Regeringens proposition

1996/97:19

Beskattning av bilförmån, m.m.

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 12 september 1996

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Thomas[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Finansdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att en ny beskattningsmodell skall införas för

värdering av bilförmån. Modellen innebär i princip att värdet bestäms efter en

schablon exklusive drivmedel. Schablonen, som skall motsvara samtliga kostnader

utom drivmedlet, bygger på en uppskattad genomsnittlig privat körsträcka om 1

600 mil per år. Om det i bilförmånen ingår fritt eller delvis fritt drivmedel,

skall drivmedelsförmånen värderas till marknadsvärdet multiplicerat med 1,2.

Inriktningen är alltså att tjänstebilsinnehavaren själv betalar allt drivmedel

och därmed får ett incitament att köra mindre privat.

 Som huvudregel skall värdet av fri eller delvis fri bil bestämmas till 0,3

basbelopp med tillägg av ett ränterelaterat belopp och ett prisrelaterat belopp.

Den som kör minst 3 000 mil i tjänsten om året skall få förmånsvärdet nedsatt

till 75 %.

 Vissa förändringar i fråga om möjligheten att få värdet jämkat föreslås.

 Den som är skattskyldig för bilförmån skall, om han har företagit resor mellan

bostad och arbetsplats eller hemresor under den tid förmånen åtnjutits, få

avdrag för kostnaden för drivmedel för resorna under samma förutsättningar som

gäller i fråga om den som har kört med egen bil. Detta skall också gälla när

sambo eller närstående till bilförmånshavaren använder förmånsbilen för sådana

resor.

 Vidare föreslås en utvidgad uppgiftsskyldighet på kontrolluppgiften.

 I propositionen läggs också fram förslag om ändringar i lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter för att tydliggöra att kontrolluppgift

avseende skattepliktig intäkt av tjänst i form av rabatt, bonus eller annan

förmån, som utges på grund av kundtrohet eller liknande, skall lämnas av den som

slutligt har stått för de kostnader som ligger till grund för förmånen, om denne

är någon annan än den kontrolluppgiften avser. Ändringar föreslås också i

reglerna avseende vem som är skyldig att betala arbetsgivaravgifter och särskild

löneskatt i fråga om sådana förmåner.

 Dessutom läggs förslag fram om ändring i reglerna om självdeklaration som

lämnas av kreditinstitut, värdepappersbolag och försäkringsföretag.

 Ändringar föreslås också i kommunalskattelagen (1928:370) och lagen

(1947:576) om statlig inkomstskatt som innebär att anställda vid Europeiska

universitetsinstitutet skall ha kvar sitt skatterättsliga hemvist i Sverige

under tjänstgöringstiden vid institutet.

 I propositionen föreslås slutligen att den ränta och den avgift, som ingår i

det system med preliminärt och slutligt bostadsbidrag vilket införs den 1

januari 1997, blir icke skattepliktig respektive ej avdragsgill.

 Reglerna föreslås träda i kraft den 1 januari 1997 och i huvudsak tillämpas

första gången vid 1998 års taxering och preliminär skatt för år 1997.

 1

Innehållsförteckning

1 Beslut..............................................6

2 Lagtext.............................................7

 2.1 Förslag till lag om ändring i kommunalskattelagen

 (1928:370)......................................7

 2.2 Förslag till lag om ändring i uppbördslagen (1953:272) 20

 2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:325) om själv-

 deklaration och kontrolluppgifter..............24

 2.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1981:691) om

 socialavgifter................................30

 2.5 Förslag till lag om ändring i lagen (1984:668) om uppbörd

 av socialavgifter från arbetsgivare............32

 2.6 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:659) om

 särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster..34

 2.7 Förslag till lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän

 försäkring.....................................36

 2.8 Förslag till lag om ändring i lagen (1947:576) om statlig

 inkomstskatt...................................40

3 Ärendet och dess beredning.........................42

4 Beskattning av bilförmån...........................44

 4.1 Bakgrund och gällande rätt.....................44

 4.1.1 Bakgrund.................................44

 4.1.2 Gällande rätt............................47

 4.2 Överväganden och förslag.......................48

 4.2.1 En ny värderingsmodell...................48

 4.2.2 Nybilspriset för årsmodellen.............53

 4.2.3 Beräkning av värdenivån..................54

 4.2.4 Sexårsbilar och äldre bilar..............59

 4.2.5 Värde av bilförmån vid omfattande tjänstekörning60

 4.2.6 Jämkning av värdet för bestämmande av underlaget

 ................... för preliminär skatt62

 4.2.7 Bilar som deltar i test..................63

 4.2.8 Avdragsrätt .............................64

 4.2.9 Väg-, bro- och färjeavgifter.............65

 4.2.10 Kontrolluppgiften.......................66

5 Skyldighet att betala socialavgifter och lämna kontrolluppgift

 avseende skattepliktiga rabatter och andra förmåner67

 5.1 Bakgrund och gällande rätt.....................67

 5.1.1 Bakgrund.................................67

 5.1.2 Gällande rätt............................69

 5.2 Överväganden och förslag.......................73

 2

 5.2.1 Skyldighet att betala socialavgifter och lämna kontroll-

 uppgift...............................77

 5.2.2 Den skattskyldiges uppgiftsskyldighet...78

6 Övriga frågor......................................80

 6.1 Självdeklaration avseende kreditinstitut, värdepappersbolag och

 försäkringsföretag.............................80

 6.2 Skatterättsligt hemvist för anställda vid Europeiska

 universitetsinstitutet m.fl....................82

 6.3 Den skatterättsliga behandlingen av ränta och avgifter i

 bostadsbidragssystemet.........................84

 6.4 Resor mellan bostad och arbetsplats............84

 6.5 Skatteavdrag på ersättning till anställda vid EU:s

 institutioner eller organ......................85

7 Ekonomiska effekter................................86

8 Författningskommentarer............................86

 8.1 Förslaget till lag om ändring i kommunalskattelagen

 (1928:370).....................................86

 8.2 Förslaget till lag om ändring i uppbördslagen (1953:272)92

 8.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:325) om själv-

 deklaration och kontrolluppgifter..............93

 8.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1981:691) om

 socialavgifter.................................96

 8.5 Förslaget till lag om ändring lagen (1984:668) om

 uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare....96

 8.6 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:659) om

 särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster..97

 8.7 Förslaget till lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän

 försäkring ....................................97

 8.8 Förslaget till lag om ändring i lagen (1947:576) om statlig

 inkomstskatt...................................98

Bilaga 1 Sammanfattning av Beskattning av bilförmån - En ny modell

 (Ds 1996:34)...................................99

Bilaga 2 Förteckning över de remissinstanser som yttrat sig över

 promemorian Beskattning av bilförmån - En ny modell

 (Ds 1996:34)..................................101

Bilaga 3 Sammanfattning av promemorian Skyldighet att betala

 socialavgifter och avge kontrolluppgift avseende skatte-

 pliktiga rabatter och andra förmåner..........102

 3

Bilaga 4 Förteckning över de remissinstanser som yttrat sig över

 promemorian Skyldighet att betala socialavgifter och avge

 kontrolluppgift avseende skattepliktiga rabatter och andra

 förmåner......................................103

Bilaga 5 Lagrådsremissens lagförslag................104

Bilaga 6 Lagrådets yttrande.........................130

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den

12 september 1996...................................131

 4

1 Beslut

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till

1. lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370),

2. lag om ändring i uppbördslagen (1953:272),

3. lag om ändring lagen (1990:325) om självdeklaration och kontroll-

 uppgifter,

4. lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter,

5. lag om ändring i lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från

arbetsgivare,

6. lag om ändring i lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa

 förvärvsinkomster,

7. lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring,

8. lag om ändring i lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt.

 5

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om ändring i kommunalskattelagen

 (1928:370)

 Härigenom föreskrivs att 19, 20 och 69 §§, punkt 32 av anvisningarna till

23 §, punkterna 3 b, 3 c och 4 av anvisningarna till 33 § samt punkterna 2 och 4

av anvisningarna till 42 § kommunalskattelagen (1928:370) skall ha följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

19 §1

 Till skattepliktig inkomst enligt denna lag räknas icke:

 vad som vid bodelning tillfallit make eller sambo eller vad som förvärvats

genom arv, testamente, fördel av oskift bo eller gåva;

 vinst i svenskt lotteri eller vinst vid vinstdragning på här i riket utfärdade

premieobligationer och ej heller sådan vinst i utländskt lotteri eller vid

vinstdragning på utländska premieobligationer, som uppgår till högst 100 kronor;

 ersättning, som på grund av försäkring jämlikt lagen (1962:381) om allmän

försäkring, lagen (1954:243) om yrkesskadeförsäkring eller lagen (1976:380) om

arbetsskadeförsäkring tillfallit den försäkrade, om icke ersättningen grundas på

förvärvsinkomst eller utgör föräldrapenning, så ock sådan ersättning enligt

annan lag eller särskild författning, som utgått annorledes än på grund av

sjukförsäkring, som nyss sagts, till någon vid sjukdom eller olycksfall i arbete

eller under militärtjänstgöring eller i fall som avses i lagen (1977:265) om

statligt personskadeskydd eller lagen (1977:267) om krigsskadeersättning till

sjömän om icke ersättningen grundas på förvärvsinkomst, ävensom ersättning,

vilken vid sjukdom eller olycksfall tillfallit någon på grund av annan

försäkring, som icke tagits i samband med tjänst, dock att till skattepliktig

inkomst räknas ersättning i form av pension eller i form av livränta i den mån

livräntan är skattepliktig enligt 32 § 1 eller 2 mom., så ock ersättning som

utgår på grund av trafikförsäkring eller annan ansvarighetsförsäkring eller på

grund av skadeståndsförsäkring och avser förlorad inkomst av skattepliktig

natur;

 belopp, som till följd av försäkringsfall eller återköp av försäkringen utgått

på grund av kaptialförsäkring, samt belopp som arbetsgivare utan att försäkring

har tecknats för anställdas räkning betalar ut och som motsvarar ersättning på

grund av grupplivförsäkring, i den mån beloppet inte väsentligt överstiger vad

som utgår för befattningshavare i statens tjänst;

 försäkringsersättning eller annan ersättning för skada på egendom, dock att

skatteplikt föreligger dels i den mån ersättningen avser annan byggnad än

privatbostad eller markanläggning, dels i den mån köpeskilling, som skulle ha

influtit om den försäkrade eller skadade egendomen i stället hade sålts, hade

varit att hänföra till intäkt av näringsverksamhet och dels i den mån

ersättningen eljest motsvarar skattepliktig intäkt av eller avdragsgill

omkostnad för näringsverksamhet;

 vinstandel, återbäring eller premiåterbetalning, som utgått på grund av annan

personförsäkring än pensionsförsäkring eller sådan sjuk- eller

olycksfallsförsäkring som tagits i samband med tjänst, samt vinstandel, som

utgått på grund av skadeförsäkring, för vilken rätt till avdrag för premie icke

förelegat;

 ersättning jämlikt lagen (1956:293) om ersättning åt smittbärare om icke

ersättningen grundas på förvärvsinkomst;

 periodiskt understöd eller därmed jämförlig periodisk intäkt, som icke utgör

vederlag vid avyttring av egendom, i den mån givaren enligt 20 § eller punkt 5

av anvisningarna till 46 § icke är berättigad till avdrag för utgivet belopp;

 stipendier för mottagarens utbildning;

 stipendium som är avsett för andra ändamål och som inte utgår periodiskt och

inte utgör ersättning för arbete som har utförts eller skall utföras för

utgivarens räkning;

 studiestöd enligt 3 eller 4 kap. studiestödslagen (1973:349), internatbidrag,

studielån och resekostnadsersättning enligt 6 och 7 kap. samma lag samt sådant

särskilt bidrag vilket enligt av regeringen eller statlig myndighet meddelade

bestämmelser utgår till deltagare i arbetsmarknadsutbildning samt med dem i

fråga om sådana bidrag likställda, och äger i följd härav de bidragsberättigade

icke göra avdrag för kostnader som avsetts skola bestridas med bidrag av

förevarande slag;

 introduktionsersättning enligt lagen (1992:1068) om introduktionsersättning

för flyktingar och vissa andra utlänningar;

 allmänt barnbidrag och förlängt barnbidrag, samt barnpension enligt lagen om

allmän försäkring till den del pensionen för varje månad den avser inte

överstiger en tolftedel av fyrtio procent eller, vid pension efter båda

föräldrarna, åttio procent, av basbeloppet den månad pensionen avser samt sådan

i 17 kap. 2 § lagen (1962:381) om allmän försäkring angiven livränta i form av

efterlevandelivränta till barn enligt lagen (1954:243) om yrkesskadeförsäkring

eller enligt annan i nämnda lagrum angiven författning till den del livräntan

föranlett minskning av sådan del av barnpension som inte är skattepliktig;

 lön eller annan gottgörelse, för vilken skall erläggas skatt enligt lagen

(1958:295) om sjömansskatt;

 kontantunderstöd, som utgives av arbetslöshetsnämnd med bidrag av statsmedel;

 handikappersättning enligt 9 kap. 2 och 3 §§ lagen om allmän försäkring, sådan

del av vårdbidrag enligt 9 kap. 4 och 4 a §§ samma lag som utgör ersättning för

merkostnader, ersättning för merutgifter för resor enligt 3 kap. 7 a § samma

lag, särskilt pensionstillägg enligt lagen (1990:773) om särskilt

pensionstillägg till folkpension för långvarig vård av sjukt eller handikappat

barn samt hemsjukvårdsbidrag och hemvårdsbidrag, som utges av kommunala eller

landstingskommunala medel till den vårdbehövande;

 assistansersättning enligt lagen (1993:389) om assistansersättning och

ekonomiskt stöd till kostnader för personlig assistans enligt lagen (1993:387)

om stöd och service till vissa funktionshindrade;

 bostadstillägg enligt lagen (1994:308) om bostadstillägg till pensionärer;

 kommunalt bostadstillägg till handikappade;

 bostadsbidrag som avses i lagen (1988:786) om bostadsbidrag och lagen

(1993:737) om bostadsbidrag;

 bidrag enligt lagen (1988:1463) om bidrag vid adoption av utländska barn;

 bidrag enligt lagen (1992:148) om särskilt bidrag till ensamstående med barn;

 ersättning som fastställts av allmän domstol eller utgått av allmänna medel

till den som - utan att det skett yrkesmässigt - inställt sig inför domstol

eller annan myndighet, om ersättningen avser reseersättning, traktamente eller

ersättning för tidsspillan;

 förmån av fri resa till eller från anställningsintervju eller

kostnadsersättning för sådan resa till den del förmånen eller ersättningen avser

resa inom eller mellan Europeiska unionens medlemsländer eller EES-länderna och,

såvitt gäller ersättningen, till den del den inte överstiger faktiska

resekostnader och vid körning med egen bil inte överstiger det avdrag som medges

för kostnader för resor med egen bil enligt den schablon som anges i punkt 4 av

anvisningarna till 33 §;

 hittelön samt ersättning till den som i särskilt fall räddat person eller

egendom i fara eller bidragit till avslöjande eller gripande av person som

begått brott;

 sedvanlig ersättning till den som lämnat organ, blod eller modersmjölk;

 tävlingsvinst som inte hänför sig till anställning eller uppdrag och som

utgår i annan form än kontant eller därmed likställd ersättning, om vinsten

avser minnesföremål eller värdet inte överstiger 0,03 basbelopp avrundat till

närmaste hundratal kronor;

 sådan gottgörelse för utgift eller kostnad som arbetsgivare uppburit från

personalstiftelse ur medel, för vilka avdrag icke medgivits vid taxering, vid

första tillfälle dylika medel finnas i stiftelsen;

 gottgörelse som arbetsgivare uppburit från pensionsstiftelse, till den del

stiftelsen ej ägt andra medel för att lämna gottgörelsen än sådana för vilka

avdrag icke åtnjutits vid avsättning till stiftelsen;

 intäkter av försäljning av vilt växande bär och svampar samt kottar som den

skattskyldige själv plockat till den del intäkterna under ett beskattningsår

inte överstiger 5 000 kronor och inte kan hänföras till näringsverksamhet som

utgör rörelse eller till lön eller liknande förmån;

 ränta enligt 61 § lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt, 69 § 1 och 2

mom., 69 a § tredje stycket eller 75 a § fjärde stycket uppbördslagen

(1953:272), 36 § 3 mom. Lagen (1958:295) om sjömansskatt, 22 § tullagen

(1973:670), 20 § lagen (1982:1006) om avdrags- och uppgiftsskyldighet

beträffande vissa uppdragsersättningar, 5 kap. 13 § lagen (1984:151) om

punktskatter och prisregleringsavgifter, 40 § lagen (1984:404) om stämpelskatt

vid inskrivningsmyndigheter, 24 § lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter

från arbetsgivare, 32 och 34 §§ tullagen (1987:1065) eller 16 kap. 15 §

mervärdesskattelagen (1994:200);

 ränta som enligt bestämmelserna i 3 kap. 23 § 3 och 4 lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter inte redovisas i kontrolluppgift om sådan

ränta för den skattskyldige under ett beskattningsår sammanlagt inte uppgår till

500 kronor;

-------------------------------------------------------

 ränta

 enligt 22 § tredje stycket

 lagen (1993:737) om

 bostadsbidrag;

 vad som utgör utgående skatt enligt mervärdesskattelagen (1994:200).

 Om mervärdesskatt ändå har räknats med vid inkomstredovisningen anses skatten,

om den betalats till staten, som en sådan speciell skatt för vilken avdrag

medges vid inkomsttaxeringen enligt denna lag. Till följd av detta utgör belopp

som har fallit bort, och för vilket avdrag medgetts vid inkomsttaxeringen,

skattepliktig intäkt vid inkomsttaxeringen.

 Beträffande ersättning som utfaller på grund av avtalsgruppsjukförsäkring

gäller särskilda bestämmelser i 32 § 3 a mom. och punkt 12 av anvisningarna till

22 §.

 (Se vidare anvisningarna.)

20 §2Vid beräkningen av inkomsten från särskild förvärvskälla skall alla

omkostnader under beskattningsåret för intäkternas förvärvande och bibehållande

avräknas från samtliga intäkter i pengar eller pengars värde (bruttointäkt) som

har influtit i förvärvskällan under beskattningsåret.

 Avdrag får inte göras för:

 den skattskyldiges levnadskostnader och därtill hänförliga utgifter, såsom vad

skattskyldig utgett som gåva eller som periodiskt understöd eller därmed

jämförlig periodisk utbetalning till person i sitt hushåll;

 kostnader i samband med plockning av vilt växande bär och svampar eller kottar

till den del kostnaderna inte överstiger de intäkter som är skattefria enligt 19

§;

 värdet av arbete, som i den skattskyldiges förvärvsverksamhet utförts av den

skattskyldige själv eller andre maken eller av den skattskyldiges barn som ej

fyllt 16 år;

 ränta på den skattskyldiges eget kapital som har nedlagts i hans

förvärvsverksamhet;

 svenska allmänna skatter;

 kapitalavbetalning på skuld;

 ränta enligt 8 kap. 1 § studiestödslagen (1973:349), 52, 52 a och 55 §§ lagen

(1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt, 32 § och 49 § 4 mom. uppbördslagen

(1953:272), 5 kap. 12 § lagen (1984:151) om punktskatter och

prisregleringsavgifter, 13 och 14 §§ lagen (1984:668) om uppbörd av

socialavgifter från arbetsgivare, 30 § tullagen (1987:1065), 60 §

fordonsskattelagen (1988:327) och 16 kap. 12 och 13 §§ mervärdesskattelagen

(1994:200) samt kvarskatteavgift och dröjsmålsavgift beräknad enlig

uppbördslagen;

 avgift enligt lagen (1972:435) om överlastavgift;

 avgift enligt 10 kap. plan - och bygglagen (1987:10);

 avgift enligt 10 kap. 7 § utlänningslagen (1989:529);

 avgift enligt 8 kap. 5 § arbetsmiljölagen (1977:1160);

 avgift enligt 26 § arbetstidslagen (1982:673);

-------------------------------------------------------

 avgift

 enligt 22 § tredje stycket

 lagen (1993:737) om

 bostadsbidrag;

 skadestånd, som grundas på lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet

eller annan lag som gäller förhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare,

när skadeståndet avser annat än ekonomisk skada;

 företagsbot enligt 36 § kap. brottsbalken;

 straffavgift enligt 8 kap. 7 § tredje stycket rättegångsbalken;

 belopp för vilket arbetsgivare är betalningsskyldig enligt 75 § uppbördslagen

(1953:272) eller för vilket betalningsskyldighet föreligger på grund av

underlåtenhet att göra avdrag enligt lagen (1982:1006) om avdrags- och

uppgiftsskyldighet beträffande vissa uppdragsersättningar;

 avgift enligt lagen (1976:206) om felparkeringsavgift;

 kontrollavgift enligt lagen (1984:318) om kontrolllavgift vid olovlig

parkering;

 överförbrukningsavgift enligt ransoneringslagen (1978:268);

 vattenföroreningsavgift enlit lagen (1980:424) om åtgärder mot

vattenförorening från fartyg;

 avgift enligt 3 § lagen (1975:85) med bemyndigande att meddela föreskrifter om

in- eller utförsel av varor;

 lagringsavgift enligt lagen (1984:1049) om beredskapslagring av olja och kol

eller lagen (1985:635) om försörjningsberedskap på naturgasområdet;

 avgift enligt 18 § lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa bestämmelser om

elektriska anläggningar;

 kapitalförlust m.m. i vidare mån än som särskilt föreskrivs;

 avgift enligt 10 kap. 5 § lagen (1994:1776) om skatt på energi;

 ingående skatt enligt mervärdesskattelagen (1994:200) för vilken det finns

rätt till avdrag enligt 8 kap. eller rätt till återbetalning enligt 10 kap.

nämnda lag;

 avgift enligt 11 kap. 16 § och 13 kap. 6 a § aktiebolagslagen (1975:1385).

 (Se vidare anvisningarna.)

 69 §3

 På svensk medborgare, som tillhört svensk beskickning hos utländsk makt,

svensk permanent delegation hos mellanstatlig organisation eller lönat svenskt

konsulat eller beskickningens, delegationens eller konsulatets betjäning och som

på grund av sin tjänst varit bosatta utomlands, tillämpas vad i denna lag sägs

angående här i riket bosatt person. Detsamma gäller sådan persons make samt barn

under 18 år, om de har varit svenska medborgare och har bott hos honom.

-------------------------------------------------------

 För

 rektorn, general-

 sekreteraren, medlem av

 lärarkåren eller annan vid

 Europeiska

 universitetsinstitutet, på

 vilken artikel 12 i

 protokollet om Europeiska

 universitetsinstitutets

 immunitet och privilegier

 till konventionen den 19

 april 1972 om grundandet

 av ett europeiskt

 universitetsinstitut skall

 tillämpas, gäller följande.

 Om personen vid tidpunkten

 för tjänstetillträdet hade

 sitt skatterättsliga

 hemvist här i riket och

 endast på grund av sin

 verksamhet i institutets

 tjänst varit bosatt i en

 annan stat inom Europeiska

 unionen, skall han vid

 tillämpning av denna lag

 samt vid tillämpning av

 dubbelbeskattnings-avtal

 mellan den staten och

 Sverige anses som bosatt

 här i riket. Detsamma gäller

 sådan persons make, som

 inte utövar egen

 yrkesverksamhet, samt barn

 som personen har vårdnaden

 om och underhåller.

 I

 artikel 14 i protokollet

 om Europeiska gemen-

 skapernas immunitet och

 privilegier till fördraget

 den 8 april 1965 om

 upprättandet av ett

 gemensamt råd och en

 gemensam kommission för

 Europeiska gemenskaperna

 finns bestämmelser om

 skatterättsligt hemvist för

 gemenskapernas tjänstemän

 och de andra personer som

 artikeln enligt

 protokollet skall tillämpas

 på.

 Anvisningar

 till 23 §

-------------------------------------------------------

 32.4 Den som använt egen 32. Den som använt egen

bil i näringsverksamhet har bil i näringsverksamhet har

rätt till avdrag med 13 rätt till avdrag med 1

kronor för varje körd mil. krona och 30 öre för varje

Det sagda gäller inte om körd kilometer. Det sagda

bilen utgjort tillgång i nä- gäller inte om bilen

ringsverksamheten. utgjort tillgång i

 näringsverksamheten.

-------------------------------------------------------

 En sådan delägare i

 handelsbolag som skall

 uttagsbeskattas för bilförmån

 och som har använt förmåns-

 bilen för resor i nä-

 ringsverksamheten har rätt

 till avdrag för kostnaden

 för dieselolja med 50 öre

 per körd kilometer eller för

 kostnaden för annat driv-

 medel med 80 öre per körd

 kilometer. Detta gäller

 inte om handelsbolaget har

 betalat kostnaden för

 drivmedel.

 till 33 §

 3 b.5 Den som på grund av sitt arbete vistas på annan ort än sin eller sin

familjs hemort, äger rätt till skäligt avdrag för kostnad för en hemresa varje

vecka om avståndet mellan hemorten och arbetsorten är längre än 50 kilometer.

Avdraget gäller endast kostnad för resa inom eller mellan Europeiska unionens

medlemsländer eller EES-länderna.

-------------------------------------------------------

 Avdraget skall i regel Avdraget skall i regel

beräknas efter kostnad för beräknas efter kostnad för

billigaste färdsätt. Avdrag billigaste färdsätt. Avdrag

medges dock för kostnad som medges dock för kostnad som

inte är oskälig för tåg- ellerinte är oskälig för tåg- eller

flygresa. Om godtagbara flygresa. Om godtagbara

allmänna kommunikationer allmänna kommunikationer

saknas får avdrag medges för saknas får avdrag medges för

kostnader för resa med egen kostnader för resa med egen

bil enligt den schablon som bil eller med den skatt-

anges i punkt 4. skyldiges förmånsbil med de

 belopp som anges i punkt

 4. Detsamma gäller den som,

 utan att vara skattskyldig

 för bilförmån, företagit resa

 med förmånsbil för vilken

 sambo eller sådan närstående

 som avses i punkt 14

 trettonde stycket av

 anvisningarna till 32 § är

 skattskyldig.

 3 c.6 Den som använt egen

 bil för resor i tjänsten har

 rätt till avdrag för

 kostnaden med ett belopp

 om 1 krona och 30 öre för

 varje körd kilometer.

-------------------------------------------------------

 3 c. Den som använt egen

bil för resor i tjänsten har

rätt till avdrag för

kostnaden med 1 krona och

30 öre för varje körd

kilometer.

-------------------------------------------------------

 Om en skattskyldig som

 skall beskattas för bilförmån

 använt förmånsbilen vid

 tjänsteresa och betalat

 samtliga de kostnader för

 drivmedlet som är förenade

 med tjänsteresan, har han-

 rätt till avdrag för kost-

 naden för dieselolja med 50

 öre per körd kilometer eller

 för kostnaden för annat

 drivmedel med 80 öre per

 körd kilometer.

 4.7 Även för det fall, att skattskyldig enligt punkt 3 här ovan icke är

berättigad till avdrag för ökade levnadskostnader, äger han dock rätt avdraga

skälig kostnad för resor till och från arbetsplatsen, där denna varit belägen på

sådant avstånd från hans bostad, att han behövt anlita och även anlitat särskilt

fortskaffningsmedel.

-------------------------------------------------------

 Om avståndet mellan den

skattskyldiges bostad och

arbetsplats uppgår till

minst fem kilometer och det

klart framgår att användandet

av egen bil för resa till

och från arbetsplatsen

regelmässigt medför en

tidsvinst på minst två timmar

i jämförelse med allmänt kom-

munikationsmedel medges

avdrag för kostnader för resa

med egen bil. Sådant avdrag

medges också om den

skattskyldige använder bilen

i tjänsten under minst 60

dagar för år räknat för de

dagar som bilen används i

tjänsten. Om bilen används i

tjänsten under minst 160

dagar för år räknat medges

avdrag under alla de dagar

som bilen används för resor

mellan bostad och

arbetsplats. Användningen i

tjänsten beaktas dock endast

om den uppgår till minst 300

mil för år räknat. Avdraget

skall bestämmas enligt-

schablon på grundval av

genomsnittliga kostnader för

mindre bil och med hänsyn

till de kostnader, som är

direkt beroende av körd väg-

sträcka (milbundna

kostnader). Regeringen

eller myndighet som

regeringen bestämmer

fastställer för varje

taxeringsår föreskrifter för

beräkningen av avdrag i

dessa fall.

-------------------------------------------------------

 Om avståndet mellan den

skattskyldiges bostad och

arbetsplats uppgår till

minst fem kilometer och det

klart framgår att användandet

av egen bil för resa till

och från arbetsplatsen

regelmässigt medför en

tidsvinst på minst två timmar

i jämförelse med allmänt kom-

munikationsmedel medges

avdrag för kostnader för resa

med egen bil. Sådant avdrag

medges också om den

skattskyldige använder bilen

i tjänsten under minst 60

dagar för år räknat de dagar

som bilen används i tjänsten.

Om bilen används i tjänsten

under minst 160 dagar för år

räknat medges avdrag under

alla de dagar som bilen

används för resor mellan

bostad och arbetsplats.

Användningen i tjänsten

beaktas dock endast om den

uppgår till minst 300 mil för

år räknat. Avdrag för andra

kostnader än sådana som avses

i femte stycket medges med

1 krona och 30 öre per körd

kilometer.

 För skattskyldig som på grund av ålder, sjukdom eller handikapp är nödsakad

att använda bil tillämpas inte bestämmelserna i andra stycket. Detsamma gäller

skattskyldig som är tvungen att använda större bil på grund av skrymmande last.

 Skattskyldig som haft kostnader för resa inom eller mellan Europeiska unionens

medlemsländer eller EES-länderna i samband med tillträdande eller frånträdande

av anställning eller uppdrag har rätt till skäligt avdrag för kostnaderna.

Härvid gäller vad som sägs i punkt 3 b andra stycket.

 Har den skattskyldige vid resorna haft kostnader för väg-, bro- eller

färjeavgift medges avdrag för den faktiska kostnaden.

-------------------------------------------------------

 Den som är skattskyldig för Om den som är

förmån av fri eller delvis skattskyldig för bilförmån

fri bil medges dock inte har företagit resor som

avdrag för andra kostnader änavses i första eller fjärde

sådana som avses i femte stycket med förmånsbilen

stycket för resor som avses medges avdrag under de

i första stycket, om han har förutsättningar som anges i

företagit resorna med bil denna punkt. Avdrag medges

under den tid förmånen för kostnaden för dieselolja

åtnjutits. med 50 öre per körd

 kilometer och för kostnaden

 för annat drivmedel med 80

 öre per körd kilometer.

 Detsamma gäller den som,

 utan att vara skattskyldig

 för bilförmån, företagit

 resorna med förmånsbil för

 vilken sambo eller sådan

 närstående som avses i punkt

 14 trettonde stycket av

 anvisningarna till 32 § är

 skattskyldig.

 till 42 §

-------------------------------------------------------

 2.8 Värdet av bilförmån

skall för helt år bestämmas

till 0,7 basbelopp med

tillägg av 20 procent av

nybilspriset för årsmodellen.

Värdet får dock inte överstiga

40 procent eller understiga

32 procent av nybilspriset

för årsmodellen.

-------------------------------------------------------

 2. Värdet av bilförmån

exklusive drivmedel skall

för kalenderår bestämmas till

0,3 basbelopp med tillägg av

ett ränterelaterat belopp

och ett prisrelaterat

belopp. Det ränterelaterade

beloppet skall beräknas till

75 procent av statslåneräntan

vid utgången av november må-

nad andra året före

taxeringsåret multiplicerat

med nybilspriset för års-

modellen. Det prisrelate-

rade beloppet skall för en

bil med ett nybilspris för

årsmodellen som uppgår till

högst 7,5 basbelopp beräknas

till 9 procent av

nybilspriset. Överstiger ny-

bilspriset 7,5 basbelopp

skall det prisrelaterade

beloppet bestämmas till 9

procent av 7,5 basbelopp

med tillägg av ett belopp

motsvarande 20 procent av

den del av nybilspriset som

överstiger 7,5 basbelopp.

-------------------------------------------------------

 Är förmånsbilens årsmodell Är förmånsbilens årsmodell

sex år eller äldre skall sex år eller äldre skall

förmånsvärdet också beräknas förmånsvärdet likväl beräknas

enligt första stycket, enligt första stycket. Som

varvid dock som nybilspris nybilspris anses dock ett

anses ett belopp som utgör belopp som utgör 80 procent

70 procent av ett uppskat- av ett uppskattat ny-

tat nybilspris för beskatti- bilspris för beskattnings-

ngsårets årsmodell av de van-årets årsmodell av de van-

ligast förekommande bilarna ligast förekommande bilarna

ägda av juridiska personer. ägda av juridiska personer

Om den skattskyldige begär om inte det verkliga

det skall förmånsvärdet allt-nybilspriset är högre.

jämt beräknas på grundval av

nybilspriset för års-

modellen. Då gäller emel-

lertid inte begränsningen i

första stycket sista me-

ningen om att förmånsvärdet

inte får överstiga 40 procent

av nybilspriset.

 Vid beräkningen av förmånsvärdet enligt första och andra styckena skall till

det angivna nybilspriset i förekommande fall läggas anskaffningskostnaden för

extrautrustning.

-------------------------------------------------------

 Om den skattskyldige be- För den som har kört

kostar allt drivmedel för minst 30 000 kilometer i

det privata nyttjandet av tjänsten med förmånsbilen

förmånsbilen skall förmånsvärdetunder ett kalenderår skall

nedsättas med en femtedel. förmånsvärdet bestämmas till

 75 procent av det värde som

 skulle följa av reglerna i

 första-tredje styckena.

 Om den skattskyldige åtnjuter förmånen endast under en del av året skall

förmånsvärdet beräknat enligt första-fjärde styckena sättas ned med en tolftedel

för varje hel kalendermånad som han inte har åtnjutit förmånen.

 Om bilförmån åtnjutits endast i ringa omfattning skall förmånen inte tas upp

till beskattning.

-------------------------------------------------------

 Om det i bilförmånen ingår

 förmån av fritt eller delvis

 fritt drivmedel för

 förmånsbilen skall denna

 förmån värderas till mark-

 nadsvärdet multiplicerat

 med 1,2. Marknadsvärdet

 skall antas motsvara värdet

 för den mängd drivmedel som

 kan antas ha förbrukats för

 förmånsbilens totala kör-

 sträcka under den tid den

 skattskyldige varit skatt-

 skyldig för förmånsbilen, om

 den skattskyldige inte gör

 sannolikt att förmånsvärdet

 är något annat.

 4.9 Om den skattskyldige utger ersättning för en förmån skall förmånsvärdet,

beräknat enligt punkterna 2 och 3, sättas ned med ersättningens belopp.

-------------------------------------------------------

 Värdet av bilförmån och förmånVärdet av bilförmån och

av fri kost, beräknat enligt förmån av fri kost, beräknat

punkterna 2 och 3, får jämkasenligt punkt 2 första-femte

uppåt eller nedåt, om det styckena eller punkt 3, får

finns synnerliga skäl. Som jämkas uppåt eller nedåt, om

synnerliga skäl för jämkning det finns synnerliga skäl.

nedåt av värdet av bilförmån Som synnerliga skäl för

anses att bilen används som jämkning nedåt av värdet av

arbetsredskap eller att bilförmån anses

tjänstekörningen är omfattande 1. att bilen används

eller att andra sådana som arbetsredskap,

omständigheter föreligger. 2. att bilen används i

 taxinäring och har körts

 minst 6 000 mil i tjänsten

 under kalenderåret och

 dispositionen för privat

 körning i mer än ringa

 utsträckning varit begränsad

 eller

 3. att andra sådana om-

 ständigheter föreligger.

-------------------------------------------------------

 Jämkning nedåt av bilför-

 månsvärdet får också ske när

 bilen ingår i en större

 grupp av bilar som deltar

 i ett test eller liknande

 för utprovning av ny eller

 förbättrande miljö- eller sä-

 kerhetsteknik eller dylikt

 och bilen i det utförandet

 inte finns att köpa på den

 allmänna marknaden inom

 Europeiska unionens

 medlemsländer eller EES-län-

 derna.

 1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997, om inte annat följer av punkt

2-5, och tillämpas första gången vid 1998 års taxering.

 2. De nya bestämmelserna i 69 § träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

 3. De nya bestämmelserna i punkt 32 av anvisningarna till 23 § samt i

punkterna 3 b, 3 c och 4 av anvisningarna till 33 § tillämpas endast i fråga om

kostnader som belöper på körning efter utgången av år 1996.

 4. I fråga om skattskyldig som har inkomst av förvärvskälla i inkomstslaget

näringsverksamhet för vilken beskattningsåret har börjat före den 1 januari 1997

skall dock vid 1998 års taxering avdrag i förvärvskällan medges enligt äldre

bestämmelser enligt schablon som anges i andra stycket punkt 4 av anvisningarna

till 33 § för kostnader som uppkommit före den 1 januari 1997 om avdraget

beräknat enligt nämnda lagrum överstiger 1 krona och 30 öre per kilometer.

 5. Nybilspriset för 1996 års modeller skall fr.o.m. inkomståret 1997 justeras

med hänsyn till de förändringar av försäljningsskatten som skett genom lagen

(1996:833) om ändring i lagen (1996:537) om ändring i lagen (1978:69) om

försäljningsskatt på motorfordon.

1 Senaste lydelse 1995:651.

2 Senaste lydelse 1995:651.

3 Senaste lydelse 1978:925.

4 Senaste lydelse 1993:116.

5 Senaste lydelse 1996:651.

6 Senaste lydelse 1992:1596.

7 Senaste lydelse 1996:651.

8 Senaste lydelse 1993:1515.

9 Senaste lydelse 1993:1515.

 6

2.2 Förslag till lag om ändring i uppbördslagen (1953:272)

 Härigenom föreskrivs att 8 och 10 §§ uppbördslagen (1953:272)1 skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 8 §2

-------------------------------------------------------

 Åtnjuter skattskyldig jämte Åtnjuter skattskyldig

kontant inkomst andra jämte kontant inkomst andra

förmåner skall preliminär A- förmåner skall preliminär A-

skatt beräknas efter skatt beräknas efter

inkomstförmånernas samman- inkomstförmånernas samman-

lagda värde. Har den lagda värde. I fråga om

skattskyldige utgett skattepliktig intäkt i form

ersättning för en förmån skallav rabatt, bonus eller

förmånsvärdet sättas ned med annan förmån, som utges på

ersättningens belopp. grund av kundtrohet eller

 liknande, skall den som

 slutligt har stått för de

 kostnader som ligger till

 grund för förmånen anses som

 utbetalare. Sådan

 skattepliktig intäkt som

 avses i andra meningen

 skall medräknas först när

 utbetalaren har fått

 kännedom om att den

 skattskyldige åtnjutit sådan

 intäkt. Har den

 skattskyldige utgett

 ersättning för en förmån skall

 förmånsvärdet sättas ned med

 ersättningens belopp.

-------------------------------------------------------

 Värdet av bilförmån skall

beräknas enligt punkt 2 av

anvisningarna till 42 §

kommunalskattelagen

(1928:370). Andra stycket

andra meningen av nämnda

anvisningspunkt skall dock

tillämpas endast i fall som

avses i sjätte stycket

nedan. Värdet av reseförmåner

som avses i punkt 6 av

anvisningarna till 42 §

kommunalskattelagen skall

beräknas till det värde som

följer av tredje-femte

styckena samma

anvisningspunkt. Värdet av

förmån av räntefritt lån eller

lån där räntan understiger

marknadsräntan skall beräknas

enligt punkt 10 tred-

je-femte styckena av an-

visningarna till 32 §

kommunalskattelagen.

-------------------------------------------------------

 Värdet av bilförmån skall

beräknas enligt punkt 2 av

anvisningarna till 42 §

kommunalskattelagen

(1928:370). Värdet av

reseförmåner som avses i

punkt 6 av anvisningarna

till 42 §

kommunalskattelagen skall

beräknas till det värde som

följer av tredje-femte

styckena samma

anvisningspunkt. Värdet av

förmån av räntefritt lån eller

lån där räntan understiger

marknadsräntan skall beräknas

enligt punkt 10 tred-

je-femte styckena av anvis-

ningarna till 32 § kommunal-

skattelagen.

 Värdet av förmån av bostad som är belägen här i riket och som inte är

semesterbostad skall beräknas enligt följande grunder. Riket delas in i områden

som är väsentligen enhetliga i fråga om boendekostnader. Förmånsvärdet av en

bostad inom varje område skall bestämmas till det genomsnittliga värdet beräknat

per kvadratmeter bostadsyta för jämförbara bostäder inom området. Om bostaden är

belägen utom tätort med närmaste omgivning skall dock värdet bestämmas till det

lägsta av nämnda genomsnittsvärden reducerat med tio procent.

 Värdet av annan förmån än som avses i andra och tredje styckena skall beräknas

enligt 42 § andra stycket kommunalskattelagen samt punkt 1 andra och tredje

styckena och punkt 3 av anvisningarna till den paragrafen.

-------------------------------------------------------

 Föreligger fall som avses Föreligger fall som

i punkt 4 andra stycket av avses i punkt 4 andra

anvisningarna till 42 § stycket av anvisningarna

kommunalskattelagen får till 42 § kommunalskat-

skattemyndigheten bestämma telagen får skattemyndig-

värdet av förmånen med hänsynheten i fråga om förmån av

härtill. fri kost bestämma värdet av

 förmånen med hänsyn härtill.

 Om skattemyndigheten bestämt värdet av förmånen enligt bestämmelserna i 5 §

andra stycket lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare

skall detta värde användas även vid beräkning av preliminär A-skatt.

 10 §3

 Preliminär A-skatt skall beräknas på ersättningar för ökade levnadskostnader,

som lämnas vid sådan tjänsteresa som avses i punkt 3 av anvisningarna till 33 §

kommunalskattelagen (1928:370) och för vilken rätten till avdrag för kostnaderna

vid mottagarens inkomsttaxering anges i nämnda punkt, endast till den del

ersättningarna överstiger de schablonbelopp som anges i nämnda lagrum eller,

såvitt gäller kostnad för logi, den faktiska utgiften.

-------------------------------------------------------

 På ersättning för ökade

levnadskostnader som lämnas

vid sådan tjänsteresa för

vilken rätten till avdrag för

kostnaderna vid mottagarens

inkomsttaxering anges i

punkt 3 a av anvisningarna

till 33 § kommunalskat-

telagen skall preliminär A-

skatt beräknas endast till

den del ersättningen

överstiger de schablonbelopp

som anges i nämnda lagrum. I

den mån ersättning för ökade

levnadskostnader under

tjänsteresa utgår för längre

tid än två år på en och samma

ort skall dock preliminär A-

skatt beräknas på hela ersätt-

ningen såvida inte

skattemyndigheten på ansökan

av den som betalar ut

ersättningen beslutar att

vad som sägs i första

meningen i detta stycke

skall gälla även för viss

längre tid än två år.

-------------------------------------------------------

 På ersättning för ökade

levnadskostnader som lämnas

vid sådan tjänsteresa för

vilken rätten till avdrag för

kostnaderna vid mottagarens

inkomsttaxering anges i

punkt 3 a av anvisningarna

till 33 §

kommunalskattelagen skall

preliminär A-skatt beräknas

endast till den del

ersättningen överstiger de

schablonbelopp som anges i

nämnda lagrum. I den mån

ersättning för ökade

levnadskostnader under

tjänsteresa utgår för längre

tid än två år eller, i fall

som avses i punkt 3 andra

stycket sjunde och åttonde

meningarna av anvisningarna

till 33 § kommunalskatte-

lagen, tre år på en och samma

ort skall dock preliminär A-

skatt beräknas på hela

ersättningen såvida inte

skattemyndigheten på ansökan

av den som betalar ut

ersättningen beslutar att

vad som sägs i första

meningen i detta stycke

skall gälla även för viss

längre tid.

-------------------------------------------------------

 I fråga om ersättning för I fråga om ersättning för

resa med egen bil i tjänsten resa med egen bil i tjäns-

gäller att preliminär A-skattten gäller att preliminär A-

beräknas på ersättningen skatt beräknas på

endast till den del den ersättningen endast till

överstiger det i punkt 3 c den del den överstiger det

av anvisningarna till 33 § i punkt 3 c första stycket

kommunalskattelagen angivna av anvisningarna till 33 §

beloppet. kommunalskattelagen

 angivna beloppet. I fråga

 om kostnadsersättning för

 drivmedel för resa med för-

 månsbil i tjänsten gäller att

 preliminär A-skatt beräknas

 på ersättningen endast till

 den del den överstiger de i

 punkt 3 c andra stycket

 av anvisningarna till 33 §

 kommunalskattelagen an-

 givna beloppen.

 Beträffande annan skattepliktig ersättning för kostnader som är förenade med

tjänsten beräknas preliminär A-skatt endast om det är uppenbart att ersättningen

avser kostnader som inte är avdragsgilla vid mottagarens inkomsttaxering eller

att den överstiger avdragsgillt belopp. I sådant fall beräknas skatten på hela

ersättningen respektive den del av ersättningen som överstiger det avdragsgilla

beloppet.

 Preliminär A-skatt skall inte utgå för:

 a) familjebidrag till den som tjänstgör inom totalförsvaret;

 b) ränta eller utdelning som tillkommer en annan juridisk person än svenskt

dödsbo eller en fysisk person som inte är bosatt i Sverige;

 c) ränta eller utdelning som enligt dubbelbeskattningsavtal är helt undantagen

från beskattning i Sverige;

 d) ränta på förfogarkonto som avses i 3 kap. 57 § lagen (1990:325) om själv-

deklaration och kontrolluppgifter, om räntan inte uppgår till 1 000 kronor;

 e) ränta på konto för klientmedel;

 f) ränta som ingår i belopp som redovisats enligt 3 kap. 22 § sista stycket

lagen om sjävdeklaration och kontrolluppgifter;

 g) ersättning till en och samma idrottsutövare från en sådan ideell förening

som avses 7 § 5 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt och som har till

huvudsakligt syfte att främja idrottslig verksamhet, om ersättningen från

föreningen under året inte uppgått till ett halvt basbelopp enligt lagen

(1962:381) om allmän försäkring;

-------------------------------------------------------

 h) förmån av fri resa inom h) förmån av fri resa

Europeiska unionens inom eller mellan

medlemsländer eller EES- Europeiska unionens

länderna i samband med medlemsländer eller EES-

tillträdande eller länderna i samband med

frånträdande av anställning tillträdande eller

eller uppdrag eller frånträdande av anställning

ersättning för sådan resa; eller uppdrag eller

eller ersättning för kostnad för

 sådan resa; eller

 i) ränta eller utdelning för vilken kontrolluppgift skall lämnas enligt sådan

förbindelse som avses i 3 kap. 32 b § lagen om självdeklaration och

kontrolluppgifter.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997 och tillämpas första gången i

fråga om preliminär skatt för år 1997.

1Lagen omtryckt 1991:97.

Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:771.

2Senaste lydelse 1996:652.

3Senaste lydelse 1996:652.

 7

2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1990:325) om självdeklaration och

kontrolluppgifter

 dels att 2 kap. 13, 19 och 20 §§ samt 3 kap. 4, 5 och 7 §§ skall ha följande

lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny bestämmelse, 3 kap. 4 a §, av

följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 kap.

 13 §1

 Särskild självdeklaration skall lämnas om

 1. den skattskyldige är annan juridisk person än dödsbo,

 2. den skattskyldige är skyldig att i självdeklaration lämna uppgift om

inkomst av näringsverksamhet,

-------------------------------------------------------

 3. den skattskyldige är 3. den skattskyldige är

företagsledare eller delägareföretagsledare eller

i fåmansföretag, fåmansägt delägare i fåmansföretag,

handelsbolag, företag som fåmansägt handelsbolag,

enligt 3 § 12 mom. nionde företag som enligt 3 § 12 a

stycket lagen (1947:576) om mom. tredje stycket lagen

statlig inkomstskatt skall (1947:576) om statlig

behandlas som fåmansföretag inkomstskatt skall

eller, om uppgifter skall behandlas som fåmansföretag

lämnas enligt 24 §, i företageller, om uppgifter skall

som upphört att vara sådant lämnas enligt 24 §, i företag

företag, som upphört att vara sådant

 företag,

 4. den skattskyldige enligt 14 kap. 3 § mervärdesskattelagen (1994:200) är

skyldig att redovisa utgående och ingående mervärdesskatt i sin

självdeklaration,

 5. den skattskyldige inte varit bosatt i Sverige under hela beskattningsåret,

eller

 6. den skattskyldige inte mottagit förtryckt blankett för förenklad

självdeklaration senast den 15 april taxeringsåret.

 19 §2

-------------------------------------------------------

 Den som har inkomst av Den som har inkomst av

näringsverksamhet skall, om näringsverksamhet skall, om

inte annat framgår av 25 §, iinte annat framgår av 20

sin självdeklaration för eller 25 §, i sin

varje förvärvskälla från självdeklaration för varje

bokföringen lämna uppgifter förvärvskälla från bokföringen

om varje slag av lämna uppgifter om varje

 slag av

 1. intäkter, kostnader, bokslutsdispositioner, skatter och skattemässiga

avsättningar,

 2. tillgångar, skulder, avsättningar, obeskattade reserver och eget kapital.

 Uppgifter skall vidare lämnas om

 1. arten och omfattningen av verksamheten,

 2. hur värdesättningen på lager samt fordringar skett,

 3. hur det bokföringsmässiga vinstresultatet justerats för att överensstämma

med de för den skattemässiga inkomstberäkningen stadgade grunderna,

 4. hur avdrag för värdeminskning beräknats,

 5. vad den skattskyldige satt in i form av pengar i näringsverksamheten eller

tagit ut ur näringsverksamheten i varor, pengar eller annat eller på annat sätt

använt för att betala levnadskostnader eller för andra utgifter, som inte är

hänförliga till omkostnader i verksamheten, samt om andra förmåner som den

skattskyldige fått av verksamheten,

 6. ändrade redovisningsprinciper samt

 7. under året anskaffade och försålda anläggningstillgångar.

 Juridisk person som omfattas av 2 § 6 a mom. lagen (1947:576) om statlig

inkomstskatt skall lämna uppgift om beslut om utdelning eller annat förfogande

över uppkommen vinst.

 Fysisk person och dödsbo skall lämna uppgift om fördelningsunderlag enligt 2 §

lagen (1993:1536) om räntefördelning vid beskattning vid utgången av närmast

föregående beskattningsår samt motsvarande belopp vid beskattningsårets utgång.

 Har makar tillsammans deltagit i näringsverksamhet behöver uppgifter som avses

i första och andra styckena endast lämnas av en av makarna. Var och en av

makarna skall dock lämna uppgifter om arten och omfattningen av sitt arbete i

verksamheten samt de övriga uppgifter som behövs för tillämpningen av

anvisningarna till 52 § kommunalskattelagen.

 Om det finns särskilda skäl, får skattemyndigheten på ansökan av den

deklarationsskyldige medge att de uppgifter som avses i första stycket 1 lämnas

i sammansatta poster. Ett sådant medgivande får omfatta en tid av högst tre år

åt gången. En ansökan skall ha kommit in till skattemyndigheten före ingången av

taxeringsåret.

 Uppgifter som avses i första och andra styckena skall lämnas på blankett

enligt fastställt formulär eller, efter särskilt medgivande av Riksskatteverket

eller myndighet som Riksskatteverket bestämmer, på annat lämpligt sätt.

 20 §3

-------------------------------------------------------

 Företag som omfattas av

 lagen (1995:1559) om

 årsredovisning i

 kreditinstitut och

 värdepappersbolag eller

 lagen (1995:1560) om

 årsredovisning i

 försäkringsföretag skall, i

 stället för att lämna sådana

 uppgifter som anges i 19 §

 första stycket, till sin

 självdeklaration foga sin

 årsredovisning.

 Utländskt skadeförsäkringsföretag som drivit försäkringsrörelse i Sverige,

skall i stället för vad som anges i 19 § i självdeklarationen lämna uppgift om

premieinkomsten i Sverige.

 Den som enligt 2 § 7 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt skall

schablonbeskattas för intäkt av fastighet skall, såvitt gäller

fastighetsinnehavet, i stället för vad som anges i 19 § i självdeklarationen

lämna uppgift om de intäkter och omkostnader som anges i förstnämnda lagrum.

 3 kap.

 4 §4

-------------------------------------------------------

 Kontrolluppgifter om lön, Kontrolluppgifter om lön,

arvode, andra ersättningar arvode, andra ersättningar

eller förmåner som utgör eller förmåner som utgör

skattepliktig intäkt av skattepliktig intäkt av

tjänst skall lämnas av den tjänst skall lämnas av den

som betalat ut beloppet som betalat ut beloppet

eller gett ut förmånen. eller gett ut förmånen.

 Kontrolluppgift avseende

 skattepliktig intäkt av

 tjänst i form av rabatt,

 bonus eller annan förmån,

 som ges ut på grund av

 kundtrohet eller liknande,

 skall dock lämnas av den

 som slutligt har stått för

 de kostnader som ligger

 till grund för förmånen, om

 denne är någon annan än den

 som är skattskyldig för

 förmånen .

-------------------------------------------------------

 Kontrolluppgifter skall Kontrolluppgifter skall

lämnas för den som av den lämnas för den som har fått

uppgiftsskyldige har fått skattepliktigt belopp

skattepliktigt belopp eller eller skattepliktig förmån

skattepliktig förmån. som avses i första stycket.

 Uppgiftsskyldighet enligt första och andra styckena föreligger även i fråga om

ersättning eller förmån som mottagaren får för arbete och som för honom utgör

intäkt av näringsverksamhet om inte mottagaren antingen har enbart en F-

skattesedel eller både en F-skattesedel och en A-skattesedel och skriftligen

åberopat F-skattesedeln samt för sådan ersättning från arbetsgivare som enligt 3

§ 3 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt beskattas som inkomst av

kapital.

 Uppgiftsskyldighet föreligger inte i fråga om ersättning eller förmån som

enligt 2 kap. 24 § skall redovisas i självdeklaration.

 Kontrolluppgift skall ta upp utgiven ersättning eller förmån samt avdragen

preliminär skatt. Av kontrolluppgiften skall framgå hur stor del av

skatteavdraget som avser allmänna egenavgifter som den uppgiftsskyldige

redovisat enligt bestämmelserna i 43 § 1 mom. uppbördslagen (1953:272). I 6-12

§§ lämnas närmare föreskrifter om vad som skall iakttas när kontrolluppgift

lämnas.

-------------------------------------------------------

 4 a §

 Om

 kontrolluppgiftsskyldighet

 föreligger enligt 4 § första

 stycket andra meningen,

 skall den som

 kontrolluppgiften avser

 till den

 kontrolluppgiftsskyldige på

 annat sätt än muntligen lämna

 uppgift om förmånens art och

 omfattning och under

 vilken månad denna

 åtnjutits. Uppgifterna

 skall lämnas senast månaden

 efter det att förmånen

 åtnjutits.

 5 §5

 Uppgiftsskyldighet enligt 4 § föreligger först efter föreläggande av

skattemyndigheten beträffande

 1. ersättning och förmån med anledning av tillfälligt arbete, som getts ut av

fysisk person eller dödsbo och inte utgör omkostnad i näringsverksamhet, om

avdrag för preliminär A-skatt inte har gjorts och det som mottagaren sammanlagt

fått haft ett lägre värde än 1 000 kronor för hela året,

 2. ersättning och förmån med anledning av tillfälligt arbete i andra fall än

som avses i 1 om det som mottagaren sammanlagt fått haft ett lägre värde än 100

kronor för hela året,

 3. följande slag av ersättningar om det har angetts i kontrolluppgiften att

sådan ersättning har lämnats

 a) kostnadsersättning för resa i tjänsten med allmänt kommunikationsmedel,

hyrbil eller taxi, motsvarande gjorda utlägg,

 b) kostnadsersättning för logi vid sådan resa i tjänsten som avses i punkt 3

av anvisningarna till 33 § kommunalskattelagen (1928:370), motsvarande gjorda

utlägg,

 c) representationsersättning, motsvarande gjorda utlägg,

-------------------------------------------------------

 d) ersättning för ökade lev-

nadskostnader vid sådan resa

i tjänsten som avses i

punkterna 3 och 3 a av

anvisningarna till 33 §

kommunalskattelagen eller

för kostnader för resa med

egen bil i tjänsten, i den

mån ersättningarna enligt 10 §

första-tredje styckena

uppbördslagen (1953:272)

inte skall ligga till grund

för beräkning av preliminär A-

skatt.

-------------------------------------------------------

 d) ersättning för ökade lev-

nadskostnader vid sådan resa

i tjänsten som avses i punk-

terna 3 och 3 a av anvis-

ningarna till 33 § kommu-

nalskattelagen eller för

kostnader för resa med egen

bil i tjänsten eller

kostnader för drivmedel för

bilförmånshavares resa med

förmånsbilen i tjänsten i den

mån ersättningarna enligt 10 §-

första-tredje styckena upp-

bördslagen (1953:272) inte

skall ligga till grund för

beräkning av preliminär A-

skatt.

-------------------------------------------------------

 7 §6

-------------------------------------------------------

 Värdet av förmåner som utgåttVärdet av förmåner som

i annat än pengar skall utgått i annat än pengar

beräknas i enlighet med skall beräknas i enlighet

bestämmelserna i med bestämmelserna i

kommunalskattelagen kommunalskattelagen

(1928:370). Vid beräkning av (1928:370). Vid beräkning

värdet av bilförmån och av värdet av bilförmån och

kostförmån skall dock kostförmån skall dock

bestämmelserna i punkt 2 bestämmelserna i punkt 4

andra stycket andra andra eller tredje stycket

meningen och punkt 4 andra av anvisningarna till 42 §

stycket av anvisningarna nämnda lag tillämpas endast

till 42 § nämnda lag tillämpasi enlighet med beslut av

endast i enlighet med skattemyndigheten med stöd

beslut av skattemyndigheten av 5 § andra stycket lagen

med stöd av 5 § andra stycket(1984:668) om uppbörd av

lagen (1984:668) om uppbörd socialavgifter från

av socialavgifter från arbetsgivare. Värdet av

arbetsgivare. Värdet av annan bostadsförmån här i

annan bostadsförmån här i riket än förmån av

riket än förmån av semesterbostad skall

semesterbostad skall beräknas i enlighet med

beräknas i enlighet med bestämmelserna i 8 § tredje

bestämmelserna i 8 § tredje och sjätte styckena

och sjätte styckena uppbördslagen (1953:272).

uppbördslagen (1953:272).

 Om värdet av en förmån justerats enligt 5 § andra stycket lagen om uppbörd av

socialavgifter från arbetsgivare skall anges att justering skett.

 Det sammanlagda värdet av förmåner skall anges särskilt för sig.

-------------------------------------------------------

 I fråga om bilförmån skall

 uppgift lämnas om

 1. bilens

 modellbeteckning och

 årsmodell,

 2. nedsättning av

 bilförmånsvärdet på grund av

 att den skattskyldige

 utgett ersättning för

 förmånen,

 3. antal kilometer

 tjänstekörning som ersättning

 för kostnader för drivmedel

 för resa i tjänsten med

 förmånsbil avser.

-------------------------------------------------------

 4. i fall förmån av fritt

eller delvis fritt

drivmedel enligt punkt 2

sjunde stycket av

anvisningarna till 42 §

kommunalskattelagen har

utgått.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997 och tillämpas såvitt avser 2 kap.

13, 19 och 20 §§ första gången vid 1997 års taxering och i övrigt första gången

vid 1998 års taxering.

1Senaste lydelse 1996:655.

2Senaste lydelse 1995:1616.

3Senaste lydelse 1991:1903.

4Senaste lydelse 1994:1680.

5Senaste lydelse 1992:681.

6Senaste lydelse 1995:653.

 8

2.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1981:691) om

socialavgifter

 Härigenom föreskrivs att 1 kap. 2 § lagen (1981:691) om socialavgifter1 skall

ha följande lydelse.

---------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 kap.

 2 §2

 Avgifterna utgörs av arbetsgivaravgifter och egenavgifter. Arbetsgivaravgifter

skall betalas av den som är arbetsgivare och egenavgifter av den som är

försäkrad enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring och har inkomst av annat

förvärvsarbete som avses 3 kap. 2 § eller 2 a § eller 11 kap. 3 § nämnda lag.

Med inkomst av annat förvärvsarbete enligt 3 kap. 2 § och 2 a § lagen om allmän

försäkring skall även likställas inkomst för eget arbete i form av andra

skattepliktiga förmåner än pengar.

-------------------------------------------------------

 Vid tillämpning av denna Vid tillämpning av denna

lag skall, även om ett lag skall, även om ett

anställningsförhållande inte anställningsförhållande inte

föreligger, den som har föreligger, den som har

utgett sådan ersättning som utgett sådan ersättning som

enligt bestämmelserna i 3 enligt bestämmelserna i 3

kap. 2 § andra stycket eller kap. 2 § andra stycket

11 kap. 2 § första stycket m,eller 11 kap. 2 § första

andra stycket och femte stycket m, andra och femte

stycket lagen om allmän styckena lagen om allmän

försäkring är att hänföra tillförsäkring är att hänföra till

inkomst av anställning inkomst av anställning

anses som arbetsgivare. Med anses som arbetsgivare.

inkomst av anställning Med inkomst av anställning

enligt 3 kap. 2 § lagen om enligt 3 kap. 2 § lagen om

allmän försäkring skall i allmän försäkring skall i

denna lag likställas inkomst denna lag likställas

i form av andra inkomst i form av andra

skattepliktiga förmåner än skattepliktiga förmåner än

pengar samt kostnadsersätt- pengar samt kostnadser-

ning som inte enligt 10 § sättning som inte enligt 10 §

uppbördslagen (1953:272) uppbördslagen (1953:272)

undantas vid beräkning av undantas vid beräkning av

preliminär A-skatt. Vid preliminär A-skatt. I fråga

tillämpning av denna lag om skattepliktig intäkt av

gäller vidare vad som i 22 c §tjänst enligt

lagen (1984:668) om uppbörd kommunalskattelagen

av socialavgifter från (1928:370) i form av

arbetsgivare sägs om rabatt, bonus eller annan

iakttagande av förhands- förmån som ges ut på grund av

besked. kundtrohet eller liknande,

 skall den som slutligt har

 stått för de kostnader som

 ligger till grund för

 förmånen, anses som

 arbetsgivare, om denne är

 någon annan än den som är

 skattskyldig för förmånen.

 Vid tillämpning av denna

 lag gäller vidare vad som i

 22 c § lagen (1984:668) om

 uppbörd av socialavgifter

 från arbetsgivare sägs om

 iakttagande av förhands-

 besked.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997.

1 Lagen omtryckt 1989:633.

2Lydelse enligt prop. 1995/96:209 (senaste lydelse 1992:633).

 9

2.5 Förslag till lag om ändring i lagen (1984:668) om

uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare

 Härigenom föreskrivs att 4 och 5 §§ lagen (1984:668) om uppbörd av

socialavgifter från arbetsgivare1 skall ha följande lydelse.

-------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

-------------------------------------------------------

 4 §2

-------------------------------------------------------

 En arbetsgivare är skyldig En arbetsgivare är

att för varje månad lämna skyldig att för varje månad

redovisning för utgiven lön lämna redovisning för

och för summan av utgiven lön och för summan

arbetsgivaravgifterna. Som av arbetsgivaravgifterna.

lön anses också förskott på lön.Sådan skattepliktig förmån

I fråga om redovisning skall som avses i 1 kap. 2 §

bestämmelserna i andra stycket tredje

uppbördslagen (1953:272) om meningen lagen (1981:691)

uppbördsdeklaration om socialavgifter skall

tillämpas. anses utgiven den månad som

 arbetsgivaren har fått

 kännedom om att förmånen

 åtnjutits. Som lön anses

 också förskott på lön. I fråga

 om redovisningen skall

 bestämmelserna i

 uppbördslagen (1953:272) om

 uppbördsdeklaration

 tillämpas.

 När avgiftsskyldighet har inträtt för en arbetstagares lön skall redovisningen

omfatta också den lön som utbetalats till arbetstagaren tidigare under

utgiftsåret.

5 §3

-------------------------------------------------------

 Skattepliktiga förmåner skall tas upp till ett värde som bestäms i enlighet

med 8 § första-fjärde styckena uppbördslagen (1953:272).

 Om det föreligger fall som avses i punkt 4 andra stycket av anvisningarna till

42 § kommunalskattelagen (1928:370), eller sådant fall att den skattskyldige

skulle kunna få förmånsvärdet bestämt med stöd av punkt 2 andra stycket andra

meningen av samma anvisningar, får skattemyndigheten på framställlning av

arbetsgivaren bestämma värdet av förmånen med hänsyn härtill. Motsvarande gäller

om bostadsförmånsvärde som bestäms enligt 8 § tredje stycket uppbördslagen

avviker med mer än 10 procent från det värde som följer av 42 § första stycket

kommunalskattelagen. Arbetsgivaren skall underrätta arbetstagare som berörs av

skattemyndighetens beslut.

-------------------------------------------------------

 Skattepliktiga förmåner

skall tas upp till ett värde

som bestäms i enlighet med

8 § första-fjärde styckena

uppbördslagen (1953:272).

Sådan drivmedelsförmån som

avses i punkt 2 sjunde

stycket av anvisningarna

till 42 §

kommunalskattelagen

(1928:370) skall dock

värderas till marknadsvärdet.

 Om det föreligger fall som

avses i punkt 4 andra eller

tredje stycket av

anvisningarna till 42 §

kommunalskattelagen får

skattemyndigheten på

framställning av

arbetsgivaren bestämma värdet

av förmånen med hänsyn härtill.

Motsvarande gäller om

bostadsförmånsvärde som bestäms

enligt 8 § tredje stycket

uppbördslagen avviker med

mer än 10 procent från det

värde som följer av 42 § första

stycket

kommunalskattelagen.

Arbetsgivaren skall

underrätta arbetstagare som

berörs av skattemyndighetens

beslut.

-------------------------------------------------------

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997 och tillämpas på förmån som

åtnjuts efter ikraftträdandet.

1Lagen omtryckt 1991:98.

2Senaste lydelse 1994:1979.

3Senaste lydelse 1995:652.

 10

2.6 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:659) om

särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster

 Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa

förvärvsinkomster1 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

1 §2

 Särskild löneskatt skall för varje år betalas till staten med 23,52 procent på

 1. lön eller annan ersättning till arbetstagare som vid årets ingång är 65 år

eller äldre,

 2. ersättning som utfaller enligt kollektivavtalsgrundad

avgångsbidragsförsäkring som tecknas av arbetsgivare till förmån för

arbetstagare,

 3. avgångsersättning som annorledes än på grund av kollektivavtalsgrundad

avgångsbidragsförsäkring utbetalas av staten, kommun eller kommunalförbund som

arbetsgivare eller av Svenska kommunförbundet, Landstingsförbundet, Svenska

kyrkans församlings- och pastoratsförbund, det för kommunerna och landstingen

gemensamma organet för administration av personalpension eller Sjukvårdens och

socialvårdens planerings- och rationaliseringsinstitut, under förutsättning att

arbetsgivaren tillämpar kommunalt pensionsavtal eller av annan arbetsgivare,

under förutsättning att arbetsgivaren tillämpar kommunalt pensionsavtal och att

borgen tecknats i enlighet med vad som anges i punkt 20 e första stycket b av

anvisningarna till 23 § kommunalskattelagen (1928:370),

 4. avgångsersättning som omfattas av s.k. trygghetsavtal,

 5. ersättning som utgår enligt gruppsjukförsäkring som åtnjuts enligt grunder

som fastställts i kollektivavtal mellan arbetsmarknadens huvudorganisationer

till den del ersättningen utgör komplement till förtidspension eller till

sjukbidrag,

 6. ersättning som utgår på grund av ansvarighetsförsäkring som åtnjuts enligt

grunder som fastställts i kollektivavtal mellan arbetsmarknadens

huvudorganisationer till den del ersättningen utgår i form av engångsbelopp som

inte utgör kompensation för mistad inkomst.

-------------------------------------------------------

 Skattskyldig är den som Skattskyldig är den som

utgett sådan ersättning som utgett sådan ersättning som

avses i första stycket. avses i första stycket. I

 fråga om sådan för mottagaren

 skattepliktig intäkt av

 tjänst i form av rabatt,

 bonus eller annan förmån,

 som ges ut på grund av

 kundtrohet eller liknande,

 skall den som slutligt har

 stått för de kostnader som

 ligger till grund för

 förmånen anses som

 skattskyldig enligt denna

 lag, om inte denne är den

 som är skattskyldig till

 inkomstskatt för förmånen.

 Vid bestämmande av skatteunderlaget tillämpas bestämmelserna i 2 kap. 3-5 §§

lagen (1981:691) om socialavgifter med undantag av 4 § första stycket 2 och 13.

 Vid bestämmande av skatteunderlaget enligt första stycket 6 skall bortses från

ersättning för arbetsskada som inträffat före utgången av juni 1993 om

ersättningen avser tid därefter samt från ersättning för arbetsskada som

inträffat före utgången av år 1992 om skadan anmälts till allmän

försäkringskassa efter utgången av juni 1993. Detta gäller dock endast

ersättning som för en och samma arbetstagare beräknas på lönedelar som inte

överstiger sju och en halv gånger basbeloppet enligt 1 kap. 6 § lagen (1962:381)

om allmän försäkring.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997 och tillämpas på lön eller annan

ersättning som utbetalas efter utgången av år 1996.

1Lydelse enligt prop. 1995/96:209 (senaste lydelse 1996:656).

 11

2.7 Förslag till lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän

 försäkring

 Härigenom föreskrivs att 3 kap. 2 a § och 11 kap. 2 § lagen (1962:381) om

allmän försäkring1 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

3 kap.

2 a §2

 Vid beräkning av sjukpenninggrundande inkomst skall ersättning från en

arbetsgivare som är bosatt utomlands eller är en utländsk juridisk person anses

som inkomst av annat förvärvsarbete, om ersättningen avser arbete som utförts

inom riket samt arbetsgivaren och arbetstagaren träffat överenskommelse om att

ersättningen skall hänföras till sådan inkomst.

-------------------------------------------------------

 Vid beräkning av Vid beräkning av

sjukpenninggrundande sjukpenninggrundande

inkomst skall som inkomst inkomst skall som inkomst

av annat förvärvsarbete ocksåav annat förvärvsarbete också

anses ersättning som utgör anses ersättning som utgör

skattepliktig inkomst av skattepliktig inkomst av

tjänst enligt tjänst enligt

kommunalskattelagen kommunalskattelagen

(1928:370) och som, utan (1928:370) och som, utan

att anställningsförhållande att anställningsförhållande

förelegat, utbetalas av förelegat, utbetalas av

fysisk person bosatt fysisk person bosatt

utomlands eller utländsk utomlands eller utländsk

juridisk person. juridisk person. Detta

 gäller dock inte i fråga om

 sådan skattepliktig intäkt

 som avses i 11 kap. 2 §

 första stycket tredje

 meningen.

 Som inkomst av annat förvärvsarbete räknas dessutom ersättning för arbete

under förutsättning att ersättningen betalas ut

 1. till mottagare som har en F-skattesedel antingen när ersättningen bestäms

eller när den betalas ut,

 2. till mottagare som har en A-skattesedel eller som saknar skattsedel på

preliminär skatt om ersättningen tillsammans med annan ersättning för arbete

från samma utbetalare under inkomståret kan antas komma att understiga 10 000

kronor och utbetalaren är en fysisk person eller ett dödsbo samt vad som

utbetalats inte utgör utgift i en av utbetalaren bedriven näringsverksamhet,

 3. till delägare i handelsbolag av bolaget,

 4. till medlem i europeisk ekonomisk intressegruppering av grupperingen.

 12

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 Om i fall som avses i tredje stycket 1 mottagaren har både en F-skattesdel och

en A-skattesedel, räknas ersättningen som inkomst av annat förvärvsarbete bara

om F-skattesedeln skriftligen åberopas.

11 kap.

2 §3

-------------------------------------------------------

 Med inkomst av anställning Med inkomst av

avses lön eller annan anställning avses lön eller

ersättning i pengar eller annan ersättning i pengar

andra skattepliktiga eller andra skattepliktiga

förmåner, som en försäkrad harförmåner, som en försäkrad har

fått såsom arbetstagare i fått såsom arbetstagare i

allmän eller enskild tjänst. allmän eller enskild tjänst.

Med lön likställs Med lön likställs

kostnadsersättning som inte kostnadsersättning som inte

enligt 10 § uppbördslagen enligt 10 § uppbördslagen

(1953:272) undantas vid (1953:272) undantas vid

beräkning av preliminär A- beräkning av preliminär A-

skatt. Till sådan inkomst skatt. Sådan skattepliktig

räknas dock inte från en och intäkt i form av rabatt,

samme arbetsgivare utgiven bonus eller annan förmån som

lön som under ett år ej utgår på grund av kundtrohet

uppgått till 1 000 kronor. eller liknande, skall också

Till sådan inkomst räknas anses som inkomst av

inte heller intäkt som avses anställning, om den som

i 32 § 1 mom. första stycket slutligt har stått för de

h och i kommunalskattelagen kostnader som ligger till

(1928:370) eller sådan grund för förmånen är någon

ersättning som anges i 1 § annan än den som är

första stycket 2-6 och fjärdeskattskyldig för förmånen.

stycket lagen (1990:659) om Till sådan inkomst räknas

särskild löneskatt på vissa dock inte från en och samme

förvärvsinkomster. I fråga omarbetsgivare utgiven lön

arbete som har utförts som under ett år ej uppgått

utomlands bortses vid till 1 000 kronor. Till

beräkningen av pensions- sådan inkomst räknas inte

grundande inkomst från sådanaheller intäkt som avses i

lönetillägg som betingas av 32 § 1 mom. första stycket h

ökade levnadskostnader och och i kommunalskattelagen

andra särskilda förhållanden i(1928:370) eller sådan

sysselsättningslandet. Såsom ersättning som anges i 1 §

inkomst av anställning anses första stycket 2-6 och

även fjärde stycket lagen

 (1990:659) om särskild

 löneskatt på vissa

 förvärvsinkomster. I fråga om

 arbete som har utförts

 utomlands bortses vid

 beräkningen av

 pensionsgrundande inkomst

 från sådana lönetillägg som

 betingas av ökade

 levnadskostnader och andra

 särskilda förhållanden i

 sysselsättningslandet. Såsom

 inkomst av anställning

 anses även

 a) sjukpenning och rehabiliteringspenning enligt denna lag samt sjukpenning

enligt lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring eller motsvarande ersättning

som utgår enligt annan författning eller på grund av regeringens förordnande, i

den mån ersättningen träder i stället för försäkrads inkomst såsom arbetstagare

i allmän eller enskild tjänst,

 b) föräldrapenningförmåner,

 c) vårdbidrag enligt 9 kap. 4 §, i den mån bidraget inte är ersättning för

merkostnader,

 d) dagpenning från erkänd arbetslöshetskassa,

 e) kontant arbetsmarknadsstöd enligt lagen (1973:371) om kontant

arbetsmarknadsstöd,

 f) utbildningsbidrag under arbetsmarknadsutbildning och yrkesinriktad

rehabilitering i form av dagpenning,

 g) korttidsstudiestöd, vuxenstudiebidrag och utbildningsarvode enligt

studiestödslagen (1973:349),

 h) delpension enligt lagarna (1975:380) och (1979:84) om

delpensionsförsäkring,

 i) dagpenning till totalförsvarspliktiga som tjänstgör enligt lagen

(1994:1809) om totalförsvarsplikt och andra som erhåller dagpenning enligt de

för totalförsvarspliktiga gällande grunderna,

 j) utbildningsbidrag för doktorander,

 k) timersättning vid kommunal vuxenutbildning (komvux), vid vuxenutbildning

för psykiskt utvecklingsstörda (särvux) och vid svenskundervisning för

invandrare (sfi),

 l) livränta enligt 4 kap. lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring eller

motsvarande livränta som bestäms med tillämpning av sagda lag,

 m) från Sveriges författarfond och konstnärsnämnden utgående bidrag som ej är

att hänföra till inkomst av annat förvärvsarbete enligt 3 §, i den mån

regeringen så förordnar,

 n) statsbidrag till arbetslösa som tillskott till deras försörjning när de

startar egen rörelse,

 p) ersättning enligt lagen (1988:1465) om ersättning och ledighet för

närståendevård,

 q) tillfälliga förvärvsinkomster av verksamhet som inte bedrivs självständigt,

 r) ersättning som en allmän försäkringskassa utger enligt 20 § lagen

(1991:1047) om sjuklön.

 I fråga om ersättning i pengar eller andra skattepliktiga förmåner för utfört

arbete i annan form än pension, i fråga om ersättning till idrottsutövare från

visst slag av ideell förening samt i fråga om ersättning från

vinstandelsstiftelse gäller i tillämpliga delar bestämmelserna i 3 kap. 2 §

andra stycket samt 2 a § tredje och fjärde styckena.

 Vid beräkning av inkomst av anställning skall hänsyn tas till lön eller annan

ersättning, som den försäkrade har fått från en arbetsgivare, som är bosatt utom

riket eller är utländsk juridisk person, endast i fall då den försäkrade

sysselsatts här i riket och överenskommelse inte träffats enligt 3 kap. 2 a §

första stycket eller då han tjänstgjort som sjöman ombord på svenskt

handesfartyg. Vad som sägs här skall inte gälla beträffande lön till svenska

medborgare, om svenska staten eller, där lönen härrör från utländsk juridisk

person, en svensk juridisk person, som äger ett bestämmande inflytande över den

utländska juridiska personen, enligt av Riksförsäkringsverket godtagen

förbindelse har att svara för tiläggspensionsavgiften.

 Hänsyn skall ej heller tas till lön eller annan ersättning från främmande

makts beskickning eller lönade konsulat här i riket eller från arbetsgivare, som

tillhör sådan beskickning eller sådant konsulat och som inte är svensk

medborgare. Vad som sägs här skall inte gälla beträffande lön till svensk

medborgare eller till den som utan att vara svensk medborgare är bosatt i riket,

om en utländsk beskickning här i riket enligt av Riksförsäkringsverket godtagen

förbindelse har att svara för tilläggspensionavgiften.

 Den som åtagit sig förbindelse enligt tredje eller fjärde stycket skall anses

som arbetsgivare.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997.

1 Lagen omtryckt 1982:120.

2Senaste lydelse 1994:1865.

3Senaste lydelse 1994:2072.

 13

2.8 Förslag till lag om ändring i lagen (1947:576) om

statlig inkomstskatt

 Härigenom föreskrivs att 17 § lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt skall

ha följande lydelse.

 17 §1

 På svensk medborgare, som tillhört svensk beskickning hos utländsk makt,

svensk permanent delegation hos mellanstatlig organisation eller lönat svenskt

konsulat eller beskickningens, delegationens eller konsulatets betjäning och som

på grund av sin tjänst varit bosatta utomlands, tillämpas vad i denna lag

stadgas angående här i riket bosatt person. Detsamma gäller sådan persons make

samt barn under 18 år, om de har varit svenska medborgare och har bott hos

honom.

-------------------------------------------------------

 För rektorn,

 generalsekreteraren,

 medlem av lärarkåren eller

 annan vid Europeiska

 universitetsinstitutet, på

 vilken artikel 12 i

 protokollet om Europeiska

 universitetsinstitutets

 immunitet och privilegier

 till konventionen den 19

 april 1972 om grundandet

 av ett europeiskt

 universitetsinstitut skall

 tillämpas, gäller följande.

 Om personen vid

 tidpunkten för

 tjänstetillträdet hade sitt

 skatterättsliga hemvist här

 i riket och endast på grund

 av sin verksamhet i

 institutets tjänst varit

 bosatt i en annan stat

 inom Europeiska unionen,

 skall han vid tillämpning

 av denna lag samt vid

 tillämpning av

 dubbelbeskattnings-avtal

 mellan den staten och

 Sverige, anses som bosatt

 här i riket. Detsamma gäller

 sådan persons make, som

 inte utövar egen

 yrkesverksamhet, samt barn

 som personen har vårdnaden

 om och underhåller.

 I artikel 14 i

 protokollet om Europeiska

 gemenskapernas immunitet

 och privilegier till

 fördraget den 8 april 1965

 om upprättandet av ett

 gemensamt råd och en

 gemensam kommission för

 Europeiska gemenskaperna

 finns bestämmelser om

 skatterättsligt hemvist för

 gemenskapernas tjänstemän

 och de andra personer som

 artikeln enligt

 protokollet skall tillämpas

 på.

 Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

1 Senaste lydelse 1978:926.

 14

3 Ärendet och dess beredning

Förmån av fri bil värderas enligt schablon vid inkomsttaxeringen och även vid

bestämmandet av underlag för preliminär skatt och uttag av arbetsgivaravgifter.

Reglerna om beskattning av bilförmån har setts över ett flertal gånger. En sådan

översyn redovisades år 1993 då förslag till ändrade regler presenterades i

departementspromemorian Beskattning av bilförmån (Ds 1993:53).

 Promemorians huvudförslag, som innebar att värdet skulle bestämmas på grundval

av den faktiska privata körsträckan, fick kraftig kritik från flertalet av de

remissinstanser som yttrade sig över förslaget. Kritiken rörde främst de

svårigheter av administrativ art som kravet på dokumentation av den faktiska

körsträckan kunde leda till samt de kontrollproblem som förslaget innebar.

 På grund av remisskritiken valde den dåvarande regeringen att inte lägga fram

promemorians huvudförslag. Den schabloniserade metoden för beskattning av

bilförmån behölls således (prop. 1993/94:90, bet. 1993/94:SkU10, rskr.

1993/94:104, SFS 1993:1515).

 Inom Finansdepartementet har utarbetats promemorian Beskattning av bilförmån -

En ny modell (Ds 1996:34). En sammanfattning av promemorian finns i bilaga 1.

Promemorian har varit föremål för remissbehandling. En sammanställning av

remissyttrandena finns tillgänglig i ärendet (dnr Fi96/2773). En förteckning

över remissinstanserna finns i bilaga 2.

 Efter att promemorian presenterades men innan remissförfarandet var avslutat

uttalade regeringen i prop. 1995/96:222 Vissa åtgärder för att halvera arbets-

lösheten till år 2000, ändrade anslag för budgetåret 1995/96, finansiering m.m.

att den kommer att föreslå ändring av bilförmånsreglerna i samband med budget-

propositionen. Vidare uttalades att avsikten är att i det kommande förslaget

föreslå att skatteuttaget på bilförmån sänks.

 Förslaget om ändrade regler om bilförmån tas nu upp till behandling.

 I det här sammanhanget tar regeringen också upp frågan om skyldighet att

betala socialavgifter och lämna kontrolluppgift på skattepliktiga rabatter och

andra motsvarande förmåner.-

 I prop. 1995/96:152 Beskattning av förmån av utbildning och andra åtgärder vid

personalavveckling, m.m. föreslog regeringen att trohetsrabatter eller andra

förmåner som transportföretag enligt internationell vedertagen praxis ger ut för

visad kundtrohet vid utrikes flygresor fr.o.m. den 1 januari 1997 inte längre

skall vara undantagna från skatteplikt. Riksdagen har beslutat i enlighet med

förslaget (bet. 1995/96:SkU25, rskr. 1995/96:274).

 Regeringen uttalade i propositionen att det borde vara arbetsgivaren och inte

flygbolagen som skall lämna kontrolluppgift och betala sociala avgifter när en

skattskyldig får utnyttja förmånen för privat bruk. Lagrådet ansåg att det borde

anges i lagtexten att ifrågavarande rabatter och andra förmåner skall anses

utgivna av arbetsgivaren. Regeringen delade Lagrådets uppfattning och uttalade

att den hade för avsikt att senare lägga fram regler som klargör att det är

arbetsgivaren och inte flygbolaget som skall lämna kontrolluppgift och betala

socialavgifter för förmånen.

 I promemorian Skyldighet att betala socialavgifter och avge kontrolluppgift

avseende skattepliktiga rabatter och andra förmåner lades förslag om lagregler

fram. En sammanfattning av promemorian finns i bilaga 3. Promemorian har

remissbehandlats. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i

ärendet (dnr Fi96/3047). En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 4.

 Vi behandlar i det här sammanhanget också en framställning från

Riksskatteverket om uppgiftsskyldighet i självdeklaration för kreditinstitut,

värdepappersbolag och försäkringsföretag (dnr Fi96/1981) och frågor om vissa

följdändringar i kommunalskattelagen till följd av att riksdagen har antagit nya

regler om bostadsbidrag (prop. 1995/96:186, bet. 1995/96:BoU11, rskr.

1995/96:229). Vidare behandlas frågan om skatterättsligt hemvist för vissa

anställda vid Europeiska universitetsinstitutet och vissa andra frågor av i

huvudsak följdändrings-karaktär.

Lagrådet

Regeringen beslutade den 29 augusti 1996 att inhämta Lagrådets yttrande över de

lagförslag som finns i bilaga 5. Lagrådet har lämnat förslagen utan erinran.

Lagrådets yttrande finns i bilaga 6. Vissa ändringar av redaktionell karaktär

har företagits i förhållande till de till Lagrådet remitterade förslagen.

 Förslagen till ändringar i 19, 20 och 69 §§ samt punkt 4 andra stycket av

anvisningarna till 33 § kommunalskattelagen (1928:370), 10 § andra stycket

uppbördslagen (1953:272), 5 § första stycket lagen (1984:668) om uppbörd av

socialavgifter från arbetsgivare och 17 § lagen (1947:576) om statlig

inkomstskatt har inte granskats av Lagrådet. Dessa förslag är enligt regeringens

mening emellertid av enkel beskaffenhet och till sin karaktär i huvudsak närmast

följdändringar. Lagrådets hörande skulle därför sakna betydelse.

 15

4 Beskattning av bilförmån

4.1 Bakgrund och gällande rätt

4.1.1 Bakgrund

Värderingsreglerna för bilförmån har varit starkt schabloniserade sedan 1986 års

lagstiftning (Ds Fi 1986:9, prop. 1986/87:46, bet. 1986/87:SkU9, rskr.

1986/87:73, SFS 1986:1199). Därefter har reglerna justerats vid flera

tillfällen. Senast detta skedde var genom lagstiftning år 1993 (prop.

1993/94:90, bet. 1993/94:SkU10, rskr. 1993/94:104, SFS 1993:1515). En närmare

beskrivning av den historiska bakgrunden till dagens regler finns i promemorian

Beskattning av bilförmån - En ny modell (Ds 1996:34 s. 26-31).

 1993 års lagstiftning föregicks av departementspromemorian Beskattning av

bilförmån (Ds 1993:53). I departementspromemorian var huvudförslaget att värdet

av bilförmån skulle bestämmas på grundval av den faktiska privata körsträckan.

För det fall tillfredsställande utredning om den privata körsträckans längd

saknades skulle förmånsvärdet beräknas med utgångspunkt från en privat

körsträcka på 2 500 mil per år. Syftet med förslaget var att göra reglerna mer

materiellt rättvisa och bättre ur miljösynvinkel genom att skapa ett direkt

samband mellan den privata körsträckans längd och förmånsvärdet. Vid beräkning

av preliminär skatt och arbetsgivaravgifter skulle värdet av bilförmån dock

beräknas enligt schablon på grundval av en privat körsträcka om 1 500 mil.

 I promemorian presenterades dessutom vissa andra förslag som - enligt vad som

uttalades - borde genomföras oavsett ställningstagandet till huvudförslaget.

 Promemorians huvudförslag fick kraftig kritik från flertalet av de

remissinstanser som yttrade sig över förslaget. Kritiken rörde främst de

svårigheter av administrativ art som kravet på dokumentation av den faktiska

körsträckan kunde leda till samt de kontrollproblem som förslaget innebar.

 På grund av remisskritiken valde dåvarande regering att inte lägga fram

promemorians huvudförslag. Den schabloniserade metoden för beskattning av

bilförmån behölls således och endast vissa mindre ändringar i enlighet med

promemorians alternativförslag genomfördes. Ändringarna innebar bl.a. att

möjligheterna till jämkning av förmånsvärdet ökade för den som hade en

omfattande tjänstekörning. De nya reglerna trädde i kraft den 1 januari 1995

(prop. 1993/94:90, bet. 1993/94:SkU10, rskr. 1993/94:104, SFS 1993:1515).

 I propositionen konstaterades emellertid att schablonmetoden inte motverkade

ökad privatkörning och att ökad privatkörning inte låg i linje med regeringens

miljö- och klimatpolitik. Med detaljjusteringar uppnåddes dock påtagliga

förbättringar av reglerna, bl.a. genom att det i större utsträckning blev

möjligt att beakta faktiska förhållanden (prop. 1993/94:90, s. 87). Regeringen

uttalade vidare följande.

 "Fortfarande kvarstår i viss utsträckning de tidigare påtalade problemen.

 Dessa frågor bör skyndsamt beredas vidare. Beredningen bör ske så att ett

 eventullt förslag skall kunna träda i kraft den 1 januari 1995. En naturlig

 utgångspunkt är att förmånen i princip skall värderas till ett belopp som

 motsvarar de kostnader den skattskyldige skulle ha haft om han själv svarat

 för dem. Syftet är att uppnå en mer korrekt beskattning och positiva

 miljöeffekter. Eventuella regeländringar bör företas inom ramen för en

 oförändrad nivå för beskattningen av förmånsbilar. Eventuella förändringar

 bör också vara förenliga med en enkel och obyråkratisk administration."

Vid riksdagsbehandlingen av propositionen gjorde skatteutskottet följande

uttalande mot bakgrund bl.a. av vissa motionsyrkanden om att förmånsbe-

skattningen skulle bli mer beroende av den privata körsträckan (bet.

1993/94:SkU10, s. 42).

 "Enligt utskottets uppfattning innebär propositionen väsentliga

 förbättringar. Utskottet instämmer i och för sig i motionärernas önskemål

 att värderingen bör ske med hänsyn till den privata körsträckans längd och

 beklagar alltså att det inte hittills gått att lösa denna fråga på ett

 praktiskt hanterbart sätt. Samtidigt vill utskottet konstatera att de

 jämkningsregler som regeringen nu förordar ligger i linje med dessa önskemål

 och att frågorna skyndsamt kommer att beredas vidare i syfte att få fram

 ytterligare förbättringar fr.o.m. den 1 januari 1995. I det sammanhanget bör

 man beakta vad som anförts i de aktuella motionerna, t.ex. i motion Sk 25 om

 att sänka värdena för den som själv står för rörliga kostnader."

Till följd härav gjordes en översyn av reglerna om beskattning av bilförmån.

Översynen gjordes av en arbetsgrupp bestående av företrädare för Finans-,

Kommunikations-, Miljö- och Näringsdepartementen och syftade till att uppnå en

mer korrekt beskattning av bilförmån och positiva miljöeffekter.

 Möjligheten att uppnå större samband mellan den faktiska privata körsträckan

och förmånsvärdet i det enskilda fallet studerades. Det framkom dock inte någon

metod för en sådan förmånsbeskattning som inte var förenad med påtagliga

nackdelar av administrativ art.

 Även andra möjliga åtgärder att skapa samband mellan bilens miljö- och

trafiksäkerhetsegenskaper och förmånsvärdet utreddes av arbetsgruppen. Att inom

ramen för en schablonbeskattning skapa ett samband mellan å en sidan

förmånsvärdet och å andra sidan bilens miljö- och trafiksäkerhetsegenskaper

ansågs vara möjligt. Men eftersom miljö- och trafiksäkerhetsegenskaper i detta

sammanhang i viss mån står i motsatsförhållande till varandra tenderar de att

jämna ut varandra och förmånssvärdet skulle i det enskilda fallet förändras

endast marginellt. Dessutom skulle införandet av miljö- eller säkerhetspara-

metrar enbart i inkomstskattesystemet strida mot den grundläggande principen om

en neutral beskattning. Principen innebär att beskattningsresultatet bör bli

detsamma oavsett om den anställde får lönen i pengar och köper sig förmånen

eller om han eller hon får förmånen direkt av arbetsgivaren.

 I prop. 1995/96:25 En politik för arbete, trygghet och utveckling aviserade

regeringen en översyn av vägtrafikens samlade beskattning omfattande såväl lätta

som tunga fordon. Däremot borde enligt regeringen beskattning av bilförmån inte

aktualiseras i det sammanhanget.

 Skatteutskottet anförde i sitt yttrande till finansutskottet (1995/96:-SkU3y)

att det är angeläget att få till stånd en beskattning som är mer relaterad till

den privata körsträckan än vad det nuvarande regelverket medger. Skatteutskottet

betonade att beskattningen av förmånsbilar med rätt utformning kan ha stor

betydelse för miljön. Nuvarande regler innebär att det inte finns något

incitament för förmånstagaren att begränsa sin körning eller att välja en

bränslesnål bil. Skatteutskotttet förutsatte att det utredningsarbete som pågick

i regeringskansliet rörande beskattningen av förmånsbilar påskyndades så att ett

förslag snabbt kunde föreläggas riksdagen.

 Finansutskottet (bet. 1995/96:FiU1) erinrade om att finansminstern i

riksdagens kammare den 16 november 1995 redovisade att det gjordes en samlad

översyn vad gäller beskattning av vägtrafik i allmänhet men att frågan om

bilförmånerna är utbruten ur det sammanhanget och studeras i särskild ordning.

Finansutskottet uttalade vidare att det inte ville föregripa det arbete som

pågick i regeringskansliet i dessa frågor och ansåg att något tillkännagivande

inte var påkallat men förutsatte liksom skatteutskottet att utredningsarbetet

rörande beskattningen av förmånsbilar påskyndas så att ett förslag snabbt kan

föreläggas riksdagen.

 Med anledning av en interpellation (1995/96:30) där frågeställaren bl.a.

undrade när regeringen beräknade att överlämna en proposition om en miljövänlig

beskattning av bilförmån, uttalade dåvarande finansminister[REDACTED_EFTERNAMN] i sitt svar

att han inte var beredd att lägga fram förslag om ändrade beskattningsregler som

medför påtagliga nackdelar av administrativ art eller strider mot grundläggande

skatterättsliga principer. Om entydiga uppgifter visar att den genomsnittliga

privata körsträckan för bilförmånshavare är längre än 1 500 mil om året, kunde

det dock finnas anledning att justera schablonen i motsvarande mån.

 I den efterföljande debatten i kammaren framfördes en mängd olika synpunkter

på hur beskattningsreglerna bör vara utformade. Finansministern sammanfattade

önskemålen enligt följande.

 Förslaget skall vara stabilt och robust, rättvist, enkelt, ha en miljöprofil

och skall inte slå mot svensk bilindustri. Vidare skall reglerna vara neutrala

så utfallet blir detsamma oavsett om förmånen utgår i natura eller i form av

högre lön. Det skall inte höja skattetrycket totalt sett, utan det skall vara en

omfördelning. Det skall medverka till att förbättra jämställdheten och ansluta

till skattereformens grundläggande principer.

 16

4.1.2 Gällande rätt

Det nuvarande regelsystemet finns närmare beskrivit i promemorian (s. 31-35).

Kortfattat innebär reglerna följande.

 Huvudregeln är att värdet av bilförmån för helt år skall bestämmas till 0,7

basbelopp med tillägg av 20 % av nybilspriset för årsmodellen. Värdet får dock

inte överstiga 40 % eller understiga 32 % av nybilspriset.

 Är förmånsbilens årsmodell sex år eller äldre skall förmånsvärdet också

beräknas på nyss angivet sätt men med den skillnaden att som nybilspris anses

ett belopp som utgör 70 % av ett uppskattat nybilspris för beskattningsårets

årsmodell av de vanligast förekommande bilarna ägda av juridiska personer.

Alternativt kan dock den skattskyldige i fråga om sexårsbilar begära att

huvudregeln skall tillämpas fullt ut, alltså att nybilspriset för årsmodellen

läggs till grund för beräkningen. I sistnämnda fall gäller emellertid inte

begränsningen att förmånsvärdet inte får överstiga 40 % av nybilspriset. Vid

beräkning av förmånsvärdet skall till det angivna nybilspriset läggas

anskaffningskostnaden för extrautrustning.

 Om den skattskyldige bekostar allt drivmedel för det privata nyttjandet av

bilen skall förmånsvärdet sättas ned med en femtedel.

 Förmånsvärde skall inte påföras om bilförmån endast åtnjutits i ringa

omfattning. Därmed avses enligt förarbetena ett fåtal tillfällen per år och en

sammanlagd körsträcka om högst 100 mil (prop. 1993/94:90 s. 93).

Riksskatteverket har i sina rekommendationer (RSV S 1995:28) angett att med ett

fåtal tillfällen bör avses högst tio gånger.

 Förmånsvärdet kan vidare jämkas om det föreligger synnerliga skäl. Som

synnerliga skäl för jämkning nedåt av förmånsvärdet anses att bilen används som

arbetsredskap eller att tjänstekörningen är omfattande eller att andra sådana

omständigheter föreligger.

 17

4.2 Överväganden och förslag

4.2.1 En ny värderingsmodell

Regeringens förslag: Som huvudregel skall värdet av fri eller delvis fri bil

bestämmas enligt en schablon som innefattar samtliga kostnader utom drivmedel.

Det förutsätts att förmånshavaren själv står för de privata

drivmedelskostnaderna.

 Om arbetsgivaren betalar drivmedel för förmånshavarens privata körning skall

förmånshavaren påföras förmån av fritt drivmedel med ett belopp som motsvarar

förmånens marknadsvärde multiplicerat med 1,2. Marknadsvärdet skall dock antas

motsvara värdet av den mängd drivmedel som kan antas ha förbrukats för den

sträcka som bilen totalt körts under förmånstiden, om inte den skattskyldige kan

göra sannolikt att värdet är något annat.

Promemorians förslag stämmer i huvudsak överens med regeringens förslag.

Promemorian innehöll dock även ett förslag att om förmån av fritt eller delvis

fritt drivmedel utgått, kunde förmånsvärdet för drivmedel aldrig understiga ett

belopp som motsvarar värdet av fritt drivmedel vid en körsträcka om 4 000 mil.

Regeringens förslag innehåller inte en sådan stoppregel.

 Remissinstanserna: Arbetsgivarverket, Riksrevisionsverket, Konsumentverket,

Väg- och transportforskningsinstitutet, Landsorganisationen LO och Vägverket

tillstyrker i princip förslaget. Även Naturvårdsverket och Naturskyddsföreningen

anser att förslaget är ett steg i rätt riktning men anser att också övriga

rörliga kostnader bör betalas av förmånstagaren. Sveriges Arbetsgivareförening,

Svenska Taxiförbundet, Motorbranschens riksförbund och Sveriges

Redovisningskonsulters förbund avstyrker förslaget. Arbetsgivarverket fram-

håller att det är viktigt att modellen inte medför alltför stora administrativa

kostnader för arbetsgivaren. Riksrevisionsverket anser att värdenivån inte bör

sänkas utöver vad som motsvarar drivmedelskostnaderna eftersom detta skulle

kunna leda till ett ökat antal förmånsbilar. Verket menar också att det finns

skäl att på sikt finna en modell där förmånstagaren betalar samtliga rörliga

kostnader. Riksskatteverket, som i och för sig anser att det är principiellt

riktigt att bilförmånshavares bilkostnader är relaterade till den privata

körsträckan, är till följd av kontrollproblemen tveksamt till om den

föreslagna modellen leder till att detta syfte uppnås i mer än begränsad

omfattning. Kammarrätten i Stockholm vidhåller den inställning som den

redovisade i sitt remissyttrande över departementspromemorian (Ds 1993:53)

Beskattning av bilförmån. Kammarrätten ställde där frågan om dagens system hade

så många nackdelar att det motiverade den föreslagna ändringen. Statskontoret

anser att om den privata körsträckan skall påverka kostnaden för förmånstagaren

torde den föreslagna modellen vara det minst administrativt krångliga för såväl

företag och förmånstagare som för skattemyndigheterna. Volvo Personvagnar AB och

Saab Automobile AB accepterar att kostnader för drivmedel läggs utanför

schablonvärderingen och föreslår att även den miljörelaterade vägtrafikskatten

läggs in i värderingsmodellen som en särskild parameter. Svenska Taxiförbundet

hemställer att särskilda beskattningsregler för fordon i taxitrafik införs.

Motorbranschens riksförbund anser att förslaget även fortsättningsvis innebär en

överbeskattning av bilförmån.

 Promemorians förslag om att värdet av fritt drivmedel skall värderas till

lägst ett belopp som motsvarar drivmedel för 4 000 mils privat körning avstyrks

av de remissinstanser som särskilt kommenterat detta, däribland Riks-

skatteverket, Länsrätten i Kalmar län, Sveriges Industriförbund samt Volvo

Personvagnar AB och Saab Automobile AB.

 Skälen för regeringens förslag: Nu gällande regler innebär att förmån av fri

bil värderas enligt schablon där värdet inte påverkas av hur mycket för-

månshavaren faktiskt kör privat.

 Denna modell har en rad fördelar. Den är enkel att beräkna, administrera och

kontrollera. Däremot har modellen den nackdelen, som alla schabloner, att den

många gånger inte ger en rättvis beskattning i det enskilda fallet. Det

speciella med bilförmån är dock att utnyttjandet av förmånen i viss utsträckning

också påverkar avgasutsläppens storlek och därmed vår miljö. Värderingsreglerna

ger inte något kostnadsincitament för förmånstagaren till att begränsa sin

privata körning. Detta kan leda till att den som har förmånsbil tenderar att

köra mer privat eftersom det inte medför högre förmånsvärde.

 Det kan dock konstateras att även om förmånstagaren inte har någon

marginalkostnad genom värderingsreglerna motverkas detta till viss del av att

arbetsgivaren, som är den som står för kostnaderna, har intresse av att dessa

begränsas. Inte sällan kommer detta till uttryck genom att förmånshavaren, genom

t.ex. ett bruttolöneavdrag, får betala en viss ersättning som är relaterad till

arbetsgivarens bilkostnader eller till antalet körda mil utan att detta leder

till sänkt förmånsvärde. Även egenföretagaren har ett visst intresse av att

privatkörningen inte blir alltför omfattande eftersom kostnaderna drabbar den

egna rörelsen.

 Avsaknaden av kostnadsincitament för förmånstagaren att begränsa bilkörningen

har under senare år lett till en intensiv debatt om förmånsbeskattningens

utformning och dess betydelse för miljön.

 Trots den nuvarande schablonens fördelar anser regeringen att det är

nödvändigt att försöka hitta regler som bättre stämmer överens med regeringens

miljöpolitik och också ger en rättvisare beskattning. Reglerna bör ändras så att

förmånshavaren på något sätt får en rörlig kostnad i förhållande till sin

privata körsträcka. En följd av kravet på rörlig beskattningsmodell är att denna

måste bygga på uppgifter som lämnas av arbetsgivaren och den skattskyldige. Det

innebär, som flera remissinstanser också påpekat, att möjligheten till fusk ökar

jämfört med dagens regler. Regeringen anser dock att intresset av att åstadkomma

en beskattningsmodell som är beroende av den privata körsträckans längd väger

tyngre än de kontrollproblem en sådan modell kan innebära.

 Den grundläggande principen vid inkomsttaxeringen är att alla intäkter skall

beskattas och kostnader förenade med intäkten skall få dras av. Vid utformningen

av de enskilda reglerna skall inte bara denna princip försöka vidmakthållas utan

reglerna skall dessutom vara enkla att tillämpa, möjliga att kontrollera för

skattemyndigheterna, och inte leda till onödigt stora administrativa kostnader.

En avvägning av dessa till viss del motstående intressen måste således göras vid

valet av värderingsmodell.

 I promemorian föreslås en beskattningsmodell som bygger på att förmånshavaren

själv står för drivmedelskostnaderna och genom en reseräkning till arbetsgivaren

i efterhand får ut ersättning för drivmedelskostnaden för tjänstekörningen. Med

en sådan modell kommer man i från nackdelen med dagens system där

förmånshavaren inte drabbas av några marginalkostnader vid ökad privat körning.

Flera remissinstanser som har ställt sig positiva till promemorieförslaget menar

dock att förmånshavaren bör stå för samtliga rörliga kostnader förknippade med

den privata körningen, inte enbart bränslekostnaden. Detta skulle också, menar

man, leda till att valet av tjänstebil går mot mindre drivmedelsslukande bilar

vilket på sikt kan antas ge en miljövänligare sammansättning av den svenska

bilparken.

 Fråga är således om man skall ha en beskattningsmodell, som den som föreslogs

i 1993 års promemoria, som fördelar samtliga rörliga kostnader mer eller mindre

schablonmässigt mellan privat körning och tjänstekörning eller om man skall ha

en modell där enbart drivmedelskostnaden hålls utanför bilförmånsschablonen.

 Redan nu används reseräkningar när en privatägd bil körs i tjänsten. Ett

system med reseräkning är lika svårt att kontrollera som körjournaler vad avser

uppgifternas riktighet. Innehållet i en körjournal eller reseräkning skall var

detsamma, dvs. det skall på ett tillförlitligt sätt visa tjänstekörningens

omfattning och ändamål. Resterande är därmed privatkörning. Oavsett vilken metod

som används för att registrera antalet körda mil torde problemet med att

kontrollera vad som har skett för privat ändamål och vad som har varit ren

tjänstekörning komma att kvarstå. Kravet på underlag blir således detsamma

oavsett vilken metod som används.

 Med en modell där samtliga rörliga kostnader skall fördelas mellan privat

körning och tjänstekörning måste dessa uppskattas schablonmässigt. Det kan

nämligen inte komma i fråga att låta kostnaderna hänförliga till bilen i det

enskilda fallet påverka förmånsvärdet. Som utvecklats i promemorian (s. 68) kan

ett sådant system bli orättvist eftersom den skattskyldige t.ex. kan drabbas av

högre förmånsvärde på grund av kostnader för reparationer m.m. som inte har

samband med förmånstagarens körsätt eller privata körning.

 En modell där endast drivmedelskostnaderna ger en rörlig beskattning innebär

att samma värde utan större svårigheter kan ligga till grund vid både taxeringen

och vid bestämmande av underlaget för beräkning av preliminär skatt och

arbetsgivaravgifter. Underlaget är således lika månad från månad under

innehavstiden om inte arbetsgivaren även utger förmån av fritt drivmedel.

 Flera remissinstanser har påpekat att det finns ett behov för arbetsgivaren

att kunna betala drivmedlet för tjänstekörningen och att systemet med reseräk-

ningar innebär en alltför betungande ökad administration.

 Sammanfattningsvis kan konstateras att en modell som exkluderar drivmedel ger

en viss rörlig kostnad i förhållande till hur mycket förmånshavaren kör privat

och något ökat administrativt merarbete för såväl arbetsgivare som arbetstagare.

De flesta arbetsgivare har rutiner för hur körning med egen bil i tjänsten

redovisas. Redovisningen av tjänstekörningen med förmånsbilen skall således gå

till på samma sätt.

 Regeringen anser, vid en avvägning mellan kravet på ökat samband mellan den

privata körningen och förmånsvärdet och miljöeffekterna å ena sidan och ökat

administrativt arbete och kontrollproblem å andra sidan, att en beskattnings-

modell som exkluderar enbart drivmedelskostnaden är att föredra framför en

modell där samtliga rörliga kostnader fördelas mellan privat körning och

tjänstekörning. Vi föreslår därför att schablonen skall omfatta samtliga

kostnader utom drivmedel.

 Det kommer dock alltid att finnas en grupp bilförmånshavare som åtnjuter

bilförmån med helt eller delvis fritt drivmedel. Det måste således finnas

värderingsregler även för dessa fall. Det behövs därför en komplet-

terande regel för de fall där arbetsgivaren har betalat allt eller viss del av

drivmedlet.

 I promemorian föreslås att det införs en stoppregel som innebär att om

arbetsgivaren betalar drivmedel skall förmånshavaren påföras förmån av fritt

drivmedel med ett belopp som motsvarar förmånens marknadsvärde. Värdet får dock

inte understiga ett belopp som motsvarar värdet av fritt drivmedel vid en

körsträcka om 4 000 mil. Förslaget har kritiserats av flera remissinstanser.

Bl.a. har Riksskatteverket avstyrkt förslaget i denna del och i stället

föreslagit att förmånshavaren förmånsbeskattas för det drivmedel som han eller

hon får för privat bruk och att värdering sker till marknadsvärdet.

Riksskatteverket menar att promemorians förslag inte innebär mindre

kontrollproblem än en värdering till marknadsvärdet. Till skillnad mot när

arbetsgivaren betalar drivmedlet direkt kan arbetsgivaren, när ersättning för

drivmedel betalas till förmånstagaren, inte göra avdrag för den mervärdesskatt

som ingår i drivmedelspriset, vilket har påpekats av flera remissinstanser. När

arbetstagaren betalar all bensin uppstår inte problemen med att urskilja kost-

naderna för drivmedel för förmånstagarens privata bruk från företagets kostnader

vid tjänstekörning. Det är främst detta som kan motivera en stoppregel på sätt

som föreslås i promemorian. Å andra sidan finns det i dag goda möjligheter för

arbetsgivaren att med individuella bensinkort m.m. på ett ganska enkelt sätt

särskilja hur mycket drivmedel var och en har tillgodogjort sig. Det är dessutom

rimligt att arbetsgivaren skall kunna göra avdrag för den mervärdesskatt som

belöper på arbetsgivarens kostnad för drivmedel för tjänstekörningen.

 Med hänsyn till vikten av att bilförmånsvärdet så nära som möjligt skall

träffa det verkliga värdet och med beaktande av de kontrollproblem med

stoppregeln som påtalats bl.a. av Riksskatteverket, anser regeringen att den

regel som föreslogs i promemorian inte bör genomföras. Har arbetsgivaren betalat

drivmedel för förmånshavarens privata körning skall detta tas upp till

beskattning och värderas särskilt för sig. Härigenom möjliggörs det också för

arbetsgivaren att välja att betala allt drivmedel och därmed kunna dra av

mervärdesskatten.

 I lagrådsremissen föreslogs att förmån av fritt eller delvis fritt drivmedel

skulle värderas till marknadsvärdet. Eftersom en arbetsgivare i

mervärdesskattehänseende har avdragsrätt för driftkostnader för personbil som

utgör inventarium i verksamheten eller som förhyrts för användning i

verksamheten, även om bilen till viss del används privat, är det emellertid mer

fördelaktigt för honom att ge arbetstagaren lön i form av drivmedel än ge

motsvarande värde i pengar. Detta innebär, vid beaktande av både arbetsgivarens

och förmånstagarens situation, att det inte föreligger en fullständig

kostnadsneutralitet mellan de båda alternativen.

 Förändringarna av bilförmånsreglerna är bl.a. motiverade av att ge ett

kostnadsincitament till förmånstagaren att begränsa sin privata körning, vilket

är angeläget från miljösynpunkt. Detta incitament försvagas av att det inte

föreligger kostnadsneutralitet mellan de båda alternativen pengar eller

motsvarande värde i drivmedel.

 Enligt regeringens mening bör i första hand förmånstagaren själv betala

drivmedelskostnaderna för den privata körningen. För att uppnå detta anser

regeringen att förmån av fritt eller delvis fritt drivmedel skall värderas till

marknadsvärdet mulitiplicerat med 1,2. Därigenom kan värderingsregeln ge ett

incitament för förmånstagaren att betala drivmedlet själv.

 En sådan värderingsregel kan sägas ge större positiva miljöeffekter än vad som

skulle vara fallet med en värdering av drivmedelsförmånen till marknadsvärdet.

 Men även en sådan regel innebär kontrollproblem. För att underlätta för

skattemyndigheterna och för att ge en klar signal om att det måste finnas ett

verkligt underlag som styrker tjänstekörningen behöver denna regel kompletteras

med en bevisbörderegel som anger hur marknadsvärdet skall bestämmas om inte

annat kan göras sannolikt. Regeringen föreslår därför att marknadsvärdet skall

anses motsvara värdet av den mängd drivmedel som kan antas ha förbrukats för den

sträcka som bilen totalt körts under förmånstiden, om inte den skattskyldige gör

sannolikt att värdet är något annat. För att en skattskyldig skall kunna göra

sannolikt att värdet är något annat torde krävas att det finns någon form av

underlag som ger stöd för att tjänstekörning har gjorts i viss omfattning. Detta

måste inte nödvändigtvis finnas i form av en reseräkning. Informationen i t.ex.

taxametrar som finns i taxibilar torde i normalfallet ge ett tillräckligt

underlaget för att bestämma ett riktigt marknadsvärde. Det viktiga är att det

finns ett tillförlitligt underlag som visar eller gör sannolikt

tjänstekörningens omfattning och ändamål.

 Det bör påpekas att den omständigheten att en bilförmånshavare får

bruttolöneavdrag på grund av förmånen inte påverkar förmånsvärdet. För att

förmånstagaren skall anses ha utgett ersättning för förmånen skall denna

ersättning betalas med beskattade pengar.

 Förslaget i den här delen föranleder ändring i punkt 2 av anvisningarna till

42 § kommunalskattelagen (1928:370) och 5 § lagen (1984:668) om uppbörd av

socialavgifter från arbetsgivare.

4.2.2 Nybilspriset för årsmodellen

Regeringens bedömning: Utgångspunkten för värderingen skall även i

fortsättningen vara nybilspriset för årsmodellen. De redan fastställda

nybilspriserna för 1996 års bilmodeller skall justeras fr.o.m. inkomst-året 1997

med hänsyn till den slopade försäljningsskatten.

Promemorians förslag stämmer med regeringens. Någon möjlighet att justera

nybilspriserna för 1996 års bilmodeller föreslogs dock inte.

 Remissinstanserna: Enligt Riksskatteverkets uppfattning bör ett fastställt

pris inte kunna ändras av andra skäl än sådant som i dag ger den möjligheten,

nämligen om introduktionspriserna ändras efter kort tid.

 Skälen för regeringens bedömning: Den nuvarande lagstiftningen bygger på att

förmånsvärdet beräknas till viss del på nybilspriset för årsmodellen.

Promemorieförslaget innebär att så även skall ske i framtiden. Detta kommenteras

närmare i avsnitt 4.2.3. Regeringen anser således att nybilspriset för

årsmodellen bör användas i framtiden vid värdering av bilförmån.

 Riksskatteverket har i sitt remissyttrande påpekat att det torde krävas en

lagändring för att Riksskatteverket skall kunna sänka redan fastställt listpris

med hänsyn till de förändringar som skett under året av försäljningsskatten på

bilar.

 Om man ändrar reglerna så att Riksskatteverket kan sänka nybilspriset på grund

av förändrad försäljningsskatt eller liknande så innebär detta att även de

förmånshavare som har betalat den högre försäljningsskatten för samma årsmodell

får ett sänkt förmånsvärde. Men å andra sidan innebär en utebliven sänkning av

Riksskatteverkets fastställda nybilspriser ett visst överuttag av skatt för de

bilar av årsmodellen där priset sänkts till följd av ändringen. Detta kan sägas

strida mot strävan mot en neutral beskattning där förmånsvärdet i princip skall

motsvara en privatpersons kostnader för samma bil.

 Den förändring av nybilspriserna som har aktualiserat frågan är inte av den

storleksordning att den påverkar förmånsvärdet mer än med ett par tre hundra

kronor i månaden. Med hänsyn härtill och till att värderingen är schablonmässig

anser regeringen att det inte finns anledning att ändra redan fastställda

nybilspriser för inkomståret 1996. Däremot bör Riksskatteverket justera

nybilspriserna för 1996 års modeller att gälla fr.o.m. inkomståret 1997. Detta

föranleder införande av en särskild övergångsbestämmelse till ändringarna i

kommunalskattelagen (1928:370).

 Som påpekas i promemorian kan det finnas importerade bilar som inte har någon

fastställd årsmodell varför fråga uppkommer vilket pris som då skall vara

utgångspunkten för beräkningen. Begreppet årsmodell förekommer även i annan

lagstiftning och arbete pågår med att finna andra begrepp än årsmodell för att

foga in även bilar utan årsmodell i den svenska lagstiftningen. Regeringen anser

att detta arbete bör avvaktas innan ändringar görs i detta avseende när det

gäller bilförmånsreglerna.

4.2.3 Beräkning av värdenivån

Regeringens förslag: Värdet skall bestämmas till 0,3 basbelopp med tillägg av

ett ränterelaterat belopp och ett prisrelaterat belopp.

 Det ränterelaterade beloppet skall bestämmas till 75 % av statslåneräntan vid

utgången av november månad andra året före taxeringsåret multiplicerad med

nybilspriset för årsmodellen.

 För bilar med ett nybilspris för årsmodellen som uppgår till högst 7,5

basbelopp skall det prisrelaterade beloppet beräknas till 9 % av nybilspriset.

För bilar med ett nybilspris som överstiger 7,5 basbelopp skall beloppet

beräknas till 9 % av 7,5 basbelopp med tillägg av 20 % av den del av

nybilspriset som överstiger 7,5 basbelopp.

Promemorians förslag stämmer i princip överens med regeringens förslag.

Promemorieförslaget innebar dock att jämförelseräntan skulle bestämmas till 75 %

av statslåneräntan vid utgången av november månad året före beskattningsåret med

tillägg av två procentenheter. De beräknade kostnaderna för privatägd bil har

också justerats i förhållande till promemorian.

 Remissinstanserna: De flesta remissinstanser har lämnat värderingsmodellens

tekniska utformning utan erinran. Däremot har flera remissinstanser, bl.a.

Konsumentverket, Sveriges Industriförbund samt Volvo Personvagnar AB och Saab

Automobile AB synpunkter på de olika parametrarnas storlek och ansett att för-

månens värdenivå bör bli lägre än enligt promemorieförslaget. Några

remissinstanser, bl.a. Konsumentverket anser att beräkningarna för en bils

kostnader bör justeras med hänsyn till att verket i vissa delar har reviderat

sitt bilkostnadskalkylprogram. Motorbranschens riksförbund tillstyrker att det

av Riksskatteverket angivna listpriset även fortsättningsvis läggs till grund

för beräkningen av förmånsvärdet under förutsättning att det i kalkylen tas

hänsyn till att privatköpare har en genomsnittlig rabatt överstigande 6 %.

Sveriges Industriförbund och Bilindustriföreningen anser att rabattens storlek

bör beräknas till 7 %. Konsumentverket har uppgett att verket, efter en mindre

marknadsundersökning, numera har justerat sin bilkostnadskalkyl så att hänsyn

tas till att en genomsnittlig rabatt ges på nybilspriset om 5 %. Riksrevison-

sverket, avstyrker att värdenivån sänks i förhållande till värdenivån enligt

gällande regler.

 18

Skälen för regeringens förslag

Den privata körsträckans längd m.m.

Den privata körsträckans längd har försökt uppskattas. Som redovisas i pro-

memorian (s. 49-51 och 57) finns det flera uppgifter som pekar på att den

genomsnittliga körsträckan är drygt 1 500 mil om året. Den av Konsumentverket

gjorda undersökningen pekar på en privat körsträcka om ca 1 570 mil om året.

Statens Institut för Kommunikationsanalys (SIKA) har i sitt remissyttrande

hävdat att de bearbetningar av resvaneundersökningen som institutet låtit

Statistiska centralbyrån (SCB) genomföra visar att förmånsbilarna under 1995 i

genomsnitt kördes 800 mil för tjänsteändamål och 2 460 mil för privata ärenden.

Analysen bygger dock enbart på hushåll som disponerar en bil. Den av SCB gjorda

resvaneundersökningen innehåller inga uppgifter om förmånsbilars körsträckor.

Vid en närmare granskning av resultatrapporten Svenskarnas resor 1994 från SCB

finner man att frågorna i undersökningen har ställts på ett sådant sätt att det

inte framgår hur många eller hur långa resor som har företagits med just

förmånsbil. Däremot finns uppgift om hushållet disponerar en förmånsbil, om en

resa har företagits med en personbil (inte nödvändigtvis hushållets bil) och hur

lång denna har varit. Någon specificering av om den enskilda resan har

företagits med förmånsbil görs inte.

 Mediankörsträckan mätt mellan besiktningen 1994 och besiktningen 1995 var för

bilar av 1991 och 1992 års modell 1 900 mil. Hur långt bilar som är yngre än

1992 års modell körs finns inte med i statistiken, men en försiktig uppskattning

är att mediankörsträckan är något högre än 1 900 mil. Vid det första

besiktningstillfället år 1994 hade bilar av årsmodell 1992 nämligen en ingående

medianmätarställning på 4 499 mil.

 Vid en sammanfattande bedömning av de uppgifter som således finns tillgängliga

anser regeringen det rimligt att anta att den privata körsträckan för

bilförmånshavarna genomsnittligt är ca 1 600 mil.

 Vid bestämmande av värdenivån bör en av utgångspunkterna således vara att

den genomsnittlige bilförmånshavaren kör 1 600 mil per år privat med

förmånsbilen. Av denna körsträcka torde, enligt Konsumentverkets undersökning,

ca 600 mil avse resor mellan bostaden och arbetsplatsen.

Beräknad kostnad för privatägd bil

En av de grundläggande principerna i 1990 års skattereform är principen om

likformig och neutral beskattning. Detta innebär att skatteuttaget skall vara

detsamma oavsett om arbetsersättningen utgår i form av kontant lön eller

naturaförmån, som exempelvis förmån av fri bil.

 En utgångspunkt för beskattning av bilförmån är således att förmånen skall

motsvara kostnaden för en motsvarande privat bil. Principerna för en sådan

beräkning måste, som påpekas i promemorian, vara accepterad och tillgänglig. De

beräkningar som ligger till grund för jämförelsen i promemorian har därför

gjorts med hjälp av Konsumentverkets bilkostnadskalkylprogram. Vid de

beräkningar som redovisas i promemorian har vid användandet av detta

kalkylprogram förutsatts en innehavstid om tre år, 70 % bonus på

trafikförsäkringen samt 1 600 mils privat körning. En schablonmodell för

beskattning måste med nödvändighet baseras på ett antal olika bilmodeller,

vilket även innebär att förmånsvärdet för vissa bilmodeller blir högre än den

privata kostnaden för motsvarande bilmodell medan det motsatta förhållandet

gäller för andra bilmodeller. De bilmodeller som ligger till grund för den nya

värderingsmodellen är de som redovisades i promemorians bilaga 1 (Ds 1996:34 s.

103). För att närmare belysa de olika bilkostnads-komponenterna samt

kapitalkostnadens påverkan av olika nivåer på räntesatsen finns i promemorian

även en detaljerad kostnadsredovisning avseende en Volvo 850 GLT av 1996 års

modell.

 Sedan promemorian offentliggjordes har försäljningsskatten på nya bilar

slopats samtidigt som fordonsskatten har höjts med cirka 50 %. Detta har medfört

att Konsumentverket har reviderat sitt bilkostnadskalkyl-program. I den

reviderade versionen finns ytterligare ett antal ändringar genomförda. Till de

viktigare ändringarna hör att värdeminskningen numera beräknas på nybilspriset

minskat med en schablonmässigt uppskattad rabatt om 5 %. Den tidigare

beräkningen av värdeminsk-ningen, som baserades på nybilspriset före rabatt, har

även kritiserats av många remissinstanser, eftersom de ansett det vanligt

förekommande med rabatter med 6 eller 7 %.

 En annan vanligt förekommande synpunkt från remissinstanserna är att

Konsumentverkets beräkning av värdeminskningen bygger på återanskaffningsvärdet

och inte på anskaffningsvärdet. I detta avseende har ingen ändring skett i den

reviderade versionen av verkets bilkostnadskalkylprogram. Skälet till detta är

att en bilägare måste, utöver de medel som åtgår för att täcka den

värdeminskning som kan beräknas utifrån anskaffningspriset, avsätta ytterligare

medel för att kunna byta till en motsvarande bilmodell om ett antal år. En

värdeminskning baserad på återanskaffningsvärdet förutsätter emellertid att ett

framtida byte alltid skall ske till en motsvarande bilmodell. Om så ej är fallet

överskattas den verkliga kostnaden för värdeminskningen. I tider med snabbt

stigande bilpriser blir denna överskattning mer markant jämfört med perioder med

stillastående eller svagt stigande priser. Om värdeminskningen beräknad utifrån

anskaffningsvärdet uppgår till 20 000 kr för en bil med anskaffningspris om 200

000 kr och med ett återanskaffningspris om 230 000 kr, dvs. en prisökning om 15

% under en treårsperiod, överskattas värdeminskningen med 3 000 kr per år.

 Regeringen anser att anskaffningsvärdet skall användas vid beräkning av

värdeminskningen i bilförmånsmodellen, vilket också framhållits av flera

remissinstanser. Kostnaden för värdeminskning i Konsumentverkets

bilkostnadskalkylprogram, som används vid beräkningarna, har därför

schablonmässigt korrigerats ned till 90 %.

 Nivån på räntan är en faktor som har stor betydelse för bilkostnadens storlek.

En kontobaserad inlåningsränta ligger i dagsläget runt 4 eller 5 % medan en

privatobligation ger en ränta om ca 7 %. Om finansiering sker med lånade medel

är räntan och därmed kostnaden beroende av vilken säkerhet man som låntagare har

att erbjuda. Med säkerhet i fastighet ligger den bundna räntan för treårslån

mellan 7 och 8 % medan lån utan säkerhet betingar en ränta runt 12 %. I

Konsumentverkets bilkostnads-kalkylprogram beräknas kapitalkostnaden som en

alternativkostnad för eget kapital. Kapitalkostnaden beräknas med ränta på ränta

och den genomsnittliga årskostnaden fås fram genom att dividera den totala

kapitalkostnaden med antalet år kalkylen avser. I den förra versionen av

bilkostnadskalkylprogrammet användes en räntesats om 5,5 % medan en högre

räntesats användes i promemorian. I den reviderade versionen av

bilkostnadskalkylprogrammet har räntan satts till knappt 7 %, vilket

ungefärligen motsvarar räntan på en treårig privatobligation. I beräkningen av

bilkostnaden har regeringen valt att följa Konsumentverkets beräkningar, vilket

innebär att kapitalkostnaden beräknas utifrån en finansiering med eget kapital

med en räntesats om 6,96 %.

 Några remissinstanser har vid beräkningen av motsvarande kostnader för privat

bil tagit hänsyn till att privatbilisten kör viss sträcka i tjänsten och får

ersättning för detta. Detta är enligt regeringens mening inte rimligt.

Kostnadsberäkningen görs i syfte att finna en kostnadsnivå för den som enbart

kör 1 600 mil privat med en motsvarande bil. Kostnader eller ersättning för

ytterligare tjänstekörning bör därför inte beaktas.

 I promemorian föreslogs att avdrag för resor till och från arbetet skulle

beaktas vid bestämmandet av den schablonmässiga nivån för bilförmånsvärdet.

Skälen härför var dels att många bilförmånshavare behöver bilen i tjänsten och

därför är berättigade till avdrag för kostnader för resor mellan bostad och

arbetsplats oavsett tidsvinst och avstånd till arbetsplatsen, dels att en sådan

lösning även torde underlätta arbetet för skattemyndigheterna och dessutom

minska risken för fusk.

 Som framgår av avsnitt 4.2.8 föreslår regeringen att avdragsrätt för kostnader

för resor mellan bostad och arbetsplats skall kunna medges under vissa

förutsättningar i huvudsak enligt de regler som gäller för körning med egen bil.

Med hänsyn härtill bör schablondelen inte beakta sådan avdragsrätt.

Värderingsregelns utformning

I likhet med promemorieförslaget anser regeringen att utgångspunkten som bör

gälla vid beräkning av värdenivån är att det skattepliktiga värdet i princip

skall motsvara kostnaderna för en privatägd bil med samma privata körsträcka

samt att reglerna skall vara enkla att tillämpa för både arbetsgivare och

skattemyndigheter.

 För att undvika konsekvenser som i vissa fall kan uppfattas som inte önskvärda

och för att uppnå bättre ekonomisk precision bör reglerna utformas på ett något

annorlunda sätt än vad som nu är fallet.

 Som tidigare nämnts medför nuvarande förmånsvärden att kostnaden för en

förmånsbil är högre än kostnaden för en privat bil. Ett förmånsvärde, baserat på

bilkostnaden exklusive kostnaden för drivmedel, som ger neutralitet mellan de

olika innehaven av bilar skulle för den tidigare nämnda Volvo 850 GLT medföra

ett sänkt förmånsvärde med drygt 25 000-30 000 kr jämfört med dagens

förmånsvärde.

 Det nuvarande regelsystemet tar ingen hänsyn till räntenivån, varför

förmånsvärdet blir för högt i tider med låg ränta och för lågt i tider med hög

ränta.

 Det nya regelsystemet för bilförmån bör därför baseras på basbeloppet, bilens

inköpspris och en ränta som kan variera med ränteläget, vilket innebär att

förmånsvärdet kommer att bestå av en basbeloppsdel, en prisdel och en räntedel.

 I skattelagstiftningen finns ett antal regler som är ränteberoende. Den

använda räntan är i samtliga dessa fall statslåneräntan. Statslåneräntan

fastställs veckovis och ligger för närvarande strax över 8 %. Regeringen anser

därför att statslåneräntan även bör användas för beräkning av den

ränterelaterade delen av förmånsvärdet.

 I Konsumentverkets bilkostnadskalkylprogram är kapitalkostnaden beräknad som

ränta på ränta och med hänsyn tagen till skatten på kapitalinkomst. Den ränta

som kapitalkostnaden skall beräknas efter bör därför vid förmånsberäkningen

egentligen korrigeras ned till 70 % av den valda räntan. För att även ta hänsyn

till effekten av ränta på ränta bör dock nedsättningen av räntefaktorn begränsas

till 75 % av den valda räntesatsen.

 Räntedelen skall således beräknas till 75 % av statslåneräntan multiplicerad

med bilens nybilspris. Statslåneräntan vid utgången av november månad andra året

före taxeringsåret bör användas vid beräkningen.

 Det föreslagna regelsystemet har i möjligaste mån kalibrerats så att

förmånsvärdet skall stämma överens med kostnaden för motsvarande privata bil.

Värdeminskning och kapitalkostnader för dyrare bilar är relativt sett högre. För

att få en rimlig anpassning av förmånsvärdet till kostnaden för motsvarande

privata bil har bilarna delats upp i två prisklasser, dels bilar med inköpspris

upp t.o.m. 7,5 basbelopp, dels bilar vars inköpspris överstiger 7,5 basbelopp.

 För båda prisklasserna gäller att 30 % av basbeloppet skall ingå i

förmånsvärdet.

 Den prisrelaterade delen beräknas för bilar med inköpspris upp t.o.m. 7,5

basbelopp som 9 % av bilens nybilspris. För bilar med nybilspris som överstiger

7,5 basbelopp skall prisdelen beräknas som 9 % av 7,5 basbelopp samt 20 % av den

del av bilens nybilspris som överstiger 7,5 basbelopp.

 Förslaget föranleder ändring i punkt 2 av anvisningarna till 42 §

kommunalskattelagen (1928:370), 10 § uppbördslagen (1953:372) och 5 § lagen

(1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare.

4.2.4 Sexårsbilar och äldre bilar

Regeringens förslag: Är bilen sex år eller äldre skall värdet alltjämt beräknas

enligt huvudregeln. Men är nybilspriset för årsmodellen lägre än 80 % av ett

uppskattat nybilspris för beskattningsårets årsmodell av de vanligast

förekommande bilarna ägda av juridiska personer skall i stället som nybilspris

anses sistnämnda belopp. Detta belopp skall också användas för äldre bilar där

svårighet föreligger att bestämma nybilspriset.

Promemorieförslaget stämmer överens med regeringens förslag.

 Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna har lämnat förslaget utan

erinran. Tjänstebilsförlaget Ynnor AB menar att effekten av att vissa äldre

bilar kan få ett högre värde än en ny bil innebär ett avsteg från en neutral och

rättvis beskattning och att regeln således bör ändras.

 Skälen för regeringens förslag: Promemorieförslaget innebär i princip att även

bilar som är sex år eller äldre skall värderas enligt huvudregeln men att det

nybilspris som skall ligga till grund för beräkningen aldrig kan understiga ett

visst angivet pris.

 När det gäller äldre bilar har det hävdats att reglerna är för förmånliga och

inte gynnar en föryngring av tjänstebilsparken. Nuvarande regler innebär att

förmånsvärdet för en dyr bil, vilken också oftast är större och mer bränsleslu-

kande, blir lägre än vad som är motiverat.

 Regeringen anser att det inte finns skäl att ha kvar nuvarande förmånliga

regler för äldre bilar, eftersom det schabloniserade värdet i princip bör

motsvara kostnaderna för motsvarande privatägda bil. Med hänsyn till att

värdeminskningen generellt avtar på äldre bilar och att reparationskostnader

o.d. har en tendens att öka för äldre bilar bör det ändå finnas en regel som

styr den lägsta nivå värdet kan ha. Dessutom bör reglerna ge ett incitament till

att byta den äldre bilen mot en ny och därmed oftast till en från miljösynpunkt

bättre bil.

 Enligt regeringens bedömning bör det därför finnas en spärregel. Detta kan

man uppnå på det sätt som föreslås i promemorian, nämligen genom att omformulera

den nuvarande sexårsregeln till en spärregel. Är bilen sex år eller äldre skall,

om nybilspriset för årsmodellen är lägre än 80 % av ett uppskattat nybilspris

för beskattningsårets årsmodell av de vanligast förekommande bilarna ägda av

juridiska personer, detta belopp i stället anses som nybilspris.

 För bilar av 1991 års modell och äldre kan det finnas svårigheter att

fastställa nybilspriset. I sådana fall måste det finnas en regel som anger

vilket pris man skall utgå från. Såsom föreslås i promemorian bör den nu

beskrivna spärregeln därför kunna tillämpas även i dessa fall.

 Förslaget innebär att reglerna i punkt 2 av anvisningarna till 42 §

kommunalskattelagen (1928:370), 10 § uppbördslagen (1953:272) och 5 § lagen

(1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare ändras.

4.2.5 Värde av bilförmån vid omfattande tjänstekörning

Regeringens förslag: Bilförmånsvärdet skall reduceras till 75 % om

förmånshavaren har kört minst 3 000 mil i tjänsten under ett kalenderår.

Jämkning behöver inte sökas.

 En särskild jämkningsregel som tar sikte på taxibilar som har körts minst 6

000 mil i tjänsten införs.

Promemorians förslag stämmer överens med regeringens. Någon särskild regel för

taxibilar föreslogs dock inte.

 Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker eller lämnar

förslaget utan erinran. Sveriges Industriförbund, Volvo Personvagnar AB och Saab

Automobile AB, Firma Bilekonomen 

 b) ränta eller utdelning som tillkommer en annan juridisk person än svenskt

dödsbo eller en fysisk person som inte är bosatt i Sverige;

 c) ränta eller utdelning som enligt dubbelbeskattningsavtal är helt undantagen

från beskattning i Sverige;

 d) ränta på förfogarkonto som avses i 3 kap. 57 § lagen (1990:325) om själv-

deklaration och kontrolluppgifter, om räntan inte uppgår till 1 000 kronor;

 e) ränta på konto för klientmedel;

 f) ränta som ingår i belopp som redovisats enligt 3 kap. 22 § sista stycket

lagen om sjävdeklaration och kontrolluppgifter;

 g) ersättning till en och samma idrottsutövare från en sådan ideell förening

som avses 7 § 5 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt och som har till

huvudsakligt syfte att främja idrottslig verksamhet, om ersättningen från

föreningen under året inte uppgått till ett halvt basbelopp enligt lagen

(1962:381) om allmän försäkring;

-------------------------------------------------------

 h) förmån av fri resa inom h) förmån av fri resa

Europeiska unionens inom eller mellan

medlemsländer eller EES- Europeiska unionens

länderna i samband med medlemsländer eller EES-

tillträdande eller länderna i samband med

frånträdande av anställning tillträdande eller

eller uppdrag eller frånträdande av anställning

ersättning för sådan resa; eller uppdrag eller

eller ersättning för kostnad för

 sådan resa; eller

 i) ränta eller utdelning för vilken kontrolluppgift skall lämnas enligt sådan

förbindelse som avses i 3 kap. 32 b § lagen om självdeklaration och

kontrolluppgifter.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997 och tillämpas första gången i

fråga om preliminär skatt för år 1997.

1Lagen omtryckt 1991:97.

Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:771.

2Lydelse enligt prop. 1994/95:227 (senaste lydelse 1996:652).

3Senaste lydelse 1996:652.

 104

3 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration och

kontrolluppgifter

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1990:325) om självdeklaration och

kontrolluppgifter

 dels att 2 kap. 13, 19 och 20 §§ samt 3 kap. 4, 5 och 7 §§ skall ha följande

lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny bestämmelse, 3 kap. 4 a §, av

följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 kap.

 13 §1

 Särskild självdeklaration skall lämnas om

 1. den skattskyldige är annan juridisk person än dödsbo,

 2. den skattskyldige är skyldig att i självdeklaration lämna uppgift om

inkomst av näringsverksamhet,

-------------------------------------------------------

 3. den skattskyldige är 3. den skattskyldige är

företagsledare eller delägareföretagsledare eller

i fåmansföretag, fåmansägt delägare i fåmansföretag,

handelsbolag, företag, som fåmansägt handelsbolag,

enligt 3 § 12 mom. nionde företag, som enligt 3 § 12 a

stycket lagen (1947:576) om mom. tredje stycket lagen

statlig inkomstskatt skall (1947:576) om statlig

behandlas som fåmansföretag inkomstskatt skall

eller, om uppgifter skall behandlas som fåmansföretag

lämnas enligt 24 §, i företageller, om uppgifter skall

som upphört att vara sådant lämnas enligt 24 §, i företag

företag, som upphört att vara sådant

 företag,

 4. den skattskyldige enligt 14 kap. 3 § mervärdesskattelagen (1994:200) är

skyldig att redovisa utgående och ingående mervärdesskatt i sin

självdeklaration,

 5. den skattskyldige inte varit bosatt i Sverige under hela beskattningsåret,

eller

 6. den skattskyldige inte mottagit förtryckt blankett för förenklad

självdeklaration senast den 15 april taxeringsåret.

 19 §2

-------------------------------------------------------

 Den som har inkomst av

näringsverksamhet skall, om

inte annat framgår av 25 §, i

sin självdeklaration för

varje förvärvskälla från

bokföringen lämna uppgifter

om varje slag av

-------------------------------------------------------

 Den som har inkomst av

näringsverksamhet skall, om

inte annat framgår av 20

eller 25 §, i sin

självdeklaration för varje

förvärvskälla från bokföringen

lämna uppgifter om varje

slag av

 1. intäkter, kostnader, bokslutsdispositioner, skatter och skattemässiga

avsättningar,

 2. tillgångar, skulder, avsättningar, obeskattade reserver och eget kapital.

 Uppgifter skall vidare lämnas om

 1. arten och omfattningen av verksamheten,

 2. hur värdesättningen på lager samt fordringar skett,

 3. hur det bokföringsmässiga vinstresultatet justerats för att överensstämma

med de för den skattemässiga inkomstberäkningen stadgade grunderna,

 4. hur avdrag för värdeminskning beräknats,

 5. vad den skattskyldige satt in i form av pengar i näringsverksamheten eller

tagit ut ur näringsverksamheten i varor, pengar eller annat eller på annat sätt

använt för att betala levnadskostnader eller för andra utgifter, som inte är

hänförliga till omkostnader i verksamheten, samt om andra förmåner som den

skattskyldige fått av verksamheten,

 6. ändrade redovisningsprinciper samt

 7. under året anskaffade och försålda anläggningstillgångar.

 Juridisk person som omfattas av 2 § 6 a mom. lagen (1947:576) om statlig

inkomstskatt skall lämna uppgift om beslut om utdelning eller annat förfogande

över uppkommen vinst.

 Fysisk person och dödsbo skall lämna uppgift om fördelningsunderlag enligt 2 §

lagen (1993:1536) om räntefördelning vid beskattning vid utgången av närmast

föregående beskattningsår samt motsvarande belopp vid beskattningsårets utgång.

 Har makar tillsammans deltagit i näringsverksamhet behöver uppgifter som avses

i första och andra styckena endast lämnas av en av makarna. Var och en av

makarna skall dock lämna uppgifter om arten och omfattningen av sitt arbete i

verksamheten samt de övriga uppgifter som behövs för tillämpningen av

anvisningarna till 52 § kommunalskattelagen.

 Om det finns särskilda skäl, får skattemyndigheten på ansökan av den

deklarationsskyldige medge att de uppgifter som avses i första stycket 1 lämnas

i sammansatta poster. Ett sådant medgivande får omfatta en tid av högst tre år

åt gången. En ansökan skall ha kommit in till skattemyndigheten före ingången av

taxeringsåret.

 Uppgifter som avses i första och andra styckena skall lämnas på blankett

enligt fastställt formulär eller, efter särskilt medgivande av Riksskatteverket

eller myndighet som Riksskatteverket bestämmer, på annat lämpligt sätt.

 20 §3

-------------------------------------------------------

 Företag som omfattas av

 lagen (1995:1559) om

 årsredovisning i

 kreditinstitut och

 värdepappersbolag eller

 lagen (1995:1560) om

 årsredovisning i

 försäkringsföretag skall, i

 stället för att lämna sådana

 uppgifter som anges i 19 §

 första stycket, till sin

 självdeklaration foga sin

 årsredovisning.

 Utländskt skadeförsäkringsföretag som drivit försäkringsrörelse i Sverige,

skall i stället för vad som anges i 19 § i självdeklarationen lämna uppgift om

premieinkomsten i Sverige.

 Den som enligt 2 § 7 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt skall

schablonbeskattas för intäkt av fastighet skall, såvitt gäller

fastighetsinnehavet, i stället för vad som anges i 19 § i självdeklarationen

lämna uppgift om de intäkter och omkostnader som anges i förstnämnda lagrum.

 3 kap.

 4 §4

-------------------------------------------------------

 Kontrolluppgifter om lön, Kontrolluppgifter om lön,

arvode, andra ersättningar arvode, andra ersättningar

eller förmåner som utgör eller förmåner som utgör

skattepliktig intäkt av skattepliktig intäkt av

tjänst skall lämnas av den tjänst skall lämnas av den

som betalat ut beloppet som betalat ut beloppet

eller gett ut förmånen. eller gett ut förmånen.

 Kontrolluppgift avseende

 skattepliktig intäkt av

 tjänst i form av rabatt,

 bonus eller annan förmån,

 som ges ut på grund av

 kundtrohet eller liknande,

 skall dock lämnas av den

 som slutligt har stått för

 de kostnader som ligger

 till grund för förmånen, om

 denne är någon annan än den

 som är skattskyldig för

 förmånen .

-------------------------------------------------------

 Kontrolluppgifter skall Kontrolluppgifter skall

lämnas för den som av den lämnas för den som har fått

uppgiftsskyldige har fått skattepliktigt belopp

skattepliktigt belopp eller eller skattepliktig förmån

skattepliktig förmån. som avses i första stycket.

 Uppgiftsskyldighet enligt första och andra styckena föreligger även i fråga om

ersättning eller förmån som mottagaren får för arbete och som för honom utgör

intäkt av näringsverksamhet om inte mottagaren antingen har enbart en F-

skattesedel eller både en F-skattesedel och en A-skattesedel och skriftligen

åberopat F-skattesedeln samt för sådan ersättning från arbetsgivare som enligt 3

§ 3 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt beskattas som inkomst av

kapital.

 Uppgiftsskyldighet föreligger inte i fråga om ersättning eller förmån som

enligt 2 kap. 24 § skall redovisas i självdeklaration.

 Kontrolluppgift skall ta upp utgiven ersättning eller förmån samt avdragen

preliminär skatt. Av kontrolluppgiften skall framgå hur stor del av

skatteavdraget som avser allmänna egenavgifter som den uppgiftsskyldige

redovisat enligt bestämmelserna i 43 § 1 mom. uppbördslagen (1953:272). I 6-12

§§ lämnas närmare föreskrifter om vad som skall iakttas när kontrolluppgift

lämnas.

-------------------------------------------------------

 4 a §

 Om

 kontrolluppgiftsskyldighet

 föreligger enligt 4 § första

 stycket andra meningen,

 skall den som

 kontrolluppgiften avser

 till den

 kontrolluppgiftsskyldige

 lämna uppgift om förmånens

 art och omfattning och

 under vilken månad denna

 åtnjutits. Uppgifterna

 skall lämnas senast månaden

 efter det att förmånen

 åtnjutits.

 5 §5

 Uppgiftsskyldighet enligt 4 § föreligger först efter föreläggande av

skattemyndigheten beträffande

 1. ersättning och förmån med anledning av tillfälligt arbete, som getts ut av

fysisk person eller dödsbo och inte utgör omkostnad i näringsverksamhet, om

avdrag för preliminär A-skatt inte har gjorts och det som mottagaren sammanlagt

fått haft ett lägre värde än 1 000 kronor för hela året,

 2. ersättning och förmån med anledning av tillfälligt arbete i andra fall än

som avses i 1 om det som mottagaren sammanlagt fått haft ett lägre värde än 100

kronor för hela året samt förmån av fritt logi ombord för arbetstagare som avses

i punkt 1 av anvisningarna till 49 § kommunalskattelagen (1928:370),

 3. följande slag av ersättningar om det har angetts i kontrolluppgiften att

sådan ersättning har lämnats

 a) kostnadsersättning för resa i tjänsten med allmänt kommunikationsmedel,

hyrbil eller taxi, motsvarande gjorda utlägg,

 b) kostnadsersättning för logi vid sådan resa i tjänsten som avses i punkt 3

av anvisningarna till 33 § kommunalskattelagen, motsvarande gjorda utlägg,

 c) representationsersättning, motsvarande gjorda utlägg,

-------------------------------------------------------

 d) ersättning för ökade lev-

nadskostnader vid sådan resa

i tjänsten som avses i

punkterna 3 och 3 a av

anvisningarna till 33 §

kommunalskattelagen eller

för kostnader för resa med

egen bil i tjänsten, i den

mån ersättningarna enligt 10 §

första-tredje styckena

uppbördslagen (1953:272)

inte skall ligga till grund

för beräkning av preliminär A-

skatt.

-------------------------------------------------------

 d) ersättning för ökade lev-

nadskostnader vid sådan resa

i tjänsten som avses i punk-

terna 3 och 3 a av anvis-

ningarna till 33 § kommu-

nalskattelagen eller för

kostnader för resa med egen

bil i tjänsten eller

kostnader för drivmedel för

bilförmånshavares resa med

förmånsbilen i tjänsten i den

mån ersättningarna enligt 10 §-

första-tredje styckena upp-

bördslagen (1953:272) inte

skall ligga till grund för

beräkning av preliminär A-

skatt.

 7 §6

-------------------------------------------------------

 Värdet av förmåner som utgåttVärdet av förmåner som

i annat än pengar skall utgått i annat än pengar

beräknas i enlighet med skall beräknas i enlighet

bestämmelserna i med bestämmelserna i

kommunalskattelagen kommunalskattelagen

(1928:370). Vid beräkning av (1928:370). Vid beräkning

värdet av bilförmån och av värdet av bilförmån och

kostförmån skall dock kostförmån skall dock

bestämmelserna i punkt 2 bestämmelserna i punkt 4

andra stycket andra andra eller tredje stycket

meningen och punkt 4 andra av anvisningarna till 42 §

stycket av anvisningarna nämnda lag tillämpas endast

till 42 § nämnda lag tillämpasi enlighet med beslut av

endast i enlighet med skattemyndigheten med stöd

beslut av skattemyndigheten av 5 § andra stycket lagen

med stöd av 5 § andra stycket(1984:668) om uppbörd av

lagen (1984:668) om uppbörd socialavgifter från

av socialavgifter från arbetsgivare. Värdet av

arbetsgivare. Värdet av annan bostadsförmån här i

annan bostadsförmån här i riket än förmån av

riket än förmån av semesterbostad skall

semesterbostad skall beräknas i enlighet med

beräknas i enlighet med bestämmelserna i 8 § tredje

bestämmelserna i 8 § tredje och sjätte styckena

och sjätte styckena uppbördslagen (1953:272).

uppbördslagen (1953:272).

 Om värdet av en förmån justerats enligt 5 § andra stycket lagen om uppbörd av

socialavgifter från arbetsgivare skall anges att justering skett.

 Det sammanlagda värdet av förmåner skall anges särskilt för sig.

-------------------------------------------------------

 I fråga om bilförmån skall

 uppgift lämnas om

 1. om bilens

 modellbeteckning och

 årsmodell,

 2. nedsättning av

 bilförmånsvärdet på grund av

 att den skattskyldige

 utgett ersättning för

 förmånen,

-------------------------------------------------------

 3. antal kilometer

tjänstekörning som ersättning

för kostnader för drivmedel

för resa i tjänsten med

förmånsbil avser och

 4. förmån av fritt

drivmedel enligt punkt 2

sjunde stycket av

anvisningarna till 42 §

kommunalskattelagen.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997 och tillämpas såvitt avser 2 kap.

13, 19 och 20 §§ första gången vid 1997 års taxering och i övrigt första gången

vid 1998 års taxering.

1Senaste lydelse 1996:655.

2Senaste lydelse 1995:1616.

3Senaste lydelse 1991:1903.

4Senaste lydelse 1994:1680.

5Lydelse enligt prop. 1995/96:227 (senaste lydelse 1992:681).

6Senaste lydelse 1995:653.

 105

4 Förslag till ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter

 Härigenom föreskrivs att 1 kap. 2 § lagen (1981:691) om socialavgifter1

skall ha följande lydelse.

---------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 kap.

 2 §2

 Avgifterna utgörs av arbetsgivaravgifter och egenavgifter. Arbetsgivaravgifter

skall betalas av den som är arbetsgivare och egenavgifter av den som är

försäkrad enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring och har inkomst av annat

förvärvsarbete som avses 3 kap. 2 § eller 2 a § eller 11 kap. 3 § nämnda lag.

Med inkomst av annat förvärvsarbete enligt 3 kap. 2 § och 2 a § lagen om allmän

försäkring skall även likställas inkomst för eget arbete i form av andra

skattepliktiga förmåner än pengar.

-------------------------------------------------------

 Vid tillämpning av denna Vid tillämpning av denna

lag skall, även om ett lag skall, även om ett

anställningsförhållande inte anställningsförhållande inte

föreligger, den som har föreligger, den som har

utgett sådan ersättning som utgett sådan ersättning som

enligt bestämmelserna i 3 enligt bestämmelserna i 3

kap. 2 § andra stycket eller kap. 2 § andra stycket

11 kap. 2 § första stycket m,eller 11 kap. 2 § första

andra stycket och femte stycket m, andra och femte

stycket lagen om allmän styckena lagen om allmän

försäkring är att hänföra tillförsäkring är att hänföra till

inkomst av anställning inkomst av anställning

anses som arbetsgivare. Med anses som arbetsgivare.

inkomst av anställning Med inkomst av anställning

enligt 3 kap. 2 § lagen om enligt 3 kap. 2 § lagen om

allmän försäkring skall i allmän försäkring skall i

denna lag likställas inkomst denna lag likställas

i form av andra inkomst i form av andra

skattepliktiga förmåner än skattepliktiga förmåner än

pengar samt kostnadsersätt- pengar samt kostnadser-

ning som inte enligt 10 § sättning som inte enligt 10 §

uppbördslagen (1953:272) uppbördslagen (1953:272)

undantas vid beräkning av undantas vid beräkning av

preliminär A-skatt. Vid preliminär A-skatt. I fråga

tillämpning av denna lag om skattepliktig förmån i

gäller vidare vad som i 22 c §form av rabatt, bonus

lagen (1984:668) om uppbörd eller annan förmån som ges

av socialavgifter från ut på grund av kundtrohet

arbetsgivare sägs om eller liknande, skall den

iakttagande av förhands- som slutligt har stått för

besked. de kostnader som ligger

 till grund för förmånen, om

 denne är någon annan än den

 som är skattskyldig för

 förmånen, anses som

 arbetsgivare. Vid tillämp-

 ning av denna lag gäller

 vidare vad som i 22 c §

 lagen (1984:668) om uppbörd

 av socialavgifter från

 arbetsgivare sägs om

 iakttagande av förhands-

 besked.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997.

1 Lagen omtryckt 1989:633.

2Lydelse enligt prop. 1995/96:209 (senaste lydelse 1992:633).

 106

5 Förslag till lag om ändring i lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter

från arbetsgivare

 Härigenom föreskrivs att 4 och 5 §§ lagen (1984:668) om uppbörd av

socialavgifter från arbetsgivare1 skall ha följande lydelse.

-------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

-------------------------------------------------------

 4 §2

-------------------------------------------------------

 En arbetsgivare är skyldig En arbetsgivare är

att för varje månad lämna skyldig att för varje månad

redovisning för utgiven lön lämna redovisning för

och för summan av utgiven lön och för summan

arbetsgivaravgifterna. Som av arbetsgivaravgifterna.

lön anses också förskott på lön.Sådan skattepliktig förmån

I fråga om redovisning skall som avses i 1 kap. 2 §

bestämmelserna i andra stycket tredje

uppbördslagen (1953:272) om meningen lagen (1981:691)

uppbördsdeklaration om socialavgifter skall

tillämpas. anses utgiven den månad som

 arbetsgivaren har fått

 kännedom om att förmånen

 åtnjutits. Som lön anses

 också förskott på lön. I fråga

 om redovisningen skall

 bestämmelserna i

 uppbördslagen (1953:272) om

 uppbördsdeklaration

 tillämpas.

 När avgiftsskyldighet har inträtt för en arbetstagares lön skall redovisningen

omfatta också den lön som utbetalats till arbetstagaren tidigare under

utgiftsåret.

5 §3

 Skattepliktiga förmåner skall tas upp till ett värde som bestäms i enlighet

med 8 § första-fjärde styckena uppbördslagen (1953:272).

-------------------------------------------------------

 Om det föreligger fall

som avses i punkt 4

andra stycket av

anvisningarna till 42 §

kommunalskattelagen

(1928:370), eller sådant

fall att den

skattskyldige skulle

kunna få förmånsvärdet

bestämt med stöd av punkt

2 andra stycket andra

meningen av samma

anvisningar, får

skattemyndigheten på

framställlning av

arbetsgivaren bestämma

värdet av förmånen med

hänsyn härtill.

Motsvarande gäller om

bostadsförmånsvärde som

bestäms enligt 8 § tredje

stycket uppbördslagen

avviker med mer än 10

procent från det värde som

följer av 42 § första

stycket

kommunalskattelagen.

Arbetsgivaren skall

underrätta arbetstagare

som berörs av

skattemyndighetens

beslut.

-------------------------------------------------------

 Om det föreligger fall

som avses i punkt 4

andra eller tredje

stycket av anvisningarna

till 42 §

kommunalskattelagen

(1928:370) får

skattemyndigheten på

framställning av

arbetsgivaren bestämma

värdet av förmånen med

hänsyn härtill.

Motsvarande gäller om

bostadsförmånsvärde som

bestäms enligt 8 § tredje

stycket uppbördslagen

avviker med mer än 10

procent från det värde som

följer av 42 § första

stycket

kommunalskattelagen.

Arbetsgivaren skall

underrätta arbetstagare

som berörs av

skattemyndighetens

beslut.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997 och tillämpas på förmån som

åtnjuts efter ikraftträdandet.

1Lagen omtryckt 1991:98.

2Senaste lydelse 1995:1979.

3Senaste lydelse 1994:652.

 107

6 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa

förvärvsinkomster

 Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa

förvärvsinkomster1 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

1 §2

 Särskild löneskatt skall för varje år betalas till staten med 23,52 procent på

 1. lön eller annan ersättning till arbetstagare som vid årets ingång är 65 år

eller äldre,

 2. ersättning som utfaller enligt kollektivavtalsgrundad

avgångsbidragsförsäkring som tecknas av arbetsgivare till förmån för

arbetstagare,

 3. avgångsersättning som annorledes än på grund av kollektivavtalsgrundad

avgångsbidragsförsäkring utbetalas av staten, kommun eller kommunalförbund som

arbetsgivare eller av Svenska kommunförbundet, Landstingsförbundet, Svenska

kyrkans församlings- och pastoratsförbund, det för kommunerna och landstingen

gemensamma organet för administration av personalpension eller Sjukvårdens och

socialvårdens planerings- och rationaliseringsinstitut, under förutsättning att

arbetsgivaren tillämpar kommunalt pensionsavtal eller av annan arbetsgivare,

under förutsättning att arbetsgivaren tillämpar kommunalt pensionsavtal och att

borgen tecknats i enlighet med vad som anges i punkt 20 e första stycket b av

anvisningarna till 23 § kommunalskattelagen (1928:370),

 4. avgångsersättning som omfattas av s.k. trygghetsavtal,

 5. ersättning som utgår enligt gruppsjukförsäkring som åtnjuts enligt grunder

som fastställts i kollektivavtal mellan arbetsmarknadens huvudorganisationer

till den del ersättningen utgör komplement till förtidspension eller till

sjukbidrag,

 6. ersättning som utgår på grund av ansvarighetsförsäkring som åtnjuts enligt

grunder som fastställts i kollektivavtal mellan arbetsmarknadens

huvudorganisationer till den del ersättningen utgår i form av engångsbelopp som

inte utgör kompensation för mistad inkomst.

-------------------------------------------------------

 Skattskyldig är den som Skattskyldig är den som

utgett sådan ersättning som utgett sådan ersättning som

avses i första stycket. avses i första stycket. I

 fråga om sådan för mottagaren

 skattepliktig intäkt av

 tjänst i form av rabatt,

 bonus eller annan förmån,

 som ges ut på grund av

 kundtrohet eller liknande,

 skall den som slutligt har

 stått för de kostnader som

 ligger till grund för

 förmånen anses som

 skattskyldig enligt denna

 lag, om inte denne är den

 som är skattskyldig för

 förmånen.

 Vid bestämmande av skatteunderlaget tillämpas bestämmelserna i 2 kap. 3-5 §§

lagen (1981:691) om socialavgifter med undantag av 4 § första stycket 2 och 13.

 Vid bestämmande av skatteunderlaget enligt första stycket 6 skall bortses från

ersättning för arbetsskada som inträffat före utgången av juni 1993 om

ersättningen avser tid därefter samt från ersättning för arbetsskada som

inträffat före utgången av år 1992 om skadan anmälts till allmän

försäkringskassa efter utgången av juni 1993. Detta gäller dock endast

ersättning som för en och samma arbetstagare beräknas på lönedelar som inte

överstiger sju och en halv gånger basbeloppet enligt 1 kap. 6 § lagen (1962:381)

om allmän försäkring.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997 och tillämpas på lön eller annan

ersättning som utbetalas efter utgången av år 1996.

1Lydelse enligt prop. 1995/96:209 (Senaste lydelse 1996:656).

 108

7 Förslag till lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring

 Härigenom föreskrivs att 3 kap. 2 a § och 11 kap. 2 § lagen (1962:381) om

allmän försäkring1 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

3 kap.

2 a §2

 Vid beräkning av sjukpenninggrundande inkomst skall ersättning från en

arbetsgivare som är bosatt utomlands eller är en utländsk juridisk person anses

som inkomst av annat förvärvsarbete, om ersättningen avser arbete som utförts

inom rike samt arbetsgivaren och arbetstagaren träffat överenskommelse om att

ersättningen skall hänföras till sådan inkomst.

-------------------------------------------------------

 Vid beräkning av Vid beräkning av

sjukpenninggrundande sjukpenninggrundande

inkomst skall som inkomst inkomst skall som inkomst

av annat förvärvsarbete ocksåav annat förvärvsarbete också

anses ersättning som utgör anses ersättning som utgör

skattepliktig inomst av skattepliktig inkomst av

tjänst enligt tjänst enligt

kommunalskattelagen kommunalskattelagen

(1928:370) och som, utan (1928:370) och som, utan

att anställningsförhållande att anställningsförhållande

förelegat, utbetalas av förelegat, utbetalas av

fysisk person bosatt fysisk person bosatt

utomlands eller utländsk utomlands eller utländsk

juridisk person. juridisk person. Detta

 gäller dock inte i fråga om

 sådan skattepliktig intäkt

 som avses i 11 kap. 2 §

 första stycket tredje

 meningen.

 Som inkomst av annat förvärvsarbete räknas dessutom ersättning för arbete

under förutsättning att ersättningen betalas ut

 1. till mottagare som har en F-skattesedel antingen när ersättningen bestäms

eller när den betalas ut,

 2. till mottagare som har en A-skattesedel eller som saknar skattsedel på

preliminär skatt om ersättningen tillsammans med annan ersättning för arbete

från samma utbetalare under inkomståret kan antas komma att understiga 10 000

kronor och utbetalaren är en fysisk person eller ett dödsbo samt vad som

utbetalts inte utgör utgift i en av utbetalaren bedriven näringsverksamhet,

 3. till delägare i handelsbolag av bolaget,

 4. till medlem i europeisk ekonomisk intressegruppering av grupperingen.

 Om i fall som avses i tredje stycket 1 mottagaren har både en F-skattesdel och

en A-skattesedel, räknas ersättningen som inkomst av annat förvärvsarbete bara

om F-skattesedeln skriftligen åberopas.

11 kap.

2 §3

-------------------------------------------------------

 Med inkomst av anställning Med inkomst av

avses lön eller annan anställning avses lön eller

ersättning i pengar eller annan ersättning i pengar

andra skattepliktiga eller andra skattepliktiga

förmåner, som en försäkrad harförmåner, som en försäkrad har

fått såsom arbetstagare i fått såsom arbetstagare i

allmän eller enskild tjänst. allmän eller enskild tjänst.

Med lön likställs Med lön likställs

kostnadsersättning som inte kostnadsersättning som inte

enligt 10 § uppbördslagen enligt 10 § uppbördslagen

(1953:272) undantas vid (1953:272) undantas vid

beräkning av preliminär A- beräkning av preliminär A-

skatt. Till sådan inkomst skatt. Sådan skattepliktig

räknas dock inte från en och intäkt i form av rabatt,

samme arbetsgivare utgiven bonus eller annan förmån som

lön som under ett år ej utgår på grund av kundtrohet

uppgått till 1 000 kronor. eller liknande skall också

Till sådan inkomst räknas anses som inkomst av

inte heller intäkt som avses anställning, om den som

i 32 § 1 mom. första stycket slutligt har stått för de

h och i kommunalskattelagen kostnader som ligger till

(1928:370) eller sådan grund för förmånen är någon

ersättning som enligt 1 § annan än den som är

första stycket 2-6 och fjärdeskattskyldig för förmånen.

stycket lagen (1990:659) om Till sådan inkomst räknas

särskild löneskatt på vissa dock inte från en och samme

förvärvsinkomster. I fråga omarbetsgivare utgiven lön

arbete som har utförts som under ett år ej uppgått

utomlands bortses vid till 1 000 kronor. Till

beräkningen av sådan inkomst räknas inte

pensionsgrundande inkomst heller intäkt som avses i

från sådana lönetillägg som 32 § 1 mom. första stycket h

betingas av ökade och i kommunalskattelagen

levnadskostnader och andra (1928:370) eller sådan

särskilda förhållanden i ersättning som enligt 1 §

sysselsättningslandet. Såsom första stycket 2-6 och

inkomst av anställning anses fjärde stycket lagen

även (1990:659) om särskild

 löneskatt på vissa

 förvärvsinkomster. I fråga om

 arbete som har utförts

 utomlands bortses vid

 beräkningen av

 pensionsgrundande inkomst

 från sådana lönetillägg som

 betingas av ökade

 levnadskostnader och andra

 särskilda förhållanden i

 sysselsättningslandet. Såsom

 inkomst av anställning

 anses även

 a) sjukpenning och rehabiliteringspenning enligt denna lag samt sjukpenning

enligt lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring eller motsvarande ersättning

som utgår enligt annan författning eller på grund av regeringens förordnande, i

den mån ersättningen träder i stället för försäkrads inkomst såsom arbetstagare

i allmän eller enskild tjänst,

 b) föräldrapenningförmåner,

 c) vårdbidrag enligt 9 kap. 4 §, i den mån bidraget inte är ersättning för

merkostnader,

 d) dagpenning från erkänd arbetslöshetskassa,

 e) kontant arbetsmarknadsstöd enligt lagen (1973:371) om kontant

arbetsmarknadsstöd,

 f) utbildningsbidrag under arbetsmarknadsutbildning och yrkesinriktad

rehabilitering i form av dagpenning,

 g) korttidsstudiestöd, vuxenstudiebidrag och utbildningsarvode enligt

studiestödslagen (1973:349),

 h) delpension enligt lagarna (1975:380) och (1979:84) om

delpensionsförsäkring,

 i) dagpenning till totalförsvarspliktiga som tjänstgör enligt lagen

(1994:1809) om totalförsvarsplikt och andra som erhåller dagpenning enligt de

för totalförsvarspliktiga gällande grunderna,

 j) utbildningsbidrag för doktorander,

 k) timersättning vid kommunal vuxenutbildning (komvux), vid vuxenutbildning

för psykiskt utvecklingsstörda (särvux) och vid svenskundervisning för

invandrare (sfi),

 l) livränta enligt 4 kap. lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring eller

motsvarande livränta som bestäms med tillämpning av sagda lag,

 m) från Sveriges författarfond och konstnärsnämnden utgående bidrag som ej är

att hänföra till inkomst av annat förvärvsarbete enligt 3 §, i den mån

regeringen så förordnar,

 n) statsbidrag till arbetslösa som tillskott till deras försörjning när de

startar egen rörelse,

 p) ersättning enligt lagen (1988:1465) om ersättning och ledighet för

närståendevård,

 q) tillfälliga förvärvsinkomster av verksamhet som inte bedrivs självständigt,

 r) ersättning som en allmän försäkringskassa utger enligt 20 § lagen

(1991:1047) om sjuklön.

 I fråga om ersättning i pengar eller andra skattepliktiga förmåner för utfört

arbete i annan form än pension, i fråga om ersättning till idrottsutövare från

visst slag av ideell förening samt i fråga om ersättning från

vinstandelsstiftelse gäller i tillämpliga delar bestämmelserna i 3 kap. 2 §

andra stycket samt 2 a § tredje och fjärde styckena.

 Vid beräkning av inkomst av anställning skall hänsyn tas till lön eller annan

ersättning, som den försäkrade har fått från en arbetsgivare, som är bosatt utom

riket eller är utländsk juridisk person, endast i fall då den försäkrade

sysselsatts här i riket och överenskommelse inte träffats enligt 3 kap. 2 a §

första stycket eller då han tjänstgjort som sjöman ombord på svenskt

handesfartyg. Vad som sägs här skall inte gälla beträffande lön till svenska

medborgare, om svenska staten eller, där lönen härrör från utländsk juridisk

person, en svensk juridisk person, som äger ett bestämmande inflytande över den

utländska juridiska personen, enligt av Riksförsäkringsverket godtagen

förbindelse har att svara för tiläggspensionsavgiften.

 Hänsyn skall ej heller tas till lön eller annan ersättning från främmande

makts beskickning eller lönade konsulat här i riket eller från arbetsgivare, som

tillhör sådan beskickning eller sådant konsulat och som inte är svensk

medborgare. Vad som sägs här skall inte gälla beträffande lön till svensk

medborgare eller till den som utan att vara svensk medborgare är bosatt i riket,

om en utländsk beskickning här i riket enligt av Riksförsäkringsverket godtagen

förbindelse har att svara för tilläggspensionavgiften.

 Den som åtagit sig förbindelse enligt tredje eller fjärde stycket skall anses

som arbetsgivare.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997.

1 Lagen omtryckt 1982:120.

2Senaste lydelse 1994:1865.

3Senaste lydelse 1994:2072.

 109

Finansdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 12 september 1996

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden, Hjelm-Wallén,
[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar propositionen 1996/97:19 Beskattning av bilförmån, m.m..

 131