Regeringens proposition

 1992/93:174

 om administrationen av bostadsbidragen

 till barnfamiljer m.m.

 Regeringen förelägger riksdagen vad som

 har tagits upp i bifogade utdrag ur rege-

 ringsprotokollet den 25 februari 1993 för

 de åtgärder och det ändamål som framgår

 av föredragandens hemställan.

 På regeringens vägnar

 Carl[REDACTED_EFTERNAMN]

 Bengt[REDACTED_EFTERNAMN]

 Propositionens huvudsakliga innehåll

 Riksdagen har fattat principbeslut om att

 bostadsbidragens administration skall

 föras över från kommunerna till de

 allmänna försäkringskassorna den 1

 januari 1994.

 I propositionen föreslås en ny lag om

 bostadsbidrag för regleringen av

 bidragsgivningen hos försäkringskassorna.

 Genom lagen övertar staten hela

 kostnadsansvaret för bostadsbidragen. På

 lokal nivå skall bostadsbidragen

 handläggas av de allmänna försäk-

 ringskassorna. Riksförsäkringsverket

 (RFV) får som central förvalt-

 ningsmyndighet ansvar för tillsyn,

 uppföljning och utvärdering av bo-

 stadsbidragssystemet. RFV bör samråda och

 samarbeta med Boverket i frågor där

 Boverket har särskild kompetens.

 Lagförslaget innebär också att

 prövningen av bostadsbidrag i allt väs-

 entligt skall ske mot en beräknad aktuell

 inkomst i ett s.k. rullande system utan

 att nya ansökningar görs varje år.

 Försäkringskassorna gör löpande

 kontroller av bidragen och de uppgifter

 som ligger till grund för bidragen.

 Förfarandereglerna är anpassade till vad

 som gäller inom socialförsäkringsområdet.

 Överklagande av försäkringskassans beslut

 skall göras i allmän förvaltningsdomstol

 med länsrätt som första instans.

 Inkomst- och bostadskostnadsgränser för

 hushållen har ändrats. För barnfamiljer

 har införts olika grundbelopp i

 förhållande till antalet barn. Enhetliga

 bostadskostnadsgränser har införts för

 ungdomar och studerande. I lagen har

 termen sambor införts.

 En överföring av bostadsbidragen till

 försäkringskassorna medför att

 tystnadsplikt och sekretess för uppgift i

 allmän handling kommer att regleras på

 ett annat sätt än tidigare. I konsekvens

 härmed föreslås i propositionen en

 ändring i sekretesslagen.

 Den nya lagen och lagändringarna

 föreslås träda i kraft den 1 juli 1993.

 Lagen om bostadsbidrag föreslås bli

 tillämplig första gången i fråga om

 bostadsbidrag från och med januari månad

 1994. Särskilda övergångsbestämmelser

 föreslås för handläggning av ärenden om

 bostadsbidrag enligt äldre lagstiftning.

 Propositionens lagförslag

 1 Förslag till

 Lag om bostadsbidrag

 Härigenom föreskrivs följande.

 Inledande bestämmelser

 1 § Den som bor och är folkbokförd i

 Sverige kan få bostadsbidrag enligt denna

 lag. Bostadsbidrag lämnas av allmänna

 medel dels i form av bidrag till

 kostnader för den bostad där sökanden är

 bosatt, dels i form av särskilt bidrag

 för hemmavarande barn.

 2 § I lagen förstås med

 1. förvärvsinkomst: inkomst av tjänst

 och inkomst av näringsverksamhet,

 2. bidragsgrundande inkomst: för 12

 månader framåt beräknad förvärvsinkomst

 med de tillägg som följer av 4 - 6 §§,

 3. hushåll: barnfamiljer, makar utan

 barn och ensamstående utan barn,

 4. barn: den som är under 18 år eller

 som får förlängt barnbidrag eller

 studiehjälp,

 5. makar: makar som lever tillsammans

 och

 6. sambor: en ogift man och en ogift

 kvinna som bor tillsammans under

 äktenskapsliknande förhållanden.

 3 § Förvärvsinkomst beräknas för varje

 sökande efter samma grunder som enligt

 kommunalskattelagen (1928:370), med de

 undantag som anges i andra och tredje

 styckena.

 I inkomstslaget tjänst beaktas

 kostnader för resor mellan bostaden och

 arbetsplatsen till den del kostnaderna

 beräknas överstiga 5 000 kronor. Övriga

 kostnader i inkomstslaget tjänst beaktas

 till den del kostnaderna beräknas

 överstiga 2 000 kronor.

 I inkomstslaget näringsverksamhet

 beaktas inte underskott som uppkommit ett

 tidigare år.

 4 § Till varje sökandes förvärvsinkomst

 skall läggas inkomst av kapital till den

 del inkomsten överstiger 2 000 kronor.

 Inkomst av kapital beräknas efter samma

 grunder som enligt lagen (1947:576) om

 statlig inkomstskatt. Till inkomst av

 kapital skall dock inte räknas vinst vid

 icke yrkesmässig avyttring

 (realisationsvinst) samt inte heller

 statligt räntebidrag. Avdrag för

 kostnader i förvärvskällan får inte

 göras.

 5 § Till varje sökandes förvärvsinkomst

 skall läggas

 1. sjöinkomst enligt lagen (1958:295)

 om sjömanskatt,

 2. inkomst som är skattefri enligt 54 §

 första stycket f kommunalskattelagen

 (1928:370),

 3. studiemedel i form av studiebidrag,

 4. icke skattepliktiga stipendier över

 3 000 kronor per månad.

 6 § Om ett eller flera barn som avses i

 10 § med undantag av första stycket 2 och

 3 samt tredje stycket har inkomst av

 kapital, skall till sökandens

 förvärvsinkomst läggas varje barns

 inkomst av kapital till den del inkomsten

 överstiger 1 000 kronor.

 Vid beräkning av inkomst av kapital

 tillämpas 4 § andra stycket.

 7 § Makar anses leva tillsammans om skäl

 inte visas för annat. För dem skall

 bidragsgrundande inkomst beräknas

 gemensamt.

 8 § Med makar jämställs sambor.

 Om skäl inte visas för annat skall de

 anses vara sambor som antingen har eller

 har haft gemensamt barn eller är

 folkbokförda på samma adress.

 9 § Om hushållet disponerar över

 ansenlig förmögenhet får bostadsbidrag

 bestämmas till lägre belopp än som följer

 av 13 * 17 §§.

 Bidragsberättigade hushåll

 Barnfamiljer

 10 § Rätt till bostadsbidrag har den som

 1. har vårdnaden om barn och varaktigt

 bor tillsammans med barnet,

 2. efter en myndighets beslut har tagit

 emot barn för vård i familjehem, om

 barnet beräknas bo i hemmet under minst

 tre månader, eller

 3. på grund av vårdnad eller umgänge

 tidvis har barn boende i sitt hem.

 Bostadsbidrag lämnas även för barn som

 för vård eller undervisning inte

 varaktigt bor hemma men vistas i hemmet

 under minst så lång tid varje år som

 motsvarar normala skolferier.

 Om barnet bor i ett familjehem eller i

 ett hem för vård eller boende, får

 föräldern eller föräldrarna bidrag även i

 andra fall, om det finns särskilda skäl

 att bidrag lämnas.

 Bestämmmelserna i första och andra

 styckena tillämpas även i fråga om den

 som är över 18 år och som får förlängt

 barnbidrag eller studiehjälp.

 11 § Om ett barns föräldrar inte lever

 tillsammans men har gemensam vårdnad om

 barnet, har den förälder som barnet är

 folkbokfört hos rätt till bostadsbidrag

 enligt 10 § första stycket 1, samt andra

 och tredje styckena.

 Hushåll utan barn

 12 § Rätt till bostadsbidrag har den som

 1. har fyllt 18 år och

 2. bor i en bostad som han eller hon

 äger eller innehar med hyres- eller

 bostadsrätt.

 Bostadsbidrag enligt första stycket

 lämnas inte om sökanden eller dennes make

 1. har barn som berättigar till

 bostadsbidrag till barnfamiljer eller

 2. får kommunalt bostadstillägg enligt

 lagen (1962:392) om hustrutillägg och

 kommunalt bostadstillägg till folkpension

 eller på grund av bestämmelserna om

 inkomstprövning inte får sådant tillägg.

 Beräkning av bostadsbidrag

 Barnfamiljer

 13 § Bostadsbidrag bestäms enligt 14 och

 15 §§, om den bidragsgrundande inkomsten

 inte överstiger 110 000 kronor. Om den

 bidragsgrundande inkomsten är högre,

 skall bidraget minskas med 20 procent av

 den överskjutande inkomsten.

 14 § Bostadsbidrag lämnas månadsvis som

 1. särskilt bidrag med

 * 600 kronor för ett barn,

 * 900 kronor för två barn och

 * 1 200 kronor för tre eller flera barn,

 samt

 2. bidrag till kostnader för bostad med

 75 procent av den del av bostadskostnaden

 per månad som för familjer med

 * ett barn överstiger 1 800 kronor men

 inte 3 000 kronor,

 * två barn överstiger 1 800 kronor men

 inte 3 200 kronor,

 * tre eller flera barn överstiger 1 800

 kronor men inte 3 600 kronor.

 Om bostadskostnaden överstiger de

 belopp som anges i första stycket 2,

 lämnas bidrag med 50 procent av den

 överskjutande bostadskostnaden per månad

 upp till

 * 4 800 kronor för familjer med ett barn,

 * 5 400 kronor för familjer med två barn,

 * 6 000 kronor för familjer med tre eller

 flera barn.

 Högre bostadskostnad än som anges i

 andra stycket får beaktas, om sökanden

 eller någon medlem av familjen är

 funktionshindrad.

 15 § Rätt till särskilt bidrag enligt

 14 § första stycket 1 har endast familjer

 med barn som avses i 10 § första stycket

 1 och 2 samt andra och tredje styckena.

 Är föräldern under 29 år och får denne

 inte bidrag enligt första stycket, skall

 bidrag enligt 14 § första stycket 2

 beräknas på den del av bostadskostnaden

 per månad som överstiger 1 600 kronor.

 Bidrag enligt 14 § första stycket 2 och

 andra stycket får lämnas endast till den

 som bor i en bostad som han eller hon

 äger eller innehar med hyres- eller

 bostadsrätt.

 Hushåll utan barn

 16 § Är sökanden under 29 år bestäms bo-

 stadsbidrag till det belopp som följer av

 17 § första och andra styckena, om den

 bidragsgrundande inkomsten inte

 överstiger 38 000 kronor för en ensam-

 boende och 55 000 kronor för makar. Om

 den bidragsgrundande inkomsten är högre,

 skall bidraget minskas med en tredjedel

 av den överskjutande inkomsten.

 Har sökanden eller maken fyllt 29 år

 bestäms bostadsbidrag till det belopp som

 följer av 17 § tredje stycket, om den

 bidragsgrundande inkomsten inte

 överstiger 80 000 kronor. Om den bidrags-

 grundande inkomsten är högre, skall bi-

 dragsbeloppet minskas med 10 procent av

 den överskjutande inkomsten.

 Om det är förmånligare för en sökande

 som avses i första stycket skall

 bostadsbidrag bestämmas enligt andra

 stycket.

 Om det är förmånligare för en sökande

 som avses i andra stycket och sökanden

 eller maken uppbär studiemedel skall

 bostadsbidrag bestämmas enligt första

 stycket.

 17 § Är sökanden under 29 år, lämnas bo-

 stadsbidrag med 75 procent av den del av

 bostadskostnaden per månad som överstiger

 1 600 kronor men inte 2 600 kronor.

 Om bostadskostnaden överstiger det

 belopp som anges i första stycket lämnas

 bostadsbidrag med 50 procent av den

 överskjutande bostadskostnaden per månad

 upp till 3 400 kronor.

 Har sökanden eller maken fyllt 29 år,

 lämnas bostadsbidrag med 30 procent av

 den del av bostadskostnaden per månad som

 överstiger 1 600 kronor men inte 3 500

 kronor.

 Högre bostadskostnad än som anges i

 första * tredje styckena får beaktas, om

 sökanden eller maken är funktionshindrad.

 Gemensamma förfarandebestämmelser m.m.

 Beslut om bostadsbidrag

 18 § Frågor om bostadsbidrag handhas av

 Riksförsäkringsverket och de allmänna

 försäkringskassorna.

 Beslut om bidrag fattas av den allmänna

 försäkringskassa hos vilken bidrags-

 sökanden är inskriven eller skulle ha

 varit inskriven, om sökanden uppfyllt

 åldersvillkoret i 1 kap. 4 § lagen

 (1962:381) om allmän försäkring. Denna

 kassa får dock uppdra åt en annan kassa

 att handlägga ärendet.

 Beslut om bidrag skall innehålla

 uppgift om den bidragsgrundande

 inkomstens storlek, fördelad på

 inkomstslag och gjorda tillägg.

 19 § Ansökan om bidrag eller om ändring

 av bidrag görs skriftligen hos försäk-

 ringskassan. Ansökan skall innehålla de

 uppgifter som behövs för att bedöma den

 sökandes rätt till bidrag.

 Ansökan som avser makars bostad skall

 vara gemensam, om det inte finns

 särskilda skäl att ansökan görs av ena

 maken. Barn som avses i 10 § första

 stycket 1 eller andra stycket och som är

 över 18 år skall, om det inte finns

 särskilda skäl, på ansökningshandlingen

 själva intyga de uppgifter som rör

 barnet.

 Uppgifter om faktiska förhållanden

 skall lämnas på heder och samvete.

 20 § Är en ansökan så ofullständig att

 den inte kan läggas till grund för

 prövning av bidraget, får

 försäkringskassan förelägga sökanden att

 inom viss tid avhjälpa bristen vid

 påföljd att ansökningen annars inte tas

 upp till prövning. Ett sådant

 föreläggande får delges. Följs inte

 föreläggandet får ansökan avvisas.

 21 § Bidrag lämnas tills vidare från och

 med månaden efter den då rätten till

 bidrag har uppkommit samt till och med

 den månad då rätten till bidrag har

 ändrats eller upphört. Om rätten till

 bidrag uppkommit den första dagen i en

 månad, skall dock bidraget lämnas från

 och med den månaden. Bidrag får inte

 lämnas för längre tid tillbaka än en

 månad före ansökningsmånaden. Bidrag får

 dock lämnas för en längre tid tillbaka,

 om en ansökan om bidrag avseende höjning

 av hyra eller avgift, ges in till för-

 säkringskassan inom en månad från den dag

 den sökande fick kännedom om hyres- eller

 avgiftshöjningen.

 Om det finns särskilda skäl, får bidrag

 lämnas för en begränsad tid. Ett sådant

 bidrag får förenas med villkor.

 Utbetalning av bidrag

 22 § Bidrag betalas ut månadsvis. Bidrag

 under 100 kronor i månaden betalas inte

 ut.

 23 § På begäran av sökanden får försäk-

 ringskassan besluta att bidraget skall

 betalas ut till någon annan än sökanden.

 Om det finns synnerliga skäl, får

 försäkringskassan på framställning av

 socialnämnden betala ut bidraget till

 lämplig person eller till nämnden att

 användas för hushållets bästa.

 Ändrade förhållanden m.m.

 24 § Den som får bidrag skall omgående

 anmäla till försäkringskassan

 1. om hushållet flyttar till en annan

 bostad,

 2. om hushållets sammansättning ändras,

 3. om hushållets bidragsgrundande

 inkomst beräknas öka eller har ökat med

 mer än 6 000 kronor under sex månader i

 förhållande till den inkomst som låg till

 grund för bidragsbeslutet,

 4. om den bostad som berättigar till

 bidrag hyrs ut helt eller delvis eller om

 bostadskostnaden i annat fall minskar,

 5. när ett barn i hushållet fyller 18

 år eller när förlängt barnbidrag eller

 studiehjälp inte längre lämnas till ett

 äldre barn, eller

 6. om en medlem i ett hushåll utan barn

 beviljats studiemedel eller inte längre

 uppbär studiemedel.

 25 § Beslut om bidrag skall ändras om

 något förhållande har inträffat som skall

 påverka storleken av bidraget.

 Försäkringskassan får underlåta att

 besluta om ändring av bidrag, om

 ändringen endast i ringa mån påverkar

 bidraget.

 26 § För att utreda rätten till och

 storleken av bidrag, får försäkrings-

 kassan förelägga den som uppbär bidraget

 att lämna de uppgifter som har betydelse

 för bidragsprövningen. Ett sådant

 föreläggande får delges. Om föreläggandet

 inte följs, får försäkringskassan dra in

 eller sätta ned bidraget.

 27 § Om det är uppenbart att sökanden på

 grund av hushållets inkomst- eller för-

 mögenhetsförhållanden eller något annat

 förhållande inte behöver det bidrag som

 kan beräknas enligt denna lag, får för-

 säkringskassan efter särskild utredning

 avslå en ansökan, dra in eller sätta ned

 bidraget.

 Beslut enligt första stycket får fattas

 utan hinder av att viss inkomst eller

 förmögenhet inte skall räknas in i den

 bidragsgrundande inkomsten. Beslutet

 skall fattas av socialförsäkringsnämnden.

 Återbetalning

 28 § Försäkringskassan skall besluta om

 återbetalning av bostadsbidrag, om den

 som erhållit bidrag genom att lämna

 oriktiga uppgifter eller genom att

 underlåta att fullgöra en uppgifts- eller

 anmälningsskyldighet eller på annat sätt

 har förorsakat att bidrag har lämnats

 felaktigt eller med för högt belopp.

 Detsamma gäller om bidrag i annat fall

 har lämnats felaktigt eller med för högt

 belopp och den som erhållit bidraget

 skäligen borde ha insett detta. Om det

 finns särskilda skäl får kassan efterge

 kravet på återbetalning helt eller

 delvis.

 Vid en senare utbetalning av

 bostadsbidrag eller annan ersättning som

 skall betalas ut av allmän

 försäkringskassa till någon som skall

 betala tillbaka bidrag enligt första

 stycket får kassan hålla inne ett skäligt

 belopp i avräkning på vad som har lämnats

 för mycket.

 Överklagande m.m.

 29 § Bestämmelserna i 20 kap. 10-13 §§

 lagen (1962:381) om allmän försäkring om

 omprövning och ändring av

 försäkringskassas beslut samt

 överklagande av försäkringskassas beslut

 och domstols beslut skall tillämpas i

 ärenden om bostadsbidrag.

 Omprövning av ett sådant beslut av en

 försäkringskassa som har fattats av en

 tjänsteman i ett ärende om skyldighet att

 återbetala bostadsbidrag skall göras av

 socialförsäkringsnämnden, om det belopp

 som utbetalats för mycket överstiger 10

 procent av basbeloppet enligt 1 kap. 6 §

 lagen om allmän försäkring.

 Ett beslut i ett ärende om

 bostadsbidrag skall gälla omedelbart, om

 inte något annat anges i beslutet.

 Övriga bestämmelser

 30 § Följande bestämmelser i lagen

 (1962:381) om allmän försäkring skall

 tillämpas på bidrag enligt denna lag:

 17 kap. 1 § om sammanträffande av

 förmåner,

 18 kap. 2 § om tillsyn,

 20 kap. 2 a § om provisoriskt beslut,

 20 kap. 5 § om preskription av bidrag,

 20 kap. 6 § om förbud mot utmätning och

 om överlåtelse av bidrag,

 20 kap. 9 § om uppgiftsskyldighet för

 statliga och kommunala myndigheter,

 arbetsgivare m.fl.,

 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser

 1. Denna lag träder i kraft den 1 juli

 1993 och tillämpas i fråga om bidrag från

 och med januari månad 1994 (den nya

 lagen).

 2. Genom lagen upphävs lagen (1988:786)

 om bostadsbidrag (den gamla lagen) vid

 utgången av år 1993.

 3. I fråga om bostadsbidrag för tid

 före den 1 januari 1994 samt i fråga om

 omprövning, återkrav och överklagande av

 beslut om sådant bidrag gäller äldre

 lagstiftning med de undantag som anges i

 punkten 5.

 4. En ansökan om bostadsbidrag som

 före den 1 januari 1994 ges in till

 kommunen och som helt eller delvis avser

 bidrag enligt den nya lagen skall i fråga

 om sådant bidrag överlämnas till den

 försäkringskassa som anges i 18 §.

 5. Överklagande av beslut som en kommun

 meddelat i fråga om bostadsbidrag enligt

 äldre lagstiftning skall från och med den

 1 januari 1994 prövas av Boverket.

 Boverkets beslut får inte överklagas.

 6. Bestämmelserna i 32 § den gamla

 lagen i fråga om gottgörelse av

 statsverket skall fortfarande gälla för

 bostadsbidrag enligt äldre lagstiftning.

 7. Kommunen skall på begäran lämna

 domstolar, Riksförsäkringsverket,

 försäkringskassor och Boverket uppgifter

 om bidragsgivningen.

 2 Förslag till

 Lag om ändring i sekretesslagen

 (1980:100)

 Härigenom föreskrivs att 7 kap. 25 §

 sekretesslagen (1980:100)[1] skall ha

 följande lydelse

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 7 kap.

 25 §

 Sekretess gäller i Sekretess gäller

 ärende om kommunal i ärende om kom-

 bostadsförmedling munal

 för uppgift om en- bostadsförmedling

 skilds personliga för uppgift om en-

 förhållanden, om det skilds personliga

 kan antas att den förhållanden, om

 enskilde eller någon det kan antas att

 honom närstående den enskilde eller

 lider betydande men någon honom när-

 om uppgiften röjs. stående lider

 Motsvarande sek- betydande men om

 retess gäller i uppgiften röjs.

 ärende om bostads- Motsvarande sek-

 bidrag eller retess gäller i

 bostadsanpassnings- ärende om bo-

 bidrag. stadsanpassnings-

 bidrag.

 I fråga om uppgift i allmän handling

 gäller sekretessen i högst sjuttio år.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli

 1993. Äldre bestämmelser gäller dock

 fortfarande i ärenden om bostadsbidrag

 enligt lagen (1988:786) om bostadsbidrag

 **FOOTNOTES**

 [1] Lagen omtryckt 1992:1474

 3 Förslag till

 Lag om ändring i kommunalskattelagen

 (1928:370)

 Härigenom föreskrivs att 19 §

 kommunalskattelagen (1928:370) skall ha

 följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 19 § 1

 Till skattepliktig Till

 inkomst enligt denna skattepliktig

 lag räknas icke: inkomst enligt

 denna lag räknas

 icke:

 kommunalt kommunalt

 bostadstillägg till bostadstillägg till

 handikappade; handikappade;

 bostadsbidrag som bostadsbidrag som

 avses i lagen avses i lagen

 (1988:786) om bo- (1988:786) om bo-

 stadsbidrag; stadsbidrag och

 lagen (1993:00) om

 bidrag enligt bostadsbidrag;

 lagen (1988:1463) bidrag enligt

 om bidrag vid adop- lagen (1988:1463)

 tion av utländska om bidrag vid

 adoption av ut-

 barn; ländska barn;

 Denna lag träder i kraft den 1 januari

 1994 och tillämpas första gången vid 1995

 års taxering.

 1Senaste lydelse 1992:1597

 Socialdepartementet

 Utdrag ur protokoll vid regeringsam-

 manträde den 25 februari 1993

 Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN],

 ordförande, och statsråden B.[REDACTED_EFTERNAMN],

[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén,[REDACTED_EFTERNAMN],

[REDACTED_EFTERNAMN], af[REDACTED_EFTERNAMN], Dinkenspiel,[REDACTED_EFTERNAMN],

[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],

[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],

 P.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

 Föredragande: statsrådet B.[REDACTED_EFTERNAMN]

 Proposition om administrationen av

 bostadsbidragen till barnfamiljer m.m.

 1 Inledning

 I årets budgetproposition (prop.

 1992/93:100 bil. 6 s. 24) har regeringen

 - mot bakgrund av att förslag om nya

 regler för bostadsbidragsgivningen

 fr.o.m. den 1 januari 1994 bereddes inom

 regeringskansliet - föreslagit riksdagen

 att, i avvaktan på särskild proposition i

 ämnet, till Bostadsbidrag för budgetåret

 1993/94 beräkna ett förslagsanslag på

 2 300 000 000 kr. Jag återkommer nu till

 denna fråga.

 Med anledning av att kommunalekonomiska

 kommittén i sitt betänkande (SOU 1991:98)

 Kommunal ekonomi i samhällsekonomisk

 balans föreslagit att bostadsbidragen

 helt finansieras av staten,

 aktualiserades frågan om att

 administrationen av bidragen borde

 överföras från kommunerna till

 försäkringskassorna. Samtidigt

 förbereddes inom Socialdepartementet en

 samordning av ensamförälderstödet med

 bostadsbidraget.

 Enligt regeringens direktiv (Dir

 1992:5) har en särskild utredare[2] - som

 arbetat under benämningen BOAD - i

 betänkandet (SOU 1992:89) Bostadsbidrag,

 enklare, rättvisare, billigare, redovisat

 hur en överflyttning av bostadsbidragens

 administration till försäkringskassorna

 skall kunna genomföras. I direktiven

 anförde jag att det i samband med över-

 flyttningen av administrationen kunde

 finnas behov av att göra regelför-

 ändringar för att förenkla

 administrationen. Utredaren har också för

 bidragsgivningen föreslagit ändrade

 regler i detta syfte. De föreslagna

 ändringarna innebär främst att

 inkomstprövningen av bostadsbidragen

 anpassas till de nya regler som gäller

 för inkomstbeskattningen och i allt

 väsentligt grundas på en beräknad aktuell

 inkomst i stället för som nu på en

 inkomst som hämtas från den senaste

 taxeringen. Utredaren har vidare

 föreslagit att det årliga

 ansökningsförfarandet för bidragspröv-

 ningen slopas och att ett system med

 rullande prövning införs. Utredaren har

 för detta ändamål föreslagit att ett

 gemensamt ADB-stöd inrättas för att

 åstadkomma likformighet i

 uppgiftshantering och som kan ligga till

 grund för ett heltäckande

 uppföljningssystem. Enligt direktiven in-

 riktades utredningsarbetet på att

 administrationsöverflyttningen skulle ske

 den 1 juli 1993 och att nya regler för

 bidragshanteringen skulle träda i kraft

 samtidigt. En sammanfattning av

 utredarens förslag bör fogas till

 protokollet i detta ärende som bilaga 1.

 Utredningens betänkande har

 remissbehandlats. En förteckning över

 remissinstanserna bör fogas till

 protokollet i detta ärende som bilaga 2.

 En sammanställning av remissvaren har

 gjorts inom Socialdepartementet och finns

 tillgänglig i lagstiftningsärendet (dnr

 S92/7364/B).

 I anslutning till utredningsarbetet

 startade RFV ett projekt för att för-

 bereda försäkringskassornas övertagande

 av ansvaret för bostadsbidragen och hur

 den kommande verksamheten skall följas

 upp. I projektet deltar företrädare för

 Boverket.

 Inom Socialdepartementet har upprättats

 promemorian (Ds 1992:53)

 Ensamförälderstöd. I promemorian har

 föreslagits att det nuvarande s.k.

 utfyllnadsbidraget inom bidragsförskottet

 slopas samt att ett behovsprövat stöd

 till ensamföräldrarna införs och att

 stödet samordnas med bostadsbidraget.

 Promemorian har remissbehandlats. En

 förteckning över remissinstanserna och en

 sammanställning av remissvaren som gjorts

 inom Socialdepartementet finns

 tillgänglig i lagstiftningsärendet (dnr

 92/4999/B).

 I avvaktan på överföringen av

 bostadsbidragens administration och

 förslag om ett nytt samhällsstöd till

 ensamföräldrarna har riksdagen beslutat

 att bostadsbidrag till barnfamiljer och

 hushåll utan barn till en början skulle

 lämnas för månaderna januari * juni 1993

 enligt i princip samma regler som under

 1992 (prop. 1991/92:150 bil. I:3, bet.

 1991/92:BoU25, rskr. 1991/92:344).

 Riksdagen har även beslutat att

 kompensera ensamstående föräldrar för den

 genom skattereformen slopade

 skattereduktionen (prop. 1991/92:81, bet.

 1991/92:SoU14, rskr. 1991/92:171).

 Kompensationen lämnas i form av ett

 särskilt bidrag med 1 800 kronor om året

 för åren 1991 och 1992. Under år 1993

 skulle det särskilda bidraget till en

 början ha lämnats för tiden den 1 januari

 * den 30 juni med 900 kronor.

 Bestämmelserna om bostadsbidrag finns i

 lagen (1988:786) om bostadsbidrag och i

 lagen (1992:654) med särskilda

 bestämmelser om bostadsbidrag för år

 1993. Bestämmelserna om det särskilda

 bidraget finns i lagen (1992:148) om

 särskilt bidrag till ensamstående med

 barn.

 Med anledning av att ytterligare tid

 behövdes för att förbereda den

 administrativa överföringen av

 bostadsbidragen till försäkringskassorna

 har riksdagen fattat principbeslut om att

 bostadsbidragens administration skall

 föras över till kassorna den 1 januari

 1994. Riksdagen har samtidigt beslutat om

 ändringar i lagen (1992:654) med

 särskilda bestämmelser om bostadsbidrag

 för år 1993 och i lagen (1992:148) om

 särskilt bidrag till ensamstående med

 barn (prop. 1992/93:63, bet.

 1992/93:BoU5, rskr. 1992/93:99).

 Ändringarna innebär att bidragen skall

 lämnas för hela år 1993. I fråga om det

 särskilda bidraget till ensamstående med

 barn innebär detta att bidraget uppgår

 till 1 800 kronor för år 1993.

 Riksdagen har (prop. 1992/93:50, bet.

 1992/93:FiU1, rskr.1992/93:34) beslutat

 att de generella bostadssubventionerna

 enligt 1992 och tidigare års regler skall

 minskas den 1 januari 1994 med sammanlagt

 3 miljarder kronor netto. Statsrådet

[REDACTED_EFTERNAMN] har därefter i sin anmälan till

 årets budgetproposition (prop.

 1992/93:100 bil. 8) anmält att han senare

 i vår avser att återkomma med förslag om

 hur minskningen skall genomföras.

 Riksdagens beslut kan komma att innebära

 ett ökat resursbehov inom ramen för

 bostadsbidragen.

 2 Allmänna utgångspunkter

 2.1 Nuvarande ordning

 Bostadsbidrag till barnfamiljer och

 hushåll utan barn handläggs i dag hos

 kommunerna. Statsbidrag lämnas till

 kommunerna motsvarande 50 procent av

 kostnaderna för bostadsbidragen. Under år

 1993 gäller särskilda regler.

 Som tidigare nämnts regleras

 bidragsgivningen i lagen (1988:786) om

 bostadsbidrag. Ansökan om bidrag görs

 huvudsakligen en gång om året.

 Bidragsberättigade är barnfamiljer och

 hushåll utan barn. Avgörande för bidraget

 är i huvudsak hushållets årsinkomst och

 bostadskostnad inom i lagen angivna

 gränser.

 Vid inkomstprövningen av bidraget utgår

 man från en bidragsgrundande inkomst som

 med vissa tillägg bestäms enligt den

 sammanräknade inkomsten vid taxeringen

 till statlig inkomstskatt året före

 bidragsåret. Med sammanräknad inkomst

 avses summan av de vid inkomsttaxeringen

 förekommande inkomstslagen före

 underskottsavdrag och allmänna avdrag. Om

 det inte finns några uppgifter från

 taxeringen skall bidragets storlek

 bestämmas med hänsyn till en beräknad

 inkomst för bidragsåret. En beräknad

 inkomst skall även användas om inkomsten

 av förvärvsarbete ändrats väsentligt i

 förhållande till motsvarande inkomst

 enligt taxeringen. Till den

 bidragsgrundande inkomsten läggs viss

 andel av förmögenhet. För barnfamiljer

 görs dessutom tillägg för barnpension med

 ett belopp som svarar mot 26 procent av

 basbeloppet samt tillägg för ett

 bidragsförskott eller underhållsbidrag

 med högst ett belopp som svarar mot 40

 procent av basbeloppet. Barns förmögenhet

 beaktas men inte deras inkomster.

 Bostadsbidrag till barnfamiljer * dit

 även hör familjehem * består dels av ett

 grundbelopp om 1 000 kr, dels ett belopp

 som är beroende av bostadskostnadens

 storlek och antalet barn i familjen. Om

 bostadskostnaden understiger den nedre

 bostadskostnadsgränsen eller om bidrags-

 tagaren inte har några bostadskostnader

 kan endast grundbelopp lämnas.

 **FOOTNOTES**

 [2] Direktören vid Socialstyrelsen

 Carl-Filip[REDACTED_EFTERNAMN]

 För att vara berättigad till

 grundbeloppet skall dock bidragstagaren

 ha vårdnaden om barn som stadigvarande

 bor hos familjen. Undantag kan göras för

 barnets stadigvarande boende hos

 familjen, om barnet får vård eller

 undervisning utanför hemmet. Den som på

 grund av vårdnad eller umgänge tidvis har

 barn boende hos sig kan få bostadsbidrag

 men kan inte erhålla något grundbelopp.

 Bostadsbidrag till hushåll utan barn

 består endast av bostadsanknutet bidrag.

 Om bidragssökanden eller medlem i

 dennes hushåll är handikappad kan ett

 högre bidrag lämnas än vad som följer av

 de övre bostadskostnadsgränserna.

 Om barnfamiljens bidragsgrundande

 inkomst överstiger en viss lägsta

 inkomstgräns minskas bidraget med 20

 procent av den överskjutande inkomsten.

 För bidragshushåll utan barn gäller olika

 inkomstgränser och procentsatser för

 minskningen av bidraget beroende på om

 bidragssökanden är under 29 år eller har

 fyllt 29 år. Skilda regler gäller även

 när studiemedel uppbärs av medlem i ett

 hushåll utan barn.

 Under vissa förutsättningar skall

 bidraget omprövas under bidragsåret.

 Detta gäller bl.a. vid väsentliga

 inkomstminskningar eller inkomstökningar

 samt vid byte av bostad, eller vid ändrad

 hushållssammansättning. För barnfamiljer

 beaktas endast inkomständringar som beror

 på ändrad förvärvsinkomst.

 Den som uppbär bostadsbidrag är skyldig

 att upplysa kommunen om vissa

 förhållanden som har betydelse för

 bidragsgivningen. Sådana förhållanden är

 bl.a. bostadsbyte, inkomstökningar och

 ändrad hushållssammansättning.

 Den som förorsakat eller som borde ha

 insett att bidragsbelopp har betalats ut

 felaktigt kan bli återbetalningsskyldig.

 Återbetalningsskyldigheten kan efterges,

 om det finns särskilda skäl.

 Beslut om bostadsbidrag kan överklagas

 till länsbostadsnämnden. Nämndens beslut

 kan i sin tur överklagas till Boverket.

 Boverkets beslut får inte överklagas.

 2.2 Allmänna utgångspunkter för ändrade

 regler om bostadsbidrag

 2.2.1 Mål för bostadsbidragen

 Bostadsbidragen i deras nuvarande

 utformning har vuxit fram genom en

 fortlöpande serie av reformer. Sitt

 ursprung har de i stödformer som började

 utvecklas vid mitten av 1930-talet.

 Bidragen har haft till mål att höja

 bostadsstandarden, att minska

 trångboddheten, att utjämna kost-

 nadsskillnader samt att allmänt stärka de

 ekonomiskt svaga hushållens bärkraft.

 Betoningen av de olika delmålen har

 skiftat över tiden. Under senare tid har

 målen främst inriktats på det

 bostadspolitiska syftet med stödet, dvs

 att höja bostadsstandarden för de berörda

 grupperna.

 Bostadsbidragens uppgift är således att

 ge ekonomiskt svaga hushåll möjligheter

 att hålla sig med goda och rymliga

 bostäder. Den bostadsstandard som stödet

 skall säkra skall vara den som man på

 sikt vill nå för hela befolkningen och

 inte bara den standard som kortsiktigt

 klarar hushållens omedelbara behov.

 Bostadsbidragen till barnfamiljer

 består i dag av dels en allmänt kon-

 sumtionsstödjande del, det s.k.

 grundbeloppet, dels en del som beror av

 bostadskostnadens storlek.

 I maj år 1992 lämnades bostadsbidrag

 till drygt 360 000 barnfamiljer, varav

 drygt hälften med en ensam

 familjeförsörjare. Antalet bidragstagare

 har ökat markant under senare år, främst

 beroende av att bostadsbidragen till

 hushåll med barn till följd av

 skatteomläggningen byggdes ut och fr.o.m.

 bidragsåret 1991 lämnas inom väsentligt

 vidgade bostadskostnadsgränser.

 Ett flertal analyser av

 bostadsbidragens effekter som gjorts

 under senare år visar att bidragen till

 barnfamiljerna har mycket god fördel-

 ningspolitisk precision. Sålunda

 redovisar Boverket att i maj år 1992 gick

 ca 30 procent av bidragen till de 20

 procent av hushållen som hade de lägsta

 inkomsterna. Hälften av bidragen gick

 till de ca 35 procent av hushållen som

 hade de lägsta inkomsterna. Boverket

 redovisar vidare att jämfört med maj år

 1991 gick bostadsbidragen år 1992 i

 större utsträckning till hushållen med de

 lägsta inkomsterna, dvs. omfördel-

 ningseffekterna var större år 1992 än år

 1991.

 De analyser av bostadsbidragens

 effekter som genomförts pekar emellertid

 även på vissa brister i bidragssystemet.

 Det mål för bostadsbidragsgivningen som

 riksdagen ställt upp (prop. 1986/87:48,

 bet. 1986/87:BoU20, rskr. 1986/87:248)

 innebär att bostadsbidragen på sikt skall

 byggas ut så att de familjer som är

 beroende av sådana bidrag skall kunna

 hålla sig med moderna bostäder med ett

 eget rum för varje barn, dvs. 3 rum och

 kök för familjer med ett barn, 4 rum och

 kök för familjer med två barn o.s.v.. För

 att detta skall gälla även dem som bor i

 nyare bostäder har de kostnadsgränser

 inom vilka bidrag lämnas höjts väsentligt

 under senare år.

 Bostadskostnadernas utveckling

 understryker betydelsen av att bostads-

 bidragen i framtiden alltmer bör utformas

 mot ett högkostnadsskydd.

 Boverkets statistik visar att de övre

 bostadskostnadsgränserna för barnfamiljer

 i stort sett täcker genomsnittshyrorna i

 beståndet. Trots de senare årens

 utbyggnad av bidragssystemet ligger

 emellertid de övre gränserna fortfarande

 lågt i förhållande till hyresnivåerna för

 nyare bostäder. Det framgår av en

 jämförelse som visar genomsnittliga hyror

 för olika lägenhetstyper år 1994 vid en

 genomsnittlig hyreshöjning på 8 procent

 år 1993 och 5 procent år 1994 (se

 tabell). De hyresnivåer som valts avser

 den minsta lägenhetsstorlek som krävs för

 att målet om att varje barn skall kunna

 disponera ett eget rum uppfylls.

 Beräknade genomsnittliga hyresnivåer år

 1994 (kr./mån.)

 Bostadens färdig- 3 RoK 4 RoK 5+ RoK

 ställandeår (1 barn) (2 barn) (3+ barn)

 1981-85 4 600 5 500 6 500

 1986-90 4 800 5 900 6 900

 1991 5 100 6 500 7 400

 Hela beståndet 4 000 5 000 6 300

 Övre hyresgräns, 4 400 5 000 5 700

 år 1993

 Boverkets studie visar att en stor

 andel av de barnfamiljer som är be-

 rättigade till bostadsbidrag har en

 bostadskostnad som är högre än de övre

 bostadskostnadsgränserna.

 I maj år 1992 hade ca 41 procent av

 samtliga barnhushåll som uppbär

 bostadsbidrag en bostadskostnad som

 översteg de övre bostadskostnads-

 gränserna. Den största enskilda gruppen

 med höga bostadskostnader var

 ensamstående med ett barn. Denna grupp

 utgjorde en fjärdedel av samtliga hushåll

 med bostadskostnader över den högsta

 gränsen. Av dem som hade en

 bostadskostnad över den högsta

 bostadskostnadsgränsen hade ca 60 procent

 en boendekostnad som översteg den högsta

 gränsen med minst 500 kronor.

 Detta innebär att om bostadsbidragen

 till hushåll med barn, i enlighet med

 riksdagens målsättning för stödformen,

 fortsättningsvis skall fungera som ett

 högkostnadsskydd måste stödet utformas

 med inriktning mot höga bostadsutgifter.

 Bostadsbidrag lämnas också dels till

 ungdomar under 29 år och studerande, dels

 till andra hushåll utan barn. Stöden till

 de två grupperna har införts vid olika

 tillfällen och har skilda syften.

 Bostadsbidragen till ungdomar och

 studerande infördes år 1988. Bidragen

 blev obligatoriska för kommunerna fr.o.m.

 år 1989 då både dessa bidrag och

 bostadsbidragen till barnfamiljer blev

 reglerade i lag.

 Bostadsbidragen till ungdomar och

 studerande är avsedda att ge det

 ekonomiska stöd som är nödvändigt för att

 de som har låga inkomster skall kunna

 efterfråga en god bostad. Dessa bidrag

 ger främst ett högkostnadsskydd.

 Bostadsbidragen till andra hushåll utan

 barn (29 år och äldre) infördes år 1991.

 I samband med beslut om bostadsbidragen

 år 1990 gav riksdagen mot bakgrund av den

 förestående reformeringen av skatte- och

 bostadsfinansieringssystemet tillkänna

 att bostadsbidrag för tiden efter år 1990

 bör kunna lämnas till hushåll utan barn

 utan begränsning till bidragstagarens

 ålder.

 Bostadsbidragen till andra hushåll utan

 barn riktas sålunda till dem som till

 följd av låga inkomster fått begränsat

 utbyte av skatteomläggningen.

 I maj 1992 lämnades bostadsbidrag till

 knappt 61 000 hushåll utan barn, varav ca

 40 000 ungdomshushåll. En betydande

 ökning av antalet bidragstagare har skett

 mellan åren 1991 och 1992. Ökningen avser

 till största delen gruppen 29 år och

 äldre vilken ökat med 50 procent. Ök-

 ningen mellan bidragsåren är naturlig med

 tanke på att detta bidrag nyligen införts

 och att allmänhetens kännedom om

 stödformen successivt har blivit större.

 Boverket har också genomfört en ganska

 omfattande informationskampanj inför

 bidragsåret 1992. Den ökade arbets-

 lösheten är vidare en bidragande orsak

 till att antalet bidragshushåll har ökat.

 I maj 1992 lämnades en mycket stor

 andel av bostadsbidragen till hushåll

 utan barn till bidragstagare med mycket

 låga inkomster. För ca 47 procent av

 ungdomarna och ca 35 procent av de äldre

 hushållen utan barn beräknades bidraget

 på 0 kronor i inkomst.

 2.2.2. Staten övertar kostnadsansvaret

 för bostadsbidragen till barnfamiljer,

 m.m.

 Mitt förslag: Bostadsbidragen till

 barnfamiljer och hushåll utan barn

 överförs till statligt

 huvudmannaskap.

 Skälen för mitt förslag:

 Kommunalekonomiska kommittén föreslog i

 sitt betänkande (SOU 1991:98) Kommunal

 ekonomi i samhällsekonomisk balans *

 statsbidrag för ökat handlingsutrymme och

 nya samarbetsformer att de kommunala

 bostadstilläggen och bostadsbidragen bör

 bli statliga angelägenheter. Kommittén

 anförde därvid att de kommunala

 bostadstilläggen (KBT) och

 bostadsbidragen är båda i hög grad styrda

 av statliga regler för bidragens

 beviljande. Kommunerna är enligt lag

 skyldiga att bevilja bidrag och bidragen

 utgår till enskilda som en rättighet

 under vissa villkor. I lag fastställda

 inkomstgränser samt miniminivåer m.m.

 innebär att kommunerna inte själva, annat

 än till en mindre del, kan bestämma över

 sina kostnader för bidragen. Av staten

 gjorda ändringar i regelsystemen innebär

 direkta och för kommunerna opåverkbara

 kostnadskonsekvenser.

 Kommittén framhöll vidare att man i

 många sammanhang betonat vikten av att

 ansvarsfördelningen mellan statlig och

 kommunal sektor blir tydlig. Kommunala

 bostadstillägg och bostadsbidrag är

 generella transfereringar, som båda i

 första hand bör ses som en del av fördel-

 ningspolitiken, vilken inte primärt är en

 kommunalpolitisk fråga utan en fråga av

 rikspolitisk räckvidd.

 I min anmälan till propositionen

 (1991/92:150, bil. II:2) Kommunal ekonomi

 framhöll jag att jag finner det naturligt

 att staten, i samband med de förändringar

 som nu görs beträffande de

 specialdestinerade statsbidragen, övertar

 det fulla kostnadsansvaret för

 bostadsbidragen till barnfamiljer och

 hushåll utan barn.

 Jag delar således Kommunalekonomiska

 kommitténs uppfattning och förordar att

 staten tar över kostnadsansvaret för

 bostadsbidragen fr.o.m. den 1 januari

 1994.

 2.2.3 Överföring av administrationen till

 försäkringskassorna

 Mitt förslag: Administrationen av

 bostadsbidrag till barnfamiljer och

 hushåll utan barn förs över från

 kommunerna till de allmänna försäk-

 ringskassorna.

 Utredaren: Utredaren föreslår att

 administrationen av bostadsbidrag till

 barnfamiljer och hushåll utan barn förs

 över till försäkringskassorna.

 Remissinstanserna: Remissinstanserna

 tillstyrker förslaget eller lämnar det

 utan erinran.

 Skälen för mitt förslag:

 Försäkringskassorna administrerar i dag

 flertalet bidrag till barnfamiljer och

 andra liknande bidrag, inklusive kommu-

 nalt bostadstillägg till pensionärer. Det

 är naturligt att de också får ansvaret

 för bostadsbidragen till barnfamiljer och

 hushåll utan barn. Därmed kan åstadkommas

 en administrativ samordning och ett

 bättre resursutnyttjande. Samtidigt

 förbättras även möjligheterna att ta fram

 statistik för att avväga de olika

 bidragen mot varandra. Detta bör i sin

 tur leda till att en bättre sammanlagd

 fördelningspolitik uppnås.

 Åtgärden är en naturlig konsekvens av

 att bostadsbidragen till barnfamiljer och

 hushåll utan barn i fortsättningen kommer

 att helt finansieras av staten.

 2.2.4 Inkomstprövningen av bostadsbidra-

 gen

 Mitt förslag: Inkomstprövningen bör

 grunda sig på bidragshushållets

 aktuella förvärvsinkomster som skall

 beräknas på motsvarande sätt som

 enligt skattelagstiftningen. Tillägg

 skall göras för kapitalinkomster med

 undantag av bl.a.

 realisationsvinster. Hushållens

 förmögenhet bör i princip inte ingå i

 behovsprövningen. Den

 sjukpenninggrundande inkomsten (SGI)

 skall inte användas som inkomstmått.

 Skälen för mitt förslag:

 Bostadsbidragen är behovsprövade i den

 meningen att de avvägs mot det enskilda

 hushållets inkomster och andra ekonomiska

 resurser.

 Inkomstprövningen görs i dag i

 normalfallet mot den sammanräknade

 inkomsten enligt taxeringen till statlig

 inkomstskatt året före bidragsåret.

 För bidragsåret 1993 ligger dock 1991 års

 taxering till grund för in-

 komstprövningen. Det använda

 inkomstmåttet speglar i princip

 inkomst-och förmögenhetsförhållandena två

 år före bidragsåret. Kritik har därför

 riktats mot inkomstprövningens

 inaktualitet. I skilda sammanhang har

 också kritik framförts mot de nuvarande

 reglerna om hur inkomständringar skall

 påverka bostadsbidragen.

 Frågan om vilket inkomstbegrepp som

 skall ligga till grund för inkomst-

 prövningen av bostadsbidrag har utretts

 vid ett flertal tillfällen, senast av

 bostadsbidragskommittén (SOU 1982:58) och

 av bostadskommittén (SOU 1986:5).

 Bostadsbidragskommittén studerade

 utförligt olika möjligheter att få fram

 ett mer aktuellt inkomstmått som

 uppfyller rimliga krav på säkerhet och

 hanterlighet. Både bostadsbidragskom-

 mittén och därefter bostadskommittén fann

 emellertid att inkomstprövningen i allt

 väsentligt måste grundas på

 inkomstuppgifter från taxeringen.

 Bostadsbidragskommitténs huvudförslag

 grundades på en ordning där bidragen

 bestämdes med ett preliminärt belopp med

 utgångspunkt i hushållets beräkningar av

 sin inkomst under bidragsåret. En

 avstämning föreslogs ske samordnat med

 att den slutliga skatten för inkomståret

 bestämdes. Den föreslagna ordningen

 möttes dock av en avgörande kritik

 framför allt från dem som företrädde

 bidragstagarnas intressen. Man menade att

 det skulle bli för dyrt och komplicerat

 samtidigt som det är otillfredsställande

 för bidragstagarna att inte veta vilka

 bidrag de är berättigade till förrän två

 år efter utbetalningen.

 Vid sidan av huvudförslaget redovisade

 kommittén ett förenklat alternativ där

 definitiva beslut fattas redan på

 grundval av de sökandes uppgifter om sina

 förväntade inkomster.

 I en rapport i december 1990 med

 anledning av ett regeringsuppdrag att

 redovisa konsekvenserna för

 bostadsbidragssystemet av ändringarna i

 skattesystemet föreslog Boverket att man

 borde gå över till att pröva bidragen mot

 aktuell inkomst fr.o.m. bidragsåret 1992.

 Förslaget innebar att den

 bidragsgrundande inkomsten borde

 fastställas med hänsyn till främst den

 sökandes beräknade inkomst under

 bidragsåret. En avstämning av det gångna

 årets bidrag borde vidare enligt Boverket

 ske mot den preliminära taxeringen. För

 högt bidrag skulle kunna krävas tillbaka

 och för lågt bidrag betalas ut i

 efterskott.

 Boverkets rapport remitterades till

 bl.a. Svenska Kommunförbundet och ett

 antal kommuner. Remissinstanserna var

 överlag positiva till tanken att gå över

 till en aktuell inkomst, men de menade

 att ett mer genomarbetat förslag måste

 tas fram innan förslaget genomfördes.

 Som jag inledningsvis nämnt ansåg jag

 att det i samband med att bo-

 stadsbidragens administration skulle

 föras över till försäkringskassorna kunde

 finnas behov av att göra

 regelförändringar som syftar till att

 förenkla administrationen, men som

 samtidigt ger största möjliga tillförlit-

 lighet när det gäller bidragen.

 En av de frågor som BOAD särskilt hade

 att undersöka var möjligheten att gå över

 till att pröva bidragen mot aktuell

 inkomst och att skapa ett system för

 rullande prövning av bidrag för att

 undvika en ärendeanhopning vid

 årsskiften.

 BOAD föreslår att inkomstprövningen av

 bostadsbidragen i allt väsentligt grundas

 på en beräknad, aktuell inkomst i stället

 för som nu på en inkomst som hämtas från

 den senaste taxeringen. Huvudprincipen

 skall vara att den som söker

 bostadsbidrag uppger sin beräknade

 inkomst för en viss tid framåt. Vid

 ansökan skall beräkningen normalt avse 12

 månader framåt. Från principen görs

 avsteg för kapitalinkomster som i första

 hand föreslås bli beräknade med ledning

 av de uppgifter som hämtats från den

 senaste taxeringen. Utredaren pekar på

 att räntor och andra kapitalinkomster kan

 vara svåra att beräkna i förväg. Viss

 möjlighet skall dock finnas enligt

 utredaren att få en aktuell

 inkomstberäkning godtagen som

 bidragsgrund. När det gäller

 inkomstbegreppets innehåll anser

 utredaren att man bör utgå från samma

 komponenter som ingår i begreppet

 sammanräknad inkomst. Förslaget innebär

 därför främst en anpassning till de

 regler som gäller för

 inkomstbeskattningen fr.o.m. 1992 års

 taxering.

 Utredaren har prövat olika modeller för

 systemutformningen. Han föreslår att ett

 system med rullande prövning införs. I

 det systemet fattas bidragsbesluten

 successivt efter ansökan och anmälan om

 ändrade förhållanden och löper i regel

 tills vidare.

 Riksdagen har fattat ett principbeslut

 om att bostadsbidragens administration

 förs över från kommunerna till

 försäkringskassorna den 1 januari 1994

 (prop. 1992/93:63, bet. 1992/93:BoU5,

 rskr. 1992/93:99).När försäkringskassorna

 tar över administrationen kommer

 handläggningen att förändras på flera

 sätt. Handläggningen kommer att ske i en

 organisatorisk miljö där också andra

 bidrag handläggs inom samma arbetsenhet

 och av samma personal. Detta ger stora

 fördelar i fråga om resursutnyttjande,

 tillgång till uppgifter och säkerhet i

 prövning och kontroll. Ett gemensamt

 ADB-stöd innebär likformighet i

 uppgiftshanteringen.

 Ett system där inkomstprövningen

 grundas på aktuell inkomst och där nya

 beslut fattas efter anmälan om ändrade

 förhållanden passar väl in i den

 organisatoriska miljö för

 bidragshantering som försäkringskassorna

 erbjuder. Jag anser liksom utredaren att

 inkomstprövningen i fortsättningen bör

 utgå från hushållets aktuella

 inkomstförhållanden och att man bör

 införa ett system med rullande prövning

 av bidrag. Det nuvarande årliga

 ansökningsförfarandet kan då slopas.

 Prövningen kommer i huvudsak att

 grundas på hushållets egna uppgifter om

 sina förväntade inkomster och de

 anmälningar om ändrade förhållanden som

 bidragstagaren skall vara skyldig att

 göra till försäkringskassan. Bidragen

 anpassas härigenom till hushållets behov

 med hänsyn till den faktiska inkomsten

 och inte som i dagens system efter en två

 år gammal inkomst.

 Ett system enligt denna modell ställer

 dock höga krav på efterkontroll och på

 att felaktigt utbetalda bidrag kan

 återkrävas av hushållen, i de fall felen

 beror på att oriktiga uppgifter har

 lämnats till försäkringskassan eller att

 anmälningsskyldigheten inte fullgjorts.

 De beslut som försäkringskassan fattar om

 bidrag kommer att gälla tills vidare och

 så länge försäkringskassans fortlöpande

 kontroller inte ger anledning till att

 ändra bidraget. Jag återkommer i

 specialmotiveringen till vad som i övrigt

 föreslås gälla om

 återbetalningsskyldighet.

 Försäkringskassans kontrollrutiner

 förutsätter att varje ärende kan granskas

 inom en viss tid. Vad jag har erfarit kan

 en sådan granskning vara påkallad att

 sättas in senast inom 15 månader från ett

 beslut om bidrag. De kontroller som då

 behöver utföras är att jämföra lämnade

 uppgifter med de i skatteregistret

 tillgängliga uppgifterna från taxeringen

 och om anledning finns till det bereda

 den enskilde tillfälle att lämna

 kompletterande uppgifter. RFV har

 tillsammans med försäkringskassan ansvar

 för att reglerna om bostadsbidrag kan

 förstås av de enskilda. Den närmare

 regleringen av försäkringskassornas

 kontrollrutiner bör meddelas i verk-

 ställighetsföreskrifter.

 I samband med efterkontroller kan

 jämförelser behöva göras med sökandens

 självdeklaration. En sådan jämförelse bör

 i första hand göras genom en dialog med

 den enskilde.

 Utredaren har föreslagit att

 inkomstbegreppets innehåll bör bestämmas

 med utgångspunkt från samma komponenter

 som ingår i det nuvarande inkomstmåttet

 sammanräknad inkomst, dvs. den inkomst

 som vid den årliga inkomsttaxeringen

 skall redovisas innan underskottsavdrag

 och övriga allmänna avdrag utnyttjats.

 I det nya inkomstskattesystemet finns

 tre inkomstslag, nämligen tjänst, kapital

 och näringsverksamhet. Begreppet

 sammanräknad inkomst enligt taxeringen

 finns inte längre. Behovsprövningen bör

 därför enligt utredarens förslag grundas

 på hushållets beräknade förvärvsinkomst

 varmed menas skattepliktig inkomst av

 tjänst och inkomst av aktiv och passiv

 näringsverksamhet.

 Några av de remissinstanser som har

 yttrat sig i frågan, Kammarrätten i

 Jönköping, Länsrätten i Göteborgs och

 Bohus län och Riksrevisionsverket, anser

 att man bör ha samma grundläggande

 inkomstuppgift för bostadsbidragen som

 för sjukpenningen. Enligt bestämmelserna

 i 3 kap. 2 § AFL är den

 sjukpenninggrundande inkomsten, SGI den

 årliga inkomst i pengar eller andra

 skattepliktiga förmåner som en försäkrad

 kan antas komma att tills vidare få för

 eget arbete. SGI kan närmast anses vara

 en beräkningsmodell för att bestämma

 sjukpenningens storlek och har syftet att

 ge ersättning för inkomstbortfall. I

 vissa situationer, t.ex. vid studier och

 arbetslöshet, sänks inte den försäkrades

 SGI trots att inkomstförhållanden,

 arbetstid eller andra omständigheter har

 förändrats.

 Behovsprövningen av bostadsbidragen

 måste grundas på ett inkomstmått som

 speglar hushållets ekonomiska bärkraft.

 Med hänsyn till att SGI har ett helt

 annat syfte är det enligt min mening inte

 möjligt att utgå från den fastställda SGI

 vid behovsprövningen av bostadsbidragen.

 Arbetsgivarens ansvar för att betala

 sjuklön under de första 14 dagarna

 innebär också att försäkringskassan i

 praktiken inte har fastställt någon SGI

 för en stor del av de hushåll som söker

 bostadsbidrag. Enligt min mening finns

 det däremot skäl att definiera den

 beräknade årliga förvärvsinkomsten på i

 princip samma sätt som underlaget för

 SGI. RFV har också föreslagit en sådan

 ordning i sitt remissvar. Enligt verket

 är det viktigt att inkomstbegreppet

 utformas så att den som söker bostads-

 bidrag på ett enkelt sätt kan beräkna sin

 inkomst samtidigt som det främjar en

 resursbesparande handläggning på

 försäkringskassorna. Det är därför

 viktigt att man rör sig med begrepp och

 regler som så nära som möjligt ansluter

 till det som gäller inom

 socialförsäkringsområdet.

 Jag delar utredarens bedömning, som

 också fått stöd av flertalet remiss-

 instanser, att inkomstprövningen skall

 grundas på hushållens beräknade

 förvärvsinkomster normalt för den

 kommande tolvmånadersperioden. Med

 förvärvsinkomst avses inkomst av tjänst

 och inkomst av näringsverksamhet bestämd

 på sätt som motsvarar beräkning av

 inkomst enligt kommunalskattelagen. I det

 följande avsnittet återkommer jag till

 dessa frågor.

 Utredaren har vidare föreslagit att den

 bidragsgrundande inkomsten skall omfatta

 inkomst av kapital vad gäller

 inkomstränta, utdelning eller annan

 inkomst. Däremot bör varken

 realisationsvinst eller realisations-

 förlust ingå. Hänsyn bör inte heller tas

 till avdragen under inkomstslaget. Enligt

 utredaren talar administrativ enkelhet

 för att uppgift om kapitalinkomsten

 hämtas från den senaste taxeringen till

 statlig inkomstskatt. Enligt utredaren

 bör även barns ränteinkomster beaktas.

 Någon del av hushållets förmögenhet bör

 däremot inte läggas till den bidrags-

 grundande inkomsten.

 Jag ställer mig i princip bakom

 utredarens förslag. Jag anser dock att

 även hushållens kapitalinkomster bör

 beräknas framåt i tiden i likhet med vad

 utredaren föreslagit om beräkning av

 förvärvsinkomster. Härigenom uppnås att

 hushållens inkomster i tiden kan be-

 handlas på ett likartat sätt. Som jag

 föreslår i det följande avsnittet skall

 vissa inkomster i inkomstslaget kapital

 inte räknas in i den bidragsgrundande

 inkomsten för bostadsbidrag. Detta gäller

 bl.a. realisationsvinster vid avyttring

 av tillgångar. Vad sedan gäller vilka

 poster i kapitalinkomsten som bör läggas

 till den bidragsgrundande inkomsten

 återkommer jag till dem i det följande

 avsnittet. Jag kommer där också att

 föreslå att ett fribelopp införs för

 kapitalinkomster.

 Genom att använda samma begrepp som i

 inkomstbeskattningen finns möjligheter

 för försäkringskassan att vid prövningen

 jämföra lämnade inkomstuppgifter med

 senaste taxering. Det är också en fördel

 att den som söker bostadsbidrag inte

 behöver lära sig ytterligare nya begrepp

 utan kan känna igen de begrepp som gäller

 vid deklarationen.

 Systemet bygger genom den löpande

 uppdateringen och bevakningen av bl.a.

 inkomständringar på ett samspel mellan

 individen och försäkringskassan.

 Individen ges ett ökat ansvarstagande för

 att behövliga uppgifter anmäls i tid.

 Försäkringskassan åläggs ett stort ansvar

 för kontroller och ändringar av bidragen.

 Ett väl fungerande system ger snabbhet i

 behovsanpassningen genom att man direkt

 meddelar ett nytt beslut som gäller tills

 vidare utifrån de nya förhållanden som

 anmälts.

 Det gäller dock att skapa garanti för att

 efterkontroll sker i tillräcklig om-

 fattning och med inte allt för stora

 tidsmellanrum.

 När det gäller förmögenhet vill jag i

 likhet med utredaren framhålla att det

 redan i nuvarande system finns stora

 svårigheter att få korrekta uppgifter.

 Vid beräkning av den bidragsgrundande

 inkomsten för barnfamiljer skall för

 närvarande en femtedel av den del av

 hushållets sammanlagda förmögenhet som

 överstiger, för ensamboende 180 000

 kronor och för makar/sammanboende 360 000

 kronor, läggas till inkomsten. Även barns

 förmögenhetstillgångar beaktas därvid.

 Uppgift om förmögenhet * sammanlagda

 tillgångar minskade med sammanlagda

 skulder enligt självdeklarationen *

 lämnas av sökanden i ansökan om bostads-

 bidrag. För kontroll får kommunen uppgift

 om skattepliktig förmögenhet. Denna

 uppgift är emellertid inte helt

 tillförlitlig när förmögenheten

 understiger 800 000 kronor beroende på

 att det endast är förmögenhet över 800

 000 kronor som resulterar i

 förmögenhetsskatt. När förmögenheten är

 lägre är därför uppgifterna ofta

 ofullständiga. Uppgift om taxerad

 förmögenhet saknas eller kan vara

 felaktig.

 Riksdagen har hösten 1991 beslutat att

 förmögenhetsskatten skall slopas (prop.

 1991/92:60, bet. 1991/92:SkU10, rskr.

 1991/92:97).

 Mot den bakgrunden är det inte

 meningsfullt att för bostadsbidragen

 regelmässigt ta in uppgifter som

 svårligen går att kontrollera. Genom att

 inkomsten av kapital * även barnens *

 ingår i den bidragsgrundande inkomsten

 kommer hushållets

 förmögenhetsförhållanden ändå att påverka

 bostadsbidragets storlek. Undantagsvis

 kan det dock finnas anledning att ta

 hänsyn till åtminstone större

 förmögenheter. Detta framgår av 9 §.

 Förslaget skall också ses i ljuset av

 den s.k. generalklausulen som finns i de

 bestämmelser som reglerar

 bostadsbidragen. Den innebär att, om det

 är uppenbart att familjen saknar behov av

 bostadsbidrag, bidragsmyndigheten får

 besluta att bidrag inte skall lämnas även

 om villkoren för rätt till bidrag är

 uppfyllda. För att ge underlag för ut-

 redning om generalklausulen bör

 tillämpas, t.ex. vid stora förmögenheter,

 bör kassorna få uppgifter om taxering

 till förmögenhetsskatt så länge

 skatteplikt gäller för förmögenhet.

 Därefter får kassorna vid behov begära in

 uppgift om förmögenhet från den enskilde.

 3 Regelsystemet för bostadsbidragen

 3.1 Behovsprövningen av bostadsbidragen

 Mitt förslag: Inkomstprövningen

 grundas i första hand på uppgift om

 beräknad inkomst från den som ansöker

 om bidrag. I den bidragsgrundande

 inkomsten skall ingå för tolv månader

 framåt beräknad förvärvsinkomst

 varmed menas inkomst av tjänst och

 inkomst av näringsverksamhet, såväl

 aktiv som passiv. Inkomsterna skall

 beräknas på sätt som motsvarar

 inkomstberäkningen enligt

 kommunalskattelagen. I inkomstslaget

 tjänst skall beaktas kostnader för

 resor mellan bostaden och

 arbetsplatsen till den del

 kostnaderna beräknas överstiga 5 000

 kr. Övriga kostnader i inkomstslaget

 tjänst får beaktas om de beräknas

 överstiga 2 000 kr. I inkomstslaget

 näringsverksamhet skall inte beaktas

 underskott som uppkommit tidigare år.

 Till den bidragsgrundande inkomsten

 läggs inkomstränta, utdelning,

 ersättning vid upplåtelse av

 privatbostad samt annan inkomst av

 kapital till den del inkomsten

 överstiger 2 000 kronor för var och

 en av de bidragssökande. Kapita-

 linkomsterna skall beräknas för tolv

 månader framåt.

 Vinst vid icke yrkesmässig

 avyttring av tillgångar skall inte

 räknas in i kapitalinkomsterna och

 inte heller statligt räntebidrag.

 Avdrag får inte göras för kostnader.

 Tillägg görs även för sjöinkomst,

 bidragsdelen i studiemedlen, vissa

 icke skattepliktiga inkomster och

 icke skattepliktiga stipendier över

 3 000 kr per månad.

 Barns kapitalinkomster skall läggas

 till sökandens förvärvsinkomster till

 den del inkomsterna överstiger 1 000

 kronor för varje barn.

 Underhållsbidrag, bidragsförskott,

 barnpension, eller barns

 förvärvsinkomster beaktas inte.

 Utredarens förslag: Överensstämmer i

 princip med mitt förslag.

 Remissinstanserna: Som jag tidigare

 redovisat har utredarens förslag till

 inkomstprövning stöd av flertalet

 remissinstanser. Riksskatteverket (RSV)

 har anfört att inkomstberäkningen vid

 taxeringen av enskild i de flesta fall

 sker med kalenderår som beskattningsår

 och att med annat tidsbegrepp än

 kalenderår blir uppgifter från taxeringen

 mindre användbara. RSV har föreslagit att

 några förtydliganden bör göras och att

 vissa inkomster som är undantagna från

 beskattningen bör tas med i den

 bidragsgrundande inkomsten. Detta kan

 gälla bl.a. inkomster vid ut-

 landstjänstgöring. RFV har anfört att

 utredaren lagt för stor vikt vid

 skattelagstiftningens regler för

 inkomstberäkningen och att en exakthet i

 beräkning av framtida inkomster i många

 fall inte kan åstadkommas. Enligt RFV bör

 grunden för beräkning av inkomst av

 näringsverksamhet i första hand vara

 preliminärskatteunderlaget och inkomst av

 kapital beräknas på de inkomster som den

 bidragssökande kan förvänta sig att få

 under de närmaste tolv månaderna. RFV har

 förordat att även inkomst av kapital vid

 ansökningstillfället beräknas på de

 inkomster den bidragssökande kan förvänta

 sig att få under de närmaste tolv

 månaderna. Enligt verket kan

 målsättningen att bostadsbidraget skall

 grundas på aktuell inkomst därmed bättre

 uppfyllas.

 Skälen för mitt förslag: I mina

 allmänna utgångspunkter har jag redovisat

 motiven till mina förslag att

 behovsprövningen skall grundas i första

 hand på hushållens aktuella

 inkomstförhållanden. Detta gäller

 hushållens förvärvsinkomster till vilka

 hör inkomst av tjänst och inkomst av

 näringsverksamhet. Genom att lägga en

 beräknad förvärvsinkomst till grund för

 bidragsprövningen skapas förutsättningar

 för att uppnå en mer rättvisande bild av

 hushållens ekonomiska förmåga att svara

 för sina bostadskostnader.

 Eftersom kostnader inte skall beaktas

 när kapitalinkomster skall läggas till

 den bidragsgrundande inkomsten anser jag

 att man skall pröva att låta hushållen

 beräkna sina kapitalinkomster framåt i

 tiden på sätt som skall ske med deras

 förvärvinkomster.

 Vad angår själva beräkningen av

 förvärvsinkomsterna bör den så långt

 möjligt ansluta till de grunder som

 gäller för inkomstbeskattningen. Detta är

 en fördel såväl från begreppssynpunkt som

 från kontrollsynpunkt. Jag delar dock

 RFV:s uppfattning att man vid en

 beräkning av framtida inkomster inte kan

 eftersträva någon fullständig

 överensstämmelse med skattebestämmelserna

 såsom gäller vid den årliga inkomst-

 taxeringen. Ett sådant förfarande

 förutsätter att man gör en årlig avstäm-

 ning mellan redovisade intäkts- och

 kostnadsposter i förhållande till det

 faktiska resultatet. Som också RSV

 framfört kan en annan tolvmånadersperiod

 komma att gälla för inkomstberäkningen

 enligt bostadsbidragssystemet jämfört med

 det i huvudsak kalenderårsbundna

 beskattningsåret. Periodiseringen av

 intäkter och kostnader kan således bli

 annorlunda än vid inkomstbeskattningen.

 När kontroller sker mot uppgifter från

 taxeringen kan därför korrigeringar

 behöva göras. Sammantaget har detta lett

 till slutsatsen att beräkningen av

 förvärvsinkomster som skall ingå i den

 bidragsgrundande inkomsten för

 bostadsbidrag endast kan motsvara

 beräkningen av inkomst enligt

 kommunalskattelagen.

 Även om den enskilde inte kan lämna

 preciserade uppgifter om sina

 inkomstförhållanden för ett år framåt i

 tiden, måste uppgiftslämnandet bygga på

 att den enskilde är noggrann när denne

 lämnar uppgifter om de intäkter och

 kostnader som är kända vid tiden för

 ansökan. På grundval av uppgifterna och

 vad som kan ha kommit fram genom en

 utredning, fastställer försäkringskassan

 storleken av den bidragsgrundande inkoms-

 ten för tolv månader framåt. Som jag

 kommer att föreslå i det följande

 (avsnitt 2.3.4) om rullande

 inkomstprövning är avsikten att en ny

 tolvmånadersperiod skall börja löpa i och

 med att ett nytt beslut fattats på grund

 av inkomständringar.

 Vad beträffar innebörden av begreppet

 tjänst och vilka poster som skall ingå i

 inkomst av tjänst bör begreppet och

 posterna sammanfalla med

 kommunalskattelagens bestämmelser. Till

 intäktsposterna räknas bl.a. avlöning,

 arvode och kostnadsersättningar som

 utgått för tjänsten. Hit räknas även

 pension och vissa

 försäkringsersättningar. I special-

 motiveringen redovisas dessa poster mer

 utförligt.

 Beräkningen av näringsverksamhet bör

 enligt utredaren grundas på

 nettoinkomsten av näringsverksamheten

 utan att underskottsavdragen beaktas.

 Utredaren hänvisar här till de förslag

 som lagts fram i promemorian,

 Inkomstprövning av bostadsbidragen 1993,

 som utarbetats av en inom dåvarande

 Bostadsdepartementet tillsatt

 arbetsgrupp. Promemorian överlämnades

 till Socialdepartementet i december

 1991. Arbetsgruppen föreslog att man vid

 beräkning av näringsverksamhet skall utgå

 från en nettomodell och då bortse från

 att underskottsavdragen är gjorda. RSV

 har ansett det är något oklart om

 utredaren med sitt förslag avsett enbart

 underskott i viss aktiv

 näringsverksamhet, vilket kvittas mot

 överskott i annan aktiv

 näringsverksamhet, dvs. i förvärvskällan

 under samma år eller om utredaren avsett

 även underskott från tidigare år.

 Enligt min uppfattning bör det vara det

 beräknade nettoresultatet från flera

 aktiva verksamheter som räknas in i den

 bidragsgrundande inkomsten. Är det fråga

 om samma förvärvskälla bör ett beräknat

 underskott från en aktiv verksamhet

 således kvittas mot ett beräknat

 överskott i en annan aktiv verksamhet. Om

 då ett underskott uppkommer i förvärvs-

 källan skall det enligt skattereglerna

 kunna sparas till påföljande år för att

 kvittas mot det årets överskott. Ett

 sparat underskott bör dock inte medföra

 att den bidragsgrundande inkomsten för

 bostadsbidraget ett senare år reduceras.

 Om ett sådant underskott tillåts reducera

 inkomsten skulle det inte ge en

 rättvisande bild av de aktuella

 inkomstförhållandena. RSV har i sitt

 remissvar gett uttryck för en liknande

 uppfattning.

 I sitt förslag till hur inkomst av

 näringsverksamhet skall beräknas, har

 utredaren hänvisat till att den sökande

 bör kunna använda sig av de uppgifter som

 lagts till grund för debitering av

 preliminär skatt. RFV har också förordat

 ett sådant förfarande. Beräkning av

 inkomst av näringsverksamhet kan vara

 komplicerad att utföra. En ingående pröv-

 ning av olika intäkts- och kostnadsposter

 bör enligt min mening undvikas. I de fall

 underlaget för preliminärskatt kan

 användas för beräkning av inkomst av

 näringsverksamhet bör en sådan

 beräkningsmetod användas. Om stor

 osäkerhet skulle föreligga om de framtida

 inkomsterna bör försäkringskassan ha

 möjlighet att tidsbegränsa

 bidragsbeslutet enligt utredarens

 förslag. Jag biträder utredarens förslag

 att en tidsbegränsning bör kunna

 tillämpas i en sådan situation. Vad angår

 den närmare innebörden av

 näringsverksamhet hänvisas till

 specialmotiveringen.

 Enligt mitt förslag, som huvudsakligen

 överensstämmer med utredarens, skall

 inkomst av kapital bestå av enbart

 positiva poster som ränteinkomster,

 utdelning på aktier, ersättning vid

 upplåtelse av privatbostad. Uppgifter om

 räntor och utdelningar tillställs

 hushållen som regel en gång om året.

 Hushållen bör med ledning av dessa

 uppgifter vid ansökan om bostadsbidrag

 kunna med en någorlunda god säkerhet

 beräkna sina kapitalinkomster för en

 kommande tolvmånadersperiod. Om svårighet

 föreligger att beräkna vissa

 avkastningar, bör sökanden kunna få lämna

 uppgift om sina kapitalinkomster när

 storleken av avkastning eller

 tillgodohavande blivit känd. Enligt mitt

 förmenande är det avgjort klara fördelar

 med att såväl förvärvsinkomster som

 kapitalinkomster kan beräknas för samma

 tidsperioder. Jag föreslår därför att

 också kapitalinkomster skall beräknas

 framåt i tiden.

 Jag anser emellertid att detta

 förfarande gör det nödvändigt att införa

 fribelopp för kapitalinkomster. Beloppen

 bör enligt min mening vara så tilltagna

 att hushållens genomsnittliga nivåer på

 kapitalinkomster inte skall behöva räknas

 in i den bidragsgrundande inkomsten. Jag

 föreslår därför att fribeloppet sätts

 till 2 000 kronor för varje

 bidragssökande när barns kapitalinkomster

 inte är inräknade. Om barn ingår i

 bidragshushållet och barnen har egna

 kapitalinkomster som skall räknas in i

 den bidragsgrundande inkomsten föreslås

 att fribeloppet ökas med ytterligare 1

 000 kronor för varje barn. Fribeloppet

 för två vuxna och två barn kan sägas

 motsvara en årlig avkastning på en

 förmögenhet som uppgår till ungefär 60

 000 kronor. Förutom att fribeloppet i

 viss mån kompenserar den borttagna

 avdragsrätten för kostnader i

 förvärvskällan kapital och stimulerar

 till ett visst sparande, medför det

 förenklingar i bidragshanteringen.

 Utredaren har föreslagit att

 realisationsvinster inte skall ingå i

 kapitalinkomsten. På grund av de

 svårigheter att beräkna

 realisationsvinster i förväg, är det mer

 sällan som realisationsvinster kan

 fastställas innan den årliga

 inkomsttaxeringen är klar. Utredaren har

 framhållit att en realisationsvinst

 påverkar bostadsbidraget ett senare år än

 när vinsten uppkom och kan starkt

 reducera bidraget, trots att

 inkomstförhållandena det året skulle ha

 berättigat till ett oreducerat bidrag. En

 försäljning av tillgångar kan många

 gånger bero på tillfälligheter. En

 realisationsvinst som ligger långt

 tillbaka i tiden är enligt min mening

 förenad med sådana nackdelar och innebär

 sådana betydande avsteg från principen om

 att en aktuell inkomst skall ligga till

 grund för bidragsprövningen, att jag nu

 föreslår att realisationsvinst inte skall

 ingå i denna prövning.

 Jag ser däremot inget hinder mot att

 man inte beaktar avdrag för kostnader i

 förvärvskällan kapital.

 Förvaltningskostnader eller skuldräntor

 kommer således inte att kvittas mot

 kapitalinkomster. De större beloppen av

 dessa kostnader utgörs i allmänhet av

 skuldräntor på lån i egna hem eller

 bostadsrätter och påverkar således

 bostadskostnaderna. Genom att kostnader i

 förvärvskällan inte beaktas skiljer sig

 beräkningen från vad som hittills gällt.

 En tanke med de föreslagna fribeloppen är

 dock att dessa något skall kompensera för

 dessa begränsningar.

 Enligt de regler om beräkning av

 kapitalinkomster som gäller från och med

 1993 års taxering så ingår statligt

 räntebidrag. Detta medför att

 räntebidragen inte längre kvittas mot

 ränteskulder i egna hem. Jag anser därför

 att inkomst av kapital skall beräknas

 utan att räntebidragen beaktas.

 Räntebidragen bör dock beaktas vid

 beräkningen av bostadskostnader för egna

 hem och bostadsrätter.

 Vissa inkomster är inte skattepliktiga

 eller beskattas inte enligt kommu-

 nalskattelagen. Till den förra kategorin

 hör bl.a. avlöning för vilken

 skattefrihet kan föreligga på grund av

 utlandstjänstgöring, vissa stipendier,

 samt t.ex. studiestöd enligt 4 kap

 studiestödslagen (1973:349). Till den

 senare katerogin hör sjöinkomst. Jag

 anser att inkomster av förevarande slag

 bör läggas till den bidragsgrundande

 inkomsten. I föreskriften till nuvarande

 lag om bostadsbidrag har skattefria

 stipendier räknats med till den del de

 överstiger 3 000 kronor. Jag finner nu

 inte skäl till att föreslå någon

 förändring av detta fribelopp.

 I de följande (avsnitt 3.1) kommer jag

 att föreslå att det särskilda bidraget

 till ensamstående med barn skall upphöra

 vid utgången av år 1993 och att medlen

 tillförs bostadsbidraget för barnfamiljer

 med inriktning på ensamföräldrarna. I

 linje med dessa överväganden och

 strävandena att förenkla hanteringen av

 bostadsbidraget bör underhållsbidrag och

 bidragsförskott inte längre påverka den

 bidragsgrundande inkomsten. I dag skall

 ett bidrag av endera slaget per hushåll

 tas upp till ett belopp som svarar mot 40

 procent av basbeloppet, vilket f.n. är

 1 147 kronor i månaden. I konsekvens med

 att dessa bidrag inte skall inverka på

 bostadsbidraget bör inte heller förlängt

 bidragsförskott eller särskilt bidrag

 till vissa adoptivbarn beaktas vid

 bidragsberäkningen.

 Dessa bidrag fyller funktionen att vara

 en ekonomisk garanti för barn till

 ensamstående förälder som inte lever

 tillsammans med barnets andra förälder.

 Om den förälder som inte varaktigt bor

 tillsammans med barnet dör, är barnet

 garanterat barnpension på samma nivå som

 bidragsförskottet. Det är därför

 konsekvent att också ta bort barnpension

 från bidragsberäkningen.

 3.2 Bidragshushållet

 Min bedömning: Enhetliga bestämmelser

 bör införas för ungdomar med eller

 utan studiemedel. Frågan om en

 minskning i övrigt av antalet

 hushållsgrupper bör ytterligare

 övervägas. Gemensamma

 bostadskostnadsgränser införs för

 grupperna ungdomar och studerande.

 Utredarens förslag: Frågorna har inte

 tagits upp av utredaren.

 Remissinstanserna: Några

 remissinstanser har menat att

 uppdelningen på antalet hushållsgrupper

 bör minskas och reglerna göras lättare

 att förstå och tillämpa. Boverket har

 bl.a. anfört att regelverket har kommit

 att bli allt svårare att överblicka och

 att reglerna inom respektive grupp bör

 bli enhetligare. RFV har framhållit att

 den alternativa beräkningen av

 bostadsbidrag för olika åldersgrupper bör

 tas bort.

 Skälen för min bedömning: Den

 uppdelning på olika bidragshushåll som i

 dag gäller har varit oförändrad sedan år

 1988. Bidragshushållen delas i stort upp

 mellan barnfamiljer och hushåll utan

 barn.

 Till gruppen barnfamiljer räknas makar

 och ensamstående med hemmavarande barn.

 Som barnfamiljer räknas också makar och

 ensamstående med barn som tidvis bor i

 hemmet på grund av förälders vårdnad

 eller umgängesrätt. I gruppen ingår också

 de som har barn i hemmet men som tagits

 emot för vård i familjehem. I vissa fall

 kan barn räknas med både i den egna

 familjen och i familjehemmet. I denna

 grupp ingår även hushåll där

 bidragstagaren är lägst 29 år eller

 mellan 18-28 år.

 För makar, sambor och ensamstående utan

 barn gäller bestämmelserna om hushåll

 utan barn. Inom gruppen finns särskilda

 regler för bidrag till ungdomar mellan 18

 och 29 år. Ytterligare särskilda regler

 finns för ungdomar som studerar.

 I förhållande till skillnader i

 försörjningsbörda hos dessa bidragshus-

 håll har bostadsbidragen utformats något

 olika. Gemensamt för bidragen är att de

 bygger på samma fördelningspolitiska

 grund, som innebär att bidragen i stor

 utsträckning lämnas till hushåll med låga

 inkomster och till hushåll med stor

 försörjningsbörda. I syfte att möta

 skilda stödbehov inom hushållsgrupperna

 har nyanserade inkomst- och kostnadsgrän-

 ser tillskapats. Detta har bidragit till

 en långtgående uppdelning av bidrags-

 bestämmelserna. Vid en översyn av

 bidragsgivningen till olika hushålls-

 grupper bör en strävan vara att uppnå

 förenklingar där så är möjligt utan att

 det medför försämringar för

 bidragstagarna.

 Jag delar den uppfattning som framförts

 av Boverket och RFV att det vore en

 fördel från bl.a. tillämpningssynpunkt

 att göra bidragsbestämmelserna mer

 enhetliga inom hushållsgrupperna. Innan

 sådana ändringar görs i någon större

 omfattning bör dock konsekvenserna för

 berörda hushåll belysas närmare, vilket

 fordrar ytterligare överväganden. Jag är

 därför inte nu beredd att föreslå annan

 ändring i dessa bestämmelser än att

 regler om gemensamma

 bostadskostnadsgränser införs för

 ungdomar och studerande. I det följande

 (avsnitt 9.2.1) lämnar jag förslag till

 en sådan ändring.

 3.3. Sambor

 Mitt förslag: Termen sambor införs i

 bostadsbidragslagen. Bostadsbidraget

 kommer dock inte att omfatta

 homosexuella sambor eftersom ingen

 hänvisning till bostadsbidragslagen

 görs i lagen (1987:813) om homosexu-

 ella sambor.

 Utredarens förslag: Frågan har inte

 tagits upp av utredningen.

 Remissinstanserna: Riksförbundet för

 sexuellt likaberättigande (RSFL) har

 bl.a. anfört att formuleringen i

 utredningens förslag, att med makar

 jämställs man och kvinna som utan att

 vara gifta med varandra lever

 tillsammans, utesluter homosexuella

 sambor från möjligheten att söka

 bostadsbidrag. RFSL har föreslagit att

 fomuleringen "man och kvinna" ändras till

 "två personer"

 Skälen för mitt förslag: Frågan om att

 göra bostadsbidragslagen tillämplig på

 homosexuella sambor har tagits upp vid

 flera tillfällen under senare år. Frågan

 har bl.a. tagits upp i riksdagsmotioner,

 vari framförts förslag som syftar till

 att möjliggöra en sådan tillämpning. RFSL

 har även tidigare gjort framställningar

 om en ändring av lagen. Ser man på frågan

 i ett vidare sammanhang faller den inom

 de ämnesområden som kommittén om

 registrerat partnerskap (JU 1991:01) har

 att behandla enligt sina direktiv (Dir.

 1991:6). Jag anser att man bör avvakta

 resultatet av kommitténs arbete innan ett

 ställningstagande görs. Jag är därför

 inte nu beredd att behandla denna fråga

 särskilt.

 Enligt min mening bör emellertid termen

 "sambor" i bostadsbidragslagen ersätta

 uttrycket "man och kvinna som utan att

 vara gifta med varandra lever

 tillsammans". Genom att termen sambor

 införs i bostadsbidragslagen kan lagens

 presumtionsregel * angående när sambor

 skall jämställas med makar * göras

 tydligare.

 3.4 Åldersgräns för bostadsbidrag till

 barnfamiljer

 Mitt förslag: Den genella

 åldersgränsen för barn i fråga om

 bostadsbidrag till barnfamiljer höjs

 från 17 till 18 år.

 Utredaren har inte behandlat frågan.

 Boverket har i remissyttrande föreslagit

 en sådan lösning.

 Skälen för mitt förslag: Bostadsbidrag

 utgår i dag till dess barn fyller 17 år,

 dock att bidrag utgår för barn som går i

 gymnasieskolan. 17 år är en åldersgräns

 som i övrigt inte förekommer i bidrags-

 systemen. 16 eller 18 år är normalt

 förekommande åldersgränser. För att göra

 åldersgränserna mer enhetliga föreslår

 jag att den generella åldersgränsen för

 bostadsbidrag till barnfamiljer sätts

 till 18 år. Åtgärden berör bara ett

 begränsat antal familjer eftersom

 flertalet barn i denna ålder går i gym-

 nasieskolan.

 En höjd åldersgräns till 18 år innebär

 också en bättre anslutning till när

 ungdomar kan söka bostadsbidrag. Där

 gäller en 18-årsgräns.

 3.5 Ett rullande system för handläggning

 av bostadsbidrag

 Mitt förslag: Ett system med rullande

 prövning införs.

 Efter en första ansökan beslutar

 försäkringskassan om bidrag, normalt

 med giltighetstid tills vidare.

 Beslut om bidrag får tidsbegränsas

 och förenas med villkor, om det finns

 särskilda skäl. Bidrag får inte

 lämnas för längre tid tillbaka än en

 månad före ansökningsmånaden. De bi-

 dragsgrundande förhållandena uppdate-

 ras fortlöpande genom anmälningar

 från bidragstagaren och genom

 efterkontroll från försäkringskassan.

 Anmälan skall göras om den

 bidragsgrundande inkomsten kan

 beräknas öka eller har ökat med mer

 än 6 000 kronor under sex månader i

 förhållande till motsvarande

 inkomster enligt bidragsbeslutet.

 Utredarens förslag: Överenstämmer i

 princip med mitt förslag.

 Remissinstanserna: De flesta

 remissinstanser som uttalat sig i frågan

 tillstyrker förslaget. Några

 remissinstanser från den kommunala sidan

 varnar för att ett rullande system utan

 avstämning i efterhand leder till en

 galopperande kostnadsutveckling. De

 förordar ett system med en aktuell

 kalenderårsanknuten inkomst som lämnas

 varje år och som möjliggör en avstämning

 mot bidragstagarens taxering.

 Skälen för mitt förslag: Enligt

 nuvarande system lämnas bostadsbidrag för

 högst ett kalenderår i taget. En ny

 ansökan om bostadsbidrag lämnas in varje

 höst. Enligt direktiven skulle den

 särskilde utredaren undersöka om det gick

 att åstadkomma någon form av rullande

 prövning av bidrag för att undvika en

 ärendeanhopning vid årsskiften.

 Utredaren har i sitt betänkande förutom

 det valda systemet diskuterat två

 alternativa system för handläggningen,

 där aktuell inkomst ingår som komponent

 och där ingångsfaktorn är den typ av

 tidsperiod som man väljer för beslutens

 giltighet. De alternativa systemen utgick

 från att ansökan lämnas för tolv månader

 i taget. I det ena systemet med en

 kalenderårsvis avstämning skulle en

 justering ske av för mycket eller för

 litet erhållet bidrag inom viss

 minimigräns för beloppen i förhållande

 till inkomstutfallet. I det andra

 systemet med utspridda tolvmånadersperio-

 der i förhållande till beslutstidpunkt

 skulle efterkontrollen kunna omfatta ett

 eller flera kalenderår. I detta system

 skulle avstämning och justering av

 bidraget också ske inom en minimigräns

 för bidragsbeloppen. I båda systemen

 skulle bidragstagaren anmäla ändrade

 förhållanden, bl.a. inkomstökningar över

 viss gräns. Omprövningsbeslut skulle

 gälla längst till bidragsperiodens slut.

 Som jag har redovisat i det föregående

 (avsnitt 3.1) bör inkomstprövningen utgå

 ifrån hushållets aktuella

 inkomstförhållanden och ett system med

 rullande prövning av bidrag.

 Försäkringskassorna är väl förtrogna med

 bidragssystem där inkomstprövningen

 grundas på aktuell inkomst och där nya

 beslut fattas på basis av anmälan om

 ändrade förhållanden samt med regelbundna

 efterkontroller. Jag anser att ett sådant

 system är att föredra för

 bostadsbidraget.

 Bidragsprövningen företer stora

 likheter med vad som gäller i dag. Vissa

 ändringar behöver dock göras för att

 anpassa prövningen till det nya systemet.

 Med hänsyn till att i huvudsak

 beräknade inkomster skall ligga till

 grund för bidragsberäkningen anser jag

 att det är en nackdel med retroaktiv

 bidragsgivning. Jag föreslår att den

 nuvarande regeln om tre månaders

 retroaktivitet begränsas till en månad.

 Ett bidrag skall alltså inte ges för

 längre tid tillbaka än en månad före

 ansökningsmånaden. Det bör dock vara

 möjligt för försäkringskassan att i

 särskilda fall lämna bidrag när

 retroaktiva hyreshöjningar uppkommit som

 på grund av utdragna hyresförhandlingar

 skulle påverka familjens ekonomi. Som

 förutsättning bör gälla att en ansökan om

 en sådan bidragsändring görs inom en

 månad från det att bidragstagaren fått

 kännedom om en hyres- eller

 avgiftshöjning.

 Ett beslut om bidrag efter ansökan bör

 i det nya systemet kunna tidsbegränsas

 och förenas med villkor, om det finns

 särskilda skäl. Stor osäkerhet om de

 framtida inkomstförhållandena kan

 exempelvis göra att ett beslut behöver

 tidsbegränsas. Ett hyresförhållande som

 på förhand är bestämt till en viss tid

 för att därefter upphöra bör också ge

 möjlighet till en tidsbegränsning av

 bidraget. Ett rullande bidragssystem som

 det jag har föreslagit förutsätter annars

 i normalfallet att beslut om bidrag

 gäller tills vidare med en

 bidragsgrundande inkomst beräknad för en

 tolvmånadersperiod.

 Vissa remissinstanser har varnat för

 att ett sådant system kan leda till en

 galopperande kostnadsutveckling. Jag

 anser dock att ett väl fungerande

 kontrollsystem torde förhindra

 kostnadsökningar i lika hög grad som de

 kontroller som kan utföras i ett system

 med årliga ansökningar. Ett rullande

 system bör därtill ge en ökad

 flexibilitet vad gäller möjligheterna att

 avsätta resurser för sådana kontroller

 som jämförelsevis kan vara mer nödvändiga

 att utföra.

 Frågor av detta slag är viktiga för RFV

 att uppmärksamma i den uppföljning som

 skall ske av bidragssystemet. Som jag

 redogjort för i det föregående behövs en

 spärr för kontrollen av när ett

 bidragsbeslut löpt utan ändring under 15

 månader. RFV arbetar även med andra kon-

 trollfunktioner, däribland möjligheten

 att göra jämförelser med uppgifter i

 andra bidragsregister hos kassorna. Det

 är också viktigt att RFV till ledning för

 försäkringskassornas kontakt med

 bidragstagarna är tydlig i sin in-

 formation om de krav bidragsreglerna

 kommer att ställa på bidragstagarna. För

 att det valda systemet skall kunna

 fungera på ett bra sätt fordras att

 samarbetet mellan individen och

 försäkringskassan kan byggas upp på ett

 förtroendefullt sätt. Systemet ställer

 också krav på ett fungerande samarbete

 mellan individerna i bidragshushållet så

 att uppgifter om ändrade förhållanden av

 betydelse för bidragsgivningen anmäls

 till försäkringskassan.

 Bidragstagaren skall ha skyldighet att

 vid inkomstökningar för hushållet till

 försäkringskassan successivt anmäla

 ändringar. Jag anser därför att en in-

 komstgräns direkt bör anges i lagen. En

 rimlig sådan gräns är enligt min mening 6

 000 kronor fördelat på längst sex

 månader. Denna inkomstnivå, som således

 rymmer hushållets samtliga inkomster som

 skall ingå i bidragsgrundande inkomst,

 svarar mot ett bidrag på 200 kronor i

 månaden. Så snart en ökning av hushållets

 bidragsgrundande inkomst uppkommit som är

 större än 6 000 kronor under en period av

 sex månader i förhållande till storleken

 av de inkomster som lagts till grund för

 beslutet om bidrag måste en anmälan göras

 till försäkringskassan. Om det redan i

 början av en sådan period står klart för

 bidragstagaren att de inkomster som ingår

 i den bidragsgrundande inkomsten kommer

 att öka med mer än 6 000 kronor under den

 kommande sexmånadersperioden måste också

 en anmälan göras. Men även andra för-

 ändringar som kan påverka bostadsbidraget

 skall omgående anmälas till försäk-

 ringskassan.

 Om bidragstagaren inte i tid eller

 underlåter att anmäla till kassan att en

 förändring har inträffat och det visar

 sig att ett för högt belopp betalats ut

 felaktigt så kan bidragstagaren bli

 återbetalningsskyldig.

 De regler som i fråga om

 anmälningsplikt föreslås i den nya lagen

 kommer på ett antal punkter att skilja

 sig från reglerna i nuvarande lag. Dessa

 är bl.a. när bidragsberättigad bostad

 hyrs ut helt eller delvis eller när

 bostadskostnaden i annat fall minskar

 eller när ett äldre barn som berättigar

 till bidrag inte längre får förlängt

 barnbidrag eller studiehjälp.

 För att försäkringskassan inte vid

 varje tillfälle skall behöva ändra ett

 bidrag när något förhållande har

 inträffat som påverkar bidraget, anser

 jag att ringa bidragsändringar får

 underlåtas. Detta kan motverka bl.a. att

 ansökningar om bidragsändringar görs på

 grund av smärre ränteförändringar.

 Förslaget att försäkringskassan skall

 kunna underlåta att ändra bostadsbidraget

 i sådana fall bör ses som ett komplement

 till de fribelopp och inkomstgränser som

 föreslås i lagen. En ringa bidragsändring

 får anses föreligga om den inte uppgår

 till 100 kronor per månad. Beloppet bör

 ses som en rekommendation och måste

 alltid sättas i relation till

 bidragstagarens ekonomiska situation.

 Även en ringa bidragsändring kan vara

 betydelsefull för vissa bidragstagare.

 I fråga om övriga

 förfarandebestämmelser har vissa

 justeringar gjorts i förhållande till

 bestämmelserna i gamla lagen om

 bostadsbidrag. En redogörelse för den nya

 lagens förfarandebestämmelser lämnas i

 specialmotiveringen. Förslag till

 ordningen för överklagande av

 försäkringskassans beslut tar jag upp i

 det följande.

 4 Ordningen för överklagande m.m.

 Mitt förslag: Överklagande av

 försäkringskassans beslut görs i

 allmän förvaltningsdomstol enligt den

 ordning som gäller i social-

 försäkringsmål.

 Utredarens förslag: Överensstämmer med

 mitt förslag.

 Remissinstanserna: De flesta

 remissinstanser tillstyrker förslaget,

 däribland Domstolsverket, Kammarrätten i

 Jönköping, länsrätten i Göteborgs och

 Bohuslän, Länsrätten i Norrbottens län,

 RFV, Boverket. De kommuner som yttrat sig

 i frågan, Eskilstuna kommun och

 Örnsköldsviks kommun har tillstyrkt

 förslaget. Tjänstemännens Central-

 organisation har förordat att man tills

 vidare bibehåller den instansordning som

 motsvarar den man har i dag med

 länsbostadsnämnd *alternativt

 länsstyrelse * som första och Boverket

 som sista instans.

 Skälen för mitt förslag: I likhet med

 utredaren anser jag att såväl

 samordningen av bostadsbidraget med övrig

 administration på socialförsäkringens

 område som möjligheten till enhetlig

 praxisbildning talar för att

 försäkringskassans beslut bör kunna

 överklagas i allmän förvaltningsdomstol.

 Som utredaren har anfört innebär den

 reform som genomförts av instansordningen

 och organisationen för rättskipningen i

 socialförsäkringsmål att en anpassning

 kan ske till det pågående

 förändringsarbetet på

 socialförsäkringsområdet, omfattande även

 allmänna barnbidrag, bidragsförskott,

 förlängt bidragsförskott till studerande

 och kommunalt bostadstillägg till

 folkpension (KBT). För dessa och övriga

 ärenden inom administrationen gäller en

 enhetlig ordning för överklagande av

 beslut. Möjlighet till domstolsprövning

 finns i alla ärenden. Denna ordning står

 också i överensstämmelse med den

 utveckling som går mot en allt mer utökad

 rätt till överprövning av

 förvaltningsbeslut i domstol. Härigenom

 kan också en samordning ske med den

 rättstradition som gäller inom EG.

 Mitt förslag innebär således med

 nuvarande instansordning att länsrätt

 blir första instans, kammarrätt andra

 instans och Försäkringsöverdomstolen

 högsta instans. Regeringen har denna dag

 beslutat lagrådsremiss om

 Försäkringsöverdomstolen. I

 lagrådsremissen föreslås att

 Försäkringsöverdomstolen läggs ner och

 att Regeringsrätten blir högsta instans i

 socialförsäkringsmål.

 Det bör också framhållas att det av

 bestämmelserna i 20 kap. 11 och 12 §§

 lagen om allmän försäkring (1962:381)

 följer att RFV har till uppgift att verka

 för att bestämmelserna om den allmänna

 försäkringen tillämpas likformigt och

 rättvist, och att verket får överklaga

 såväl allmän försäkringskassas beslut som

 beslut av länsrätt och kammarrätt. Verket

 får överklaga kammarrätts beslut hos

 Försäkringsöverdomstolen.

 När RFV överklagar en försäkringskassas

 eller domstols beslut intar verket

 ställning som part i dessa mål. I mål,

 där en enskild part hos länsrätten

 överklagar allmän försäkringskassas

 beslut bestämmer dock RFV, om verket

 skall vara part i målet. Detsamma gäller

 i mål i kammarrätten, där en enskild part

 överklagar länsrättens beslut.

 Med stöd av bestämmelserna i 24 §

 förvaltningsprocesslagen (1971:291) kan

 domstol inhämta yttrande från myndighet,

 tjänsteman eller annan över fråga, som

 kräver särskild sakkunskap.

 För det fall en fråga om bostadsbidrag

 visar sig vara svårbedömd, bör en domstol

 också ha möjlighet att inhämta yttrande

 från Boverket.

 Av förslaget till den nya

 bostadsbidragslagen (31 §) framgår att de

 bestämmelser i AFL som jag nu redogjort

 för kommer att bli tillämpliga också i

 ärenden om bostadsbidrag.

 5 Sekretess

 Mitt förslag: Bestämmelsen i 7 kap.

 25 § sekretesslagen (1980:100) om

 sekretess i ärende om bostadsbidrag

 upphävs.

 Utredarens förslag: Överensstämmer med

 mitt förslag.

 Remissinstanserna: Utöver yttrandet

 från Föreningen Kommunala

 Förmedlingsorgan har förslaget inte

 särskilt berörts av remissinstanserna.

 Föreningen har ifrågasatt att ett

 starkare sekretesskydd skall gälla i

 ärenden om bostadsbidrag. RSV har i

 anknytning till den bidragsgrundande

 inkomsten anfört att en sekretessbelagd

 uppgift som utlämnats till ledning för

 beräkning av bostadsbidrag för hushåll

 med fler än en individ kan, med

 utredningens förslag, inte hemlighållas

 för andra hushållsmedlemmar om uppgiften

 på något sätt åberopas. Enligt verket bör

 de sökande och andra hushållsmedlemmar

 uppmärksammas på att inkomstuppgifter om

 dem kommer att åberopas i den omfattning

 det behövs för beslutet.

 Skälen för mitt förslag: Sekretess i

 ärenden om bostadsbidrag hos kommunerna

 har gällt sedan år 1987 och regleras i 7

 kap. 25 § sekretesslagen. Uppgift om

 enskilds personliga förhållanden får inte

 lämnas ut, om det kan antas att den

 enskilde eller någon honom närstående

 lider betydande men. Huvudregeln är

 således att uppgifterna är offentliga men

 att bl.a. ömtåliga uppgifter kan hållas

 hemliga. Som exempel på uppgifter som kan

 bli föremål för sekretess anges i

 förarbetena (prop. 1986/87:3 s. 15)

 uppgifter i läkarintyg och liknande

 uttålanden samt uppgifter om adresser på

 personer som sökt bostadsbidrag, där man

 med fog kan misstänka att utlämnandet

 leder till personförföljelser i form av

 hot om frihetsbrott, misshandel m.m.

 Utredaren har framhållit att en

 konsekvens av att föra över administra-

 tionen av bostadsbidragen till

 försäkringskassorna blir att ärenden om

 bostadsbidrag kommer att omfattas av

 sekretess enligt 7 kap. 7 § sek-

 retesslagen.

 Enligt denna bestämmelse gäller

 sekretess hos bl.a. allmän försäkrings-

 kassa i ärende enligt lagstiftningen om

 allmän försäkring eller arbetsskadeför-

 säkring eller om annan jämförbar ekono-

 misk förmån för enskild. Samma sekretess

 gäller hos annan myndighet på vilken det

 ankommer att handlägga ärende enligt

 lagstiftning som nu har nämnts. Sekre-

 tessen gäller för uppgift om någons

 hälsotillstånd eller andra personliga

 förhållanden om det kan antas att den som

 uppgiften rör eller någon honom

 närstående lider men om uppgiften röjs.

 Genom uttrycket annan jämförbar ekonomisk

 förmån för enskild torde även

 försäkringskassornas ärenden om

 bostadsbidrag komma att omfattas av

 sekretessen enligt bestämmelsen. Med

 personliga förhållanden avses även

 uppgifter om någons ekonomi.

 Jag delar utredarens uppfattning att en

 enhetlig sekretessreglering bör

 eftersträvas på detta område. Jag anser

 att denna uppfattning stärks av det

 förhållandet att försäkringskassan i sin

 ärendeprövning emellanåt behöver samordna

 uppgifter om enskilda från olika

 bidragssystem.

 Genom att sekretessen i ärenden om

 bostadsbidrag i fortsättningen tas över

 av bestämmelserna i 7 kap. 7 §

 sekretesslagen behövs inte längre

 bestämmelsen i 7 kap. 25 § samma lag. Jag

 föreslår således att en ändring görs i

 sekretesslagen på så sätt att

 bestämmelsen om sekretess i ärende om

 bostadsbidrag i 7 kap. 25 § upphävs.

 Bestämmelsen skall dock gälla

 övergångsvis för sekretess i ärenden

 enligt den gamla lagen om bostadsbidrag.

 Som RSV framhållit behöver information

 riktas till medlemmarna i ett hushåll om

 att uppgifter om en medlem som regel

 måste vara tillgängliga för samtliga

 hushållsmedlemmar. Från sekretessynpunkt

 torde hinder härför inte föreligga. Detta

 följer av 14 kap. 5 § sekretesslagen som

 ger part rätt till insyn i mål eller

 ärende hos domstol eller myndighet.

 Eftersom det är hushållet som erhåller

 bidraget och hushållets gemensamma in-

 komster läggs till grund för beräkningen

 av bidraget torde varje hushållsmedlem

 vara att anse som part i ett ärende om

 bostadsbidrag hos försäkringskassan eller

 i ett mål om sådant bidrag hos domstol.

 Endast om det av hänsyn till allmänt

 eller enskilt intresse eller är av

 synnerlig vikt att sekretessbelagd

 uppgift inte röjs får handling eller

 annat material i ärendet eller målet

 undanhållas part.

 Jag inser att de frågeställningar om

 sekretess som här har tagits upp inte är

 nya för försäkringskassorna. Det ligger

 dock ett värde i att information lämnas

 om vad som gäller om sekretess när

 ansvaret för bostadsbidraget tas över av

 försäkringskassorna.

 6 ADB-baserat bostadsbidragsregister

 Min bedömning: Ett särskilt

 bostadsbidragsregister som förs med

 stöd av ADB bör inrättas för

 bostadsbidraget på så sätt att data-

 lagens krav på skydd för enskildas

 personliga integritet kan tillgo-

 doses. RFV och försäkringskassorna

 bör ges ett gemensamt registeransvar.

 Uppgifter från det centrala skatte-

 registret som behövs för jämförelse

 med uppgifter i bostadsbidrags-

 registret bör kunna hämtas på

 ADB-medium. Bostadsbidragsregistret

 bör lagregleras men kan övergångsvis

 inrättas genom en förordning.

 Utredarens förslag: Förslaget innebär

 att regeringen bemyndigas i lag att

 inrätta statsmaktsregister enligt 2 a §

 datalagen.

 Remissinstanserna: De remissinstanser

 som särskilt tagit upp frågan om ett

 ADB-baserat bostadsbidragsregister samt

 inhämtandet av uppgifter från bl.a. det

 centrala skatteregistret och taxeringen

 är Datainspektionen (DI), RSV, RFV och

 Länsrätten i Norrbottens län. DI förordar

 att personregister till stöd för

 verksamheten med bostadsbidragen inrättas

 som lokala register hos kassornas

 lokalkontor, där varje försäkringskassa

 blir registeransvarig för sitt eller sina

 register. DI anser att en

 författningsreglering av registren är

 nödvändig. Enligt DI bör inte sam-

 bearbetning få ske med kontrolluppgifter.

 Även RSV, RFV och Länsrätten i

 Norrbottens län ställer sig avvisande

 till att försäkringskassorna skall få

 tillgång till kontrolluppgifter.

 Skälen för min bedömning: För

 administrationen av socialförsäkrings-

 och bidragssystemen inom RFV:s och de

 allmänna försäkringskassornas

 verksamhetsområde finns ett omfattande

 ADB-stöd. Det nuvarande ADB-stödet har en

 central struktur där driften är förlagd

 till RFV:s ADB-avdelning i Sundsvall.

 Försäkringskassornas central * och

 lokalkontor har terminaler som är

 anslutna till den centrala anläggningen

 via ett gemensamt kommunikationsnät. Vid

 RFV förs flera centrala personregister.

 Hit hör bl.a. sjukförsäkrings-, pensions-

 och bidragsregistren. Till

 bidragsregistren räknas registren för

 allmänna barnbidrag, bidragsförskott och

 familjebidrag. Ett antal statistik- och

 forskningsregister samt administrativa

 register finns också. Förutom för

 administrationen behövs registren för

 samordning av ersättningar från andra

 myndigheter och försäkringsinrättningar.

 Det nuvarande ADB-systemet byggdes upp i

 början av 1970-talet. Sedan flera år har

 en utveckling av försäkringskassornas

 ADB-stöd varit aktuell.

 I sin anmälan till årets

 budgetproposition (prop. 1992/93:100,

 bil. 6 s. 152 f) har statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

 tagit upp frågan om ADB-stöd för försäk-

 ringsadministrationen. Han redovisar där

 att RFV på regeringens uppdrag haft att i

 samarbete med försäkringskassorna närmare

 utreda en modernisering av ADB-stödet.

 Enligt sin rapport den 27 augusti 1992

 konstaterar RFV att kassorna har behov av

 ett modernt lokalt ADB-stöd inom

 praktiskt taget samtliga

 försäkringsområden, dvs. utöver sjuk- och

 arbetsskadeersättningar även

 föräldrapenning, övriga dagersättningar,

 bidrag och pensioner. Statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

 anförde därvid att det är av yttersta

 vikt att den enskildes integritet skyddas

 vid en modernisering av datorstödet.

 I syfte att utreda och lägga fram

 förslag om författningsreglering av

 personregister på

 socialförsäkringsområdet har utredningen

 om socialförsäkringsregisterlag (S.

 1990:05) lämnat delbetänkandet (SOU

 1991:9) Lokala sjukförsäkringsregister.

 Betänkandet har beretts inom Social-

 departementet och ett förslag till lag om

 sjukförsäkringsregister hos de allmänna

 försäkringskassorna är nu föremål för

 lagrådsremiss. Utredningen har enligt

 sina direktiv (Dir. 1990:59) i uppdrag

 att även utarbeta förslag till en

 författningsreglering vad gäller övriga

 personregister inom

 socialförsäkringsområdet. Enligt vad jag

 har erfarit kommer utredningen under

 våren 1993 att lämna ett betänkande som

 innehåller förslag till en lag för en

 sådan reglering.

 Enligt vad jag har erfarit saknas i dag

 tekniska förutsättningar att inom den

 tidsram som gäller för

 administrationsöverflyttningen inrätta

 lokala register hos försäkringskassorna.

 RFV har under hand framhållit att man

 redan inför

 administrationsöverflyttningen inte kan

 lösa registerhanteringen på annat sätt än

 genom ett rikstäckande ADB-system.

 Som jag ser saken talar starka skäl för

 att man i rådande läge löser

 registerfrågan på så sätt att regeringen

 genom förordning inrättar ett

 rikstäckande register som bör begränsas i

 tiden till dess frågan om det framtida

 ADB-stödet för bostadsregistret

 ytterligare kunnat övervägas. Vid den

 fortsatta uppbyggnaden av ADB-stödet bör

 försäkringskassornas övriga ADB-resurser

 utnyttjas.

 Ett ADB-register för bostadsbidragen

 bör med hänsyn till enskildas personliga

 integritet innehålla enbart uppgifter som

 är nödvändiga för handläggningen av

 ärenden om bostadsbidrag. Jag anser att

 sådana känsliga uppgifter som t.ex. arten

 av personers funktionshinder inte bör

 ingå i registret. Detta tillsammans med

 att starkare sekretesskydd kommer att

 gälla för uppgifter i ärenden om

 bostadsbidrag när administrationen

 överförts till kassorna jämte stränga

 krav på behörighet för att göra

 uppdatering och hämta information, bör

 enligt min mening kunna tillgodose

 skyddet för enskildas personliga

 intregritet enligt datalagen (1973:239).

 Jag finner det erforderligt att RFV och

 försäkringskassorna har terminalåtkomst

 till registret. RFV och

 försäkringskassorna bör med hänsyn till

 sina respektive verksamheter och behov av

 att förfoga över registret, kunna ges ett

 gemensamt registeransvar. Inhämtande av

 uppgifter från det centrala

 skatteregistret bör ske på ADB-medium.

 Jag avser att återkomma med förslag till

 att regeringen i en förordning meddelar

 närmare bestämmelser i enlighet med vad

 jag nu har anfört. I beredningen av

 förordningen kommer yttrande av DI att

 inhämtas.

 I likhet med vad remissinstanserna

 anfört anser jag att försäkringskassorna

 inte bör ha generell tillgång till

 kontrolluppgifter som utgör underlag för

 taxeringen.

 7 EG-frågor

 Min bedömning: Enligt min bedömning

 omfattas bostadsbidraget till barn-

 familjer av förordning (EEG) nr

 1408/71 om tillämpningen av systemet

 för social trygghet på arbetstagare,

 självständigt förvärvsverksamma

 personer och deras familjemedlemmar

 som flyttar inom gemenskapen och

 bostadsbidrag till hushåll utan barn

 av förordning (EEG) nr 1612/68 om

 förordningen om arbetskraftens fria

 rörlighet inom gemenskapen. Båda

 dessa förordningar omfattas av

 avtalet om ett Europeiskt ekonomiskt

 samarbetsområde (EES). Sverige bör

 vid lämpligt tillfälle söka utverka

 att EES-avtalet anpassas så att

 bostadsbidraget till barnfamiljer un-

 dantas från det krav som i princip

 gäller enligt förordningen (EEG) nr

 1408/71 att familjeförmåner skall

 lämnas även för familjemedlemmar som

 är bosatta utomlands.

 Utredarens bedömning: Bostadsbidraget är

 en kontantförmån enligt förordning (EES)

 nr 1408/71 men är knuten till utgifter

 för enbart ett boende i Sverige.

 Remissinstanserna: Utredningen om

 socialförsäkringen och EG har i likhet

 med BOAD ansett att bostadsbidraget * med

 den konstruktion förmånen för närvarande

 har * omfattas av förordning (EES) nr

 1408/71 och att den där hänförs till

 förmånsslaget familjeförmåner. Enligt ut-

 redningen är det emellertid endast

 bostadsbidraget till barnfamiljer som

 omfattas av förordning (EES) nr 1408/71,

 medan bostadsbidraget till hushåll utan

 barn omfattas uteslutande av förordning

 (EEG) nr 1612/68 om arbetskraftens fria

 rörlighet inom gemenskapen. Föreningen

 kommunala Förmedlingsorgan har ansett att

 överföringen av administrationen till

 försäkringskassorna medför att bidragets

 bostadsanknytning inte blir lika tydlig

 och att det därför kan bli betraktat som

 en familjeförmån som omfattar även

 familjer boende i ett annat land inom

 EES-området.

 Skälen för min bedömning: Genom

 EES-avtalet utsträcktes EG:s

 samordningsystem för social trygghet för

 personer som flyttar inom gemenskapen

 till att gälla inom det samlade

 EES-området. Samordningssystemet har

 inkorporerats med svensk lagstiftning

 genom lagen (1992:1776) om samordning av

 systemen för social trygghet när personer

 flyttar inom Europeiska ekonomiska

 samarbetsområdet (EES).

 Samordningssystemet innebär för

 bostadsbidragets vidkommande att det

 torde komma att omfattas av förordning

 (EES) nr 1408/71. Detta innebär i sin tur

 att förordningens särskilda bestämmelser

 om familjeförmåner * på grund av

 förordningens regler om tillämplig

 lagstiftning *ger en anställd eller

 egenföretagare eller arbetslös rätt till

 bostadsbidrag för sig och sin familj. Det

 har därvid inte någon betydelse om

 familjen är bosatt i en annan medlemsstat

 än där den anställde eller företagaren är

 verksam eller den arbetslöse har varit

 verksam. En förutsättning för att bidrag

 kan lämnas är dock att villkoren för

 bostadsbidrag i övrigt är uppfyllda.

 Jag delar den uppfattning som

 utredningen om socialförsäkringen och EG

 har angående att det endast är

 bostadsbidraget till barnfamiljer som

 omfattas av förordning (EES) nr 1408/71

 medan bostadsbidrag till hushåll utan

 barn omfattas uteslutande av förordning

 (EES) nr 1612/68. Bestämmelserna om

 familjeförmåner i förordning (EES) nr

 1408/71 är tvingande.

 Utredningen om socialförsäkringen och

 EG har hänvisat till att Frankrike enligt

 förordningens artikel 73 medgetts

 undantag från skyldigheten att betala ut

 ett motsvarande bostadsbidrag för

 familjemedlemar bosatta i annat land.

 Utredningen har ansett det rimligt att

 undanta det svenska bostadsbidraget från

 utbetalning i annat land än Sverige på

 samma sätt som skett beträffande den

 franska bostadsförmånen. Detta kräver

 dock att gemensamma EES-kommittén fattar

 beslut om ett sådant tillägg till

 EES-avtalet.

 Bostadsbidraget är anpassat speciellt

 för en inkomst- och bostadskost-

 nadsprövning i Sverige. Enligt min mening

 skulle prövningen av bostadsbidrag till

 familjemedlemmer bosatta i annat land än

 Sverige inte praktiskt kunna genomföras

 utan att en särskild administration

 byggdes upp hos försäkringskassorna och

 att en särskild reglering infördes. Den

 svenska bostadsförmånen är inte lämpad

 för en sådan särreglering. Jag anser

 därför att bostadsbidraget vid de

 forsatta förhandlingarna kring

 EES-avtalet liksom om Sveriges medlemskap

 i EG bör undantas från kravet på att

 bidraget skall kunna betalas ut till

 familjemedlemmar bosatta i annat land.

 8 Ensamförälderstöd

 8.1 Avskaffande av det särskilda bidraget

 för ensamstående

 Mitt förslag: Det särskilda bidraget

 till ensamstående föräldrar av-

 skaffas. Medlen som frigörs används

 till förbättringar av bostadsbidragen

 med särskild inriktning på

 ensamstående med barn.

 Skälen för mitt förslag: Det särskilda

 bidraget till ensamstående med barn

 infördes år 1991 som en direkt ersättning

 för den särskilda skattereduktionen på 1

 800 kr per år som försvann med den stora

 skattereformen.

 Jag avser inte nu att föreslå

 regeringen att genomföra några genom-

 gripande förändringar av

 bidragsförskottssystemet på grundval av

 departementspromemorian Ensamförälderstöd

 (Ds 1992:53).

 Det förslag som fanns i promemorian att

 det provisoriska särskilda bidraget till

 ensamföräldrar skulle avvecklas i

 samband med att nya regler om

 bostadsbidrag skulle införas och att de

 frigjorda medlen skulle använts som en

 del av finansieringen för ett nytt

 ensamförälderstöd har fallit.

 Med hänsyn till de problem som

 aktualiseras i promemorian är en fortsatt

 beredning av frågorna om samhällets stöd

 till ensamföräldrarna alltjämt behövlig.

 Jag avser att i annat sammanhang

 återkomma till dessa frågor.

 Det särskilda bidraget utgår med 1 800

 kr per år, vilket motsvarar 150 kr per

 månad. Bidraget är således litet och har

 sedan det infördes setts som ett

 provisorium. Det är enligt min mening

 inte försvarbart från ekonomiska och

 administrativa synpunkter att ha ett

 mycket begränsat bidrag av detta slag

 bredvid de övriga familjepolitiska

 förmånerna. Bidraget bör därför tas bort

 och de frigjorda resurserna användas för

 att på annat sätt förstärka de

 ensamståendes ekonomiska situation.

 Jag föreslår att de resurser som

 frigörs i samband med denna förändring i

 stället används inom bo-

 stadsbidragssystemet. Resurserna kan i

 hög grad riktas till ensamstående för-

 äldrar inom ramen för detta system. Jag

 återkommer till användningen av dessa

 medel i det följande.

 9 Ändrade regler för bostadsbidrag för år

 1994

 9.1 Bostadsbidrag till barnfamiljer

 9.1.1 Bostadskostnadsgränser

 Mitt förslag: Den övre bostadskost-

 nadsgränsen höjs per månad med

 400 kr. till 4 800 kr. för familjer

 med ett barn,

 400 kr. till 5 400 kr. för familjer

 med två barn och

 300 kr. till 6 000 kr. för familjer

 med tre eller flera barn.

 De bostadskostnadsgränser över

 vilka bidrag lämnas med 50 % av

 bostadskostnaden höjs med

 600 kr. till 3 000 kr. för familjer

 med ett barn,

 400 kr. till 3 200 kr. för familjer

 med två barn och

 400 kr. till 3 600 kr. för familjer

 med tre eller flera barn.

 Gränsen för lägsta bidragsgrundande

 bostadskostnad fastställs till 1 800

 kr. per månad, dvs. till en för

 samtliga barnfamiljer enhetlig nivå.

 Skälen för mitt förslag: Det mål för

 bostadsbidragsgivningen som riksdagen

 ställt upp (prop. 1986/87:48, BoU20,

 rskr. 248) innebär att bostadsbidragen på

 sikt skall byggas ut så att de familjer

 som är beroende av sådana bidrag skall

 kunna hålla sig med moderna bostäder med

 ett eget rum för varje barn. För att

 detta skall gälla även dem som bor i

 nyare bostäder har de kostnadsgränser

 inom vilka bidrag lämnas höjts väsentligt

 under senare år. Trots denna utbyggnad av

 bidragssystemet har i dag en stor andel

 av de barnfamiljer som är berättigade

 till bostadsbidrag en bostadskostnad som

 ligger betydligt över de övre bo-

 stadskostnadsgränserna.

 Utgiftsbegränsningarna i räntebidragen

 har tillsammans med andra

 kostnadsökningar lett till att hushållen

 själva får bära en större andel av

 bostadens totala kostnader. För att de

 ekonomiskt svagare hushållens behov inte

 skall eftersättas måste detta mötas med

 en ökning av bostadsbidragen.

 Förslag om hur minskningen av de

 generella bostadssubventionerna skall

 genomföras fr.o.m. år 1994 har ännu inte

 förelagts riksdagen. Det är således i

 dagsläget inte möjligt att avgöra hur

 mycket boendekostnaderna ökar mellan år

 1993 och år 1994 till följd av

 ytterligare minskning av subventionerna.

 I avvaktan på dessa förslag föreslår jag

 därför att de övre bostads-

 kostnadsgränserna höjs, med 400 kr. per

 månad (ca 8 %) för familjer med ett resp.

 två barn och med 300 kr. per månad (ca 5

 %) för familjer med tre eller flera barn.

 Jag avser att senare under detta riksmöte

 återkomma med slutligt ställningstagande

 i denna del.

 Även de bostadskostnadsgränser över

 vilka lämnas med 50 % av bostadskostnaden

 bör höjas. Jag förordar att

 bostadskostnadsgränsen över vilka bidrag

 lämnas med 50 % av bostadskostnaden höjs

 till 3 000 kr. per månad för familjer med

 ett barn, till 3 200 kr. per månad för

 familjer med två barn och till 3 600 kr.

 per månad för familjer med tre eller

 flera barn.

 För att en förstärkning av stödet skall

 kunna genomföras bör emellertid även

 gränserna för de lägsta bidragsgrundande

 bostadskostnaderna justeras. Enligt min

 mening är det därvid, i syfte att

 åstadkomma ett mer enhetligt och

 lätthanterligt system, även lämpligt att

 dessa gränser samtidigt bestäms till en

 för samtliga barnfamiljer enhetlig nivå.

 Jag förordar därför att gränsen för

 lägsta bidragsgrundande bostadskostnad

 per månad fastställs till 1 800 kr. för

 samtliga hushåll oavsett antalet barn i

 familjen.

 9.1.2 Grundbelopp

 Mitt förslag: Grundbeloppet

 differentieras beroende på antalet

 barn i familjen. Beloppet benämns i

 fortsättningen särskilt bidrag för

 hemmavarande barn.

 Skälen för mitt förslag: I

 bostadsbidraget ingår även ett särskilt

 belopp om 1 000 kr. per månad som lämnas

 oberoende av bostadskostnadens storlek,

 det s.k. grundbeloppet. Detta belopp har

 en tydlig familjepolitisk karaktär. Jag

 föreslår att beloppet därför benämns

 särskilt bidrag för hemmavarande barn.

 Till följd av mitt förslag om en

 enhetlig nedre bostadskostnadsgräns för

 samtliga barnfamiljer bör även det

 särskilda bidraget för barn justeras. Jag

 förordar att beloppet per månad

 fastställs till 600 kr. för familjer med

 ett barn, till 900 kr. för familjer med

 två barn och till 1 200 kr. för familjer

 med tre eller flera barn.

 Mina förslag i denna del kan

 sammanfattas i följande tablå.

Hushåll Särskilt bidrag Lägsta bidrags- Bidrag med 75% Bidrag med 50%

med för hemma- grundande upp till en upp till en

 varande barn bostadskostnad bostadskostnad bostadskostnad

 (kr/mån) (kr/mån) av (kr/mån) av (kr/mån)

 1993 1993 1993 1993

Ett barn 600 1 000 1 800 2 050 3 000 2 400 4 800 4 400

Två barn 900 1 000 1 800 1 750 3 200 2 800 5 400 5 000

Tre barn 1 200 1 000 1 800 1 450 3 600 3 200 6 000 5 700

eller fler

 9.1.3 Slopad inkomstprövning med hänsyn

 till bidragsförskott m.m.

 Mitt förslag: Underhållsbidrag och

 bidragsförskott beaktas ej vid in-

 komstprövningen av bostadsbidrag.

 Skälen för mitt förslag: Vid

 inkomstprövningen av bostadsbidrag skall

 f.n. för de hushåll som uppbär

 bidragsförskott eller underhållsbidrag

 den bidragsgrundande inkomsten höjas med

 motsvarande belopp, dock med högst 40 %

 av det basbelopp som enligt lagen

 (1962:381) om allmän försäkring gäller

 den 1 oktober året före bidragsåret. För

 bidragsåret 1994 innebär detta att den

 bidragsgrundande inkomsten höjs med högst

 ca 13 760 kr. per år. För de hushåll vars

 inkomster överstiger gränsen för

 oreducerat bostadsbidrag betyder detta

 tillägg att bostadsbidraget reduceras med

 ca 2 750 kr. per år.

 Jag har i det föregående föreslagit att

 det särskilda bidraget till ensamstående

 med barn på 1 800 kr. per år, som

 infördes som en ersättning för den

 skattereduktion som slopades i och med

 skatteomläggningen, skall avvecklas. Jag

 har därvid framhållit att de medel som

 härigenom frigörs i huvudsak bör användas

 till förbättringar av bostadsbidragen med

 särskild inriktning på ensamstående med

 barn. Eftersom bidrags-

 förskott/underhållsbidrag ingår i den

 bidragsgrundande inkomsten för så gott

 som samtliga hushåll med bostadsbidrag

 som har en ensam familjeförsörjare

 förordar jag att detta tillskott till

 familjeekonomin fr.o.m. bidragsåret 1994

 inte skall beaktas vid inkomstprövningen

 av bostadsbidrag. Mitt förslag innebär

 att stödet till ensamstående föräldrar

 med bostadsbidrag vars inkomster

 överstiger gränsen för oreducerat bidrag

 under år 1994 förstärks med ca (2 750 *

 1 800) kr. per år. Med hänsyn till detta

 förslag beräknar jag att kostnaderna för

 bostadsbidrag till barnfamiljer under år

 1994 ökar med ca 320 miljoner kr. i

 förhållande till om ingen ändring görs.

 9.1.4 Inkomstgräns för oreducerat

 bostadsbidrag

 Mitt förslag: Inkomstgränsen för

 oreducerat bostadsbidrag höjs till

 110 000 kr per år.

 Jag har i det föregående redovisat

 motiven för att införa ett rullande

 system för handläggning av

 bostadsbidragen. Jag har därvid bl.a.

 framhållit behovet av att

 inkomstprövningen av bidragen bör utgå

 från hushållens aktuella

 inkomstförhållanden.

 Under bidragsåret 1993 har, i avvaktan

 på resultatet av BOAD:s utredningsarbete

 om bostadsbidragens administration och

 ett nytt ensamförälderstöd,

 bostadsbidragen till barnfamiljer

 bestämts med utgångspunkt i den

 bidragsgrundande inkomst som kan beräknas

 med ledning av 1991 års taxering, dvs.

 1990 års faktiska inkomster. Om mitt

 förslag att inkomstprövningen av

 bostadsbidragen fr.o.m. år 1994 skall

 grundas på aktuell inkomst genomförs

 måste, för att stödsystemet inte skall

 urholkas, inkomstprövningen av bidragen

 anpassas till löneutvecklingen mellan

 åren 1990 och 1994. Det betyder en

 uppräkning av gränsen för oreducerat

 bidrag med ca 19 000 kr. Jag förordar att

 gränsen för oreducerat bostadsbidrag höjs

 till 110 000 kr per år. För inkomster

 över denna gräns bör bidraget, liksom nu,

 reduceras med 20 % av den överskjutande

 inkomsten.

 9.1.5 Förslagens effekter

 De sammanlagda effekterna av mina förslag

 för hushåll med olika inkomster och

 boendekostnader kan belysas genom

 följande två exempel, som avser

 ensamboende med ett barn och makar eller

 samboende med tre barn. Exemplen visar

 hur bostadsbidragen förändras mellan åren

 1993 och 1994 vid antagande om att

 hushållens inkomster har ökat med ca 15 %

 mellan inkomståren 1990 och 1994 samt att

 bostadskostnaderna ökar med ca 3,5 %

 mellan åren 1993 och 1994, dvs. utan

 hänsyn tagen till de

 bostadskostnadsökningar som följer av

 minskade räntesubventioner fr.o.m. den 1

 januari 1994.

 För hushåll med en ensam

 familjeförsörjare framgår effekterna av

 att bidragsförskott/underhållsbidrag

 slopas vid inkomstprövningen i form av

 kraftigt ökade bidragsbelopp. Vidare

 framgår för makar/samboende att det s.k.

 omfördelningseffekterna är större under

 år 1994 än under år 1993, bidragen ökar

 för hushåll med lägre inkomst och minskar

 för hushåll med högre inkomst.

 Bostadsbidrag år 1994 och ändring från år

 1993(kr./mån.)

 1 Ensamboende med ett barn

 Förvärvsink. Bostadsbidrag vid en bostadskostnad

 1994 (kr/år) år 1994 av (kr/mån)

 3 000 3 500 4 000 4 800

 90 000 1 500 1 750 2 000 2 400

 - 10 - 5 + 5 +140

 120 000 1 335 1 585 1 835 2 235

 +225 +230 +240 +375

 160 000 665 915 1 165 1 565

 +140 +145 +155 +290

 200 000 - 250 500 900

 +/-0 + 60 + 70 +205

 2. Makar/samboende med tre barn

 Förvärvsink. Bostadsbidrag vid en bostadskostnad

 1994 (kr/år)år 1994 av (kr/mån)

 3 000 4 000 5 000 6 000

 100 000 2 100 2 750 3 250 3 750

 + 15 +105 +120 +190

 150 000 1 435 2 085 2 585 3 085

 +/-0 + 90 +105 +175

 200 000 600 1 250 1 750 2 250

 -120 - 30 - 10 + 60

 250 000 - 415 915 1 415

 +/-0 -130 -110 - 40

 9.2 Bostadsbidrag till hushåll utan barn

 9.2.1 Inkomst- och bostadskostnadsgränser

 Mitt förslag: Enhetliga regler för

 bostadsbidrag till ungdomar och

 studerande införs. Inkomstgränserna

 för oreducerat bostadsbidrag höjs.

 Bostadsbidragen till andra hushåll

 utan barn anpassas till löneutveck-

 lingen.

 Skälen för mitt förslag: Bostadsbidrag

 till hushåll utan barn lämnas dels till

 ungdomar under 29 år och studerande, dels

 till andra hushåll utan barn. Stöden till

 dessa två grupper har olika syften.

 Bostadsbidragen till ungdomar och

 studerande är avsedda att ge det

 ekonomiska stöd som är nödvändigt för att

 de som har låga inkomster skall kunna

 efterfråga en god bostad. Dessa bidrag

 ger främst ett högkostnadsskydd.

 Bostadsbidragen till andra hushåll utan

 barn riktas till dem som till följd av

 låga inkomster fått begränsat utbyte av

 skatteomläggningen.

 För bostadsbidrag till hushåll utan

 barn är det ett särskilt problem att

 bidragsreglerna varierar mellan olika

 grupper. Förslag har i skilda sammanhang

 framförts om att bostadsbidrag skall

 lämnas till samtliga hushåll utan barn

 enligt samma regelsystem. Mot bakgrund av

 att stöden till ungdomar och studerande

 resp. andra hushåll utan barn har olika

 syften är jag dock inte beredd att

 biträda ett sådant förslag fullt ut. Det

 torde dock, enligt min mening, vara

 lämpligt att bidragsreglerna för

 bostadsbidrag till ungdomar och

 studerande utformas på ett enklare och

 mer enhetligt sätt än vad som är fallet i

 dag. Mina förslag i det följande innebär

 sålunda att bostadsbidrag till ungdomar

 och studerande fortsättningsvis lämnas

 enligt i princip samma regler oavsett om

 någon i hushållet uppbär studiemedel

 eller ej.

 Den lägsta bidragsgrundande

 bostadskostnaden för ungdomar som uppbär

 studiemedel är i dag 1 600 kr. per månad.

 För bostadskostnader under denna nivå

 lämnas inte bidrag. De studerande

 förväntas själva kunna klara kostnaden

 för ett studentrum eller motsvarande med

 hjälp av studiemedel eller annan

 ekonomisk ersättning. Även de som inte

 har studiemedel bör själva kunna svara

 för grundkostnaden för en bostad utan

 bostadsbidrag. En gemensam nedre

 hyresgräns för ungdomar resp. studerande

 bör därför införas. Jag förordar att den

 nedre bostadskostnadsgränsen för bidrag

 till ungdomar som inte uppbär studiemedel

 höjs med 700 kr. till 1 600 kr. per

 månad, dvs. till samma nivå som under

 innevarande bidragsår gäller för dem som

 studerar. För de senare hushållen bör

 således samma nedre bostadskostnadsgräns

 tillämpas under såväl år 1993 som år

 1994.

 Bostadsbidrag till ungdomar och

 studerande har i princip lämnats enligt

 samma regler under år 1992 och år 1993.

 Inför bidragsåret 1994 bör därför de övre

 bostadskostnadsgränserna höjas. Vidare

 bör dessa gränser samordnas med hänsyn

 till att bostadsbehovet för hushåll utan

 barn är detsamma för ensamboende resp.

 makar/samboende. Jag förordar att den

 övre bostadskostnadsgränsen per månad

 höjs med 900 kr för ensamboende och med

 300 kr för makar/samboende. Det innebär

 att den övre bostadskostnadsgränsen blir

 enhetlig (3 400 kr) för samtliga

 bidragsberättigade hushåll. För att en

 sådan höjning skall vara möjlig bör

 emellertid en gräns mellan en högre och

 en lägre bidragsandel införas. Jag

 förordar att bidrag i intervallet mellan

 lägsta och högsta bidragsgrundande

 bostadskostnad lämnas med 75 % av

 bostadskostnaden per månad upp till en

 bostadskostnad av 2 600 kr samt för

 bostadskostnader däröver med 50 % av

 bostadskostnaden per månad. Motsvarande

 bidragsandelar gäller i dag för

 bostadsbidrag till barnfamiljer.

 Bostadsbidragen till ungdomar och

 studerande har, såsom bostadsbidrag till

 hushåll med barn, under bidragsåret 1993

 bestämts med utgångspunkt i den

 bidragsgrundande inkomst som kan beräknas

 med ledning av 1991 års taxering, dvs.

 1990 års faktiska inkomster. Om mitt

 förslag om ny inkomstprövning av

 bostadsbidragen fr.o.m. år 1994 genomförs

 måste, för att stödsystemet inte skall

 urholkas, även behovsprövningen av

 bidragen till ungdomar och studerande

 anpassas till löneutvecklingen mellan

 åren 1990 och 1994. Jag förordar att

 gränsen för oreducerat bostadsbidrag höjs

 till 38 000 kr per år för ensamstående

 och till 55 000 kr per år för

 makar/samboende. För inkomster över denna

 gräns bör bidraget, liksom nu, reduceras

 med en tredjedel av den överskjutande

 inkomsten.

 Jag övergår så till bostadsbidrag till

 andra hushåll utan barn.

 Bostadsbidragen till andra hushåll utan

 barn avser, som jag tidigare redovisat,

 att i huvudsak kompensera för de samlade

 effekterna av skatteomläggningen. Med

 hänsyn härtill finns det inte skäl att

 göra några justeringar av

 bostadskostnadsgränserna. Det maximala

 bostadsbidraget under år 1994 för andra

 hushåll utan barn bör därför vara

 oförändrat i förhållande till innevarande

 bidragsår (6 840 kr/år). För att bidragen

 inte skall urholkas bör dock gränsen för

 oreducerat bostadsbidrag anpassas till

 inkomstutvecklingen. Jag förordar att

 inkomstgränsen för oreducerat

 bostadsbidrag höjs med ca 10 000 kr till

 80 000 kr per år. För inkomster över

 denna gräns bör bidraget, liksom nu,

 reduceras med 10 % av den överskjutande

 inkomsten.

 Mina förslag beträffande bostadsbidrag

 till hushåll utan barn kan sammanfattas i

 följande tablå.

 Hushåll Inkomst- Nedre Mellangräns Övre Bidragsandel

 gräns bostads- (kr./mån.) bostads- (%)

 (kr./år) kostnads- kostnads-

 gräns gräns

 (kr./mån.) (kr./mån.)

 Ungdomar

 ensamb. 38 000 1 600 2 600 3 400 75/50

 makar/

 samb. 55 000 1 600 2 600 3 400 75/50

 Andra hus-80 000 1 600 3 500 30

 håll utan

 barn

 9.2.2 Förslagens effekter

 Mina förslag i det föregående i fråga om

 ungdomar och studerande kan belysas genom

 följande exempel.

 Bidragsgrundande Bostadsbidrag vid en

 bostadskostnad

 inkomst (kr./år) (kr./mån.) år 1994 på

 Ensamboende 2 000 2 500 3 000 >3 400

 -38 000 300 675 950 1 150

 50 000 - 340 620 815

 60 000 - - 340 540

 Makar/samboende

 -55 000 300 675 950 1 150

 70 000 - 260 535 735

 85 000 - - 120 315

 Effekterna av mina förslag i fråga om

 andra hushåll utan barn kan belysas genom

 följande exempel.

 Bidragsgrundande Bostadsbidrag vid en

 inkomst(kr./år) bostadskostnad

 (kr./mån.) år 1994 på

 2 500 3 000 >3 500

 - 80 000 270 420 570

 100 000 105 255 405

 120 000 - - 235

 10 Centralt myndighetsansvar

 Mitt förslag: Riksförsäkringsverket

 får som central förvaltningsmyndighet

 ansvar för tillsyn, uppföljning och

 utvärdering av bo-

 stadsbidragssystemet. RFV bör samråda

 och samarbeta med Boverket i frågor

 där Boverket har särskild kompetens.

 Utredarens förslag: Överensstämmer i

 princip med mitt.

 Remissinstanserna: Flertalet

 remissinstanser tillstyrker utredningens

 förslag eller lämnar det utan erinran.

 Boverket förordar att tillsynsfunk-

 tionerna även i fortsättningen i huvudsak

 skall ligga på Boverket. Kommunförbundet

 förordar dock att Boverket behåller hela

 det centrala myndighetsansvaret.

 Skälen för mitt förslag:

 Bostadsbidragen kommer att administreras

 som en del av försäkringskassornas

 bidragsadministration. Samma personer

 kommer i stor utsträckning att arbeta

 såväl med barnbidrag, bidragsförskott,

 etc, som med bostadsbidrag. Grundläggande

 frågor om resursdimensionering, arbets-

 rutiner och liknande för dessa olika

 bidrag är därför nödvändigt att behöva

 lösas i ett sammanhang. Det är ofrån-

 komligt att försäkringskassornas

 centrala förvaltningsmyndighet, RFV,

 måste hantera dessa frågor också för

 bostadsbidragen.

 Under alla omständigheter kommer det

 således att vara nödvändigt att delar av

 det centrala myndighetsansvaret ligger på

 RFV. Ett alternativ är då att dela upp

 detta ansvar mellan RFV och Boverket.

 Boverket förordar en sådan uppdelning och

 menar att frågor om föreskrifter, statis-

 tik, uppföljning, utvärdering,

 anslagsberäkning och anslagsframställning

 bör ligga kvar på Boverket.

 Det är enligt min mening angeläget att

 tillvarata den bostadspolitiska kompetens

 som finns på Boverket. En uppdelning av

 det centrala myndighetsansvaret på två

 myndigheter ger dock sådana olägenheter

 att alternativet inte bör genomföras. En

 uppdelning ger risk för kompetenstvister.

 Hela anvaret bör således åligga RFV.

 Det är dock naturligt att RFV samråder

 med Boverket kring frågor av

 bostadspolitisk karaktär. Framförallt bör

 det gälla vid diskussion om

 regelförändringar, som har bo-

 stadspolitisk innebörd.

 Det är givet att Boverket måste få

 tillgång till RFV:s statistikmaterial för

 sitt samlade utvärderingsarbete inom det

 bostadspolitiska området.

 11 Övergångsbestämmelser

 Mitt förslag: Den nya lagen föreslås

 träda i kraft den 1 juli 1993. För-

 säkringskassan beslutar om bidrag

 enligt den nya lagen från och med

 januari 1994. Kommunen handlägger

 ärenden om bostadsbidrag enligt den

 gamla lagen. Överklagande av kommuns

 beslut enligt äldre lagstiftning

 skall från och med den 1 januari 1994

 prövas av Boverket. Boverkets beslut

 skall inte få överklagas.

 Utredarens förslag: Överensstämmer i

 huvudsak med mitt förslag. Till skillnad

 från mitt förslag har utredaren

 föreslagit att Boverket från den 1 juli

 1994 skall överta handläggning av

 kvarvarande ärenden enligt äldre

 lagstiftning och att Boverkets beslut

 skall kunna överklagas till kammarrätt.

 Remissinstanserna: Utredarens förslag

 till övergångsreglering har godtagits av

 flertalet remissinstanser. Kammarrätten i

 Jönköping har förordat att den nya

 instansordningen för överklagande bör

 gälla även ärenden som skall handläggas

 enligt äldre lagstiftning efter

 årsskiftet 1993/94. Enligt kammarrätten

 är det inte motiverat att för ett fåtal

 ärenden skapa en ny instansordning via

 Boverket och kammarrätten. Boverket har,

 med hänvisning till att

 länsbostadsnämnderna från den 1 januari

 1994 avses upphöra som myndighet,

 föreslagit bl.a. att verket från samma

 tidpunkt övertar nämndernas uppgift som

 besvärsinstans i ärenden om

 bostadsbidrag.

 Skälen för mitt förslag: Efter

 överföringen av administrationen av

 bostadsbidragen till försäkringskassorna

 kommer det att finnas visst behov av att

 handlägga kvarvarande ärenden enligt den

 gamla lagen med anslutande författningar.

 I likhet med utredaren anser jag det mest

 ändamålsenligt att kommunerna under en

 övergångstid svarar för den hand-

 läggningen. Härigenom kan en klar

 åtskillnad göras i hanteringen av ärenden

 enligt den nya lagen och äldre

 lagstiftning.

 Under första halvåret 1994 får det

 antas att kommunerna hunnit avgöra de

 flesta kvarvarande ärendena. Endast ett

 fåtal ärenden torde finnas kvar att

 handlägga. Jag anser därför att det inte

 finns tillräckligt vägande skäl för att

 införa särskilda regler enligt vilka

 Boverket övertar handläggningen av

 ärenden enligt äldre lagstiftning. Jag

 föreslår i stället att de ärenden som kan

 finnas kvar hos kommunerna vid

 halvårsskiftet 1994 handläggs av dem.

 Statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] har i sin anmälan

 till regeringens proposition om anslag

 till Boverket och dess regionala

 administration av statens stöd för

 bostadsfinansieringen m.m. (prop.

 1992/93:172) föreslagit att riksdagen

 skall besluta om att länsbostadsnämnderna

 läggs ner vid utgången av år 1993. Därmed

 upphör länsbostadsnämndernas funktion som

 besvärsinstans i ärenden om bostads-

 bidrag. Boverket är för närvarande

 instansen över länsbostadsnämnderna.

 Med hänsyn till behovet för enskilda

 att kunna få ärenden om bostadsbidrag

 överprövade även enligt äldre

 lagstiftning anser jag det följdriktigt

 att länsbostadsnämndernas funktion som

 första besvärsinstans övertas av Boverket

 från och med den 1 januari 1994. Jag

 anser det inte vara påkallat att införa

 en ny besvärsinstans för prövning av

 ärenden enbart under en övergångstid.

 Boverkets beslut skall därmed inte få

 överklagas.

 12 Uppföljning och utvärdering av

 bostadsbidragen

 Min bedömning: Det är viktigt att

 hanteringen av bostadsbidragen som

 stödform följs upp på ett grundligt

 sätt både som del i familjepolitiken

 och som del i bostadspolitiken. Det

 nya inkomstprövningssystemet ställer

 också stora krav när det gäller

 uppföljning. Särskilda resurser bör

 avsättas för uppföljningen av

 bostadsbidragen inom RFV.

 Utredaren: Utredningen framhåller att

 särskild uppmärksamhet behöver ägnas åt

 utvärderingsfrågorna.

 Remissinstanserna: När det gäller

 behovet av uppföljning och utvärdering

 instämmer remissinstanserna i

 utredningens bedömning eller lämnar den

 utan erinran.

 Skälen för min bedömning: Ett av skälen

 bakom förslaget om överflyttning av

 bostadsbidragen till försäkringskassorna

 och RFV är att möjliggöra ett bättre

 beslutsunderlag för en samlad bedömning

 av stödet till barnfamiljerna. Det bör nu

 bli möjligt att se hur olika grupper av

 barnfamiljer får nytta av de olika

 stödsystemen, vilka som inte får ett

 tillräckligt stöd och vilka som kanske

 överkompenseras. Eftersom barnbidragen

 ger en bild av alla barnfamiljer blir det

 också möjligt att se hur stor andel av

 andra grupper som får del av olika stöd.

 Dessa jämförelser bör endast grundas på

 statistisk material.

 Den samlade hanteringen av de olika

 bidragen bör också underlätta beräkningar

 av kostnads-och individeffekter i samband

 med reformer.

 Också hur bostadsbidragen fungerar som

 bostadspolitiskt instrument bör följas

 noga. Det innebär bl.a. att det är

 viktigt att relatera bidragshushållens

 sammansättning till stödnivåer och

 upplåtelseformer. Minskningen av de

 generella stödformerna får betydande

 konsekvenser på bostadskostnader och

 därmed på bostadsbidragen.

 Det nya inkomstprövningssystemet

 innebär att bidraget skall beräknas mot

 en framtida beräknad inkomst med

 efterkontroll. Inkomsten skall omprövas i

 ett rullande system, oftare för dem med

 en osäker inkomstsituation, mer sällan

 för dem med stabila inkomster, dock så

 att alla skall omprövas inom en

 femtonmånadersperiod. Tanken bakom

 förslaget om prövning mot en aktuell

 inkomst i stället för mot en två år

 gammal inkomst är att den

 fördelningspolitiska träffsäkerheten

 skall bli avsevärt bättre.

 Det är givet att det nya systemet

 ställer stora krav på belysning av

 inkomstförhållandena hos olika grupper

 bidragsmottagare. För att kassorna skall

 kunna rikta kontrollinsatserna mot de

 fall där kontrollen är särskilt motiverad

 måste det finnas en grundläggande

 beskrivning av inkomstförhållanden och

 inkomstförändringar i samhället.

 Slutligen vill jag peka på behovet av

 uppföljning av regelsystemet för

 bostadsbidragen. Det innehåller

 förhållandevis många komplicerade regler.

 Det är därför viktigt med en analys av

 hur de olika reglerna fungerar för att

 ändringar skall kunna vidtas när det

 behövs. Detta gäller inte minst de nya

 reglerna för inkomstprövning.

 RFV bör få i uppdrag att senast den 1

 oktober 1995 lämna en rapport om hur det

 nya bostadsbidragssystemet fungerar. Vid

 behov bör RFV samråda med Boverket.

 13. Anslagsfrågor

 Femte huvudtiteln

 B Familjer och barn

 B 2. Bostadsbidrag

 1991/92 Utgift 2 531 103 428

 1992/93 Anslag 2 300 000 000

 1993/94 Förslag 8 560 000 000

 Boverket

 Boverket beräknar, i sin

 anslagsframställning för budgetåret

 1993/94, kostnaderna för bostadsbidrag

 under år 1993 till ca 2 780 miljoner

 kronor. I beräkningen förutsätts att de

 regler för bostadsbidrag som fastställts

 för det första halvåret 1993 skall gälla

 oförändrade under hela år 1993.

 Boverket föreslår att inkomstgränserna

 anpassas till det ändrade beräkningssätt

 för bostadsbidragen, där aktuell inkomst

 skall användas i stället för inkomsten

 enligt taxeringen året före bidragsåret.

 Verket föreslår vidare att inkomstgränsen

 för oreducerat bostadsbidrag därefter

 räknas upp med hänsyn till

 inkomstutvecklingen, att de övre bo-

 stadskostnadsgränserna anpassas till

 kostnadsutvecklingen samt att förmögenhet

 inte skall beaktas vid beräkning av

 bidragsgrundande inkomst.

 Föredragandes överväganden

 När det nya statliga utjämningsbidraget

 till kommunerna infördes förutsattes att

 bostadsbidragen skulle föras över till

 statligt huvudmannaskap fr.o.m. den 1

 januari 1993. För att ekonomiskt reglera

 denna förändring drogs kommunernas andel

 (50%) av de beräknade kostnaderna för bo-

 stadsbidrag under år 1993 in till staten.

 Detta skedde genom att utjämningsbidraget

 för år 1993 minskades med 2 285 miljoner

 kronor.

 Med hänvisning till statens övertagande

 av hela kostnadsansvaret för

 bostadsbidragen tidigast bedömdes kunna

 ske år 1994, föreslog regeringen i

 propositionen (1992/93:63) om ändrade

 bestämmelser i fråga om bostadsbidrag för

 år 1993, m.m. att det belopp som via

 utjämningsbidraget dragits in från kommu-

 nerna till staten skulle återföras till

 kommunerna för detta ändamål. Metoden för

 detta är att kommunerna får statsbidrag

 med 100 % av sina kostnader för

 bostadsbidrag som lämnas enligt lagen

 (1988:786) om bostadsbidrag och lagen

 (1992:654) med särskilda bestämmelser om

 bostadsbidrag från år 1993. Statens

 kostnader för detta statsbidrag

 beräknades i prop. 1992/93:63 till (2 285

 + 2 285 =) 4 570 miljoner kronor.

 Samtidigt slogs fast att en avräkning i

 efterhand skulle ske så att statens

 sammantagna kostnader inte skulle bli

 högre än vad de skulle blivit med

 gällande statsbidragsregler. Innebörden

 av detta är att om kostnaderna för

 bostadsbidragen under år 1993 överstiger

 4 570 miljoner kronor * det belopp som

 låg till grund för beräkningen av

 utjämningsbidraget för år 1993 * skall

 merkostnaden fördelas lika mellan staten

 och kommunerna som kollektiv. Regleringen

 av detta avses ske inom ramen för

 utjämningsbidraget år 1994.

 De totala kostnaderna för bostadsbidrag

 under år 1993 kan nu beräknas till ca 5

 600 miljoner kronor, dvs. ca 1 000

 miljoner kronor mer än enligt tidigare

 beräkningar. Staten och kommunerna som

 kollektiv skall svara för hälften vardera

 av denna merkostnad.

 Regleringen av merkostnaden för 1993

 års bostadsbidrag skall ske först under

 år 1994. Samtidigt skall kommunerna

 erhålla statsbidrag i augusti 1993 och i

 februari 1994 som motsvarar 100 % av

 deras utgifter. Staten måste därför

 anvisa ett bruttoanslag för

 bostadsbidragen under år 1993 av 5 600

 miljoner kronor.

 Under femte huvudtitelns anslag B 2.

 Bostadsbidrag för budgetåret 1993/94

 måste därutöver anvisas medel för att

 täcka försäkringskassornas utgifter för

 bostadsbidrag under första halvåret 1994.

 Kostnaderna härför kan beräknas till ca 2

 960 miljoner kronor.

 Sammanfattningsvis innebär detta att

 anslagsbehovet under anslaget

 Bostadsbidrag för budgetåret 1993/94 kan

 beräknas uppgå till ca 8 560 miljoner

 kronor. I beräkningen av anslagsbehovet

 har dock ej beaktats eventuella

 merkostnader för bostadsbidragen till

 följd av riksdagens beslut om minskade

 bostadssubentioner fr.o.m. år 1994. Som

 jag tidigare aviserat avser jag därför

 att återkomma med mitt ställningstagande

 när regeringen fattat slutligt beslut i

 denna fråga.

 En ekonomisk reglering avseende

 bostadsbidragen skall göras mellan staten

 och kommunerna. Dels skall en engångsvis

 återreglering från kommunerna till staten

 göras avseende statsbidraget för

 bostadsbidrag under verksamhetsåret 1993.

 Dels skall en permanent reglering göras

 till följd av förstatligandet av

 bostadsbidragen fr.o.m. år 1994.

 Återregleringen avseende statsbidraget

 för bostadsbidrag under 1993 innebär att

 hälften av den beräknade merkostnaden, på

 ca 1 000 miljoner kronor, skall återföras

 från kommunerna till staten. Det slutliga

 beloppet som skall återföras fastställs

 under hösten 1993, då en mer

 tillförlitlig prognos för bostadsbidragen

 för år 1993 finns tillgänglig.

 Regleringen från kommunerna till staten

 bör ske engångsvis under år 1994 enligt

 samma principer som gäller för andra

 regleringar mellan staten och kommun-

 sektorn till följd av prop. 1992/93:123

 om vissa ekonomiska regleringar år 1993

 mellan staten och kommunsektorn.

 Regleringen till följd av

 förstatligandet av bostadsbidragen

 fr.o.m. år 1994 innefattar en permanent

 återföring från kommunerna till staten av

 skillnaden mellan det belopp som

 utjämningsbidraget år 1993 minskades med,

 2 285 miljoner kronor, och hälften av de

 beräknade totala kostnaderna för bostads-

 bidragen år 1994. Därtill kommer

 ytterligare en permanent reglering till

 följd av att staten tar över

 administrationen, vilken kostnads-

 beräknats till 270 miljoner kronor per

 år. Den sammanlagda permanenta åter-

 föringen kan nu beräknas till 785

 miljoner kronor. Regleringen bör ske så

 att utjämningsbidraget fr.o.m. år 1994

 minskas med detta belopp. Det slutliga

 beloppet fastställs under hösten 1993, då

 en mer tillförlitlig prognos för

 bostadsbidragen för år 1993 finns till-

 gänglig.

 Kostnaderna under femte huvudtitelns

 anslag B 4. Bidragsförskott kommer genom

 förslaget att minska med 400 miljoner

 kronor för helt år. För budgetåret

 1993/94 kommer kostnaderna att minska med

 200 miljoner kronor.

 Behovet av resurser för

 försäkringskassorna för administrationen

 av bostadsbidrag har beaktats i den

 anslagsberäkning som presenterades

 budgetpropositionen. Behovet av resurser

 för täckande av domstolarnas arbete i

 anledning av den nya ordningen för

 överklagande kan beräknas till 5,2

 miljoner kronor för helt år. Av dessa

 medel bör 2,6 miljoner kronor för

 budgetåret 1993/94 redan nu tillföras

 till andra huvudtitelns anslag D 2.

 Domstolarna m.m.

 RFV har i tilläggsbudget I fått vissa

 resurser för utvecklingsarbete i samband

 med övertagandet av den nya verksamheten

 för budgetåret 1992/93. Nu behöver

 anvisas dels 10 miljoner kronor för RFV:s

 fortsatta utvecklingsarbete under

 budgetåret 1993/94, dels 3 miljoner

 kronor för verkets löpande kostnader för

 administration av bostadsbidrag. Av dessa

 bör 1 miljoner kronor avsättas för

 utvärderingsarbete. De nya resurserna,

 sammanlagt 13 miljoner kronor, bör be-

 gäras av riksdagen och tillföras anslaget

 G.1. Riksförsäkringsverket.

 14 Upprättade lagförslag

 I enlighet med det anförda har inom

 Socialdepartementet upprättats förslag

 till

 1. lag om bostadsbidrag,

 2. lag om ändring i sekretesslagen

 (1980:100),

 3. lag om ändring i kommunalskattelagen

 (1928:370).

 Lagförslagen har upprättats i samråd

 med statsrådet Laurén (lagförslag 1

 och 2) och statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] (lag-

 förslag 3).

 Förslagen 2 och 3 gäller ämnen som

 faller inom Lagrådets granskningsområde.

 Dessa förslag har emellertid endast

 karaktär av följdändringar varför

 Lagrådets hörande skulle sakna betydelse.

 15 Specialmotivering

 15.1 Förslaget till lag om bostadsbidrag

 Till lagens inledande bestämmelser (2-9

 §§) har förts definitioner om vad som

 skall avses med bidragsgrundande inkomst,

 förvärvsinkomst och hushåll.

 Bestämmelserna upptar även de tillägg som

 skall göras till den bidragsgrundande

 inkomsten och vad som gäller om beräkning

 av makars och sambors inkomster. Därefter

 följer i ordning bestämmelser om

 bidragsberättigade hushåll (10-12 §§),

 beräkning av bostadsbidrag (13-17 §§).

 Samtliga förfarandebestämmelser (18-30

 §§) har förts till ett avslutande

 avsnitt. I detta avsnitt finns även

 hänvisningar till de bestämmelser i lagen

 (1962:381) om allmän försäkring (AFL) som

 skall tillämpas på bostadsbidraget. Efter

 själva lagen följer ikraftträdande- och

 övergångsbestämmelser (punkterna 1-7).

 För att skilja äldre lagstiftning från

 nya bestämmelser om bostadsbidrag,

 används termen den gamla lagen för lagen

 (1988:786) om bostadsbidrag och den nya

 lagen för propositionens förslag till lag

 om bostadsbidrag. Till den gamla lagen

 hör också dels den särskilda lagen om

 bostadsbidrag för år 1993 och dels den

 tidigare särskilda lagen (1989:285,

 omtryckt 1989:910) om bostadsbidrag för

 år 1990. Den nya lagen bygger i stort på

 den gamla lagens bestämmelser till vilka

 hänvisningar görs i förekommande fall.

 I den gamla lagen redovisas i vilka

 hänseenden som regeringen eller den

 myndighet regeringen bestämmer kan komma

 att meddela kompletterande föreskrifter.

 Denna redovisning har inte tagits in i

 den nya lagen eftersom regeringen enligt

 8 kap. 13 § regeringsformen, utan bemyn-

 digande i lag får besluta föreskrifter om

 verkställighet av lag och föreskrifter

 som inte enligt grundlag skall meddelas

 av riksdagen. Det kan förutses att behov

 av sådana kompletterande föreskrifter

 till den nya lagen kommer att föreligga i

 fråga om bl.a. ansökningsförfarande, bi-

 dragsgrundande inkomst, beräkningen av

 bidragens storlek, beräkningen av bo-

 stadskostnadens storlek,

 anmälningsskyldighet, utbetalning av

 bidrag samt vad som närmare gäller när

 bostaden utgör del av upplåtarens bostad,

 hyrs ut i andra hand eller är gemensam

 för flera hushåll.

 Inledande bestämmelser

 1 §

 För att kunna erhålla bidrag skall

 sökanden vara bosatt och folkbokförd i

 Sverige. Genom uttrycket allmänna medel

 slås fast att bidragen skall finansieras

 av statsmedel över statsbudgeten. Bidrag

 lämnas för den bostad där bidragssökanden

 är bosatt. Av paragrafen framgår att bo-

 stadsbidraget består av två bidrag, dels

 ett bostadsankutet bidrag, dels ett

 särskilt bidrag som lämnas till

 barnfamiljer för hemmavarande barn enligt

 14 § första stycket 1.

 Med hemmavarande barn avses även barn

 som bor i familjehem eller barn som på

 grund av vård eller undervisning vistas i

 sitt hem under ferier eller motsvarande

 tid. Paragrafen saknar dock bestämmelser

 om barns folkbokföring. Rätten till

 bidrag för barn får avgöras enligt be-

 stämmelserna i 10 och 11 §§. För att

 erhålla det särskilda bidraget uppställs

 inte krav på att sökanden skall ha en

 egen bostad. Om föräldrarna har gemensam

 vårdnad om barnet, har den förälder hos

 vilken barnet är folkbokfört rätt till

 det särskilda bidraget. Detta följer av

 11 §.

 Enligt folkbokföringslagen (1991:481)

 skall en person folkbokföras på den

 fastighet eller i den territoriella

 församling där han är att anse som

 bosatt. Med utgångspunkt från

 folkbokföringslagens bestämmelser lämnas

 bidrag för kostnader för den bostad där

 bidragssökanden är bosatt. Härav följer

 att bidragssökanden kan medges bidrag

 endast för en bostad. Detta är normalt

 samma bostad som den där den

 bidragsberättigade är folkbokförd. Genom

 paragrafens utformning krävs dock inte

 att en bidragssökande skall vara

 folkbokförd på den fastighet där han

 eller hon är bosatt. Avsteg kan alltså i

 vissa fall göras från

 folkbokföringsreglerna. Speciella fall

 kan nämligen inträffa när det råder

 oklarhet om sökandens rätta

 folkbokföringsort eller att godtagbara

 skäl finns för att en flyttningsanmälan

 inte har gjorts. Enligt

 folkbokföringslagen (16 §) finns

 möjlighet att medge kvarskrivning på den

 gamla folkbokföringsorten om någon blivit

 utsatt för allvarlig eller upprepad

 brottslighet.

 2 §

 Paragrafen innehåller grundläggande

 definitioner för bidragsberäkningen.

 I punkt 1 anges att med förvärvsinkomst

 menas inkomst av tjänst och inkomst av

 näringsverksamhet. Av 3 § framgår att

 beräkningen skall ske på motsvarande sätt

 som enligt kommunalskattelagen

 (1928:370). Det är därvid den lydelse av

 kommunalskattelagen (KL) som gäller efter

 skattereformens genomförande, fr.o.m.

 1992 år taxering som avses. Eftersom den

 bidragsgrundande inkomsten är en för

 framtiden beräknad inkomst kan, såsom

 anförts i den allmänna motiveringen, inte

 någon fullständig överensstämmelse med

 kommunalskattelagens bestämmelser

 eftersträvas såsom gäller vid den årliga

 inkomsttaxeringen. Bestämmelserna i lag-

 förslaget är inte heller utformade så att

 de avses helt motsvara den inkomstberäk-

 ning som sker vid taxeringen. Den

 bidragsgrundande inkomsten för bostads-

 bidrag skall dock beräknas enligt samma

 grunder som gäller för in-

 komstbeskattningen. Detta innebär att

 endast de intäkter och kostnader som är

 kända eller med stor säkerhet kan

 förväntas uppkomma vid ansökan om bidrag

 eller bidragsändring skall räknas in i

 den bidragsgrundande inkomsten.

 Hänvisningen till kommunalskattelagen

 innebär dock att begreppen tjänst och

 näringsverksamhet får samma betydelse i

 bostadsbidragslagen. Inkomst av kapital

 har samma betydelse som i lagen

 (1947:576) om statlig inkomstskatt (SIL).

 I punkt 2 anges att med

 bidragsgrundande inkomst menas en för 12

 månader framåt beräknad förvärvsinkomst.

 Därtill skall läggas vissa andra

 inkomster enligt 4 * 6 §§, bl.a.

 kapitalinkomster utom realisations-

 vinster. Dessa frågor behandlas närmare i

 motiveringen till respektive paragraf.

 I den allmänna motiveringen, avsnitt

 2.2.2, har beskrivits att beräkningen av

 den bidragsgrundande inkomsten skall avse

 den sammanlagda summan av

 förvärvsinkomster och andra inkomster som

 bidragstagaren kan förvänta sig att få

 under de närmaste 12 månaderna. För det

 fall osäkerhet råder om inkomstens

 varaktighet, bör den aktuella månads-

 inkomsten eller veckoinkomsten läggas

 till grund för beräkningen och

 multipliceras med 12 månader respektive

 52 veckor. När sedan inkomsten ändras,

 anmäls detta till försäkringskassan som

 gör en ny inkomstberäkning.

 I det följande lämnas en redogörelse

 för kommunalskattelagens bestämmelser om

 inkomst av tjänst och inkomst av

 näringsverksamhet.

 Enligt 31 § KL räknas till tjänst

 inkomst av anställning, uppdrag och annan

 verksamhet av varaktig eller tillfällig

 natur. Till tjänsteintäkter räknas bl.a.

 avlöning, arvode, sjukpenning, studiestöd

 (bl.a. korttidsstudiestöd,

 vuxenstudiebidrag och utbildningsarvode

 enligt studiestödslagen (1973:34)),

 föräldrapenning, trygghetsförsäkring vid

 arbetsskada, avtalsgruppförsäkring,

 dagpenning och kontant arbets-

 marknadsstöd, pensioner, vissa livräntor,

 kostnadsersättningar som traktamenten,

 m.m. samt förmåner i form av bil, bostad,

 kost, resor, värdepapper. Det kan

 tilläggas att semesterersättning räknas

 till löneförmån.

 I fråga om avdrag från intäkt av tjänst

 gäller fr.o.m. inkomståret 1993 vissa nya

 bestämmelser (SFS 1992:841). Avdrag får i

 princip göras för samtliga utgifter, som

 är att anse som kostnader för fullgörande

 av tjänsten.

 Det bör i detta sammanhang

 uppmärksammas att vid beräkning av bi-

 dragsgrundande inkomst för bostadsbidrag

 gäller andra kostnadsbelopp för avdrag

 för resor mellan bostaden och

 arbetsplatsen än enligt KL.

 Till näringsverksamhet räknas enligt 21

 § KL intäkt av yrkesmässigt självständigt

 bedriven förvärvsverksamhet. Till

 näringsverksamhet räknas innehav av

 näringsfastighet samt innehav och avytt-

 ring av rätt till avverkning av skog. En

 privatbostadsfastighet eller en

 privatbostad kan inte ingå i

 näringsverksamhet.

 Fysiska personer kan ha flera

 förvärvskällor i inkomstslaget närings-

 verksamhet. En förvärvskälla kan bestå av

 en eller flera verksamheter som utgör

 antingen passiv eller aktiv närings-

 verksamhet. Varje verksamhet som ugör

 passiv näringsverksamhet bildar en

 särskild förvärvskälla. Verksamheter som

 bedrivs aktivt bildar tillsammans en

 förvärvskälla. En verksamhet är passiv om

 näringsidkaren i normalfallet ägnar

 verksamheten mindre tid än en tredjedel

 av den tid som åtgår för vanlig anställ-

 ning på heltid. Ägnas verksamheten minst

 en tredjedel av sådan tid är det fråga om

 aktiv näringsverksamhet.

 Verksamheterna kan exempelvis vara

 detaljhandel i viss bransch, industriell

 tillverkning av visst slag, jordbruk,

 fiske, fastighetsförvaltning, försäljning

 av fastigheter. Verksamheter som har

 naturlig anknytning till varandra slås

 ihop till en verksamhet, t.ex. aktivt

 bedrivet jordbruk kombinerat med avverk-

 ningsrätt till skog och utarrendering av

 grustäkt.

 Inkomstberäkningen av näringsverksamhet

 sker i varje förvärvskälla för sig.

 Mellan aktiva verksamheter i samma

 förvärvskälla får underskott kvittas mot

 överskott. Däremot får ett underskott som

 uppkommit i en förvärvskälla på grund av

 att kostnaderna överstigit intäkterna

 inte kvittas mot överskott i annan

 förvärvskälla i näringsverksamheten.

 Underskottet får inte heller dras av från

 inkomst av tjänst eller kapital. Ett

 underskott får i stället dras av från

 inkomsterna i förvärvskällan påföljande

 år (26 § KL). Den som bedriver aktiv

 litterär, konstnärlig och därmed

 jämförlig verksamhet får dock på vissa

 villkor dra av ett underskott i verk-

 samheten vid beräkning av inkomst av

 tjänst.

 Enligt bokföringslagen (1976:125) är

 varje fysisk person som yrkesmässigt

 bedriver näringsverksamhet

 bokföringsskyldig. Bokförings-

 skyldigheten, som gäller för både aktiv

 och passiv näringsverksamhet, innebär att

 löpande bokföra uppkomna affärshändelser

 både kronologiskt och systematiskt.

 Vidare skall verifikationer finnas till

 alla bokföringsposter. Till bokföringen

 hör även att upprätta årsbokslut och

 arkivera räkenskapsmaterialet. Enskild

 näringsidkare med en årlig bruttoomsätt-

 ning som normalt understiger 20 gånger

 basbeloppet behöver inte upprätta

 årsbokslut. Enskild näringsidkare skall

 ha kalenderår som räkenskapsår. Om

 synnerliga skäl finns kan

 Riksskatteverket medge dispens för brutet

 räkenskapsår. Den som driver flera

 verksamheter skall använda samma

 räkenskapsår för alla verksamheter.

 Vid beräkning av bostadsbidrag för

 näringsidkare bör således uppmärksammas

 att det i inkomstslaget näringsverksamhet

 kan förekomma flera förvärvskällor.

 Överskotten från varje förvärvskälla

 skall läggas samman och ingå i den

 bidragsgrundande inkomsten för

 bostadsbidrag. Som anförts i den allmänna

 motiveringen skall inte underskott från

 tidigare år beaktas.

 I de fall svårigheter föreligger att

 göra en godtagbar uppskattning av de

 förväntade inkomsterna som skall läggas

 till grund för bidragsberäkningen bör

 viss ledning kunna erhållas från de

 inkomstuppgifter som lagts till grund för

 den senaste taxeringen eller

 sjukpenninggrundande inkomsten. Vid behov

 bör man som beräkning för året kunna

 använda taxeringsuppgiften uppräknad med

 ett procenttal som motsvarar det som

 skattemyndigheten använder vid debitering

 av skatt. Om uppgifterna ändå är osäkra

 bör den som söker bidrag upplysas om det

 och efter en tid ges tillfälle att

 inkomma med kompletterande uppgifter.

 Försäkringskassan har även möjlighet att

 i sådana fall tidsbegränsa ett bidrag

 enligt 21 §.

 I punkt 3 ges definitionen av hushåll,

 varmed avses barnfamiljer, makar utan

 barn och ensamboende utan barn. För att

 ett hushåll skall räknas som en

 barnfamilj skall förutsättningarna i

 10-11 §§ vara uppfyllda. En barnfamilj

 kan bestå av bl.a. två föräldrar med barn

 eller en ensam förälder med barn. Som

 barnfamilj enligt lagen räknas också

 ensamboende eller samboende

 umgängesrättsförälder samt familjehem.

 Med förälder avses även styvförälder. Vad

 som avses med ett hushåll utan barn

 framgår av 12 §. Ett sådant hushåll kan

 givetvis bestå av en enda person.

 Av punkt 4 framgår att som barn avses

 den som är under 18 år eller uppbär

 förlängt barnbidrag eller studiehjälp.

 Åldersgränsen i den nya lagen har höjts

 från barn under 17 till barn under 18 år.

 Föreskriften i den gamla lagen (6 §) om

 när rätten till bidrag upphör på grund av

 barns ålder har dock tagits bort. Det som

 avses täcks av bestämmelserna i 21 samt

 24 och 25 §§ den nya lagen.

 I punkt 5 anges att med makar avses

 makar som lever tillsammans. Termen

 sambor i punkt 6 har samma innebörd som i

 lagen (1987:233) om sambors gemensamma

 hem. Här hänvisas till

 specialmotiveringen till 8 §.

 3 §

 I paragrafen anges de närmare

 förutsättningarna för beräkningen av

 förvärvsinkomst. Som tidigare nämnts

 skall beräkningen ske enligt de grunder

 som gäller för inkomstberäkning enligt

 KL. Vissa avsteg görs dock från KL. Ett

 avsteg är att en annan tidsperiod än

 kalenderår kan gälla för beräkningen. Av

 paragrafens andra stycke framgår dessutom

 att kostnadsavdrag i inkomstslaget tjänst

 endast beaktas om kostnader för resor

 mellan bostaden och arbetsplatsen

 beräknas överstiga 5 000 kr. respektive 2

 000 kr. för övriga kostnader. I tredje

 stycket anges att ett underskott i

 inkomstslaget näringsverksamhet från ett

 tidigare år inte får beaktas.

 4 §

 Enligt paragrafens första stycke skall

 kapitalinkomster läggas till den

 bidragsgrundande inkomsten.

 Kapitalinkomster skall i likhet med för-

 värvsinkomster beräknas för tolv månader

 framåt. Det är här fråga endast om sådana

 inkomster som skall läggas till grund för

 taxeringen till statlig inkomstskatt.

 Även här avses de skatteregler som gäller

 fr.o.m 1993 år taxering. Endast de

 kapitalinkomster som under en tidsperiod

 av 12 månader beräknas överstiga 2 000 kr

 för varje sökande skall läggas till för-

 värvsinkomsten. För varje hemmavarande

 barn gäller ett särskilt fribelopp enligt

 6 §.

 Som anförts i den allmänna motiveringen

 bör sökanden vid beräkningen kunna göra

 en jämförelse med de årsbesked om räntor

 och utdelningar som tillställs dem.

 Saknas uppgifter om exempelvis tidigare

 utdelningar måste sökanden göra

 uppskattning om den framtida

 avkastningen. Kan inte detta göras på

 grund av stor osäkerhet får sökanden ange

 detta i sin ansökan och tala om vari

 osäkerheten består. När sedan sökanden

 fått kännedom om avkastningens storlek

 och om beloppet medför att inkomsterna

 ökat med mer än 6 000 kr under sex

 månader skall enligt 24 § en anmälan

 göras till försäkringskassan.

 Skyldigheten att till försäkringskassan

 anmäla när den bidragsgrundande inkomsten

 i sådana fall ökat med mer än 6 000 kr.

 under sex månader, fordrar att

 bidragstagaren bevakar storleken av sina

 räntetillgodohavanden och mottagna ut-

 delningar på bl.a. aktier. Beroende vilka

 förhållanden som gäller i det enskilda

 fallet kan försäkringskassan som villkor

 för bidraget begära att sökanden inom en

 viss tid skall redovisa uppburna

 kapitalinkomster (jfr. 21 §).

 Av paragrafens ordalydelse framgår att

 realisationsvinster inte skall tas med

 bland inkomsterna och inte heller

 statligt räntebidrag. Vid de kontroller

 försäkringskassan har att göra mot

 taxerade inkomster får därför

 korrigeringar göras för räntebidragen.

 Vidare framgår att kostnadsavdrag inte

 får göras från kapitalinkomsterna. Det är

 således endast de positiva

 inkomstposterna som skall tas med vid

 beräkningen.

 I det följande redogörs för huvudragen

 av vad som avses med kapitalinkomster

 enligt SIL.

 Till kapitalinkomster räknas enligt 3 §

 1 mom lagen SIL bl.a. löpande avkastning,

 vinster och annan intäkt som härrör från

 egendom, i den mån intäkten inte hänförs

 till näringsverksamhet. Det är endast

 fysiska personer (och dödsbon) som kan

 beskattas för inkomst av kapital. I detta

 inkomstslag kan det bara finnas en

 förvärvskälla. De vanligaste inkomsterna

 är ränta på tillgodohavanden,

 obligationer, och andra fordringar,

 utdelning på aktier och andelar,

 ersättning vid upplåtelse av

 privatbostad, lotterivinst som inte är

 frikallad från beskattning (jfr 19 § KL).

 Mindre vanliga inkomster i

 bostadsbidragssammanhang är bl.a.

 valutakursvinst på fordringar i utländsk

 valuta och vissa utdelningar vid likvida-

 tion eller fusion av bolag.

 5 §

 All inkomst som inte uttryckligen är

 undantagen från skatteplikt skall i

 princip hänföras till något av

 inkomstslagen näringsverksamhet, tjänst

 eller kapital.I 19 § KL finns en

 uppräkning av sådana inkomster som inte

 är skattepliktiga. Om en inkomst är

 undantagen från skatteplikt enligt KL är

 den också det enligt SIL.

 Lön eller annan gottgörelse för vilken

 skall betalas sjömansskatt omfattas inte

 av SIL eller KL. Sjömanskatt skall

 betalas inte bara av sjöman som är

 anställd i redarens tjänst, utan även av

 den som är anställd hos någon entreprenör

 ombord, t.ex. hos någon som självständigt

 driver restaurang- eller kioskrörelse

 ombord.

 I punkt 1 anges särskilt att sjöinkomst

 skall läggas till varje sökandes

 förvärvsinkomst. Med sjöinkomst avses

 inkomst ombord och dagpenning från erkänd

 arbetslöshetskassa inom sjöfartsnäringen.

 I punkt 2 hänvisas till 54 § f KL som

 upptar olika skattefria inkomster som

 också skall läggas till sökandens

 förvärvsinkomst. Inkomster som här avses

 är bl.a. avlöning m.m. som erhållits

 under vistelse utomlands eller inkomster

 som är undantagna från beskattning på

 grund av dubbelbeskattning.

 I punkt 3 anges att bidragsdelen av

 studiemedel skall läggas till för-

 värvsinkomsten och likaså enligt punkt 4

 den del av icke skattepliktiga stipendier

 som överstiger 3 000 kr per månad.

 6 §

 I paragrafen har införts en regel att

 barns kapitalinkomster med undantag av

 fribelopp om 1 000 kr för varje barn

 skall läggas till sökandes

 förvärvsinkomst. Beloppet beräknas för

 varje barn som berättigar till

 bostadsbidrag enligt 10 § med undantag

 första stycket 2 och 3 samt tredje

 stycket. Första stycket 2 avser barn som

 tagits emot för vård i familjehem. Första

 stycket 3 avser avser barn som tidvis bor

 hos vårdnadshavare eller

 umgängesrättsförälder. Tredje stycket

 avser barn som bor i familjehem m.m. För

 övriga barn skall deras kapitalinkomster

 läggas till sökandens förvärvsinkomst.

 Dessa fall är när barnet varaktigt bor

 tillsammans med sin vårdnadshavare eller

 när barn på grund av studier eller vård

 inte varaktigt bor med sin vårdnadshavare

 men vistas i hemmet under normala

 skolferier. Om föräldrarna har gemensam

 vårdnad om ett barn skall

 kapitalinkomsten räknas med hos den

 förälder där barnet är folkbokfört.

 Bestämmelserna i den gamla lagen att

 barnpension, underhållsbidrag,

 bidragsförskott, och särskilt bidrag till

 vissa adoptivbarn skall läggas till

 förvärvsinkomsten har tagits bort. I

 avsnitt 2.3.1 har skälen redovisats för

 denna förändring.

 7 §

 Enligt paragrafen, som har sin

 motsvarighet i 10 § första stycket andra

 meningen den gamla lagen, skall den

 bidragsgrundande inkomsten beräknas

 gemensamt för makar. I förevarande

 paragraf har införts en regel som innebär

 att bestämmelserna om makar bara blir

 tillämpliga på makar som lever

 tillsammans. En presumtionsregel har

 tillagts. Enligt den åvilar det makarna

 att visa i fall de inte lever

 tillsammans. Har makarna flyttat isär är

 inte avsikten att deras inkomster skall

 läggas samman.

 Enligt den gamla lagen har taxeringen

 året före bidragsåret betydelse för

 inkomstberäkningen. För att någon samman-

 läggning inte skall ske av inkomster för

 makar som flyttat isär gäller att de

 taxerats som ensamstående året före

 bidragsåret och att de fortfarande

 särlever (prop. 1987/88:151 s. 13).

 Avsikten är att detta skall gälla även

 enligt den nya lagen. Dock måste en

 jämförelse göras med den taxering son

 ligger närmast ansökningstillfället

 eftersom bidragsår inte förekommer enligt

 den nya lagen. För att makar skall

 betraktas som särlevande skall de vara

 folkbokförda på skilda adresser. Har

 makarna inte hunnit taxeras som

 ensamstående då de ansöker om

 bostadsbidrag kan andra förhållanden

 beaktas vid bidragsprövningen. Som sådana

 förhållanden kan nämnas att makarna

 ansökt om äktenskapsskillnad eller att de

 lever åtskilda under betänketid.

 8 §

 Paragrafen motsvarar 2 § den gamla lagen.

 Paragrafen har ändrats språkligt i

 förtydligande syfte. Motiven till den

 gamla lagens lydelse har närmare

 utvecklats i prop. 1986/87:48 s. 56.

 Enligt den propositionens lagförslag

 skulle med makar jämställas man och

 kvinna som utan att vara gifta med

 varandra lever tillsammans, om de är

 folkbokförda på samma adress. I dessa

 fall var det den sökandes sak att visa

 att hushållsgemenskap inte förelåg.

 Därmed skulle den sökande själv råda över

 vilka uppgifter som togs fram, medan

 myndigheten hade att värdera det som

 sökanden redovisade.

 I förevarande paragraf har uttrycket

 "man och kvinna som utan att vara gifta

 med varandra lever tillsammans" ersatts

 av ordet "sambor". Detta uttryck avses

 här ha samma innebörd som i lagen

 (1987:232) om sambors gemensamma hem. Det

 omfattar alltså samtliga fall då en ogift

 man och en ogift kvinna bor tillsammans

 under äktenskapsliknande förhållanden (se

 prop. 1986/87:1 s. 394).

 I paragrafens andra stycke har en

 presumtionsregel införts. Den innebär att

 med sambor avses de som antingen har

 eller har haft gemensamt barn eller är

 folkbokförda på samma adress, om inte

 skäl visas för annat. Regeln motsvarar i

 sak presumtionsregeln i 2 § den gamla

 lagen.

 9 §

 Enligt denna paragraf får en ansenlig

 förmögenhet som hushållet disponerar över

 beaktas vid bestämmande av bostadsbidrag.

 En nedsättning av bidraget kan således

 ske med så stort belopp att något bidrag

 inte skall lämnas till sökanden.

 Bestämmelsen skall ses tillsammans med

 generalklausulen i 27 § enligt vilken

 bostadsbidrag kan avslås eller sättas

 ned, om bidragssökanden på grund av bl.a.

 förmögenhetsförhållanden inte är i behov

 av bidrag. I normala fall skall

 försäkringskassan inte behöva kontrollera

 hushållets förmögenhet. Men om det i ett

 särskilt fall framkommer att en familj

 har betydande tillgångar i form av t.ex.

 bankmedel eller värdepapper och därför

 inte kan anses vara i behov av ekonomiskt

 stöd i form av bostadsbidrag, bör

 bidraget kunna minskas eller helt vägras.

 Bidragsberättigade hushåll

 Barnfamiljer

 10 §

 Paragrafen motsvarar i sak 3 § den gamla

 lagen. Bestämmelserna har ändras

 språkligt för att anpassas till förslaget

 att bostadsbidragen endast är en statlig

 uppgift. En språklig ändring har även

 gjorts för att bestämmelserna bättre än

 tidigare skall stämma med olika

 familjebildningar. Paragrafen är så

 utformad att en make som inte har

 vårdnaden om andra makens barn inte kan

 grunda någon självständig rätt till

 bostadsbidrag, utan dennes rätt till

 bidrag är så att säga en följd av

 vårdnadshavarens rätt till bidrag.

 I paragrafens första stycke 1 har ordet

 "stadigvarande" ersatts av ordet

 "varaktigt". Ändringen är redaktionell

 och syftar till att samma begrepp skall

 gälla för bostadsbidrag som för bidrags-

 förskott. Angående innebörden av

 begreppet "varaktigt" kan hänvisas till

 prop. 1978/79:12 s. 197, där fråga var om

 ett barn kan anses varaktigt bo

 tillsammans med en förälder. I den pro-

 positionen anförs att försäkringskassan

 som regel bör kunna utgå från att barnet

 är varaktigt bosatt där det är

 kyrkobokfört (numera folkbokfört).

 Situationer kan emellertid inträffa då

 barn olovligen förs bort från sitt

 hemvist och kvarhålls inom eller utom

 landet på sätt som strider mot den rätt

 att ta vård om barnet som tillkommer

 vårdnadshavaren. Till dess frågan om

 vårdnadshavarens utsikter att utöva sin

 rätt att ta vård om barnet kunnat

 klargöras får barnet alltjämt betraktas

 som boende hos vårdnadshavaren.

 Motsvarande bör gälla för de fall när

 gemensam vårdnad om barn föreligger och

 den ene vårdnadshavaren utan beaktansvärt

 skäl egenmäktigt bortfört barnet.

 Enligt paragrafens första stycke 2

 gäller att bostadsbidrag lämnas till

 familjehem, om barnet beräknas bo i

 hemmet under minst tre månader. En

 motsvarighet till denna bestämmelse finns

 i 4 § den gamla lagen. I konsekvens med

 att bidrag inte lämnas för längre tid

 tillbaka än en månad enligt huvudregeln i

 21 § har bestämmelsen i förevarande

 paragraf gjorts framåtssyftande.

 Bestämmelserna i 5 § den gamla lagen är

 obehövliga och har därför inte tagits in

 i den nya lagen.

 Av bestämmelsen i första stycket 1 får

 anses följa att rätt till bostadsbidrag

 har även ett barn som med eget barn

 varaktigt bor tillsammans med sin

 vårdnadshavare. Såväl vårdnadshavaren som

 barnet har då rätt till det särskilda

 bidraget enligt 14 § första stycket 1.

 Enligt paragrafens tredje stycke skall

 särskilda skäl finnas för att förälder

 skall få bidrag när barnet bor i

 familjehem eller i hem för vård eller

 boende. Regeln innebär att både föräldern

 och familjehemmet kan få det särskilda

 bidraget (jfr 15 §). Tidigare fanns i den

 gamla lagen ett krav på att social-

 nämndens tillstyrkt bidrag för att det

 skulle få lämnas till förälder. I den nya

 lagen har detta krav slopats. Det bör

 vara tillräckligt att försäkringskassan

 samråder med nämnden innan beslut fattas

 i frågan.

 11 §

 Bestämmelsen i paragrafen om vem av

 vårdnadshavarna som är berättigad till

 bostadsbidrag enligt 10 § första stycket

 1 och andra stycket har brutits ut från

 20 § första stycket andra meningen den

 gamla lagen. Bestämmelsen har i sin tur

 betydelse för rätten till det särskilda

 bidraget för barn enligt 14 § första

 stycket 1. Bestämmelsens placering syftar

 till att den skall bli tydligare. I

 jämförelse med 6 § har bestämmelsen också

 betydelse för till vilken av

 vårdnadshavarnas förvärvsinkomst som

 barns kapitalinkomster skall läggas.

 12 §

 Paragrafen motsvarar i allt väsentligt 7

 och 8 §§ den gamla lagen. Paragrafen har

 språkligt ändrats för att anpassas till

 att bidraget endast är en statlig

 angelägenhet. Den har även ändrats

 redaktionellt.

 Av paragrafen framgår att

 bostadsbidraget skall avse den bostad som

 sökanden bor i. Detta innebär att

 bidraget upphör när denne inte längre bor

 i sin bostad, t.ex. på grund av

 utlandstjänstgöring. För barnfamiljer

 finns motsvarande bestämmelser i 14 §

 tredje stycket. Kravet enligt punkt 2,

 att sökanden skall äga bostaden eller

 inneha den med hyres- eller bostadsrätt

 är uppfyllt bl.a. om sökanden i andra

 hand hyr en lägenhet, möblerad eller

 omöblerad.

 Bemyndigandet i 7 § andra stycket den

 gamla lagen har tagits bort. Enligt de

 föreskrifter som utfärdats genom tidigare

 bemyndigande krävs att

 andrahandsuthyrningar har avtalats

 skriftligt och att uthyrningen är godkänd

 av hyresvärden eller hyresnämnden.

 Korttidsupplåtelser kan berättiga till

 bidrag om hyrestiden är minst tre

 månader. Om två eller flera hushåll bor i

 en bostad, anses kravet på egen bostad

 uppfyllt för vartdera av hushållen, om de

 var och för sig eller gemensamt har ett

 hyresförhållande gentemot hyresvärden.

 Motsvarande gäller om flera hushåll

 gemensamt äger ett egnahem eller innehar

 en lägenhet med bostadsrätt (se prop.

 1987/88:151 s. 12).

 Enligt bestämmelsen i 8 § första

 stycket 2 den gamla lagen, som nu alltså

 föreslås bli överflyttad till den nya

 lagen, utgår inte bostadsbidrag till

 hushåll utan barn om bidragssökanden

 eller dennes make får kommunalt

 bostadstillägg enligt lagen (1962:392) om

 hustrutillägg och kommunalt

 bostadstillägg till folkpension (KBT)

 eller är utesluten från sådant tillägg

 endast på grund av bestämmelsen om

 inkomstprövning. Beträffande hushåll med

 barn finns inte denna spärr. Enligt

 Riksförsäkringsverkets föreskrifter (RFFS

 1977:228) om beräkning av bostadskostnad

 som utfärdats med stöd av lagen om KBT

 skall dock det kommunala bostadstillägget

 minskas med erhållet bostadsbidrag till

 den del detta överstiger det s.k.

 grundbidraget. Samordningen mellan

 KBT-systemet och bostadsbidragssystemet

 kan inte anses ha en fullt

 tillfredsställande utformning genom de nu

 nämnda reglerna. Det kan inte uteslutas

 att vissa grupper missgynnas. Frågan om

 samordning är emellertid komplex och

 kräver ytterligare beredning. Jag avser

 att i samband med den omläggning av

 KBT-systemet som pågår återkomma till

 denna fråga.

 Beräkning av bostadsbidrag

 Barnfamiljer

 13 §

 Paragrafen innehåller i sak samma

 bestämmelser som 9 § den gamla lagen. De

 efterföljande bestämmelserna om

 bidragsgrundande inkomst saknas i den nya

 lagen. Dessa bestämmelser har sammanförts

 till 2 §.

 14-15 §§

 I paragraferna ges bestämmelser om

 bostadsbidragens belopp för barnfamiljer.

 Paragraferna motsvarar 19 och 20 §§ i den

 gamla lagen med den skillnaden att

 tidigare grundbidrag om 1 000 kr, som i

 den nya lagen benämns särskilt bidrag för

 hemmavarande barn, nu delats upp på olika

 belopp beroende på antalet barn i

 familjen samt att bostadskostnads-

 gränserna har ändrats. I tredje stycket

 har termen handikappad ersatts av termen

 funktionshindrad och kravet på

 socialnämndens tillstyrkan för att medge

 högre bidrag tagits bort. Begreppet

 funktionshindrad har här samma innebörd

 som i regeringens proposition 1992/93:159

 om stöd och service till vissa

 funktionshindrade. Samråd med nämnden kan

 vid behov ske innan beslut fattas om att

 medge bidrag med högre belopp.

 En språklig justering har gjorts i 15 §

 andra stycket angående ålderskravet. För

 bidrag enligt detta stycke krävs att

 bidragstagaren skall vara under 29 år.

 Även här har bemyndigandet att utfärda

 närmare föreskrifter tagits bort. Vad

 beträffar möjligheten att erhålla

 bostadsbidrag vid hyra av en bostad i

 andra hand hänvisas till redogörelsen i

 specialmotiveringen till 12 §.

 Hushåll utan barn

 16-17 §§

 Paragraferna innehåller bestämmelser om

 bidragsbelopp för hushåll utan barn.

 Bestämmelserna har sin motsvarighet i 21

 § den gamla lagen. Gemensamma

 bostadskostnadsgränser har införts för

 ungdomar och studerande. I 17 § har

 termen handikappad ersatts av

 funktionshindrad. Föreskriften om

 socialnämndens tillstyrkan har tagits

 bort även här. Dock bör vid behov

 yttrande inhämtas från nämnden innan

 beslut fattas om att lämna högre bidrag

 på grund av handikapp.

 Gemensamma förfarandebestämmelser m.m.

 Beslut om bostadsbidrag

 18 §

 Av paragrafen första stycke framgår att

 det är Riksförsäkringsverket och de

 allmänna försäkringskassorna som skall

 handha frågor om bidrag.

 Riksförsäkringsverkets närmare uppgifter

 består bl.a. av att utöva tillsyn över

 kassorna och att utfärda föreskrifter och

 råd om lagens tillämpning. Av

 hänvisningen i 30 § till 20 kap. 10-13 §§

 AFL följer att Riksförsäkringsverket även

 har rätt att föra talan hos domstol i mål

 om bostadsbidrag.

 Av paragrafens andra stycke framgår att

 försäkringskassorna prövar ärenden om

 bostadsbidrag. Ansökan om bidrag skall

 göras hos den kassa där sökanden skall

 vara inskriven. Genom hänvisningen till 1

 kap. 4 § AFL kommer sökandens

 folkbokföring den 1 november föregående

 år att bli bestämmande för vilken kassa

 som skall handlägga bidraget. För att

 undvika att denna regel skall leda till

 praktiska problem i handläggningen i

 samband med flyttningar får den kassa hos

 vilken sökanden skall vara inskriven

 uppdra åt en annan kassa att handlägga

 ärendet. Lämpligt är att kassan på den

 ort där den bostad som berättigar till

 bidrag är belägen handlägger ärendet.

 Detta har också betydelse från service-

 synpunkt. Förutom bestämmelserna i denna

 lag gäller bestämmelserna i

 förvaltningslagen (1986:223) för kassans

 handläggning av ärenden.

 Regeln i paragrafens tredje stycke om

 bidragsgrundande inkomst avser varje

 beslut som kassan fattar i fråga om

 bidrag. Av beslutet skall även framgå

 vilka tillägg som gjorts till den

 bidragsgrundande inkomsten. Detta gäller

 även vid ändringar av den

 bidragsgrundande inkomsten.

 Beslut om bidrag skall innehålla

 uppgift om den bidragsgrundande

 inkomstens storlek, fördelad på

 inkomstslag och gjorda tillägg enligt

 bestämmelserna i 2 * 6 §§.

 19 §

 I paragrafen ges bestämmelser om vad som

 gäller för ansökningsförfarandet, både

 vad gäller en ansökan som görs första

 gången och ändring av bidrag.

 Bestämmelsen om att uppgifter som rör

 faktiska förhållanden skall avges på

 heder och samvete är avsedd att inskärpa

 vikten av att uppgifterna är riktiga. Vad

 avser makars ansökan bör blanketten

 utformas så att där framgår att deras

 ansökan skall vara gemensam. Ingår barn

 som är över 18 i hushållet skall skall de

 uppgifter som rör barnet självt intygas

 av barnet, om det inte finns särskilda

 skäl. Om barnet på grund av sjukdom eller

 annan anledning inte kan intyga upp-

 gifterna får det anses utgöra sådana skäl

 att enbart förälder undertecknar ansökan.

 Föräldern svarar då för att de uppgifter

 som lämnas är riktiga. Av ansökan bör

 framgå vem av makarna som skall vara

 betalningsmottagare. Den närmare

 regleringen härav kan ges i

 verkställighetsföreskrifter. En oriktig

 uppgift kan leda till att bidragstagaren

 blir återbetalningsskyldig. En osann

 uppgift kan dessutom medföra påföljd

 enligt brottsbalken.

 20 §

 Enligt paragrafen ges försäkringskassan

 möjlighet att genom föreläggande begära

 in kompletterande uppgifter, om ansökan

 inte kan prövas i befintligt skick. Följs

 inte föreläggandet kan ansökan avvisas. I

 föreläggandet bör sökanden erinras om den

 påföljden. Eftersom en ansökan som

 avvisas inte sakprövas kan

 avvisningsbeslut överklagas enligt för-

 valtningslagen.

 21 §

 I paragrafen första stycke anges att som

 huvudregel gäller att bidrag lämnas tills

 vidare. Ett beslut om bidrag är således

 enligt denna regel inte tidsbegränsat

 utan måste ersättas av ett nytt beslut,

 om bidraget skall upphöra eller ändras.

 Analogt med bestämmelsen följer att

 rätten till bidrag gäller till och med

 den månad då rätten till bidrag ändras

 eller upphör. Skulle rätten till bidrag

 upphöra den första dagen i månaden gäller

 alltså bidraget för den månaden.

 I paragrafens andra stycke anges att

 bidrag inte får lämnas för längre tid

 tillbaka än en månad före

 ansökningsmånaden. Detta gäller dock inte

 ansökningar som avser ansökan om

 bidragsändring på grund av retroaktiv

 höjning av hyreskostnad eller

 bostadsrättsavgift. I dessa fall skall

 ansökan ges in till kassan inom en månad

 från den dag sökanden underrättades om en

 hyres- eller avgiftshöjning.

 Enligt paragrafens tredje stycke kan

 försäkringskassan tidsbegränsa ett beslut

 om bidrag och förena bidraget med

 särskilda villkor. Särskilda skäl skall

 dock finnas för dessa åtgärder. Sådana

 skäl kan vara att stor osäkerhet

 föreligger om sökandens framtida

 inkomster eller att det finns särskild

 anledning att bevaka vissa händelser som

 kommer att inträffa och som har betydelse

 för bidragsgivningen. Exempelvis kan det

 vara känt för kassan att sökandens

 hyrestid är tidsbegränsad eller att

 sökandens bostad är tillfällig.

 Ytterligare exempel på tidsbegränsning är

 när behov finns att bevaka väntade

 inkomstökningar efter beslut om bidrag på

 grund av inkomstminskning eller att

 bevaka att en separation fullföljs med

 ansökan om äktenskapsskillnad. Fall kan

 även ha inträffat där sökanden upprepade

 gånger lämnat oriktiga uppgifter och att

 det därför finns behov att efter viss tid

 få in en ny ansökan. Ett tidsbegränsat

 beslut bör skiljas från provisoriskt

 beslut som kassan kan fatta med stöd av

 20 kap. 2 a § AFL, se hänvisningen i 30

 §.

 Utbetalning av bostadsbidrag

 22 §

 Innehållet i paragrafen överensstämmer

 med 23 § den gamla lagen.

 23 §

 Enligt paragrafens första stycke får

 försäkringskassan besluta att bidraget

 skall betalas ut till någon annan än

 sökanden. Som förutsättning gäller dock

 att sökanden gör en särskild

 framställning om önskemålet.

 Utrycket "särskilda skäl" har ersatts

 av uttrycket "synnerliga skäl" i

 paragrafens andra stycke. Synnerliga skäl

 kan vara t.ex. att det är klarlagt att

 bostadsbidraget används för att

 finansiera missbruk av alkohol eller

 narkotika, spelmissbruk e. d. Motsvarande

 bestämmelser finns om allmänna barnbidrag

 och bidragsförskott. Av 4 §

 socialtjänstlagen framgår att vad som i

 lag eller annan författning sägs om

 socialnämnd gäller i förekommande fall

 den eller de nämnder som

 kommunfullmäktige bestämmer.

 Ändrade förhållanden m.m.

 24 §

 I paragrafen, som motsvarar 27 § den

 gamla lagen, ges bestämmelser om

 bidragstagarens skyldighet att till

 försäkringskassan anmäla när vissa

 förhållanden inträffar i hushållet som

 har betydelse för bidraget. Skyldigheten

 infinner sig så snart förhållandet har

 inträffat. En anmälan kan lämnas formlöst

 till kassan, t.ex. på telefon. Kassan kan

 sedan begära skriflig bekräftelse. En

 anmälan kan leda till att kassan begär

 kompletterande uppgifter av

 bidragstagaren för att kunna ta ställning

 till om bidraget skall ändras eller

 upphöra. Ett dröjsmål med att lämna

 anmälan till kassan om ett visst

 förhållande kan medföra återbetal-

 ningsskyldighet, om upplysningen skulle

 ha föranlett att bidraget påföljande

 månad skulle ha sänkts eller upphört. I

 den allmänna motiveringen avsnitt 2.3.1

 har närmare redovisats skälen för

 inkomstgränsen 6 000 kr. Anmälnings-

 skyldigheten inträder således när

 inkomsterna beräknas öka eller har ökat

 med mer än 6 000 kr för den närmaste

 sexmånadersperioden. Ökningen skall avse

 samtliga hushållets inkomster i

 förhållande till de inkomster som lagts

 till grund för det senaste

 bidragsbeslutet.

 25 §

 I paragrafens första stycke förskrivs att

 försäkringskassan skall ändra ett

 bidragsbeslut om något förhållande

 inträffar som påverkar bidragets storlek.

 För att undvika alltför ofta återkommande

 justeringar av bidraget med små belopp så

 föreskrivs att ändring av bidraget skall

 ske om något förhållande inträffar som

 inte endast i ringa mån påverkar

 storleken av bidraget. I den allmänna

 motiveringen har angetts att en ändring

 av bidraget får anses vara ringa om den

 inte uppgår till 100 kr per månad.

 Föreskriften gäller för såväl fall där

 bidragstagaren i ansökan begär ändring

 som fall där kassan initierar en prövning

 om ändring med anledning av inkomna upp-

 gifter.

 26 §

 Genom bestämmelserna i paragrafen ges

 försäkringskassan befogenhet att

 förelägga bidragstagaren att inkomma med

 uppgifter för att utreda rätten till

 bidrag. Följs inte föreläggandet kan

 bidraget dras in eller sättas ned. En

 erinran om dessa påföljder bör tas in i

 föreläggandet. I likhet med vad som

 angetts i kommentaren till 21 § är

 bestämmelsen om delgivning att se som ett

 komplement till förvaltningslagens

 bestämmelse om delgivning.

 27 §

 Paragrafens bestämmelser motsvarar 17 §

 samt 28 § andra stycket och 29 § andra

 stycket den gamla lagen. Bestämmelserna

 har språkligt justerats och preciserats.

 Av paragrafens andra stycke framgår att

 inkomst och förmögenhet får beaktas vid

 prövningen av bidragsbehovet även om

 förmögenhet eller vissa inkomster inte

 skall räknas in i den bidragsgrundande

 inkomsten. Bestämmelserna att förmögenhet

 får beaktas anknyter till 9 §.

 Förevarande paragraf bör kunna

 tillämpas exempelvis när en bidragstagare

 genom en realisationsvinst kunnat frigöra

 betydande kapital som gör att det

 framstår som uppenbart att behov av

 bostadsbidrag inte föreligger eller när

 det i annat fall klart framgår att någon

 har betydande kapital till sitt

 förfogande eller har mycket hög materiell

 levnadsstandard, trots låg eller ringa

 taxerad inkomst. Beslut enligt paragrafen

 skall i försäkringskassan fattas av

 socialförsäkringsnämnd.

 Återbetalning

 28 §

 Enligt paragrafen kan försäkringskassan

 besluta om att bostadsbidrag som betalats

 ut felaktigt skall återbetalas.

 Bestämmelsen har införts efter mönster av

 20 kap. 4 § AFL. Till skillnad från

 bestämmelsen i den gamla lagen omfattar

 den nya lagen även underlåtenhet att

 upplysa om ändrade förhållanden som kan

 påverka bidraget. Av 29 § framgår att

 omprövning av ett beslut om återbetalning

 av bostadsbidrag i vissa fall skall göras

 av socialförsäkringsnämnden.

 Överklagande m.m.

 29 §

 Enligt paragrafen blir bestämmelserna i

 20 kap. 10 * 13 §§ AFL tillämpliga i

 ärenden om bostadsbidrag. Enligt

 bestämmelserna i 20 kap. 13 § AFL är den

 nuvarande instansordningen för

 överklagande av försäkringskassas beslut

 länsrätt, kammarrätt och

 Försäkringsöverdomstolen.

 Övriga bestämmelser

 30 §

 I paragrafen hänvisas till de övriga

 bestämmelser i AFL som skall tillämpas i

 ärenden om bostadsbidrag. Bestämmelserna

 behandlar bl.a. sammanträffande av

 förmåner, tillsyn, tillfälliga beslut,

 preskription, förbud mot utmätning av

 bidrag. Av 17 kap. 1 § framgår att

 socialnämnd kan från försäkringskassa

 erhålla ersättning för vad nämnden betalt

 ut i form av bistånd enligt 6 §

 socialtjänstlagen (1980:620), om

 ersättning motsvar vad nämnden har

 betalat ut. Enligt bestämmelserna om

 retroaktivitet i 21 § kan sådan

 ersättning i form av bostadsbidrag inte

 lämnas för längre tid tillbaka en månad.

 Av 20 kap 9 § AFL framgår att statliga

 och kommunala myndigheter ävensom

 arbetsgivare är skyldiga att på begäran

 av Riksförsäkringsverket, allmän

 försäkringskassa och domstol lämna

 uppgift för namngiven person rörande för-

 hållande som har betydelse för

 tillämpningen av lagen.

 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser

 Den nya lagen avses träda i kraft den 1

 juli 1993 men skall tillämpas första

 gången på bostadsbidrag från och med

 januari månad 1994. Genom att lagen kan

 träda i kraft vid en tidigare tidpunkt än

 när bidragsgivningen skall börja, ges de

 allmänna försäkringskassorna och Riks-

 försäkringsverket tid att förbereda

 arbetet med bidragsansökningar för

 januari månad 1994.

 Genom den nya lagen upphävs lagen

 (1988:786) om bostadsbidrag (den gamla

 lagen) vid utgången av år 1993. Den

 upphävda lagen liksom annan äldre

 lagstiftning om bostadsbidrag, dels den

 särskilda lagen om bostadsbidrag för år

 1993 och dels den tidigare särskilda

 lagen (1989:285, omtryckt 1989:910) om

 bostadsbidrag för år 1990, kommer

 alltjämt att gälla i fråga om bidrag före

 den nya lagens tillämpning. Sådana frågor

 kan gälla bl.a. återkrav eller

 överklagande av äldre bidrag. Detta

 framgår av punkt 3

 övergångsbestämmelserna. Vissa undantag

 har dock gjorts beträffande den gamla och

 den särskilda lagens tillämpning.

 Bidrag enligt den nya lagen kan ges

 endast fr.o.m. januari månad 1994 på

 grund av bestämmelsen i punkt 1.

 Uppkommer fråga om retroaktivt bidrag

 före den 1 januari 1994 får den frågan

 prövas enligt den gamla lagen.

 Av punkt 5 framgår att kommunens beslut

 enligt äldre lagstiftning fr.o.m den 1

 januari 1994 överklagas till Boverket.

 Denna ordning är en konsekvens av att

 länsbostadsnämnderna upphör vid utgången

 av år 1993. Av bestämmelsen i punkt 5

 framgår även att Boverkets beslut inte

 får överklagas.

 Om det i samband med ansökan om bidrag

 uppkommer fråga om ändring av bidrag som

 beviljats före den 1 januari 1994 skall

 alltså en sådan fråga avgöras av kommunen

 enligt äldre lagstiftning. En ansökan som

 kommer in till försäkringskassan och som

 innehåller en begäran om bidrag enligt

 äldre lagstiftning bör således överlämnas

 till kommunen.

 Enligt punkt 6 skall kommunen få

 gottgörelse enligt nuvarande stats-

 bidragsregler för de ärenden kommunen

 handlägger enligt äldre lagstiftning.

 Av punkt 7 följer att de uppgifter om

 bidragsgivningen som förvaras hos

 kommunen och som har betydelse för

 tillämpningen av den nya lagen på begäran

 skall lämnas till domstol och angivna

 myndigheter.

 15.2 Förslaget till lag om ändring i

 sekretesslagen (1989:100)

 Ändringen är en konsekvens av att

 administrationen av bostadsbidragen

 flyttar över från kommunen till

 försäkringskassan. Den särskilda regle-

 ringen av sekretess i ärenden om

 bostadsbidrag enligt 7 kap. 25 § är

 därför obehövlig. Regeln skall dock gälla

 övergångsvis så länge bostadsbidrag

 handläggs enligt äldre lagstiftning.

 15.3 Förslaget till ändring i

 kommunalskattelagen (1928:370)

 I 19 § har införts en bestämmelse som

 innebär att bostadsbidrag enligt den nya

 lagen räknas till icke skattepliktig

 inkomst. Ändring i denna paragraf har

 tidigare föreslagits i prop. 1992/93:159

 och prop. 1992/93:178.

 16 Hemställan

 Med hänvisning till vad jag nu anfört

 hemställer jag att regeringen föreslår

 riksdagen att

 dels anta förslagen till

 1. lag om bostadsbidrag,

 2. lag om ändring i sekretesslagen

 (1980:100),

 3. lag om ändring i kommunalskatte-

 lagen (1928:370),

 dels

 4. godkänna vad jag anfört om

 statens övertagande av hela kostnads-

 ansvaret för bostadsbidragen till

 barnfamiljer och till hushåll utan

 barn (avsnitt 2.2.2),

 5. godkänna vad jag anfört om över-

 förande av administrationen av bo-

 stadsbidrag från kommunerna till de

 allmänna försäkringskassorna (avsnitt

 2.2.3),

 dels

 6. under andra huvudtitelns anslag

 Domstolarna m.m. för budgetåret

 1993/94 anvisa ett ramanslag som är

 2 600 000 kr högre än vad som

 föreslagits i prop. 1992/93:100 bil.

 3,

 7. under femte huvudtitelns anslag

 Riksförsäkringsverket för budgetåret

 1993/94 anvisa 13 000 000 kr utöver

 vad som föreslagits i prop.

 1992/93:100, bil. 6,

 8. till Bostadsbidrag för budgetåret

 1993/94 under femte huvudtiteln

 anvisa ett förslagsanslag på

 8 560 000 000 kr,

 samt hemställer även att regeringen

 bereder riksdagen tillfälle att ta

 del av vad jag anfört om ADB-baserat

 bostadsbidragsregister (avsnitt 6).

 17 Beslut

 Regeringen ansluter sig till

 föredragandens överväganden och beslutar

 att genom proposition förelägga riksdagen

 vad föredraganden har anfört för de

 åtgärder eller ändamål som föredraganden

 har hemställt om.

 Sammanfattning av BOAD

 Den utgångspunkt som anges i direktiven

 är att bostadsbidragens administration

 skall föras över från kommunerna till

 försäkringskassorna den 1 juli 1993. I

 uppdraget ingår dels att se över

 regelsystemet i första hand när det

 gäller inkomstprövningen, dels att gå

 igenom de praktiska frågorna kring en

 överföring av administrationen.

 Bostadsbidragens regelsystem

 Utredarens förslag till nytt regelsystem

 har två huvudsakliga beståndsdelar. Den

 ena utgörs av enskilda regelfrågor, den

 andra av själva handläggningssystemet i

 stort. Utredaren framhåller dock att det

 i detta sammanhang är viktigt att

 verkligen se regelverket som ett system

 där de olika komponenterna samverkar på

 ett logiskt sätt.

 Utredaren föreslår att man går över

 till att använda en beräknad aktuell

 inkomst i stället för som nu en på den

 senaste taxeringen grundad inkomst.

 Huvudprincipen skall vara att den som

 söker bostadsbidrag uppger sin beräknade

 inkomst för en viss tid framåt. Vid

 ansökan skall beräkningen normalt avse 12

 månader framåt.

 När det gäller inkomstbegreppets

 innehåll anser utredaren att man bör

 utgå från samma komponenter som ingår i

 begreppet sammanräknad inkomst. Förslaget

 innebär därför främst en anpassning till

 reglerna för inkomstbeskattningen som

 införts fr.o.m. 1992 års taxering.

 Med bidragsgrundande inkomst avses en

 för hushållet för viss tid beräknad,

 varaktig skattepliktig inkomst av tjänst,

 aktiv och passiv näringsverksamhet samt

 kapital. Som inkomst av kapital medtas

 dock endast inkomster av det slag som vid

 taxeringen tas upp under begreppet

 Inkomstränta, utdelning eller annan

 inkomst eller tillgångar. Inkomsten av

 kapital skall beräknas med ledning av

 uppgifter som hämtas från den senaste

 taxeringen. Även barns ränteinkomster

 etc. tas med i den bidragsgrundande

 inkomsten.

 I lagen om bostadsbidrag benämns

 inkomst av tjänst och näringsverksamhet

 tillsammans förvärvsinkomst.

 Utredaren föreslår att varken

 realisationsvinst (kod 45) eller realisa-

 tionsförlust (kod 49) skall ingå i den

 bidragsgrundande inkomsten. Inte heller

 någon förmögenhetsfaktor tas med i det

 nya regelsystemet. Som ett alternativ

 redovisar dock utredaren att

 förmögenhetsfaktorn i den

 bidragsgrundande inkomsten slopas först

 när förmögenhetsbeskattningen är

 avvecklad. Utredaren pekar dock på att

 generalklausulen bör kunna användas om

 någon som får bostadsbidrag har så stora

 realisationsvinster eller stor

 förmögenhet att behovet av bostadsbidrag

 väsentligt påverkas.

 Försäkringskassan fastställer

 hushållets bidragsgrundande inkomst med

 utgångspunkt i första hand från en

 uppgift om beräknad inkomst lämnad av den

 som söker bostadsbidrag eller av den som

 enligt lagen har att lämna ny

 inkomstuppgift för bidraget.Kan sådan

 beräkning inte lämpligen göras får

 försäkringskassan beräkna inkomsten med

 stöd av uppgifter som kassan har tillgång

 till. I sista hand får den

 bidragsgrundande inkomsten eller del

 därav fastställas med ledning av

 kontrolluppgift eller taxering.

 En annan regelfråga som utredningen

 behandlat är vilken ordning för

 överklagande av bidragsbeslut som bör

 gälla. För närvarande överklagas

 kommunala beslut om bostadsbidrag till

 länsbostadsnämnden och i sista instans

 till Boverket. Utredaren föreslår att

 domstolsprövning på samma sätt som gäller

 övriga ärendetyper vid

 försäkringskassorna, dvs. länsrätt och

 kammarrätt samt Regeringsrätten som sista

 instans.

 Ett rullande system för handläggning av

 bostadsbidrag

 Handläggningsordningen i stort får formen

 av ett rullande system i stället för det

 nuvarande till kalenderår bundna

 bidragsgivningen med ansökan och beslut

 varje år. Förslaget innebär att den som

 behöver bostadsbidrag ger in en

 fullständig ansökan endast en gång.

 Beslutet om bostadsbidrag löper sedan i

 normalfallet tills vidare. Det ändras

 successivt till följd av nya uppgifter

 som bidragstagaren antingen är skyldig

 att lämna eller har anledning att lämna i

 eget intresse. Detta innebär en viss ök-

 ning av uppgiftsskyldigheten i

 förhållande till nuvarande regler, men

 flera av uppgifterna förekom tidigare i

 den årsvisa fullständiga ansökan, som

 således nu avskaffas.

 I det föreslagna systemet behöver ingen

 finavstämning ske i efterhand för den som

 skött sitt uppgiftslämnande utan bidraget

 rullar då hela tiden framåt. För den som

 lämnar i legal mening oriktiga uppgifter

 sker däremot avstämning och återkrav. Om

 någon, kanske helt korrekt, inte lämnat

 någon ändringsuppgift under en längre tid

 kommer kassan ändå som ett led i sin

 efterkontroll att infordra aktuella

 uppgifter. För den som inte lämnar begärd

 uppgift skall kassan ha

 sanktionsmöjlighet.

 Enligt utredaren innebär detta system

 en klar rollfördelning mellan

 bidragstagaren och försäkringskassan. Den

 som får bostadsbidrag har därmed ett

 ansvar för att ändringsuppgifter lämnas.

 Kassans roll blir i huvudsak en

 servicefunktion. De resurser som avsätts

 för kontroll kan användas på ett

 flexibelt sätt med inriktning på svåra

 fall och på eventuellt missbruk av

 systemet.

 Administrationen av bostadsbidragen

 När administrationen av bostadsbidragen

 flyttas över från kommunerna till

 försäkringskassorna förändras

 handläggningen på flera sätt. Hand-

 läggningen kommer att ske i en

 organisatorisk miljö där också andra

 bidrag handläggs inom samma arbetsenhet

 och av samma personal. Detta ger stora

 fördelar i fråga om resursutnyttjande,

 tillgång till uppgifter och säkerhet i

 prövning och kontroll. Ett gemensamt

 ADB-stöd innebär likformighet i

 uppgiftshanteringen och ger grunden för

 ett heltäckande uppföljningssystem.

 Utbetalningen av bostadsbidrag kan på

 flera olika sätt förenklas.

 Tillsammans med de administrativa

 effekterna av det föreslagna regel-

 systemet beräknar utredaren att

 förändringarna minskar kostnaderna för

 den lokala administrationen med ca 30 %,

 även vid den ökade volym som antagits. I

 fråga om kontakt- och servicemöjlighet

 för bidragstagarna bör försäk-

 ringskassorna kunna erbjuda minst samma

 och sannolikt bättre förhållanden.

 Personalåtgången vid kassorna har i

 förslaget beräknats till ca 400

 årsarbetskrafter. Det är drygt 100 färre

 än vad kommunerna disponerade våren 1992

 enligt en enkät som BOAD gjort till

 samtliga kommuner. Skillnaden beror

 emellertid på de redovisade nya

 förutsättningarna. Hur resursbehovet

 kvantitativt skall tillgodoses vid

 kassorna i förhållande till nuvarande

 ramar och arbetsuppgifter är en fråga som

 utredaren menar hör hemma i

 budgetprocessen.

 Den centrala administrationen bör

 enligt utredaren, i konsekvens med

 förändringen lokalt, flyttas över från

 Boverket till Riksförsäkringsverket. RFV

 får då samma ställning i fråga om

 bostadsbidrag som för andra bidrag och

 ersättningar hos försäkringskassorna.

 Boverket har ansett att man där bör ha

 kvar sin roll som planerande,

 föreskrivande och uppföljande myndighet

 för bostadsbidragen, medan RRV:s roll då

 skulle bli enbart den verkställande.

 Utredaren avvisar ett sådant delat huvud-

 mannaskap med hänsyn bl.a. till att

 oklarhet och orationalitet skulle kunna

 uppstå vid kassorna och ett minskat

 incitament till engagemang skulle kunna

 bli följden för RFV. Boverkets roll inom

 det bostadspolitiska området och den

 kompetens man där har föranleder

 emellertid ett förslag om viss

 samrådsskyldighet för RFV.

 Uppföljning och utvärdering av

 bostadsbidragen och av dess administra-

 tion bör till stor del kunna grundas på

 data från handläggningen vid

 försäkringskassorna. RFV bör således ha

 ansvaret för det grundläggande

 uppföljningssystemets utformning och

 drift. Boverket bör ha en roll som

 kravställare och mottagare av uppgifter.

 Enligt utredaren bör Boverket få minst

 lika goda förutsättningar som nu för de

 utvärderingar verket vill göra. Boverkets

 utvärderingsverksamhet påverkas inte

 heller organisatoriskt eller

 resursmässigt av förslaget.

 Förslaget leder däremot till att

 uppgifterna upphör för den grupp för

 bostadsbidragens centrala administration

 som nu finns på Boverket. Det gäller dock

 endast en mindre grupp. Eftersom uppgif-

 terna förs över till annan myndighet,

 främst RFV, bör enligt utredaren någon

 egentlig förändring inte inträffa i fråga

 om resurserna för bostadsbidragens

 centrala administration.

 Genomförande och övergångsfrågor

 I enlighet med direktiven föreslår

 utredningen att förändringen av såväl

 regelsystem som administration genomförs

 per den 1 juli 1993. Nuvarande regler

 gäller således t.o.m. den 30 juni 1993.

 Ärenden enligt det nya regelsystemet

 handläggs av försäkringskassorna. Alla

 som har bidrag från kommunen måste göra

 en ny ansökan som entrébiljett till det

 nya systemet. Ansökan måste kunna göras

 och kassornas handläggning påbörjas under

 våren 1993. Handläggningen bör emellertid

 kunna utsträckas i vissa fall och bör då

 vara avslutad i och med oktober månad.

 Anledningen till detta är den stora

 anhopning som uppstår då drygt 350 000

 bidragsbeslut skall fattas med giltighet

 fr.o.m. den 1 juli. Den som inte fått

 sitt nya bidragsbelopp redan i juli får

 under mellantiden fram till kassans

 beslut ett interimsbelopp som är detsamma

 som utgavs av kommunen för juni månad.

 Kommunerna handlägger bidragsärenden

 fram t.o.m. den 30 juni enligt nuvarande

 regler. Vissa restärenden avseende dessa

 förmånsregler kan dock uppträda efter

 systembytet. Kommunerna bör handlägga

 även sådana ärenden. De kommunala

 åliggandena bör dock begränsas så mycket

 som möjligt. Om ett sådant restärende

 blir anhängiggjort senare än under

 december 1993 bör det därför handläggas

 av Boverket.

 Genom dessa förslag vinns betydande

 praktiska fördelar utan att någon enskild

 förlorar sin rätt. Dels behöver

 kassornas resp. kommunernas personal inte

 lära sig några andra regler än de som de

 själva skall tillämpa. Dels onödiggörs

 ett omfattande övertagande av kommunernas

 aktmaterial. Vidare kommer

 försäkringskassorna att kunna starta det

 nya systemet med ett likvärdigt och

 fräscht ansökningsmaterial från hela

 gruppen bidragstagare.

 Rent praktiskt förbereds förändringen i

 Riksförsäkringsverkets regi genom ett

 genomförandeprojekt som stått i

 direktkommunikation med utredningen.

 Boverket deltar i projektet.

 Utgångspunkten för projektarbetet är, i

 avvaktan på vederbörliga beslut, de

 förslag som utredningen arbetat fram.

 Förteckning över remissinstanser som

 yttrat sig

 över betänkandet (SOU 1992:89)

 Bostadsbidrag,

 enklare, rättvisare, billigare

 Remissinstanser som anmodats yttra sig

 Domstolsverket, Kammarrätten i Jönköping,

 Datainspektionen, Riksförsäkringsverket,

 Riksrevisionsverket, Riksskatteverket,

 Boverket, Länsrätten i Göteborgs och

 Bohus län, Länsrätten i Norrbottens län,

 Utredningen om socialförsäkringen och EG

 (S 1991:03).

 Remissinstanser som beretts tillfälle att

 yttra sig

 Svenska Kommunförbundet,

 Försäkringskasseförbundet, Svenska

 arbetsgivareföreningen,

 Landsorganisationen i Sverige,

 Tjänstemännens centralorganisation,

 Centralorganisationen SACO/SR, Eskilstuna

 kommun, Malmö kommun, Göteborgs kommun,

 Vårgårda kommun, Borlänge kommun,

 Örnskäldsviks kommun, Föreningen

 kommunala Förmedlingsorgan.

 Följande instans har yttrat sig på eget

 initiativ

 Riksförbundet för sexuellt

 likaberättigande.

 Innehållsförteckning

 Proposition.............................1

 Propositionens huvudsakliga innehåll....1

 Propositionens lagförslag...............3

 Utdrag ur protokoll vid regeringssamman-

 träde den 25 februari 1993.............11

 1 Inledning............................11

 2 Allmänna utgångpunkter...............13

 2.1Nuvarande ordning.................13

 2.2Allmänna utgångspunkter för änd-

 rade regler om bostadsbidrag......14

 2.2.1Mål för bostadsbidragen......14

 2.2.2Staten övertar kostnadsan-

 svaret för bostadsbidragen

 till barnfamiljer, m.m.......17

 2.2.3Överföring av administra-

 tionen till försäkrings-

 kassorna.....................18

 2.2.4Inkomstprövningen av

 bostadsbidragen..............18

 3 Regelsystemet för bostadsbidragen....24

 3.1Behovsprövningen av bostadsbid-

 ragen.............................24

 3.2Bidragshushållet..................28

 3.3Sambor............................29

 3.4Åldersgräns för bostadsbidrag till

 barnfamiljer......................30

 3.5Ett rullande system för handlägg-

 ning av bostadsbidrag.............30

 4 Ordningen för överklagande m.m......33

 5 Sekretess...........................34

 6 ADB-baserat bostadsbidragsregister..36

 7 EG-frågor...........................38

 8 Ensamförälderstöd...................40

 8.1Avskaffande av det särskilda

 bidraget för ensamstående med

 barn.............................40

 9 Ändrade regler för bostadsbidrag för

 år 1994..............................41

 9.1Bostadsbidrag till barnfamiljer...41

 9.1.1Bostadskostnadsgränser ......41

 9.1.2Grundbelopp..................42

 9.1.3Slopad inkomstprövning med

 hänsyn till bidragsförskott

 m.m..........................42

 9.1.4Inkomstgräns för oreducerat

 bostadsbidrag................43

 9.1.5Förslagens effekter..........44

 9.2Bostadsbidrag till hushåll utan

 barn..............................45

 9.2.1Inkomst- och bostadskostnads-

 gränser......................45

 9.2.2Förslagens effekter..........47

 10 Centralt myndighetsansvar ..........47

 11 Övergångsbestämmelser...............48

 12 Uppföljning och utvärdering av

 bostadsbidragen.....................50

 13 Anslagsfrågor.......................51

 14 Upprättade lagförslag...............53

 15 Specialmotivering...................54

 15.1Förslaget till lag om bostads-

 bidrag..........................54

 15.2Förslaget till om ändring i

 sekretesslagen..................69

 15.3Förslag till lag om ändring i

 kommunalskattelagen.............69

 16 Hemställan..........................70

 17 Beslut..............................70

 Bilaga 1Sammanfattning av BOAD:s

 betänkande (SOU 1982:89)...............71

 Bilaga 2Remissinstanser................75