansliet pågår för närvarande ett ar- bete med att utarbeta direktiv för bl.a. en sådan översyn. Mot bakgrund av de frågeställningar som uppkommit kring de nu gällande bestämmelserna om koncession och den av utredningen före- slagna regleringen är det regeringens bedömning att frågan om kon- cession för distributionsledningar för naturgas behöver utredas ytterligare Det är lämpligt att koncessionssystemen för el- och naturgasmarknaderna behandlas i ett sammanhang. Utredningens förslag skall därför inte nu läggas till grund för någon lagstiftning. Prop. 2005/06:158 51 Prop. 2005/06:158

10.2

Anvisad gasleverantör

Regeringens bedömning: Frågan om anvisad gasleverantör bör ana- lyseras ytterligare. Skälen för regeringens bedömning: El- och gasmarknadsutredningen anförde i sitt delbetänkande El- och naturgasmarknaderna europeisk harmonisering (SOU 2003:113) att det borde övervägas att införa en funktion med anvisad gasleverantör senast i samband med att den svenska naturgasmarknaden öppnas fullt ut den 1 juli 2007. I den efterföljande propositionen 2004/2005:62 instämde regeringen i den bedömningen och angav att man avsåg att återkomma i frågan. Därefter har Svenska kraftnät avlämnat en rapport till regeringen. I rapporten föreslås att bestämmelser om anvisad gasleverantör bör införas redan före den 1 juli 2007. Rapporten har remissbehandlats. Förslaget mottogs med blandad kritik och avstyrktes av bl.a. Svenska Gasföreningen med motiveringen att förslaget medför otydliga ekonomiska drivkrafter och kreditrisker. Svenska kraftnät har vid underhandskontakter med Svenska Gasföre- ningen och Regeringskansliet bekräftat att de frågeställningar som branschen rest behöver analyseras ytterligare. Svenska kraftnät har i regleringsbrevet för år 2006 fått i uppdrag att senast den 30 juni 2006 återkomma i frågan, så att funktionen med anvisad gasleverantör kan få en tillfredställande lösning senast inför den fulla marknadsöppningen den 1 juli 2007. Frågan om anvisad gasleverantör bör sålunda analyseras vidare och regeringen lägger därför inte nu fram något förslag i den delen.

10.3

Europaparlamentets och rådets förordning om villkor för tillträde till naturgasöverföringsnäten (naturgasförordningen)

Regeringens förslag: Naturgaslagen kompletteras med en upplysning om att tillsynsmyndigheten enligt naturgaslagen även har tillsyn över Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1775/2005 av den 28 september 2005 om villkor för tillträde till naturgasöverförings- näten (naturgasförordningen). Skälen för regeringens förslag: Europaparlamentets och rådets för- ordning (EG) nr 1775/2005 om villkor för tillträde till naturgasöver- föringsnäten, (EUT L 289, 3.11.2005, s. 1, Celex 32005R1775) natur- gasförordningen trädde i kraft den 23 november 2005 och skall tilläm- pas från den 1 juli 2006, med undantag för vissa bestämmelser i artikel 9.2 som behandlar utarbetandet av närmare riktlinjer, som skall tillämpas från och med den 1 januari 2007. Naturgasförordningen innebär i korthet en närmare detaljreglering än vad som följer av Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/55/EG om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas och om upphörande av direktiv 98/30/EG (EUT L 176, 15.7.2003, s. 57, Celex 52 32003L0055) naturgasmarknadsdirektivet av hur systemansvariga för transmissionsnät skall utöva sin verksamhet. I likhet med vad som anges i naturgasmarknadsdirektivet skall nät- tariffer vara objektiva och icke-diskriminerande samt säkerställa driften av systemet (artikel 3). Villkoren för nättjänster skall vara flexibla, bl.a. i fråga om löptid och sekunda kapacitet och tillämpas lika för alla nät- användare (artikel 4). Dessutom finns regler för fördelning av tillgänglig kapacitet och en mekanism som frigör bokad men inte utnyttjad kapacitet till en sekundär marknad (artikel 5). Nättjänsterna och villkoren för ba- lanstjänsten skall offentliggöras tillsammans med uppgifter om de tek- niska krav som ställs (artikel 6). Villkoren för balanstjänsten skall vara rättvisa, tydliga, icke-diskrimi- nerande och bygga på objektiva kriterier. Om de bygger på marknadsba- serade lösningar skall toleransnivåerna ge effektiva ekonomiska signaler till användarna, men även beakta säsongsvariationer och nätets kapacitet. Avgifter för obalans skall offentliggöras och de balansansvariga skall också få tillgång till aktuell balanshållning i realtid. Eventuellt överuttag för obalans skall återföras till användarna (artikel 7). Systemoperatörer för transmissionsnäten skall även vidta rimliga åtgärder för att möjlig- göra fri handel med kapacitetsrättigheter (artikel 8). Artiklarna är i huvudsak utformade som principiella bestämmelser som skall utfyllas med detaljerade regler av teknisk natur i form av de riktlin- jer, som återfinns i en bilaga till förordningen. Utvecklingen av riktlinjer sker enligt en procedur som anges i artikel 9. Det finns en sanktionerad upplysningsskyldighet för utveckling av riktlinjerna (artikel 11). Med- lemsländerna och tillsynsmyndigheten skall på begäran förse kommissio- nen med upplysningar. De tillsynsmyndigheter som har utsetts enligt arti- kel 25 i naturgasmarknadsdirektivet 2003/55/EG har till uppgift att säker- ställa efterlevnaden av förordningen och riktlinjerna. De skall också sam- arbeta sinsemellan och med kommissionen (artikel 10). I Sverige är Energimarknadsinspektionen utsedd till tillsynsmyndighet enligt artikel 25 i naturgasmarknadsdirektivet. En EG-förordning är bind- ande i sin helhet och direkt tillämplig i varje medlemsstat. Medlemsstat- erna har dock rätt att behålla eller införa åtgärder som innehåller mer de- taljerade bestämmelser än de som anges i förordningen med tillhörande riktlinjer (artikel 12). Det är därför endast i de fall svensk rätt strider mot naturgasförord- ningen som ändringar i den svenska lagstiftningen är nödvändig. Enligt artikel 13 skall medlemsstaterna fastställa regler för sanktioner vid överträdelse av bestämmelserna i förordningen. Medlemsstaterna skall vidare vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att bestäm- melserna genomförs. Sanktionerna skall vara effektiva, proportionerliga och avskräckande. Dessa sanktioner skall inte vara straffrättsliga. Naturgaslagen innehåller inte några bestämmelser om sanktioner som skall tillämpas vid överträdelser av naturgasförordningen. Naturgasför- ordningens bestämmelser riktar sig till Svenska kraftnät i egenskap av systemansvarig myndighet för naturgas. Svenska kraftnät innehar dock inte något transmissionsnät utan detta innehas av privata aktörer på na- turgasmarknaden. Naturgasförordningens bestämmelser riktar sig också till dem som innehar transmissionsnät, vilket är privata aktörer på den svenska naturgasmarknaden. Dessa privata aktörer står under tillsyn av Prop. 2005/06:158 53 Energimarknadsinspektionen. Tillsynen omfattar enligt 10 kap. 1 § efter- Prop. 2005/06:158 levnaden av naturgaslagen och av föreskrifter och villkor som har med- delats med stöd av lagen. Som framgått ovan skall tillsynen enligt artikel 10 i naturgasförordningen även omfatta bestämmelserna i förordningen och detta är direkt tillämpligt i Sverige. Tillsynsmyndigheten får enligt 10 kap. 3 § naturgaslagen meddela de förelägganden som behövs för att trygga efterlevnaden av de föreskrifter och villkor som omfattas av till- synen. Ett föreläggande får förenas med vite. För att tydliggöra att dessa sanktioner även omfattar efterlevnaden av naturgasförordningen bör 10 kap. 1 § kompletteras så att det där även anges att tillsynen omfattar naturgasförordningen. I egenskap av systemansvarig myndighet för naturgas har Svenska kraftnät bl.a. ansvaret för den övergripande balanseringen och för den ekonomiska balansavräkningen. De metoder som har använts för att fast- ställa villkoren för balanstjänsten skall enligt 7 kap. 5 § naturgaslagen godkännas på förhand av Energimarknadsinspektionen och är således underkastad inspektionens tillsyn och sanktionsmöjligheter. I sin egen- skap av statlig myndighet står Svenska kraftnät också under Justitie- kanslerns och Riksdagens ombudsmäns tillsyn. De sanktioner som de uppräknade instanserna kan göra gällande gentemot Svenska kraftnät torde vara tillräckliga för att säkerställa att förordningens bestämmelser efterlevs. 11 Genomförande av gasförsörjningsdirektivet

11.1

Bakgrund

Rådets direktiv 2004/67/EG av den 26 april 2004 om åtgärder för att säkerställa en tryggad naturgasförsörjning (gasförsörjningsdirektivet) trädde i kraft den 19 maj 2004. Direktivet skall vara genomfört i svensk rätt den 19 maj 2006. Gasförsörjningsdirektivet innebär i korthet att medlemsstaterna skall utarbeta en nationell strategi innehållande dels miniminormer för en tryggad naturgasförsörjning, dels en tydlig roll- och ansvarfördelning mellan marknadsaktörerna på naturgasområdet för att säkerställa natur- gasförsörjningen. Medlemsstaterna väljer själva hur högt kraven på för- sörjningstrygghet skall ställas och de har stor frihet i valet av instrument för att åstadkomma en trygg naturgasförsörjning. Under vissa omständig- heter skall dock gasförsörjningen till hushållskunder säkras i lämplig ut- sträckning. Medlemsstaterna skall vidare utarbeta strategier med planer för kris- situationer på naturgasområdet. Vid betydande försörjningsavbrott, eller om en medlemsstat påkallar det, träder en krismekanism på gemenskaps- nivå i kraft. Direktivet återges i bilaga 4. Regeringen gav i februari 2005 Energimyndigheten i uppdrag att läm- na ett förslag på hur gasförsörjningsdirektivet bör genomföras i svensk rätt. Energimyndigheten har bedrivit arbetet i samråd med Svenska kraft- 54 nät. En sammanfattning av rapporten finns i bilaga 5. Rapporten har Prop. 2005/06:158 remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 7.

11.2

Det svenska naturgassystemet

Naturgasnätet All naturgas som används i Sverige har hittills nästan uteslutande leve- rerats från de danska fälten Tyra och Harald i Nordsjön eftersom Sverige inte innehar någon inhemsk utvinning av naturgas. Tillförseln av natur- gas till Sverige sker via en ledning från Dragör i Danmark till Klagshamn söder om Malmö. Från Danmark går ledningar till kontinenten, vilket innebär att Sverige är sammankopplat med det kontinentala systemet. Naturgasnätet sträcker sig för närvarande från Trelleborg i söder till Stenungsund i norr med förgreningar inåt land till Småland. Naturgassystemet i Sverige kan delas in i transmissions- och distri- butionssystem samt lager. Enligt rapporten bestod år 2004 det svenska naturgassystemet av cirka 650 kilometer transmissionsledning och cirka 3 000 kilometer distributionsledning I transmissionsledningar sker de långväga transporterna under högt tryck. Ledningarna i transmissionssystemet är dimensionerade för 80 bars tryck men under normal drift varierar trycket mellan 50 och 65 bar. Transmissionsledningarna är markförlagda och vanligen utförda i stål. Transmissionssystemet indelas i stamledning och grenledningar, de se- nare fördelar naturgasen till de områden där naturgasen skall distribueras. Efter en tryckreducering i så kallade mät- och reglerstationer tar det lokala distributionsnätet vid för transport till slutkunder. Distributionssystemet är normalt dimensionerat för ett tryck mellan 4 och 30 bar, beroende på kundens behov. Även distributionsledningarna är markförlagda men är vanligen utförda i polyetenplast. Vissa fördel- ningsledningar i distributionsnätet och ledningar till kunder som har önskemål om leveranser med högre tryck, kan dock vara utförda i stål. Naturgassystemet skiljer sig från elsystemet som alltid måste vara i momentan balans, dvs. inmatning och uttag måste vid varje givet tillfälle balansera varandra. Naturgassystemet är trögt och gas som lagras i trans- missionsledning hjälper till att balansera inmatning och uttag. Mängden lagrad naturgas varierar med trycket i systemet och trycket varierar över tiden. Vissa förbrukare har också speciella krav på tryck för att deras an- läggningar skall fungera. I en allvarlig bristsituation och när en stor del av marknaden kopplats bort bedöms transmissionsnätet kunna drivas ned till 10 bars tryck. Myndigheterna har i sin rapport, utifrån dagens för- hållanden, redovisat att den i transmissionsledningen lagrade gasen kan försörja hela den svenska gasmarknaden i 12 dygn. Denna tid blir be- tydligt längre om försörjningen enbart avser kunder som inte kan ställa om till annan förbrukning, s.k. gasspecifika kunder. Utifrån framtida för- hållanden kan det ökande inslag av den kraftvärme som byggs och pla- neras i Göteborg respektive Malmö påverka bilden. Enligt rapporten har dock åtgärder vidtagits för att öka tillförselkapaciteten vid mottagnings- stationen i Dragör. 55

Reparationsberedskap

Prop. 2005/06:158

Innan ledningen i Öresund byggdes gjordes omfattande undersökningar för att fastställa hur passagen över sundet skulle utföras. Det resulterade i en lösning med ett förstärkt skydd runt ledningen, i stället för ett ut- förande med dubbla ledningar. Sjöförlagda ledningar har förutom ett speciellt ytskydd på såväl in- som utsida, även ett yttre betongskydd med en tjocklek på cirka 50 millimeter. För att ytterligare skydda Öresunds- ledningen mot yttre påverkan valdes en lösning som innebar att led- ningen förlades i en ledningsgrav och täcktes med ett gruslager med en minsta täckning på en meter. De riskstudier som utfördes i samband med planeringen av Öresundsledningen gav en beräknad sannolikhet för skada på ledningen och ett påföljande leveransavbrott till en gång på 500 år. Det svenska transmissionssystemet är således markförlagt och ledning- arna är täckta med återfyllnadsmassor. Transmissionssystemet har ett stort antal linjeventilstationer som möjliggör stängning av hela eller delar av systemet, till exempel vid avbrott för reparationer, underhåll eller vid en skada. Avståndet mellan dessa stationer regleras i byggnormer och varierar mellan 8 och 32 kilometer beroende på bebyggelsetäthet. De mät- och reglerstationer som finns mellan transmissions- och distri- butionsnäten är dubblerade. Behöver en linje tas ur drift för reparation eller underhåll kan den andra linjen kopplas in. I det svenska transmissionssystemet, inklusive transitledningen i Dan- mark, har det inte inträffat några oplanerade avbrott under de tjugo år som det svenska systemet har varit i drift. De planerade avbrott som genomförts har i mycket begränsad omfattning påverkat naturgasleve- ranserna. I samband med dessa planerade avbrott har förberedelser vid- tagits så att gasleveranserna har kunnat fortgå. Linjeventiler har stängts runt reparationsområdet och leveranserna har kunnat upprätthållas genom att den i transmissionsledningar lagrade gasen har tagits i anspråk. Det finns även en beredskap för att kunna svetsa in en provisorisk ledning och föra gasen förbi en eventuell skada. Ledningsskador kan i många fall repareras under drift. Mer omfattande skador kan emellertid förorsaka driftavbrott. Om Öresundsledningen havererar helt eller delvis är det en händelse som kan leda till ett avbrott i den nationella gasförsörjningen som i en ogynnsam situation kan få en varaktighet på upp till åtta veckor. I dags- läget finns det i en sådan situation inte några tillförselalternativ för att försörja den svenska marknaden. Vid ett partiellt avbrott på Öresunds- ledningen är det under vissa omständigheter möjligt att upprätthålla naturgasleveranserna till konsumenter och, beroende på omfattning, även till andra delar av gasmarknaden. Enligt rapporten har ledningsägaren, Nova Naturgas AB, beredskap i form av reparationsavtal med marinfunktionen hos det danska företaget Dong A/S för reparation av skador på sjöledningen. Marinfunktionen svarar för besiktningar och haveriberedskap för Dongs egna offshore- ledningar samt vissa övriga danska sjöledningar. Det finns en specifikt framtagen reparationsmanual samt specifik reparationsutrustning för Öresundsledningen. Speciellt för Öresundsledningen förvarar Dong A/S 56 så kallade haverirör som räcker för minst en omfattande skada på led- Prop. 2005/06:158 ningen. Gasproduktionen i Danmark kan minska vid problem på Nordsjön eller vid störningar i överföringen från plattform till fastlandet. Den danska naturgasmarknaden försätts då i ett beredskapsläge, vilket kan påverka leveranserna av naturgas till Sverige. Danmark har väl utvecklade system för att hantera avbrott på Nordsjöledningen. En situation kan dock uppstå då det genom avbrott av tekniska, kommersiella eller politiska skäl uppkommer en akut brist på naturgas på den europeiska naturgasmarknaden, vilket kan påverka överföringen från Danmark till Sverige. Om tillförseln av naturgas upphör till den svenska marknaden, och kunder måste kopplas bort, krävs särskilda åtgärder av säkerhetsskäl och för att driften skall kunna återupptas så snabbt och säkert som möjligt. Enligt rapporten finns i Sverige i dag en reparationsberedskap som innebär att ledningar som är förlagda på land skall kunna repareras inom 24 timmar. Skador i distributionssystemet avhjälps i regel på några timmar. Konsekvenserna av sådana avbrott blir ofta obetydliga och berör i normalfallet endast ett fåtal kunder. Drift och underhåll Sedan Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/55/EG av den 26 juni 2003 om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas och om upphävande av direktiv 98/30/EG (naturgasmarknadsdirektivet) ge- nomförts i svensk rätt framgår av 3 kap. 1 § och 4 kap. 1 § naturgaslagen de allmänna skyldigheter som åvilar innehavare av naturgasled-ningar, lagrings- eller förgasningsanläggningar. Bland dessa skyldigheter ingår att svara för att infrastrukturen är säker, tillförlitlig och effektiv. En innehavare av en naturgasledning svarar dessutom för att lednings- systemet på lång sikt kan uppfylla rimliga krav på överföring av naturgas. Innehavare av sådan naturgasinfrastruktur är också av säkerhetsskäl, framför allt brandrisk, angelägna om att naturgassystemen inte läcker. Detta leder till att drift och underhåll prioriteras mycket högt. Naturgasen tillsätts också luktämnen, s.k. odörisering, för att eventuella läckage snabbt skall kunna upptäckas. Drift och övervakning av ledningar och stationer sker via ett styr- och övervakningssystem som sköts från en driftledningscentral. Enligt rap- porten besiktigas transmissionsnätet med helikopter sex gånger per år. Ledningar vid tätorter med ett tryck över 4 bar markbesiktigas med jämna mellanrum. Även inifrån inspekteras ledningarna med så kallade intelligent pigs. Härmed avses en utrustning som via speciella rensdonsstationer kan skickas in i systemet och följa gasströmmen för att mäta förändringar i godstjocklek och ytskydd utefter ledningen, utan att gastransporten störs. Enligt rapporten undersöks ledningar av regional eller nationell vikt, som t.ex. Öresundsledningen, på detta sätt minst vart tionde år. 57 Prop. 2005/06:158

11.3

Allmänt om direktivet och svensk rätt

Regeringens förslag: Naturgaslagens tillämpningsområde utökas till att även avse bestämmelser om trygg naturgasförsörjning. Rapportens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inte specifikt kommenterat förslaget i denna del. Skälen för regeringens förslag: De nu gällande reglerna för att säkra beredskapen på naturgasområdet finns angivna i lagen (1985:635) om försörjningsberedskap på naturgasområdet samt delvis i lagen (1984:1049) om beredskapslagring av olja och kol (LBOK) och lagen (1992:1403) om totalförsvar och höjd beredskap. Närmare föreskrifter finns i förord- ningen (1985:636) om försörjningsberedskap på naturgasområdet, för- ordningen (1995:971) om beredskapslagring av olja och kol respektive förordningen (2002:472) om åtgärder för fredstida krishantering och höjd beredskap. Statens energimyndighet är tillsynsmyndighet för beredskaps- och försörjningstrygghet på naturgasområdet enligt nämnda regelverk och Krisberedskapsmyndigheten är central förvaltningsmyndighet för frågor om samhällets säkerhet när det gäller krishantering och civilt för- svar. Förordningen om åtgärder för fredstida krishantering och höjd bered- skap reglerar de årliga risk- och sårbarhetsanalyser som vissa myndig- heter skall göra inom sina respektive ansvarsområden för att stärka den fredstida krishanteringsförmågan. Förordningen reglerar också dessa myndigheters skyldighet att planera och vidta förebyggande åtgärder för att motverka och begränsa sådan sårbarhet och sådana risker som synner- ligen allvarligt kan försämra förmågan till verksamhet inom området. Därutöver finns bestämmelser om beredskapsplanering och åtgärder vid höjd beredskap och krig. Förordningen ansluter till bestämmelserna i lagen om totalförsvar och höjd beredskap. I en bilaga till förordningen uppräknas de myndigheter som har att fullgöra skyldigheterna i förord- ningen. Följande myndigheter har ett ansvar inom samverkansområdet Teknisk infrastruktur: Affärsverket svenska kraftnät, Elsäkerhetsverket, Krisberedskapsmyndigheten, Livsmedelsverket, Post- och telestyrelsen, Statens energimyndighet och Statens kärnkraftsinspektion. Lagen om försörjningsberedskap på naturgasområdet tillkom 1985 i samband med att naturgas började distribueras i Sydsverige. Lagen är utformad på samma sätt som LBOK. Det finns dock väsentliga skillnader mellan bestämmelserna i lagarna beroende på att lagring av naturgas är väsentligt mer tekniskt komplicerat och kostsamt än lagring av olja eller kol. De beredskapsåtgärder som föreskrivs i lagen om försörjnings- beredskap på naturgasområdet avser därför hållande av beredskapslager med lämpligt ersättningsbränsle i stället för naturgas. Lagen om försörj- ningsberedskap på naturgasområdet togs fram som en provisorisk lösning i avvaktan på att tekniskt och ekonomiskt godtagbara metoder för lagring av naturgas skulle bli tillgängliga. I förarbetena till lagen angavs att beredskapsåtgärderna enligt lagen skulle vidtas enbart för krig och av- spärrning och inte för fredskriser (prop. 1994/95:176 s. 55). 58 På grund av Sveriges förändrade säkerhetspolitiska situation beslöts 2002 att permanenta krigslager inte längre behöver hållas (regerings- beslut 2002-06-06 N 2000/9195 ESB). De lager och den utrustning som hölls enligt lagen om försörjningsberedskap på naturgasområdet har där- för, enligt rapporten, avvecklats. Vidare framgår av rapporten att lagen inte heller i övriga avseenden tillämpas längre. Den 1 juli 2005 trädde naturgaslagen (2005:403) i kraft som genomför Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/55/EG av den 26 juni 2003 om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas och om upphävande av direktiv 98/30/EG (naturgasmarknadsdirektivet). Lagen ersatte den gamla naturgaslagen (2000:599). I nya naturgaslagen finns bestämmelser om bland annat ökad marknadsöppning, krav på juridisk åtskillnad mellan överföringsverksamhet och handel med naturgas samt systemansvar och balansansvar på naturgasmarknaden. Den nya lagen in- nebär att marknadsaktörer och myndigheter får nya roller jämfört med vad som har gällt tidigare. Närmare föreskrifter finns i naturgasförord- ningen (2000:673), förordningen (2000:672) om naturgasavgift och för- ordningen (2000:671) om redovisning och revision av överföring av naturgas och lagring av naturgas för annans räkning. Svenska Kraftnät är systemansvarig myndighet och Energimarknads- inspektionen som finns inom Energimyndigheten är tillsynsmyndighet enligt naturgaslagen. Rådets direktiv 2004/67/EG av den 26 april 2004 om åtgärder för att säkerställa en tryggad naturgasförsörjning (gasförsörjningsdirektivet) trädde i kraft den 19 maj 2004. Direktivet skall vara genomfört i svensk rätt den 19 maj 2006. Direktivet innehåller bestämmelser om åtgärder för att säkerställa en lämplig nivå för en tryggad naturgasförsörjning inom Europeiska unionen. I direktivet fastställs en gemensam ram för natur- gasförsörjningen. Inom denna ram skall medlemsstaterna definiera en nationell allmän strategi för att säkerställa lämpliga nivåer för en tryggad naturgasförsörjning (artikel 3). I den nationella strategin skall medlems- staten klargöra de olika marknadsaktörernas roller och ansvarsområden för att fullfölja strategin samt ange de miniminormer för en tryggad naturgasförsörjning som aktörerna på den nationella naturgasmarknaden måste uppfylla. Enligt direktivet skall särskilt naturgasförsörjningen för hushållskonsumenter säkras (artikel 4). I direktivet finns även bestäm- melser om offentliggörande av nationella normer (artiklarna 3, 4 och 8) samt om rapportering till kommissionen (artikel 5). Enligt direktivet skall krissituationer i naturgasförsörjningen hanteras nationellt och medlems- staterna skall utarbeta särskilda planer med åtgärder för dessa situationer. Vid betydande försörjningsavbrott kan en särskild gemenskapsmekanism bistå medlemsstaterna. I förarbetena till naturgaslagen informerades om behovet av en översyn av lagen om försörjningsberedskap på naturgasområdet och förordningen om försörjningsberedskap på naturgasområdet med anledning av gasför- sörjningsdirektivet (prop. 2004/05:62 s. 147). I rapporten med förslag till genomförande av gasförsörjningsdirektivet gjordes ingen översyn av lagen om försörjningsberedskap på naturgas- området och förordningen om försörjningsberedskap på naturgasområdet. I stället föreslog myndigheterna att ett uppdrag att göra en sådan översyn borde lämnas till Krisberedskapsmyndigheten. Prop. 2005/06:158 59 Av Krisberedskapsmyndighetens remissvar framgår att de ställer sig Prop. 2005/06:158 frågande inför rapportens förslag i denna del. Regeringen konstaterar att behovet av en översyn kvarstår och ett upp- drag om översyn av detta regelverk kommer att lämnas. Som tidigare nämnts tillkom lagen om försörjningsberedskap på natur- gasområdet som ett provisorium och tillämpas inte längre. Enligt rege- ringens bedömning bör naturgasförsörjningen på den svenska marknaden tryggas genom andra åtgärder och av andra aktörer än de som anvisas i denna lag. I dag finns inga bestämmelser om försörjningstrygghet på naturgasom- rådet i naturgaslagen. Däremot regleras alla övriga naturgasfrågor i na- turgaslagen och naturgasförordningen. Eftersom den ansvarsfördelning som fastställts mellan olika aktörer på naturgasmarknaden i naturgas- lagen även är lämplig vid genomförande av gasförsörjningsdirektivet gör regeringen bedömningen att naturgaslagens tillämpningsområde bör ut- ökas till att även avse försörjningstrygghet. De nya bestämmelserna om en trygg naturgasförsörjning bör placeras i ett nytt kapitel. I följande avsnitt lämnas en närmare redovisning av kraven på allmän- na försörjningsstrategier och planer, ansvarsfördelning mellan naturgas- marknadsaktörerna, minimikrav för konsumenter, planer för krissitua- tioner samt rapportering till kommissionen enligt artiklarna 35 och 8 i gasförsörjningsdirektivet samt förslag till hur dessa krav på medlemssta- terna bör genomföras i naturgaslagen. Förslagen tillgodoser enligt reger- ingens bedömning gasförsörjningsdirektivets krav.

11.4

Allmän strategi för en tryggad naturgasförsörjning och allmänt om ansvarfördelning

I gasförsörjningsdirektivets artikel 3 anges att medlemsstaterna skall fast- ställa en allmän strategi för att säkerställa lämpliga nivåer för en tryggad naturgasförsörjning samt klargöra de olika aktörernas roller och ansvars- områden för att fullfölja strategin. Medlemsstaterna skall också ange till- räckliga miniminormer för en tryggad naturgasförsörjning. Miniminor- merna skall uppfyllas av aktörerna på den nationella naturgasmarknaden. De åtgärder som föreslås skall inte medföra en orimlig eller oproportio- nerlig börda för aktörerna. Av naturgaslagen framgår de olika aktörernas roller och skyldigheter på naturgasområdet. Bestämmelser med skyldigheter att upprätta strate- gier och vidta åtgärder för att trygga den nationella naturgasförsörjningen saknas dock. För att uppfylla direktivets krav föreslår regeringen därför, i avsnitt 11.3, att bestämmelser om detta införs i naturgaslagen. Enligt regeringens bedömning finns följande aktörer på den nationella naturgasmarknaden; innehavare av naturgasledningar som överför natur- gas för annans räkning, innehavare av lager- och förgasningsanläggningar, producenter och naturgashandelsföretag, balansansvariga företag, natur- gaskunder samt berörda myndigheter på naturgasområdet. Av 1 kap. 6 § naturgaslagen framgår att med överföring av naturgas avses överföring av naturgas för annans räkning. Vid användning av ter- men innehavare av naturgasledningar i detta förslag avses således endast 60 sådana innehavare av naturgasledningar som överför naturgas för annans räkning. Regeringen gör bedömningen att tillsynsmyndigheten för beredskap och försörjningstrygghet på naturgasområdet bör vara den myndighet som har till uppgift att upprätta en allmän nationell strategi för att trygga naturgasförsörjningen på naturgasområdet. Vidare gör regeringen be- dömningen att den systemansvariga myndigheten bör upprätta en plan för att säkerställa naturgasförsörjningen inom ramen för sitt systemansvar. Även innehavare av naturgasledningar och lagrings- och förgasningsan- läggningar bör vara skyldiga att upprätta planer med åtgärder för att säkra försörjningen av naturgas. Några särskilda krav på naturgashan- delsföretag och större naturgasförbrukare med anledning av gasförsörj- ningsdirektivet bör däremot inte ställas. Utgångspunkten för regeringens förslag till roll- och ansvarsfördelning för att upprätta strategier och vidta åtgärder för att trygga naturgas- försörjningen enligt gasförsörjningsdirektivet, är att så långt som möjligt följa den uppdelning av uppgifter och ansvar som redan gäller enligt naturgaslagen. Förslagen följer också den uppdelning som finns för att trygga försörjningen på elmarknaden enligt elberedskapslagen (1997:288). Därmed skapas förutsättningar för en tydlig och effektiv ansvars- och rollfördelning mellan å ena sidan aktörer och myndigheter, och å andra sidan mellan berörda myndigheter. I avsnitt 11.4.2 till och med avsnitt 11.4.4 följer en redogörelse av de berörda aktörernas gällande roller och ansvar på energiområdet samt det förslag till ny eller ändrad roll- och ansvarsfördelning som regeringen föreslår med anledning av gasförsörj- ningsdirektivet.

11.4.1

Minimikrav för en trygg naturgasförsörjning för konsumenter

Regeringens förslag: En upplysning om att regeringen får meddela närmare föreskrifter om särskilda minimikrav för en trygg naturgas- försörjning för konsumenter förs in i naturgaslagen. Om den systemansvariga myndigheten beordrat begränsning eller avbrytande av överföring av naturgas till kunder skall denna genomfö- ras så att naturgasförsörjningen i första hand säkras för konsumenter. Definitionen av konsument i 8 kap. 1 § naturgaslagen flyttas till 1 kap. naturgaslagen. Rapportens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens med den skillnaden att inget förslag har lämnats om att flytta definitionen av konsument i 8 kap. Remissinstanserna instämmer i hur miniminormerna har beskrivits och slutsatsen att Sverige saknar förutsättningar för en utvidgning av dessa till andra kundgrupper än konsumenter. Krisberedskapsmyndig- heten har dock föreslagit att termen grundläggande säkerhet används i stället för termen miniminormer. Myndigheten förklarar att konceptet grundläggande säkerhet innebär att man koncentrerar sig på samhälls- viktig verksamhet av särskild betydelse för att förebygga och hantera allvarliga kriser och att man vid bedömningen av vilka krav som bör Prop. 2005/06:158 61 ställas på sådana verksamheter utgår från en helhetssyn på samhällets säkerhet och beredskap. Nivån på de grundläggande säkerhetskraven bör enligt myndighetens uppfattning avvägas så att den omfattar åtgärder mot vanligen förekommande olyckor och störningar, dvs. sådant som den verksamhetsansvarige bör hantera i sin ordinarie verksamhet. Konsument- verket och Villaägarnas riksförbund har föreslagit att avbrottsersättning motsvarande den som har införts för konsumenter på elmarknaden även införs på naturgasmarknaden. Skälen för regeringens förslag: I gasförsörjningsdirektivets artikel 3 anges att medlemsstaterna skall fastställa tillräckliga miniminormer för en tryggad naturgasförsörjning. Dessa miniminormer måste uppfyllas av aktörerna på naturgasmarknaden. Normerna får inte medföra en orimlig eller oproportionerlig börda för aktörerna på naturgasmarknaden och skall vara förenliga med kraven för en konkurrenskraftig inre marknad. Normerna skall uppfyllas på ett icke diskriminerande och öppet sätt. Vidare anges i artikel 4.1 i gasförsörjningsdirektivet att medlemsstaten skall se till att naturgasförsörjningen för hushållskonsumenter säkras i lämplig utsträckning och åtminstone i följande fall: (a) vid ett partiellt avbrott i den nationella gasförsörjningen under en period som skall fastställas av medlemsstaterna med beaktande av nationella förhållanden, (b) vid extrem kyla under en nationellt fastställd period med hög förbruk- ning och (c) under perioder med exceptionellt hög efterfrågan på natur- gas under de kallaste perioderna som statistiskt inträffar vart tjugonde år. I direktivet benämns dessa kriterier normer för försörjningstrygghet. Enligt artikel 4.3 i gasförsörjningsdirektivet finns i bilagan till direktivet exempel på instrument som kan användas för att uppnå normerna för för- sörjningstrygghet. I gällande naturgaslag finns bestämmelser om överföring och leverans av naturgas till kunder samt bestämmelser om begränsning och avbry- tande av överföringen av naturgas till konsumenter. Naturgaslagen inne- håller däremot inga bestämmelser som särskilt tryggar naturgasförsörj- ningen för hushållskonsumenter eller andra naturgaskunder. Förutsättningarna för att sätta miniminormer för den svenska naturgas- försörjningen skiljer sig i flera avseenden från dem som gäller inom övriga EU. Den svenska marknaden ligger i utkanten av det europeiska natur- gassystemet och Sverige saknar naturliga förutsättningar för naturgaslager. Med beaktande av Sveriges särskilda förutsättningar för att trygga för- sörjning av naturgas gör regeringen bedömningen att de miniminormer som bör uppfyllas i Sverige bör sammanfalla med direktivets minimikrav på normer för försörjningstrygghet. En remissinstans har föreslagit att termen miniminormer i gasför- sörjningsdirektivet byts ut mot termen grundläggande säkerhet vid ge- nomförandet av direktivet i svensk rätt. Regeringen väljer att varken använda termen miniminormer eller termen grundläggande säkerhet vid genomförandet av direktivet. Istället används begreppet särskilda mini- mikrav för en trygg naturgasförsörjning för konsumenter, som tydliggör vad artikel 4 i direktivet och de nationella föreskrifterna handlar om. Enligt gasförsörjningsdirektivets normer för försörjningstrygghet skall naturgasförsörjningen i första hand säkras för hushållskonsumenter. 8 kap. naturgaslagen innehåller särskilda bestämmelser om överföring av naturgas till konsumenter. I 8 kap. 1 § definieras konsument såsom fysisk Prop. 2005/06:158 62 person till vilken naturgas överförs eller levereras huvudsakligen för ändamål som faller utanför näringsverksamhet. Definitionen överens- stämmer med begreppet hushållskonsument i gasförsörjningsdirektivet och det är därför lämpligt att låta direktivets begrepp hushållskonsument motsvara begreppet konsument i den svenska lagstiftningen. De nya bestämmelserna om trygg naturgasförsörjning införs i ett nytt kapitel i naturgaslagen. Begreppet konsument i de nya bestämmelserna om försörjningstrygghet kommer att ha samma innebörd som begreppet har i befintliga bestämmelser i 8 kap. För att tydliggöra att begreppet konsument har samma innebörd i hela naturgaslagen föreslår regeringen att definitionen av konsument flyttas till 1 kap. I artikel 4.2 i gasförsörjningsdirektivet ges medlemsstaten möjlighet att utvidga normerna för försörjningstrygghet till att omfatta små och medel- stora företag och andra konsumenter som inte kan ställa om sin naturgas- konsumtion till andra energikällor, inklusive åtgärder för att säkra det nationella elsystemet om detta är beroende av gasförsörjning. Regeringen gör bedömningen att Sverige inte har förutsättningar för en sådan utvidg- ning. För att uppfylla direktivets krav på normer för försörjningstrygghet för hushållskonsumenter kommer regeringen att meddela föreskrifter om sär- skilda minimikrav för en trygg naturgasförsörjning för konsumenter. Myndigheterna har i rapporten formulerat normerna för försörjnings- trygghet i artikel 4.1 gasförsörjningsdirektivet, anpassade efter svenska förhållanden, enligt följande. Gasförsörjningen för konsumenter skall säkras i lämplig utsträckning och upprätthållas i vart fall: (a) vid ett partiellt avbrott i den nationella naturgasförsörjningen som inte överstiger 24 timmar, (b) under vinterpe- rioden december till och med februari, och (c) under s.k. tjugoårsvintrar. Myndigheterna har föreslagit att konsumenter skall undantas från bort- koppling under en 24 timmarsperiod, i de fall bortkoppling av viss an- läggning aktualiseras när ett partiellt avbrott uppstått i den svenska natur- gasförsörjningen. Enligt rapporten finns i Sverige i dag en reparationsbe- redskap som innebär att ledningar som är förlagda på land skall kunna repareras inom 24 timmar. Myndigheterna har vidare föreslagit att den nationellt fastställda perio- den med hög förbrukning bör vara vinterperioden från och med decem- ber till och med februari. Under denna period skall konsumenter undan- tas från bortkoppling i de fall bortkoppling av viss anläggning aktualise- ras. Remissinstanserna har inte haft några invändningar mot hur den nationella perioden med hög förbrukning definierats. Myndigheterna har föreslagit att konsumenternas naturgasförsörjning skall tryggas under s.k. tjugoårsvintrar. Förslaget om tjugoårsvintrar överensstämmer med direktivets krav. Med tjugoårsvinter avser myndig- heterna den vintertemperatur som underskrids i genomsnitt vart tjugonde år och som är 45 grader kallare än en normalvinter. För att tillgodose eventuella behov av justeringar och förbättringar i takt med att tekniken utvecklas eller att marknaden förändras kommer föreskrifterna med de särskilda minimikraven för en trygg naturgasför- sörjning för konsumenter, som nämnts ovan, att meddelas av regeringen. I 8 kap. naturgaslagen finns särskilda bestämmelser om överföring och leverans av naturgas till konsumenter. Där regleras bl.a. hur planerade Prop. 2005/06:158 63 avbrott skall aviseras och konsumentens rätt till ersättning för skada som uppkommer genom avbrott i överföringen. Överföringen av naturgas till konsument får enligt detta kapitel avbrytas om det är motiverat av säker- hetsskäl eller för att upprätthålla en god drift- och leveranssäkerhet. Re- geringen föreslår inga ändringar i dessa bestämmelser med anledning av gasförsörjningsdirektivet. Enligt 7 kap. 2 § andra stycket naturgaslagen får den systemansvariga myndigheten, i den utsträckning det behövs för att kunna utöva system- ansvaret, beordra innehavare av naturgasledningar att begränsa eller av- bryta överföringen till kunder. Vissa kriterier måste härvid iakttas. Det första kriteriet är att en minskning bara får genomföras i syfte att upprätt- hålla balansen inom systemet. Övriga kriterier får beaktas endast då dessa inte hotar det övergripande målet, vilket är att upprätthålla balansen. I den utsträckning det är möjligt skall minskningen av förbrukningen ge- nomföras så rättvist som möjligt. Under samma förutsättningar skall även ledningsinnehavarens åtaganden beträffande leveranssäkerhet beaktas. För att uppfylla direktivets krav om försörjningstrygghet för konsumen- ter föreslår regeringen en komplettering av 7 kap 2 § med en skyldighet att, i den utsträckning systemansvaret så medger, i första hand beakta att minskningen av förbrukningen skall genomföras så att naturgasförsörj- ningen till konsumenter säkras. I artiklarna 4.44.6 i gasförsörjningsdirektivet ges medlemsstaterna möjlighet att vidta ytterligare åtgärder för lagring av naturgas för att på nationell nivå kunna uppnå normerna för försörjningstrygghet i gasför- sörjningsdirektivet. Regeringen konstaterar att Sverige saknar naturliga geologiska förut- sättningar för lagring av naturgas. Ett mindre naturgaslager med en kapa- citet på cirka 10 miljoner kubikmeter naturgas har dock byggts med tillämpning av spjutspetsteknologi. Lagret väntas inom kort kunna tas i kommersiell drift och kommer företrädesvis att användas för att utjämna de variationer som förekommer mellan vinter- och sommarförbrukning av naturgas i Sverige. Regeringen konstaterar vidare att det svenska naturgassystemet ligger i utkanten av det europeiska naturgassystemet och att Sverige försörjs med naturgas via endast en tillförselledning. Bilaterala avtal med överens- kommelse om lagring av naturgas i en annan medlemsstat bidrar därför inte till ökad försörjningstrygghet i Sverige om tillförselledningen have- rerar. Sammantaget gör regeringen bedömningen att det i dagsläget saknas förutsättningar att vidta ytterligare nationella åtgärder för att genom lag- ring av naturgas uppnå normerna för försörjningstrygghet i gasförsörj- ningsdirektivet. Två remissinstanser har anfört att samma regler för avbrottsersättning och leveranskrav som nu finns på elmarknaden bör införas på natur- gasmarknaden. Myndigheterna har i sin rapport föreslagit att frågan om avbrottsersättning och andra ekonomiska styrmedel utreds på naturgas- marknaden på motsvarande sätt som frågan har utretts på elmarknaden. Regeringen konstaterar att gasförsörjningsdirektivet inte innehåller några krav på avbrottsersättning motsvarande dem som nationellt införts på elmarknaden. Det ingår i Energimyndighetens uppgifter att följa utveck- lingen av naturgasmarknaden och föreslå de åtgärder som kan behövas Prop. 2005/06:158 64 för att främja en vidareutveckling av gasmarknadsreformen så att en effektiv naturgasmarknad med verklig konkurrens kan etableras. Frågan om att införa en avbrottsersättning på naturgasmarknaden bör hanteras inom ramen för detta uppdrag.

11.4.2

Tillsynsmyndighetens roll för att trygga naturgasförsörjningen

Regeringens förslag: Tillsynsmyndigheten skall ta fram och upprätt- hålla en nationell strategi för att säkerställa lämpliga nivåer för en trygg naturgasförsörjning samt, inom ramen för tillsynsansvaret, vidta de åtgärder i övrigt som behövs för att säkerställa naturgasförsörj- ningen. Rapportens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens för- slag med den skillnaden att tillsynsmyndighetens planering och vidtag- ande av åtgärder föreslås avse ett säkerställande av naturgasförsörjningen vid försörjningskriser. Remissinstanserna tillstyrker rapportens förslag till ansvarsfördelning för att trygga naturgasförsörjningen mellan olika aktörer på naturgas- området. Boverket har dock påpekat att beredskaps- och försörjnings- frågorna bör studeras bredare än på det sätt som gasförsörjningsdirektivet aktualiserar och att hela energisystemets förändring bör beaktas. Skälen för regeringens förslag: Statens energimyndighet är central förvaltningsmyndighet för frågor som rör användning och tillförsel av energi. Myndigheten verkar för att på kort och lång sikt trygga tillgången på el och annan energi. Energimyndigheten är också beredskapsmyndig- het och svarar för att samordna försörjningen av bränslen, drivmedel och elkraft om det inträffar en försörjningskris för ett eller flera energislag. Energimarknadsinspektionen inom Energimyndigheten har bland annat till uppgift att hantera tillsyn enligt el- och naturgaslagstiftningen samt att följa utvecklingen på el-, naturgas- och värmemarknaderna. Med beaktande av att beredskaps- och ransoneringsfrågor enligt för- ordningen (2004:1299) med instruktion för Statens energimyndighet faller inom Energimyndighetens och inte Energimarknadsinspektionens ansvarsområde gör regeringen bedömningen att Energimyndigheten bör vara den myndighet som ansvarar för tillsyn avseende försörjningstrygg- hetsfrågor i naturgaslagen. En begränsning med denna innebörd av Ener- gimarknadsinspektionens tillsynsansvar för efterlevnaden av bestämmel- serna i naturgaslagen kommer därför att göras i förordningen med in- struktion för Statens energimyndighet. Enligt 10 kap. 1 § första stycket naturgaslagen utövar tillsynsmyndig- heten tillsynen över efterlevnaden av naturgaslagen. I andra stycket i samma paragraf undantas vissa bestämmelser i naturgaslagen från till- synsmyndighetens tillsyn, bland annat görs undantag för bestämmelser i 7 kap. som avser den systemansvariga myndighetens tillsyn. Enligt för- arbetena (prop. 2004/05:62 s. 176) finns inget behov av tillsyn vad gäller huvuddelen av den systemansvariga myndighetens verksamhet. I myndigheternas rapport för genomförande av gasförsörjningsdirek- tivet lämnas inget förslag till ändring av 10 kap. 1 § andra stycket natur- Prop. 2005/06:158 65 gaslagen med anledning av införandet av de nya bestämmelserna om Prop. 2005/06:158 trygg naturgasförsörjning. De nya bestämmelserna omfattar bland annat uppgifter som fullgörs av den systemansvariga myndigheten. Regeringen kommer senare att ta ställning till om det kan finnas skäl att undanta även dessa bestämmelser från tillsynsmyndighetens tillsyn. Med anledning av planerings- och åtgärdskraven i artikel 3 i gasför- sörjningsdirektivet har myndigheterna i rapporten föreslagit att tillsyns- myndigheten skall upprätta en nationell strategi för att säkerställa lämp- liga nivåer för en trygg gasförsörjning samt vidta de överordnade, plan- läggningsmässiga, samordnande och övriga åtgärder som behövs för att säkerställa naturgasförsörjningen vid försörjningskriser. Regeringen konstaterar att varken termen försörjningskris eller termen kris används i artikel 3 i gasförsörjningsdirektivet. Eftersom direktivet inte har begränsat planerings- och åtgärdskraven i denna artikel till för- sörjningskriser är det regeringens uppfattning att inte heller nationell rätt bör begränsa kraven i detta avseende vid genomförandet av artiklarna. Regeringen är dessutom generellt av uppfattningen att termen kris skall användas med försiktighet. Regeringen föreslår att Energimyndigheten får till uppgift att ta fram och upprätthålla Sveriges allmänna nationella strategi för att säkerställa lämpliga nivåer för en trygg naturgasförsörjning enligt gasförsörjningsdi- rektivet. Energimyndigheten skall också, inom ramen för tillsynsansva- ret, vidta de åtgärder i övrigt som myndigheten bedömer nödvändiga för att säkerställa naturgasförsörjningen på nationell nivå. Energimyndig- heten bör vidare godkänna de planer med förslag till åtgärder som inne- havare av naturgasledningar och lager- och förgasningsanläggningar upprättar samt ha rätt att ta del av de strategier och planer som upprättas av den systemansvariga myndigheten. För att säkerställa att de strategier och planer som upprättas av den systemansvariga myndigheten, innehavarna av naturgasledningar och in- nehavarna av lagrings- eller förgasningsanläggningar utformas på ett en- hetligt och adekvat sätt bör regeringen eller Energimyndigheten meddela närmare föreskrifter med krav på planläggningen. Vid egen planering och vidtagande av åtgärder skall Energimyndig- heten beakta de ytterligare föreskrifter med krav på planering och åtgär- der som regeringen meddelar. 66

11.4.3

Den systemansvariga myndighetens ansvar för att trygga naturgasförsörjningen

Regeringens förslag: Den systemansvariga myndigheten skall vidta de planeringsåtgärder och de åtgärder i övrigt som inom ramen för myndighetens systemansvar behövs för att säkerställa naturgasförsörj- ningen. Den systemansvariga myndigheten får förelägga en innehavare av en naturgasledning, lagringsanläggning eller förgasningsanläggning att vidta åtgärder i ledningar eller anläggningar för att säkerställa natur- gasförsörjningen. Om det kan anses lämpligt får den systemansvariga myndighetens föreläggande om åtgärder riktas mot ägaren av led- ningen eller anläggningen i stället för innehavaren. Den systemansvariga myndighetens föreläggande får inte avse en åtgärd som är mer betungande än vad som är skäligt med hänsyn till anläggningens eller verksamhetens omfattning och betydelse för natur- gasförsörjningen. Den systemansvariga myndigheten får förena före- läggandena med vite. De naturgasföretag som har förelagts att vidta en åtgärd för att säkerställa naturgasförsörjningen har rätt till ersättning för kostnader för åtgärden. Rätten till ersättning omfattar inte naturgasföretagens kostnader för att lämna uppgifter eller för egen planering av verksam- heten för att trygga naturgasförsörjningen. Ersättning betalas av staten. Den systemansvariga myndigheten prövar frågor om ersättning. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, den systeman- svariga myndigheten får meddela närmare föreskrifter om åtgärder för att möjliggöra reparationsarbeten och fysiska skyddsåtgärder i natur- gasledningar och lagrings- eller förgasningsanläggningar. Den systemansvariga myndigheten har på begäran rätt, att av den som kan åläggas att utföra åtgärder för att trygga naturgasförsörj- ningen, få de upplysningar och ta del av de handlingar som behövs för att ta ställning till om åtgärder skall vidtas. Den systemansvariga myndighetens beslut om åtgärder för att trygga naturgasförsörjningen och den systemansvariga myndighetens beslut om ersättning till de naturgasföretag som beordrats att vidta åtgärd för att trygga naturgasförsörjningen skall kunna överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd skall krävas vid överklagande till kammarrätten. Rapportens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens för- slag med den skillnaden att den systemansvariga myndighetens planering och vidtagande av åtgärder föreslås avse säkerställande av naturgasför- sörjningen vid försörjningskriser. Remissinstanserna har i huvudsak tillstyrkt förslaget. Svensk Energi, Svenska Gasföreningen och Nova Naturgas AB har påtalat att Svenska kraftnät inte innehar något transmissionsnät och därför inte kan ha sam- ma roll som på elmarknaden. Hovrätten för Västra Sverige har påtalat att om den systemansvariga myndigheten skall ha samma möjlighet som tillsynsmyndigheten att förena förelägganden med vite bör detta framgå Prop. 2005/06:158 67 av lagen. Domstolen har vidare påpekat att det bör framgå av natur- gaslagen om den systemansvariga myndighetens beslut om åtgärder skall kunna överklagas. Kammarrätten i Stockholm har generellt kritiserat rap- portens förslag till författningstexter. Domstolen menar att författnings- förslagen saknar juridisk precision. Enligt domstolen är det bl.a. svårt att överblicka följderna av den föreslagna besvärsrätten av den systeman- svariga myndighetens beslut om ersättning vid beslut om åtgärder för att säkerställa naturgasförsörjningen i vissa anläggningar. Enligt domstolen framstår det som naturligt att en ändring av överklagandebestämmelsen i 11 kap. 4 § även avser den systemansvariga myndighetens beslut om åt- gärder och inte endast den systemansvariga myndighetens beslut om er- sättning med anledning av tidigare meddelade beslut om åtgärder. Skälen för regeringens förslag: Svenska kraftnät sköter stamnätet för el och är systemansvarig myndighet för den svenska elförsörjningen en- ligt ellagen. Ansvaret innebär att Svenska kraftnät skall se till att elsys- temet kortsiktigt är i balans och att dess anläggningar samverkar drift- säkert. Svenska kraftnät är också ansvarig myndighet för landets elbered- skap. Detta innebär att myndigheten skall planera, leda och samordna elförsörjningens resurser för att tillgodose samhällets behov av el i hän- delse av krig eller svåra påfrestningar på samhället i fred. Från och med den 1 juli 2005 är Svenska kraftnät även systemansvarig myndighet för det nationella naturgassystemet enligt naturgaslagen. Svenska kraftnäts systemansvar enligt naturgaslagen innebär framför allt att myndigheten skall säkerställa att den kortsiktiga balansen upprätthålls i naturgassystemet. För att kunna utöva sitt systemansvar får Svenska kraftnät uppgifter från innehavare av naturgasledningar och balans- ansvariga företag. Svenska kraftnät ansvarar inte för den fysiska driften av systemet men i systemansvaret ingår att återföra systemet i normal drift vid onormala driftförhållanden. Med anledning av planerings- och åtgärdskraven i artikel 3 i gasför- sörjningsdirektivet har myndigheterna i rapporten föreslagit att den systemansvariga myndigheten skall ombesörja nödvändig planläggning och vidta nödvändiga åtgärder för att inom ramen för sitt systemansvar säkerställa naturgasförsörjningen vid försörjningskriser. Regeringen konstaterar att varken termen försörjningskris eller termen kris används i artikel 3 i gasförsörjningsdirektivet. Eftersom direktivet inte har begränsat planerings- och åtgärdskraven i denna artikel till för- sörjningskriser är det regeringens uppfattning att inte heller nationell rätt bör begränsa kraven i detta avseende vid genomförandet av artiklarna. Regeringen är dessutom generellt av uppfattningen att termen kris skall användas med försiktighet. Regeringen föreslår i stället att Svenska kraftnät, inom ramen för sitt systemansvar, skall ha ett centralt ansvar för att vidta de planerings- åtgärder och de åtgärder i övrigt som behövs för att säkerställa naturgas- försörjningen enligt gasförsörjningsdirektivet. I samband härmed bör Svenska kraftnät ta fram en plan med förslag till åtgärder för att upprätt- hålla balansen i systemet vid olika störnings- och avbrottssituationer. Vid planeringen skall Svenska kraftnät beakta föreskrivna minimikrav för en trygg naturgasförsörjning för konsumenter samt övriga föreskrivna krav på planeringen. Planen bör delges Energimyndigheten. Prop. 2005/06:158 68 Enligt 7 kap. 2 § naturgaslagen får Svenska kraftnät beordra innehavare av naturgaslager och förgasningsanläggningar att, mot marknadsmässig ersättning, öka eller minska inmatning eller uttag av naturgas från över- föringsledningarna och anläggningarna. Vid utövandet av denna befo- genhet skall Svenska kraftnät se till att begränsning och avbrytande av överföring av naturgas sker med beaktande av rättvisekravet samt att också ledningsinnehavarnas åtaganden beträffande leveranssäkerhet, om möjligt, beaktas. För att Sverige skall kunna uppfylla gasförsörjnings- direktivets krav på normer om försörjningstrygghet för konsumenter föreslår regeringen i avsnitt 11.4.1 en ny skyldighet att, vid vidtagande av dessa åtgärder, i första hand beakta de nya bestämmelserna med minimikraven för en trygg naturgasförsörjning för konsumenter. För att garantera en fortsatt hög driftsäkerhet hos naturgasanläggning- arna föreslår regeringen vidare en ny bestämmelse i naturgaslagen enligt vilken Svenska kraftnät ges särskild befogenhet att förelägga innehavare av naturgasledningar och innehavare av lagrings- eller förgasningsan- läggningar att vidta de åtgärder som behöver vidtas i naturgasledningar och lagrings- och förgasningsanläggningar för att säkerställa naturgas- försörjningen. Svenska kraftnät får därmed samma befogenheter för att trygga naturgasförsörjningen som myndigheten redan har för att trygga elförsörjningen. Fråga kan vara om åtgärder för att möjliggöra repara- tionsarbeten och fysiska skyddsåtgärder som till exempel förstärkning av byggnadskonstruktioner och lagring av reservdelar. Avgörande är bland annat förhållandena vid anläggningen, anläggningens placering och roll i naturgassystemet. Svenska kraftnäts förelägganden bör i första hand riktas mot det natur- gasföretag som innehar ledningen eller anläggningen. Om det kan anses lämpligt får Svenska kraftnäts förelägganden i stället riktas mot ägaren av anläggningen. Huvudregeln är att det är den som driver den aktuella verksamheten som skall vara skyldig att vidta åtgärder. Normalt torde det vara ägaren som själv driver verksamheten. I de fall där annan än ägaren driver verksamheten kan föreläggandet i stället riktas till ägaren. Detta kan vara lämpligt om åtgärderna kräver mer eller mindre omfattande in- grepp i egendom. Om föreläggandet riktas mot ägaren av anläggningen är det ägaren istället för naturgasföretaget som har att iaktta de rättigheter och skyldigheter som följer med föreläggandet. Svenska kraftnäts förelägganden får inte avse åtgärder som är mer betungande än vad som är skäligt med hänsyn till anläggningens eller verksamhetens omfattning och betydelse för naturgasförsörjningen. Detta innebär att åtgärder som hindrar ett naturgasföretags tillkomst eller ut- veckling inte får föreskrivas. Det kan också uttryckas så att Svenska kraftnät inte får förelägga om åtgärder som medför att ändamålet med företaget inte kan tillgodoses eller att förutsättningarna för företaget rubbas avsevärt. Vid bedömningen av skäligheten bör utöver vad som ovan nämnts bland annat även beaktas företagets storlek och framtida avkastningsförmåga samt konkurrensförhållandena på marknaden. Ut- rymmet för att bedöma en åtgärd som mer betungande än som kan anses skäligt är dock litet eftersom ersättning för kostnader som huvudregel kommer att utges. Enligt regeringens bedömning bör Svenska kraftnät i detta samman- hang ges samma möjlighet att meddela vite som tillsynsmyndigheten Prop. 2005/06:158 69 redan har enligt 10 kap. 3 § naturgaslagen. Regeringen föreslår därför att Svenska kraftnäts förelägganden om åtgärder för att säkerställa natur- gasförsörjningen får förenas med vite. Närmare bestämmelser om viten finns i lagen (1985:206) om viten. De naturgasföretag som förelagts att vidta åtgärder i ledningar och an- läggningar för att säkerställa naturgasförsörjningen ges rätt till ersättning från staten för den kostnad som genomförandet av åtgärden medfört. Med ersättning avses i detta sammanhang full ersättning för kostnaderna. Ersättning skall dock inte betalas för naturgasföretagens kostnader för uppgiftslämnande eller egen planering av verksamheten för att trygga naturgasförsörjningen. Svenska kraftnät skall pröva frågan om ersättning. Regeringen eller Svenska kraftnät bemyndigas att meddela närmare föreskrifter om åtgärder för att möjliggöra reparationsarbeten och fysiska skyddsåtgärder i naturgasledningar och lagrings- och förgasningsanlägg- ningar. Åtgärderna kan exempelvis gälla hållande av lager med reserv- delar och annat material för att möjliggöra ett skyndsamt utförande av dessa arbeten. För att Svenska kraftnät skall kunna ta ställning till om åtgärder be- höver vidtas införs vidare en ny bestämmelse enligt vilken Svenska kraftnät ges rätt att på begäran av den som kan åläggas att utföra åtgärder för att trygga naturgasförsörjningen få de upplysningar och ta del av de handlingar som Svenska kraftnät behöver. Sådana upplysningar och handlingar kan till exempel vara ritningar, anläggningsbeskrivningar, organisations-, drift- eller investeringsplaner. I likhet med Svenska kraftnäts beslut om ersättning enligt 7 kap. 2 § gör regeringen bedömningen att Svenska kraftnäts beslut om ersättning till naturgasföretag som drabbats av beslut med skyldighet att vidta åt- gärder för att trygga naturgasförsörjningen skall vara överklagbara till allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd bör krävas för överklag- ande till kammarrätten. Två remissinstanser har ifrågasatt om inte även Svenska kraftnäts be- slut om åtgärder för att trygga naturgasförsörjningen skall vara överklag- bara. Rapporten innehåller inte något förslag om detta eller motivering till varför Svenska kraftnäts beslut om åtgärder inte bör vara överklag- bara. Regeringen gör bedömningen att beslut med föreläggande att vidta åtgärder i ledningarna och anläggningar kan vara mycket ingripande för innehavaren eller ägaren av verksamheten. Regeringen konstaterar vidare att beslut att vidta åtgärder för att säkerställa elförsörjningen enligt el- beredskapslagen (1997:288) är överklagbara till allmän förvaltningsdom- stol. Sammantaget anser regeringen att det är lämpligt att Svenska kraftnäts beslut med förläggande att vidta åtgärder i ledningar och anläggningar för att säkerställa naturgasförsörjningen skall kunna överklagas till all- män förvaltningsdomstol och föreslår därför en ändring med denna inne- börd i 11 kap. 4 § naturgaslagen. Prövningstillstånd skall krävas för överklagande till kammarrätten både avseende Svenska kraftnäts beslut med föreläggande att vidta åt- gärder och beslutet om ersättning. Enligt regeringens bedömning gör Svenska kraftnäts samordnande roll på naturgasområdet det lämpligt att myndigheten även ansvarar för att ta Prop. 2005/06:158 70 fram rutiner för informationsutbyte vid störningar i naturgasleveranserna samt att informera i förebyggande syfte. Denna fråga behandlas även i avsnitt 11.5.

11.4.4

Ansvar för innehavare av naturgasledningar och lager- eller förgasningsanläggningar för att trygga naturgasförsörjningen

Regeringens förslag: En innehavare av en naturgasledning, lagrings- anläggning eller förgasningsanläggning skall, i den utsträckning det är möjligt för denne, vidta de planeringsåtgärder och de åtgärder i övrigt som behövs för att säkerställa naturgasförsörjningen. Rapportens förslag överensstämmer med regeringens förslag med den skillnaden att nödvändig planläggning och vidtagande av nödvändiga åtgärder för att säkerställa naturgasförsörjningen föreslås ombesörjas av naturgasföretag och avse försörjningskriser. Remissinstanserna har inte haft några synpunkter på föreslaget. Skälen för regeringens förslag: I 3 kap. 1 § och 4 kap. 1 § naturgasla- gen anges de allmänna skyldigheter som åvilar innehavare av naturgas- ledningar och innehavare av lagrings- samt förgasningsanläggningar. I skyldigheterna ingår att svara för driften och säkerheten av anläggningen. En innehavare av naturgasledning svarar dessutom för att ledningssyste- met på lång sikt kan uppfylla rimliga krav på överföring av naturgas. Verksamheterna står under överinseende av Energimarknadsinspektio- nen. Med anledning av planerings- och åtgärdskraven i artikel 3 i gasför- sörjningsdirektivet har myndigheterna i rapporten förslagit att naturgas- företag skall ombesörja nödvändig planläggning och vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa naturgasförsörjningen vid försörjningskriser. Enligt 1 kap. 7 § naturgaslagen avses med naturgasföretag företag som överför eller bedriver handel med naturgas samt innehavare av lagrings- och förgasningsanläggningar. Enligt regeringens bedömning är det endast innehavare av naturgas- ledningar och innehavare av lagrings- eller förgasningsanläggningar som kan åläggas skyldighet att i enlighet med artikel 3 i gasförsörjningsdirek- tivet upprätta planer med åtgärder som skall säkra att i artikel 4 i direk- tivet föreskrivna miniminormer för försörjningstrygghet skall kunna upp- rätthållas. Enligt regeringens bedömning i avsnitt 11.4 bör företag som bedriver handel med naturgas inte omfattas av detta krav. Mot bakgrund härav finner regeringen att det inte är lämpligt att generellt hänvisa till naturgasföretag i detta sammanhang. Regeringen konstaterar vidare att varken termen försörjningskris eller termen kris används i artikel 3 i gasförsörjningsdirektivet. Eftersom direktivet inte har begränsat planerings- och åtgärdskraven i denna artikel till försörjningskriser är det regeringens uppfattning att inte heller natio- nell rätt bör begränsa kraven i detta avseende vid genomförandet av artiklarna. Regeringen är dessutom generellt av uppfattningen att termen kris skall användas med försiktighet. Prop. 2005/06:158 71 Enligt regeringens förslag skall innehavare av naturgasledningar och Prop. 2005/06:158 innehavare av lagrings- och förgasningsanläggningar vidta de planerings- åtgärder och de åtgärder i övrigt som behövs för att säkerställa naturgas- försörjningen. Innehavarna skall vidta åtgärder i den utsträckning det är möjligt för dem och deras ansvar bör därför begränsas till att omfatta driften och säkerheten av den egna anläggningen. Planerna bör godkännas av Energimyndigheten. Innehavare av naturgasledningar och innehavare av lagrings- eller för- gasningsanläggningar bör i planerna framför allt redovisa hur de avser att åtgärda en skada samt hur erforderliga skyddsåtgärder skall kunna vidtas. Eftersom kunder som är konsumenter skall värnas särskilt, skall inne- havarna av anläggningarna kunna ta fram uppgifter om var i nätet konsu- menter och eventuella andra gasspecifika kunder finns i händelse av att en bortkoppling blir nödvändig. Information om detta samt om hur stor volym som är bortkopplingsbar i olika delar av nätet skall kunna lämnas till Svenska kraftnät. Frågan om avbrytande av överföring av naturgas till konsumenter behandlas i avsnitt 11.4.1. I avsnitt 11.4.3 föreslår regeringen att Svenska kraftnät skall kunna förelägga innehavarna av naturgasledningar och innehavarna av lagrings- eller förgasningsanläggningar att vidta de åtgärder i ledningar och an- läggningar som behövs för att säkerställa naturgasförsörjningen. Inneha- varna, och i vissa fall ägarna av sådana anläggningar, är skyldiga att vidta de åtgärder som Svenska kraftnät har meddelat föreläggande om. Staten ersätter de berörda företagen för de kostnader för åtgärder som vidtagits med anledning av Svenska kraftnäts förelägganden. Rätten till ersättning omfattar dock inte dessa naturgasföretags kostnader för att lämna upp- gifter eller för egen planering av verksamheten för att trygga naturgas- försörjningen.

11.5

Planering för krissituationer

Regeringens förslag: Tillsynsmyndigheten skall ta fram och upprätt- hålla en nationell plan med åtgärder för att trygga naturgasförsörj- ningen vid krissituationer. Innan tillsynsmyndigheten beslutar om den nationella planen eller en ändring i den, skall myndigheten samråda med den systemansvariga myndigheten. Rapportens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens för- slag med den skillnaden att förslag om samrådsskyldighet med Svenska kraftnät vid upprättandet av planen saknas. Remissinstanserna: Krisberedskapsmyndigheten har ifrågasatt hur be- greppet kris används i rapporten. Myndigheten anser att begreppet kris bör förbehållas allvarligare händelser och rekommenderar istället att ter- merna försörjningsbrist, försörjningsstörning och betydande försörjnings- avbrott används. Myndigheten har vidare ställt sig frågande inför rappor- tens förslag att myndigheten bör göra en översyn av lagen och förord- ningen om försörjningsberedskap på naturgasområdet. Myndigheten me- nar att den inte besitter rätt kompetens för en sådan översyn och föreslår att uppdraget att utföra översynen i stället ges till Energimyndigheten eller det statliga utredningsväsendet. 72 Skälen för regeringens förslag: I gasförsörjningsdirektivets artikel 8 anges att medlemsstaterna på förhand skall utarbeta och, i förekommande fall, uppdatera sina nationella åtgärder för krissituationer och underrätta kommissionen om dessa. Medlemsstaterna skall också offentliggöra sina nationella åtgärder för krissituationer. Medlemsstaternas åtgärder för krissituationer skall säkerställa att marknadsaktörerna i förekommande fall ges tillräckliga möjligheter till en första reaktion på krissituationen. Om medlemsstaterna inte kan hantera situationen på ett lämpligt sätt genom nationella åtgärder, på grund av händelsens omfattning eller ex- ceptionella karaktär, kan medlemsstaten lämna uppgifter till ordföranden i den grupp för samordning av naturgasförsörjning som enligt artikel 7 i direktivet skall inrättas på gemenskapsnivå. Av artiklarna 2 och 9 i gas- försörjningsdirektivet framgår vidare att denna grupp på gemenskaps- nivå, vid försörjningsavbrott där gemenskapen riskerar att förlora mer än 20 procent av sina gasleveranser från tredje land under avsevärd tid, kan bistå medlemsstater med att samordna de åtgärder som vidtas på natio- nell nivå för att hantera försörjningsavbrottet. Enligt rapporten uppstår, ur ett svenskt perspektiv, en krissituation enligt artikel 8 i gasförsörjningsdirektivet i följande fall:

a)

om Öresundsledningen havererar, vilket kan leda till ett totalt av- brott på tillförseln av gas till den svenska marknaden,

b)

om ett partiellt avbrott uppkommer på Öresundsledningen som leder till kraftigt sänkta leveranser till Sverige,

c)

om störningar i produktionen i den danska delen av Nordsjön upp- kommer,

d)

om leveranser till Europeiska gemenskapen från tredje land upphör eller reduceras, vilket kan påverka leveransmöjligheterna till Sve-

rige från Danmark. Om Öresundsledningen havererar helt eller delvis är det en händelse som kan leda till ett avbrott i den nationella naturgasförsörjningen som i en ogynnsam situation bedöms kunna få en varaktighet på upp till åtta veckor, beroende på vad som har hänt och under vilka omständigheter ledningen måste åtgärdas. I dagsläget finns det i en sådan situation inga alternativa försörjningsvägar för naturgas till den svenska marknaden. Vid ett partiellt avbrott på Öresundsledningen är det under vissa om- ständigheter möjligt att upprätthålla naturgasleveranserna till konsumen- ter och, beroende på omfattning, även till andra delar av naturgasmark- naden. Viss bortkoppling av kunder kan dock visa sig bli nödvändig. Gasproduktionen i Danmark kan minska vid problem på Nordsjön eller vid störningar i överföringen från plattformen till fastlandet. Den danska naturgasmarknaden försätts då i ett beredskapsläge, vilket kan påverka leveranserna av naturgas till Sverige. Danmark har väl utvecklade system för att hantera avbrott på Nordsjöledningen. En situation kan också uppstå då det genom tekniska avbrott eller politiska händelser uppkommer en akut brist på naturgas på den europe- iska naturgasmarknaden. Även om Nordsjöledningen fungerar som den skall, kan en sådan brist eventuellt påverka de danska naturgasleverans- erna till Sverige. Om tillförseln av naturgas upphör till den svenska marknaden, och kunder måste kopplas bort, krävs särskilda åtgärder av säkerhetsskäl och för att driften skall kunna återupptas så snabbt och säkert som möjligt. Prop. 2005/06:158 73 Enligt rapporten finns i Sverige i dag en reparationsberedskap som innebär att ledningar som är förlagda på land skall kunna repareras inom 24 timmar. Skador i distributionssystemet avhjälps i regel på några tim- mar. Konsekvenserna av sådana avbrott blir ofta obetydliga och berör i normalfallet endast ett fåtal kunder. Bestämmelser om beredskapsplanering och vidtagande av förebygg- ande åtgärder på naturgasområdet vid krig och höjd beredskap finns i för- ordningen om åtgärder för fredstida krishantering och höjd beredskap samt i viss utsträckning i lagen och förordningen om försörjningsbered- skap på naturgasområdet. Bestämmelser om planering och vidtagande av åtgärder på naturgas- området för fredstida kriser finns för Energimyndigheten och Svenska kraftnät i förordningen om åtgärder för fredstida krishantering och höjd beredskap samt avseende lagringsskyldigheter i viss utsträckning även i LBOK. Gasförsörjningsdirektivet ställer krav på upprättande av en specifik krisplan för det nationella naturgasområdet som kommissionen skall underrättas om. Regeringen gör bedömningen att nuvarande allmänna be- stämmelser om beredskapsplanering och vidtagande av förebyggande åtgärder på naturgasområdet i förordningen om åtgärder för fredstida krishantering och höjd beredskap, lagen och förordningen om försörj- ningsberedskap på naturgasområdet och LBOK behöver kompletteras med en ny naturgasspecifik bestämmelse med krav på upprättande av en nationell plan med åtgärder för att hantera krissituationer på naturgas- området. Regeringen föreslår därför att en ny bestämmelse med denna innebörd förs in i naturgaslagen. Regeringen konstaterar att begreppet krissituation i artikel 8 gasför- sörjningsdirektivet, till skillnad från begreppet betydande försörjnings- avbrott, inte är definierat i direktivet. Regeringen gör bedömningen att en tolkning av vilka situationer som skall vara att betrakta som driftstör- ningar av mer normal karaktär respektive krissituationer på naturgasom- rådet måste avgöras från fall till fall utifrån nationella förutsättningar. Regeringen instämmer dock i att de i rapporten uppräknade situationerna, som tidigare redovisats, kan utgöra exempel på krissituationer på den svenska naturgasmarknaden. Regeringen gör bedömningen att det är just sådana allvarliga situationer som avses i artikel 8 i gasförsörjningsdirek- tivet och ser därför ingen anledning till att, som en remissinstans föreslår, byta ut direktivets begrepp krissituation mot något annat begrepp vid genomförande av artikel 8 i gasförsörjningsdirektivet. Regeringen föreslår att skyldigheten att ta fram och upprätthålla en nationell plan med åtgärder för att trygga naturgasförsörjningen i kris- situationer skall ligga på Energimyndigheten i dess roll som tillsynsmyn- dighet för beredskap och försörjningstrygghet på energiområdet. Den nationella planen bör ingå som en del i den allmänna nationella strategi som Energimyndigheten skall upprätta enligt förslag i avsnitt 11.4.2. I avsnitt 11.6 redovisas hur regeringen och kommissionen bör informeras om den nationella planen. Som ansvarig myndighet för utarbetandet och upprätthållandet av pla- nen bör Energimyndigheten se till att i planen föreslagna förebyggande åtgärder vidtas. Energimyndigheten bör också ansvara för att planen genomförs i en uppkommen krissituation. Prop. 2005/06:158 74 Regeringen föreslår att Energimyndigheten skall samråda med Svenska Prop. 2005/06:158 kraftnät innan myndigheten beslutar om den nationella planen. Svenska kraftnät är systemansvarig myndighet på naturgasområdet och har liksom Energimyndigheten särskilda uppgifter inom samverkansområdet Teknisk infrastruktur enligt förordningen om åtgärder för fredstida krishantering och höjd beredskap. Det är därför lämpligt att Energimyndigheten samrå- der med Svenska kraftnät även vid framtagande av den nationella planen med åtgärder för att trygga naturgasförsörjningen i krissituationer enligt denna paragraf. Svenska kraftnäts del i krisplaneringen bör bland annat avse upprättan- det av en informationsstrategi med förslag till ansvarsfördelning för in- formationsutbyte mellan berörda myndigheter samt till marknaden och de olika marknadsaktörerna vid krissituationer på naturgasområdet. En upplysning om att regeringen eller tillsynsmyndigheten får meddela ytterligare föreskrifter med krav på Energimyndighetens plan förs in i naturgaslagen.

11.6

Rapportering

Regeringens bedömning: Den årliga rapport som tillsynsmyndigheten, i samråd med den systemansvariga myndigheten, sammanställer till regeringen med anledning av artikel 5 i naturgasmarknadsdirektivet bör utökas med de uppgifter som föreskrivs i artikel 5 i gasförsörj- ningsdirektivet. Tillsynsmyndigheten bör vidare ansvara för att den plan som avses i artikel 8 i gasförsörjningsdirektivet lämnas till regeringen. Regeringen bör ansvara för rapportering till kommissionen. Rapportens bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inte kommenterat frågan. Skälen för regeringens bedömning: Av artikel 5 i Europaparlamen- tets och rådets direktiv 2003/55/EG om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas (naturgasmarknadsdirektivet), framgår att med- lemsstaterna skall se till att frågor som rör försörjningstryggheten skall övervakas. Resultaten av övervakningen skall redovisas i en rapport som skall offentliggöras senast den 31 juli varje år och sedan överlämnas till kommissionen. Genomförandet av denna rapportering behandlas i för- arbetena till naturgaslagen (prop. 2004/05:62 s. 184). Genomförandet innebär att Energimyndigheten i samråd med Svenska kraftnät tar fram en årlig rapport till regeringen med de krav som uppställs i artikel 5 gas- marknadsdirektivet. Regeringen rapporterar därefter till kommissionen. Enligt artikel 5 i gasförsörjningsdirektivet skall rapporteringen enligt naturgasmarknadsdirektivet nu kompletteras med uppgifter om vidtagna åtgärders påverkan på naturgasmarknaden, nivåer på lagringskapacitet, omfattningen av långsiktiga avtal och särskilda åtgärder för att gynna investeringar i de fall sådana har vidtagits. Regeringen bedömer att nu gällande rapporteringskrav enkelt kan ut- ökas med de uppgifter som föreskrivs i artikel 5 gasförsörjningsdirek- tivet. Energimyndighetens uppdrag enligt nu gällande ordning kommer således att utökas så att det omfattar rapportering enligt både artikel 5 i 75 naturgasmarknadsdirektivet och artikel 5 i gasförsörjningsdirektivet. Prop. 2005/06:158 Uppgiften bör även fortsatt utföras i samråd med Svenska kraftnät. Regeringen bör fortsatt ansvara för rapportering till kommissionen. Av artikel 8.1 i gasförsörjningsdirektivet framgår att medlemsstaterna skall utarbeta nationella åtgärder för krissituationer som kommissionen skall underrättas om. I avsnitt 11.5 föreslår regeringen att Energimyndigheten, i samråd med Svenska kraftnät, ansvarar för utarbetandet av den nationella krisplanen på naturgasområdet. Regeringen gör bedömningen att Energimyndighe- ten bör ansvara för att planen lämnas till regeringen. Regeringen ansvarar därefter för att kommissionen underrättas om planen.

11.7

Finansiering

Regeringens förslag: Regeringen eller, efter regeringens bemyndig- ande, den systemansvariga myndigheten bemyndigas att meddela före- skrifter om avgifter för att finansiera de uppgifter den systemansvariga myndigheten har enligt det nya kapitlet om försörjningstrygghet i naturgaslagen. Rapporten har inte föreslagit något i denna del. Remissinstanserna: Svensk Energi och Svenska Gasföreningen har ut- tryckt en förhoppning om att kostnaderna blir så låga som rapporten ut- går ifrån men framhåller att dessa måste bäras av högre priser, vilket för- sämrar naturgasens konkurrenskraft. Swedish International Gas Consor- tium (SIGC) har noterat att för alla övriga inblandade, förutom för Ener- gimyndigheten, bedöms åtgärderna kunna rymmas inom befintliga ramar och anser att den tillfälliga arbetstopp som kommer i fråga inte bör lösas med en heltidstjänst utan med omprioriteringar. Krisberedskapsmyndig- heten har anfört att Svenska kraftnäts ökade kostnader bör täckas av el- beredskapsavgiften. Myndigheten har vidare hänvisat till propositionen Samhällets säkerhet och beredskap (prop. 2001/02:158) samt proposi- tionen Nya regler om elberedskap (prop. 1996/97:86) enligt vilka avgif- ter och verksamheter skall vara i balans. Enligt Krisberedskapsmyndig- heten bör avgiftsuttagen även täcka beredskapsåtgärder för gas och skall inte finansieras via anslagsmedel. Alternativt menar myndigheten att en avgift för gasberedskap skulle kunna införas för att täcka denna kostnad. Kammarrätten i Stockholm har, i likhet med Länsrätten i Södermanlands län, efterlyst en analys av vilka konsekvenser förslagen medför för för- valtningsdomstolarna. Skälen för regeringens förslag: Energimyndigheten kommer att få utökade uppgifter som tillsynsmyndighet för försörjningstrygghet för naturgas. Myndigheten kommer också att bemyndigas att utfärda före- skrifter om de planer som innehavare av naturgasledningar, lagrings- eller förgasningsanläggningar blir skyldiga att ta fram. Enligt rapporten bör myndigheten tillföras ytterligare en heltidstjänst för att fullgöra dessa uppgifter. Något förslag till finansiering har inte lämnats i rapporten. Energimyndighetens nuvarande verksamhet som tillsynsmyndighet enligt naturgaslagen finansieras genom en offentligrättslig avgift som tas 76 ut av Sveriges sju innehavare av naturgasledningar. Regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer, har i naturgaslagen bemyndigats att utfärda närmare föreskrifter om avgifter för tillsynsmyndighetens upp- gifter enligt naturgaslagen. Avgiften beräknas på den mängd naturgas som överförs i ledningarna. I Sverige finns det endast en lagringsanlägg- ning. Några förgasningsanläggningar finns ännu inte i Sverige, men det har förekommit planer på att introducera flytande naturgas (LNG). Regeringen bedömer att de tillkommande uppgifterna initialt innebär viss ökad arbetsbelastning, men att det finns goda förutsättningar att samordna verksamheten med nuvarande tillsynsuppgifter på naturgas- och beredskapsområdet. Behovet av resursförstärkning bör därför vara begränsat. Regeringen bedömer att eventuella ökade kostnader ryms inom befintliga finansieringsramar. Det nuvarande avgiftssystemet är ändamålsenligt men regeringen avser att i förordningen (2000:672) om naturgasavgift, utvidga avgiftsskyldigheten till att omfatta även inne- havare av lagrings- och förgasningsanläggningar. Avgiften kommer där- för fortsatt att uteslutande finansiera uppgifter som kan betecknas som en kollektiv motprestation gentemot de avgiftsskyldiga. De föreslagna åtgärderna innebär även utökade arbetsuppgifter för Svenska kraftnät. Enligt rapporten ryms detta arbete till stor del inom uppgiften att vara systemansvarig myndighet för naturgasmarknaden. Svenska kraftnät får enligt sin instruktion i affärsverksamheten ta ut av- gifter, besluta om avgifternas storlek och disponera inkomsterna. Svenska kraftnäts kostnader för att vara systemansvarig myndighet för naturgas- marknaden finansieras genom avgifter från de balansansvariga, dvs. av de aktörer på naturgasmarknaden som handlar med naturgas. Regeringen konstaterar att en del av Svenska kraftnäts nya uppgifter för att trygga naturgasförsörjningen går utöver systemansvaret. Dessa uppgifter kan därför inte finansieras med de avgifter Svenska kraftnät har rätt att ta ut för att täcka kostnader för uppgifter inom ramen för system- ansvaret. Myndigheterna har i sin rapport föreslagit att den utökade administra- tionen till följd av gasförsörjningsdirektivet samt de åtgärder som kan behöva vidtas i anläggningar hos innehavare av naturgasledningar, lag- ringsanläggningar eller förgasningsanläggningar finansieras genom en omprioritering av tillgängliga medel inom ramen för Elberedskaps- anslaget. Elberedskapslagen (1997:288), med den tillhörande elberedskapsför- ordningen (1997:294) syftar dock till åtgärder som vidtas vid förhöjd beredskap på elområdet. Verksamheten finansieras genom en elbered- skapsavgift som tas ut av den som innehar nätkoncession enligt ellagen och således inte av aktörerna på naturgasmarknaden. Myndigheterna har i sin rapport inte lämnat något förslag till hur nämnda författningar skall anpassas till att även omfatta försörjningstrygghet för naturgas. Reger- ingen bedömer att förslaget inte kan läggas till grund för finansiering av Svenska kraftnäts verksamhet för att trygga naturgasförsörjningen. I myndigheternas rapport anges att viss administration kan tillkomma vid krav på åtgärder i naturgasledningar, lager eller förgasningsanlägg- ningar. Någon redovisning av kostnaderna för denna administration eller de kostnader som kan beräknas uppkomma till följd av att ersättning utbetalas för sådana åtgärder har inte lämnats i rapporten. Svenska kraft- Prop. 2005/06:158 77 nät har under hand meddelat att en kartläggning av behovet av åtgärder Prop. 2005/06:158 behöver göras innan kostnader för ersättningar kan preciseras. Svenska kraftnät uppskattar att resursbehovet för kartläggning och behovet av åtgärder i anläggningar och hanteringen av ansökningar om ersättning kommer att uppgå till 0,51 miljon kronor per år. Regeringen har föreslagit ovan att tillkommande uppgifter för Energi- myndigheten hanteras inom nuvarande avgiftssystem med stöd av 10 kap. 5 § naturgaslagen. Det bemyndigande att ta ut avgifter som i dag finns i 10 kap. 5 § naturgaslagen omfattar endast Energimyndighetens verksamhet. Därför är det inte möjligt att finansiera Svenska kraftnäts kostnader i samma avgiftssystem. För att täcka Svenska kraftnäts kost- nader för nya uppgifter med anledning av de nya bestämmelserna om försörjningstrygghet föreslår regeringen att en ny bestämmelse med ett motsvarande bemyndigande för Svenska kraftnät införs i 10 kap. natur- gaslagen. Med stöd av det föreslagna bemyndigandet kommer regeringen att meddela föreskrifter om avgifter i förordningen om naturgasavgift. Med hänsyn till det begränsade antalet aktörer på naturgasmarknaden gör regeringen bedömningen att verksamhetsökningen vid de allmänna förvaltningsdomstolarna med anledning av överklaganden av Svenska kraftnäts beslut med föreläggande om åtgärder i ledningar och anlägg- ningar respektive Svenska kraftnäts beslut om ersättning med anledning av dessa förelägganden om åtgärder kommer att bli ringa. Eventuella merkostnader skall kunna rymmas inom befintliga anslag. 12 Konsekvensanalys Regeringens förslag till ändringar i ellagen påverkar främst elhandels- och elnätsföretagen samt Energimyndigheten. I viss mån kan även de all- männa förvaltningsdomstolarna beröras. När det gäller Energimyndighetens något utökade uppgifter som till- synsmyndighet över elhandelsföretagen och elnätsföretagen samt arbetet med att utfärda nya föreskrifter ryms kostnaderna för dessa inom ramen för den befintliga verksamheten. Regeringens förslag till ändringar i naturgaslagen påverkar främst innehavare av naturgasledningar, innehavare av lagrings- eller förgas- ningsanläggningar, Svenska kraftnät, Energimyndigheten och i viss mån allmänna förvaltningsdomstolar. Miljöpåverkan med anledning av lagrådsremissens förslag bedöms som ringa. Avseende konkurrensen mellan naturgas och andra energislag kommer tillkommande kostnader att påverka priset på naturgas. Detta kan leda till att naturgasens konkurrenskraft gentemot andra energislag försämras. Samtidigt kommer förslagen i naturgaslagen att leda till ökad leverans- säkerhet för naturgas vilket är en konkurrensfördel. Sammantaget bör förslagens påverkan på konkurrensen mellan olika energislag komma att bli marginell. 78

Elnätsföretagen

Prop. 2005/06:158

Det föreslagna kravet på att en innehavare av nätkoncession, som anvisar en elleverantör till en elanvändare, skall informera elanvändaren om vilken elleverantör som anvisats och hur elanvändaren skall förfara om han vill byta elleverantör kommer att innebära en något ökad administ- ration för nätföretagen. Det kan emellertid antas att den nödvändiga in- formationen kommer att kunna tas fram enligt en standardmall. De ökade kostnaderna bör därför vara ytterst modesta och i huvudsak vara begrän- sade till ökade portokostnader samt till en viss ökad administration. Förslaget att korta tiden för leverantörsbyten bedöms inte öka kost- naderna för elnätsföretagen. Elhandelsföretagen De föreslagna informationskraven på elleverantörerna kommer att med- föra en ökad administrativ hantering hos elhandelsföretagen. Även i denna del kan det antas att den nödvändiga informationen kommer att lämnas enligt standardiserade mallar. De ökade kostnaderna bör därför även här vara ytterst modesta och i huvudsak begränsas till ökade portokostnader samt viss ökad administration. Kravet på att elleverantörerna skall lämna information om sina priser kommer att innebära en ökad administration för elhandelsföretagen. Den nytta kunderna kommer att ha av att ha tillgång till en samlad bild över vilka elleverantörer som är verksamma på marknaden samt vilka priser dessa tar uppväger dock vida elhandelsföretagens kostnader. Innehavare av naturgasledningar och innehavare av lagrings- eller förgasningsanläggningar De föreslagna kraven på planering och vidtagande av åtgärder för att säkerställa naturgasförsörjningen kommer att medföra en begränsad ök- ning i verksamheten för innehavare av naturgasledningar och innehavare av lagrings- eller förgasningsanläggningar. Svenska kraftnät De föreslagna åtgärderna i naturgaslagen innebär utökade arbetsuppgifter för Svenska kraftnät. Förslag till finansiering lämnas i avsnitt 11.7. Energimyndigheten Energimyndigheten kommer att få ett något utökat tillsynsområde samt ansvar för att säkerställa att elhandelsföretagen kommer att fullgöra sin skyldighet att lämna in uppgifter om sina priser och villkor för för- säljning av el. Kostnaderna för detta bedöms dock kunna hanteras inom ramen för det befintliga anslaget. Energimyndigheten kommer också att få utökade uppgifter som till- synsmyndighet för att trygga naturgasförsörjningen. Frågan om finan- siering av denna verksamhet behandlas i avsnitt 11.7. De allmänna förvaltningsdomstolarna De allmänna förvaltningsdomstolarna bedöms endast ytterst marginellt påverkas av de förslag som nu lämnas i ellagen och naturgaslagen. 79 Prop. 2005/06:158 13 Övriga frågor

13.1

Preskription

Regeringens bedömning: Det är inte lämpligt att införa en särskild preskriptionstid för fordringar gentemot konsumenter avseende försåld och överförd el. Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: En remissinstans delar utredningens bedömning och skäl för att det inte bör införas någon särskild preskriptionstid för fordringar gentemot konsumenter avseende försåld och överförd el. Sju remissinstanser delar inte utredningens bedömning. Statskontoret anser att om det inte införs något sanktionssystem för brister i samband med leverantörsbyte bör i stället preskriptionstiden för fakturor kortas till ett år. Övriga remissinstanser som inte delar utredningens bedömning ställer sig i huvudsak positiva till att en ettårig preskriptionstid för fordringar mot konsumenter avseende förbrukad och överförd el införs. Skälen för regeringens bedömning: I dag kan det dröja flera månader och ibland flera år från det att avläsning skulle ha skett till dess att av- stämningsfaktura kommer. Detta är mycket otillfredsställande och utgör ett problem för elkunden. Differensen mellan preliminärt beräknad för- brukning och verklig förbrukning kan i vissa fall uppgå till mycket stora belopp. Energimyndigheten och Konsumentverket har mot denna bakgrund i en gemensam skrivelse till El- och gasmarknadsutredningen lämnat för- slag om ändring av nuvarande preskriptionstid för fordringar mot konsu- menter avseende förbrukad och överförd el. Förslaget innebär att en när- ingsidkares fordran mot konsument för elförbrukning eller överföring av el skall preskriberas ett år efter det att avstämningsfakturering skulle ha skett enligt god sed på marknaden. De grundläggande reglerna om preskription finns i preskriptionslagen (1981:130). Lagen gäller enligt 1 § i den mån inte annat är särskilt före- skrivet. Den allmänna preskriptionstiden är enligt 2 § nämnda lag tio år från fordringens uppkomst. Om fordran avser en vara, tjänst eller annan nyttighet som en näringsidkare i sin yrkesmässiga verksamhet har tillhan- dahållit en konsument huvudsakligen för enskilt bruk är preskriptions- tiden tre år. Till den sistnämnda kategorin hör nätföretags och elleveran- törers fordringar på konsumenter för överförd och förbrukad el. El- och gasmarknadsutredningen har dock funnit att en särskild reglering av pre- skriptionstiden för fordringar avseende till konsumenter överförd och såld el är problematisk. Regeringen delar den bedömningen. Preskrip- tionslagen innehåller en allmän reglering av grundläggande obligations- rättsliga frågor. I lagstiftningen har införts en särskild förkortad preskrip- tionstid för näringsidkares fordringar mot konsumenter. För att härutöver införa en ännu kortare preskriptionstid för vissa typer av konsumentford- ringar måste starka skäl föreligga. 80 Närmast tillhands att jämföra el med ligger andra nyttigheter såsom Prop. 2005/06:158 gas, vatten, fjärrvärme och även olika teletjänster. Det är svårt att se något bärande motiv till att konsumenter av el behöver skyddas från pro- cesser och bevisföring om förbrukning eller överföring i högre utsträck- ning än konsumenter av andra nyttigheter. El- och gasmarknadsutredningen har även pekat på att en förkortad preskriptionstid oförskyllt skulle kunna drabba vissa elleverantörer. Dessa saknar normalt en avtalsrättslig relation till nätföretaget som är det före- tag som faktiskt råder över den mätaravläsning som ligger till grund för faktureringen. En elleverantör kan inte framtvinga en föreskriftsenlig av- läsning och rapportering av konsumenternas mätarställningar. Elleveran- törernas prissättning är normalt i mycket högre utsträckning än nätföre- tagens baserad på rörliga priser, vilket medför att de riskerar att förlora mer än nätföretaget vid en utebliven årsavräkning. Förkortad preskrip- tionstid medför således att elleverantören får bära en större risk än i dag för att nätföretaget inte på ett korrekt sätt läser av och rapporterar en kon- suments elmätarställning. Denna ökade ekonomiska risk skulle i sin tur kunna innebära en inträdesbarriär för nya elleverantörer till elmarknaden eller att etablerade elleverantörer väljer att upphöra med sin verksamhet vilket medför färre valmöjligheter för konsumenterna. Här bör också beaktas att nätföretagen från och med den 1 juli 2009 enligt lag skall vara skyldiga att läsa av kundernas elmätare varje månad. Denna skyldighet har lett till att flera nätföretag redan börjat installera system för fjärravläsning och fler företag kan förväntas göra detta i god tid före 2009. Detta bör rimligen leda till att problem som i dag finns vad gäller åtkomsten av elmätare och resurser för avläsning successivt mins- kar under de kommande åren. Införandet av månadsvis avläsning förvän- tas även leda till att konsumenterna debiteras efter faktiskt förbrukning av överförd el och att preliminärdebitering kommer att vara sällsynt. Mot bakgrund av ovanstående bedömer regeringen att det inte är lämpligt att införa en särskild kortare preskriptionstid för fordringar gent- emot konsumenter avseende försåld och överförd el.

13.2

En integrerad elmarknad och marknadsövervakning

Regeringens bedömning: Ett väl fungerande samarbete mellan myn- digheter, både på nationell och nordisk basis, bidrar till att stärka över- vakningen och utveckla den svenska och nordiska elmarknaden. Det samarbete som idag finns mellan myndigheter på elmarknaden fun- gerar väl och kan utvecklas, men detta bör göras av de berörda myn- digheterna. Utredningens förslag: Utredningen har föreslagit att en nordisk sam- rådsgrupp bildas för att motverka att olikheter i de nationella regelverken minskar förtroendet för Nord Pool som en gemensam nordisk marknads- plats. Vidare förslår utredningen att överföringskapaciteten mellan de nordiska länderna förstärks samt att staten bör utnyttja sin roll som ägare av Vattenfall för att se över de samarbeten företaget deltar i. 81 När det gäller marknadsövervakning har utredningen föreslagit att Statens energimyndighet, Konkurrensverket och Finansinspektionen bör samarbeta inom ramen för en samrådsgrupp. Remissinstanserna: När det gäller bildandet av en nordisk samråds- grupp är alla remissinstanser som yttrat sig över förslaget positiva. Landsorganisationen i Sverige (LO) och Oberoende elhandlare önskar dock att samrådsgruppens uppgifter vidgas. När det gäller förslaget om en samrådsgrupp för marknadsövervakning är de remissinstanser som yttrat sig över förslaget i huvudsak positiva. Statskontoret och Konsu- mentverket vill dock att även Konsumentverket skall ingå i samrådsgrup- pen. Statens energimyndighet och Konkurrensverket har inget emot för- slaget men har anfört att det samarbete som finns idag fungerar väl. Skälen för regeringens bedömning En integrerad elmarknad Nord Pool är en gemensam handelsplats för el i Norge, Finland, Dan- mark och Sverige och en viktig del i den gemensamma nordiska elmark- naden. Nord Pool tillhandahåller en spotmarknad för fysisk handel med el, en derivatmarknad samt en clearingfunktion. Numera erbjuder Nord Pool även möjlighet att handla med elcertifikat och utsläppsrätter. Under 2004 omsattes omkring 42 procent av all el som förbrukades i Norden via elbörsen och resterande del såldes genom bilaterala avtal. Handeln på Nord Pool har fungerat kontinuerligt sedan elmarknaden omreglerades både vad gäller fysisk och finansiell handel. Utredningen anser att likviditeten på Nord Pool kan anses vara tillräcklig och att det är en rimlig slutsats att prisbildningen på Nord Pool i dag i det stora hela är trovärdig både vad gäller fysisk handel och finansiell handel. För att motverka att olikheter i de nordiska ländernas regelverk minskar förtro- endet för Nord Pool anser dock utredningen att en nordisk samrådsgrupp bör bildas. Regeringen delar utredningens bedömning att Nord Pool fungerar väl, men ser även att det kan finnas förbättringar att göra. En del av de för- bättringar som finns att göra pekade Finansinspektionen på i en rapport om den finansiella elmarknaden (2005:6) som inspektionen presenterade i maj 2005. Syftet med inspektionens granskning var dels att analysera den finansiella marknaden och få utökad kunskap om dess delar, dels utröna om den uppfyller de krav Finansinspektionen, i egenskap av till- synsmyndighet, ställer på en väl fungerande finansiell marknad. Mot bakgrund av vad som framkom i rapporten om den finansiella elmark- naden gav regeringen Statens energimyndighet i uppdrag att, i samråd med Finansinspektionen och Svenska kraftnät, analysera den finansiella elmarknaden, både vad avser den svenska marknaden och den nordiska marknaden samt överväga behovet av och föreslå åtgärder för att för- bättra marknadens effektivitet. I rapporten Den finansiella elmarknaden som lämnades till regeringen den 6 mars 2006 (Regeringskansliets dnr M2006/988/E) konstaterar Energimyndigheten att den finansiella elmark- naden fungerar relativt väl men föreslår även, mot bakgrund av den ana- lys som gjorts, ett antal åtgärder för att förbättra den finansiella elmark- nadens effektivitet. Prop. 2005/06:158 82 El- och gasmarknadsutredningen har vidare pekat på andra frågeställ- ningar som kan utgöra potentiella hot mot marknadens fortsatta funktion och aktörernas förtroende för marknaden. En sådan frågeställning är den ökade grad av koncentration i produktionsledet som skett sedan omreg- leringen 1996. Även Elkonkurrensutredningen konstaterade i sitt slutbe- tänkande Konkurrensen på elmarknaden (SOU 2002:7) att prisbildningen och konkurrensen fungerar förhållandevis väl, men att utvecklingsten- denser där antalet aktörer minskar både i produktion och elhandel bör bevakas. Den svenska kraftproduktionen är koncentrerad. Tre aktörer har tillsammans närmare 90 procent av produktionen. Vattenfall har störst andel av produktionen, med en marknadsandel på 46 procent. Sydkraft och Fortum har marknadsandelar på 22 respektive 19 procent. Det finns flera sätt att minska koncentrationen på marknaden, som utredningen pekat på. Ett sätt är att underlätta för nya aktörer att komma in på marknaden, ett annat är att utöka det geografiska området inom vilket aktörerna verkar. Fortsatt utveckling och integration av den nordiska elmarknaden är därför mycket viktigt. Mot bakgrund av utvecklingen av elmarknaden sedan omregleringen 1996 gav regeringen i oktober 2005 Energimarknadsinspektionen vid Statens energimyndighet (EMI) i uppdrag att, i samråd med Konkurrens- verket och efter samråd med Svenska kraftnät och Finansinspektionen, analysera elmarknadens funktionssätt med tonvikt på konkurrensen och prisbildningen på el på elmarknaden. EMI skulle även med utgångspunkt i analysen överväga behovet av eventuella åtgärder för att säkerställa en väl fungerande konkurrens och en effektiv prisbildning. I rapporten Pris- bildning och konkurrens på elmarknaden som lämnades till regeringen den 6 mars 2006 (Regeringskansliets dnr M2006/989/E) konstaterar Ener- gimarknadsinspektionen att prisbildningen på elmarknaden tekniskt sett fungerar relativt väl. Inspektionen konstaterar även att konkurrensen på den svenska och nordiska elmarknaden i ett europeiskt perspektiv är förhållandevis god men att den bör förbättras och att detta kan ske genom fortsatt integration av den nordiska elmarknaden. Då El- och gasmarknadsutredningens frågeställningar och förslag är likartade de som framkommit i de rapporter som inkommit från Energi- myndigheten och Energimarkandsinspektionen avser regeringen att beakta vad som framkommit i utredningen under beredningen av dessa rapporter. Marknadsövervakning Uppgiften att följa elmarknadens utveckling är i dag fördelad på ett fler- tal myndigheter. Uppgiften att bevaka att elmarknaden fungerar som av- sett samt konkurrenssituationen på marknaden ligger främst på Energi- myndigheten och på Konkurrensverket. Andra myndigheter som har vik- tiga funktioner att fylla är Svenska kraftnät, Konsumentverket och Fi- nansinspektionen. I dag finns inget formaliserat samarbete mellan dessa myndigheter. Det betyder dock inte att samarbete inte finns i frågor som berör flera myn- digheter. Både Konkurrensverket och Energimyndigheten anser att sam- arbetet idag fungerar väl och att detta samarbete kommer att fördjupas med anledning av de rapporter till Europeiska kommissionen som följer av elmarknadsdirektivet (2003/54/EG). Även de uppdrag som regeringen gav till Energimyndigheten och Energimarknadsinspektionen i oktober Prop. 2005/06:158 83 2005 har krävt samarbete mellan flera myndigheter. Sedan 2003 sker Prop. 2005/06:158 även samråd mellan Energimyndigheten, Konsumentverket och Konsu- menternas Elrådgivningsbyrå i syfte att förbättra konsumenternas ställ- ning och möjligheter att agera på elmarknaden. Även på nordisk nivå sker samarbete kring elmarknadsfrågor på olika nivåer och mellan olika myndigheter. De nordiska energimyndigheterna samarbetar sedan flera år inom NordReg där gemensamma frågeställ- ningar behandlas. Vid behov inrättas även gemensamma arbetsgrupper. De nordiska konkurrensmyndigheterna samarbetar också på regelbunden basis. Konkurrensmyndigheterna möts årligen och vid behov tillsätts arbetsgrupper. De nordiska systemoperatörerna samarbetar inom ramen för Nordel där frågor som berör t.ex. systemdrift, driftsäkerhet, system- utveckling och nätdimensionering behandlas. Till Nordel är knutet tre kommittéer samt ett antal arbetsgrupper. Under 2005 anordnades även den första konferensen under benäm- ningen Nordic Energy Day vars syfte är att en gång om året samla de nordiska energimyndigheterna, konkurrensmyndigheterna och finansin- spektionerna för att diskutera gemensamma frågor kring elmarknaden. Även inom branschen har ett mer formellt samarbete vuxit fram under senare år genom Nordenergi i syfte att utveckla den nordiska elmark- naden i ett europeiskt perspektiv. Nordenergi består av branschföreningar från Sverige, Norge, Danmark, Finland och Island. Ett väl fungerande samarbete mellan myndigheter, både på nationell och nordisk basis, bidrar till att stärka övervakningen och utveckla den svenska och nordiska elmarknaden. Regeringen ser mycket positivt på den utveckling som skett under senare år och det samarbete som vuxit fram mellan myndigheter både i Sverige men även i Norden. Det är mycket viktigt att detta samarbete fortsätter för att skapa förutsättningar för en fortsatt utveckling av den nationella elmarknaden, men framförallt en ökad integration av den nordiska elmarknaden. Regeringen bedömer att det samarbete som finns idag fungerar väl och kan utvecklas, men anser att detta bör göras av de berörda myndigheterna.

13.3

Övrigt

Regeringens förslag: Felaktiga hänvisningar i ellagen och naturgas- lagen korrigeras. Skälen för regeringens förslag: Regeringen har uppmärksammat att ansvarsbestämmelsen i 13 kap. 1 § första stycket 3 ellagen innehåller en felaktig hänvisning. Enligt nämnda lagrum skall den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet bryter mot föreskrift som meddelats med stöd av 8 kap. 1 § tredje stycket i samma lag dömas till böter eller fängelse i högst två år. 8 kap. 1 § innehåller emellertid numera, sedan den 1 juli 2005, endast två stycken och det stycke som förut var stycke tre är nu- mera stycke två. Regeringen föreslår att hänvisningen korrigeras. Ett liknande förhållande har upptäckts i 6 kap 1 § första stycket natur- gaslagen. Där stadgas att avgifter och övriga villkor för sådan anslutning som avses i 3 kap. 4 § skall vara skäliga, objektiva och icke-diskri-

minerande. Det lagrum som hänvisas till handlar emellertid om revision. 84 Korrekt hänvisning är till 3 kap. 5 § naturgaslagen som handlar om an- Prop. 2005/06:158 slutning av naturgasledning m.m.. Regeringen föreslår att hänvisningen rättas till. 14 Författningskommentar

14.1

Förslaget till ändring i ellagen

8 kap. 4c § Ändringen innebär att skyldigheten för den systemansvarige myndig- heten att anvisa en balansansvarig tas bort. 4 d § Paragrafen är ny och lagfäster en regel som hittills funnits i de allmänna avtalsvillkoren för försäljning av el till konsument som tagits fram av Svensk Energi efter överenskommelse med Konsumentverket. För att elleverantören skall kunna sluta avtal om leverans av el i en viss uttags- punkt krävs att elanvändaren har ett giltigt avtal med en innehavare av nätkoncession om rätt att ta ut el för förbrukning i punkten. När ett avtal om elleverans slutits skall elleverantören underrätta inne- havaren av nätkoncessionen om det. Vad underrättelsen skall innehålla framgår av 8 kap. 6 § ellagen samt av Energimyndighetens föreskrifter. Enligt dessa bestämmelser skall underrättelsen innehålla uppgifter om el- leverantören, elanvändaren, uttagspunkten och nätområdet. Är anmälan korrekt skickar nätkoncessionshavaren en bekräftelse till avsändaren om att bytet kan genomföras på avsedd dag. Ett av problemen vid leveran- törsbyten är att en kund tecknar ett avtal om elleverans med en elleve- rantör utan att kunden har ett avtal med en nätägare. Detta medför att det blir svårt att identifiera vilken elanvändare som är knuten till den aktuella uttagspunkten, något som i sin tur kan medföra att ett leverantörsbyte inte kan genomföras vid avsedd tidpunkt. Denna bestämmelse avser att avhjälpa detta. Är anmälan felaktig eller inkorrekt kommer leverantörs- bytet inte att registreras hos nätkoncessionshavaren. Förhållandet mellan elleverantören och elanvändaren regleras enligt gällande civilrättsliga regler och eventuella tvister får avgöras av allmän domstol. 5 § I tredje stycket har intagits en bestämmelse om att de elleverantörer som ingått tidsbestämda elleveransavtal är skyldiga att i god tid påminna elan- vändaren om när avtalet upphör. Informationen kan lämnas i t.ex. faktu- ran. Dessutom skall elleverantören informera elanvändaren om vad som gäller om denne inte träffar ett nytt elavtal som tar vid när det gamla upphör. I korthet innebär detta att elleverantören skall informera kunden om att denne även fortsättningsvis, såvida han inte aktivt träffar ett nytt 85 elleveransavtal, kommer att vara kund hos elleverantören och få sina elleveranser av denne samt på vilka villkor detta kommer att ske. Av 12 kap. 1 § följer att informationsskyldigheten i tredje stycket omfattas av nätmyndighetens tillsyn. Sista stycket innehåller en upplysning om att regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer utfärdar närmare föreskrifter om informationsskyldigheten. Paragrafen är i övrigt oföränd- rad. 6 § I andra stycket har tiden för elleverantörens anmälan till nätkoncessions- havaren förkortats. En sådan anmälan skall nu göras senast den femtonde dagen i kalendermånaden innan övertagandet skall ske. 8 § I första stycket har tydliggjorts att en elanvändare som har en elleveran- tör som saknar balansansvarig skall anvisas en ny elleverantör. Bestäm- melsen sammanhänger med förbudet för elleverantörer att leverera el utan någon balansansvarig i 8 kap. 4 §. Av bestämmelsen i 8 kap. 5 § andra stycket framgår att leveransskyldigheten upphör när någon annan elleverantör börjar leverera el till elanvändaren i uttagspunkten. I andra stycket stadgas en skyldighet för nätkoncessionshavaren att omedelbart underrätta en elanvändare som anvisats en elleverantör om anvisningen och om de bestämmelser som finns i ellagen om byte av el- leverantör, dvs. att leverantörsbyte endast kan ske vid månadsskifte och att elleverantören senast den femtonde dagen i kalendermånaden innan övertagandet skall ske måste anmäla bytet till innehavaren av nätkon- cessionen. Tredje stycket innehåller en upplysning om att regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer utfärdar närmare föreskrifter om infor- mationsskyldigheten. I fjärde stycket återfinns bestämmelser om den anvisade elleverantö- rens underrättelseskyldighet. Stycket, som har genomgått vissa redaktio- nella förändringar, är i sak oförändrat. 11 a § Paragrafen är ny och innebär att en elleverantör träder in i den ställning som en balansansvarig skulle ha haft gentemot den systemansvariga myndigheten om sådan hade funnits. Elleverantören blir, på samma vill- kor som en balansansvarig skulle ha varit, skyldig att ekonomiskt ersätta myndigheten för bl.a. inköp av all typ av balanskraft. 11 b § Paragrafen är ny. En elleverantör skall lämna information till nätmyndig- heten om de priser och leveransvillkor som elleverantören tillämpar mot elanvändare. Samtidigt utvidgas tillsynsparagrafen i 12 kap. 1 § till att avse även denna paragraf. Om en elleverantör underlåter att lämna pris- uppgifter kan tillsynsmyndigheten förelägga elleverantören vid vite att lämna uppgifterna. Andra stycket innehåller en uppgift om att regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer utfärdar närmare föreskrifter om hur uppgiftsskyldigheten skall fullgöras. Exempel på sådana före- Prop. 2005/06:158 86 skrifter är när och hur ofta uppgifter skall lämnas, vilka uppgifter det är fråga om samt på vilket sätt de skall lämnas. 12 kap. 1 § Av tredje stycket framgår att tillsynsmyndigheten, utöver vad som tidi- gare har gällt, även skall utöva tillsyn över elleverantörernas nya skyldig- heter att dels enligt 8 kap. 5 § tredje stycket lämna information till elan- vändare med tidsbestämda elleveransavtal, dels enligt 8 kap. 11 b § lämna uppgift om de priser och övriga villkor för elleverans som de tillämpar mot elanvändare. Paragrafen är i övrigt oförändrad. 2 § I andra stycket har införts en bestämmelse om att tillsynsmyndighetens begäran att få de handlingar och ta del av de uppgifter som behövs för tillsynen skall gälla omedelbart. Ett sådant beslut kan enligt 13 kap. 5 § överklagas hos allmän förvaltningsdomstol men skall gälla utan hinder av att det överklagas. Av 28 § förvaltningsprocesslagen följer att domsto- len har möjlighet att inhibera verkställigheten av beslutet. Det tredje stycket är oförändrat. 3 a § Paragrafen reglerar inom vilka tidsfrister nätmyndigheten måste under- rätta nätkoncessionshavaren om att myndigheten avser att utöva tillsyn över nättariffen för ett visst räkenskapsår. Huvudregeln är alltjämt att nätmyndigheten skall underrätta nätkon- cessionshavaren om att myndigheten avser att utöva tillsyn över dennes nättariffer inom ett år efter utgången av det räkenskapsår som nättariffen avser. Som nyhet införs i första stycket andra punkten en förlängd frist för att utöva tillsyn. Denna frist gäller endast om nätkoncessionshavaren lämnat felaktiga eller vilseledande uppgifter vilka varit av avgörande betydelse för nätmyndighetens beslut om att inte utöva tillsyn. I dessa fall är tidsfristen fem år efter utgången av det räkenskapsår nättariffen avser. Nätmyndighetens beslut om tillsyn grundar sig i hög utsträckning på uppgifter som innehavare av nätkoncession själva lämnat till myndig- heten. Vilka dessa uppgifter är framgår av förordningen (1995:1145) om redovisning av nätverksamhet samt Energimyndighetens närmare före- skrifter (STEMFS 2003:3). I paragrafens andra stycke kvarstår bestämmelsen om att nätmyndig- heten inte får meddela ett föreläggande om nätkoncessionshavarens nät- tariff om inte myndigheten har underrättat densamme enligt första stycket. 13 kap. 1 § Ändringen av hänvisningen till andra stycket i 8 kap. 1 § är en korrigering. Prop. 2005/06:158 87 Prop. 2005/06:158

14.2

Förslaget om ändring i naturgaslagen

1 kap. 1 § Paragrafen anger lagens tillämpningsområde. Ändringen föranleds av att rådets direktiv 2004/67/EG om åtgärder för att säkerställa en tryggad naturgasförsörjning (gasförsörjningsdirektivet) genomförs i svensk rätt genom nya bestämmelser om försörjningstrygghet i naturgaslagen. 8 § Paragrafen är ny och innebär att definitionen av termen konsument flyttas från 8 kap. till 1 kap. Tidigare var definitionen placerad i 8 kap. 1 § för att tydliggöra att kapitlets tillämpningsområde avser överföring av naturgas till konsumenter. Termen förekom då inte heller i något annat kapitel i lagen. Med införandet av de nya bestämmelserna om försörj- ningstrygghet i nya 8 a kap. förekommer termen konsument i två kapitel i lagen och har samma innebörd i båda kapitlen. Därför flyttas definitionen till 1 kap. 6 kap. 1 § I första stycket har en korrigering gjorts av hänvisningen till 3 kap 5 §. Andra och tredje styckena är oförändrade. 7 kap. 2 § Innehållet i första stycket är oförändrat. Som framgår av första stycket kan det i vissa fall visa sig omöjligt att klara balanshållningen i natur- gassystemet genom åtgärder enligt första stycket. Den möjlighet som då återstår är att minska förbrukningen, dvs. att begränsa eller helt avbryta överföringen av naturgas inom vissa områden. Enligt gällande bestämmelser i andra stycket skall vissa kriterier iakttas vid en minskning av förbrukningen. Det första kriteriet är att en minskning bara får genomföras i syfte att upprätthålla balansen inom systemet. Övriga kriterier får beaktas endast då dessa inte hotar det över- gripande målet, vilket är att upprätthålla balansen. I den utsträckning det är möjligt skall minskningen av förbrukningen genomföras så rättvist som möjligt. Under samma förutsättningar skall även ledningsinnehava- rens åtaganden beträffande leveranssäkerhet beaktas. I artikel 4.1 i gasförsörjningsdirektivet ställs krav på uppfyllande av särskilda normer för försörjningstrygghet för hushållskonsumenter. För att detta krav skall kunna beaktas vid tillämpning av denna paragraf in- förs i andra stycket ett krav på att, vid begränsning och avbrytande av överföring av naturgas till kunder, i första hand trygga försörjningen av 88 naturgas för konsumenter. Tidigare föreskrivna kriterier vid beslut om begränsning och avbrytande av naturgas i andra stycket gäller fortfarande men skall tillämpas först sedan försörjningen av naturgas för konsu- menter har säkerställts. Fortfarande gäller dock som ett första kriterium att en minskning endast får genomföras i syfte att upprätthålla balansen inom systemet. I samband med ändringen i andra stycket har även vissa redaktionella ändringar gjorts i stycket. Tredje stycket är oförändrat. 8 kap. 1 § Ändringen i paragrafen är en följdändring av att definitionen av konsu- ment flyttas till 1 kap. 8 §. 8 a kap. Detta kapitel är nytt. I kapitlet införs åtta nya paragrafer om försörjnings- trygghet på naturgasområdet. Bestämmelserna om försörjningstrygghet föranleds av genomförandet av gasförsörjningsdirektivet i svensk rätt. Det nya kapitlet ges rubriken Trygg naturgasförsörjning. 1 § I paragrafen regleras en skyldighet för innehavare av naturgasledningar och innehavare av lagrings- eller förgasningsanläggningar att vidta de planeringsåtgärder och de åtgärder i övrigt som behövs för att säkerställa naturgasförsörjningen. Skyldigheten följer av nya krav på planläggning för att säkerställa en trygg naturgasförsörjning i artikel 3 i gasförsörj- ningsdirektivet. Skyldigheten att vidta åtgärder enligt denna bestämmelse åvilar innehavarna i den utsträckning det är möjligt för dem och bör begränsas till driften och säkerheten av den egna anläggningen. Vid planering och vidtagande av åtgärder skall innehavare av naturgas- ledningar och innehavare av lagrings- eller förgasningsanläggningar beakta föreskrivna minimikrav för en trygg naturgasförsörjning för kon- sumenter samt övriga föreskrivna krav för planläggningen enligt 4 §. 2 § Skyldigheten i paragrafen följer av nya krav på planläggning för att säkerställa en trygg naturgasförsörjning i artikel 3 i gasförsörjningsdirek- tivet. Den systemansvariga myndighetens planering och vidtagande av åt- gärder enligt denna bestämmelse avser inte den direkta driften av hela naturgassystemet. Av förarbetena till naturgaslagen framgår att driftan- svaret för ledningarna och anläggningarna ligger på var och en som be- driver verksamhet i dessa (prop. 2004/05:62 s. 140). Den systemansva- riga myndigheten har dock det övergripande ansvaret, vilket innebär en övervakande och samordnande roll. Den systemansvariga myndigheten ansvarar vidare för att en kortsiktig balans upprätthålls i naturgassyste- met och skall verka för att systemet återförs i normal drift vid onormala förhållanden. Prop. 2005/06:158 89

3 §

Prop. 2005/06:158

I första stycket regleras tillsynsmyndighetens uppgifter för att trygga naturgasförsörjningen. Enligt första punkten skall tillsynsmyndigheten ta fram och upprätt- hålla en allmän nationell strategi för att säkerställa lämpliga nivåer för en trygg naturgasförsörjning. Skyldigheten följer av nya krav på planlägg- ning för att säkerställa en trygg naturgasförsörjning i artikel 3 i gasför- sörjningsdirektivet. Vid planeringen skall tillsynsmyndigheten beakta föreskrivna minimikrav för en trygg naturgasförsörjning för konsumenter samt övriga föreskrivna krav för planläggningen enligt 4 §. Enligt andra punkten skall tillsynsmyndigheten, i sin roll som tillsyns- myndighet för beredskap och försörjningstrygghet på energiområdet, ta fram och upprätthålla en nationell plan med åtgärder för att trygga natur- gasförsörjningen vid krissituationer. Kravet på en nationell plan med nationella åtgärder för krissituationer följer av artikel 8 i gasförsörjnings- direktivet. Vid framtagandet och upprätthållandet av planen skall tillsynsmyndig- heten beakta föreskrivna krav för planläggning enligt 4 §. Begreppet krissituation följer av artikel 8 i gasförsörjningsdirektivet, men är inte definierat i direktivet. Tolkningen av vilka situationer som skall vara att betrakta som krissituationer på naturgasområdet får istället avgöras från fall till fall utifrån nationella förutsättningar. Ur svenskt perspektiv kan en krissituation på naturgasområdet enligt artikel 8 i gas- försörjningsdirektivet uppstå exempelvis om Öresundsledningen have- rerar, om ett partiellt avbrott uppkommer på Öresundsledningen, om stör- ningar uppkommer i naturgasproduktionen i den danska delen av Nord- sjön eller om leveranser av naturgas till Europeiska gemenskapen från tredje land upphör eller reduceras. Enligt tredje punkten skall tillsynsmyndigheten vidta de åtgärder i övrigt som inom ramen för tillsynsansvaret behövs för att säkerställa naturgasförsörjningen. Även vid vidtagande av dessa åtgärder skall till- synsmyndigheten beakta föreskrivna minimikrav för en trygg naturgas- försörjning för konsumenter enligt 4 §. Enligt andra stycket skall tillsynsmyndigheten samråda med den system- ansvariga myndigheten innan den nationella planen beslutas eller en ändring görs i densamma. 4 § I första stycket bemyndigas regeringen att meddela föreskrifter om sär- skilda minimikrav för en trygg naturgasförsörjning för konsumenter. Kravet följer av artikel 4 i gasförsörjningsdirektivet och innebär att kon- sumenters försörjning av naturgas skall säkerställas på nationell nivå före andra kunders i lämplig utsträckning och åtminstone i vissa angivna situationer. Enligt direktivet avses följande situationer:

vid ett partiellt avbrott i den nationella gasförsörjningen under en period som skall fastställas av medlemsstaterna med beaktande av natio- nella förhållanden,

vid extrem kyla under en nationellt fastställd period med hög förbrukning,

90 under perioder med exceptionellt hög efterfrågan på naturgas under de kallaste perioderna som statistiskt inträffar vart tjugonde år. I andra stycket upplyses om att regeringen eller, efter regeringens be- myndigande, tillsynsmyndigheten, med stöd av restkompetensen i 8 kap. 13 § regeringsformen, kan komma att meddela ytterligare föreskrifter dels med krav på den planläggning och de åtgärder som den system- ansvariga myndigheten och innehavare av naturgasledningar och inne- havare av lagrings- eller förgasningsanläggningar skall vidta enligt 1 och 2 §§, dels med krav på den planläggning och de åtgärder som tillsyns- myndigheten skall vidta enligt 3 §. 5 § För att garantera en fortsatt hög driftsäkerhet hos naturgasanläggningar ges den systemansvariga myndigheten i första stycket möjlighet att före- lägga en innehavare av en naturgasledning, lagringsanläggning eller för- gasningsanläggning att vidta de åtgärder som behövs för att säkerställa naturgasförsörjningen. Den systemansvariga myndigheten enligt natur- gaslagen får därmed samma befogenheter för att trygga naturgasför- sörjningen som myndigheten redan har för att trygga elförsörjningen. Fråga kan vara om åtgärder för att möjliggöra reparationsarbeten och fysiska skyddsåtgärder som till exempel förstärkning av byggnadskon- struktioner och lagring av reservdelar. Avgörande är bland annat förhåll- andena vid anläggningen, anläggningens placering och roll i naturgas- systemet samt anläggningens betydelse för användarna. I första hand skall föreläggandet riktas mot det naturgasföretag som innehar ledningen eller anläggningen. Om det kan anses lämpligt, får föreläggandet i stället riktas mot ägaren av ledningen eller anläggningen. Huvudregeln är att det är den som driver den aktuella verksamheten som skall vara skyldig att vidta åtgärder. Normalt torde det vara ägaren som själv driver verksamheten. I de fall där annan än ägaren driver verk- samheten kan föreläggandet även riktas mot ägaren. En förutsättning för att så skall få ske är att det kan anses lämpligare. Som riktlinje kan anges att om åtgärderna kräver mer eller mindre omfattande ingrepp i egendom bör beslutet riktas mot ägaren och i övrigt mot den som driver verksam- heten.

I

andra stycket specificeras att föreläggandena enligt första stycket inte får vara mer betungande än vad som kan anses skäligt med hänsyn till anläggningens eller verksamhetens omfattning och betydelse för natur- gasförsörjningen. Detta innebär att åtgärder som hindrar ett natur- gasföretags tillkomst eller utveckling inte får föreskrivas. Det kan också uttryckas så att åtgärder inte får beslutas som medför att ändamålet med företaget inte kan tillgodoses eller att förutsättningarna för företaget rubbas avsevärt. Vid bedömningen av skäligheten bör, utöver vad som nämnts ovan, bland annat även beaktas företagets storlek och framtida avkastningsförmåga samt konkurrensförhållandena på marknaden. Ut- rymmet för att bedöma en åtgärd som mer betungande än som kan anses skäligt är dock litet, eftersom ersättning för kostnader som huvudregel kommer att utges.

I

tredje stycket ges den systemansvariga myndigheten en möjlighet att förena förelägganden med vite.

Bestämmelser om viten finns i lagen (1985:206) om viten. Prop. 2005/06:158 91

6 §

Prop. 2005/06:158

I första stycket regleras möjligheten att få ersättning från staten för kost- nader för åtgärder som vidtagits med anledning av förelägganden enligt 5 § första stycket. Med ersättning avses full ersättning för kostnaderna. Av första stycket framgår vidare att ersättning inte betalas för natugas- företagens kostnader för uppgiftslämnande och sådana planeringsåtgär- der som avses i 1 §. Av andra stycket framgår att ersättning betalas av staten. I tredje stycket anges för tydlighet skull att det är den systemansvariga myndigheten som prövar frågor om ersättning enligt första stycket. 7 § I paragrafen bemyndigas regeringen eller den systemansvariga myndig- heten att meddela föreskrifter om åtgärder som behövs för att möjliggöra reparationsarbeten och fysiska skyddsåtgärder i lagrings- och förgasnings- anläggningar enligt 7 §. Åtgärderna kan exempelvis gälla hållande av lager med reservdelar och annat material för att möjliggöra ett skyndsamt utförande av dessa arbeten. 8 § Bestämmelsen reglerar den systemansvariga myndighetens rätt att på begäran få de upplysningar och ta del av de handlingar som myndigheten behöver för att ta ställning till om förelägganden om åtgärder för att trygga naturgasförsörjningen enligt 5 § behöver meddelas. Skyldigheten riktar sig mot den som äger eller driver en anläggning eller verksamhet som omfattas av lagen. De upplysningar och handlingar som det kan vara fråga om är till exempel ritningar, anläggningsbeskriv- ningar, organisations-, drift- eller investeringsplaner. 10 kap. 1 § I första stycket anges att tillsynsmyndigheten som regeringen utsett enligt 1 kap. 8 § naturgaslagen också utövar tillsyn över efterlevnaden av Euro- paparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1775/2005 av den 28 sept- ember 2005 om villkor för tillträde till naturgasöverföringsnäten (gasför- ordningen). Detta är bara en upplysning. Av artikel 10 i gasförordningen följer att den myndighet som inrättats till följd av direktiv 2003/55/EG, för Sveriges del Energimyndigheten, också är tillsynsmyndighet över att förordningens föreskrifter följs. I andra stycket görs en redaktionell ändring. 5 a § Bestämmelsen är ny. I paragrafen bemyndigas regeringen och den system- ansvariga myndigheten att meddela föreskrifter om vissa avgifter, som syftar till att finansiera alla de uppgifter som den systemansvariga myn- digheten har enligt 8 a kap. Paragrafen motsvarar den bestämmelse med bemyndigande som finns för regeringen och Energimyndigheten i 5 §. 92 11 kap. 4 § Ändringen i första stycket innebär att den systemansvariga myndighetens beslut om ersättning enligt 8 a kap. 6 §, precis som tidigare myndig- hetens beslut om ersättning enligt 7 kap 2 §, får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Ändringen innebär vidare att den systemansvariga myndighetens beslut om åtgärder i ledningar och anläggningar för att säkerställa naturgasförsörjningen enligt 8 a kap. 5 § får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs för överklagande till kammarrätten avseende både den systemansvariga myndighetens beslut om åtgärder och beslutet om ersättning. Andra stycket är oförändrat. Prop. 2005/06:158 93 Sammanfattning av el- och gasmarknadsutredningens slutbetänkande (El- och naturgasmarknaderna Energimarknader i utveckling, SOU 2004:129) Vår uppgift Utredningen har haft i uppdrag att analysera behovet av förbättringar av de svenska el- och naturgasmarknaderna, samt att lämna förslag till sådana. Uppdraget har också omfattat vissa frågor om elmarknadens funktion, såsom att analysera utformningen av specifika krav på elleverantören, att utreda behovet av sanktionssystem mot nätföretag som inte följer ellagens föreskrifter om leverantörsbyten, att analysera möj- ligheter till effektivare tillsyn av anslutningsavgifter, att utreda behovet av offentlig upphandling av anvisad elleverantör, samt att bedöma effekterna av ett borttagande av en särbestämmelse om de småskaliga elproducenternas nättariff samt att göra en kompletterande analys av frågan om skärpning av kravet på åtskillnad mellan elnätsverksamhet och konkurrensutsatt verksamhet. Utredningen har även haft i uppdrag att analysera frågor om ett centralt anläggningsregister och en alternativ elmarknadsmodell. Prop. 2005/06:158 Bilaga 1 Elmarknaden

Elproduktion och råkraftsmarknaden

Nord Pool

En analys av prisutvecklingen på Nord Pool under 2002 och 2003 visar

att det finns naturliga förklaringar till de höga prisnivåerna. De mest

betydelsefulla faktorerna har varit den låga tillrinningen till vattenmaga-

sinen och liten vattenkraftsproduktion. Prisökningen under veckorna 48

till 50 var dock snarast ett resultat av en förändrad bedömning av

vattenvärdet hos producenterna.

Elproduktion och råkraftsmarknaden

Vid en sammantagen bedömning av elproduktion och råkrafts-

marknaderna har utredningen funnit att dessa marknader fungerar relativt

bra. Enligt utredningens bedömning är prisbildningen på Nord Pool i det

stora hela trovärdig både vad gäller fysisk handel och finansiell handel.

Likviditeten på Nord Pool kan ses som tillräcklig, även om ytterligare

förstärkningar inte skulle vara negativa. Trots de senaste årens ökade

belastningar har marknaden fungerat kontinuerligt och hanterat de

situationer som uppstått.

Förtroendet för Nord Pool som en gemensam nordisk marknadsplats är

viktig för marknadens funktion. Nord Pools verksamhet omfattar den

nordiska marknaden och berör därmed flera länder med deras respektive

lagstiftning och övervakning. För att stärka övervakningen och

94

därigenom bidra till att bevara förtroendet för Nord Pools funktion föreslår utredningen att en nordisk samrådsgrupp bildas. Gruppens syfte är att motverka olikheter i regelverken mellan de nordiska länderna samt att ge berörda myndigheter möjlighet att utbyta erfarenheter. Marknadsstruktur Den svenska elproduktionen är koncentrerad med tre aktörer som har närmare 90 procent av marknaden. Utredningen diskuterar riskerna med en sådan marknadsstruktur. Den ökande koncentrationsgraden på den svenska elmarknaden utgör ett orosmoment för marknadens framtida ut- veckling och funktion. Utredningen förutsätter att berörda konkurrens- myndigheter noga granskar ytterligare koncentrationstendenser. Ytter- ligare en problematik i detta sammanhang är företagens bristande möjlig- heter att investera i ny konkurrenskraftig elproduktionskapacitet. Förstärkning av den nordiska marknaden På den nordiska marknaden finns dock fler större aktörer med mer jämnt fördelade marknadsandelar. Denna struktur minskar riskerna med den höga koncentrationsnivån på den svenska delen av marknaden. För att stärka den nordiska marknaden, så att den fungerar som en integrerad nordisk marknad under en allt större del av tiden, anser utredningen att överföringskapaciteten mellan de nordiska länderna skall förstärkas. Vid bedömningen av vilka förstärkningar av nätet som är viktigast bör de kostnader som följer av skiftande marknadsgränser beaktas vid pla- neringen av nya förbindelser. För att ytterligare stärka den nordiska marknaden bör Sverige även verka för en harmonisering av reglerna för hantering av överföringsförbindelserna. Statens roll som ägare Staten är ägare till Vattenfall som är den största aktören på både den svenska och den nordiska marknaden. Staten bör i sin roll som ägare av Vattenfall se över de samarbeten företaget deltar i. För att värna om den avreglerade marknadens trovärdighet bör staten avstå från en sådan styrning av Vattenfall som gör att företagets affärsmässighet kan ifråga- sättas. Nätverksamhet Utredningen har analyserat behovet av nya sanktioner mot innehavare av nätkoncession. Den undersökning som utredning låtit göra tyder på att nätföretagens hantering av leverantörsbyten förbättrats. Kvarstående problem rör främst avläsning av elmätare. Enligt undersökningen upp- stod problem vid leverantörsbytena vanligen p.g.a. problem med upp- gifter rörande kund- och anläggningsidentitet. En fortsatt utveckling av ersättningsreglerna i branschens allmänna avtalsvillkor, införande av en nationell standard för anläggningsidentiteter, person- och organisations- nummer som kundidentiteter och ett centralt anläggningsregister utgör tillsammans med den förväntade ökningen av fjärravläsning av elmätare Prop. 2005/06:158 Bilaga 1 95 lämpligare metoder för att åstadkomma en förbättrad hantering av Prop. 2005/06:158 leverantörsbyten och mätaravläsningar hos nätföretagen än ett nytt sank- Bilaga 1 tionssystem. Utredningen bedömer att befintliga sanktioner är effektiva tillsyns- instrument, men också att en aktiv tillsyn är viktig. För att öka Energi- myndighetens möjligheter att bedriva en effektiv tillsyn förslår utred- ningen att en begäran från Energimyndigheten om uppgifter eller hand- lingar som behövs för att utöva tillsyn skall gälla omedelbart. Utred- ningen föreslår även en förlängd tidsfrist för Energimyndigheten att ut- färda förelägganden om ett nätföretag lämnat felaktiga eller vilseledande uppgifter. Utredningen lämnar inga förslag rörande tillsyn över villkoren för anslutning. Elhandel Slutkundsmarknaden för el är i huvudsak nationell. De strukturella för- ändringarna har varit stora. År 1996 fanns 221 elhandelsföretag i Sve- rige, nu finns 97 stycken. Framför allt har antalet kommunalt ägda företag minskat, från 143 år 1996 till 56 år 2004. Det utländska ägandet av elleverantörer har ökat. År 1996 var ca 10 procent av företagen utlandsägda, medan det gäller ca 40 procent i dag. De två stora utlandsägda elleverantörerna är Sydkraft och Fortum. 1996 hade de tre största företagen en marknadsandel på drygt 30 procent. I dag har de tre största företagen knappt 50 procent av kunderna. Om även kunderna till intresseföretag och företag med part- nerskapsavtal medräknas uppgår marknadsandelarna till ca 66 procent. Förkortad tid för leverantörsbyten Enligt Svensk Energis senaste enkätundersökning hösten 2004 hade för första gången en majoritet av de tillfrågade antingen bytt leverantör eller omförhandlat sitt avtal (54 procent). Ett byte av elleverantör sker oftast i samband med att elanvändaren själv aktiverar sig och väljer att byta. Den elanvändare som byter bostad kan behålla den tidigare leverantören eller byta till en ny. Om elanvändaren inte har kontaktat någon elleverantör, vilket är det vanlig- aste vid bostadsbyten, skall nätägaren anvisa elanvändaren en elleveran- tör. Leverantörsbyten bör kunna ske snabbare. Utredningen anser att den totala ansökningstiden bör kunna minskas från i dag ofta över två måna- der till ca en månad. Det bör ske genom bl.a. en kortare minsta ansök- ningstid till nätföretaget. Dessutom föreslås en möjlighet att dessutom byta elleverantör mitt i månanden för de som anvisats en elleverantör. Bytestiden förkortas därmed avsevärt för denna grupp. Utredningen lämnar i övrigt flera förslag som gäller informationsplikt och tider för mätaravläsning. Förslagen syftar till att underlätta för elkunderna att byta elleverantör. 96 Särskilt tillstånd för elleverantör Utredningen föreslår att det skall krävas särskilt tillstånd för att vara verksam som elleverantör. För att få tillstånd skall sökanden uppfylla vissa grundläggande krav på balansansvar, tillgång till nödvändiga IT- system, registrering för energiskatt och innehav av F-skattsedel. Tillstånd skall beviljas av Energimyndigheten och får återkallas bl.a. om till- ståndshavaren i väsentlig mån inte uppfyller kraven för att få tillståndet. Den som fått tillstånd att verka som elleverantör skall vidare regelbundet lämna information till myndigheten om de priser (för olika typer av leveranser, tillsvidare pris, rörligt pris , bundet pris för ett år, etc.) och övriga villkor som leverantören tillämpar för sina elleveranser. Den nuvarande bestämmelsen i ellagen om skyldigheten för Affärs- verket Svenska kraftnät (Svenska kraftnät) att anvisa ett balansansvarigt företag till en elleverantör som saknar sådan föreslås upphöra. Enligt utredningens förslag måste elleverantören själv säkerställa balansan- svaret för att kunna inneha tillstånd. Åtskillnad mellan nätverksamhet och konkurrensutsatt verksamhet Utredningen lämnade i sitt delbetänkande förslag om en skärpt åtskillnad mellan nätverksamhet och produktion/handel med el. Förslaget innebar att en styrelseledamot, verkställande direktör eller firmatecknare i ett nätföretag inte samtidigt får ha en motsvarande ledningsfunktion i ett elproduktions- eller elhandelsföretag. Regeringen har i en remiss till Lagrådet lämnat ett förslag med samma innebörd, dock med undantag för företag med mindre än 100 000 anslutna nätkunder. Utredningen har låtit genomföra en undersökning som pekar på ett nära samarbete på företagsledningsnivå mellan nät- och elhandels- verksamheter. Detta måste anses strida mot det grundläggande syftet med ellagens krav på åtskillnad mellan dessa. Utredningen understryker att de motiv för en skärpt åtskillnad mellan nätverksamhet och produktion/han- del med el som tidigare framförts alltjämt är lika angelägna och aktuella. Utredningen föreslår att nätföretagen i sina årsrapporter skall lämna upplysningar om kostnaderna för styrelse och verkställande direktör, och huruvida dessa personer också har ledningsfunktioner i företag som är verksamma inom elproduktion eller elhandel. Effekterna för konsumenterna De flesta konsumenter påverkades relativt lite av elmarknadsreformen fram till 1 november 1999. Ett förväntat resultat vid elmarknadsrefor- mens genomförande var lägre priser för de konsumenter som utnyttjar möjligheterna att omförhandla avtal med sina leverantörer eller byta leverantör. Utredningen kan konstatera att prisnivån har stigit för samt- liga konsumenter oavsett avtalsform. Flera undersökningar har visat att elkonsumenterna har ett lågt förtro- ende för elbranschen. Detta har bl.a. lett till att fem elföretag har inrättat kundombud. Prop. 2005/06:158 Bilaga 1 97

Flera problem med elmarknaden har identifierats av ansvariga myn-

Prop. 2005/06:158

digheter och organisationer. Ett sådant är utebliven årsavstämning.

Bilaga 1

Bakgrunden förefaller vara utebliven avläsning, brister i kommunika-

tionen av mätvärden eller i företagens faktureringssystem. Problem i

samband med byte av elleverantör har bland annat gällt att ett byte

genomförts senare än förväntat men att konsumenten inte fått

information om att det skett och inte heller några fakturor från den nye

leverantören. Ett annat problem är att det tar för lång tid att få en

slutfaktura från den tidigare elleverantören efter ett leverantörsbyte.

Information om elavbrott eller tillhörande ersättningsfrågor förefaller

vara ett mindre omfattande problem.

Skattenedsättningskommittén har föreslagit att skattskyldigheten för

elskatt förs över från elleverantörerna till nätföretagen. Ett viktigt motiv

för en sådan förändring är att kunden därigenom skulle få en tydlig

elfaktura. Utredningen föreslår därför att förslaget behandlas med förtur.

Centralt anläggningsregister

Utredningen föreslår att ett centralt anläggningsregister skall införas. Ett

sådant register har föreslagits från olika håll och utredningen har fört

omfattande diskussioner om nyttan med ett sådant register samt hur det

skulle kunna utformas. Det föreslagna registret förväntas bidra till en

effektivisering av bytesprocessen till nytta för konsumenterna samt leda

till kostnadsminskningar för de berörda företagen genom ett minskat

behov av att hantera problem i samband med leverantörsbyten.

Utredningens föreslår att registret skall omfatta samtliga uttagspunkter

för el. För varje uttagspunkt skall följande uppgifter finnas registrerade:

unik anläggningsidentitet, nätföretag, elleverantör, balansansvarig och

kundidentitet. Anläggningsidentiteten skall anges med en EAN- kod och

kundidentiteten skall anges med personnummer eller organisations-

nummer. Uppgiftslämnandet till registret är obligatoriskt för samtliga

nät- och elhandelsföretag. Registret skall därmed omfatta samtliga an-

läggningar och samtliga företag skall fortlöpande uppdatera uppgifterna i

registret så snart dessa förändras för den enskilda anläggningen. All

inmatning av uppgifter skall hanteras av nätföretagen.

För att nyttan med ett centralt anläggningsregister skall kunna opti-

meras skall vissa förutsättningar vara uppfyllda. Exempelvis bör samma

kund ha både nätavtal och avtal om elleverans för en viss anläggning.

Detta gör det möjligt att matcha kunduppgifterna mot varandra samt mot

anläggningsidentiteten, vilket kommer att minska problemen med

felaktig information i samband med leverantörsbyten.

Registret omfattar uppgifter om nätföretag, elhandelsföretag och

balansföretag. En förutsättning för registret är att respektive aktör enbart

får tillgång till information som är nödvändig för företagets verksamhet.

För att säkerställa marknadens förtroende för registret bör det ägas av

staten och förvaltas av Svenska kraftnät. En kund har rätt att få tillgång

till de uppgifter som är kopplade till dennes person- eller organisations-

nummer i registret.

98

Marknadsövervakning Elmarknaden övervakas av ett flertal myndigheter som har sina egna respektive ansvarsområden. Till dessa myndigheter hör Energimyndighe- ten, Konkurrensverket, Finansinspektionen, Svenska kraftnät och Konsu- mentverket. Antalet berörda myndigheter innebär en risk för en splittrad övervakningsstruktur. Utredningen föreslår därför att det skall inrättas ett mer formaliserat samarbete genom en samrådsgrupp mellan Energimyn- digheten, Konkurrensverket, och Finansinspektionen. Ett sådant samar- bete skulle bidra till att effektivisera arbetet inom myndigheterna bl.a. genom att öka möjligheterna att utnyttja existerande expertis hos respek- tive organisation och genom att underlätta erfarenhetsutbyte och kun- skapsöverföring mellan de berörda myndigheterna. Det nordiska mark- nadsperspektivet är viktigt varför utredningen även föreslår en nordisk samrådsgrupp. De föreslagna samrådsgrupperna kommer att bidra till den kom- petensuppbyggnad som är viktig för en effektiv övervakning. Det är också betydelsefullt att säkerställa att de berörda myndigheterna har möj- lighet att bygga upp och bevara en kompetens, t.ex. i form av bransch- kunskaper, som möjliggör en effektiv övervakning av elmarknaden. Norden och Europa Utredningen har diskuterat frågan om elmarknadens omfattning och kommit fram till att det inte finns någon enkel avgränsning av råkrafts- marknaden. Underlaget visar att elmarknaden under en relativt stor del av tiden är att se som nordisk, men visar också på att elmarknaden under andra perioder är av mindre omfattning. Den nordiska marknaden finns alltså redan, men det finns utrymme för förbättringar. Utredningen lämnar förslag i denna del, och noterar också att det pågår ett omfattande arbete för att stärka integrationen. Det sker bl.a. i samarbete mellan myndigheter och branschorganisationer. Nordel, som är de nordiska systemoperatörernas organisation, har en viktig roll i utvecklingsprocessen. Vad gäller den inre marknaden för el är utbytet mellan den nordiska elmarknaden och övriga Europa på väg att utvecklas. Det återstår dock mycket arbete innan de olika nationella och regionala marknaderna ut- vecklats till en gemensam inre marknad för el. För den nordiska mark- naden kan utvecklingen i första hand väntas ske i kontakterna med närliggande marknader med befintliga överföringsförbindelser, där nordiska aktörer redan är verksamma. Inom EU utgör den nordiska mark- naden i dag en förhållandevis väl fungerande regional marknad. Nätavgifter för småskaliga elproducenter En innehavare av en småskalig elproduktionsanläggning, dvs. en anlägg- ning som kan leverera en effekt om högst 1 500 kW, är undantagen vissa nätavgifter. Utredningen har enligt sina direktiv haft i uppdrag att kart- lägga konsekvenserna av att ta bort bestämmelsen. Utredningens förslag är, mot bakgrund av utvärderingar av elcertifikatsystemet, att bestäm- melsen upphävs. Likaså föreslås att den bestämmelse i 3 kap. 14 § el- Prop. 2005/06:158 Bilaga 1 99 lagen upphävs, som innebär att kostnaden för mätning i inmatnings- punkten hos en småskalig elproducent inte skall debiteras denne. De berörda produktionsanläggningarna är i huvudsak vind- och vatten- kraftverk samt biobränsleanläggningar. Det är utredningens bedömning att prisnivån på elcertifikat framgent kommer att ligga på en nivå som möjliggör investeringar i nya anläggningar, också utan avgiftsbefrielsen. Analysen visar också att det inte krävs särskilda stödinsatser för vissa kraftslag, som exempelvis vindkraft. Systemet kan i stort väntas fungera som avsett. En förutsättning för denna slutsats är att elcertifikatsystemet förlängs efter år 2010 och att systemets ambitionsnivå och kvoter fastställs långsiktigt. En alternativ elmarknadsmodell Utredningen har särskilt analyserat en i debatten föreslagen radikal om- organisering av elmarknaden. Grundtanken bakom denna alternativa elmarknadsmodell är att spotmarknadspriserna skall ges fullt genomslag i konsumentledet. Dagens nätägare skall ta över ansvaret för de fysiska elleveranserna till slutkunder, och leveranserna skall alltid ske till rörligt spotpris. Utredningen slår inledningsvis fast att modellen skulle strida mot det gällande elmarknadsdirektivet på ett flertal punkter, liksom mot EU:s generella regler för den inre marknaden och konkurrensen på denna. Utredningen har ändå granskat modellen närmare. I sammanfattning pekar det mesta på att den alternativa modellen, om den i praktiken skulle införas i Sverige, påtagligt skulle skada konkurrensen på elmark- naden. Det skulle krävas ytterligare reglering och övervakning för att den omorganiserade elmarknaden skulle kunna fungera. Vidare skulle det, åtminstone initialt, ställas betydligt starkare krav på elkonsumenten att vara aktiv på marknaden och tillägna sig större kunskaper om elmark- nadens funktionssätt än vad som är nödvändigt i dag. Den sammanfattande slutsatsen är att det inte finns anledning att tillråda en övergång till den föreslagna alternativa elmarknaden, inte ens om detta vore möjligt utan formella hinder. Naturgasmarknaden Naturgasmarknaden har sedan år 2000 övergått från lokala monopol till en delvis konkurrensutsättning. De stora företagen har haft en tradition av att diktera villkoren på marknaden, vilket i viss mån lever kvar. Vid flera tillfällen har utredningen mötts av att de mindre leverantörerna inte vill uttala sig av oro för relationen till det företag som säljer naturgas till dem. Konkurrenssituationen på naturgasmarknaden kan därför beskrivas som outvecklad. Det finns ett antal bidragande förklaringar till detta. Infrastruktur I dagsläget produceras nästan all gas till den svenska marknaden i Danmark, men det förkommer även viss import från Tyskland. Sedan introduktionen av naturgasen i Sydsverige har nackdelarna med bara en Prop. 2005/06:158 Bilaga 1 100 tillförselväg och stora dominerande aktörer påtalats av bl.a. natur- gasanvändarna. Regeringen har nyligen beviljat tillstånd att bygga en tillförselledning från Tyskland till Sverige. Sannolikt ökar konkurrensen på marknaden eftersom möjligheterna för att köpa in naturgas från flera håll kommer att kunna skapa prispress. Detta talar för en gynnsam utveckling av en fungerande naturgasmarknad. Prisbildning Prissättningen mot användarens alternativkostnad är inte lika stark som när naturgasen introducerades i Sverige 1985. Trots detta är det ett rim- ligt antagande att oljan kommer att ha fortsatt betydelse för prissätt- ningen under den kommande tioårsperioden. Flera naturgasföretag som utredningen varit i kontakt med vittnar om att ytterligare en viktig faktor för priserna på naturgas är förhandlings- möjligheterna. Företagen anser inte att det råder konkurrens på markna- den och att det således inte finns alternativa leverantörer av naturgas. Bl.a. hänvisas till leveransavtalens utformning med grossisterna som innehåller ensamrätter genom marknadsdelning. Utredningen utgår från att naturgasföretagen känner till de nya reglerna i konkurrenslagstift- ningen och att de konkurrensbegränsande delarna i avtalen omförhandlas. Eftersom nya leveransavtal har tecknats och kommer att tecknas inom kort förutsätts att Konkurrensverket följer denna utveckling. Marknadsstruktur Under 2004 sålde Nova naturgas sin handelsverksamhet (Nova supply) till det danska företaget DONG. Förvärvet godkändes av Konkurrens- verket efter en fördjupad granskning i oktober samma år. Den dansk- svenska grossistmarknaden är mycket koncentrerad och Energimyndig- heten har uttryckt en oro för effekterna av att marknaden koncentrerats ytterligare till följd av förvärvet. Utredningen instämmer i myndighetens oro och förutsätter att Konkurrensverket följer effekterna av marknads- koncentrationen. Sedan år 2000 då den svenska marknaden konkurrensutsattes har hittills endast en slutförbrukare bytt leverantör. Naturgasmarknaden karaktäriseras av långa leveransavtal, vilket medför att berättigade kun- der under löpande avtalsperioder är förhindrade att byta leverantör. Avtalen upphör dessutom vid olika tidpunkter varför det normalt sett inte finns stora volymer utsatta för konkurrens vid ett och samma tillfälle. Detta försvårar för potentiella leverantörer att etablera sig och att snabbt ta marknadsandelar. När det gäller de avtal som nyligen har tecknats för naturgasförsäljning från år 2005 kan konstateras att DONG tecknat samtliga kontrakt med detaljhandlarna. Områdeskoncession En områdeskoncession möjliggör för företagen att planera en utbyggnad av naturgasnäten på ett rationellt sätt. Samtidigt kan den koncessions- givande myndigheten säkerställa att också det allmännas och konsumen- ternas intressen beaktas i tillräcklig utsträckning vid en utbyggnad genom Prop. 2005/06:158 Bilaga 1 101

att vid beviljande av koncession dels ställa villkor, dels bestämma vad

Prop. 2005/06:158

som är ett lämpligt område för distribution av naturgas. Utredningen

Bilaga 1

föreslår att undantaget från koncessionsplikt för naturgasledningar

belägna efter en mät- och reglerstation avskaffas och att en områdeskon-

cession för naturgasnät införs. Områdeskoncessionen bör kunna förenas

med villkor och kunna återkallas om koncessionshavaren bryter mot

naturgaslagen eller föreskrifter eller villkor utfärdade med stöd av lagen.

Områdeskoncessionen bör gälla i 25 år.

Marknadsövervakning

Tillsyn över efterlevnaden av naturgaslagen (SFS 2000:599) och av före-

skrifter eller villkor som meddelats med stöd av lagen utövas av Energi-

myndigheten. Beskrivningen av tillsynens omfattning i naturgaslagens

förarbeten skiljer sig från indelningen i Energimyndighetens reglerings-

brev. Detta skapar osäkerhet om vad som omfattas av myndighetens till-

syn. Vidare försvåras bedömningar av tillsynsverksamhetens effektivitet

och som en följd av detta även behoven av resursförstärkning. Sedan

marknadsöppningen har Energimyndighetens tillsyn varit av begränsad

omfattning. Tillsynsverksamheten kommer dock att utökas under kom-

mande år och utredningen föreslår därför att regeringens återrapporter-

ingskrav för verksamhetsområdet Tillsyn enligt naturgaslagen bör

återspegla lagstiftarens avsikter med tillsyn över naturgasmarknaden. Om

annan verksamhet skall återrapporteras inom samma verksamhetsområde

bör detta i sådana fall tydligt framgå. Vidare föreslår utredningen att upp-

ställda mål för Energimyndighetens tillsyn bör utvecklas och konkreti-

seras av myndigheten, bl.a. vad som omfattas och hur tillsynen skall be-

drivas av myndigheten. Metoderna för tillsynen bör utvärderas fortlöp-

ande av tillsynsmyndigheten.

Den fortsatta utvecklingen

En väl fungerande konkurrensutsatt naturgasmarknad verkar dämpande

på prisnivån för naturgas. Denna finns inte i dag. Utredningen har pekat

på flera faktorer som hindrar uppkomsten av en effektiv naturgas-

marknad. Begränsningar i kapacitet, avtal som låser in kunder under lång

tid och den vertikala integrationen med insyn i konkurrenternas pris-

sättning är exempel på sådana faktorer. När ett nytt regelverk träder i

kraft och marknaden öppnas ytterligare torde dock förutsättningarna öka

för att Sverige skall få en fungerande konkurrensutsatt marknad. I kom-

mande lagstiftning blir fler kunder berättigade att välja leverantör

samtidigt som handel och överföring skiljs åt. Dessutom försvinner för-

delarna med överföring för egen räkning. Den fortsatta utvecklingen på

naturgasmarknaden ser därför bättre ut än vad den har varit. Något

oroande för den framtida utvecklingen är dock att samtliga nya avtal

tecknats med en och samma leverantör.

102 El- och gasmarknadsutredningens lagförslag

1.

Förslag till

lag om ändring i ellagen (1997:857) Prop. 2005/06:158 Bilaga 2 Härigenom föreskrivs såvitt gäller ellagen (1997:857) dels att 4 kap. 10 § och 8 kap. 58 §§ skall upphävas, dels att två nya kapitel skall införas, 5 och 6 kap.,

dels att 1 kap. 4 §, 8 kap. 4 §, 4 a § och 9 §, 9 kap. 2 §, 10 kap. 1 §, 12 kap. 1 §, 2 § och 3 a § samt 13 kap. 5 § skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Med nätverksamhet avses att ställa elektriska starkströmsledningar till förfogande för överföring av el. Till nätverksamhet hör också projektering, byggande och underhåll av ledningar, ställverk och transformatorstationer, anslutning av elektriska anläggningar, mätning och beräkning av överförd effekt och energi samt annan verksamhet som behövs för att överföra el på det elektriska nätet. Med anslutning av elektriska anläggningar avses också återinkoppling av en befintlig anläggning och höjning av avtalad effekt i inmatnings- eller uttagspunkt. Lag (1999:770). 1 kap. 4 § Med nätverksamhet avses att ställa elektriska starkströmsledningar till förfogande för överföring av el. Till nätverksamhet hör också projektering, byggande och underhåll av ledningar, ställverk och transformatorstationer, anslutning av elektriska anläggningar, mätning och beräkning av överförd effekt och energi samt annan verksamhet som behövs för att överföra el på det elektriska nätet. Med anslutning av elektriska anläggningar avses också återinkoppling av en befintlig anläggning och höjning av avtalad effekt i inmatnings- eller uttagspunkt. Lag (1999:770). Med balansansvar avses det ekonomiska ansvaret för att det nationella elsystemet tillförs lika mycket el som tas ut i uttagspunkt. Med uttagspunkt avses därvid den punkt där elanvändare, enligt avtal med innehavaren av nätkoncession, tar ut el för förbrukning. 103 5 kap. Anläggningsregister 1 § För att främja konkurrensen på elmarknaden skall samtliga aktörer och myndigheter på ett effektivt sätt ges tillgång till säkra och entydiga uppgifter om överföring och leverans av el. Ett centralt register över uttagspunkter (anläggningsregister) fört med automatisk databehandling skall därför finnas hos den myndighet regeringen bestämmer (registermyndigheten). Innehavare av nätkoncession skall i anläggningsregistret föra in uppgifter enligt 3 § om samtliga uttagspunkter belägna i anslutning till koncessionshavarens ledningar. Prop. 2005/06:158 Bilaga 2 Ändamål i fråga om personuppgifter 2 § Registret skall i fråga om personuppgifter ha till ändamål att tillhandahålla uppgifter för

1.

verksamhet för vilken innehavare av nätkoncession, elleverantörer eller balansansvariga svarar enligt denna lag eller föreskrift utfärdad med stöd av lagen

2.

verksamhet för vilken staten ansvarar enligt denna lag eller föreskrift utfärdad med stöd av lagen

a)

som avser sådant förhållande som registrerats

b)

som för att kunna utföras förutsätter tillgång till registrerade uppgifter, eller

c)

som avser fullgörande av underrättelseskyldighet

Med personuppgift avses i denna lag detsamma som i personuppgiftslagen (1998:204). 104

Registerinnehåll

Prop. 2005/06:158

Bilaga 2

3 § Anläggningsregistret skall för varje uttagspunkt i landet innehålla uppgift om anläggningsidentitet, innehavare av nätkoncession, elleverantör, balansansvarig, och elanvändarens person- eller organisationsnummer samt tidpunkt för uppgiftens registrering. Med anläggningsidentitet avses därvid en för uttagspunkten unik beteckning utformad enligt ett av regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer, föreskrivet system. Regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer, får meddela föreskrifter om undantag från första stycket samt närmare föreskrifter om uppgifter enligt första stycket. Registrering 4 § Innehavare av nätkoncession skall fortlöpande registrera uppgifter enligt 3 §. Registermyndigheten får medge annan att registrera uppgifter för koncessionshavarens räkning. Regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer, får meddela närmare föreskrifter om tid och sätt för registrering av uppgifter. 5 § Den som registrerar uppgifter skall lämna registermyndigheten de upplysningar som behövs för att myndigheten skall kunna fullgöra sina uppgifter enligt denna lag och föreskrifter utfärdade med stöd av lagen. 105 Tillgång till uppgifter 6 § Registermyndigheten skall bereda elleverantörer möjlighet att ta del av uppgift om anläggningsidentitet och innehavare av nätkoncession för de uttagspunkter som en särskild elanvändare finns registrerad för. För de uttagspunkter vilka elleverantören själv är registrerad för skall han beredas möjlighet att ta del av samtliga uppgifter med undantag av uppgift om övertagande elleverantör. Registermyndigheten skall bereda balansansvariga möjlighet att ta del av samtliga uppgifter om de uttagspunkter som de är registrerade för med undantag av uppgift om elanvändare och anläggningsidentitet. Personuppgiftsansvarig 7 § Innehavare av nätkoncession är personuppgiftsanvarig enligt personuppgiftslagen (1998:204) för de personuppgifter denne registrerat. Skadestånd 8 § För skada till följd av tekniskt fel i anläggningsregistret svarar registermyndigheten. Skadetånds- ansvar föreligger dock inte, om myndigheten visar att felaktigheten beror på en omständighet utanför dess kontroll vars följder myndigheten inte skäligen kunde ha undvikit eller övervunnit. Motsvarande gäller om felaktigheten beror på någon som har anlitats av myndigheten. 9 § Utöver vad som följer av 8 § gäller bestämmelserna i 48 § personuppgiftslagen (1998:204) Prop. 2005/06:158 Bilaga 2 106 om skadestånd vid behandling av personuppgifter enligt denna lag. 10 § Den som tar del av uppgifter i registret och därvid finner en uppgift felaktig skall snarast anmäla detta till den innehavare av nätkoncession som är registrerad för uttagspunkten. 6 kap. Leverans av el mm Tillstånd 1 § För att få leverera el i uttagspunkter krävs tillstånd av regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, nätmyndigheten. 2 § Avtal om leverans av el i en viss uttagspunkt skall ingås med den elanvändare som enligt avtal med innehavaren av nätkoncession, tar ut el för förbrukning i punkten. 3 § Leverans av el får bara ske i uttagspunkter där någon åtagit sig balansansvar. 4 § Tillstånd enligt 1 § får endast ges till den som

1.

själv eller genom annan gjort ett åtagande om balansansvar för de uttagspunkter i vilka leverans av el kommer att ske,

2.

har tillgång till de tekniska system som krävs för att kunna inhämta och lämna information i enlighet med vad som föreskrivs i denna lag eller i föreskrifter utfärdade med stöd av lagen,

3.

är registrerad som producent eller leverantör av elektrisk kraft enligt skattebetalningslagen (1997:483) och

4.

innehar 

F-skattsedel.

Prop. 2005/06:158 Bilaga 2 107 5 § En ansökan om tillstånd skall vara skriftlig och innehålla uppgifter om sökandens identitet och verksamhetens organisation samt uppgifter som styrker att kraven i 4 § uppfylls. Närmare föreskrifter om ansökan meddelas av regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, nätmyndigheten. 6 § Den som erhållit tillstånd enligt 1 § skall lämna uppgift om de priser han tillämpar för leverans av el till elanvändare. Om de förhållanden som tillståndshavaren lämnat uppgift om i en ansökan enligt 5 § förändras skall detta meddelas nätmyndigheten. Närmare föreskrifter om lämnande av uppgifter enligt första stycket meddelas av regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer. Leveransskyldighet 7 § En elleverantör som levererar el till en elanvändare i en viss uttagspunkt är skyldig att fortsätta leverera el tills leveransskyldigheten upphör enligt andra eller tredje stycket. Leveransskyldigheten upphör om elanvändaren slutar att ta ut el i uttagspunkten, om någon annan elleverantör börjar leverera el till elanvändaren i uttagspunkten eller om överföringen av el enligt 11 kap. 3 eller 4 § eller enligt avtal får avbrytas på grund av att elanvändaren har försummat sina skyldigheter gentemot elleverantören. Leverensskyldigheten upphör också när tillstånd enligt 1 § upphör att gälla. Den som är skyldig att leverera el enligt denna paragraf och har ett tidsbestämt avtal med elanvändaren om leverans av el Prop. 2005/06:158 Bilaga 2 108 skall med minst 30 dagars varsel meddela elanvändaren att avtalet löper ut. Bestämmelserna i denna paragraf gäller inte de elleverantörer som avses i 9 §. Anmälan om elleverans 8 § En elleverantör, som skall börja leverera el i en uttagspunkt skall omedelbart anmäla detta till berörd innehavare av nätkoncession. Anmälan skall även innehålla en uppgift om vem som har åtagit sig balansansvaret i uttagspunkten. En elleverantör som övertar leveranserna till en elanvändare i dennes uttagspunkt får bara göra detta från och med den första dagen i en kalendermånad. Anmälan enligt första stycket skall därvid ske senast den femtonde dagen i kalendermånaden innan övertagandet skall ske. En elleverantör som övertar leveranserna till en elanvändare i dennes uttagspunkt får dock göra detta också från och med den femtonde dagen i en kalendermånad om den elleverantör som är leveransskyldig i uttagspunkten enligt 7 §, första stycket anvisats enligt 10 § första stycket och övertagandet sker inom tre månader från dagen för anvisning. Anmälan enligt första stycket skall därvid ske senast den första dagen i kalendermånaden då övertagandet skall ske. Bestämmelserna i första, andra och tredje stycket gäller inte de elleverantörer som avses i 9 §. En innehavare av nätkoncession som tar emot en anmälan enligt första stycket skall sända underrättelser i anledning därav enligt de närmare föreskrifter som meddelas av regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, nätmyndigheten. Regeringen eller, efter Prop. 2005/06:158 Bilaga 2 109 regeringens bemyndigande, nätmyndigheten får meddela närmare föreskrifter om elleverantörers skyldigheter enligt första stycket. 9 § En elleverantör som avser att under en angiven tid leverera en fastställd mängd el till en elanvändare skall anmäla detta till den elleverantör som enligt 7 § första stycket är leveransskyldig i elanvändarens uttagspunkt och till den som åtagit sig balansansvaret i uttagspunkten. Anvisningsskyldighet 10 § Elanvändare som saknar elleverantör med erforderligt tillstånd skall av berörd innehavare av nätkoncession anvisas en elleverantör, som gentemot nätkoncessionshavaren har åtagit sig att leverera el till sådana elanvändare. Nätkoncessionshavaren skall omedelbart underrätta elanvändaren om anvisning enligt denna paragraf och om innebörden av bestämmelserna i 8 §, andra och tredje stycket. Den anvisade elleverantören skall omedelbart underrätta elanvändaren om de villkor för leveransen han avser att tillämpa och om den dag då han avser att påbörja leveransen enligt avtalet. För förbrukningen av den el som inte levererats enligt ett leveransavtal med en elleverantör som innehar erforderligt tillstånd skall elanvändaren betala till den anvisade elleverantören enligt de villkor som denne tillämpar. 11 § För förbrukningen av el som sker i uttagspunkter där ingen har åtagit sig balansansvar skall den elleverantör som är leveransskyldig i uttagspunkten enligt 7 §, första stycket betala till den systemansvariga myndigheten Prop. 2005/06:158 Bilaga 2 110 En elleverantör får bara leverera el i uttagspunkter där någon åtagit sig det ekonomiska ansvaret för att det nationella elsystemet tillförs lika mycket el som tas ut i uttagspunkten (balansansvar). Ett sådant åtagande skall göras genom avtal med den systemansvariga myndigheten.

Med uttagspunkt avses därvid den punkt där en elanvändare, enligt avtal med innehavaren av nätkoncession, tar ut el för förbrukning. enligt de villkor som myndigheten tillämpar mot balansansvariga. Återkallande av tillstånd 12 § Ett tillstånd enligt 1 § skall återkallas om elleverantören i väsentlig mån inte längre uppfyller kraven i 4 §. Ett tillstånd får också återkallas om tillståndshavaren begär det. Frågor om återkallelse av tillstånd prövas av nätmyndigheten. 13 § Ett ärende eller mål om återkallande av tillstånd skall handläggas skyndsamt. 8 kap. 4 §

Ett åtagande om balansansvar skall göras genom ett avtal med den systemansvariga myndigheten.

4 a §

När

den

systemansvariga

När

den

systemansvariga

myndigheten får kännedom om

myndigheten får kännedom om

att ett avtal med myndigheten

att ett avtal med myndigheten

om balansansvar enligt 4 § första

om balansansvar enligt 4 § skall

stycket skall upphöra att gälla

upphöra

att

gälla

skall

skall

myndigheten

utan

myndigheten

utan

dröjsmål

dröjsmål

underrätta

de

underrätta

nätmyndigheten och

innehavare av nätkoncession på

de innehavare av nätkoncession

vars

ledningsnät

de

på

vars

ledningsnät

de

uttagspunkter

är

belägna

där

uttagspunkter

är

belägna

där

balansansvaret sålunda kommer

balansansvaret sålunda kommer

att

upphöra

att

gälla.

att

upphöra

att

gälla.

Innehavarna

av

nätkoncession

Innehavarna av

nätkoncession

skall

utan dröjsmål underrätta

skall utan

dröjsmål

underrätta

berörda elleverantörer.

berörda elleverantörer.

Prop. 2005/06:158 Bilaga 2 111 När någon, som i ett avtal med en elleverantör har åtagit sig balansansvaret i de uttagspunkter där elleverantören levererar el, får kännedom om att detta avtal skall upphöra att gälla skall den balansansvarige utan dröjsmål underrätta den systemansvariga myndigheten och de innehavare av nätkoncession på vars ledningsnät de uttagspunkter är belägna där balansansvaret sålunda kommer att upphöra att gälla. Om en elleverantör saknar eller det kan befaras att han kan komma att sakna någon som har åtagit sig balansansvaret i de uttagspunkter där han, enligt 5 § första stycket, är leveransskyldig skall den systemansvariga myndigheten anvisa honom någon som gentemot myndigheten har åtagit sig balansansvaret i sådana uttagspunkter. Detta åtagande skall gälla från det att det tidigare balansansvaret upphörde att gälla. Den systemansvariga myndigheten skall omedelbart underrätta berörda nätkoncessionshavare om vem som har anvisats som balansansvarig. Nätkoncessionshavarna skall utan dröjsmål underrätta berörda elleverantörer om vem som har anvisats som balansansvarig i uttagspunkterna. Lag (2002:653). När någon, som i ett avtal med en elleverantör har åtagit sig balansansvaret i de uttagspunkter där elleverantören levererar el, får kännedom om att detta avtal skall upphöra att gälla skall den balansansvarige utan dröjsmål underrätta den systemansvariga myndigheten, nätmyndigheten och de innehavare av nätkoncession på vars ledningsnät de uttagspunkter är belägna där balansansvaret sålunda kommer att upphöra att gälla. Den som övertar balansansvaret i en elanvändares uttagspunkt får bara göra det från och med den första dagen i en kalendermånad. Den elleverantör som enligt 5 § första stycket är leveransskyldig i uttagspunkten skall enligt de närmare föreskrifter som regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, nätmyndigheten meddelar underrätta berörd innehavare av

9 §

Den

som

övertar

balansansvaret i en elanvändares uttagspunkt får bara göra det från och med den första eller

femtonde

dagen

i

en

kalendermånad.

Den

elleverantör

som

enligt

6

kap.

7 § ,

första

stycket

är

leveransskyldig i uttagspunkten skall enligt de närmare föreskrifter som regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, nätmyndigheten Prop. 2005/06:158 Bilaga 2 112

nätkoncession om övertagandet

meddelar

underrätta

berörd

senast en månad innan det skall

innehavare av nätkoncession om

ske.

övertagandet

senast den

första

dagen

i

kalendermånaden

då

övertagandet skall

ske respektive

den

femtonde

dagen

i

kalendermånaden innan det skall

ske.

Den

systemansvariga

Den

systemansvariga

myndigheten får, om det finns

myndigheten får, om det finns

särskilda skäl, i det enskilda

särskilda skäl, i det enskilda

fallet medge att balansansvaret i

fallet medge att balansansvaret i

en uttagspunkt skall börja gälla

en uttagspunkt skall börja gälla

tidigare än vad som följer av

tidigare än vad som följer av

första stycket.

första stycket.

En

innehavare

av

En

innehavare

av

nätkoncession som tar emot en

nätkoncession som tar emot en

anmälan

enligt

första

stycket

anmälan

enligt

första

stycket

skall

sända

underrättelser i

skall

sända

underrättelser i

anledning

därav

enligt

de

anledning

därav

enligt

de

närmare

föreskrifter

som

närmare

föreskrifter

som

meddelas

av

regeringen

eller,

meddelas

av

regeringen

eller,

efter

regeringens

efter

regeringens

bemyndigande,

bemyndigande,

nätmyndigheten.

Lag

nätmyndigheten.

Lag

(1999:770).

(1999:770).

9 kap.

2 §

Om

en elektrisk anläggning

Om

en elektrisk anläggning

genom inverkan på en redan

genom inverkan på en redan

befintlig

sådan

anläggning

kan

befintlig

sådan

anläggning

kan

vålla person- eller sakskada eller

vålla person- eller sakskada eller

störning

i

driften,

svarar

störning

i

driften,

svarar

innehavaren av den förstnämnda

innehavaren av den förstnämnda

anläggningen

för

de

åtgärder

anläggningen

för

de

åtgärder

som behövs vid hans anläggning

som behövs vid hans anläggning

för att förebygga sådan skada

för att förebygga sådan skada

eller störning.

eller störning.

Vad som sägs i första stycket

Vad som sägs i första stycket

gäller också då en elektrisk

gäller också då en elektrisk

anläggning kan

vålla

sakskada

anläggning kan

vålla

sakskada

genom inverkan på en redan

genom inverkan på en redan

befintlig

naturgasledning,

för

befintlig

naturgasledning,

för

vilken

det

krävs

koncession

vilken det krävs koncession för

enligt naturgaslagen (2000:599).

naturgasledning

enligt

Lag ( 2000:602 ).

naturgaslagen

(2000:599).

Lag

( 2000:602 ).

Prop. 2005/06:158 Bilaga 2 113

10 kap.

1 §

Har någon tillfogats person-

Har någon tillfogats person-

eller

sakskada genom

inverkan

eller

sakskada

genom

inverkan

av

el

från

en

av

el

från

en

starkströmsanläggning,

skall

starkströmsanläggning,

skall

skadan, även om det inte följer

skadan, även om det inte följer

av

allmänna

av

allmänna

skadeståndsbestämmelser,

skadeståndsbestämmelser,

ersättas av innehavaren av den

ersättas av innehavaren av den

starkströmsanläggning

från

starkströmsanläggning

från

vilken elen senast kommit.

vilken elen senast kommit.

Ansvar

enligt första

stycket

Ansvar

enligt

första stycket

gäller inte

gäller inte

1. den som innehar en

1. den som innehar en

starkströmsanläggning

för

starkströmsanläggning

för

produktion av el där generatorn

produktion av el där generatorn

har en märkeffekt om högst 50

har en märkeffekt om högst 50

kilovoltampere,

kilovoltampere,

2. den som innehar en

2. den som innehar en

starkströmsanläggning

som är

starkströmsanläggning

som

är

avsedd för användning av el och

avsedd för användning av el och

som tillförs el med en spänning

som tillförs el med en spänning

av högst 250 volt mellan en

av högst 250 volt mellan en

ledare och jord eller, vid icke

ledare och jord eller, vid icke

direkt jordat system, mellan två

direkt jordat system, mellan två

ledare,

ledare,

3. om skadan skett på en

3. om skadan skett på en

annan elektrisk anläggning eller

annan elektrisk anläggning eller

en naturgasledning,

för

vilken

en naturgasledning,

för vilken

det

krävs

koncession

enligt

det

krävs

koncession

för

naturgaslagen (2000:599), eller

naturgasledning

enligt

naturgaslagen (2000:599), eller

4.

om

den

elektriska

4.

om

den

elektriska

anläggningen

utgörs

av

en

anläggningen

utgörs

av

en

inrättning

för

godsbefordran

inrättning

för

godsbefordran

eller är avsedd för en sådan

eller är avsedd för en sådan

inrättnings

behov

och

skada

inrättnings

behov

och

skada

uppkommit

på

egendom

som

uppkommit

på

egendom

som

har blivit mottagen för sådan

har blivit mottagen för sådan

befordran. Lag (2000:602).

befordran. Lag (2000:602).

12 kap.

Tillsyn

Tillsyn m.m.

1 §

Tillsynen

över efterlevnaden

Tillsynen

över efterlevnaden

av denna lag och av föreskrifter

av denna lag och av föreskrifter

eller villkor som har meddelats

eller villkor som har meddelats

med stöd av lagen utövas, såvitt

med stöd av lagen utövas, såvitt

avser frågor om elsäkerhet och

avser frågor om elsäkerhet och

driftsäkerheten

hos

det

driftsäkerheten

hos

det

nationella

elsystemet,

av

den

nationella

elsystemet,

av

den

eller

de

myndigheter

som

eller

de

myndigheter

som

regeringen bestämmer.

regeringen bestämmer.

Prop. 2005/06:158 Bilaga 2 114 Tillsynen i övrigt över efterlevnaden av denna lag och av föreskrifter och villkor som har meddelats med stöd av lagen utövas av nätmyndigheten. Tillsynen enligt andra stycket omfattar inte efterlevnaden av elleverantörernas skyldigheter enligt 8 kap. och av bestämmelserna i 7, 10 och 11 kap. Tillsynen i övrigt över efterlevnaden av denna lag och av föreskrifter och villkor som har meddelats med stöd av lagen utövas av nätmyndigheten. Tillsynen enligt andra stycket omfattar inte efterlevnaden av bestämmelserna i 7, 10 och 11 kap. En tillsynsmyndighet har rätt att på begäran få de upplysningar och ta del av de handlingar som behövs för tillsynen. En begäran får förenas med vite. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, nätmyndigheten får meddela föreskrifter om insamling av de uppgifter som behövs för bedömning av nättariffers skälighet. Lag (2002:121). Om nätmyndigheten avser att utöva tillsyn över en nätkoncessionshavares nättariff skall koncessionshavaren underrättas om detta. Nätmyndigheten får inte meddela ett föreläggande enligt 3 § som avser en nätkoncessionshavares nättariff för ett visst räkenskapsår om inte nätmyndigheten har underrättat nätkoncessionshavaren enligt första stycket senast ett år efter utgången av detta räkenskapsår. Lag (2002:121). 2 § En tillsynsmyndighet har rätt att på begäran få de upplysningar och ta del av de handlingar som behövs för tillsynen. En begäran får förenas med vite. En begäran gäller omedelbart. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, nätmyndigheten får meddela föreskrifter om insamling av de uppgifter som behövs för bedömning av nättariffers skälighet. Lag (2002:121). 3 a § Om nätmyndigheten avser att utöva tillsyn över en nätkoncessionshavares nättariff skall koncessionshavaren underrättas om detta. Nätmyndigheten får inte meddela ett föreläggande enligt 3 § som avser en nätkoncessionshavares nättariff för ett visst räkenskapsår om inte nätmyndigheten har underrättat nätkoncessionshavaren enligt första stycket senast ett år efter utgången av detta räkenskapsår. Lag (2002:121). Ett sådant föreläggande får dock meddelas inom fem år från utgången av det aktuella räkenskapsåret om nätkoncessionshavaren lämnat felaktiga eller vilseledande uppgifter vilka varit av avgörande betydelse för nätmyndighetens beslut om att inte utöva tillsyn. Prop. 2005/06:158 Bilaga 2 115

13 kap.

5 §

Beslut

av

nätmyndigheten

Beslut

av

nätmyndigheten

enligt

2 kap. 1820 §§,

3

kap.

enligt 2 kap. 1820 §§,

3

kap.

3 §, 68 §§, 11,

14

och

15 §§,

3 §,

68 §§, 11,

14

och

15 §§,

4 kap.

6,

7

och

10 §§

samt

4 kap. 6 och 7 §§ , 6 kap. 1 och 12

12 kap. 8 och 11 §§, beslut av en

§§ samt 12 kap. 8 och 11 §§,

tillsynsmyndighet enligt 12 kap.

beslut av

en

tillsynsmyndighet

24 §§

samt

beslut av

den

enligt 12 kap. 24 §§ samt beslut

systemansvariga

myndigheten

av

den

systemansvariga

om ersättning till den som enligt

myndigheten om ersättning till

8 kap. 2 § beordrats öka eller

den

som

enligt

8

kap.

2 §

minska produktionen av el får

beordrats

öka

eller

minska

överklagas

hos

allmän

produktionen

av

el

får

förvaltningsdomstol.

överklagas

hos

allmän

Prövningstillstånd

krävs

vid

förvaltningsdomstol.

överklagande till kammarrätten.

Prövningstillstånd

krävs

vid

överklagande till kammarrätten.

Regeringen

får

meddela

Regeringen

får

meddela

föreskrifter om överklagande av

föreskrifter om överklagande av

andra beslut enligt denna lag

andra beslut enligt denna lag

eller

enligt

föreskrifter

som

eller

enligt

föreskrifter

som

meddelats med stöd av lagen.

meddelats med stöd av lagen.

Prop. 2005/06:158 Bilaga 2 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser

1.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 2006. Bestämmelserna i 5 kap. 6 § och 6 kap. 1 § tillämpas dock först från och med den 1 januari 2007.

2.

Har en ansökan om tillstånd enligt 6 kap. 1 § ingetts senast den 31 december 2006 får verksamheten, utan hinder av vad som sägs i 6 kap. 1 §, fortsätta att bedrivas, Detta gäller dock längst till dess att lagakraftvunnet avslagsbeslut föreligger.

116 Prop. 2005/06:158 Bilaga 2

2

Förslag till

lag om ändring i naturgaslagen (2000:599) Härigenom föreskrivs såvitt gäller naturgaslagen (2000:599)

dels att det i lagen skall införas nya bestämmelser, 2 kap. 1 a §, 1 b §, 2 a §, 4 a § och 9 a § samt 3 kap. 4 a §.

dels att 2 kap. 1 §, 58 och 1011 §§, 3 kap. 8 § samt 11 kap. 4 §, skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

En naturgasledning får inte byggas eller användas utan tillstånd (koncession) av regeringen. Åtgärder för att bereda plats för en naturgasledning, såsom sprängning, schaktning, skogsavverkning, markberedning eller liknande åtgärder, får inte vidtas innan koncession meddelats. Koncession krävs inte för en naturgasledning som uteslutande skall användas inom hamn- eller industriområde. Regeringen får föreskriva undantag från kravet på koncession enligt första stycket i fråga om vissa slag av naturgasledningar eller vissa slag av åtgärder med naturgasledningar. 2 kap. 1 § En naturgasledning får inte byggas eller användas utan tillstånd (koncession) av regeringen. Åtgärder för att bereda plats för en naturgasledning, såsom sprängning, schaktning, skogsavverkning, markberedning eller liknande åtgärder, får inte vidtas innan koncession meddelats. Koncession krävs inte för en naturgasledning som uteslutande skall användas inom hamn- eller industriområde. Regeringen får föreskriva undantag från kravet på koncession enligt första stycket i fråga om vissa slag av naturgasledningar eller vissa slag av åtgärder med naturgasledningar. En sådan föreskrift får dock inte avse utlandsförbindelser.

Regeringen får bemyndiga tillsynsmyndigheten att pröva frågor om nätkoncession som inte avser en utlandsförbindelse. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, tillsynsmyndigheten får i det enskilda fallet meddela ett bindande besked om huruvida en eller flera naturgasledningar omfattas av föreskrifter om undantag från kravet på koncession. 117 Koncession får inte strida mot en detaljplan eller mot områdesbestämmelser. Om syftet med planen eller bestämmelserna inte motverkas, får dock mindre avvikelser göras. 1 a § En koncession skall avse en naturgasledning med i huvudsak bestämd sträckning (koncession för naturgasledning) eller ett nät av naturgasledningar inom ett visst område (koncession för område). 1 b § En koncession för naturgasledning får endast om det finns särskilda skäl meddelas inom ett område som omfattas av koncession för område. 2 a § En anläggning för kondenserad naturgas får inte byggas eller användas utan tillstånd (koncession) av regeringen. Koncession krävs inte för en anläggning för kondenserad naturgas som inte ansluts till en naturgasledning eller som ansluts till en naturgasledning för vilken det inte krävs koncession för naturgasledning. 4 a § Koncession för område får meddelas endast om området utgör en med hänsyn till överföringsverksamheten lämplig enhet. Koncession får inte meddelas för område som helt eller delvis sammanfaller med ett annat koncessionsområde. 5 § Koncession för naturgasledning, naturgaslager eller anläggning för kondenserad naturgas får inte strida mot en detaljplan eller mot områdesbestämmelser. Om syftet med planen eller bestämmelserna inte motverkas, får dock mindre avvikelser göras.

Vid prövning

av

frågor

om

6 §

Vid prövning av frågor om

meddelande av koncession skall

meddelande av

koncession för

bestämmelserna

i

24

kap.,

naturgasledning,

naturgaslager

5 kap. 3 § och

16

kap.

5 §

eller anläggning för kondenserad

Prop. 2005/06:158 Bilaga 2 118

miljöbalken tillämpas.

naturgas skall bestämmelserna i

24 kap., 5 kap. 3 § och 16 kap.

5 § miljöbalken tillämpas.

En

En

miljökonsekvensbeskrivning

miljökonsekvensbeskrivning

skall ingå i en ansökan om

skall ingå i en ansökan om

koncession.

När

det

gäller

koncession

för naturgasledning,

förfarandet,

kraven

på

naturgaslager eller anläggning för

miljökonsekvensbeskrivningen

kondenserad naturgas . När det

samt

planer

och

gäller

förfarandet,

kraven

på

planeringsunderlag gäller 6 kap.

miljökonsekvensbeskrivningen

miljöbalken. Vad som där sägs

samt

planer

och

om

tillståndsmyndighet

skall

planeringsunderlag gäller 6 kap.

gälla

regeringen

eller

den

miljöbalken. Vad som där sägs

myndighet

som

regeringen

om

tillståndsmyndighet skall

bestämmer.

gälla

regeringen

eller

den

myndighet

som

regeringen

bestämmer.

7 §

En

koncession får

beviljas

En

koncession

får beviljas

endast den som från allmän

endast den som från allmän

synpunkt är lämplig att utöva

synpunkt är lämplig att utöva

den verksamhet som avses med

den verksamhet som avses med

koncessionen.

Härvid

skall

koncessionen.

Härvid

skall

särskilt

beaktas

om sökanden

särskilt

beaktas

om sökanden

kan antas ha vilja och förmåga

kan antas ha vilja och förmåga

att dels utöva den verksamhet

att dels utöva den verksamhet

som

avses

med

koncessionen,

som

avses

med koncessionen,

dels

utöva

verksamheten enligt

dels

utöva

verksamheten enligt

de föreskrifter och villkor som

de föreskrifter och villkor som

kommer

att

gälla

för

kommer

att

gälla

för

verksamheten.

verksamheten.

Koncession

för

område

får

beviljas

endast

den

som dessutom är lämplig att bedriva överföring av naturgas i det begärda området. En koncession för en naturgasledning skall ange rörledningens huvudsakliga sträckning. En koncession för en naturgasledning eller ett naturgaslager skall förenas med de villkor som behövs för att skydda allmänna intressen och enskild rätt. Den skall också förenas med de villkor för anläggningens utförande och nyttjande som behövs av säkerhetsskäl eller som behövs för att i övrigt skydda 8 § En koncession skall förenas med de villkor som behövs för att skydda allmänna intressen och enskild rätt. Den skall också förenas med de villkor för anläggningens utförande och nyttjande som behövs av säkerhetsskäl eller som behövs för att i övrigt skydda människors hälsa och miljön mot skador och olägenheter och Prop. 2005/06:158 Bilaga 2 119

människors hälsa

och miljön

främja

en

långsiktigt

god

mot skador och olägenheter och

hushållning

med

mark

och

främja

en

långsiktigt

god

vatten och andra resurser eller

hushållning

med

mark

och

som av annat skäl behövs från

vatten och andra resurser eller

allmän synpunkt.

som av annat skäl behövs från

allmän synpunkt.

Det får anges som villkor för

Det får anges som villkor för

en

koncession

att

en

koncession

att

naturgasledningen

eller

naturgasledningen,

naturgaslagret

skall

vara

naturgaslagret eller anläggningen

färdigställt inom en viss tid. Om

för

kondenserad

naturgas

skall

det finns särskilda skäl kan den

vara färdigställd inom en viss tid.

angivna

tiden

förlängas.

Om det finns särskilda skäl kan

Ansökan

om

förlängning

skall

den

angivna

tiden förlängas.

göras före utgången av den

Ansökan

om

förlängning

skall

angivna tiden.

göras före utgången av den

angivna tiden.

Koncession

för

område får

villkoras av att en utbyggnad av

naturgasnätet

i

området

utförs

inom viss tid.

9 a § Gränserna för en koncession för område får ändras av tillsynsmyndigheten, om det behövs för ändamålsenlig överföring av naturgas och det kan ske utan synnerlig olägenhet för koncessionshavaren.

10 §

En koncession skall meddelas

En

koncession

för

för fyrtio år. Om det finns

naturgasledning,

naturgaslager

särskilda skäl eller om sökanden

och anläggning

för

kondenserad

begär det, får dock kortare tid

naturgas

skall

meddelas

för

bestämmas.

fyrtio år. En koncession för

område

skall

meddelas

för

tjugofem

år. Om

det

finns

särskilda skäl eller om sökanden

begär det, får dock kortare tid

bestämmas.

Koncessionens

giltighetstid

11 §

Koncessionens

giltighetstid

får

på

ansökan

av

får

på

ansökan

av

koncessionshavaren

förlängas

koncessionshavaren

förlängas

med fyrtio år i taget. Om det

med fyrtio år i taget eller med

finns särskilda skäl eller om

tjugofem år i taget om

sökanden begär det, får dock

koncessionen avser område . Om

kortare tid bestämmas.

det finns särskilda skäl eller om

sökanden begär det, får dock

I ett ärende om förlängning

kortare tid bestämmas.

I ett ärende om förlängning

av

giltighetstiden skall 4-8

§§

av giltighetstiden skall

4-8

§§

Prop. 2005/06:158 Bilaga 2 120

tillämpas.

tillämpas.

Ansökan

om förlängning

av

Ansökan

om förlängning

av

giltighetstiden bör göras senast

giltighetstiden bör göras senast

två

år före

koncessionstidens

två

år före

koncessionstidens

utgång. Koncessionen gäller till

utgång. Koncessionen gäller till

dess

att

ansökningen

har

dess

att

ansökningen

har

prövats slutligt.

prövats slutligt.

3 kap.

Mätning av transporterad

Skyldighet att ansluta

naturgas

ledning

4 a § Vill någon ansluta en naturgasledning som innehas av en berättigad kund till en naturgasledning som omfattas av en koncession för naturgasledning istället för till ett ledningsnät som omfattas av en koncession för område, får den som har koncession för naturgasledning göra anslutningen endast efter medgivande från den som har koncession för området. Om sådant medgivande inte lämnas får tillsynsmyndigheten, om det finns särskilda skäl, meddela tillstånd till anslutningen. Anskaffande av energi för drift av naturgasledningar 8 § Beslut av en myndighet enligt 2 kap. 14 och 15 §§ samt 6 kap. 3,6 och 9 §§ får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Regeringen får meddela föreskrifter om överklagande av andra beslut enligt denna lag Den som innehar koncession för naturgasledning skall på ett öppet, icke-diskriminerande och marknadsorienterat sätt anskaffa den energi som behövs för att bedriva överföring av naturgas. 11 kap. 4 § Beslut av en myndighet enligt 2 kap. 14 och 15 §§, 3 kap. 4 a §, 6 kap. 3 §, 10 kap. 3,6 och 9 §§ får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Regeringen får meddela föreskrifter om överklagande av andra beslut enligt denna lag Prop. 2005/06:158 Bilaga 2 121

eller enligt föreskrifter som

eller enligt föreskrifter som

Prop. 2005/06:158

meddelats med stöd av lagen.

meddelats med stöd av lagen.

Bilaga 2

Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser

1.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 2006.

2.

Innehavare av naturgasledning byggd innan den 1 juli 2006, för vilken koncession krävs enligt denna lag, och som vid ikraftträdandet saknar koncession, skall inge ansökan om koncession senast sex månader efter lagens ikraftträdande. Regeringen, eller den myndighet regeringen bemyndigar, får för sådan ansökan om koncession meddela undantag från bestämmelser om vad som skall ingå i en koncessionsansökan.

Har ansökan om koncession ingivits i föreskriven tid får naturgasledningen, utan hinder av vad som sägs i 2 kap. 1 §, få fortsätta att användas. Detta gäller dock längst till dess att lagakraftvunnet avslagsbeslut föreligger. 122 Prop. 2005/06:158 Bilaga 2

3

Förslag till

lag om ändring i miljöbalken Härigenom föreskrivs att 11 kap. 23 § miljöbalken skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

11 kap.

23 §

Tillstånd

skall

lämnas

till

Tillstånd

skall

lämnas

till

följande

vattenverksamhet,

om

följande

vattenverksamhet,

om

inte något annat följer av 2 kap.

inte något annat följer av 2 kap.

9 §:

9 §:

1. vattenverksamhet som vid

1. vattenverksamhet som vid

prövning

av annan verksamhet

prövning

av

annan verksamhet

enligt 17 kap. 1 eller 3 § har

enligt 17 kap. 1 eller 3 § har

angetts som ett villkor för

angetts som ett villkor för

verksamhetens utövande,

verksamhetens utövande,

2. anläggande av broar och

2. anläggande av broar och

annan vattenverksamhet för väg,

annan vattenverksamhet för väg,

järnväg, tunnelbana eller spårväg

järnväg, tunnelbana eller spårväg

vars anläggande har prövats i

vars anläggande har prövats i

särskild ordning,

särskild ordning,

3. anläggande av rörledningar

3. anläggande av rörledningar

i vatten som koncession har

i vatten som koncession har

meddelats

för

enligt

lagen

meddelats

för

enligt

lagen

(1978:160)

om

vissa

(1978:160)

om

vissa

rörledningar,

rörledningar,

4.

verksamhet

som

4.

verksamhet

som

bearbetningskoncession

har

bearbetningskoncession

har

meddelats

för

enligt

lagen

meddelats

för

enligt

lagen

(1985:620)

om

vissa

(1985:620)

om

vissa

torvfyndigheter,

torvfyndigheter,

5.

anläggande

av

5.

anläggande

av

naturgasledningar

i vatten

som

naturgasledningar

i vatten

som

koncession

har meddelats

för

koncession

för naturgasledning

enligt naturgaslagen (2000:599).

har

meddelats

för

enligt

Lag (2000:600) .

naturgaslagen

(2000:599).

Lag

(2000:600) .

123 Prop. 2005/06:158 Bilaga 2

4

Förslag till

lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) Härigenom föreskrivs såvitt gäller sekretesslagen (1980:100) att det i lagen skall införas en ny bestämmelse, 8 kap. 30 §.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

8 kap.

30 §

Sekretess

gäller i

myndighets

verksamhet

som

avser

hållande

av anläggningsregister

enligt

ellagen (1997:857) för uppgift om

registrerad, om det inte står klart

att uppgiften kan röjas utan att

den som uppgiften rör lider

skada.

Trots

sekretessen

får

uppgift

lämnas till den som ingått avtal

om elleverans, balansansvar eller

överföring av el med den som

uppgiften

berör.

Uppgift

om

anläggningsidentitet

och

innehavare

av

nätkoncession

får

dessutom utlämnas till den som

innehar tillstånd enligt 6 kap. 1 §

ellagen.

Den

registerhållande

myndigheten

skall

lämna

ut

uppgift i

anläggningsregistret

till

nätmyndigheten.

124 Förteckning över remissinstanserna Prop. 2005/06:158 Bilaga 3 El- och gasmarknadsutredningens slutbetänkande har tillställts 48 remiss- instanser. Yttrande har lämnats av följande remissinstanser: Miljööver- domstolen vid Svea Hovrätt, Länsrätten i Södermanlands län, Räddnings- verket, Ekonomistyrningsverket, Statskontoret, Konsumentverket, Natur- vårdsverket, Konkurrensverket, Glesbygdsverket, Affärsverket svenska kraftnät, Statens energimyndighet, Svenskt Näringsliv, Lantbrukarnas Riksförbund (LRF), Svensk Energi, Svensk Fjärrvärme, Landsorganisa- tionen i Sverige (LO), HSB Riksförbund, Hyresgästernas Riksförbund, Oberoende elhandlare, Svensk Elbrukarförening, Svenska Gasfören- ingen, Sveriges Allmännyttiga Bostadsföretag, Sveriges Energifören- ingars Riksorganisation, Villaägarnas Riksförbund, Vindkraftens Investe- rare och Projektörer ekonomiska förening, Vindkraftsleverantörerna i Sverige ekonomiska förening, Sveriges Kommuner och Landsting. Här- utöver har Fortum, Nova Naturgas AB, Justitiekanslern, Hallands Vatten- kraftförening, Vebro Industri AB, VEGAB, Finansinspektionen och Svensk Vindkraftförening inkommit med skrivelser. Riksrevisionen, Handelshögskolan i Stockholm, Elsäkerhetsverket, Företagarna, Sveriges Akademikers Centralorganisation (SACO) samt Företagarförbundet har avstått från att yttra sig. Kammarrätten i Stockholm, Kungliga tekniska högskolan, Svenska Naturskyddsföreningen, Tjänstemännens centralorganisation (TCO), Näringslivets Regelnämnd, Föreningen Sveriges Energirådgivare, Kon- sumenternas Elrådgivningsbyrå, Nord Pool ASA, Plast- och Kemiföre- tagen, Riksbyggen, Sveriges Bostadsrättsföreningars Centralorganisation, Sveriges Fastighetsägareförbund, Sveriges Konsumenter i Samverkan, Sveriges Konsumentråd, SIGC- Swedish Industrial Gas Consortium samt Vindkraftsleverantörerna har inte inkommit med svar. 125

Gasförsörjningsdirektivet, rådets direktiv 2004/67/EG Prop. 2005/06:158 Bilaga 4 126 Prop. 2005/06:158 Bilaga 4 127 Prop. 2005/06:158 Bilaga 4 128 Prop. 2005/06:158 Bilaga 4 129 Prop. 2005/06:158 Bilaga 4 130 Sammanfattning av Energimyndighetens rapport Trygg Gas Prop. 2005/06:158 Bilaga 5 Direktivet reglerar åtgärder för att säkerställa en tryggad gasförsörjning och omfattar följande krav på åtgärder från medlemsstaterna. Ta fram en allmän strategi där miniminormer samt roll- och ansvarsfördelning mellan aktörerna anges. Särskilt ska leveranserna till hushållskonsumenterna tryggas. Krissituationer ska hanteras genom nationella strategier och planer, vilka ska implementeras i lagstiftningen, eller i sista hand hanteras med stöd av en gemenskapsmekanism. Nationella förutsättningar Förutsättningarna för det svenska naturgassystemet skiljer sig i flera avseenden från dem som gäller på större delen av kontinenten. Den svenska marknaden ligger i periferin av det europeiska systemet och det finns bara en tillförselledning till landet. I praktiken kommer nästan all naturgas till den svenska marknaden från danska källor i Nordsjön. Sverige har inga kostnadseffektiva naturliga förutsättningar för naturgaslager som kan bidra till en ökad trygghet i naturgasleveranserna. Flertalet av de instrument för en tryggad naturgasförsörjning som föreslås i direktivet förutsätter en utbyggd infrastruktur med flera tillförselvägar. Dessa förutsättningar finns inte i Sverige. Generellt sett är emellertid allvarliga störningar i transporten ovanliga. I det svenska transmissionssystemet, inklusive transitledningen i Danmark, har det inte inträffat några oplanerade avbrott under de tjugo år som det svenska systemet har varit i drift. Ett flertal infrastrukturprojekt gällande gas i Sverige och övriga Norden planeras för närvarande. Förverkligas dessa, kan flera av dem på längre sikt leda till en ökad försörjningstrygghet. Enligt direktivet för tryggad gasförsörjning ska medlemsstaterna offentliggöra en rapport som bland annat redovisar ett regelverk som ger tillräckliga incitament till ny- investeringar för prospektering och produktion, lagring, LNG 1 och transport av gas. Allmän strategi och miniminormer En allmän strategi innebär en strategi för de generella åtgärder som ska vidtas inom landet i syfte att upprätthålla ett robust och leveranssäkert naturgassystem samt de åtgärder de olika aktörerna vidtar för att kunna hantera olika typer av störningar. Energimyndigheten föreslås, i sin roll som tillsynsmyndighet för beredskap och försörjningstrygghet inom energiområdet, få till uppgift att upprätta Sveriges allmänna nationella strategi för att säkerställa lämpliga nivåer på en tryggad naturgasförsörjning. Enligt Energimyndighetens förslag bör miniminormer som minst uppfylls i den svenska naturgasförsörjningen sammanfalla med normer för försörjningstrygghet, vilka är kriterier för försörjningstrygghet för särskilda

1 Liquefied Natural Gas (naturgas i vätskefas).

131

kunder, minst hushållskonsumenter, enligt artikel 4 i direktivet. Dessa

Prop. 2005/06:158

normer behandlas i nedanstående avsnitt.

Bilaga 5

Energimyndigheten bör få i uppdrag att fastställa miniminormer och normer

för försörjningstrygghet.

Försörjningstrygghet för särskilda kunder

Normer försörjningstrygghet ska tas fram för att säkra gasleveranserna till

särskilda kunder, vilka minst ska omfatta hushållskonsumenter. I svensk

lagstiftning (Naturgaslagen 2005:403) definieras konsumenter såsom fysisk

person till vilken naturgas överförs eller levereras huvudsakligen för

ändamål som faller utanför näringsverksamhet, och det är därför lämpligt att

låta direktivets hushållskonsument motsvara konsument i den svenska

lagstiftningen. Normer för försörjningstrygghet anpassade efter svenska

förhållanden kan formuleras som följer:

Gasförsörjningen för konsumenter upprätthålls i vart fall:

a) vid ett partiellt avbrott i den nationella gasförsörjningen som ej

överstiger 24 timmar,

b) särskilt under vinterperioden december till och med februari,

c) under tjugoårsvintrar 2 .

Konsumenterna ska undantas från bortkoppling i de fall bortkoppling av

viss användning blir aktuell.

Förutsättningarna för uppfyllande av miniminormerna är goda med

beaktande av vad som anges i kapitel 0 nedan.

Nationella åtgärder för krissituationer

Ur ett svenskt perspektiv uppstår en kris som kan leda till att miniminormer

och normer för försörjningstrygghet svårligen kan upprätthållas om

exempelvis Öresundsledningen skadas, vilket kan leda till ett partiellt eller

totalt avbrott på tillförseln av naturgas till den svenska marknaden. För en

sådan situation krävs åtgärder av aktörerna på marknaden av säkerhetsskäl

vid bortkoppling av kunder och för att driften ska kunna återupptas så

snabbt och säkert som möjligt då gasen återkommer. För att klara

energiförsörjningen och därmed el- och värmeproduktionen på marknaden

krävs åtgärder som ej omfattas av direktivet om åtgärder för att säkerställa

en tryggad naturgasförsörjning, exempelvis ransonering av bränslen för att

säkerställa vissa samhällsfunktioner.

2 Enligt SMHI: 20-årsvinter är den vintertemperatur som underskrids i genomsnitt var 20:e år och är 4-5 grader kallare än en normalvinter. Till skillnad från en 10-årsvinter som är 3-4 grader kallare än en normalvinter. 132 Roll och ansvarsfördelning mellan aktörer och myndigheter Utgångspunkten för lagförslaget är att så långt som möjligt följa den uppdelning av uppgifter och ansvar som gäller på elmarknaden. Därmed skapas förutsättningar för en tydlig och effektiv ansvars- och rollfördelning mellan å ena sidan aktörer och myndigheter, och å andra sidan berörda myndigheter, i första hand Energimyndigheten och Svenska Kraftnät. Aktörerna på naturgasmarknaden bör ha strategier och planer för hur olika störningar och avbrottssituationer ska hanteras. Med aktörer avses i första hand innehavare av ledningsnät och lager, handelsföretag och balansansvariga företag. Även berörda myndigheter förväntas upprätta strategier och planer för hantering av störningar och avbrottssituationer. Några särskilda krav på större naturgasförbrukare med anledning av föreliggande direktiv utöver de som finns i gällande naturgaslag, föreslås ej. Svenska Kraftnät systemansvarig myndighet föreslås ta fram strategier och planer för hur olika störnings- och avbrottssituationer ska hanteras för att upprätthålla balansen i systemet baserad på möjligheter att utnyttja linepack (beskrivs närmare under 8.3.2) och lager i olika driftssituationer samt i vilken grad bortkoppling är möjlig. I strategin ska framgå hur pass kraftfulla åtgärder som kan behövas sättas in beroende på förväntad varaktighet för störningen. Som en kraftfull åtgärd har Svenska Kraftnät idag möjlighet att beordra bortkoppling. Genom sin samordnande roll är det lämpligt att Svenska Kraftnät också har ansvaret för att informera i förebyggande syfte och för att kommunikationsvägar finns upprättade när en störning inträffar, så länge systembalansen kan upprätthållas. Vid en befarad utdragen, allvarligare störning, informeras Energimyndigheten som agerar efter upprättade planer och strategier. Ledningsinnehavare och innehavare av lager eller LNG-anläggningar har ansvar för drift och underhåll av sina anläggningar samt för att samla in och föra vidare uppgifter om olika driftsdata samt verksamma gashandelsaktörer i nätet. Eftersom vissa kunder särskilt ska värnas, måste ledningsinnehavarna ha uppgifter om var i nätet hushållskonsumenter finns i händelse av att en bortkoppling blir nödvändig. Hur stor volym som är bortkopplingsbar i olika delar av nätet ska rapporteras till systemansvarig myndighet. För att säkerställa att miniminormer och normer för försörjningstrygghet kan uppfyllas är förslaget att aktörerna på naturgasmarknaden ska ha planer och strategier för att kunna hantera störningar och avbrott. Det bör vara Energimyndighetens ansvar att granska och godkänna dessa planer och strategier. En krissituation innebär bland annat att Svenska Kraftnät inte kan upprätthålla balansen i systemet. Den systemansvarige myndigheten bör dock ha en strategi för att informera aktörerna om den uppkomna situationen. Samtliga ledningsägare och lagerinnehavare bör ha en strategi för vilka skyddsåtgärder som måste vidtas samt vilka åtgärder som behöver vidtas då gasen kommer tillbaka och hur en återgång till ett normalt driftläge Prop. 2005/06:158 Bilaga 5 133 kan genomföras. Energimyndigheten föreslås upprätta en nationell strategi för hur en krissituation ska hanteras, vilket ska ingå i den allmänna strategin. Vad gäller rent fysiska åtgärder i den tekniska infrastrukturen föreslås att den systemansvariga myndigheten redan nu får samma ansvar som myndigheten har för elsystemet. Genom detta garanteras att en fortsatt hög driftsäkerhet hos naturgasanläggningarna i det svenska systemet upprätthålls också vid eventuella förändringar av infrastrukturen. Förslaget innebär att den systemansvariga myndigheten har ett ansvar för att pröva om åtgärder för att säkerställa naturgasförsörjningen vid försörjningskriser behöver vidtas i den tekniska infrastrukturen. Med teknisk infrastruktur avses här sådana anläggningar som anges i naturgaslagen 1 kap. 1 §, det vill säga anläggningar hos innehavare av ledningar, lagringsanläggningar och förgasningsanläggningar. Det kan gälla åtgärder för att möjliggöra reparationsarbeten och fysiska skyddsåtgärder i och av anläggningar, till exempel förstärkning av byggnadskonstruktion och lagring av reservdelar. Konsekvensbeskrivning Syftet med direktivet är att säkra en trygg naturgasförsörjning och samtidigt bidra till en väl fungerande inre marknad för gas. De åtgärder som vidtas får inte innebära en orimlig eller oproportionerlig börda för aktörerna. De åtgärder som förslås har mycket begränsad inverkan på marknadens aktörer och bedöms inte påverka konkurrenssituationen. De planer och strategier som föreslås ska tas fram medger en stor flexibilitet utifrån olika individuella förutsättningar. Det finns inga krav på egenfinansierade kostsamma investeringar eller andra ekonomiskt betungande åtgärder som kan snedvrida konkurrensen eller belasta enskilda företag. En stor del av de förebyggande åtgärder som vidtas enligt Naturgaslagen kan omsättas i planer och strategier i enlighet med implementeringen av föreliggande direktiv. Motsvarande gäller även andra aktörer och myndigheter. Eftersom konsekvenserna av implementeringen är ringa kommer även miljöpåverkan att vara begränsad. Den miljöpåverkan som kan uppstå vid störningar i leveranserna av naturgas, till följd av att andra bränslen används, måste betraktas som mycket marginell. Rutiner för rapportering Idag finns regler och rutiner för övervakning och rapportering av försörjningstryggheten i enlighet med EG-direktivet om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas 3 (artikel 5). De uppgifter som

3 Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/55/EG av den 26 juni 2003 om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas och om upphävande av direktiv 98/30/EG. Prop. 2005/06:158 Bilaga 5 134

ska rapporteras enligt Gasförsörjningsdirektivet 4 (artikel 5) föreslås ingå i

Prop. 2005/06:158

gällande rapportering och följa de rutiner som gäller för den

Bilaga 5

rapporteringen. Regeringen ansvarar för rapporteringen till

kommissionen som bör ske första gången den 31 juli 2006 och därefter

den 31 juli varje år. Underlag till denna rapport tas fram av

Energimyndigheten i samarbete med Svenska Kraftnät.

Finansiering av föreslagna åtgärder Åtgärderna enligt Gasförsörjningsdirektivet får inte medföra en orimlig och oproportionerlig börda för aktörerna. Miniminormerna är utformade så att dessa villkor uppfylls. I det fall åtgärderna leder till kostnader för marknadsaktörerna föreslås de bekostas av företagen själva. Energimyndigheten föreslås nya uppgifter. Enligt förslaget ska myndigheten upprätta en allmän strategi för tryggad naturgasförsörjning och en krisberedskap samt utöva tillsyn av aktörerna inom sitt ansvarsområde för en trygg försörjning. Myndigheten bör tillföras de ytterligare personella resurser som erfordras för att för att fullgöra dessa uppgifter. Energimyndigheten bedömer att resursbehovet uppgår till en heltidstjänst på handläggarnivå, vilket motsvarar 900 000 kronor per år. Vad avser den systemansvariga myndighetens arbete med strategier, planer och samordning av dessa med marknadens aktörer bedöms detta arbete till stor del inrymmas i systemansvarsrollen. Svenska Kraftnät föreslår att den utökade administrationen till följd av försörjningsdirektivet samt vissa åtgärder som behöver vidtas i den tekniska infrastrukturen, i anläggningar hos innehavare av ledningar, lagringsanläggningar och förgasningsanläggningar, för att en god försörjningstrygghet ska upprätthållas finansieras genom en omprioritering av tillgängliga medel inom ramen för Elberedskapsanslaget.

4 Rådets direktiv 2004/67/EG av den 26 april 2004 om åtgärder för att säkerställa en tryggad naturgasförsörjning. 135 Energimyndighetens förslag till lagtext Energimyndigheten föreslår följande tillägg till Naturgaslagen: X kap. Försörjningstrygghet

§

1 Naturgasföretag skall ombesörja nödvändig planläggning och vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa naturgasförsörjningen vid försörjningskriser.

§

2 Den systemansvariga myndigheten skall ombesörja nödvändig planläggning och vidta nödvändiga åtgärder för att inom ramen för sitt systemansvar säkerställa naturgasförsörjningen vid försörjningskriser. Vid försörjningskriser skall begränsning och avbrytande av överföring av naturgas i första hand ske så att gasförsörjningen för konsumenter säkras och att myndighetens åtaganden enligt denna bestämmelse uppfylls.

§

3 Tillsynsmyndigheten skall upprätta en nationell strategi för att säkerställa lämpliga nivåer för en trygg gasförsörjning samt vidta de överordnade, planläggningsmässiga, samordnande och övriga åtgärder som behövs för att säkerställa naturgasförsörjningen vid försörjningskriser, samt vidare upprätta och offentliggöra en nationell strategi för krissituationer där lämpliga nivåer för tryggad gasförsörjning säkerställs.

§

4 Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, tillsynsmyndigheten skall meddela närmare föreskrifter om de olika marknadsaktörernas roller samt om den planläggning och de åtgärder som behövs för att säkerställa naturgasförsörjningen vid försörjningskriser.

§

5 Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, tillsynsmyndigheten skall meddela närmare föreskrifter om miniminormer som skall uppfyllas av aktörerna på naturgasmarknaden samt normer för försörjningstrygghet för konsumenter.

§

6 Den systemansvariga myndigheten prövar om åtgärder för att säkerställa naturgasförsörjningen vid försörjningskriser behöver vidtas i anläggningar som anges i 1 kap. 1 § och fattar beslut om sådana. Beslutet får inte vara mer betungande än vad som kan anses vara skäligt med hänsyn till anläggningens eller verksamhetens omfattning och betydelse. Naturgasföretag som innehar en sådan anläggning som anges i 1 kap. 1 § är skyldig att vidta de åtgärder för att säkerställa naturgasförsörjningen som beslutas enligt första stycket. Om det kan anses lämpligt får ett beslut om åtgärder i stället riktas till ägaren till anläggningen.

Ersättning betalas för kostnader för åtgärder som vidtas efter beslut enligt första stycket. Ersättning betalas dock inte ut för kostnader för uppgiftslämnande och planering av egna uppgifter för att trygga naturgasförsörjningen.

§

7 Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, den systemansvariga myndigheten får utfärda närmare föreskrifter om åtgärder för att möjliggöra reparationsarbeten och fysiska skyddsåtgärder i anläggningar

enligt 1 kap. 1 §. Den systemansvariga myndigheten har på begäran rätt att Prop. 2005/06:158 Bilaga 6 136

av den som kan åläggas att utföra åtgärder för att säkerställa

Prop. 2005/06:158

naturgasförsörjningen få de upplysningar och handlingar som behövs för

Bilaga 6

klarläggande av om åtgärder behöver vidtas.

§ 8 Regeringen får meddela närmare föreskrifter om tillsynsmyndighetens

och den systemansvariga myndighetens befogenheter enligt detta kapitel.

Energimyndigheten föreslår följande tillägg för att möjliggöra för den systemansvariga myndigheten att prioritera hushållskunder: 7 kap. Övergripande systemansvar 2 § Den systemansvariga myndigheten får, i den utsträckning det behövs för att kunna utöva systemansvaret, beordra innehavare av naturgaslager och förgasningsanläggningar att, mot marknadsmässig ersättning, öka eller minska inmatning eller uttag av naturgas från överföringsledningarna och anläggningarna. Om systemansvaret inte kan utövas genom åtgärder som nämns i första stycket, får den systemansvariga myndigheten, i den utsträckning det behövs för att kunna utöva systemansvaret, beordra innehavare av naturgasledningar att begränsa eller avbryta överföring av naturgas till kunder. I den utsträckning systemansvaret så medger skall , med undantag för de begränsningar som stadgas i X kap. 2 § denna lag, begränsning och avbrytande av överföring genomföras så rättvist som möjligt. Därvid skall, i den utsträckning det är möjligt, ledningsinnehavares åtaganden beträffande leveranssäkerhet beaktas. Närmare föreskrifter om den systemansvariga myndighetens befogenheter enligt första och andra styckena meddelas av regeringen. Av 10:1 Naturgaslagen framgår att tillsynen över efterlevnaden av lagen och av föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen utövas av tillsynsmyndigheten. Av 10:2 Naturgaslagen framgår att Tillsynsmyndigheten har rätt att på begäran få de upplysningar och ta del av de handlingar som behövs för tillsynen. Behovet att ge den systemansvariga myndigheten rätt att kräva in ytterligare information från aktörerna bör utredas i samband med att den nya Naturgasförordningen utreds. Av 10:3 Naturgaslagen framgår att Tillsynsmyndigheten får meddela de förelägganden som behövs för att trygga efterlevnaden av de föreskrifter och villkor som omfattas av tillsynen och att ett föreläggande får förenas med vite. Av 10:5 Naturgaslagen framgår att regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, tillsynsmyndigheten får meddela föreskrifter om avgifter för att finansiera de uppgifter som Tillsynsmyndigheten har enligt denna lag och enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. 137

Energimyndigheten föreslår följande tillägg till 11 kap övriga

Prop. 2005/06:158

bestämmelser

Bilaga 6

11 kap. Övriga bestämmelser

Överklagande

§ 4 Beslut av Tillsynsmyndigheten enligt 2 kap. 15 och 16 §§, 6 kap. 5 §

första stycket, 7 kap. 5 § andra stycket samt 10 kap. 3, 4, 7 och 10 §§ samt

beslut av den systemansvariga myndigheten om ersättning till den som

enligt X kap. 6 § beordrats att vidta åtgärder som avses i nämnda paragraf

och beslut om ersättning till den som enligt 7 kap. 2 § beordrats att öka eller

minska inmatning eller uttag av naturgas får överklagas hos allmän

förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till

kammarrätten.

Regeringen får meddela föreskrifter om överklagande av andra beslut

enligt denna lag eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd av lagen .

Förslag till förordning Energimyndigheten föreslår vidare följande nya förordningsbestämmelser. Bestämmelserna kan tas in som ett tillägg till Naturgasförordningen. Alternativt kan bestämmelserna föras in i en ny förordning (Naturgasberedskapsförordningen).

§

1 Denna förordning innehåller föreskrifter som reglerar den nödvändiga planläggning och de nödvändiga åtgärder som behövs för att säkerställa naturgasförsörjningen vid försörjningskriser enligt vad som stadgas i X kap. Naturgaslagen (2005:403).

§

2 Skyldiga att vidta åtgärder för att trygga naturgasförsörjningen är naturgasföretag och den systemansvariga myndigheten. Naturgasföretag definieras på samma sätt som i Naturgaslagen.

§

3 Naturgasföretag skall upprätta en strategi och en plan för en tryggad gasförsörjning. Denna strategi och plan skall uppfylla de krav som tillsynsmyndigheten fastställer.

§

4 Den systemansvariga myndigheten skall inom ramen för sitt systemansvar upprätta en övergripande strategi och plan för en tryggad gasförsörjning.

§

5 Tillsynsmyndigheten skall meddela närmare föreskrifter om innehållet i samt ordningen för upprättandet av de strategier och planer som skall upprättas enligt 3 och 4 §§.

§

6 Tillsynsmyndigheten skall meddela närmare föreskrifter om de miniminormer som skall uppfyllas av naturgasföretagen och den systemansvariga myndigheten samt om de normer för försörjningstrygghet för konsumenter som skall säkras.

I vart fall följande normer för försörjningstrygghet för konsumenter skall säkras: 138 Prop. 2005/06:158 1. vid ett partiellt avbrott i den nationella gasförsörjningen under en period Bilaga 6 som skall fastställas med beaktande av nationella förhållanden,

2.

vid extrem kyla under en nationellt fastställd period med hög förbrukning, samt

3.

under perioder med extremt hög efterfrågan på gas under de kallaste perioderna som statistiskt inträffar vart tjugonde år.

Konsumenter definieras på samma sätt som i Naturgaslagen.

§

7 För fullgörandet av sina skyldigheter enligt denna förordning får naturgasföretagen och den systemansvariga myndigheten använda bland annat de instrument som framgår i bilaga till denna förordning.

§

8 Den strategi och plan som upprättas av naturgasföretagen skall godkännas av tillsynsmyndigheten. Den strategi och plan som upprättas av den systemansvariga myndigheten skall delges tillsynsmyndigheten.

§

9 Tillsynsmyndighetens beslut enligt denna förordning eller enligt föreskrifter utfärdade med stöd av denna förordning får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.

Det bör säkerställas att naturgasföretagen har skyldighet att lämna de uppgifter som myndigheterna behöver till tillsynsmyndigheten samt den systemansvariga myndigheten. Av utredningen framgår förslag på miniminormer samt normer för försörjningstrygghet enligt § 5 ovan som skulle regleras i Myndighetsföreskrifter. Förslag till följdändringar Energimyndigheten föreslår följande ändring i förordningen (2004:1299) med instruktion för Statens energimyndighet. 9 § Energimarknadsinspektionen har till uppgift att 1. besluta om föreskrifter och besluta i ärenden som rör myndighetens uppgifter enligt ellagen (1997:857), Naturgaslagen (2005:403) med undantag för frågor om försörjningstrygghet, och lagen (1978:160) om vissa rörledningar, och Rapporteringsskyldigheten enligt Artikel 5 bör regleras på samma sätt som den rapporteringsskyldighet som krävs enligt Naturgasmarknadsdirektivet. Det bör säkerställas att aktörerna har skyldighet att lämna de uppgifter som behövs för rapporteringen. Detta kan eventuellt föranleda tillägg till Naturgaslagen, Naturgasförordningen och myndighetsföreskrifter utfärdade med stöd av dessa. 139 Förteckning över remissinstanserna till rapporten Trygg Gas Rapporten och författningsförslaget har tillställts totalt 31 remissinstan- ser; Svar har kommit in från Riksrevisionen, Hovrätten för Västra Sve- rige, Kammarrätten i Stockholm, Länsrätten i Södermanlands län, För- svarsmakten, Krisberedskapsmyndigheten, Statens Räddningsverk, Eko- nomistyrningsverket, Statskontoret, Konsumentverket, Naturvårdsverket, Boverket, Konkurrensverket, Elsäkerhetsverket, Energimarknadsinspek- tionen inom Statens energimyndighet, Verket för näringslivsutveckling (NUTEK), Sveriges Kommuner och Landsting, Svenskt näringsliv, Lant- brukarnas Riksförbund, Svensk Energi, Fastighetsägarna Sverige, HSB Riksförbund, Swedish Industrial Gas Consortium (SGIC), Svenska Gas- föreningen och Villaägarnas Riksförbund. Härutöver har en skrivelse kommit in från Nova Naturgas AB. Av de remissinstanser som svarat på remissen har följande instanser valt att avstå från att yttra sig om utredningens förslag. Riksrevisionen, Sveriges Kommuner och Landsting, NUTEK, Statens räddningsverk, Elsäkerhetsverket och Fastighetsägarna i Sverige. Prop. 2005/06:158 Bilaga 7 140

Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1775/2005 Prop. 2005/06:158 Bilaga 8 141 Prop. 2005/06:158 Bilaga 8 142 Prop. 2005/06:158 Bilaga 8 143 Prop. 2005/06:158 Bilaga 8 144 Prop. 2005/06:158 Bilaga 8 145 Prop. 2005/06:158 Bilaga 8 146 Prop. 2005/06:158 Bilaga 8 147 Prop. 2005/06:158 Bilaga 8 148 Prop. 2005/06:158 Bilaga 8 149 Prop. 2005/06:158 Bilaga 8 150 Prop. 2005/06:158 Bilaga 8 151 Prop. 2005/06:158 Bilaga 8 152 Prop. 2005/06:158 Bilaga 8 153 Lagrådsremissens lagförslag Förslag till lag om ändring i ellagen (1997:857) Härigenom föreskrivs i fråga om ellagen (1997:857) dels att 8 kap. 4 c, 5, 6 och 8 §§, 12 kap. 1, 2 och 3 a §§ samt 13 kap. 1 § skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas tre nya paragrafer, 8 kap. 4 d, 11 a och 11 b §§, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

8 kap. 4 c § 1

Prop. 2005/06:158 Bilaga 9 När den systemansvariga myndigheten får kännedom om att ett avtal med myndigheten om balansansvar enligt 4 § första stycket skall upphöra att gälla skall myndigheten utan dröjsmål underrätta de innehavare av nätkoncession på vars ledningsnät de uttagspunkter är belägna där balans- ansvaret sålunda kommer att upphöra att gälla. Innehavarna av nätkon- cession skall utan dröjsmål underrätta berörda elleverantörer. När någon, som i ett avtal med en elleverantör har åtagit sig balans- ansvaret i de uttagspunkter där elleverantören levererar el, får kännedom om att detta avtal skall upphöra att gälla skall den balansansvarige utan dröjsmål underrätta den systemansvariga myndigheten och de innehavare av nätkoncession på vars ledningsnät de uttagspunkter är belägna där balansansvaret sålunda kommer att upphöra att gälla. Om en elleverantör saknar eller det kan befaras att han kan komma att sakna någon som har åtagit sig balansansvaret i de uttagspunkter där han, enligt 5 § första stycket, är leveransskyldig skall den system- ansvariga myndigheten anvisa ho- nom någon som gentemot myndig- heten har åtagit sig balansansva- ret i sådana uttagspunkter. Detta åtagande skall gälla från det att det tidigare balansansvaret upp- hörde att gälla. Den systemansvariga myndig- heten skall omedelbart underrätta berörda nätkoncessionshavare om vem som har anvisats som balans- ansvarig. Nätkoncessionshavarna skall utan dröjsmål underrätta be- rörda elleverantörer om vem som har anvisats som balansansvarig i

1 Senaste lydelse 2005:404.

154

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 2005/06:158

uttagspunkterna.

Bilaga 9

4 d §

En elleverantör får ingå avtal om

leverans av el i en viss uttagspunkt

endast med den elanvändare som

enligt avtal med nätkoncessions-

havaren har rätt att ta ut el i den

uttagspunkten.

5 § 2

En elleverantör som levererar el till en elanvändare i en viss uttagspunkt är skyldig att fortsätta leverera el tills leveransskyldigheten upphör enligt andra stycket. Leveransskyldigheten upphör om elanvändaren slutar att ta ut el i ut- tagspunkten, om någon annan elleverantör börjar leverera el till elanvän- daren i uttagspunkten eller om överföringen av el enligt 11 kap. 3 eller 4 § eller enligt avtal får avbrytas på grund av att elanvändaren har försummat sina skyldigheter gentemot elleverantören. Den elleverantör som har ett tidsbestämt avtal med elanvända- ren om leverans av el skall tidigast 90 dagar och senast 60 dagar före det att avtalet löper ut informera elanvändaren om

1.

tidpunkten för avtalets upphör- ande, och

2.

konsekvenserna av avtalets upp- hörande.

Bestämmelserna i denna paragraf gäller inte de elleverantörer som av- ses i 7 §. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer med- delar närmare föreskrifter om el- leverantörernas informationsskyl- dighet enligt tredje stycket. 6 § 3

En elleverantör, som skall börja leverera el i en uttagspunkt skall ome- delbart anmäla detta till berörd innehavare av nätkoncession. Anmälan skall även innehålla en uppgift om vem som har åtagit sig balansansvaret i uttagspunkten.

2

Senaste lydelse 1999:770.

3

Senaste lydelse 1999:770.

155

En elleverantör som övertar leve- ranserna till en elanvändare i den- nes uttagspunkt får bara göra detta från och med den första dagen i en kalendermånad. Anmälan enligt första stycket skall därvid ske senast en månad innan övertagan- det skall ske.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 2005/06:158

Bilaga 9

En elleverantör som övertar leve- ranserna till en elanvändare i den- nes uttagspunkt får bara göra detta från och med den första dagen i en kalendermånad. I ett sådant fall skall en anmälan enligt första stycket ske senast den femtonde dagen i kalendermånaden före övertagandet. Bestämmelserna i första och andra styckena gäller inte de elleverantörer som avses i 7 §. En innehavare av nätkoncession som tar emot en anmälan enligt första stycket skall sända underrättelser i anledning därav enligt de närmare före- skrifter som meddelas av regeringen eller, efter regeringens bemyndig- ande, nätmyndigheten. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, nätmyndigheten får meddela närmare föreskrifter om elleverantörers skyldigheter enligt första stycket. 8 § 4

Elanvändare som saknar elleveran- tör skall av berörd innehavare av nätkoncession anvisas en elleve- rantör, som gentemot nätkonces- sionshavaren har åtagit sig att le- verera el till sådana elanvändare. Den anvisade elleverantören skall omedelbart underrätta elanvända- ren om de villkor för leveransen som han avser att tillämpa och om den dag då han avser att påbörja leveransen enligt avtalet. En elanvändare som saknar elleve- rantör eller som har en elleveran- tör som saknar balansansvarig skall av den berörda nätkonces- sionshavaren anvisas en elleveran- tör som gentemot nätkoncessions- havaren har åtagit sig att leverera el till sådana elanvändare. Nätkoncessionshavaren skall omedelbart underrätta elanvän- daren om vilken elleverantör som anvisats och om ellagens bestäm- melser om byte av elleverantör. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer med- delar närmare föreskrifter om vad underrättelsen i andra stycket skall innehålla. Den anvisade elleverantören skall omedelbart underrätta elanvända- ren om de villkor för leveransen som elleverantören avser att tilläm- pa och om den dag då elleveran- tören avser att påbörja leveransen enligt avtalet.

4 Senaste lydelse 2002:653.

156

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 2005/06:158

Bilaga 9

För förbrukningen av den el som inte levererats enligt ett leveransavtal

med en elleverantör skall elanvändaren betala till den anvisade elleveran-

tören enligt de villkor som denne tillämpar.

11 a §

En elleverantör som har levererat

el till en uttagspunkt där det sak-

nas någon som är balansansvarig

skall vid den systemansvariga myn-

dighetens avräkning

anses som

balansansvarig för uttagspunkten.

Ersättning skall betalas enligt de

villkor

som den systemansvariga

myndigheten tillämpar mot balans-

ansvariga.

11 b §

En elleverantör skall till nätmyn-

digheten lämna uppgift om de pri-

ser och leveransvillkor som elleve-

rantören tillämpar för leverans av

el till elanvändare.

Regeringen eller den myndighet

som

regeringen

bestämmer

meddelar närmare föreskrifter om

elleverantörens skyldigheter enligt

första stycket.

12 kap. 1 § 5

Tillsynen över efterlevnaden av denna lag och av föreskrifter eller villkor som har meddelats med stöd av lagen utövas, såvitt avser frågor om el- säkerhet och driftsäkerheten hos det nationella elsystemet, av den eller de myndigheter som regeringen bestämmer.

Tillsynen i övrigt över efterlevnaden av denna lag och av föreskrifter

och villkor som har meddelats med stöd av lagen utövas av nätmyndig-

heten.

Tillsynen enligt andra stycket

Tillsynen enligt andra stycket

omfattar inte bestämmelserna i 7,

omfattar inte bestämmelserna i 7,

10 och 11 kap. samt efterlevnaden

10 och 11 kap. samt efterlevnaden

av elleverantörernas skyldigheter

av elleverantörernas skyldigheter

enligt 8 kap. 111 §§.

enligt 8 kap. 14 §§, 5 § första och

andra styckena och 611 a §§.

Nätmyndigheten är tillsynsmyndighet enligt Europaparlamentets och

rådets förordning (EG) nr 1228/2003 av den 26 juni 2003 om villkor för

tillträde till nät för gränsöverskridande elhandel.

5 Senaste lydelse 2005:404.

157

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 2005/06:158

Bilaga 9

2 § 6

En tillsynsmyndighet har rätt att

En tillsynsmyndighet har rätt att

på begäran få de upplysningar och

på begäran omedelbart få de upp-

ta del av de handlingar som be-

lysningar och ta del av de hand-

hövs för tillsynen. En begäran får

lingar som behövs för tillsynen. En

förenas med vite.

begäran får förenas med vite.

Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, nätmyndigheten får meddela föreskrifter om insamling av de uppgifter som behövs för be- dömning av nättariffers skälighet. 3 a § 7

Om nätmyndigheten avser att utöva tillsyn över en nätkoncessionsha- vares nättariff skall koncessions- havaren underrättas om detta. Nätmyndigheten får inte meddela ett föreläggande enligt 3 § som avser en nätkoncessionshavares nättariff för ett visst räkenskapsår om inte nätmyndigheten har under- rättat nätkoncessionshavaren enligt första stycket senast ett år efter utgången av detta räkenskapsår. Om nätmyndigheten avser att utöva tillsyn över en nätkoncessionsha- vares nättariff skall koncessions- havaren underrättas om detta

1.

inom ett år efter utgången av det räkenskapsår som nättariffen avser, eller

2.

inom fem år efter utgången av det räkenskapsår som nättariffen avser, om nätkoncessionshavaren har lämnat felaktiga eller vilsele- dande uppgifter som haft avgöran- de betydelse för nätmyndighetens beslut att inte utöva tillsyn.

Ett föreläggande enligt 3 § får inte meddelas efter utgången av de tidsfrister som anges i första stycket. 13 kap. 1 § 8

Till böter eller fängelse i högst ett år döms den som uppsåtligen eller av oaktsamhet

1.

bryter mot 2 kap. 1 eller 3 §,

2.

bryter mot villkor som meddelats med stöd av 2 kap. 11 §, eller

3. bryter mot föreskrift som har

3. bryter mot föreskrift som har

meddelats med stöd av 8 kap. 1 §

meddelats med stöd av 8 kap. 1 §

tredje stycket eller 9 kap. 1 § andra

andra stycket eller 9 kap. 1 § andra

stycket.

stycket.

6

Senaste lydelse 2002:121.

7

Senaste lydelse 2002:121.

8

Senaste lydelse 2002:121.

158

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Till böter döms den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot 2 kap. 17 §. I ringa fall döms inte till ansvar. _______________ Denna lag träder i kraft den 1 januari 2007. Prop. 2005/06:158 Bilaga 9 159 Prop. 2005/06:158 Bilaga 9 Förslag till lag om ändring i naturgaslagen (2005:403) Härigenom föreskrivs 9 i fråga om naturgaslagen (2005:403) dels att 1 kap. 1 §, 6 kap. 1 §, 7 kap. 2 §, 8 kap. 1 §, 10 kap. 1 § och 11 kap. 4 § skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas två nya paragrafer, 1 kap. 7 a § och 10 kap. 5 a §, samt ett nytt kapitel, 8 a kap., av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1

kap.

1 § Denna lag innehåller bestämmelser om naturgasledningar, lagringsan- läggningar och förgasningsanlägg- ningar samt om handel med natur- gas i vissa fall. Denna lag innehåller bestämmelser om naturgasledningar, lagringsan- läggningar och förgasningsanlägg- ningar samt om handel med natur- gas i vissa fall och om trygg natur- gasförsörjning. 7 a § Med konsument avses en fysisk person till vilken naturgas över- förs eller levereras huvudsakligen för ändamål som faller utanför näringsverksamhet.

6

kap.

1 §

Avgifter och övriga villkor för sådan

Avgifter och övriga villkor för sådan

anslutning som avses i 3 kap. 4 §

anslutning som avses i 3 kap. 5 §

skall vara skäliga, objektiva och

skall vara skäliga, objektiva och

icke-diskriminerande.

icke-diskriminerande.

Vid utformandet av avgiften för en anslutning skall särskilt beaktas var den ledning eller anläggning som skall anslutas är belägen samt effekten i anslutningspunkten. Den som innehar en naturgasledning skall vid begäran om ny anslut- ning inom skälig tid lämna skriftlig uppgift om avgiften och övriga vill- kor för anslutningen.

9 Jfr rådets direktiv 2004/67/EG av den

26 april 2004 om åtgärder för att säkerställa en

tryggad naturgasförsörjning (EUT L 127, 29.4.2004, s. 92 Celex 32004L0067).

160

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 2005/06:158

Bilaga 9

7 kap.

2 §

Den systemansvariga myndigheten får, i den utsträckning det behövs för att kunna utöva systemansvaret, beordra innehavare av naturgaslager och förgasningsanläggningar att, mot marknadsmässig ersättning, öka eller minska inmatning eller uttag av naturgas från överföringsledningarna och anläggningarna.

Om systemansvaret inte kan utö-

Om systemansvaret inte kan utö-

vas genom åtgärder som nämns i

vas genom åtgärder som nämns i

första stycket, får den system-

första stycket, får den system-

ansvariga myndigheten, i den ut-

ansvariga myndigheten, i den ut-

sträckning det behövs för att kun-

sträckning det behövs för att kun-

na utöva systemansvaret, beordra

na utöva systemansvaret, beordra

innehavare av naturgasledningar att

innehavare av naturgasledningar att

begränsa eller avbryta överföring

begränsa eller avbryta överföring

av naturgas till kunder. I den ut-

av naturgas till kunder. En be-

sträckning systemansvaret så med-

gränsning eller ett avbrytande av

ger skall begränsning och avbry-

överföring av naturgas till kunder

tande av överföringen genomföras

skall, i den utsträckning systeman-

så rättvist som möjligt. Därvid

svaret medger det, genomföras så

skall, i den utsträckning det är

rättvist som möjligt och i första

möjligt, ledningsinnehavares åtag-

hand så att naturgasförsörjningen

anden beträffande leveranssäkerhet

för konsumenter säkras. I den ut-

beaktas.

sträckning det är möjligt skall led-

ningsinnehavares åtaganden beträf-

fande leveranssäkerhet beaktas.

Närmare föreskrifter om den systemansvariga myndighetens befogen- heter enligt första och andra styckena meddelas av regeringen.

8

kap.

1 § Detta kapitel gäller överföring av naturgas till konsumenter. Med konsument avses en fysisk person till vilken naturgas överförs eller levereras huvudsakligen för ända- mål som faller utanför närings- verksamhet. Detta kapitel gäller överföring av naturgas till konsumenter. 161

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 2005/06:158

Bilaga 9

8 a kap. Trygg naturgasförsörjning

1 §

Innehavare av naturgasledningar

och innehavare av lagrings- eller

förgasningsanläggningar skall, i

den utsträckning det är möjligt för

dem, vidta de planeringsåtgärder

och de åtgärder i

övrigt som

behövs för att säkerställa natur- gasförsörjningen. 2 § Den systemansvariga myndigheten skall vidta de planeringsåtgärder och de åtgärder i övrigt som inom ramen för systemansvaret behövs för att säkerställa naturgasförsörj- ningen. 3 § Tillsynsmyndigheten skall

1.

ta fram och upprätthålla en allmän nationell strategi med lämpliga nivåer för en trygg naturgasförsörjning,

2.

ta fram och upprätthålla en nationell plan med åtgärder för att trygga naturgasförsörjningen i fredstida krissituationer, och

3.

vidta de åtgärder i övrigt som inom ramen för tillsynsansvaret behövs för att säkerställa natur- gasförsörjningen.

Innan tillsynsmyndigheten be- slutar om den nationella planen, eller en ändring i den, skall myn- digheten samråda med den system- ansvariga myndigheten. 4 § Regeringen får meddela föreskrif- ter om särskilda minimikrav för en trygg naturgasförsörjning för kon- sumenter. 162

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Regeringen eller, efter reger-

ingens bemyndigande, tillsynsmyn-

digheten

meddelar

ytterligare

föreskrifter om planering och åt-

gärder enligt 1-3 §§.

5 §

Den systemansvariga myndigheten

får i det enskilda fallet förelägga

en innehavare av en naturgasled-

ning, lagringsanläggning eller för-

gasningsanläggning att med led-

ningen eller i anläggningen vidta

de åtgärder som behövs för att

säkerställa naturgasförsörjningen.

Om det är lämpligare, får före-

läggandet

riktas mot

ledningens

eller anläggningens ägare i stället

för innehavaren. Föreläggandet får inte avse en åtgärd som är mer betungande än vad som är skäligt med hänsyn till anläggningens eller verksamhetens omfattning och betydelse för na- turgasförsörjningen. Föreläggandet får förenas med vite. 6 § Den som enligt 5 § har förelagts att vidta åtgärder har rätt till er- sättning för den kostnad som ge- nomförandet av åtgärderna medfört. Rätten till ersättning gäller inte kostnader för att lämna uppgifter eller för sådana plane- ringsåtgärder som avses i 1 §. Ersättningen betalas av staten. Den systemansvariga myndighe- ten prövar frågor om ersättning enligt första stycket. Prop. 2005/06:158 Bilaga 9 163

Tillsynen över efterlevnaden av denna lag och av föreskrifter och villkor som har meddelats med stöd av lagen utövas av tillsyns- myndigheten.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 2005/06:158

Bilaga 9

7 §

Regeringen eller, efter regeringens

bemyndigande,

den

systemansva-

riga

myndigheten

får

meddela

föreskrifter om åtgärder för att

möjliggöra

reparationsarbeten

och

fysiska

skyddsåtgärder i

naturgasledningar

och

lagrings-

eller förgasningsanläggningar.

8 § Den systemansvariga myndigheten har på begäran rätt att, av den som enligt 5 § kan åläggas att utföra åtgärder för att säkerställa naturgasförsörjningen, få de upp- lysningar och ta del av de hand- lingar som behövs för att ta ställ- ning till om åtgärder behöver vid- tas. 10 kap. 1 § Tillsynsmyndigheten utövar tillsyn över efterlevnaden av 1. denna lag och föreskrifter och villkor som har meddelats med stöd av lagen, och 2. Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1775/2005 av den 28 september 2005 om villkor för tillträde till naturgasöverför- ingsnäten. 10

Tillsynen omfattar inte efterlevnaden av bestämmelserna i 7 kap. med undantag för 5 och 6 §§ samt av bestämmelserna i 5 och 8 kap.

10 EUT L 289, 3.11.2005, s. 1 (Celex 32005R1775).

164

Beslut av tillsynsmyndigheten en- ligt 2 kap. 15 och 16 §§, 6 kap. 5 § första stycket, 7 kap. 5 § andra stycket samt 10 kap. 3, 4, 7 och 10 §§ samt beslut av den system- ansvariga myndigheten om ersätt- ning enligt 7 kap. 2 § samt om åtgärder och ersättning enligt 8 a kap. 5 och 6 §§ får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid över- klagande till kammarrätten.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 2005/06:158

Bilaga 9

5 a §

Regeringen eller, efter regeringens

bemyndigande, den

systemansva-

riga myndigheten får meddela före- skrifter om avgifter för att finansi- era de uppgifter som den system- ansvariga myndigheten har enligt 8 a kap. och enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av det kapitlet. 11 kap. 4 § Beslut av tillsynsmyndigheten en- ligt 2 kap. 15 och 16 §§, 6 kap. 5 § första stycket, 7 kap. 5 § andra stycket samt 10 kap. 3, 4, 7 och 10 §§ samt beslut av den system- ansvariga myndigheten om ersätt- ning till den som enligt 7 kap. 2 § beordrats att öka eller minska inmatning eller uttag av naturgas får överklagas hos allmän förvalt- ningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kam- marrätten. Regeringen får meddela föreskrifter om överklagande av andra beslut enligt denna lag eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd av lagen.

----------

Denna lag träder i kraft den 1 juli 2006. 165

Lagrådets yttrande

Prop. 2005/06:158

Bilaga 10

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 2006-03-02

Närvarande: f.d. justitierådet Staffan[REDACTED_EFTERNAMN], justitierådet Leif
[REDACTED_EFTERNAMN] och f.d. regeringsrådet Karl-Ingvar Rundqvist.

Åtgärder för att stärka kundernas ställning på energimarknaden

m.m.

Enligt en lagrådsremiss den 9 februari 2006 (Miljö- och samhällsbygg-

nadsdepartementet) har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande

över förslag till

1. lag om ändring i ellagen (1997:857),

2. lag om ändring i naturgaslagen (2005:403).

Förslagen har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn Gunilla
[REDACTED_EFTERNAMN] och kammarrättsassessorn Camilla[REDACTED_EFTERNAMN].

Lagrådet lämnar förslagen utan erinran.

166

Miljö- och samhällsbyggnadsdepartementet Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 16 mars 2006 Närvarande: Statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], statsråden Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Y.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Nykvist,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], M.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Orback,[REDACTED_EFTERNAMN]. Föredragande:[REDACTED_EFTERNAMN] Regeringen beslutar proposition 2005/06:158 Åtgärder för att stärka kun- dernas ställning på energimarknaden m.m. Prop. 2005/06:158 167 Prop. 2005/06:158 Rättsdatablad

Författningsrubrik

Bestämmelser som

Celexnummer för

inför, ändrar, upp-

bakomliggande EG-

häver eller upprepar

regler

ett normgivnings-

bemyndigande

Lag om ändring i

8 a kap. 4 och 7 §§ samt

32004L0067

naturgaslagen (2005:403)

10 kap. 5 a §

168