Förslag till statsbudget för år 1997

Statsskuldsräntor m.m.

(utgiftsområde 26)

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 2

2 Inledning 2

3 Statsskuldsräntor 2

 3.1 Prognos för statsskuldsräntorna 2

 3.2 Påverkande faktorer 3

 3.3 Alternativ redovisningsmetod för statsskulds-

 räntorna 5

 3.4 Statsskuldsräntornas utveckling 7

 3.5 Statsskuldspolitiken 9

 3.6 Känslighetsanalys 13

4 Oförutsedda utgifter 13

 4.1 Oförutsedda utgifter 13

 4.2 Ianspråktaganden av anslaget åren 1995-199613

 4.3 Regeringens överväganden 14

 1

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

 1. medger att regeringen, för att kunna fullgöra sina betalningsåtaganden, får

överskrida ramanslaget Räntor på statsskulden

 2. för budgetåret 1997 anvisar anslagen under utgiftsområde 26

Statsskuldsräntor mm.enligt följande uppställning;

Anslag Anslagstyp Anslagsbelopp

 tusental kr

A 1. Räntor på statsskulden ramanslag 104 145 000

B 1. Oförutsedda utgifter ramanslag 10 000

Summa för utgiftsområdet 104 155 000

2 Inledning

Utgiftsområde 26 omfattar utgifter för räntorna på statsskulden samt oförutsedda

utgifter. Även beräkningsposten minskning av anslagsbehållningar tillhör

utgiftsområdet. Denna post beskrivs utförligare i volym 1, avsnitt 4.4.4.

Anslaget för statsskuldsräntor ingår inte i utgiftstaket. Ramen för 1997 har

nedjusterats i förhållande till den tidigare prognosen i den ekonomiska

vårpropositionen (prop. 1995/96:150) på grund av minskade utgifter för utländska

lån samt ökade valutavinster.

3 Statsskuldsräntor

1994/95Utgift 123 200 0001

1995/96Anslag 132 000 000 Utgiftsprognos114 300 000

 därav 199694 100 000

1997 Förslag104 145 000

1998 Beräknat102 953 000

1999 Beräknat101 384 000

1 Beloppen anges i tusental kronor

3.1 Prognos för statsskuldsräntorna

Utgifterna för statsskuldsräntor har sedan 1980-talet ökat kraftigt till följd

av budgetunderskotten och därigenom ökad statsskuld. Utgifterna bedöms för år

1996 uppgå till 94 miljarder kronor, vilket är en minskning med ca 10 miljarder

kronor jämfört med år 1995. Minskningen beror främst på lägre inhemska och

utländska räntesatser och därmed lägre ränteutgifter på inhemska och utländska

lån.

 Tabell 3.1 visar nuvarande ränteprognos för år 1997. Prognosen ligger något

lägre jämfört med tidigare prognos i den ekonomiska vårpropositionen (prop.

1995/96:150) i april på grund av minskade utgifter för utländska lån samt ökade

valutavinster till följd av kronförstärkningen. Räntenivån under år 1997 ligger

ca 10 miljarder högre än prognosen för år 1996. Ökningen beror främst på

avvecklingen av Arbetsmarknadsfonden vilken innebär att Riksgäldskontorets

tillgodohavanden i fonden upphör jämte dess inkomsträntor. Detta innebär en

höjning av statsskuldsräntorna netto med ca 7 miljarder kronor. Ökningen beror

även på förfallostrukturen på den existerande lånestocken samt valutaeffekter.

Tabell 3.1 Beräknade utgiftsmässiga räntor på statsskulden 1995 - 2000 i

miljarder kronor

 1995 1996 1997 1998 1999 2000

Räntor på lån i

svenska kronor 81,8 90,9 90,3 83,7 81,8 79,4

Räntor på lån i

utländsk valuta 21,3 23,7 21,8 23,0 25,1 25,7

Räntor på in-

och utlåning -14,4 -13,4 -6,5 -4,0 -2,5 -2,2

Över-/underkurser

vid emission 8,8 -3,0 -5,6 -3,7 -3,5 -2,4

Summa räntor 97,4 98,3 99,9 99,0 100,8 100,5

Valutaförluster/-

vinster(-) 6,0 -6,2 1,4 -0,6 -3,1 -3,7

Kursförluster/-

vinster(-) 1,4 1,9 2,9 4,6 3,8 7,4

Övrigt -0,2 0,1 0,0 0,0 0,0 0,0

Summa ränteutgifter104,794,1104,2 103,0 101,4 104,2

Anm: Siffrorna i tabellen är avrundade och summerar därför inte exakt.

3.2 Påverkande faktorer

Ränteutgifternas nivå varierar med ett flertal faktorer som storleken på

statsskulden vid periodens början samt hur stort primärt lånebehov som förväntas

uppstå under perioden. I det primära lånebehovet ingår statsbudgetens

primärsaldo (inkomster minus utgifter exklusive statsskuldsräntor) samt

Riksgäldskontorets in- och utlåning till myndigheter och statliga bolag m.m..

 Dessutom varierar statsskuldsräntornas nivå med förändringar av inhemska och

utländska räntesatser samt växelkurser. Statsskulden finansieras främst på den

inhemska penning- och obligationsmarknaden men även bland hushåll och i

utlandet. Den totala upplåningen i utländsk valuta bestäms för ett år i taget av

regeringen efter samråd med Riksbanken. Liksom övrig upplåning skall

valutaupplåningen genomföras kostnadseffektivt. Upplåningen kombineras med

derivattransaktioner för att uppnå den önskade risksammansättningen.

 Ränteutgifterna för statsskulden påverkas också av ett antal tekniska

faktorer. Dessa faktorer utgörs till stor del av olika upplåningstekniker, dvs.

på vilket sätt Riksgäldskontoret väljer att finansiera statens lånebehov och

förvalta statsskulden. Detta beror på att de olika låneinstrumenten och

skuldförvaltningsteknikerna kan medföra mycket olika fördelning av utgifterna

över tiden. Upplåning via emission av kupongobligationer, s.k. benchmarklån, är

ett exempel på en upplåningsteknik. Genom att koncentrera upplåningen till ett

fåtal stora lån kan likviditeten garanteras och avkastningskravet på dessa lån

kan därmed hållas nere. Benchmarklånens kupongränta är fast. När

Riksgäldskontoret utökar ett benchmarklån uppstår över- eller underkurser

beroende på om denna fasta ränta är högre eller lägre än marknadsräntan vid

emissionstillfället. En överkurs är ett pris över obligationens nominella kurs

och innebär att långivaren ersätter låntagaren för erhållen ränta utöver

marknadsränta motsvarande nuvärdet av framtida räntebetalningar. De totala

ränteutgifterna reduceras därmed vid upplåning till överkurs men ökar vid

kuponginlösen.

 I de fall Riksgäldskontoret väljer att förtidsinlösa delar av stora

benchmarklån får detta till följd att kursvinster eller kursförluster -

begreppen används vid återköp av lån - uppstår som i sin tur påverkar

ränteutgifterna. Kursförluster liksom överkurser uppkommer när lånets ränta

överstiger marknadsräntan. Kursförluster ger dock motsatt effekt till överkurser

och innebär att låntagaren ersätter långivaren för förlorad ränta motsvarande

nuvärdet av framtida räntebetalningar.

 Emission av nollkupongobligationer är ytterligare ett exempel på en

upplåningsteknik, vilken innebär att obligationens sammanlagda ränta tas upp som

ränteutgifter för statsskulden först efter flera år, vid förfallotidpunkten. På

detta sätt skjuts betalningarna av statsskuldsräntorna framåt i tiden.

 Prognoser på utvecklingen av ränteutgifterna försvåras av de olika

emissionsteknikerna eftersom de med nuvarande redovisningsprinciper kan leda

till stora svängningar i ränteutgifterna mellan budgetåren.

 Prognosen är också känslig för om t. ex. dagens räntesatser eller prognos-

ticerat årsgenomsnitt har använts vid beräkningstillfället.

 2

3.3 Alternativ redovisningsmetod för statsskuldsräntorna

Ett alternativ till nuvarande utgiftsmässiga redovisning av statsskuldsräntorna

är en kostnadsmässig redovisning. Om räntorna istället för utgiftsmässigt

redovisas kostnadsmässigt uppnås ett mer stabilt resultat. Variationerna mellan

åren, och även mellan prognos och utfall, blir mindre och kan relativt enkelt

förklaras av ränte- och lånebehovsutvecklingens direkta effekt på nyupplåningen.

Endast till mindre del orsakas variationerna av upplåningsteknikerna. En

kostnadsmässig redovisning innebär en periodisering av utgifter och inkomster

till den period resursförbrukningen sker. I de justerade ränteutgifterna ingår

framförallt över- och underkurser för nominella obligationer, upplupen ränta och

inflation. Upplupen ränta är framförallt att hänföra till nollkupongobligationer

där räntan betalas ut först efter lånets löptid. Vid en utgiftsmässig

redovisning av en nollkupongobligation redovisas alltså hela ränteutgiften vid

förfallotidpunkten. I en kostnadsmässig redovisning däremot anses räntan

uppkomma under lånets hela löptid och fördelas därför ut jämnt över denna. En

utgiftsmässig redovisning av nollkupongobligationer kan därmed underskatta den

verkliga räntebelastningen.

 Antag att Riksgäldskontoret emitterar en kupongobligation med fem års löptid

och en kupongränta på 10 procent och att marknadsräntan är 7 procent. Det

nominella beloppet antas vara 100. Vid emissionstillfället genererar detta en

överkurs eftersom marknadsräntan understiger obligationens kupongränta. På

statsbudgeten kommer överkursen, som tabell 3.2 visar, att redovisas som en

inkomst vid emissionstillfället. De följande fem åren kommer den årliga

kupongräntan att redovisas mot statsbudgeten. Vid en motsvarande kostnadsmässig

redovisning kommer istället den årliga kostnaden, dvs. marknadsräntan vid

emissionstillfället, att redovisas. För jämförelse av totalsummorna enligt de

båda redovisningsprinciperna måste diskontering göras. Detta förklarar

skillnaden mellan de båda totalsummorna.

 Antag att Riksgäldskontoret istället emitterar en femårig (nominell eller

real) nollkupongobligation. Beloppet antas fortfarande vara 100 och

marknadsräntan 7 procent. På statsbudgeten kommer hela ränteutgiften att

redovisas vid förfallotidpunkten, dvs. om fem år. Eftersom marknadsräntan är

densamma som i exemplet med kupongobligationerna kommer den årliga kostnaden att

vara lika i båda exemplen.

 3

Tabell 3.2 Utgiftsmässig respektive kostnadsmässig redovisning av

obligationer

 t0 t1 t2 t3 t4 t5

Kupongobligation

- utgiftsmässig -12 10 10 10 10 10

- kostnadsmässig 7 7 7 7 7

Nollkupongobligation

- utgiftsmässig 40

- kostnadsmässig 7 7 7 7 7

Källa: Riksgäldskontoret

 Antag istället att marknadsräntan är en procentenhet högre än i föregående

exempel, men att antagandena i övrigt är oförändrade. Tabell 3.3 visar att

effekten av ränteförändringen i den kostnadsmässiga redovisningen sprids över

hela perioden. I den utgiftsmässiga budgetredovisningen koncentreras däremot

effekten av ränteförändringen till ett enskilt år.

Tabell 3.3 Effekt av en procentenhets högre marknadsränta i

det föregående exemplet

 t0 t1 t2 t3 t4 t5

Kupongobligation

- utgiftsmässig 4.3 0 0 0 0 0

- kostnadsmässig 1 1 1 1 1

Nollkupongobligationer

- utgiftsmässig 6.7

- kostnadsmässig 1 1 1 1 1

Källa: Riksgäldskontoret

 Valuta- och kursdifferenserna1 kommer dock oavsett redovisningsprincip att

utvecklas på ett till synes oprognosticerbart sätt. Med ett utgiftsmässigt

ansgreppssätt blir differenserna beroende av när i tiden de realiseras. Med en

kostnadsmässig ansats blir de istället beroende av ränte- och

valutautvecklingen. Dessa poster bör därför på ett tydligt sätt särredovisas

från de övriga posterna i ränteutgifterna.

 Bortsett från de relativt sett små valuta- och kursdifferenserna utvecklas

statsskuldsräntorna enligt kostnadsmässiga principer på ett förutsägbart vis.

Den kostnadsmässiga redovisningen av statsskuldsräntorna är dessutom väl

anpassad till redovisningen i nationalräkenskaperna som år 1999 kommer att

förändras till att vara kostnadsmässig. Tabell 3.4 visar beräkningsgången från

utgiftsmässiga till kostnadsmässiga räntor.

Tabell 3.4 Beräknade kostnadsmässiga räntor på statsskulden 1995 - 2000

i miljarder kronor

 1995 1996 1997 1998 1999 2000

Statsskuldsräntor enligt

summa räntor (tabell 3.1)97,498,399,999,0 100,8 100,5

Justering för över- och

underkurser vid emission-13,40,5 2,8 -0,5 0,3 -0,7

Justering för reala

nollkupongräntor 0,8 2,2 2,7 3,1 3,5 4,0

Justering för övriga

nollkupongräntor 1,3 1,5 1,5 -0,7 0,6 -1,1

Summa räntekostnader86,1 102,5 106,8101,0 105,2 102,8

Anm: Siffrorna i tabellen är avrundade och summerar därför inte exakt.

 Den årliga periodiserade räntekostnaden följer samma mönster som den icke-

periodiserade utgiften under åren 1997 - 2000. Nivåerna är dock, sett över hela

perioden, högre än för de icke-periodiserade utgifterna med cirka 3 miljarder

kronor. Efter periodisering ökar alltså ränteutgifterna för statsskulden under

prognosperioden. Ränteutgifterna minskar dock längre fram i tiden och

utvecklingen mot lägre ränteutgifter blir allt tydligare.

3.4 Statsskuldsräntornas utveckling

Statsskuldsräntorna beräknas vara stabila under prognosperioden samt falla efter

periodens slut till följd av kraftigt förbättrade primärsaldon och lägre primärt

lånebehov.

 Förutom primärsaldot och det primära lånebehovet spelar ränte- och valutaut-

vecklingen en avgörande roll för statsskuldsräntornas storlek. Ränte- och

valutautvecklingen var dramatisk under början av 1990-talet. Under senare år har

utvecklingen varit mera stabil. Räntorna har under en längre period uppvisat en

fallande tendens (se diagram 1). Därtill har kronan förstärkts, vilket diagram 2

visar. Beräkningsantagandena för de närmaste åren ligger i stort sett i linje

med dagens nivåer på räntor och valutakurser.

**FOOTNOTES**

 1 En kursdifferens anger en räntedifferens mellan

kupongränta och marknadsränta vid återköp av lån.

 4

Diagram 1 Ränteförutsättningar (årsgenomsnitt)

Källa: Finansdepartementet

Diagram 2 Valutaförutsättningar

Källa: Finansdepartementet

 5

3.5 Statsskuldspolitiken

 Mellan budgetåren 1991/92 och 1994/95 mer än fördubblades utgifterna för

statsskulden. Utgiftsökningen orsakades framförallt av att statsskulden, netto,

också fördubblades under denna tid.

 Det övergripande målet för Riksgäldskontorets statsskuldsförvaltning är enligt

riksdagens beslut att minimera kostnaderna för statsskulden inom ramen för

penningpolitikens krav. På den inhemska institutionella marknaden strävar

kontoret efter att hålla nere kostnaderna genom att skapa en hög likviditet i de

utestående lånen. En hög likviditet minskar investerarnas risker och sänker

därför deras avkastningskrav. Likviditeten skapas via ett marknadsgarantsystem

som för att fungera väl förutsätter att antalet utelöpande lån inte är alltför

stort. Riksgäldskontoret har därför valt att koncentrera emissionerna till ett

fåtal benchmarklån (se tabell 3.5). I takt med statsskuldens tillväxt har vart

och ett av dessa lån blivit mycket stora. För att begränsa

refinansieringsriskerna när de förfaller köper kontoret upp lånen i förtid i ett

bytesförfarande och ersätter dem med andra obligationslån och

statsskuldsväxellån. Därigenom sprids låneförfallet ut över en längre

tidsperiod. Diagram 3 visar benchmarklånens förfalloprofil.

Diagram 3 Förfalloprofil statsobligationer, 31 juli 1996

Källa: Riksgäldskontoret

 Riksgäldskontoret har också valt att emittera realränteobligationer. Genom att

den reala avkastningen är känd undviker investerarna inflationsrisken och

behöver därför inte heller kompenseras för att ta på sig en sådan risk. Detta

bör medföra att kostnaden för dessa lån blir lägre än för andra lån.

Realräntelånen finns från och med år 1996 både med och utan årlig kupong.

 Riksgäldskontoret har också en betydande upplåning direkt från hushållen.

Därigenom ges hushållen tillfälle att direkt förvärva instrument utan

kreditrisk. Upplåningen bidrar till att hålla nere ränteutgifterna för

statsskulden genom att utgifterna är lägre än för annan upplåning samtidigt som

investerarbasen breddas. Konkurrensen om hushållens sparmedel är stor.

Riksgäldskontoret kan dock sedan år 1996 erbjuda hushållen ett unikt instrument

som realobligationer. Försäljningen har än så länge varit förhållandevis låg,

men kontorets bedömning är att potentialen är stor när väl instrumentet blivit

allmänt känt.

 Den totala nettoupplåningen i utländsk valuta bestäms för ett år i taget av

regeringen efter samråd med Riksbanken. Beslutet förbereds genom diskussioner

mellan Finansdepartementet, Riksbanken och Riksgäldskontoret. Övriga beslut i

samband med valutaupplåningen fattas av Riksgäldskontoret. Strategin som ligger

bakom upplåningen i utländsk valuta är att genom ett flexibelt agerande utnyttja

goda marknadstillfällen till kostnadseffektiv finansiering varhelst de yppar sig

på kapitalmarknaderna i världen. Upplåningens fördelning på marknader, valutor

och räntebindningstider blir därför i det närmaste helt styrd av marknadens

efterfrågan. Löptiden är däremot inte efterfrågestyrd utan bestäms av

Riksgäldskontoret. Kontoret strävar efter att kontrollera

refinansieringsriskerna genom att uppnå en så jämn förfalloprofil som möjligt.

 6

Tabell 3.5 Statsskuldens sammansättning den 30 juni åren 1993 - 1996

 1993 1994 1995 1996

Penning- och obligations-

marknad 479,4 671,4 819,2 875,7

(procent av statsskuld)(49,9)(57,0) (59,8) (63,8)

- statsobligationer, nom.414,7510,0 593,5 631,4

- statsobligationer, reala- 3,1 11,6 49,1

- statsskuldväxlar 233,8 149,9 213,1 195,1

- kontokredit/dagslån-169,1 8,4 1,0 0,1

Hushållsupplåning 132,9 131,5 124,9 117,2

(procent av statsskuld)(13,8)(11,1) (9,1) (8,5)

- premieobligationer 52,4 58,4 62,9 57,7

- Allemansspar 67,0 62,8 50,4 47,6

- sparobligationer 5,1 - - -

- Riksgäldskonto 8,4 10,3 11,6 11,9

Inlåning 8,4 - - -

(procent av statsskuld)(0,9) - - -

Hela kronskulden 620,7 802,9 944,1 992,9

(procent av statsskuld)(64,6)(68,1) (68,9) (72,3)

Valutaskuld 339,9 375,7 426,3 380,7

(procent av statsskuld)(35,4)(31,9) (31,1) (27,7)

Statsskulden 960,6 1 178,6 1 370,41 373,6

Kortfristiga placeringar - - 0,3 4,2

Utlåning2 100,5 129,1 155,6 141,5

(procent av statsskuld)(10,5)(11,0) (11,4) (10,3)

Källa: Riksgäldskontoret

 Upplåningen kombineras med derivattransaktioner så att valutaskuldens samman-

sättning av valuta- och ränterisk blir den önskade. Genom detta förfarande

kommer sammansättningen av de utestående lånen att skilja sig markant från

kontorets nettoskuldsättning i olika valutor (se diagram 4). Derivatinstrument

används också för att inom fastställda ramar och riktlinjer ta begränsade

valuta- och räntepositioner.

Diagram 4 Valutaskuldens fördelning exklusive (övre) resp. inklusive

(undre) derivatinstrument

Källa: Riksgäldskontoret

 Lån i utländsk valuta värderas löpande till aktuella valutakurser.

Statsbudgeten belastas dock inte av de orealiserade valutadifferenser som

omvärderingen ger upphov till. Budgeten påverkas istället först när

valutadifferenserna realiseras dvs. vid återbetalning av lånen och

derivatinstrumenten. Statsskulden redovisas exklusive beräknade derivateffekter.

Dock belastas statsbudgeten med ränte- och valutaeffekter på derivatinstrumenten

eftersom dessa är realiserade effekter.

3.6 Känslighetsanalys

Om den svenska marknadsräntan skulle stiga eller sjunka med en procentenhet från

och med 1 januari 1997 jämfört med beräkningsantagandena skulle ränteutgifterna

netto för åren 1997 - 1999 stiga respektive sjunka med 4 - 6 miljarder kronor

per år.

 En höjning eller sänkning av den utländska räntan med en procentenhet från 1

januari 1997, skulle för lånen i utländsk valuta leda till att ränteutgifterna,

under i övrigt oförändrade förhållanden, ökar eller minskar med ca 1 - 2

miljarder kronor per år under åren 1997 - 1999.

 En förändring av kronkursen med en procentenhet medför på liknande sätt en

förändring av valutadifferenserna netto med ca 0,2 - 0,5 miljarder kronor per år

för åren 1997 - 1999.

 Slutligen, om t. ex. dagens räntenivå hade antagits gälla under hela

beräkningsperioden hade ränteutgifterna i svenska kronor blivit ca 1 - 2

miljarder kronor större. Ränteutgifterna i utländsk valuta hade blivit 1 miljard

lägre och valutavinsterna hade blivit ca 1,5 miljarder kronor större.

4 Oförutsedda utgifter

1994/95Utgift 18 5621

1995/96Anslag 1 000 Utgiftsprognos 25 470

 därav 1996 6 270

1997 Förslag 10 000

1998 Beräknat 10 000

1999 Beräknat 10 000

1 Beloppen anges i tusental kr

4.1 Oförutsedda utgifter

För täckande av oförutsedda utgifter, har vid sidan av de utgiftsanslag som

varit uppförda under de olika huvudtitlarna, ett särskilt anslag varit uppfört

på statsbudgeten. Anslaget är i statsbudgeten för innevarande budgetår uppfört

med 1 miljon kronor. Det tas i anspråk efter beslut av regeringen i varje

särskilt fall.

4.2 Ianspråktaganden av anslaget åren 1995 - 1996

Nedan redovisas de utgifter som under budgetåret 1995/96 har anvisats medel från

detta anslag, enligt respektive regeringsbeslut. Redovisningen är uppställd

departementsvis efter de departement i vilka ärendena har beretts:

**FOOTNOTES**

 2 Från och med 1994-06-30 redovisas denna post netto,

dvs. efter avdrag för inlåningen.

 7

Kommunikationsdepartementet

Utbetalning av medel avseende ansökningar om

ekonomiskt stöd från anhörigföreningar med anledning

av M/S Estonias förlisning.

Regeringsbeslut 1995-01-19...................3 000 000

Socialdepartementet

Utbetalning av medel avseende ersättning till HIV-smittade

inom hälso- och sjukvården.

Regeringsbeslut 1995-03-16..................11 200 000

Utbildningsdepartementet

Utbetalning av medel avseende bidrag till

Svenska Statens Språkresor AB.

Regeringsbeslut 1996-06-27..................6 000 000

Kulturdepartementet

Utbetalning av medel avseende kostnader för

utformningen av en minnesvård med anledning av

fartyget M/S Estonias förlisning.

Regeringsbeslut 1995-06-29...................5 000 000

Utbetalning av medel avseende ansökan av Sveriges

författarförbund om bidrag för vissa kostnader i samband

med mottagande av ett legat.

Regeringsbeslut 1996-06-29.....................270 000

4.3 Regeringens överväganden

Enligt regeringens bedömning bör ett anslag för oförutsedda utgifter anvisas

även fortsättningsvis. Anslaget bör i princip få disponeras endast för utgifter

som är av så brådskande art att respektive ärende inte hinner underställas

riksdagen och att utgifterna inte lämpligen kan täckas av andra medel som står

till regeringens förfogande. Härmed avses även att anslaget inte får tillgodose

behov som omtalas i 9 kap. 3§ tredje stycket regeringsformen, dvs. behov av

medel för rikets försvar under krig, krigsfara eller andra utomordentliga

förhållanden.

 Vissa speciella ändamål bör vidare få tillgodoses med medel från anslaget till

oförutsedda utgifter.

 Under en lång följd av år har riksdagen bemyndigat regeringen att, under

förutsättning att andra medel inte står till förfogande för ändamålet, från

detta anslag utbetala belopp, som staten genom lagakraftvunnen dom har ålagts

att betala. Detta bemyndigande har med verkan fr.o.m. budgetåret 1961/62

utvidgats till att omfatta också belopp som staten till följd av skada i samband

med statlig verksamhet efter uppgörelse har åtagit sig att ersätta. Motsvarande

bemyndigande, som innefattar bl.a. ersättningar på grund av dom meddelad av den

europeiska domstolen för mänskliga rättigheter i mål som handläggs enligt den

europeiska konventionen angående mänskliga rättigheter m.m., liksom förliknings-

ersättningar i sådana mål, bör ges åt regeringen för nästa budgetår.

 Med anledning av prop. 1948:282 medgav riksdagen (bet. 1948:SU207, rskr.

1948:406) att från anslaget till oförutsedda utgifter skulle tills vidare under

budgetåret 1948/49 få utgå ersättning för förlust av eller skada på egendom utom

riket till personer, som uppehöll sig utomlands och som var i rikets tjänst,

liksom till deras familjemedlemmar och personliga tjänare. Ersättning skulle

utgå efter samma grunder som under budgetåren 1943/44 till 1946/47 hade

tillämpats i fråga om motsvarande ersättningar för förluster som hade uppkommit

på grund av krigsförhållandena (prop. 1944:183, bet. 1944:SU147, rskr.

1944:329). För budgetåren 1949/50 till 1995/96 har riksdagen lämnat motsvarande

bemyndiganden. Regeringen bör få bemyndigande att på samma villkor betala ut

ersättning för skador av ifrågavarande natur under nästa budgetår.

 Med anledning av prop. 1951:38 medgav riksdagen (bet. 1951:SU422, rskr.

1951:63) att från anslaget till oförutsedda utgifter skulle tills vidare under

budgetåren 1950/51 och 1951/52 utgå ersättning för skador på egendom inom

landet, vilka hade uppkommit genom de tidigare krigsförhållandena. För

budgetåren 1952/53 till 1995/96 har riksdagen lämnat motsvarande bemyndiganden.

Med hänsyn till att krigsskador, exempelvis genom minsprängning, fortfarande kan

tänkas förekomma, bör regeringen få riksdagens bemyndigande att även under nästa

budgetår på oförändrade villkor betala ut krigsskadeersättningar.

 Anslaget för oförutsedda utgifter har hittills anvisats på ett förslagsanslag

och har varit uppfört med 1 miljon kronor. Någon kvalificerad budgetprognos är

ej möjlig att göra för detta anslag och anvisat anslagsbelopp utgör inte ett

förväntat utfall. Regeringen föreslår att medel för oförutsedda utgifter i

fortsättningen skall anvisas på ett ramanslag samt att anslagsbeloppet höjs till

10 miljoner kronor.

 Det bör ankomma på regeringen att i efterhand anmäla till riksdagen vilka

utgifter som täckts genom att medel anvisats från anslaget.

 8

Förslag till statsbudget för år 1997

Avgiften till

Europeiska gemenskapen

(utgiftsområde 27)

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 2

2 Inledning 2

3 Redovisning av EG-budgetens utfall 1995 3

4 Anslag 5

A1 Tullavgift 5

A2 Särskilda jordbrukstullar och sockeravgifter 6

A3 Mervärdesskattebaserad avgift 7

A4 Avgift baserad på bruttonationalinkomsten 8

 9

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

 1.godkänner att regeringen ikläder sig de åtaganden som följer av EG-budgeten

 för budgetåret 1997 avseende åtagandebemyndiganden,

 2.för budgetåret 1997 anvisar anslagen under utgiftsområde 27 Avgiften till

 Europeiska gemenskapen enligt följande uppställning:

Anslag Anslagstyp Anslagsbelopp

 tusental kr

A 1. Tullavgift ramanslag 3 230 000

A 2. Särskilda jordbrukstullar och socker-

 avgifter ramanslag 570 000

A 3. Mervärdesskattebaserad avgift ramanslag 8 215 000

A 4. Avgiften baserad på bruttonationalinkomstenramanslag 8 510 000

Summa för utgiftsområdet 20 525 000

2 Inledning

Europeiska unionen disponerar en budget för finansiella åtaganden på unionsnivå.

Denna upprättas med stöd av artikel 199 i fördraget om Europeiska unionen.

Finansieringen av budgeten med s.k. egna medel, dvs. avgifter från

medlemsländerna fastställs i fördragets artikel 201 och i rådets beslut om

systemet för gemenskapernas egna medel (94/728/EG, Euroatom). Utgiftsområdet

avser Sveriges avgift till budgeten i enlighet med detta. Utgifterna för

budgetåret 1997 avser Sveriges betalningar under budgetåret till Europeiska

kommissionen avseende EG-budgeten i enlighet med kommissionens förslag. Avgiften

kan under året förändras till följd av faktisk uppbörd avseende tullar och

importavgifter, utfallet av EG-budgeten tidigare år, tilläggsbudgetar på

gemenskapsnivå, valutakurs samt andra korrigeringar av avgiften. EG-budgeten

fastställs i ecu, men betalning av avgiften sker i kronor. Betalningen av vissa

delar av avgiften grundas på en betalningsbegäran från kommissionen beräknad

utifrån budget och omräknad till kronor. Den kurs som därvid används är inte

densamma som den som används vid omräkningen av svenska budgeteringsunderlag

från kronor till ecu vid beredningen av EG-budgeten. Avgiften fastställs årligen

inom ramen för de utgiftstak unionen fastställt.

 Avgiften består av fyra komponenter: tullar, särskilda tullar på jord-

bruksprodukter samt sockeravgifter, mervärdesskattebaserad avgift och avgift

beräknad på bruttonationalinkomsten. Vid beräkningen av de två sistnämnda har

hänsyn tagits till Sveriges andel av finansieringen av den budgetreduktion

Storbritannien erhåller enligt rådsbeslutet om egna medel.

Återbetalning av delar av avgiften enligt den s.k. infasningsöverenskommelsen

budgeteras under inkomsttitel 7111 Återbetalning avseende avgiften till

gemenskapsbudgeten. Beloppen fastställdes i anslutningsfördraget och uppgår 1997

till 76 miljoner ecu och 1998 - det sista året i infasningsöverenskommelsen -

till 31 miljoner ecu.

 Avgiften har reviderats i förhållande till de beräkningar som presenterades i

den ekonomiska vårpropositionen. Förändringarna föranleds till större delen av

justering av antagandena för utvecklingen av tullar och avgifter, men även av

justering av antagandena för utvecklingen av mervärdesskattebas och

bruttonationalinkomst samt med hänsyn till Europeiska kommissionens

budgetförslag för 1997. Totalt innebär detta en nedjustering om 1 975 miljoner

kronor.

Utgiftsutvecklingen inom utgiftsområde 27 blir sammantaget följande

(miljoner kronor):

 Utgift *)AnvisatUtgifts- FörslagBeräknatBeräknat

 prognos därav

 1994/951995/961995/96 1996 1997 1998 1999

Tullavgift 1 268 6 700 5 156 3 300 3 230 3 300 3 370

Särskilda jordbrukstullar och

sockeravgifter 59 1 100 285 180 570 580 595

Mervärdesskattebaserad avgift4 23812 00011 9677 5638 215 8 060 7 840

Avgiften baserad på brutto-

nationalinkomsten 1 783 9 900 6 788 5 053 8 510 9 595 10 710

Totalt för utgiftsområde 277 34829 70024 19616 09620 52521 535 22 515

*) Avser endast första halvåret 1995

3 Redovisning av EG-budgetens utfall 1995

EG-budgeten omfattar unionens utgifter framför allt inom ramen för den första

pelaren, men utgifter som hör till de övriga pelarna kan i viss utsträckning

täckas inom budgeten. EG-budgetens aktiviteter budgeteras under anslag och

bemyndiganden, på unionsnivå benämnda betalningsbemyndiganden och

åtagandebemyndiganden. Finansieringen av budgeten med avgifter från

medlemsländerna avser utgifterna enligt betalningsbemyndiganden (anslag).

Ansvaret för åtagandebemyndiganden fördelas inte på samma sätt, men eftersom de

ger upphov till framtida betalningsansvar för medlemsländerna kan

fördelningsnyckeln sägas överensstämma med fördelningen av

avgiften.Åtagandebemyndigandena uppgår enligt kommissionens budgetförslag till

88 548 miljoner ecu.

 För 1995 uppgick utgifterna täckta av betalningsbemyndiganden till 75 438

miljoner ecu, vilket med kursen 9,177793 kr/ecu (kursen för avgiftsbetalningar

1995) motsvarar 692 354 miljoner kronor. Ianspråktagna åtagandebemyndiganden

uppgick till 79 846 miljoner ecu, eller 732 810 miljoner kronor. Utgifterna

fördelade sig enligt följande (miljoner ecu):

Utgiftfördelning EG-budgeten 1995

Utgiftskategori Belopp Andel

 milj. ecu %

Jordbruksstöd 37 394 49,6

Strukturfonder 23 731 31,5

Interna åtgärder 2 819 3,7

Utrikesåtgärder 4 093 5,4

Administration 3 999 5,3

Diverse 3 402 4,5

Totalt 75 438 100 %

 Den svenska avgiften för 1995 uppgick till 15 447 miljoner kronor.

Återbetalningen till följd av infasningsöverenskommelsen motsvarade 4 531

miljoner kronor. Nettoavgiften blev därmed 10 916 miljoner kronor.

 Avgiften blev följaktligen ca 4,4 miljarder kronor lägre än beräknat före

årets början. Avvikelsen hänför sig dels till lägre tullinkomster och

importavgifter än väntat, dels till minskat finansieringsbehov för EG-budgeten

till följd av ett överskott från budgetåret 1994 och till följd av att rådets

nya beslut om gemenskapens egna medel, vilket innebär en ökad budgetomslutning,

inte trädde ikraft under 1995 som väntat.

 Avgiften fördelade sig med 3 287 miljoner kronor på s.k. traditionella egna

medel, dvs. tullar, importavgifter på jordbruksprodukter och socker-avgifter,

och med 12 160 miljoner kronor på moms- och BNI-avgift, inklusive Sveriges andel

av finansieringen av Storbritanniens budgetrabatt.

 10

4 Anslag

A1. Tullavgift

1994/95 Utgift 1 267 651 (*)

1995/96 Anslag 6 700 000 Utgiftsprognos 5 156 000

 därav 19963 300 000

1997 Förslag3 230 000

1998 Beräknat3 300 000

1999 Beräknat3 370 000

(*) avser endast 1995

 Inkomsterna från den gemensamma tulltaxan utgör egna medel för Europeiska

gemenskapen och tillfaller därför gemenskapsbudgeten. Medlemsländerna får dock

behålla tio procent av uppburna medel för att täcka administrativa kostnader i

samband med uppbörden. Anslaget avser inbetalningen till Europeiska

kommissionen, dvs de nittio procent av uppbörden som tillfaller

gemenskapsbudgeten. Uppbörden budgeteras och redovisas i sin helhet under

inkomsttitel 1471 Tullmedel. På inkomsttiteln redovisas även sådan tulluppbörd

som inte tillfaller gemenskapen (t.ex. betalningar som hänför sig till ärenden

äldre än 1995).

 Tullavgiften för 1995 uppgick till 3 124 miljoner kronor. Prognosen för 1996

uppgår till 3 300 miljoner kronor. För budgetåret 1995/96 innebär detta ett

prognosticerat utfall på 5 156 miljoner kronor, vilket jämfört med

statsbudgetens 6 700 miljoner kronor innebär ett underskridande om 1 544

miljoner kronor.

Regeringens överväganden

Resurser 1997

Ramanslag 3 230 000 tkr

 För såväl 1995 som 1996, dvs. budgetåren 1994/95 samt 1995/96, budgeterades

dessa poster utifrån tidigare svenska utfallssiffror vilka justerats med hänsyn

till antaganden om ekonomins utveckling och med hänsyn till unionens regelverk.

Utfall och handelsstatistik tyder dock på att handelsmönstret sedan anslutningen

till unionen förändrats på sådant sätt att importvolymen från länder utanför

unionen minskat mer än väntat. Det förefaller också som att förtullning i vissa

fall sker i andra EU-länder för varor där Sverige utgör slutdestination. Detta

föranleder en justering av prognosen för tullinkomster. Det är vidare motiverat

att justera prognosen med hänsyn till implementeringen av WTO-avtalet. Vid

beräkningen för 1997 har dessa omständigheter beaktats.

A2. Särskilda jordbrukstullar och sockeravgifter

1994/95 Utgift 58 688 (*)

1995/96 Anslag1 100 000 Utgiftsprognos 285 000

 därav 1996 180 000

1997 Förslag 570 000

1998 Beräknat 580 000

1999 Beräknat 595 000

(*) avser endast 1995

 De särskilda tullarna på jordbruksprodukter och avgifterna på

sockerproduktionen vilka tas ut i enlighet med EG:s regelverk utgör i likhet med

tullarna enligt den gemensamma tulltaxan gemenskapsbudgetens egna medel. Även

för dessa tullar och avgifter gäller att medlemslandet får behålla tio procent

av uppbörden för att täcka administrativa kostnader kopplade till uppbörden.

 Anslaget avser inbetalningarna till Europeiska kommissionen. Den svenska

uppbörden av dessa avgifter förs upp på inkomsttitel 1473 Jordbruks- och

sockeravgifter. Som en följd av WTO-avtalet omvandlades den 1 januari 1996

importavgifterna på jordbruksprodukter till särskilda tullar på

jordbruksprodukter.

 De till kommissionen inbetalda jordbruks- och sockeravgifterna uppgick 1995

till 164 miljoner kronor. Prognosen för 1996 uppgår till 180 miljoner kronor.

För budgetåret 1995/96 innebär detta ett prognosticerat utfall om 285 miljoner

kronor. Jämfört med statsbudgetbeloppet om 1 100 miljoner kronor förutses därmed

ett underskridande om ca 815 miljoner kronor.

Regeringens överväganden

Resurser 1997

Ramanslag 570 000 tkr

 Under anslaget förutses ett betydande underskridande för 1995/96. Orsakerna

till detta är de samma som angivits för anslaget A1. Tullavgift. Effekterna av

ett ändrat handelsmönster är dock ännu tydligare i detta fall. Vid beräkningen

av resursbehovet för 1997 har förändringarna liksom effekterna av

implementeringen av WTO-avtalet beaktats.

 11

A3. Mervärdesskattebaserad avgift

1994/95 Utgift 4 238 405 (*)

1995/96 Anslag12 000 000 Utgiftsprognos11 967 000

 därav 1996 7 563 000

1997 Förslag8 215 000

1998 Beräknat8 060 000

1999 Beräknat7 840 000

(*) avser endast 1995

 Den mervärdesskattebaserade komponenten i avgiften till EG:s budget beräknas

som en procentuell andel av en prognos av medlemslandets mervärdesskattebas för

det år budgeten avser. Den nationella skattebasen korrigeras härvid för

avvikelser från och variationer inom EU:s sjätte mervärdesskattedirektiv så att

en enhetlig skattebas erhålles. Uttaget är för 1997 högstsatt till 1,16 % av

mervärdesskattebasen. Det faktiska uttaget beräknas i kommissionens

budgetförslag för 1997 till 1,053069637838230 %. Den budgetreduktion

Storbritannien erhåller finansieras av övriga medlemsländer dels genom

tilläggsuttag upp till taket för mervärdesskattebaserade avgiften, dels genom

tilläggsuttag på avgiften baserad på bruttonationalinkomsten. Under anslaget A3.

budgeteras därför också den del av Sveriges andel av finansieringen av den

brittiska budgetreduktionen som ryms mellan faktiskt procentuellt uttag och

uttagstaket. Efter avslutat budgetår korrigeras betalningarna med hänsyn till

utfallet för mervärdesskattebasen.

 Under 1995 betalade Sverige 8 642 miljoner kronor i mervärdesskattebaserad

avgift. Detta avser dock inte avgiften korrigerad för utfallet för

mervärdesskattebasen. Prognosen för 1996 uppgår till 7 674 miljoner kronor. För

budgetåret 1995/96 uppgår prognosen till 11 967 miljoner kronor, vilket utgör

ett underskridande om 33 miljoner kronor i förhållande till statsbudgetbeloppet

om 12 000 miljoner kronor.

Regeringens överväganden

Resurser 1997

Ramanslag 8 215 000 tkr

Med hänsyn till den i EG:s budgetprocess överenskomna prognosen för

mervärdesskattebasens utveckling och restriktionerna som följer av rådets beslut

angående egna medel beräknas den mervärdesskattebaserade avgiften för 1997 till

8 215 miljoner kronor.

A4. Avgift baserad på bruttonationalinkomsten

1994/95 Utgift1 783 233 (*)

1995/96 Anslag9 900 000 Utgiftsprognos 6 788 000

 därav 1996 5 053 000

1997 Förslag 8 510 000

1998 Beräknat 9 595 000

1999 Beräknat10 710 000

(*) avser endast 1995

Avgiften baserad på bruttonationalinkomsten (BNI) beräknas på en prognos av

medlemslandets BNI till marknadspriser för budgeteringsåret. Uttaget beräknas

som en procentuell andel av gemenskapens samlade BNI mot bakgrund av återstående

finansieringsbehov sedan övriga avgifter beräknats. BNI-avgiften korrigeras i

efterhand med hänsyn till utfall. Under anslaget budgeteras även den del av

Sveriges andel av finansieringen av den brittiska budgetreduktionen som inte

ryms under taket för uttag av mervärdesskattebaserad avgift.

 Utfallet för 1995 blev 3 518 miljoner kronor, varav 1 783 miljoner kronor

belastade budgetåret 1994/95 och 1 735 budgetåret 1995/96. Prognosen för 1996

uppgår till 4 823 miljoner kronor och för budgetåret 1995/96 till 6 558 miljoner

kronor. Jämfört med statsbudgeten (9 900 miljoner kronor) innebär detta ett

underskridande med drygt 3,3 miljarder kronor. Underskridandet är hänförligt

framför allt till det överskott som uppstod i EG-budgeten för såväl 1994 som

1995 och vilka påverkar behovet av inbetalningar från medlemsländerna det

påföljande budgetåret eftersom överskott balanseras till följande år. Till viss

del beror underskridandet på att rådets beslut om systemet för gemenskapernas

egna medel (94/728/EG, Euroatom) trätt i kraft först under mitten av 1996.

Beslutet innebär en ökning av taket för budgeten och en ökad betydelse för BNI-

avgiften i finansieringen av budgeten.

Regeringens överväganden

Resurser 1997

Ramanslag 8 510 000 tkr

 Med hänsyn till den i EG:s budgetprocess överenskomna prognosen för

bruttonationalinkomstens utveckling 1997 och restriktionerna som följer av

rådets beslut angående egna medel beräknas avgiften baserad på

bruttonationalinkomsten för 1997 till 8 510 miljoner kronor.

 12

Förslag till statsbudget för år 1997

Allmänna bidrag till kommuner

(utgiftsområde 25)

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut................................ 2

2 Inledning.................................................. 3

3 Bidrag och ersättningar till kommuner ochlandsting......... 9

 3.1 Allmänt............................................. 9

 3.2 Anslag.............................................. 9

 A1. Generellt statsbidrag till kommuner och landsting... 9

 A2. Bidrag till särskilda insatser i vissa kommuner och landsting

 11

 A3. Statligt utjämningsbidrag till kommuner och landsting 12

 13

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

 1. för budgetåret 1997 anvisar anslagen under utgiftsområde 25 Allmänna

bidrag till kommuner enligt följande uppställning:

Anslag Anslagstyp

Anslagsbelopp

 (tusental

kr)

A 1. Generellt statsbidrag till kommuner och

 landsting ramanslag 62

227 000

A 2. Bidrag till särskilda insatser i vissa kommuner

 och landsting reservationsanslag

400 000

A 3. Statligt utjämningsbidrag till kommuner och

 landsting obetecknat anslag 20

985 000

Summa för utgiftsområdet 83

612 000

 14

2 Inledning

Presentation av utgiftsområdet

Utgiftsområdet omfattar merparten av statens utgifter för bidrag till kommuner

och landsting. Bidragen lämnas dels i form av allmänt finansiellt stöd till

kommuner och landsting, dels i form av bidrag för att åstadkomma likvärdiga

ekonomiska förutsättningar mellan kommuner respektive landsting. Dessutom kan

bidrag lämnas för särskilda insatser i vissa kommuner och landsting.

 De generella bidragen fördelas till kommuner respektive landsting i relation

till antal invånare och utgör ett allmänt finansiellt stöd till deras

verksamhet.

 Bidraget för särskilda insatser syftar i första hand till att tillfälligt

stödja kommuner och landsting som har en särskilt svår ekonomisk situation och

som kan få problem vid införandet av det nya utjämningssystemet för kommuner och

landsting (prop. 1995/96:64, bet. 1995/96:FiU5, rskr. 1995/96:116). Medlen för

särskilda insatser har hittills inte delats ut.

 Det statliga utjämningsbidraget till kommuner och landsting syftar till att ge

alla kommuner och landsting likvärdiga förutsättningar att bedriva sin

verksamhet. Anslaget motsvaras av en lika stor inkomst på statsbudgetens

inkomstsida, vilken består av de avgifter som kommuner och landsting erlägger i

det nya utjämningssystemet.

 Ramen för utgiftsområdet år 1997 föreslås i denna proposition höjas med 3 779

miljoner kronor, i huvudsak för att kompensera för statliga åtgärder som

påverkar den kommunala ekonomin. Denna förändring har beaktats på statsbudgetens

inkomstsida.

Utgångspunkter för besparingar och prioriteringar

Bakgrund

Statsbidragen till kommuner och landsting har i princip hållits nominellt

oförändrade de senaste åren med undantag för regleringar som har gjorts enligt

finansieringsprincipen. Under denna tid har stora besparingar gjorts i staten

utgifter, främst i transfereringssystemen. Regeringens principiella grundsyn är

att kärnverksamheterna i kommuner och landsting, dvs. skola, vård och omsorg,

skall prioriteras framför statliga transfereringar. Ambitionen har därför varit

att värna dessa.

 Den kommunala sektorn har under 1990-talet anpassat verksamheten efter de

ekonomiska förutsättningarna genom att minska sin konsumtion och öka

produktiviteten. Sysselsättningen har därigenom minskat i sektorn. Samtidigt har

behoven inom vissa kommunala verksamheter ökat. Trots att stora anpassningar har

gjorts finns det ett antal kommuner och landsting som inte har balans i sin

ekonomi.

 Även under de närmaste åren krävs en restriktiv utveckling av de offentliga

utgifterna, vilket är bakgrunden till att ett tak för de offentliga utgifterna

införs från och med år 1997. Utgiftstaket har för kommuner och landsting givits

en annan innebörd än för statsbudgeten och socialförsäkringssektorn, eftersom

staten endast indirekt kan styra sektorns utgifter. Det kommunala utgiftstaket

för år 1997 utgörs därför av en beräkning av de förväntade utgifterna i enlighet

med de ekonomiska och regelmässiga förutsättningar som presenteras i

föreliggande budgetproposition. Regeringens bedömning har varit att

statsbidragen bör vara högst nominellt oförändrade, att skattetrycket inte får

öka samt att ekonomisk balans bör uppnås i kommuner och landsting. Samtidigt bör

den kommunala sektorn inte bidra till att öka den öppna arbetslösheten.

 Mot denna bakgrund träffade regeringen i mars i år en överenskommelse med

Svenska Kommunförbundet och Landstingsförbundet om den kommunala ekonomin för

åren 1997 och 1998 i syfte att ge kommuner och landsting stabila förutsättningar

att bedriva sin verksamhet under de närmaste åren (prop. 1995/96:150, bet.

1995/96:FiU10, rskr. 1995/96:304). Regeringen och de båda förbunds-ledningarna

är överens om att den verksamhet som kommuner och landsting bedriver är av

utomordentligt stor betydelse för människors välfärd och att verksamheter som

barnomsorg, skola, sjukvård och äldreomsorg därför måste värnas och utvecklas,

även i en ekonomiskt ansträngd situation.

Överenskommelsen mellan regeringen och Svenska Kommunförbundet och

Landstingsförbundet

Överenskommelsen innebär att förbunden utfäster sig att verka för att skatterna

inte höjs i kommuner och landsting under åren 1997 och 1998. De åtar sig vidare

att verka för att kommuner och landsting i möjligaste mån undviker att säga upp

fast anställd personal så att denna inte hamnar i öppen arbetslöshet. Slutligen

åtar de sig att verka för att det kommunala förnyelsearbetet drivs vidare i

syfte att göra verksamheten bättre och mer kostnadseffektiv.

 Regeringen å sin sida åtar sig att hålla statsbidragen på en nominellt

oförändrad nivå även åren 1997 och 1998 och att kommunsektorn får behålla sina

skatteinkomster oavsett ekonomisk utveckling. Staten åtar sig vidare att

ekonomiskt reglera nya och ändrade regler som påverkar det kommunala

skatteunderlaget och det kommunala utgiftstrycket, utöver tidigare aviserade

åtgärder i statens 118-miljardersprogram. Vidare kommer ett lagstadgat

balanskrav att införas först år 1999 för kommunerna och år 2000 för landstingen.

Staten åtar sig dessutom att genomföra avregleringar bl.a. i fråga om

socialbidragen, i syfte att minska trycket på de kommunala kostnaderna.

 I syfte att motverka fortsatta skattehöjningar och förbättra kontrollen över

de offentliga utgifterna föreslog regeringen i maj (prop. 1995/96:213) att om en

kommun eller ett landsting fastställer en högre skattesats för år 1997 eller

1998 än den som gäller för år 1996 skall det generella statsbidraget till

kommunen respektive landstinget minskas med ett belopp som motsvarar hälften av

den ökning av skatteinkomsterna som följer av skattehöjningen.

 Regeringen kommer i oktober att förelägga riksdagen förslag dels om krav på

ekonomisk balans i kommunernas och landstingens budgetar och dels om en kommunal

redovisningslag. Avsikten är att balanskravet, som tidigare nämnts, skall

införas år 1999 för kommuner och år 2000 för landsting och innefatta en

hantering av pensionsavsättningarna enligt den s.k. blandade modellen.

Remissbehandling av ett förslag till kommunal redovisningslag som presenterades

i betänkandet Kommunal redovisning (Ds 1996:30) har just avslutats.

Förslag inför år 1997 som påverkar kommunernas och landstingens ekonomi

Regeringen presenterar i föreliggande budgetproposition ett antal förslag inom

olika områden vilka får effekter för kommuner och landsting från år 1997.

Regeringen har även tidigare presenterat vissa förslag med kommunala effekter

från samma år.

 Regeringen har haft överläggningar med Svenska Kommunförbundet och

Landstingsförbundet om dels vilka effekter de olika förändringarna har för

kommuner och landsting och dels frågan om ekonomiska regleringar mellan staten

och kommuner och landsting med anledning av dessa effekter. Utgångspunkten i

dessa överläggningar har, i enlighet med den i mars träffade överenskommelsen,

varit statliga åtgärder utöver det s.k. 118-miljardersprogrammet som påverkar

den kommunala ekonomin åren 1997 och 1998.

 Även i det s.k. 118-miljardersprogrammet ingår åtgärder som påverkar den

kommunala ekonomin. Regeringen har gjort bedömningen, bl.a. i den ekonomiska

vårpropositionen (prop. 1995/96:150, bet. 1995/96:FiU10, rskr. 1995/96:304), att

kommuner och landsting inte kan kompenseras för dessa effekter eftersom

programmet måste fullföljas i alla delar för att uppnå saneringen av de

offentliga finanserna.

 Det allt överskuggande problemet för den svenska ekonomin och välfärden är den

höga arbetslösheten. Den har stora negativa effekter såväl för enskilda

människor som för samhällsekonomin i stort och inte minst för kommuner och

landsting. Riksdagen har därför beslutat om åtgärder som syftar till att halvera

den öppna arbetslösheten och öka kompetensen hos arbetskraften. Detta gäller

t.ex. det antagna programmet för småföretagarutveckling, kretsloppsanpassningen

och utbildningssatsningen (prop. 1995/96:222, bet. 1995/96:FiU15, rskr.

1995/96:307) samt sänkta socialavgifter (prop. 1996/97:21). Dessa åtgärder

bedöms i både kortare och längre perspektiv komma att ge positiva effekter för

kommuner och landsting. Utbildningssatsningen beräknas ge vissa ekonomiska

effekter, främst på så sätt att människor som idag saknar beskattningsbara

inkomster kommer att kunna studera med utbildningsbidrag, vilket genererar nya

kommunala skatteinkomster.

 Regeringen har också lagt förslag om ett antal åtgärder som syftar till att

förstärka de offentliga finanserna och även att finansiera den nämnda

utbildningssatsningen. Bland dessa åtgärder ingår en höjning av energiskatterna

(prop. 1995/96:198, bet. 1995/96:SkU31, rskr. 1995/96:305) samt en förlängning

av den period under vilken arbetsgivare skall svara för sjuklön

(prop.1995/96:209). Båda dessa åtgärder innebär en utgiftsökning för bl.a.

kommuner och landsting.

 Regeringen har aviserat att ersättningsnivåerna i arbetslöshets- och

sjukförsäkringen skall höjas från 75 % till 80 % fr.o.m. år 1998, vilket

beräknas öka de kommunala skatteinkomsterna. Regeringen föreslår också andra

regelförändringar i transfereringssystemen, bl.a. för att finansiera de höjda

ersättningsnivåerna. Detta gäller främst förändrade arbetsvillkor och

förvärvsbegrepp i arbetslöshetsförsäkringen, men även slopad s.k.

"mamma/pappa-månad", förkortad omställningspension, ändrad antagandepoäng för

förtidspension, växling mellan folkpension och pensionstillskott i

efterlevandepensionen för vuxna samt inkomstprövning av änkepensioner. Dessa

förändringar beräknas minska de kommunala skatteinkomsterna. Vissa av de här

redovisade förändringarna kommer att kunna påverka socialbidragen i såväl

negativ som positiv riktning.

 Skatteunderlagsförändringar faller inom ramen för den träffade

överenskommelsen, liksom även andra förändringar som påverkar det kommunala

utgiftstrycket. Sådana förändringar skall enligt överens-kommelsen föranleda en

ekonomisk reglering mellan staten och kommuner respektive landsting.

 Regeringen och de båda kommunförbunden är överens om att de ekonomiska

effekterna för kommuner och landsting av vissa av de ovan redovisade åtgärderna

är svåra att bedöma. Den gemensamma bedömningen är emellertid att den

sammantagna effekten av alla åtgärder som har aktualiserats t.o.m. föreliggande

proposition för åren 1997 och 1998 bör vara neutral för kommuner och landsting.

I denna bedömning har även inkluderats de olika förslagens effekter på

kommunernas socialbidrag.

 Regeringen avser att senare lägga fram förslag till ändrade regler för

socialbidragen i enlighet med överenskommelsen.

 Den i proposition 1996/97:19 föreslagna förändringen i beskattningen av

bilförmåner beräknas leda till en minskning av de kommunala skatteinkomsterna

med 533 miljoner kronor fr.o.m. år 1997. Regeringen och förbunden är överens om

att denna förändring skall regleras och således föranleda en höjning av de

generella statsbidragen med motsvarande belopp.

 Den 1 januari 1996 infördes ett nytt system för återbetalning av

mervärdesskatt till kommuner och landsting (prop. 1995/96:64, bet. FiU5, rskr.

1995/96:116). Den ekonomiska regleringen av denna förändring uppgick till 19 000

miljoner kronor. Beloppet baserades dock på ett osäkert underlag. Utgångspunkten

för regleringen var att den skulle vara statsfinansiellt neutral vid övergången

till det nya systemet. Ett mer aktuellt underlag finns nu tillgängligt, vilket

visar att den sammantagna regleringen på helårsbasis skall uppgå till 22 482

miljoner kronor. Regeringen och förbunden är mot denna bakgrund överens om en

permanent reglering, vilken innebär att nivån på det generella statsbidraget

fr.o.m. år 1997 skall höjas med 3 482 miljoner kronor.

 I tilläggsbudgeten i denna proposition har regeringen lämnat förslag till

slutlig reglering av den nya systemet för mervärdesskatt avseende år 1996,

vilken föreslås uppgå till 483 miljoner kronor. Att beloppet år 1996 är lägre än

för år 1997 beror på att det är beräknat med hänsyn tagen till den

eftersläpningseffekt som finns i systemet. Under januari och februari 1996 har

utbetalningar motsvarande 2 999 miljoner kronor från det ordinarie

mervärdesskattesystemet skett till kommuner och landsting, vilka avser december

1995. Eftersom den totala belastningen på det nya systemet minskar i motsvarande

grad år 1996 har den totala regleringen för detta år sänkts med ett belopp

motsvarande dessa utbetalningar, vilket är nödvändigt för att uppnå den

statsfinansiella neutralitet som förutsattes vid den ursprungliga regleringen.

Vid ett eventuellt avslutande av det nu införda systemet, och en återgång till

ett statligt finansierat system, kommer motsvarande eftersläpningseffekt att

uppstå åt andra hållet. Statens utgifter för den kommunala mervärdesskatten

skulle då under det första året bara motsvara 11 månader, medan kommuner och

landsting skulle ha kvar en månads utgifter in på införandeåret. Vid en

eventuell ny förändring av systemet skall därför utgå kompensation till kommuner

och landsting motsvarande utbetalningen denna överskjutande månad.

 År 1997 föreslås dessutom vissa ytterligare förändringar, vilka föranleder en

ekonomisk reglering mellan staten och kommuner och landsting enligt

finansieringsprincipen. Förslagen innebär sammantaget ett tillskott om 24

miljoner kronor till kommuner och landsting.

 Vid införandet av det nya bidrags- och utjämningssystemet för kommuner och

landsting höjdes de generella statsbidragen för att ge kompensation för höjda

arbetsgivaravgifter m.m. för finansieringen av Sveriges medlemskap i EU. Medlen

fördelades så att landstingen fick en relativt sett betydligt större andel till

följd av högre kostnader för bl.a. landstingens införanderegler i det nya

systemet. Dessa kostnader beräknas successivt minska, varför regeringen föreslår

att 200 miljoner kronor flyttas från landstingens generella bidrag till

kommunernas generella bidrag år 1997.

 De regleringar som föreslås ske med anledning av ovanstående redovisas samlat

under avsnittet Generellt statsbidrag till kommuner och landsting.

Den kommunala sektorns ekonomi de närmaste åren

I tabell 1 redovisas en beräkning av kommunsektorns ekonomi fram till och med år

2000 (se även bilaga 1, kapitel 10.4). De generella statsbidragen har i kalkylen

inte justerats med hänsyn till de förslag som läggs i föreliggande proposition.

Eftersom dessa förslag påverkar flera olika poster saknar detta emellertid

betydelse för det finansiella sparandet i beräkningen. Effekterna av

utbildningssatsningen har dock beaktats.

 Utvecklingen av sektorns konsumtion har i beräkningen styrts av det aviserade

kravet på att ekonomisk balans skall uppnås år 1999 för kommunerna och år 2000

för landstingen.

 Det finansiella underskottet i kommunsektorn år 1996 bedöms bli större än vad

som redovisades i vårpropositionen. En av de viktigaste anledningarna är att

prognosen för kommunernas socialbidragsutgifter har reviderats upp jämfört med

vårpropositionen. Konsumtionsutvecklingen för år 1996 har inte ändrats jämfört

med bedömningen i våras, vilket leder till att konsumtionsneddragningarna under

de närmaste åren nu bedöms bli större. År 1997 bedöms sektorns konsumtion minska

med 0,7 procent i fasta priser, vilket kan jämföras med bedömningen i

vårpropositionen som var en oförändrad konsumtionsnivå. Även under åren därefter

beräknas konsumtionen minska, för att år 2000 vara oförändrad.

Tabell 1. Kommunsektorns finanser åren 1996 - 20001)

(miljarder kronor, löpande priser):

 1996 1997 1998 1999 2000

Inkomster

Skatteinkomster 275,1 274,7 287,5 302,3 316,8

Bidrag från stat och

socialförs. sektor 73,6 73,4 72,1 72,0 72,3

Övrigt 53,4 54,3 55,6 57,1 59,0

Summa: 402,1 402,4 415,3 431,5 448,2

Utgifter

Transfereringar 77,7 78,5 79,8 81,3 82,9

Konsumtion 302,8 311,5 319,2 327,2 338,6

Investeringar 25,2 25,5 26,5 27,1 27,6

Summa: 405,6 415,5 425,6 435,6 449,1

Konsumtion, procent2) -1,0 -0,7 -1,1 -1,0 0,0

Finansiellt sparande

Kommuner -4,8 -12,0 -10,3 -6,0 -4,1

Landsting 3,2 0,0 0,8 2,7 3,9

Övriga3) -1,9 -1,2 -0,9 -0,8 -0,7

Summa: -3,5 -13,2 -10,3 -4,1 -1,0

Källa: Finansdepartementet

1Utjämningsavgift för respektive utjämningsbidrag till kommuner och landsting

ingår inte i kalkylen

2Årlig förändring, fasta priser

3Kyrkokommuner och kommunalförbund

 15

3 Bidrag och ersättningar till kommuner ochlandsting

3.1 Allmänt

I tabellen nedan redovisas den beräknade totala utgiftsnivån för utgiftsområdet

med hänsyn tagen till de justeringar som föreslås till följd av

finansieringsprincipen och den tidigare nämnda överenskommelsen mellan

regeringen och Svenska Kommunförbundet samt Landstingsförbundet om den kommunala

ekonomin för åren 1997 och 1998.

Utgiftsutvecklingen inom utgiftsområde 25 Allmänna bidrag till kommuner framgår

av följande sammanställning

(miljoner kronor):

 Utgift Anvisat Utgiftsprognos Förslag

Beräknat

 därav

 1994/95 1995/96 1995/96 1996 1997 1998

1999

Allmänna bidrag 45 627 102 657 102 005 77 780 83 612 83 662

83 762

till kommuner

3.2 Anslag

A 1. Generellt statsbidrag till kommuner och landsting1

--------------------------------------------------------------------

1994/95 Utgift 45 626 822

2) Utgiftsprognos 79 600 800

1995/96 Anslag 79 592 000 därav 1996 56 795 200

1997 Förslag 62 227 000

1998 Beräknat 62 277 000

1999 Beräknat 62 377 000

1År 1994/95 anslagen G1. Statligt utjämningsbidrag till kommuner samt G2.

Skatteutjämningsbidrag till landsting. År 1995/96 dessutom anslagen G3.

Generellt statsbidrag till kommuner och G4. Generellt statsbidrag till landsting

2 Beloppen anges i tusental kr

Syftet med bidraget är att det skall utgöra ett allmänt finansiellt stöd till

verksamhet i kommuner och landsting. Bidraget skall dessutom vara ett instrument

för att genomföra ekonomiska regleringar mellan staten och kommuner respektive

landsting.

 När det gäller anslagsnivån för åren 1998 och 1999 redovisas endast

beräkningar. Regeringen avser att i budgetpropositionen år 1997 återkomma med

förslag till regleringar av anslagen för år 1998.

Regeringens överväganden

--------------------------------------------------------------------

| Resurser 1997 |

| Ramanslag 62 227 000 tkr |

--------------------------------------------------------------------

Regeringen föreslår att ett gemensamt ramanslag bildas av de nuvarande två

anslagen Generellt statsbidrag till kommuner och Generellt statsbidrag till

landsting. De båda nuvarande anslagen bör utgöra poster i det nya anslaget.

 I den ekonomiska vårpropositionen (prop. 1995/96:150, bet. 1995/96:FiU10,

rskr. 1995/96:304) föreslog regeringen att kompensationen till kommuner

respektive landsting avseende pensioner och andra trygghetsförmåner till lärare,

skolledare och syokonsulenter tillfördes de generella statsbidragen. Regeringen

föreslog således en ökning av det generella bidraget till kommuner respektive

landsting fr.o.m. år 1997. För kommunerna föreslogs därefter en årlig ökning

fram till år 2005. Det generella bidraget till kommuner ökas mot denna bakgrund

med 1 320 miljoner kronor år 1997. Det generella bidraget till landsting ökas

med 80 miljoner kronor.

 Med anledning av det ändrade systemet för återbetalning av mervärdesskatt till

kommuner och landsting fr.o.m. den 1 januari 1996 (prop. 1995/96:64, bet. FiU5,

rskr. 1995/96:116) föreslår regeringen i föreliggande proposition en slutlig

reglering mellan staten och kommuner respektive landsting i enlighet med vad som

sagts under avsnittet Utgångspunkter för besparingar och prioriteringar.

Regeringen föreslår att det generella statsbidraget till kommuner och landsting

fr.o.m. år 1997 tillförs 3 482 miljoner kronor fördelat på 1 963 miljoner kronor

till kommunerna och 1 519 miljoner kronor till landstingen.

 Vid införandet av det förändrade bidrags- och utjämningssystemet för kommuner

och landsting år 1996 tillfördes de generella statsbidragen sammanlagt 2 035

miljoner kronor. Dessa medel utgjorde huvuddelen av kommunsektorns kompensation

för höjda arbetsgivaravgifter m.m. för finansieringen av EU-medlemskapet.

Kommunerna tillfördes 822 miljoner kronor och landstingen 1 213 miljoner kronor.

Förändringen som skedde med utgångspunkt i kostnaderna för de föreslagna

införandereglerna samt förändringar i kostnadsutjämningen i det nya systemet,

innebar en överkompensation till landstingen i förhållande till deras relativa

andel av kommunsektorn. För år 1997 beräknas kostnaden för landstingens

införanderegler att minska med 200 miljoner kronor. Mot denna bakgrund föreslår

regeringen att ett belopp om 200 miljoner kronor flyttas från landstingsbidraget

till kommunbidraget. Denna ändring påverkar således inte nivån på anslaget, utan

endast fördelningen av bidraget mellan kommuner och landsting.

 Beskattningen av bilförmån föreslås i proposition 1996/97:19 ändras fr.o.m. år

1997. Förändringen beräknas innebära ett bortfall av skatteinkomster för

kommuner och landsting med 533 miljoner kronor. Statsbidraget föreslås därför

ökas med motsvarande belopp.

 Två regleringar föreslås med anledning av finansieringsprincipen. I

proposition 1996/97:27 föreslås att landstingen kostnadsfritt skall erbjuda

insulin till patienter fr.o.m. år 1997. Bidraget till landstingen föreslås

därför tillföras 30 miljoner kronor fr.o.m. år 1997.

 Enligt vad som tidigare har redovisats under utgiftsområdet 16, anslaget A 10.

Specialskolor och resurscenter bör, för de kommuner där specialskolorna är

belägna, ersättningen till staten sänkas till 51 000 kronor per elev och läsår

för elever inskrivna vid den skolan. Till följd av detta föreslås bidraget till

kommunerna sänkas med 6,5 miljoner kronor fr.o.m. år 1997.

 I tabell 2 nedan framgår den beräknade statsbidragsnivån för år 1997.

Regeringen föreslår att det generella statsbidraget till kommuner och landsting

för år 1997 uppgår till 62 227 miljoner kronor fördelat på 48 572 miljoner

kronor till kommuner och 13 655 miljoner kronor till landsting.

Tabell 2. Anslagsnivå för kommuner och landsting

(miljoner kronor):

 Kommuner

Landsting

 1997 1998 1999 1997 1998

1999

Anslagsnivå 1996 44 740 44 740 44 740 12 048 12 048 12

048

Lärarpensioner 1 320 1 370 1 470 80 80

80

Nytt mervärdesskattesystem 1 963 1 963 1 963 1 519 1 519 1

519

Överföring kompensation

EU-inträde 200 200 200 -200 -200 -

200

Ändrad beskattning av bilförmån 355 355 355 178 178

178

Reglering enligt finansierings-

principen -6 -6 -6 30 30

30

Anslag 48 572 48 622 48 722 13 655 13 655 13

655

A 2. Bidrag till särskilda insatser i vissa kommuner och

 landsting

--------------------------------------------------------------------

1995/96 Anslag 1 820 000 1) Utgiftsprognos 1 419 000

 därav 1996 0

1997 Förslag 400 000

1998 Beräknat 400 000

1999 Beräknat 400 000

1 Beloppen anges i tusental kr

Syftet med bidraget om 400 miljoner kronor är att ge möjlighet att ekonomiskt

bistå vissa kommuner och landsting som har en särskilt svår ekonomisk situation

och som kan få problem vid övergången till det nya utjämningssystemet. Bidraget

skall användas för att i ett rekonstruktivt syfte bistå sådana kommuner och

landsting. Utöver detta har Göteborgs kommun och Haninge kommun erhållit

särskilda bidrag under år 1995 (prop. 1995/96:150, bet. 1995/96:FiU10, rskr.

1995/96:304).

Regeringens överväganden

Anslaget Bidrag till särskilda insatser för vissa kommuner och landsting bör

även fortsättningsvis vara ett reservationsanslag. Hittills har regeringen inte

fördelat de medel som avsatts för särskilda insatser i vissa kommuner och

landsting. Regeringens bedömning är att det är för tidigt att avgöra om alla

kommuner och landsting kan klara av sina ekonomiska åtaganden utan behov av

särskilda insatser. Därför bör regeringen även fortsättningsvis ha tillgång till

de extra resurser som de avsatta medlen utgör. För år 1997 föreslås således att

ett belopp om 400 miljoner kronor avsätts för detta ändamål. Även för åren 1998

och 1999 beräknar regeringen i nuläget att motsvarande anslag tas upp för

ändamålet.

 Riksdagen har beslutat (prop. 1995/96:222, bet. 1995/96:FiU15, rskr.

1995/96:307) att högst 200 miljoner kronor av de 400 miljoner kronorna för år

1996 får användas för omstruktureringsprojekt i kommuner och landsting. Dessa

projekt skall bidra till att det fortsatta omstruktureringsarbetet sker på ett

sådant sätt att kvaliteten i de kommunala verksamheterna bibehålls på lång sikt.

En särskild kommitté kommer senast den 15 januari 1997 att besluta om hur dessa

medel skall fördelas.

--------------------------------------------------------------------

| Resurser 1997 |

| Reservationsanslag 400 000 tkr |

--------------------------------------------------------------------

A 3. Statligt utjämningsbidrag till kommuner och landsting

--------------------------------------------------------------------

1995/96 Anslag 21 245 000 Utgiftsprognos 20 985 000

1) därav 1996 20 985 000

1997 Förslag 20 985 000

1998 Beräknat 20 985 000

1999 Beräknat 20 985 000

1 Beloppen anges i tusental kr

Syftet med bidraget är att åstadkomma likvärdiga ekonomiska förutsättningar för

kommuner respektive landsting. Bidraget utjämnar såväl för skillnader i

skattekraft som för strukturella kostnadsskillnader mellan kommuner respektive

landsting. Bidraget motsvaras av en utjämningsavgift som kommuner och landsting

erlägger till staten, vilken redovisas på statsbudgetens inkomstsida

(inkomsttiteln Utjämningsavgift för kommuner och landsting).

Regeringens överväganden

Anslaget för statligt utjämningsbidrag föreslås förändras till ett obetecknat

anslag eftersom anslagsformen förslagsanslag inte längre skall användas.

Storleken på bidraget bestäms av de beräkningar som görs enligt förordningen om

utjämningsbidrag och utjämningsavgift för kommuner och landsting (SFS1995:1645).

Eftersom definitiva beräkningar görs först i början av år 1997 är föreslaget

anslagsbelopp för år 1997 endast en prognos baserad på förväntat utfall för

innevarande år. De definitiva beräkningarna för år 1997 kan därför föranleda att

anslaget regleras ytterligare i tilläggsbudgeten. Eftersom motsvarande

avvikelser uppstår även på statsbudgetens inkomstsida blir förändringen neutral

för statsbudgeten.

--------------------------------------------------------------------

| Resurser 1997 |

| Obetecknat anslag 20 985 000 tkr |

--------------------------------------------------------------------

 16

 17