Hälsovård, sjukvård

och social omsorg

9

Förslag till statsbudget för 2000

Hälsovård, sjukvård och social omsorg

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 9

2 Lagförslag 11

2.1 Förslag till lag om ändring i läkemedelslagen (1992:859) 11

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1996:1152) om handel med

läkemedel 13

2.3 Förslag till lag om fortsatt giltighet av lagen (1991:1136) om

försöksverksamhet med kommunal primärvård 14

3 Hälsovård, sjukvård och social omsorg 15

3.1 Omfattning 15

3.2 Utgiftsutveckling 15

3.3 Resultatbedömning 15

4 Hälsovård och sjukvård 19

4.1 Omfattning 19

4.2 Utgiftsutveckling 21

4.3 Resultatbedömning 23

4.3.1 Kvaliteten i hälso- och sjukvården skall förbättras 23

4.3.2 Patientens ställning skall stärkas 26

4.3.3 Folkhälsan skall förbättras för de grupper i samhället som är mest

eftersatta ur hälsosynpunkt 29

4.3.4 Tobaksbruket skall minska 34

4.3.5 Läkemedelsförsörjningen skall utvecklas och vara

kostnadseffektiv 35

4.3.6 En god tandhälsa skall upprätthållas 37

4.3.7 Vården av och omsorgen om psykiskt störda skall förbättras 38

4.4 Revisionens iakttagelser 39

4.5 Bedömning av personalkonsekvenser 40

4.6 Förslag till regeländringar 40

4.7 Anslag 49

A1 Sjukvårdsförmåner 49

A2 Bidrag för läkemedelsförmånen 52

A3 Bidrag till hälso- och sjukvård 53

A4 Insatser mot aids 55

A5 Bidrag till WHO 56

A6 Bidrag till WHO-enheten för rapportering av

läkemedelsbiverkningar 57

A7 Bidrag till Nordiska hälsovårdshögskolan 57

A8 Folkhälsoinstitutet 58

A9 Smittskyddsinstitutet 60

A10 Institutet för psykosocial medicin 62

A11 Statens beredning för utvärdering av medicinsk metodik 63

A12 Hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd 65

A13 Ersättning till steriliserade i vissa fall 67

A14 Personligt ombud 67

A15 Socialstyrelsen 68

4.8 Övrig statlig verksamhet 72

5 Social omsorg 77

5.1 Omfattning 77

5.2 Utgiftsutveckling 77

5.3 Resultatbedömning 78

5.3.1 Äldre skall kunna leva ett aktivt liv och ha inflytande i

samhället och över sin vardag, kunna åldras i trygghet och

med bibehållet oberoende, bemötas med respekt samt ha

tillgång till god vård och omsorg. 78

5.3.2 Personer med funktionshinder skall kunna delta i samhällslivet

och få tillgång till god omsorg och vård som bygger på den

enskilda människans delaktighet och självbestämmande 83

5.3.3 Barn och ungdomar skall växa upp under trygga och goda

förhållanden 87

5.3.4 Personer med sociala problem och försörjningssvårigheter

skall få stöd, bistånd och god omsorg. 92

5.3.5 Alkohol och narkotika 96

5.4 Revisionens iakttagelser 104

5.5 Bedömning av personalkonsekvenser 104

5.6 Anslag 104

B1 Stimulansbidrag och åtgärder inom äldrepolitiken 104

B2 Vissa statsbidrag inom handikappområdet 105

B3 Statsbidrag till vårdartjänst m.m. 106

B4 Bidrag till viss verksamhet för personer med

funktionshinder 108

B5 Bidrag till handikapp- och pensionärsorganisationer 109

B6 Ersättning för texttelefoner 109

B7 Bilstöd till handikappade 110

B8 Kostnader för statlig assistansersättning 111

B9 Bidrag till ungdomsvård och missbrukarvård m.m. 112

B10 Bidrag till organisationer på det sociala området 113

B11 Alkohol- och narkotikapolitiska åtgärder 114

B12 Statens institut för särskilt utbildningsstöd (Sisus) 115

B13 Handikappombudsmannen 116

B14 Barnombudsmannen 117

B15 Statens nämnd för internationella adoptionsfrågor 119

B16 Statens institutionsstyrelse 120

B17 Alkoholinspektionen 121

B18 Alkoholsortimentsnämnden 123

B19 Utvecklingsmedel till åtgärder för hemlösa 123

5.7 Övrig statlig verksamhet 124

6 Forskning 125

6.1 Omfattning 126

6.2 Utgiftsutvecklingen 126

6.3 Resultatbedömning 127

6.4 Revisionens iakttagelser 127

6.5 Anslag 128

C1 Socialvetenskapliga forskningsrådet: Forskning 128

C2 Socialvetenskapliga forskningsrådet: Förvaltning 129

7 Övrig statlig verksamhet 131

7.1 Allmänna arvsfonden 131

Tabellförteckning

Anslagsbelopp 10

3.1 Utgiftsutvecklingen 15

3.2 Utgiftsutvecklingen 17

4.1 Viss sjukvårdspersonal i landsting och primärkommuner år 1998 samt

 rändring 1995 1998 20

4.2 Resurstillskott till vården 21

4.3 Utgiftsutveckling 21

4.4 Försäljning av Viagra och Xenical under perioden januari-juli 1999 36

4.5 Anslagsutvecklingen A1 Sjukvårdsförmåner 49

4.6 Utgifternas fördelning på ändamål 50

4.7 Anslagsutvecklingen A2 Bidrag för läkemedelsförmånen 52

4.8 Anslagsutvecklingen A3 Bidrag till hälso- och sjukvård 53

4.9 Anslagsutvecklingen A4 Insatser mot aids 55

4.10 Anslagsutvecklingen A5 Bidrag till WHO 56

4.11 Anslagsutvecklingen A6 Bidrag till WHO-enheten för rapportering av

 läkemedelsbiverkningar 57

4.12 Anslagsutvecklingen A7 Bidrag till Nordiska hälsovårdshögskolan 57

4.13 Anslagsutvecklingen A8 Folkhälsoinstitutet 58

4.14 Bemyndiganden om ekonomiska förpliktelser 59

4.15 Beräkning av anslaget för år 2000 59

4.16 Anslagsutvecklingen A9 Smittskyddsinstitutet 60

4.17 Uppdragsverksamhet 61

4.18 Beräkning av anslaget för år 2000 62

4.19 Anslagsutvecklingen A10 Institutet för psykosocial medicin 62

4.20 Bidragsverksamhet 63

4.21 Beräkning av anslaget för år 2000 63

4.22 Anslagsutveckling A11 Statens beredning för utvärdering av

 medicinsk metodik 63

4.23 Beräkning av anslaget för år 2000 65

4.24 Anslagsutvecklingen A12 Hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd 65

4.25 Beräkning av anslaget för år 2000 66

4.26 Anslagsutvecklingen A13 Ersättning till steriliserade i vissa fall 67

4.27 Anslagsutvecklingen A14 Personligt ombud 67

4.28 Anslagsutvecklingen A15 Socialstyrelsen 68

4.29 Fördelning av totala förvaltningskostnaden på verksamhetsområde 68

4.30 Offentligrättslig verksamhet 70

4.31 Uppdragsverksamhet 71

4.32 Bemyndiganden om ekonomiska förpliktelser 71

4.33 Beräkning av anslaget för år 2000 72

4.34 Offentligrättslig verksamhet 74

4.35 Uppdragsverksamhet 74

4.36 Ekonomisk översikt 75

5.1 Utgiftsutvecklingen 77

5.2 Anslagsutvecklingen B1 Stimulansbidrag och åtgärder inom äldrepolitiken

104

5.3 Anslagsutvecklingen B2 Vissa statsbidrag inom handikappområdet 105

5.4 Anslagsutvecklingen B3 Statsbidrag till vårdartjänst m.m. 106

5.5 Bemyndigandetabell 107

5.6 Anslagsutvecklingen B4 Bidrag till viss verksamhet för personer med

 funktionshinder 108

5.7 Anslagsutvecklingen B5 Bidrag till handikapp- och pensionärsorganisationer

109

5.8 Anslagsutvecklingen B6 Ersättning för texttelefoner 109

5.9 Anslagsutvecklingen B7 Bilstöd till handikappade 110

5.10 Anslagsutvecklingen B8 Kostnader för statlig assistansersättning 111

5.11 Anslagsutvecklingen B9 Bidrag till ungdomsvård och missbrukarvård m.m.

112

5.12 Anslagsutvecklingen B10 Bidrag till organisationer på det sociala området

113

5.13 Anslagsutvecklingen B11 Alkohol- och narkotikapolitiska åtgärder 114

5.14 Anslagsutvecklingen B12 Statens institut för särskilt utbildningsstöd

(Sisus) 115

5.15 Beräkning av anslaget för år 2000 116

5.16 Anslagsutvecklingen B13 Handikappombudsmannen 116

5.17 Beräkning av anslaget för år 2000 117

5.18 Anslagsutvecklingen B14 Barnombudsmannen 117

5.19 Beräkning av anslaget för år 2000 119

5.20 Anslagsutvecklingen B15 Statens nämnd för internationella adoptionsfrågor

119

5.21 Beräkning av anslaget för år 2000 119

5.22 Anslagsutvecklingen B16 Statens institutionsstyrelse 120

5.23 Beställningsbemyndigande för beviljande av forsknings- och

 utvecklingsmedel och beräknad anslagspåverkan under

 perioden 1999 2001 121

5.24 Beräkning av anslaget för år 2000 121

5.25 Anslagsutvecklingen B17 Alkoholinspektionen 121

5.26 Beräkning av anslaget för år 2000 122

5.27 Anslagsutvecklingen B18 Alkoholsortimentsnämnden 123

5.28 Anslagsutvecklingen B19 Utvecklingsmedel till åtgärder för hemlösa 123

5.29 Ekonomisk översikt för de fem senaste åren 124

6.1 Utgiftsutvecklingen 126

6.2 Bemyndiganden om ekonomiska förpliktelser 128

6.3 Anslagsutvecklingen C1 Socialvetenskapliga forskningsrådet: Forskning

128

6.4 Beräkning av anslaget för 2000 128

6.5 Anslagsutvecklingen C2 Socialvetenskapliga forskningsrådet: Förvaltning

129

6.6 Beräkning av anslaget för 2000 129

Diagramförteckning

4.1 Fördelningen av kostnader på olika verksamheter inom hälso- och

 sjukvården (%), 1990 1998 19

4.2 Landstingens inkomster år 1998 fördelade efter inkomstslag (%) 20

4.3 Ökning av återstående medellivslängd för en nyfödd 29

4.4 Antal hiv-smittade respektive aids-fall fördelat på kvinnor och män 30

4.5 Andel daglig rökare (%), 16 44 år, 1980 1997 34

4.6 Andel kariesfria barn (%) 37

4.7 Antal vårdplatser i sluten psykiatrisk vård samt antal läkarbesök 1000-tal

 i öppen vård 1980 1998 39

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

1. antar regeringens förslag till lag om ändring

i läkemedelslagen (1992:859),

2. antar regeringens förslag till lag om ändring

i lagen (1996:1152) om handel med läke-

medel,

3. antar regeringens förslag om fortsatt giltig-

het av lagen (1991:1136) om försöksverk-

samhet med kommunal primärvård,

4. godkänner de av regeringen föreslagna prin-

ciperna för ett nytt avgiftssystem för den

statliga läkemedelskontrollen fr.o.m. den

1 januari 2000 (avsnitt 4.6),

5. godkänner den av regeringen föreslagna

strukturen för det nationella stödet till ut-

vecklingsarbete inom vården och omsorgen

(avsnitt 4.6),

6. bemyndigar regeringen att under år 2000, i

fråga om anslaget A3 Bidrag till hälso- och

sjukvård, disponera 24 miljoner kronor dels

för avvecklingen av Hälso- och sjukvårdens

utvecklingsinstitut (Spri), dels för uppbygg-

nad av det nya nationella stödet till ut-

vecklingsarbete inom vård och omsorg,

7. bemyndigar regeringen att under år 2000, i

fråga om ramanslaget A8 Folkhälsoinstitutet,

ingå ekonomiska förpliktelser som in-

klusive tidigare åtaganden innebär utgifter

på högst 108 miljoner kronor efter år 2000,

8. bemyndigar regeringen att under år 2000, i

fråga om ramanslaget A15 Socialstyrelsen,

ingå ekonomiska förpliktelser som inklu-

sive tidigare åtaganden innebär utgifter på

högst 20 miljoner kronor efter år 2000,

9. bemyndigar regeringen att under år 2000, i

fråga om ramanslaget B3 Statsbidrag till

vårdartjänst m.m., ingå ekonomiska för-

pliktelser som inklusive tidigare åtaganden

innebär utgifter på högst 60 miljoner

kronor efter år 2000,

10. bemyndigar regeringen att under år 2000, i

fråga om ramanslaget B16 Statens institu-

tionsstyrelse, ingå ekonomiska förpliktelser

som inklusive tidigare åtaganden innebär

utgifter på högst 20 miljoner kronor efter år

2000,

11. bemyndigar regeringen att under år 2000, i

fråga om ramanslaget C1 Socialvetenskapliga

forskningsrådet: Forskningsmedel, ingå

ekonomiska förpliktelser som inklusive

tidigare åtaganden innebär utgifter på högst

340 miljoner kronor efter år 2000,

12. för budgetåret 2000 anvisar anslagen under

utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och

social omsorg enligt följande uppställning:

Anslagsbelopp

Tusental kronor

Anslag

Anslagstyp

A1

Sjukvårdsförmåner m.m.

ramanslag

1 998 000

A2

Bidrag för läkemedelsförmånen

ramanslag

14 137 000

A3

Bidrag till hälso- och sjukvård

ramanslag

980 225

A4

Insatser mot aids

ramanslag

65 622

A5

Bidrag till WHO

ramanslag

34 371

A6

Bidrag till WHO-enheten för rapportering av läkemedelsbiverk-

ningar

anslag

1 591

A7

Bidrag till Nordiska hälsovårdshögskolan

ramanslag

16 701

A8

Folkhälsoinstitutet

ramanslag

110 999

A9

Smittskyddsinstitutet

ramanslag

131 224

A10

Institutet för psykosocial medicin

ramanslag

13 059

A11

Statens beredning för utvärdering av medicinsk metodik

ramanslag

35 622

A12

Hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd

ramanslag

19 086

A13

Ersättning till steriliserade i vissa fall

ramanslag

90 000

A14

Personligt ombud

ramanslag

45 000

A15

Socialstyrelsen

ramanslag

429 102

B1

Stimulansbidrag och åtgärder inom äldrepolitiken

ramanslag

260 000

B2

Vissa statsbidrag inom handikappområdet

reservationsanslag

330 000

B3

Statsbidrag till vårdartjänst m.m.

ramanslag

183 019

B4

Bidrag till viss verksamhet för personer med funktionshinder

anslag

78 394

B5

Bidrag till handikapp- och pensionärsorganisationer

anslag

132 194

B6

Ersättning för texttelefoner

ramanslag

16 285

B7

Bilstöd till handikappade

ramanslag

230 000

B8

Kostnader för statlig assistansersättning

ramanslag

5 136 000

B9

Bidrag till ungdomsvård och missbrukarvård m.m.

ramanslag

63 000

B10

Bidrag till organisationer på det sociala området

anslag

64 341

B11

Alkohol- och narkotikapolitiska åtgärder

ramanslag

27 500

B12

Statens institut för särskilt utbildningsstöd

ramanslag

8 663

B13

Handikappombudsmannen

ramanslag

8 159

B14

Barnombudsmannen

ramanslag

8 450

B15

Statens nämnd för internationella adoptionsfrågor

ramanslag

6 908

B16

Statens institutionsstyrelse

ramanslag

557 032

B17

Alkoholinspektionen

ramanslag

6 984

B18

Alkoholsortimentsnämnden

ramanslag

691

B19

Utvecklingsmedel till åtgärder för hemlösa

reservationsanslag

10 000

C1

Socialvetenskapliga forskningsrådet: Forskning

ramanslag

117 655

C2

Socialvetenskapliga forskningsrådet: Förvaltning

ramanslag

9 735

Summa

25 362 652

2 Lagförslag

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om ändring i läkemedelslagen (1992:859)

Härigenom föreskrivs att 25 § läkemedelslagen (1992:859) skall ha följande

lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

25 §

Den som ansöker om godkännan-

de för försäljning av ett läkemedel,

om erkännande av ett godkännande

som meddelats i en annan medlems-

stat i Europeiska unionen, om sådan

jämkning av ett godkännande att in-

dikationerna för läkemedlet utvidgas

eller om tillstånd att få utföra en

klinisk läkemedelsprövning skall be-

tala ansökningsavgift.

Så länge ett godkännande eller ett

tillstånd enligt första stycket eller ett

godkännande enligt förordning

(EEG) nr 2309/93 gäller skall årsav-

gift betalas. Årsavgift får också tas ut

för läkemedel för vilka har meddelats

tillstånd till försäljning enligt 5 §

andra eller tredje stycket.

Den som ansöker om godkännan-

de för försäljning av ett läkemedel,

om erkännande av ett godkännande

som meddelats i en annan medlems-

stat i Europeiska unionen, om till-

stånd enligt 5 § tredje stycket, om till-

stånd för tillverkning av läkemedel,

om sådan jämkning av ett godkän-

nande att indikationerna för läke-

medlet utvidgas eller om tillstånd att

få utföra en klinisk läkemedelspröv-

ning skall betala ansökningsavgift.

Den som anmäler eller ansöker om

andra ändringar av villkoren i ett

godkännande än som avses i första

stycket skall betala tillkommande av-

gift. Även den som begär att Läke-

medelsverket utarbetar eller kom-

pletterar en prövningsrapport i sam-

band med en ansökan i en annan

medlemsstat om erkännande av ett i

Sverige godkänt läkemedel skall betala

tillkommande avgift för rapporten.

Så länge ett godkännande eller ett

tillstånd enligt första stycket gäller

skall årsavgift betalas. Årsavgift får

också tas ut för läkemedel för vilka

har meddelats tillstånd till försäljning

enligt 5 § andra eller tredje stycket.

Även den som ansöker om eller har tillstånd att tillverka en sådan

medicinsk gas, på vilken denna lag är tillämplig, och den som ansöker om eller

innehar registrering av ett homeopatiskt medel skall betala ansöknings- och

årsavgift.

Den som får vetenskaplig råd-

givning av Läkemedelsverket i sam-

band med utvecklingen av ett läke-

medel skall betala en särskild avgift för

det.

Regeringen beslutar om avgifternas storlek och får meddela ytterligare före-

skrifter om sådana avgifter. Efter bemyndigande av regeringen får Läke-

medelsverket meddela sådana ytterligare föreskrifter om avgifter som inte

gäller avgifternas storlek.

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000.

2. För ansökan eller anmälan som kommit in till Läkemedelsverket före

den 1 januari 2000 men ännu inte avgjorts gäller äldre föreskrifter.

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1996:1152) om

handel med läkemedel

Härigenom föreskrivs att 10 § lagen (1996:1152) om handel med läkemedel

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

10 §

Den som ansöker om tillstånd enligt 3 § skall betala ansöknings- och årsav-

gift.

Den som bedriver detaljhandel med

läkemedel enligt 4 eller 5 § skall betala

årsavgift.

Regeringen beslutar om avgifternas storlek och får meddela ytterligare före-

skrifter om sådana avgifter. Efter bemyndigande av regeringen får Läke-

medelsverket meddela sådana ytterligare föreskrifter om avgifter som inte

gäller avgifternas storlek.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000.

2.3 Förslag till lag om fortsatt giltighet av lagen (1991:1136)

om försöksverksamhet med kommunal primärvård

Härigenom föreskrivs att lagen (1991:1136) om försöksverksamhet med

kommunal primärvård , som gäller till utgången av år 1999, skall fortsätta att

gälla till och med utgången av år 2001.

3 Hälsovård, sjukvård och social omsorg

3.1 Omfattning

Utgiftsområdet Hälsovård, sjukvård och social

omsorg omfattar tre verksamhetsområden:

A Hälsovård och sjukvård

B Social omsorg

C Forskning

I utgiftsområdet ingår 14 myndigheter som har

till uppgift att svara för genomförande, tillsyn,

uppföljning, utvärdering och forskning. Verk-

samheten inom områdena A och B är huvudsak-

ligen inriktade mot kommuner och landsting,

vilka står för huvudmannaskapet avseende hälso-

och sjukvård, socialtjänst m.m.

3.2 Utgiftsutveckling

Tabell 3.1 Utgiftsutvecklingen

Miljoner kronor (löpande priser)

Utfall

1998

Anslag

1999 1

Utgifts-

prognos

1999

Förslag

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

Beräknat

anslag

2002

23 124

24 087

24 819

25 363

25 900

26 209

1 Inklusive beslut till följd av förslag till tilläggsbudget till statsbudgeten

för budgetåret 1999 i

samband med den ekonomiska vårpropositionen.

För information om verksamhetsutfall,

förändringar och prioriteringar hänvisas till

respektive verksamhetsområde.

Mål

- Att trygga en god hälsa och goda levnads-

villkor och se till att hälso- och sjukvården

och den sociala omsorgen bedrivs med god

kvalitet och effektiv resursanvändning samt

tillgodoser den enskilde individens behov

av vård, omsorg, stöd och service.

Inom Socialdepartementet pågår arbete med att

vidareutveckla målen.

3.3 Resultatbedömning

I budgetpropositionen för år 1998 lades ett antal

mål fast för utgiftsområdet. I budgetpropositio-

nen för år 1999 konkretiserades dessa mål för

verksamhetsområdena:

- Kvaliteten i hälso- och sjukvården skall

förbättras.

- Patientens ställning skall stärkas.

- Folkhälsan skall förbättras för de grupper i

samhället som är mest eftersatta ur

hälsosynpunkt.

- Tobaksbruket skall minska.

- Läkemedelsförsörjningen skall utvecklas

och vara kostnadseffektiv.

- En god tandhälsa skall upprätthållas.

- Vården av och omsorgen om psykiskt

störda skall förbättras.

- Personer med funktionshinder skall kunna

delta i samhällslivet och få tillgång till god

omsorg och vård som bygger på den

enskilda människans delaktighet och själv-

bestämmande.

- Äldre skall kunna leva ett aktivt liv och ha

inflytande i samhället och över sin vardag,

kunna åldras i trygghet och med bibehållet

oberoende, bemötas med respekt, samt ha

tillgång till god vård och omsorg.

- Personer med sociala eller andra handikapp

och försörjningssvårigheter skall få stöd,

bistånd och god omsorg.

- Barn och ungdomar skall växa upp under

trygga och goda förhållanden.

- Den totala alkoholkonsumtionen skall

minska för att begränsa alkoholens skade-

verkningar.

- Att verka för ett narkotikafritt samhälle

genom insatser för att minska tillgången

och efterfrågan på narkotika samt genom

att få fler missbrukare att upphöra med sitt

missbruk.

- Kunskapen skall öka om tillstånd, processer

och effekter rörande hälsa och social

välfärd.

Regeringens resultatbedömning sker med ut-

gångspunkt från dessa mål och redovisas utför-

ligt under vart och ett av verksamhetsområdena

(se avsnitten 4.3, 5.3 och 6.3).

Folkhälsoläget är gott i Sverige, men på några

områden finns oroande tecken. Allt fler män-

niskor anger att de har psykiska besvär och inom

barn- och ungdomspsykiatrin har antalet besök

ökat kraftigt. En stor andel unga rör på sig så lite

att det hotar deras hälsa och en stor del av

befolkningen lider av övervikt. Alltför många

unga börjar röka. Allergier blir allt vanligare. I

folkhälsoarbetet skall de grupper som är mest

exponerade för hälsorisker prioriteras. Till dem

hör bl.a. invandrare och barn och unga.

Kvaliteten i sjukvården har generellt sett bibe-

hållits eller t.o.m. ökat och vården får generellt

högt betyg av patienterna, trots omfattande

strukturförändringar. Internationellt sett ligger

Sverige långt framme när det gäller att tidigt och

framgångsrikt införa nya och effektivare behand-

lingsmetoder som medför att fler kan behandlas.

Det finns dock stora lokala och regionala

variationer i kvaliteten. Primärvården är inte

tillräckligt utvecklad och det finns brister inom

äldrevården och psykiatrin. På vissa håll

förekommer långa väntetider till planerade

behandlingar, trots att antalet operationer

generellt sett kan ha mångdubblats tack vare ny

metodik. Regeringen bedömer att det är

angeläget att åtgärda dessa brister. Primärvården

måste utvecklas och landstingen och kom-

munerna säkra väl fungerande vårdkedjor.

Regeringen anser också att det är angeläget att se

till att patienternas möjligheter att välja vård-

givare förbättras, t.ex. genom att förbättra

informationen om väntetider på olika sjukhus.

Äldreomsorgen håller överlag god kvalitet.

Men på vissa områden finns brister och problem

som varit kända länge. Det gäller t.ex. avgifter,

läkarmedverkan, inflytande, samverkan mellan

kommuner och landsting samt de problem som

är förknippade med att allt fler anhöriga tar hand

om de äldre. En nationella handlingsplan för

äldrepolitiken lades fast 1998. Den syftar bl.a. till

att komma till rätta med dessa problem.

Regeringen bedömer att det är angeläget att

kraftfullt fortsätta genomförandet av handl-

ingsplanen.

FN:s standardregler för personer med funk-

tionshinder skall tillförsäkra människor med

funktionsnedsättning delaktighet och jämlikhet.

Sverige är det land i världen där reglerna är mest

kända. Trots det är det långt kvar innan de blir

förverkligade. Funktionshindrade får inte alltid

det stöd av kommuner och landsting som han

eller hon har rätt till enligt lag. Många funk-

tionshindrade kan inte delta i olika samhälls-

aktiviteter för att de rent fysiskt, men även på

andra sätt, utestängs. Dagens förhållningssätt till

funktionshindrade innebär att de många gånger

känner sig illa bemötta. Funktionshindrade skall

inte diskrimineras. Regeringen är mycket ange-

lägen om att attityderna till funktionshindrade

förändras och att deras möjligheter att delta i

samhällslivet förbättras under de kommande

åren.

Även om socialbidragsberoendet minskade

något under år 1998 anser regeringen att det är

mycket viktigt att minskningen fortsätter. Färre

barn skall växa upp i familjer som under längre

perioder behöver socialbidrag och fler invandrare

och unga måste få möjlighet att försörja sig på

andra sätt än genom bidrag.

FN:s konvention om barnets rättigheter är en

av grundpelarna för regeringens arbete med

barnfrågor. Myndigheter, landsting och kom-

muner känner idag till barnkonventionen ganska

väl, men det är långt kvar innan den genomsyrar

allt beslutsfattande som rör barn. Regeringens

ambition är att kommuner, myndigheter och

andra som arbetar med barn och unga har ett

aktivt förhållningssätt till konventionen som

bidrar till att barns och ungas levnadssituation

förbättras. Därför kommer regeringen att lägga

ner mycken möda på att genomföra den strategi

som riksdagen beslutade år 1998 för för-

verkligandet av barnkonventionen.

För vägledning av socialpolitiken vid ingången

av nästa årtusende har regeringen gett en kom-

mitté i uppdrag att göra en samlad bedömning av

välfärdsutvecklingen. Denna skall ske mot bak-

grund av en beskrivning vad gäller förändringar

av de socialpolitiska välfärdssystemen och de

stora strukturförändringarna under 1990-talet.

Därmed kan viktiga kunskapsluckor och centrala

forskningsuppgifter, med särskild relevans för de

utmaningar socialpolitiken står inför på 2000-

talet, identifieras.

Socialdepartementet ser nu över målen inom

ramen för den s.k. tvåårsöversynen.

Tabell 3.2 Utgiftsutvecklingen

Utfall

1998

Anslag

1999 1

Utgifts-

prognos

1999

Förslag

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

Beräknat

anslag

2002

Hälsovård och sjukvård

17 525

17 341

18 226

18 108

18 329

18 599

Social omsorg

5 496

6 633

6 490

7 128

7 431

7 468

Forskning

102

114

104

127

140

142

Totalt för utgiftsområde 9

23 124

24 087

24 819

25 363

25 900

26 209

1 Inklusive beslut till följd av förslag till tilläggsbudget till statsbudgeten

för budgetåret 1999 i samband med den ekonomiska vårpropositionen.

4 Hälsovård och sjukvård

4.1 Omfattning

Verksamhetsområdet Hälsovård och sjukvård

omfattar verksamhet som i huvudsak är ett an-

svar för landstingen och kommunerna och som

regleras bl.a. i hälso- och sjukvårdslagen

(1982:763). Statens stöd till den kommunala

sektorn utgår främst från utgiftsområde 25 All-

männa bidrag till kommuner. Under utgiftsom-

råde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg

redovisas vissa ersättningar som ges till sjuk-

vårdshuvudmännen till följd av den särskilda

årliga överenskommelsen mellan staten och

landstingen (den s.k. Dagmar-överenskommel-

sen).

De dominerande anslagsposterna inom verk-

samhetsområdet Hälsovård och sjukvård är

tandvårdsförsäkringen och läkemedelsförmånen.

I verksamhetsområdet ingår också de statliga

myndigheterna med anknytning till hälso- och

sjukvårdsområdet bidrag till Världshälsoorgani-

sationen (WHO) och Nordiska hälsovårds-

högskolan. En förändring jämfört med tidigare

år är att även Socialstyrelsen, som tidigare redo-

gjorts för under ett eget verksamhetsområde, nu

redovisas som ett anslag under verksamhets-

området Hälsovård och sjukvård. Under verk-

samhetsområdet redovisas även Läkemedels-

verket och Apoteket AB samt WHO-enheten

för rapportering av läkemedelsbiverkningar.

Sverige har i ett internationellt perspektiv re-

lativt låga kostnader för hälso- och sjukvård. En

jämförelse mellan de svenska kostnaderna för

hälso- och sjukvård som en andel av BNP och ett

genomsnitt för motsvarande kostnadsandel i

EU-länderna visar enligt OECD:s statistik att

Sveriges andel var 7,6 procent av BNP jämfört

med genomsnittet 7,9 procent i EU-länderna för

år 1997. Nettokostnaderna för landstingens

hälso- och sjukvård (primärvård, somatisk kort-

tidssjukvård, geriatrisk vård, psykiatrisk vård och

tandvård) uppgick under år 1998 enligt Lands-

tingsförbundets statistik till 95 miljarder kronor.

Detta var en ökning med drygt fyra procent

jämfört med år 1997 då kostnaderna uppgick till

91 miljarder kronor.

Den landstingskommunala hälso- och sjuk-

vården omfattar en rad olika verksamheter. För-

delningen av de totala kostnaderna för hälso- och

sjukvården på de olika verksamheterna för re-

spektive år under perioden 1990 1998 framgår av

nedanstående diagram.

Diagram 4.1 Fördelningen av kostnader på olika

verksamheter inom hälso- och sjukvården (%), 1990 1998

Som framgår av diagram 4.1 har den somatiska

korttidssjukvårdens andel av de totala kostna-

derna under den aktuella perioden ökat från

47,4 procent år 1990 till 61,3 procent år 1998.

Den geriatriska vårdens andel av de totala kost-

naderna har i stort sett varit oförändrad under

perioden och var 5,4 procent år 1998, medan

primärvårdens andel har minskat från

30,2 procent år 1990 till 20,6 procent år 1998.

När det gäller den psykiatriska vården så har dess

andel minskat från 12,3 procent av kostnaderna

för år 1990 till 9,2 procent av kostnaderna år

1998. Slutligen har tandvårdens andel minskat

från 4,7 procent av kostnaderna för år 1990 till

3,5 procent av kostnaderna för år 1998.

Förändringarna i kostnadsandelar för de olika

verksamheterna inom landstingens hälso- och

sjukvård kan förklaras av de omstruktureringar

som har genomförts under 1990-talet inom sek-

torn och som bl.a. innebär en omfördelning från

sluten vård till öppna vårdformer och hemsjuk-

vård. Stor betydelse för omfördelningen har

också de förändringar som skett till följd av

Ädelreformen och psykiatrireformen.

Landstingens verksamhet finansieras i huvud-

sak via landstingsskatten. Som framgår av dia-

gram 4.2 utgjorde landstingsskatten under år

1998 cirka 70 procent av landstingssektorns in-

komster. Statens bidrag till landstingen består

dels av det generella statsbidraget, dels av vissa

specialdestinerade statsbidrag (inom hälso- och

sjukvårdsområdet t.ex. ersättning med anledning

av den årliga Dagmaröverenskommelsen, stats-

bidraget för läkemedelsförmånen samt vissa tids-

begränsade stimulansbidrag med anledning av

t.ex. Ädel-, handikapp- och psykiatrirefor-

merna). Landstingen har vidare vissa övriga in-

komster (ersättningar från försäkringskassor, er-

sättningar från kommuner, försäljning av tjänster

osv.) samt inkomster från patientavgifter. Det

bör noteras att uppgifterna i diagram 4.2 är pre-

liminära och att de avser finansieringen av lands-

tingens totala verksamhet och inte endast hälso-

och sjukvården. Diagrammet ger emellertid en

relativt rättvisande bild av finansieringen av

landstingens hälso- och sjukvård eftersom den

verksamheten utgör en stor andel, ca 86 procent

år 1998, av landstingens totala verksamhet.

Diagram 4.2 Landstingens inkomster år 1998 fördelade

efter inkomstslag (%)

När det gäller personalen inom landstingens och

kommunernas hälso- och sjukvård så kan situa-

tionen för år 1998 illustreras av tabell 4.1 nedan.

Av tabellen framgår också förändringen jämfört

med år 1995 när det gäller personalens storlek

och fördelningen på vissa yrkeskategorier. Upp-

gifterna är hämtade från Landstingsförbundets

statistik. Av tabellen kan utläsas att den samlade

personalen inom hälso- och sjukvården totalt

ökade från drygt 240 000 till knappt 261 000

mellan år 1995 och år 1998. Hälso- och sjuk-

vårdspersonalen i kommunerna ökade under

perioden med knappt 16 000 medan ökningen av

hälso- och sjukvårdspersonalen i landstingen

uppgick till knappt 5 000.

Tabell 4.1 Viss sjukvårdspersonal i landsting och primärkommuner år 1998 samt

förändring 1995 1998

1998

Förändring 1995 1998

Landsting

Kommuner

Totalt

Landsting

Kommuner

Totalt

Läkare

23 000

800

23 800

2 500

 1 800

700

Sjuksköterska

74 300

17 500

91 800

6 200

 1 100

5 100

Undersköterska

41 900

61 500

103 400

1 400

20 000

21 400

Sjukvårdsbiträde

3 000

7 800

10 800

 3 800

 2 900

 6 700

Skötare

12 600

5 300

17 900

 2 000

900

 1 100

Sjukgymnast

5 500

1 200

6 700

400

100

500

Arbetsterapeut

3 800

2 500

6 300

100

450

550

Summa

164 100

96 600

260 700

4 800

15 650

20 450

Källa: Svenska Kommunförbundet och Landstingsförbundet

Nationell handlingsplan för vården

Ett av regeringens högst prioriterade mål är att

säkra en väl fungerande vård och omsorg. Som

framgår av resultatredovisningen i det följande

finns det inom vården vissa bristområden, som

det är angeläget att komma tillrätta med. Rege-

ringen avser mot denna bakgrund att under år

2000 presentera en nationell handlingsplan för

utveckling och förnyelse av sjukvården. Rege-

ringens ambition är att den nationella handlings-

planen skall kunna utvecklas under en bred poli-

tisk uppslutning. Handlingsplanen skall innehålla

förslag om mål och inriktning samt handlings-

vägar för den framtida sjukvården.

Nuvarande brister i vården är också bakgrun-

den till den s.k. försvarsuppgörelsen. Genom

uppgörelsen kommer sammanlagt åtta miljarder

kronor att tillföras vården och omsorgen under

perioden 2002 2004.

Regeringen gör emellertid bedömningen att

det finns ett behov av ytterligare resurser.

Bakgrunden är bl.a. demografiska förändringar

och förändringar i vårdens struktur, som

resulterat i ökade vårdbehov i primärvård,

äldreomsorg och psykiatri. Regeringen avser

därför att redan för år 2001 föreslå att ytterligare

medel en miljard kronor tillförs vården och

omsorgen.

Sammantaget innebär det att landstingen och

kommunerna kommer att tillföras extra stats-

bidrag för vård och omsorg om nio miljarder

kronor under perioden 2001 2004, fördelat en-

ligt följande:

Tabell 4.2 Resurstillskott till vården

Miljarder kronor

2001

2002

2003

2004

1

1

3

4

I försvarsuppgörelsen aviserades för åren 2002-

2004 fyra områden som skall prioriteras inom

ramen för satsningen; primärvården, vården och

omsorgen om äldre, psykiatrin samt tillgänglig-

het och mångfald i vården.

Regeringen återkommer i 2000 års ekono-

miska vårproposition angående resurstillskottet

för år 2001 och senare år. Resurstillskottet

kommer att inordnas i det generella statsbidraget

till kommuner och landsting. Avsikten är att

staten skall träffa s.k. utvecklingsavtal med

Landstingsförbundet respektive Svenska kom-

munförbundet, där den närmare inriktningen på

vårdsatsningen läggs fast.

4.2 Utgiftsutveckling

Tabell 4.3 Utgiftsutveckling

Miljoner kronor (löpande priser)

Utfall

1998

Anslag

1999 1

Utgifts-

prognos

1999

Förslag

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

Beräknat

anslag

2002

17 525

17 341

18 226

18 108

18 329

18 599

1 Inklusive beslut till följd av förslag till tilläggsbudget till statsbudgeten

för budgetåret 1999 i

samband med den ekonomiska vårpropositionen.

Verksamhetsutfall och ekonomiskt utfall

- Folkhälsan har fortsatt att förbättras men

alltjämt finns stora skillnader i hälsa mellan

olika grupper i befolkningen. Ett oroande

tecken är att den andel av befolkningen som

uppger sig ha psykiska besvär ökar. Andra

hälsoproblem som ökar är övervikt och al-

lergier.

- Vårdens kvalitet har generellt sett bibehål-

lits eller förbättrats trots minskade reala

resurser, men det finns stora regionala och

lokala variationer. Det finns dessutom stora

brister i läkarinsatserna i den kommunala

äldreomsorgen.

- Problemen med långa väntetider till plane-

rade behandlingar inom sjukvården kvar-

står. Problemen beror i stor utsträckning på

att nya medicinska metoder introduceras

tidigt och erbjuds stora grupper patienter.

Köproblemen beror således inte på att sjuk-

vården producerar mindre än tidigare utan

på att fler patienter kan behandlas.

- Enligt Socialstyrelsens uppföljning av psy-

kiatrireformen får personer med psykisk

störning inte del av insatser för stöd och

service enligt lagen (1993:387) om stöd och

service till vissa funktionshindrade i den ut-

sträckning som gruppens behov föranleder.

Omkring hälften av gruppen svårt psykiskt

störda saknar adekvat sysselsättning anpas-

sad till deras funktionshinder.

- Kostnaden för läkemedelsförmånen ökade

med 19,5 procent mellan åren 1997 och

1998. Kostnadsökningen fortsatte under de

första månaderna 1999 varför en förändring

av läkemedelsförmånen genomfördes fr.o.m

1 juni 1999. Den årliga besparingseffekten

av den vidtagna åtgärden beräknas till

1 370 miljoner kronor.

Förändringar

- Ytterligare steg har tagits för att stärka pati-

entens inflytande och delaktighet i hälso-

och sjukvården genom de förändringar i

hälso- och sjukvårdslagstiftningen som

riksdagen beslutat. Landstingen har tillförts

medel för insatser inom området genom

den särskilda överenskommelsen mellan

staten och landstingen om ersättningar till

hälso- och sjukvården.

- Problematiken kring vårdens tillgänglighet

har under året fortsatt att vara en central

fråga för regeringen. Landstingen och kom-

munerna har genom utökade statsbidrag

fått förutsättningar att korta väntetiderna

inom vården samt att komma tillrätta med

de problem som i dag finns inom äldre-

sjukvården.

- Regeringen har tagit initiativ för att sam-

verkan mellan landstingens hälso- och sjuk-

vård och kommunernas vård och omsorg

skall förbättras, bl.a. när det gäller läkarin-

satserna i den kommunala äldrevården.

- Ytterligare åtgärder har vidtagits för att

stärka patientsäkerheten i vården genom

riksdagens beslut om en ny reglering för

yrkesverksamheten inom hälso- och sjuk-

vårdsområdet som trädde i kraft den

1 januari 1999.

- Riksdagens beslut att införa lagstiftning om

ersättning till steriliserade i vissa fall ger rätt

för vissa personer som steriliserats mot sin

vilja eller på någon annans initiativ att er-

hålla ekonomisk ersättning av staten med

175 000 kronor.

Prioriteringar för år 2000

- Åtgärder skall vidtas för att förbättra förut-

sättningarna att korta väntetider och för-

bättra tillgängligheten i hälso- och sjukvår-

den.

- Insatser skall genomföras för att en lättill-

gänglig, nationellt jämförbar redovisning av

vårdens prestationer och resultat samt köer

och väntetider skall komma till stånd.

- Åtgärder skall vidtas för att förbättra den

psykiska hälsan hos befolkningen och sär-

skilt hos barn och ungdomar.

- Ytterligare steg mot att kontrollera kost-

nadsutvecklingen för läkemedelsförmånen

skall tas genom att en ny modell för ersätt-

ningen till landstingen införs. Inriktningen

är att landstingen fr.o.m. år 2001 fullt ut

skall ges ett kostnadsansvar för läkeme-

delsförsörjningen.

- Insatserna för att förbättra folkhälsan för de

mest utsatta grupperna i samhället skall

ytterligare förstärkas.

- Fortsatta insatser skall göras för att tobaks-

bruket skall minska, speciellt bland unga.

- Lagstiftningen på smittskyddsområdet skall

omarbetas med syfte att stärka rättssäker-

heten samt förbättra möjligheterna att för-

hindra spridning av smittsamma sjukdomar.

- Insatsen personligt ombud för personer

med psykiskt funktionshinder skall perma-

nentas.

4.3 Resultatbedömning

I budgetpropositionen avseende år 1998 lades ett

antal mål fast för utgiftsområde 9 Hälsovård,

sjukvård och social omsorg. Dessa mål har i bud-

getpropositionen avseende år 1999 ytterligare

konkretiserats och beskrivits under verksam-

hetsområdena Hälsovård och sjukvård samt

Social omsorg. Regeringens resultatbedömning

nedan sker med utgångspunkt från de mål för

verksamhetsområdet Hälsovård och sjukvård

som beskrivits i budgetpropositionen avseende

år 1999.

4.3.1 Kvaliteten i hälso- och sjukvården

skall förbättras

Tillståndet och utvecklingen

I lagstiftningen ställs höga krav på kvalitet i

hälso- och sjukvården och kvalitetsfrågorna

kommer också alltmer i fokus i vården. Frågorna

har under senare år delvis ändrat karaktär. Tidi-

gare handlade det mycket om säkring av medi-

cinska resultat och medicinskteknisk säkerhet. I

dag har begreppet vidgats till att omfatta total-

kvalitet, dvs. hälso- och sjukvårdens förmåga att

möta de krav som medborgarna och patienterna

har på hälso- och sjukvården. Det råder delade

meningar om vilken effekt den omdanande

utvecklingen inom hälso- och sjukvården under

1990-talet har haft på vårdens kvalitet. I

Socialstyrelsens årsbok Sjukvården i Sverige 1998

redovisas senare års utveckling inom olika delar

av hälso- och sjukvården. Denna översikt ut-

mynnar i bedömningen att vårdens kvalitet gene-

rellt sett bibehållits eller ökat trots minskade

reala resurser, men att det finns stora lokala och

regionala variationer.

Underlag för bedömning av vårdens kvalitet

kan hämtas från olika håll och på olika sätt. En

indikator som belyser förekomsten och karak-

tären av brister och problem inom hälso- och

sjukvården är antalet anmälningar till Hälso- och

sjukvårdens ansvarsnämnd (HSAN). Antalet

ärenden som inkommit till HSAN har fördubb-

lats sedan början av 1990-talet. År 1998 uppgick

antal inkomna ärenden till ca 3 000 av dessa var

det ca 400 som ledde till påföljd. Antalet ärenden

som lett till påföljd har dock inte blivit fler under

senare år, vilket tyder på att det kan vara anmäl-

ningsbenägenheten snarare än antalet fel som

ökat. De vanligaste typerna av fel avser behand-

ling, diagnos samt operationer.

Socialstyrelsen följer utvecklingen av vårdens

kvalitet bl.a. genom de så kallade nationella kva-

litetsregistren. Antalet sådana register är för när-

varande ca 45 st. Exempel på kvalitetsförbätt-

ringar, som kunnat utläsas ur kvalitetsregistren,

är minskad frekvens av reoperationer efter

ljumskbråcksoperation, bättre hållbarhet i im-

plantaten vid höftledsoperationer och minskad

frekvens av icke önskvärda brytningsfel efter

gråstarrsoperationer.

Register av den typ som det nationella kvali-

tetsregistret och slutenvårdsregistret, saknas i

dag för primärvården. Detta gör att uppföljning

av innehåll och kvalitet i primärvården är svår att

göra på nationell nivå.

Ett viktigt komplement i kvalitetsarbetet är att

studera kvaliteten ur patientens perspektiv. SCB

genomförde under våren 1998 en undersökning

som riktade sig till 50 000 patienter i Västra

Götalands län. Resultaten visar att på en index-

skala, NPI (NPI=Nöjd Patient Index) från 1 till

100 får sjukhusens slutenvård betyget 79, medan

primärvården och sjukhusvårdens öppna verk-

samhet får betyget 75. Undersökningen visar

också att äldre patienter samt patienter med

sämre hälsa är mer nöjda med vården än yngre

patienter och patienter med god hälsa. Män och

kvinnor gav i huvudsak samma betyg på vården.

Trots att äldre patienter var mer nöjda med

vården än yngre patienter har Socialstyrelsen

under de senaste åren ett flertal gångar pekat på

brister i läkarinsatserna i den kommunala äldre-

omsorgen. Trots att det i många kommuner och

landsting pågår arbete med att utveckla olika

former av samverkan saknas fortfarande ett full-

gott läkarstöd till särskilt boende. Även inom

hemsjukvården är insatserna otillräckliga.

Socialstyrelsen överlämnade i november 1998

en rapport om sjukhemmens utveckling före och

efter Ädelreformen (Ädelparadoxen Sjuk-

hemmen före och efter Ädelreformen) till rege-

ringen. Sjukhemmen utvecklas enligt Social-

styrelsen allt mer mot att få karaktären av

sjukvårdsinrättningar, där människor med om-

fattande behov av omvårdnad och medicinska

insatser vistas allt kortare tider. Andelen under-

sköterskor har ökat betydligt vid sjukhemmen.

Andelen sjuksköterskor har däremot minskat vid

jämförelse med förhållandena före Ädelrefor-

men. Rapporten visar också att läkarnas tid för

direktkontakt med de boende har halverats

under de senaste fyra åren och nu är ca fyra mi-

nuter per boende och vecka. Den fysiska miljön

och boendestandarden har dock förbättrats och

utvecklingen går mot mindre boendeenheter.

En betydelsefull faktor för att utveckla kvali-

teten inom hälso- och sjukvården är personaltill-

gången. Situationen på arbetsmarknaden för

vård- och omsorgspersonal har förändrats i

snabb takt. Inom många områden ökar rekryte-

ringsproblemen och bristsituationer har uppstått

eller riskerar att uppstå. Ett ökat behov av re-

krytering beror bl.a. på ökade pensionsavgångar,

då medelåldern på befintlig personal är hög, samt

demografiska förändringar i framtiden. Den

snabba medicinska och tekniska utvecklingen

ställer dessutom krav på fortsatt vidareutbildning

av all personal under den yrkesverksamma

perioden.

De viktigaste statliga insatserna och dess effekter

I vårt decentraliserade hälso- och sjukvårdssys-

tem är det framförallt huvudmännen som är an-

svariga för kvalitetsutveckling inom vård och

omsorg. De direkta statliga insatserna på områ-

det är därför begränsade. En viktig roll för staten

är dock att stötta och stimulera huvudmännens

utvecklingsarbete mot en förbättrad kvalitet i

vård och omsorg. Staten har också en viktig

funktion att följa upp, utvärdera och uppmärk-

samma utvecklingen på området samt vid kon-

staterade behov förändra lagstiftningen.

Läkarinsatser i den kommunala vården samt

samverkan

I överenskommelsen mellan staten och lands-

tingen om ersättningar år 1999 för att stärka

patientens ställning m.m. utlovades en utökad

satsning från landstingen för att komma till rätta

med bristerna i läkarinsatserna i den kommunala

vården och omsorgen. För att stödja det arbete

som bedrivs i landsting och kommuner har

Landstingsförbundet initierat ett projekt kring

Läkarmedverkan inom kommunal vård och

omsorg för äldre. Inom ramen för projektet, som

bedrivs i samverkan med Svenska kommunför-

bundet, belyses och fördjupas diskussionen om

vad som krävs för att äldre människors behov av

läkarkontakter skall kunna tillgodoses på ett till-

fredsställande sätt. Det handlar bl.a. om primär-

vårdsläkarens roll i äldrevården, samverkan med

övriga specialiteter t.ex. geriatrik och psykiatri

 samt läkarmedverkan i informationsöverföring

och vårdplanering.

Dokumentation

En viktig fråga för kvaliteten och säkerheten

inom hälso- och sjukvården är dokumentationen

inom vården. Socialstyrelsen har haft regeringens

uppdrag att redovisa erfarenheterna av det sedan

år 1986 gällande signeringskravet för anteck-

ningar i patientjournaler. Socialstyrelsen konsta-

terar i sin uppföljning att hälso- och sjukvården

genomgått en omfattande administrativ, formell

och organisatorisk utveckling sedan lagens till-

komst. Stora delar av den utvecklingen påverkar

såväl den grundläggande frågan om vad som skall

dokumenteras och formerna för dokumentatio-

nen, som vilka metoder som skall tillämpas för

kontroll av de införda uppgifterna. Socialstyrel-

sen bedömer att signeringsbestämmelsen bör

ändras och ges en mer flexibel utformning dock

utan att kravet på kontroll av vad som införs i en

patientjournal eftersätts. En lösning av signe-

ringsfrågan bör dock enligt Socialstyrelsen inte

utarbetas enbart med problemen med signer-

ingen som utgångspunkt utan att det finns behov

av en mer omfattande översyn av patientjournal-

lagen. Regeringen delar Socialstyrelsens bedöm-

ning och avser att ge myndigheten i uppdrag att

göra en samlad översyn av patientjournallagen.

Regeringen har vidare under år 1999 gett

Socialstyrelsen i uppdrag att lämna förslag om

åtgärder för att få bort onödig administration i

hälso- och sjukvården. Uppdraget skall redovisas

till regeringen senast den 31 december 1999.

Tillsyn

Regeringen gav i december 1997 Socialstyrelsen

ett uppdrag om kvalitetsutveckling och förstärkt

tillsyn vid vården av äldre och funktions-

hindrade. Detta skulle ske dels genom för-

stärkning av den regionala tillsynsorganisation

under år 1998, dels genom utarbetande av ett

förslag till hur Socialstyrelsen föreskrifter och

allmänna råd (SOSFS 1996:24) Kvalitetssystem i

hälso- och sjukvården i tillämpliga delar skulle

kunna användas inom omsorgen av äldre och

funktionshindrade i dess helhet. Vidare skulle

samarbetet med länsstyrelserna utvecklas. I

Socialstyrelsens avrapportering av uppdraget

framgår att en förstärkt tillsyn uppnåtts genom,

dels anställning av tillsynspersonal med kom-

petens inom äldrevården, dels fler och

fördjupade tillsynsåtgärder. Intensifierad

samverkan med länsstyrelserna genom

gemensamma insatser i enskilda ärenden och

verksamhetstillsyn samt arrangerande av

tillsynsutbildningar är andra åtgärder som

vidtagits. Vidare resulterade uppdraget i nya

allmänna råd om kvalitetssystem inom

omsorgerna om äldre och funktionshindrade.

Tillgången till personal

Mot bakgrund av den hotande bristen på vård-

och omsorgspersonal inrättade regeringen i juni

1998 en kommission med uppgift att kartlägga

utbildningsbehoven i vård- och omsorgssektorn

samt att föreslå åtgärder för att underlätta re-

kryteringen av personal till sektorn. Kommissio-

nen presenterade i juli 1999 sin slutrapport

(Ds 1999:44) Den ljusnande framtid är vård.

Kommissionens rapport innehåller en rad förslag

som för närvarande bereds inom Regeringskans-

liet.

Kommittén om hälso- och sjukvårdens finan-

siering och organisation HSU 2000 över-

lämnade i början av sommaren 1999 sitt slutbe-

tänkande God vård på lika villkor? om statens

styrning av hälso- och sjukvården (SOU

1999:66). Förutom den statliga styrningen läm-

nar kommittén förslag om att stärka vårdforsk-

ningen. Betänkandet kommer att remiss-

behandlas under hösten 1999.

Vissa medicinsk-etiska frågor

Till följd av att den medicinska utvecklingen ger

nya möjligheter att förebygga och behandla

sjukdomar aktualiseras i många fall svåra etiska

frågor som kan vara av stor betydelse för

kvaliteten i hälso- och sjukvården. Detta gäller

framför allt åtgärder i livets början och slut.

Dessa frågor kräver särskild prövning och efter-

tanke. Under senare år har flera områden blivit

föremål för lagstiftning eller reglering av annat

slag.

Regeringen har överlämnat en skrivelse om

genetisk integritet till riksdagen. I skrivelsen re-

dogörs för att regeringen kommer att tillsätta en

parlamentarisk kommitté som skall lämna förslag

vilka garanterar att diskriminering på grund av

genetisk integritet inte skall kunna ske. Kom-

mittén skall lämna sitt förslag inom två år.

Regeringen har också slutit ett avtal med

Sveriges Försäkringsförbund som innebär ett

ökat skydd för den enskilde mot diskriminering

då enskild liv- eller sjukförsäkring skall tecknas.

Försäkringsbolagen förbinder sig i avtalet att inte

införa krav på att försäkringssökande skall ge-

nomgå genetisk undersökning som förutsättning

för att få teckna försäkring. Bolagen förbinder

sig också att inte fråga efter resultat av tidigare

genomförd genetisk undersökning upp till en

försäkringsersättning om 15 basbelopp, i dag ca

500 000 kronor. Försäkringsförbundet åtar sig

också i avtalet att inte undanta någon sjukdom

för utbetalning av försäkringsersättning. Avtalet

gäller till år 2002.

Regeringen har vidare beslutat ge Socialstyrel-

sen i uppdrag att utreda regleringen av integri-

tetskänsligt material i biobanker. Översynen

skall ske med utgångspunkt från att viktig kun-

skap som kan erhållas ur biobanker skall kunna

vara tillgänglig för forskning, vård och behand-

ling samtidigt som material från biobanker inte

får användas på ett sätt som kan skada den en-

skilde, dennes genetiska släktingar och deras in-

tegritet. Uppdraget skall redovisas till regeringen

senast 1 maj år 2000.

Ett omfattande utredningsarbete i kommitté-

form pågår också inom området. Här kan föl-

jande nämnas.

Utredningen om överföring av organ från djur

till människa, Xenotransplantationskommittén

(dir. 1997:44), överlämnar sitt slutbetänkande i

oktober 1999. Risken för spridning av smitta

från djur till människa är en av de viktiga frågor

utredningen har att ta ställning till.

Utredningen om vård i livets slutskede (dir.

1997:147) som bl.a. skall överväga och lämna för-

slag till hur man kan förbättra livskvaliteten för

dem som är svårt sjuka och döende, deras famil-

jer och närstående, skall lämna sitt slutbetän-

kande senast i början av år 2001.

Delegationen för uppföljning av riktlinjer för

prioriteringar inom hälso- och sjukvården

(1997:135) påbörjade sitt arbete i juni 1998. De-

legationen har under året bedrivit en omfattande

utåtriktad verksamhet bl.a. i syfte att sprida in-

formation och kunskap om de riktlinjer för prio-

riteringar inom hälso- och sjukvården som riks-

dagen ställt sig bakom.

1997 års steriliseringsutredning (dir.

1997:100) har bl.a. i uppdrag att allsidigt belysa

de politiska beslutsfattarnas, myndigheternas,

forskarsamhällets och den medicinska professio-

nens ställningstaganden och ansvar vad gäller

tillkomsten och tillämpningen av den sterilise-

ringslagstiftning som var i kraft i Sverige från

1930-talet fram till dess att den nuvarande sterili-

seringslagen trädde i kraft år 1976. I ett delbe-

tänkande har utredningen presenterat förslag till

ersättning till dem som steriliserats mot sin vilja

eller på någon annans initiativ. Avsikten är att

utredningens slutbetänkande skall lämnas i

december 1999.

Regeringens slutsatser

Regeringen kan konstatera att svensk hälso- och

sjukvård generellt sett håller en hög kvalitet. Det

pågår en dynamisk utveckling av angreppssätt,

metoder och modeller för att säkerställa att kva-

liteten i hälso- och sjukvården utvecklas fortlö-

pande och systematiskt. Trots det relativt goda

läget finns en rad områden med utrymme för

förbättringar. Ett viktigt material för kvalitetsbe-

dömningar utgörs av de s.k. kvalitetsregistren.

Fortfarande saknas dock kvalitetsregister på

centrala områden som t.ex. primärvården. Det är

därför enligt regeringen angeläget att bygga upp

system som gör det möjligt att följa upp kvalite-

ten även inom bl.a. primärvården. Speciell upp-

märksamhet bör ägnas utvecklingen inom

äldrevård, hemsjukvård, psykiatri samt rehabili-

tering.

Trots initiativ på såväl central som lokal nivå

består på många håll problemet med bristande

läkarinsatser inom särskilt boende och i hem-

sjukvården. Det är därför enligt regeringen av

största vikt att ytterligare åtgärder vidtas för att

komma till rätta med problemen. Regeringen har

mot bl.a. denna bakgrund tillkallat en särskild ut-

redare med uppgift att beskriva och analysera de

problem som i dag finns vid samverkan mellan

landstingens hälso- och sjukvård och kommu-

nernas vård och omsorg. Även i överenskom-

melsen mellan staten och landstingen om vissa

ersättningar för år 1999 har frågan lyfts fram.

I rapporten Den ljusnande framtid är vård

(Ds 1999:44) har kommissionen för rekrytering

till vård och omsorg enats om en rad åtgärder för

att komma till rätta med den hotande bristen på

vårdpersonal. Genomförandet av de åtgärder

som föreslås vilar på staten, landstingen och

kommunerna. Arbetet för att förbättra personal-

situationen måste aktivt drivas vidare.

Den snabba medicinska och tekniska utveck-

lingen ställer vården inför nya och svåra etiska

frågor. Arbetet med dessa frågor har hittills legat

långt framme. Regeringen bedömer att det är av

stor vikt att så sker också i fortsättningen.

4.3.2 Patientens ställning skall stärkas

Tillståndet och utvecklingen

Svensk hälso- och sjukvård är bland de främsta i

världen vad gäller tillämpningen av nya medi-

cinska metoder och utfallet av de medicinska

insatserna. En grundläggande utgångspunkt för

utvecklings- och förnyelsearbetet inom hälso-

och sjukvården är att patientens ställning skall

stärkas. Det finns en bred enighet om att svensk

hälso- och sjukvård också fortsättningsvis skall

ligga i framkanten av den medicinska ut-

vecklingen samtidigt som man vill gynna en ut-

veckling som leder till att patientens ställning

stärks. God tillgänglighet, valfrihet, god omvård-

nad och rätt till bra information är viktiga delar i

en patientfokuserad utveckling.

En viktig aspekt på patientens ställning inom

hälso- och sjukvården är således att vården är till-

gänglig i vid mening, så att den vårdsökande

inom rimlig tid kan få den vård och service som

behövs. Det finns i dag brister i hälso- och sjuk-

vårdens tillgänglighet. Det finns på flera håll i

vården väntetider till planerad behandling som är

oacceptabelt långa. De längsta köerna finns inom

områden som är relativt lågt prioriterade såväl

enligt riksdagens prioriteringsbeslut som kli-

niskt. Långa väntetider drabbar emellertid även

vissa högprioriterade patientgrupper. Dessvärre

saknas en heltäckande bild av kösituationen. Den

statistik som finns bygger som regel på prog-

noser avseende förväntade genomsnittliga vänte-

tider och ger ingen korrekt bild av verkligheten.

Problemets storlek är alltså inte känd och inte

heller dess utbredning inom olika delar av

vårdorganisationen. Det finns emellertid många

exempel som visar på förekomsten av icke önsk-

värda köer. Ett väl kartlagt område är katarakt-

kirurgin (gråstarrsoperationer), som årligen följs

upp genom det Nationella kataraktregistret. I

slutet av år 1998 väntade 31 500 patienter på ope-

ration. Den genomsnittliga faktiska väntetiden

från beslut om behandling till operation upp-

gick år 1998 till nära sju månader. Andelen pa-

tienter som opererades inom tre månader var i

genomsnitt 30 procent, men med en betydande

variation mellan olika kliniker. Endast en klinik

klarade att operera merparten av sina patienter

inom tre månader. Andra exempel kan hämtas

från ortopedin, där väntetiden till höft- och knä-

ledsplastiker på vissa kliniker är längre än tre

månader även för patienter med förtur. Enligt en

grov uppskattning av Socialstyrelsen fanns det

under hösten 1998 mer än 100 000 patienter på

väntelista för operation och annan icke akut be-

handling.

De problem med tillgänglighet och köer som

finns beror i stor utsträckning på att nya medi-

cinska metoder införs tidigt i vårt land och er-

bjuds stora grupper av patienter. Köproblemen

beror således inte på att sjukvården producerar

mindre än tidigare utan på att fler patienter kan

behandlas. Exempelvis opereras personer med

grå starr nu i huvudsak i öppen vård, vilket gjort

det möjligt att öka antalet operationer från 7 000

år 1980 till 47 000 år 1997.

De viktigaste statliga insatserna och dess effekter

Riksdagen beslutade i december 1998 om för-

ändringar i hälso- och sjukvårdslagstiftningen

fr.o.m. den 1 januari 1999 med syftet att stärka

patientens ställning i hälso- och sjukvården

(prop. 1997/98:189, prop. 1998/99:4, bet.

1998/99SoU3, rskr. 1998/99:54). Ändringarna

innebär bl.a. att patientens rätt att välja en fast

läkarkontakt i primärvården inte får begränsas till

ett visst geografiskt område inom landstinget.

Patientens rätt till information har preciserats

och lyfts fram i en ny bestämmelse i hälso- och

sjukvårdslagen (1982:763). Patienten skall få in-

dividuellt anpassad information om sitt hälso-

tillstånd och de metoder för undersökning, vård

och behandling som finns så att patienten i

största möjliga utsträckning kan ta tillvara sina

intressen. Lämnad information skall också do-

kumenteras i journalen.

Patienten har vidare fått ökat inflytande över

sin egen behandling. Patientens val skall vara av-

görande när det finns flera medicinskt motive-

rade behandlingsalternativ. Alternativen måste

dock stå i överensstämmelse med vetenskap och

beprövad erfarenhet. Patienten kan normalt inte

heller kräva att få tillgång till behandling på annat

håll om landstinget kan erbjuda ett eller flera be-

handlingsalternativ. Proportionerna mellan kost-

nader och förväntad nytta måste vara rimliga när

det finns flera alternativ.

Patienter som står inför svåra medicinska

ställningstaganden kan i vissa situationer få en

lagstadgad rätt till en förnyad medicinsk bedöm-

ning (s.k. second opinion) var som helst i landet.

Denna rätt gäller när det är fråga om livshotande

eller särskilt allvarlig sjukdom eller skada och pa-

tienten står inför valet att utsätta sig för särskilt

riskfyllda behandlingar eller om valet har stor

betydelse för framtida livskvalitet. Ytterligare en

förutsättning är att det saknas entydig vägled-

ning för det medicinska ställningstagandet uti-

från vetenskap och beprövad erfarenhet.

De patientnämnder (tidigare kallade förtroen-

denämnder) som finns i kommuner och lands-

ting som stöd till patienten har förstärkts.

Nämndernas arbetsområde har utvidgats till att

omfatta all offentligt finansierad hälso- och sjuk-

vård samt viss socialtjänst i huvudsak inom äld-

reomsorgen. Nämndernas arbetsuppgifter har

preciserats i lagstiftningen.

I den s.k. Dagmaröverenskommelsen för

år 1999 enades staten och landstingen via Lands-

tingsförbundet om en långsiktig satsning på att

stärka patientens ställning inom svensk hälso-

och sjukvård. Därvidlag betonades både behovet

av att öka patienternas inflytande och delaktighet

och att förbättra vårdens tillgänglighet.

Det är ännu för tidigt att uttala sig om effek-

terna av de ändringar i hälso- och sjukvårdslag-

stiftningen som trädde i kraft den 1 januari 1999.

Att öka patienternas delaktighet och inflytande

är ett omfattande arbete som kräver förändringar

av attityder, arbetssätt och organisation. Det

finns fortfarande ett betydande glapp mellan am-

bitioner och verklighet. Ett fortsatt långsiktigt

utvecklingsarbete på lokal nivå är avgörande för

att åstadkomma förändringar i praktiken.

I den vårdgaranti som gällt sedan år 1997

regleras väntetid för besök inom primärvård och

specialistsjukvård. Vårdgarantin anger emellertid

inte några tidsfrister för hur länge en patient skall

behöva vänta på den behandling som läkare

bedömt att han eller hon har behov av. Det kan

självfallet uppfattas som en brist, särskilt mot

bakgrund av att väntetider och köer på vissa håll

kan bedömas som omotiverat långa. Mot denna

bakgrund enades parterna i överenskommelsen

mellan staten och landstingen om ersättningar år

1999 för insatser för att stärka patientens

ställning m.m., förutom om att bibehålla

vårdgarantin, också om att närmare klarlägga de

ekonomiska, organisatoriska och praktiska

förutsättningarna för en behandlingsgaranti. I

utredningsarbetet skulle som en viktig del ingå

att se hur en eventuell behandlingsgaranti

förhåller sig till de av riksdagen fastställda

riktlinjerna för prioriteringar inom hälso- och

sjukvården. Senare uppdrog regeringen till

Socialstyrelsen att beskriva och analysera dessa

förutsättningar.

I rapporten En behandlingsgaranti i hälso- och

sjukvården förutsättningar och konsekvenser

konstaterar Socialstyrelsen att vårdens tillgäng-

lighetsproblem består av två delar. Den ena är

väntetider för planerade behandlingar, den andra

överbelastade akutmottagningar och överbelagda

medicinavdelningar. Tre typer av faktorer ligger

enligt Socialstyrelsen bakom köerna till planerad

behandling, nämligen kapacitetsbrist, vidgade

behandlingsindikationer samt ineffektiva vård-

kedjor. Kapacitetsbristen kan t.ex. handla om

brist på personal med rätt kompetens samt på

kapacitetsproblem i primärvården inklusive den

kommunala vården och omsorgen. Den främsta

orsaken till väntetidsproblemen är emellertid en-

ligt Socialstyrelsens uppfattning att vårdkedjorna

inte fungerar på ett tillfredsställande sätt. Pri-

märvårdens läkarmottagningar förmår t.ex. inte

avlasta sjukhusens specialist- och akutmottag-

ningar.

Socialstyrelsen pekar på risker för att vänte-

tidsgarantier endast fokuserar på vissa delar av

vårdkedjan vilket kan leda till att vårdinsatser för

redan diagnostiserade patienter och patienter

under långtidsbehandling trängs undan. Fokuse-

ringen på väntetider kan också resultera i att re-

surserna styrs till verksamheter med synliga köer

på bekostnad av högre prioriterade men inte lika

synliga vårdbehov. Socialstyrelsen kommer till

slutsatsen att införandet av en tre månaders be-

handlingsgaranti i svensk sjukvård dels skulle

medföra risker för felaktiga prioriteringar, dels

vara mycket resurskrävande och sannolikt orea-

listisk med hänsyn till bristen på specialutbildad

personal.

Socialstyrelsen menar att de åtgärder som

krävs för att komma till rätta med sjukvårdens

köproblem måste grundas på orsakerna till pro-

blemen och anser att det fortsatta arbetet med att

nå en långsiktig hållbar lösning på sjukvårdens

köproblem bl.a. bör inriktas på kapacitetsför-

stärkning för att effektivisera vårdkedjan, en lag-

fäst rätt till fritt sjukhusval och rätt till relevant

väntetidsinformation samt utarbetande av

gemensamma ställningstaganden till behand-

lingsindikationer och prioriteringar.

Regeringens slutsatser

Regeringen kan konstatera att ytterligare steg har

tagits för att stärka patientens inflytande och del-

aktighet i hälso- och sjukvården genom de för-

ändringar i hälso- och sjukvårdslagstiftningen

som riksdagen har fattat beslut om. Frågan om

att stärka patientens ställning i hälso- och sjuk-

vården handlar, som tidigare påpekats, i mycket

om ett aktivt och långsiktigt utvecklingsarbete

mot ett förändrat arbetssätt i hälso- och sjukvår-

den. Regeringen anser att det är av största vikt

att detta arbete drivs vidare. I överenskommelsen

mellan regeringen och Landstingsförbundet för

år 1999 om vissa ersättningar till hälso- och sjuk-

vården enades parterna också om att inrikt-

ningen att stärka patientens ställning skulle gälla

även för år 2000.

Mot bakgrund av Socialstyrelsens analys av de

konsekvenser införandet av en behandlings-

garanti skulle få i svensk hälso- och sjukvård är

regeringen inte beredd att föreslå någon sådan.

Kravet på att förbättra tillgängligheten kvarstår

dock oförändrat. Socialstyrelsen har pekat ut ett

antal åtgärder som myndigheten menar krävs för

att komma till rätta med sjukvårdens köproblem.

Det handlar bl.a. om kapacitetsförstärkningar

inom landstingens primärvård och kommuner-

nas vård och omsorg (i huvudsak äldrevård och

psykiatri) för att effektivisera vårdkedjan. Som

påpekats i det föregående avser regeringen att

redan år 2001 tillföra en extra vårdmiljard. Där-

utöver innebär den s.k. försvarsuppgörelsen att

totalt 8 miljarder kronor tillförs vården och om-

sorgen under perioden 2002 2004. Regeringen

bedömer att satsningarna på vård och omsorg

ligger väl i linje med de kapacitetsförstärkningar

Socialstyrelsen föreslagit.

Mot bakgrund av stora skillnader mellan

landstingen och oklara lokala regelverk när det

gäller patientens rätt att välja sjukhus och specia-

listmottagning föreslog Socialstyrelsen en lagfäst

rätt till fritt sjukhusval och rätt till relevant

väntetidsinformation. Regeringen har erfarit att

Landstingsförbundet redan med anledning av

1999 års överenskommelse mellan staten och

landstingen inlett ett arbete med att tydliggöra

vilka valmöjligheter som finns inom vården. Det

har därvidlag framkommit att möjligheten att

välja sjukhus redan i dag finns på de allra flesta

håll, men att informationen brister och stundtals

också tillämpningen. Regeringen har erfarit att

Landstingsförbundets styrelse under hösten

1999 kommer att ta ställning till en ny rekom-

mendation till landstingen som tydliggör val-

möjligheterna och som också eftersträvar en

större likhet över landet när det gäller patien-

ternas möjlighet att välja. Vidare arbetar Lands-

tingsförbundet i enlighet med överenskommel-

sen mellan staten och landstingen för år 1999

med ett projekt vars syfte är att utveckla ett kva-

lificerat och tillförlitligt system för att följa

väntetider i den svenska hälso- och sjukvården.

Systemet skall utformas så att det tillgodoser

olika intressenters informationsbehov. En första

nationell övergripande mätning av väntetider

planeras till årsskiftet 1999/2000. Regeringen av-

ser att behandla frågorna om fritt sjukhusval och

väntetidsinformation i samband med överlägg-

ningarna om ersättningen för år 2000.

I nämnda rapport konstaterade Socialstyrelsen

också att vidgade behandlingsindikationer är en

viktig förklaring till köproblemen i sjukvården.

Det finns enligt verksamhetsföreträdare behov

av att fastställa gemensamma och tydliga indika-

tioner för behandling liksom kriterier för förtur.

Socialstyrelsen har också inlett en översyn av sitt

arbete med dessa frågor med sikte på att ta fram

ett underlag som kan ingå i överenskommelsen

mellan staten och landstingen om vissa ersätt-

ningar för år 2000. Regeringen anser att detta ar-

bete är av stor vikt och avser att ta upp frågan i

överläggningarna om ersättning för år 2000. De-

legationen för uppföljning av riktlinjer för prio-

riteringar inom hälso- och sjukvården (dir.

1997:135) har också en viktig uppgift i detta

sammanhang.

Regeringen gör sammantaget bedömningen

att ovan redovisade åtgärder kommer att leda till

att tillgängligheten i hälso- och sjukvården för-

bättras och att patientens ställning kan stärkas.

4.3.3 Folkhälsan skall förbättras för de

grupper i samhället som är mest

eftersatta ur hälsosynpunkt

Tillståndet och utvecklingen

Svenska folkets hälsa, vare sig man mäter dödlig-

het, sjuklighet eller självrapporterad hälsa, har

förbättrats i stort. Men det finns emellertid också

tecken på ökade hälsoproblem. Det framgår bl.a.

av 1997 års folkhälsorapport (SoS-rapport

1997:18) och av Nationella folkhälsokommitténs

underlagsrapporter från maj 1999 om svenska

folkets hälsa. Medellivslängden har ökat för

kvinnor med 6,9 år och för män med 5,5 år sedan

år 1960

Diagram 4.3 Ökning av återstående medellivslängd för en

nyfödd

Slutsatserna i rapporterna pekar på att folkhälsan

på det hela taget utvecklas positivt. Späd-

barnsdödligheten minskar och vi lever längre och

aktivare. Främsta skälet till längre livslängd antas

vara nedgången i hjärt- och kärlsjukdomar, trots

att dessa kvarstår som främsta orsak till förtida

död. Färre personer dör av skador till följd av

olyckor. WHO-målet att minska skadorna med

25 procent kommer sannolikt att nås under

år 2000. Dessutom har dödligheten i alkoholre-

laterade skador minskat. Alkoholkonsumtionen

ligger dock relativt konstant.

Nästan tre miljoner människor i Sverige har

eller har haft någon form av allergi eller annan

överkänslighet. Det syns ingen sjunkande trend i

förekomst av allergi och annan överkänslighet

och bilden är densamma i övriga västvärlden.

Sverige har förblivit ett land med låg före-

komst av hiv-infektion. Antalet nydiagnostise-

rade fall av hiv-infektion har under de senaste

fem åren uppgått till ca 250 per år. De förebyg-

gande insatserna mot hiv-infektion har varit

framgångsrika.

Diagram 4.4 Antal hiv-smittade respektive aids-fall fördelat

på kvinnor och män1

I detta sammanhang kan också nämnas att anta-

let fall av sexuellt överförd klamydiainfektion

ökade med 9 procent under år 1998 jämfört med

år 1997. Ökningen har framförallt skett i de

yngre åldersgrupperna.

Förändringar i levnadsvanor och sociala

strukturer kan innebära nya hot mot folkhälsan.

Stress är ett sådant hot och mycket talar för att

den upplevda psykiska hälsan har försämrats un-

der 90-talet. Socialstyrelsen uppskattar i sin folk-

hälsorapport att mellan 20 och 40 procent av

befolkningen lider av någon form av psykiska be-

svär. Detta medför att psykisk ohälsa är ett av

våra största folkhälsoproblem. Arbetslivets om-

vandling har inneburit förändringar som medför

otrygghet. En hög arbetslöshet påverkar alla.

Brist på inflytande över sin egen arbetssituation

är en annan faktor som ökar stressen i arbets-

livet. Den ekonomiska stressen har ökat mot

bakgrund av att många människors ekonomiska

trygghet har försämrats. Stress påverkar livsstilen

och vissa ohälsosamma vanor, t.ex. rökning, kan

vara ett sätt att hantera stressen.

Övervikt håller också på att bli ett av våra

stora folkhälsoproblem. Omkring tio procent av

svenska folket lider av övervikt. Cirka 1/3 av 15-

åringarna bedöms inte vara tillräckligt fysiskt

aktiva för att bibehålla den fysiska hälsan.

Oberoende av hur vi mäter hälsan kvarstår att

det finns stora skillnader mellan olika samhälls-

grupper. Skillnaderna avspeglas både mellan män

och kvinnor, mellan olika socioekonomiska

grupper, mellan olika åldersgrupper och mellan

olika sjukdomsgrupper samt mellan regioner.

Arbetare har oftare än tjänstemän sämre hälsa,

någon långvarig sjukdom eller nedsatt arbets-

förmåga. Kvinnor lever längre än män, men kvin-

nor uppvisar högre sjuklighet och besöker sjuk-

vården oftare än män. Senare års forskning visar

att ekonomiska och sociala klyftor i sig utgör ett

hot mot folkhälsan. Många invandrargruppers

hälsotillstånd är sämre än jämförbara svenskars.

Mellan 20 och 40 procent av all ohälsa bland barn

och ungdomar bedöms kunna tillskrivas de

sociala uppväxtvillkoren.

Smittskydd omfattar en mängd olika åtgärder

som alla syftar till att minska spridningen av

smittsamma sjukdomar. De huvudsakliga be-

stämmelserna om åtgärder för att förhindra

spridning av smittsamma sjukdomar finns i

smittskyddslagen (1988:1472) och i smittskydds-

förordningen (1989:301). Normalt regleras

vården av patienter med smittsamma sjukdomar

genom hälso- och sjukvårdslagen (1982:762).

Smittskyddslagen har tillkommit eftersom man

ansett att ett effektivt smittskydd inte varit

möjligt att uppnå enbart med stöd av hälso- och

sjukvårdslagstiftningen och strafflagstiftningen. I

lagen fastställs bl.a. vilka skyldigheter och rättig-

heter som gäller för enskilda och vilka

möjligheter samhället har att tillgripa tvångs-

åtgärder.

Under de senaste tjugo åren har det skett en

rad förändringar som påverkat smittskyddssitua-

tionen. Nya allvarliga infektionssjukdomar har

uppträtt eller kunnat identifieras, som t.ex. hiv-

infektion, legionella och den hemorragiska

febern ebola. Vidare har "gamla" sjukdomar åter-

uppstått, uppträtt i nya regioner eller uppträtt på

ett förändrat sätt. Uppkomsten av bakterier som

är resistenta mot antibiotika och andra läkemedel

är ett exempel på förändringar som medfört be-

tydande folkhälsoproblem i hela världen. Samti-

digt som vissa nya risker uppstår kan konstateras

att några av de sjukdomar som sedan lång tid

utgjort ett hot mot människors hälsa minskar i

omfattning och utbredning. Avseende vård-

relaterade infektioner konstaterade Socialstyrel-

sen i sin rapport från oktober 1998 att det för

närvarande finns brister inom hygienområdet i

hälso- och sjukvården och att en icke ringa del av

vårdrelaterade infektioner har sin grund i dessa

brister.

De viktigaste statliga insatserna och dess effekter

Syftet med de statliga insatserna på folkhälsoom-

rådet är att främja likvärdiga förutsättningarna

för en god hälsa för hela befolkningen. Insat-

serna skall särskilt inriktas på de faktorer som

påverkar hälsoutvecklingen hos de grupper som

är mest utsatta för hälsorisker.

Nationella folkhälsokommittén (S 1995:14)

med uppgift att utarbeta förslag till nationella

mål för hälsoutvecklingen överlämnade i mars

1998 delbetänkandet Hur skall Sverige må

bättre? (SOU 1998:43). Betänkandet utgör det

första steget i en process som skall resultera i för-

slag till nationella folkhälsomål och strategier.

En viktig målgrupp för folkhälsoarbetet är

barn och ungdomar. Ett av de hälsoproblem som

ökar bland befolkningen är allergier och det

drabbar främst barn och unga. Varannan ung

person under 20 år har någon gång under sin

uppväxt haft problem med allergier eller annan

överkänslighet. Folkhälsoinstitutet har genom

att initiera Innemiljöåret 1999 uppmärksammat

allergifrågorna. Innemiljöåret är en gemensam

satsning mellan ett 20-tal myndigheter och

byggsektorn när det gäller att uppmärksamma

inomhusmiljöns påverkan på förekomst av aller-

gier.

Socialstyrelsen och Folkhälsoinstitutet fick i

november 1992 i uppdrag att utreda en rad frågor

kring anorexi och bulimi. Detta är sjukdomar

som i första hand drabbar unga personer. I reg-

leringsbrevet för år 1998 fick Folkhälsoinstitutet

ett ytterligare uppdrag att se om utvecklingen

hade förändrats när det gäller anorexi och andra

ätstörningar. Uppdraget har redovisats i rappor-

ten Ett liv av vikt fem år senare. I rapporten

framgår att det är mycket svårt att bedöma hur

vanligt det är med ätstörningar. Tillgängliga stu-

dier tyder på en ökning av antalet personer med

bulimi, medan omfattningen av anorexi förefaller

vara relativt konstant sedan ca 25 år.

Uppgifter från flera olika källor pekar på att

barns och ungdomars psykiska hälsa har för-

sämrats. Under våren 1998 överlämnade Barn-

psykiatrikommittén sitt slutbetänkande Det

gäller livet (SOU 1998:31). Med anledning av

kommitténs förslag har framför allt kommuner

och landsting vidtagit en rad åtgärder i syfte att

förbättra stödet till barn och ungdomar med

psykiska problem.

Som ett led i regeringens strategi för att för-

verkliga FN:s barnkonvention om barns rättig-

heter i Sverige (prop. 1997/98:182), har Social-

styrelsen fått i uppdrag att utveckla metoder i

syfte att ta till vara och förstärka barnkompeten-

sen inom hälso- och sjukvården. Detta är viktigt

bl.a. för att barn så tidigt som möjligt skall få en

korrekt diagnos och adekvat behandling. I upp-

draget ingår även att ungdomsmottagningarnas

förebyggande verksamhet skall ses över och då

särskilt stödet till unga män.

En proposition om åtgärder mot dopning

(prop. 1998/99:3) överlämnades till riksdagen i

september 1998 och riksdagen antog regeringens

förslag i febr. 1999 (bet. 1998/99:SoU5, rskr.

1998/88:139). I propositionen föreslogs bl.a.

vissa skärpningar av de straffbestämmelser som

rör hanteringen av dopningsmedel och läkeme-

del. Regeringen betonade i propositionen även

vikten av förebyggande åtgärder samt utbildning

och forskning på området.

Under våren 1999 överlämnade regeringen en

idrottspolitisk proposition, En idrottspolitik för

2000-talet folkhälsa, folkrörelse och underhåll-

ning (prop.1998/99:107). I propositionen läm-

nades ett antal förslag som syftar till att bl.a. öka

intresset bland medborgarna för fysisk aktivitet i

syfte att uppnå en god folkhälsa.

Under våren 1999 överlämnade regeringen

vidare en ungdomspolitisk proposition, På ung-

domars villkor ungdomspolitik för demokrati,

rättvisa och framtidstro (prop. 1998/99:115). I

propositionen anges att den centrala utgångs-

punkten för de statliga insatserna är ambitionen

att ge alla ungdomar jämlika förutsättningar in-

för framtiden. En strävan att ständigt försöka

skapa jämlika villkor oavsett socioekonomisk

bakgrund, kön, etisk och kulturell bakgrund eller

någon form av funktionshinder. Med tanke på

att ökade klasskillnader bidrar till skillnader i

ohälsa är en ungdomspolitik som tar sin ut-

gångspunkt i jämlikhet, rättvisa och demokrati

en viktig förutsättning.

Folkhälsoinstitutet har även uppmärksammat

att svenskarna blir allt mer fysiskt inaktiva och

har på regeringens uppdrag kartlagt förutsätt-

ningarna för att öka den fysiska aktiviteten

främst hos den del av befolkningen som är minst

fysiskt aktiv. Detta beskrivs i rapporten Fysisk

aktivitet till nytta och nöje, som Folkhälso-

institutet överlämnade till Socialdepartementet

under hösten 1998. Folkhälsoinstitutet har i reg-

leringsbrevet för år 1999 fått i uppdrag att plane-

ra och genomföra ett "Fysiskt-aktivitets-år 2000".

Äldre människor utgör en annan viktig mål-

grupp för folkhälsoarbetet. Folkhälsoinstitutet

har i rapporten Liv till åren visat på möjligheter-

na att arbeta hälsofrämjande och sjukdomsföre-

byggande bland äldre. Folkhälsoinstitutet har

fått ett ytterligare uppdrag att vara pådrivande i

hälsofrämjande och sjukdomsförebyggande

arbete för äldre på nationell, regional och lokal

nivå.

Institutet för psykosocial medicin, Social-

styrelsen och Folkhälsoinstitutet har i samverkan

med berörda huvudmän utarbetat en handlings-

plan mot självmord. Mycket arbete har med ut-

gångspunkt i handlingsplanen lagts ner i lands-

ting och kommuner. Antalet självmord har

under en följd av år minskat i alla åldersgrupper

och uppgår i dag till cirka hälften av 1970-talets

nivå.

Regeringen utsåg i september 1996 en parla-

mentarisk kommitté, den s.k. Smittskydds-

kommittén (S 1996:07), med uppdrag att utvär-

dera det svenska smittskyddet med tonvikt på

smittskyddslagen (1988:1472) och övriga för-

fattningar som hör till smittskyddet. Smitt-

skyddskommittén överlämnade i mars 1999 sitt

slutbetänkande Smittskydd, samhälle och individ

(SOU 1999:51). Betänkandet är f.n. föremål för

remissbehandling.

Socialstyrelsen föreslår i sin rapport om

vårdrelaterade infektioner en rad åtgärder för att

åstadkomma förbättringar på området. Fram-

ställningen i den del som rör förslag till änd-

ringar i smittskyddslagen (1988:1472) har över-

lämnats till Smittskyddskommittén, som också

behandlar frågan i sitt slutbetänkande. Fram-

ställningen i övrigt bereds för närvarande inom

Regeringskansliet.

Regeringen gav genom ett beslut i april 1999

Socialstyrelsen i uppdrag att utarbeta en nationell

handlingsplan för att bekämpa antibiotikaresis-

tens. I handlingsplanen skall samtliga aspekter på

resistensproblemet som är av betydelse för folk-

hälsan beaktas. Hänsyn skall tas till hanteringen

inom och effekter på såväl humansjukvården,

veterinärmedicinen, djuruppfödningen som jord-

bruket. Uppdraget avser att sammanfatta och

analysera det kunskapsunderlag som finns be-

träffande resistensproblemet. Vidare skall Social-

styrelsen utforma mål och ge förslag på åtgärder

som syftar till att bekämpa antibiotikaresistens

både på kort och lång sikt. Uppdraget skall

redovisas till regeringen senast den 1 april

år 2000.

Internationellt folkhälsoarbete

Det internationella samarbetet i folkhälsofrågor

har successivt utvecklats inom såväl EU som

Europarådet och WHO. WHO:s regional-

kommitté för Europa antog i september 1998 ett

reviderat ramverk med riktlinjer och mål till led-

ning för medlemsländernas folkhälsoarbete,

"Hälsa-för-alla" HÄLSA 21. Antalet mål för

Europaregionen har därmed minskat från 38 till

21. Plattformen för de förnyade "Hälsa för alla"-

målen är en jämlikare hälsa. Det gäller såväl inom

som mellan länder, genom att skapa förutsätt-

ningar för en positiv utveckling för dem som

lever under de sämsta hälsovillkoren.

Inom regeringen har beslut tagits om att ge

stöd till WHO:s anti-tobaksprogram. Andelen

rökare i befolkningen i många av tredje världens

länder ökar dramatiskt och syftet med pro-

grammet är att minska rökningen i denna del av

världen. Regeringen har i februari 1999 beslutat

om ett bidrag på 25 miljoner kronor till pro-

grammet.

År 1994 blev folkhälsa formellt ett samarbets-

område inom EU genom Maastricht-fördraget.

Ett ramprogram har antagits. Ramprogrammet

innehåller folkhälsoprogram inom följande om-

råden; cancer, aids och andra smittsamma sjuk-

domar, narkotika, hälsofrämjande insatser samt

hälsoövervakning. Under våren 1999 beslutade

rådet om ytterligare tre åtgärdsprogram rörande

förebyggande av personskador, miljörelaterade

sjukdomar samt sällsynta sjukdomar.

Det nuvarande ramprogrammet löper ut

år 2000 och diskussioner pågår kring ett nytt

ramprogram för perioden år 2000 till år 2005.

Det nya ramprogrammet kommer att präglas av

den vidgade gemenskapskompetens som införts

genom Amsterdamfördraget. Av fördraget fram-

går att en hög hälsoskyddsnivå för människor

skall säkerställas vid utformning och genom-

förande av all gemenskapspolitik och alla gemen-

skapsåtgärder. Gemenskapens insatser, som skall

komplettera den nationella politiken, skall inrik-

tas på att förbättra folkhälsan, förebygga ohälsa

och sjukdomar hos människor och undanröja

faror för människors hälsa. Exempel på andra

politikområden där åtgärder får konsekvenser för

människors hälsa är inre marknadsfrågor,

närings- och jordbrukspolitik och forsknings-

frågor. Vid hälsoministerrådsmötet i juni 1999

antog rådet en resolution där kommissionen

uppmanas att lägga fram ett förslag till hand-

lingsprogram på folkhälsoområdet.

Rådet har beslutat att insatserna inom folk-

hälsoområdet bör koncentreras till följande om-

råden:

- att bekämpa de stora folksjukdomarna, in-

klusive smittsamma, sällsynta och miljörela-

terade sjukdomar.

- att reducera dödligheten och de sjukdomar

som hänger samman med livsstil och bete-

ende, social och mental hälsa.

- att minska bristande jämlikhet och jäm-

ställdhet avseende hälsa.

Tre breda handlingslinjer har lyfts fram:

- förbättrad hälsoinformation, genom att till-

skapa ett system på gemenskapsnivå för in-

samling, analys och spridning av hälsodata,

- snabba insatser vid hot mot folkhälsan,

genom att upprätta ett system på gemen-

skapsnivå som syftar till att övervaka och

förvarna om hälsorisker samt även göra

snabba insatser möjliga vid utbrott av

överförbara sjukdomar,

- beaktande av faktorer av avgörande betydelse

(s.k. health determinants ) för hälsan genom

sjukdomsförebyggande och hälsofrämjande

åtgärder.

En fråga av stor betydelse de närmaste åren inom

folkhälsoområdet är östutvidgningen inom EU.

Inom WHO:s Europaregion har en tredje

miljö- och hälsoministerkonferens ägt rum i

London i juni 1999. Planeringen av konferensen

har beretts inom den europeiska miljö- och

hälsokommittén (EEHC) där förutom WHO

och vissa medlemsländer, även representanter för

bl.a. Europeiska kommissionen, FN/ECE,

UNEP, OECD, EEA och Världsbanken ingår.

Vid ministerkonferensen undertecknades ett

protokoll om vatten och hälsa till FN/ECE:s

Konvention om skydd och användning av gräns-

överskridande vattendrag och internationella

sjöar. Vidare antogs en rekommendation om

transporter, miljö och hälsa som betonar vikten

av att integrera hälso- och miljöaspekter i

transportpolitik och planering av mark och

vatten.

EU:s ministerråd antog i juni 1999 en reso-

lution om antibiotikaresistens. Resolutionen

omfattar all antibiotikaanvändning. Bland annat

uttalas i resolutionen att en övergripande strategi

behövs för att komma till rätta med resistens-

problemen.

Medlemsstaterna uppmanas att vidta åtgärder

för att säkerställa att antibiotika inte används i

onödan eller felaktigt, att dokumentera använd-

ningen av antibiotika och resistensutvecklingen

samt att främja forskning inom området. Kom-

missionen ombeds bl.a. att övervaka resistensut-

vecklingen inom EU, att främja erfarenhetsut-

byte och forskning samt att överväga att utfärda

en rekommendation i enlighet med EU-fördra-

get. Kommissionen uppmanas även att under-

söka nödvändigheten av att se över nuvarande

EG-lagstiftning avseende bl.a. läkemedel för

människor och djur, inklusive läkemedel i foder

och fodertillsatser.

Under år 1999 har arbetet med ett nätverk för

epidemiologisk övervakning och kontroll av

smittsamma sjukdomar i EU påbörjats.

Regeringens slutsatser

Det finns svårigheter att mäta effekterna av en-

skilda insatser i form av förbättrad folkhälsa.

Eftersom folkhälsoarbetet måste ses i ett lång-

siktigt perspektiv medför det att det på kort sikt

är svårt att mäta sambanden mellan de statliga in-

satserna och förändringar i hälsoläget i befolk-

ningen.

Trots att befolkningen blir friskare och lever

längre, finns det fortfarande stora skillnader i

ohälsa mellan olika samhällsgrupper. Enligt rege-

ringens bedömning är insatser för att främja

folkhälsan och förebygga ohälsa fortfarande ett

högt prioriterat område. Det gäller inte minst åt-

gärder för att förbättra hälsan hos de grupper

som är mest exponerade för de största hälsoris-

kerna.

Under år 2000 kommer Nationella folkhälso-

kommittén att överlämna sitt slutbetänkande till

regeringen. I betänkandet avser kommittén att

presentera förslag till mål och strategier för häl-

soutvecklingen. Dessa förslag kommer att utgöra

ett viktigt underlag för utformningen av den

framtida folkhälsopolitiken.

Folkhälsoinstitutet har på regeringens upp-

drag tagit fram metoder och visat på hur hälso-

konsekvensbeskrivningar kan användas inom ett

antal områden. Regeringen avser att samla kun-

skap om olika metoder för att tillämpa hälsokon-

sekvensbeskrivningar i större utsträckning i po-

litiskt beslutsfattande.

Folkhälsoinstitutet har fått i uppdrag att i

samråd med Socialstyrelsen kartlägga och analy-

sera det hiv-preventiva arbetet i storstäderna.

Uppdraget redovisades den 1juli 1999. Slutsat-

serna i rapporten visar på att det hiv-förebyg-

gande arbetet i storstadsområdena kännetecknas

av stor bredd och har starka inslag av både pri-

mär- och sekundärprevention. Regeringen avser

att beakta Folkhälsoinstitutets rapport vad avser

inriktning av de hiv-preventiva insatserna. Rege-

ringen anser dock att det hiv-preventiva arbetet i

storstäderna tillhör kommunernas och lands-

tingens ansvarsområde. Regeringens avsikt är

dock att även för år 2000 värna om de

verksamheter som byggts upp och medel avses

utbetalas från anslaget A2 under utgiftsområde

25.

Regeringen observerar att Dopingjouren vid

Huddinge sjukhus sedan många år fungerar som

en kunskaps- och rådgivningscentral för hela

landet.

I jämförelse med andra länder är läget i Sverige

gott beträffande flertalet av de allvarliga smitt-

samma sjukdomarna. Ett flertal av de samhälls-

farliga sjukdomarna har endast förekommit som

något enstaka fall under den senaste tioårsperio-

den, t.ex. polio och difteri. Trots detta utgör in-

fektionssjukdomar fortfarande ett väsentligt

problem. Under 1980- och 1990-talen har dock

skett förändringar som påverkat smittskydds-

situationen i Sverige. Människors alltmer omfat-

tande resande, den ökade invandringen och han-

deln med livsmedel är några faktorer som har

betydelse i sammanhanget. Nya problem har

uppmärksammats, bl.a. förekomsten av antibio-

tikaresistenta bakterier. Regeringen anser mot

denna bakgrund att åtgärder som syftar till att

minska spridningen av smittsamma sjukdomar

även fortsättningsvis bör ges hög prioritet.

Smittskyddskommittén lämnade sitt slutbetän-

kande i mars 1999. Kommittén har utvärderat

det svenska smittskyddet och föreslagit en ny

lagstiftning på området. Regeringen avser att

återkomma i frågan under år 2000.

4.3.4 Tobaksbruket skall minska

Tillståndet och utvecklingen

Tobaksrökning är den största enskilda folk-

hälsorisken och ett av de allvarligaste häl-

soproblemen som ökar globalt. En något högre

andel kvinnor (22 procent) än män (17 procent)

är dagligrökare. De flesta dagligrökande kvin-

norna finns i en lägre åldersgrupp (16 44 år) än

männen. Snusning är dock fortfarande nästan

uteslutande en manlig företeelse. Sverige är det

enda landet i Europa där fler kvinnor än män

röker. Samtidigt finns stora skillnader mellan

olika socioekonomiska grupper. Rökning är nu

dubbelt så vanligt bland arbetare som bland

högre tjänstemän. Allra mest röker kvinnliga

arbetare och ensamstående mödrar med barn.

Det finns även stora geografiska skillnader. Mest

röker kvinnor i norra Sverige och i Stockholm.

Generellt sett har dock antalet rökare minskat i

Sverige. Däremot har man inte kunnat se någon

nämnvärd förändring i rökvanor hos ungdomar

under 1990-talet. Den nationella statistiken över

rökvanor bland gravida och småbarnsföräldrar

visar dock att andelen rökare bland mödrar har

minskat under senare år, med en till två

procentenheter per år. År 1991 rökte 25 procent

av de gravida jämfört med 15 procent år 1997.

Även här utmärker sig Sverige som det enda land

inom EU där rökningen minskar bland de

gravida. Även om Sverige som första landet i

Europa har nått WHO-målet med 80 procent

rökfria i befolkningen, är ambitionen att minska

tobaksbruket fortfarande en prioriterad uppgift

inom folkhälsoarbetet.

Diagram 4.5 Andel daglig rökare (%), 16 44 år,

1980 1997

De viktigaste statliga insatserna och dess effekter

Folkhälsoinstitutet har på regeringens uppdrag

tagit fram en handlingsplan för tobakspreven-

tion. Handlingsplanen överlämnades till rege-

ringen i januari i år och bereds för närvarande

inom Regeringskansliet. Regeringen arbetar även

aktivt med frågor som rör tobak inom EU.

Direktivet 98/43/EG om ett förbud mot direkt

och indirekt tobaksreklam antogs under hösten

1998 och även detta bereds nu inom Regerings-

kansliet. Även Nationella folkhälsokommittén

avser att utarbeta en långsiktig nationell hand-

lingsplan mot tobak med speciell fokus på barn

och ungdomar.

I september 1998 startade Sveriges första gra-

tis hjälptelefon för rökare, Sluta röka-linjen.

Folkhälsoinstitutet har haft regeringens uppdrag

att fördela särskilda medel ur Allmänna Arvs-

fonden till projekt som syftar till att få ungdomar

att inte börja röka.

Regeringens slutsatser

Arbetet mot tobakens skadeverkningar måste

genomföras på bred front. Information och

upplysning är en del i arbetet. Att motverka to-

bakens tillgänglighet för de unga är en annan

viktig del för att förhindra tobakens skadeverk-

ningar. Regeringen anser att det är viktigt att

åstadkomma långsiktiga insatser för att före-

bygga att ungdomar börjar använda nikotinhal-

tiga produkter.

Regeringen har som inriktning att i början av

år 2000 kunna lägga en proposition innehållande

bl.a. dels ett genomförande av EU-direktivet om

ett förbud mot direkt och indirekt tobaksreklam.

4.3.5 Läkemedelsförsörjningen skall

utvecklas och vara kostnadseffektiv

Tillståndet och utvecklingen

Läkemedlens roll inom hälso- och sjukvården

Inom hälso- och sjukvården används läkemedel

som en av flera behandlingsformer. De integreras

också alltmer i denna verksamhet. Det senaste

steget i riktning mot en ökad integration är att

kostnadsansvaret för läkemedelsförmånen över-

förts på landstingen på så sätt att staten ersätter

landstingen för kostnader inom läkemedelsför-

månen genom ett särskilt statsbidrag.

Godkännande av läkemedel

Ett läkemedel som säljs i Sverige skall vara god-

känt. För detta krävs bl.a. att läkemedlet är av

god kvalitet och ändamålsenligt. Regler om god-

kännande av läkemedel finns i läkemedelslagen

(1992:859) och bygger på direktiv som antagits

inom EU. Enligt 5 § kan ett läkemedel försäljas

sedan det godkänts i Sverige eller i en annan

medlemsstat och därefter erkänts här. Om ett

läkemedel skall godkännas respektive erkännas

beslutas av Läkemedelsverket.

I dag finns i Sverige cirka 4 000 godkända

läkemedel varav ca 10 procent är receptfria. Om

ett läkemedel skall vara receptbelagt eller inte be-

slutas av Läkemedelsverket i samband med god-

kännandet.

Kostnadsansvaret för läkemedelsförmånen

Sedan lång tid tillbaka har i huvudsak receptbe-

lagda läkemedel subventionerats av det offent-

liga. Tidigare reglerades läkemedelsförmånen i

lagen (1962:381) om allmän försäkring. I och

med införandet av ett nytt förmånssystem har

landstingen övertagit kostnadsansvaret för läke-

medelsförmånen. Det nya förmånssystemet för

läkemedel trädde i kraft den 1 januari 1997.

Överförandet av kostnadsansvaret från staten till

landstingen skedde dock först år 1998. Lands-

tingen ersätts av staten genom ett särskilt stats-

bidrag som Landstingsförbundet och regeringen

årligen omförhandlar. Om utgiften för läkeme-

delsförmånen avviker från vad som överens-

kommits sker en vinst- och förlustdelning mel-

lan staten och landstingen enligt vad som

närmare beskrivs under anslaget A2 Bidrag för

läkemedelsförmånen. Under år 2000 skall par-

terna komma överens om en ny modell för er-

sättningen till landstingen.

Grundläggande principer för läkemedelsförmånen

I förarbetena till det nya förmånssystemet angavs

att utgångspunkterna var att det skulle uppfattas

som rättfärdigt av flertalet och ge ett gott skydd

till människor med stora behov av läkemedel och

annan sjukvård. Det angavs vidare bl.a. att för-

månen skulle vara mer träffsäker mot höga kost-

nader generellt sett, i stället för att som tidigare

förmånssystem, subventionera alla läkemedels-

köp över en viss summa. Systemet skulle ut-

formas så att de samlade resurserna för hälso-

och sjukvården används så effektivt som möjligt i

ett längre perspektiv. Det anfördes att den

snabba kostnadsutvecklingen måste bromsas så-

väl kortsiktigt som i ett längre perspektiv.

Förmånssystemet regleras i lagen (1996:1150)

om högkostnadsskydd vid köp av läkemedel

m.m. Det är i huvudsak receptbelagda läkemedel

som ingår i läkemedelsförmånen under förutsätt-

ning att ett pris på läkemedlet fastställts av

Riksförsäkringsverket. I läkemedelsförmånen

ingår även vissa livsmedel för den som är under

16 år och förbrukningsartiklar.

Kostnadsutvecklingen för läkemedelsförmånen

I delbetänkandet Reform på recept (SOU

1995:122) av Kommittén om hälso- och sjukvår-

dens finansiering och organisation (HSU 2000)

som överlämnades i december 1995 redogjordes

för kostnadsutvecklingen för läkemedelsför-

månen under åren 1974 1994 (85 procent läke-

medel, 14 procent förbrukningsartiklar och

1 procent speciallivsmedel). Redogörelsen visade

att de nominella läkemedelskostnaderna under

dessa år hade ökat med i genomsnitt 11,2 procent

årligen. Ökningstakten var något lägre under

första hälften av 1980-talet än perioderna före

och efter. Ökningstakten i slutet av perioden var

särskilt markant och mellan åren 1993 och 1994

uppgick den till drygt 16 procent. Den snabbare

ökningstakten var särskilt tydlig i fråga om lä-

kemedel. När det gäller kostnadsutvecklingen

uttryckt i reala termer fann utredningen ett annat

mönster. Således ökade kostnaderna klart snab-

bare från mitten av 1980-talet. Detsamma gäller

om måttet real kostnad per person används som

visar att den årliga ökningen var klart större

under senare delen av perioden.

Den snabba ökningstakten fortsatte åren 1995

och 1996 med i nominella tal 11 procent respek-

tive 19 procent. Det senare årets kostnad kom

dock att påverkas av hamstringen av läkemedel

som skedde i samband med att de ändrade reg-

lerna för högkostnadsskyddet trädde i kraft den

1 januari 1997. För år 1997 redovisades som en

naturlig följd av hamstringen året före att läke-

medelskostnaderna hade minskat med

16 procent. Om siffrorna korrigeras för hamst-

ringen ökade läkemedelskostnaderna med

5 procent under år 1996 och minskade med

3 procent året därefter. Under år 1998 steg läke-

medelskostnaderna med 9 procent. För år 1999

finns för närvarande endast uppgifter för det

första halvåret. Läkemedelskostnaderna har för

denna period stigit med 19 procent i förhållande

till första halvåret 1998.

Orsaker till kostnadsutvecklingen

Orsakerna till kostnadsökningarna under den re-

dovisade perioden är enligt de analyser som

gjorts bl.a. den demografiska utvecklingen,

strukturförändringarna som lett till att en allt

större andel av läkemedlen skrivs ut i öppenvård

samt tillkomsten av nya och dyrare läkemedel.

Under det senaste året har introduktionen av lä-

kemedel som mer syftar till att höja patienters

livskvalitet än att direkt lindra eller bota sjukdom

lett till läkemedelskostnader som det tidigare

inte fanns någon motsvarighet till (se tabell 4.4).

Tabell 4.4 Försäljning av Viagra och Xenical under perioden

januari-juli 1999

Tusental kronor

Viagra

Xenical

Januari

11 610

--

Februari

12 089

18 332

Mars

13 878

36 353

April

13 002

36 184

Maj

14 734

44 772

Juni

12 602

40 329

Juli

10 851

34 067

Totalt

88 766

210 537

Källa: Apoteket AB

De viktigaste statliga insatserna och dess effekter

Ändrade regler för läkemedelsförmånen

I syfte att dämpa kostnadsutveckligen har riks-

dagen nyligen beslutat om ändringar i lagen

(1996:1150) om högkostnadsskydd vid köp av

läkemedel m.m. (prop. 1998/99:106, bet.

1998/99:SoU14, rskr. 1998/99:209). De nya reg-

lerna trädde i kraft den 1 juni 1999 och innebär

att det högsta belopp en patient kan få betala för

läkemedel under en tolvmånadersperiod höjdes

från 1 300 kronor till 1 800 kronor.

De ändrade reglerna för läkemedelsförmånen

beräknas medföra en besparing på 800 miljoner

kr för år 1999 och 1 370 miljoner kr för år 2000.

Som förutskickades i prop. 1998/99:106 har re-

geringen nyligen tillsatt en utredning som skall

göra en översyn av läkemedelsförmånen vars

främsta syfte är att komma till rätta med brister i

systemet och att få kontroll över kostnadsut-

vecklingen. Utredningen skall redovisa sitt upp-

drag senast den 30 september 2000.

Andra åtgärder för att förbättra kostnadskontrollen

Inom Regeringskansliet bereds flera ärenden

inom läkemedelsområdet bl.a. i avsikt att för-

bättra kostnadskontrollen. Flertalet av dem be-

reds inom en projektgrupp för vissa läkemedels-

frågor med representanter för Socialdeparte-

mentet och Finansdepartementet. Projekt-

gruppens huvudsakliga uppgift är att förbereda

och genomföra överföringen av det fulla kost-

nadsansvaret för läkemedelsförmånen till lands-

tingen. Projektgruppen kommer därutöver bl.a.

att bereda frågan om ett nytt system för

prissättning av läkemedel som ingår i läkeme-

delsförmånen utifrån betänkandet Läkemedel i

priskonkurrens (1997:165) av Kommittén för

prisreglering av läkemedel. Projektgruppen avser

även att bereda Läkemedelsdistributionsutred-

ningens betänkande Läkemedel i vård och handel

(SOU 1998:28).

Regeringens slutsatser

Den uppbromsning av den snabba kostnadsut-

vecklingen som avsågs med läkemedelsreformen

år 1997 har inte uppnåtts. Samhällets kostnader

för läkemedel har under år 1998 och under första

halvåret 1999 fortsatt att öka i en takt som inte är

acceptabel. Läkemedelsreformen har således inte

fått avsedd effekt. Det kan på sikt leda till att lä-

kemedelskostnaderna tränger undan annan

hälso- och sjukvård om inte förändringar ge-

nomförs i systemet.

Genom höjningen av beloppsgränsen för hög-

kostnadsskyddet fr.o.m. den 1 juni 1999 har ett

första steg tagits för att hejda denna utveckling.

Åtgärden får full effekt år 2000. Ytterligare ett

steg mot att kontrollera kostnadsutvecklingen

avser regeringen att vidta under år 2000 när en ny

modell för ersättningen till landstingen utformas.

Inriktningen är att landstingen fr.o.m. år 2001

fullt ut skall ges ett kostnadsansvar för läkeme-

delsförsörjningen. Ett sista steg mot att få full

kontroll över kostnadsutvecklingen och för att

rätta till brister i det nuvarande förmånssystemet

bedöms kunna tas år 2002. Avsikten är att en ny

eller ändrad läkemedelsförmån då införs som ett

resultat av den nyligen tillsatta utredningen

Översyn av läkemedelsförmånen. Genom dessa

åtgärder uppnås en förbättrad läkemedelsför-

sörjning.

4.3.6 En god tandhälsa skall

upprätthållas

Tillståndet och utvecklingen

Tandhälsan blir allt bättre hos både barn, ung-

domar och vuxna. Under de senaste decennierna

har förbättringarna varit störst vad gäller barn

och ungdomar. Diagram 4.6 visar att andelen ka-

riesfria barn i olika åldrar stadigt har ökat under

perioden 1985 1998. Även den vuxna befolk-

ningens tandhälsa har förbättrats. Andelen äldre

med helprotes minskar och allt fler äldre har sina

egna tänder i behåll. Det finns dock skillnader

mellan olika delar av landet och befolknings-

grupper. Fortfarande finns det en högre andel

helt tandlösa bland människor som bor i gles-

bygdsregioner i norr, bland förtidspensionärer

och långvarigt arbetslösa, än det finns i andra

grupper i befolkningen. En patientgrupp med

speciella vårdbehov är invandrare och flyktingar.

Diagram 4.6 Andel kariesfria barn (%)

Personalsituationen inom tandvården har fram

till mitten av 1990-talet kännetecknats av ett

överskott på tandläkare. Detta förhållande håller

nu på att förändras på grund av att antalet ny-

utexaminerade tandläkare minskar, att andelen

tandläkare som går i pension ökar och att många

tandläkare har fått arbete utomlands under se-

nare år. Det är osäkert i vilken utsträckning det

minskade antalet tandläkare kommer att räcka

till för att täcka behoven framöver, men enligt

betänkandet Tänder hela livet nytt ersättnings-

system för vuxentandvård (SOU 1998:2) kom-

mer under vissa förutsättningar antalet tandlä-

kare att vara tillräckligt under överskådlig tid.

Socialstyrelsen har i olika sammanhang framhållit

betydelsen av omprioriteringar, omorganisation

och förändrade arbetsformer med bl.a. en ökad

användning av tandhygienister.

Det finns i dag inga aktuella uppgifter över

tandvårdens totala kostnader. År 1994 beräk-

nades de statliga ersättningarna inom tand-

vårdsförsäkringen uppgå till ca 40 procent av

samhällets totala kostnader för tandvård. Sedan

början av 1990-talet har tandvårdsförsäkringens

kostnader minskat beroende på ändrade ersätt-

ningsregler. År 1998 uppgick statens kostnader

till närmare 1,8 miljarder kronor.

De viktigaste statliga insatserna och dess effekter

Riksdagens beslut om ett reformerat tandvårds-

stöd i juni 1998 innebär att från den 1 januari

1999 lämnas försäkringsersättning för s.k.

bastandvård. För protetiska åtgärder och

tandreglering finns ett särskilt högkostnads-

skydd. Personer som till följd av långvarig sjuk-

dom eller funktionshinder har väsentligt ökade

tandvårdsbehov erhåller högre ersättning. För

personer som bor i särskilda boendeformer för

service och omvårdnad m.fl. och för personer

som behöver tandvård som led i en sjuk-

domsbehandling under begränsad tid gäller den

öppna hälso- och sjukvårdens avgiftsregler.

De åtgärder som vidtagits under senare år har

bidragit till att försäkringsutgifterna successivt

sänkts. Vid varje förändring har regeringen infört

övergångsbestämmelser för att skydda patienter

som genomgår mer omfattande behandlingar.

Syftet har varit att möjliggöra för patienter att

inom rimlig tid slutföra sin behandling enligt de

försäkringsvillkor som gällde när behandlingen

inleddes.

Utvecklingen under år 1998 präglades av riks-

dagens beslut om att införa ett reformerat tand-

vårdsstöd inom vuxentandvården. En inte obe-

tydlig tidigareläggning (hamstring) av mer kost-

nadskrävande behandlingar skedde under året

vilket medförde ett överskridande av utgifts-

ramen. Hamstringen har bidragit till att ut-

gifterna för tandvård i början av år 1999 varit för-

hållandevis låga, men nedgången i utgifterna

torde också bero på att tillämpningen av delar av

stödet ännu inte gett upphov till behandling och

därmed till utgifter. Det gäller inte minst stödet

till den kategori personer som har ett väsentligt

ökat behov av tandvård till följd av sjukdom eller

funktionshinder.

I övrigt gäller att då det ännu saknas statistik

för detaljerad uppföljning av tandvården är det

svårt att bedöma effekterna av regelföränd-

ringarna.

Regeringens slutsatser

Tandhälsan har utvecklats positivt hos både barn,

ungdomar och vuxna. Störst har förbättringarna

varit bland barn, ungdomar och unga vuxna där

förekomsten av karies stadigt har minskat under

senare år. Det finns dock skillnader i tandhälsa

mellan olika delar av landet och befolknings-

grupper.

Beslutet under år 1998 om att införa ett re-

formerat tandvårdsstöd är ett viktigt steg i rikt-

ning mot att stimulera och bidra till en god

tandhälsa. Det nya ersättningssystemet har flera

viktiga syften. Det framtida ekonomiska stödets

inriktning på den tandhälsoinriktade vardagliga

s.k. bastandvården bör stimulera till att en god

tandhälsa upprätthålls och förbättras för vissa

patientgrupper. Ett annat viktigt syfte med re-

formen är att förbättra stödet till vissa särskilt ut-

satta patientgrupper.

Hur patienterna har mottagit det nya ersätt-

ningssystemet är det ännu för tidigt att ha en be-

stämd uppfattning om. En effekt av det nya er-

sättningssystemet har varit att efterfrågan på

tandvård ökade betydligt under år 1998, men

detta var sannolikt betingat av den förestående

förändringen av ersättningsreglerna för mer

kostnadskrävande behandlingar. Utvecklingen

det första halvåret 1999 visar att det nya systemet

ännu inte fått fullt genomslag och att en stor del

av utgifterna alltjämt härrör från behandlingar

som enligt övergångsbestämmelser sker enligt de

äldre reglerna. Mot bakgrund av detta anser rege-

ringen att en bedömning av effekterna av det re-

formerade tandvårdsstödet kan göras först sedan

bl.a. RFV lämnat sin utvärderingsrapport till

regeringen senast den 1 april 2000. Regeringen

anser också att det är av stor vikt att det statis-

tiska underlaget förbättras på området.

4.3.7 Vården av och omsorgen om

psykiskt störda skall förbättras

Tillståndet och utvecklingen

Förekomsten av psykiska sjukdomar och funk-

tionshinder hos befolkningen är i stort sett lika

stor som tidigare år. Andelen som uppger någon

form av psykiska besvär ökar dock. Exempelvis

barn- och ungdomspsykiatrin redovisar ett kraf-

tigt ökat antal besök.

De samhällsekonomiska konsekvenserna av

psykisk sjukdom eller funktionshinder är be-

tydande. Socialstyrelsen uppskattar att de totala

kostnaderna för samhället har ökat under de

senaste åren till drygt 50 miljarder kronor under

år 1997, varav en tredjedel utgörs av olika typer

av direkta sjukvårdskostnader.

Ett uttryck för att bristerna inom den psykiat-

riska vården på sina håll kan vara betydande, är

att de regionala skillnaderna i vårdresurser,

vårdformer och vårdutnyttjande är långt större

än vad som kan motiveras av skillnader i den

bakomliggande sjukligheten hos befolkningen.

Ett annat problem i dagens psykiatri är bristen på

specialister i psykiatri och bristen på differentie-

rade vårdresurser.

Utvecklingen går mot allt färre slutenvårds-

platser och kortare vårdtider inom slutenvården.

Detta gäller för såväl frivillig vård som tvångs-

vård. Denna utveckling som inleddes i slutet av

1960-talet - och var som mest intensiv under

1980-talet har medfört att Sverige i dag har en

slutenvårdskonsumtion inom psykiatrin som är i

nivå med övriga nordiska länder. Vad avser anta-

let besök inom öppenvårdspsykiatrin kan kon-

stateras att antalet läkarbesök sjunker. Noteras

bör dock att inom psykiatrin sker en stor del av

kontakterna med öppenvården hos psykiatrisjuk-

sköterskor.

Diagram 4.7 Antal vårdplatser i sluten psykiatrisk vård

samt antal läkarbesök 1000-tal i öppen vård 1980 1998

Psykiatrireformen som trädde i kraft den

1 januari 1995 var det senaste steget i denna ut-

veckling. Reformen innebar bl.a. att kommuner-

nas ansvar för psykiskt funktionshindrade för-

tydligades och i viss mån utökades.

Socialstyrelsens slutrapport avseende uppfölj-

ningen av psykiatrireformen överlämnades till

regeringen i maj 1999. I rapporten påtalar styrel-

sen bl.a. att det finns problem både med utform-

ningen av lagen (1993:387) om stöd och service

till vissa funktionshindrade (LSS) och kommu-

nernas tillämpning av densamma. Antalet män-

niskor med psykiskt funktionshinder som ges

stöd enligt LSS är ytterst begränsat och svarar

enligt Socialstyrelsen inte mot de verkliga behov

som finns. Socialstyrelsen konstaterar också att

mellan 20 000 och 25 000 personer med psykiskt

funktionshinder omkring hälften av målgrup-

pen saknar adekvat sysselsättning anpassad till

deras funktionshinder (se vidare avsnitt 5.2.2

Personer med funktionshinder).

De viktigaste statliga insatserna och dess effekter

De stimulansmedel som anslagits från staten i

samband med psykiatrireformen har varit vär-

defulla och medfört att ett stort antal nya projekt

har startats. Huvuddelen av stimulansmedlen har

innehållit villkor om att medlen skall användas

till projekt där de olika huvudmännen samverkar.

Cirka 1 000 nya verksamheter har kommit igång

och exempel på sådana är nya verksamheter för

daglig sysselsättning eller nya former för boen-

destöd. Stimulansmedlen har varit en viktig

drivkraft i den utveckling som har skett på om-

rådet. Ett särskilt kontinuitetsproblem uppstår

dock vid utgången av projekttiderna eftersom de

kommunala huvudmännen inte i alla fall avser att

fortsätta projekten. Vidare har försöksverk-

samheten med s.k. personligt ombud slagit

mycket väl ut och Socialstyrelsen rekommen-

derar i sin rapport att verksamheten utvidgas till

att gälla hela landet.

Såväl Socialstyrelsen som Folkhälsoinstitutet

och Institutet för psykosocial medicin har varit

verksamma inom området med bl.a. ett hand-

lingsprogram mot självmord.

Regeringens slutsatser

Regeringen anser att det nuvarande tillståndet

och utvecklingen är oroande och har uppdragit åt

Nationella folkhälsokommittén att överväga

vilka åtgärder som kan vidtas för att minska den

psykiska ohälsan (se avsnitt 4.3.3). Regeringen

har vidare angett psykiatrin som ett av de priori-

terade områdena inom hälso- och sjukvården

inför framtiden. Genom de satsningar som görs

inom vård och omsorg och som kommenterats

i det föregående har också psykiatrins behov

särskilt uppmärksammats.

Regeringens avsikt är att senare återkomma till

riksdagen med förslag om att permanenta insat-

sen personligt ombud. Avsikten är att reformen

skall träda i kraft den 1 juli år 2000. Mot den

bakgrunden föreslås att 45 miljoner kronor an-

slås för ändamålet under år 2000 under anslaget

A14 Personligt ombud.

4.4 Revisionens iakttagelser

Riksrevisionsverket (RRV) har granskat verk-

samheten, räkenskaperna och årsredovisningarna

för samtliga myndigheter inom verksamhetsom-

rådet avseende budgetåret 1998. RRV har inte

haft några invändningar i revisionsberättelserna

för år 1998 avseende myndigheterna inom verk-

samhetsområdet. Två myndigheter, Institutet för

psykosocial medicin (IPM) och Hälso- och sjuk-

vårdens ansvarsnämnd (HSAN), har av RRV

emellertid tillställts var sin revisionsrapport.

Rapporterna innehåller vissa kommentarer om

myndigheternas ekonomiadministrativa rutiner

samt återrapporteringen i respektive myndighets

årsredovisning. Rapporterna behandlas närmare

under anslagen A10 Institutet för psykosocial

medicin och A12 Hälso- och sjukvårdens an-

svarsnämnd.

Den ekonomiadministrativa värdering som

Ekonomistyrningsverket (ESV) har utfört av

samtliga statliga myndigheter för år 1998 har

givit EA-värdet fullt tillfredsställande för samt-

liga myndigheter under verksamhetsområdet.

4.5 Bedömning av

personalkonsekvenser

Antalet arbetstillfällen hos de myndigheter som

faller inom ramen för verksamhetsområdet

Hälsovård och sjukvård har under åren 1998 och

1999 i stort varit oförändrat. Smärre förändringar

har dock skett på enskilda myndigheter. Smitt-

skyddsinstitutet har under åren 1998 och 1999

minskat personalstyrkan med tio personer.

Socialstyrelsen har däremot under året rekryterat

personal för att klara av ett antal nya uppgifter

och kompetensförstärkningskrav.

Statens och Landstingsförbundets beslut om

att avveckla verksamheten inom den ideella före-

ningen Hälso- och sjukvårdens utvecklingsin-

stitut, Spri, den 31 december 1999 kommer

också att få personalkonsekvenser. När beslutet

om att avveckla Spri fattades var antalet anställda

vid institutet ca 90 personer. Anställda vid Spri:s

bibliotek kommer att erbjudas anställning vid

Karolinska institutet, som regeringen föreslagit

skall bli ny huvudman för biblioteket. Övriga an-

ställda varslades om uppsägning före sommaren

1999. I samband med avvecklingen av Spri utgör

stödet till de anställda att finna ny anställning

eller annan sysselsättning en viktig komponent.

I den av regeringen till riksdagen överlämnade

propositionen Vissa alkoholfrågor m.m. (prop.

1998/99:134) framhölls behovet av att se över

Folkhälsoinstitutets uppgifter och organisation.

Regeringen har den 23 juni 1999 fattat beslut om

att tillkalla en Organisationskommitté med upp-

gift att ombilda Folkhälsoinstitutet till en myn-

dighet med tydligare uppgifter av stabkaraktär på

folkhälsoområdet. Kommittén skall redovisa sina

överväganden och förslag till regeringen den

1 juni år 2000 varför det är för tidigt att bedöma

eventuella personalkonsekvenser.

4.6 Förslag till regeländringar

Nytt avgiftssystem för den statliga

läkemedelskontrollen

Regeringens förslag: Ett nytt avgiftssystem införs

för den statliga läkemedelskontrollen fr.o.m. den

1 januari år 2000. Tre huvudtyper av avgifter skall

tas ut i det nya systemet; ansökningsavgift skall

främst tas ut vid ansökan om att få marknadsfö-

ringstillstånd för en ny produkt på marknaden,

tillkommande avgift skall tas ut vid ändringar

och utökningar i godkännandet för produkter

som redan finns på marknaden. Tillkommande

avgift skall även tas ut när Läkemedelsverket

utarbetar eller kompletterar en prövningsrapport

i samband med en ansökan i en annan medlems-

stat om erkännande av ett i Sverige godkänt läke-

medel. Årsavgift skall tas ut för samtliga produk-

ter på marknaden (förutom de produkter som

godkänts genom den för hela EU gemensamma

s.k. centrala proceduren). Storleken på de olika

avgifterna skall sättas så att de indirekta kostna-

der för läkemedelskontrollen som är av mer

övergripande karaktär fördelas ut på enbart års-

avgifterna.

Skälen för regeringens förslag:

Bakgrund

Det nuvarande avgiftssystemet avser att täcka

Läkemedelsverkets (LV) kostnader för läkeme-

delskontrollen. LV inrättades den 1 juli 1990 som

en fristående myndighet med ansvar för bl.a.

kontroll och tillsyn på läkemedelsområdet. Dessa

uppgifter åvilade tidigare Socialstyrelsens läke-

medelsavdelning som också hade rätt att ta ut av-

gifter för läkemedelskontrollen.

LV fick i regleringsbrevet för år 1998 i upp-

drag att, med utgångspunkt i att myndighetens

verksamhet även fortsättningsvis skulle finansie-

ras med avgifter, redovisa förslag till ett nytt av-

giftssystem för sin verksamhet fr.o.m. den

1 januari 2000. LV lämnade i april 1998 till

Socialdepartementet en rapport med förslag till

nytt avgiftssystem. Rapporten har remissbe-

handlats.

Lagförslagen har beretts med Läkemedels-

verket.

Förslagen om ändring i läkemedelslagen och

om ändring i lagen om handel med läkemedel

faller inom Lagrådets granskningsområde. Änd-

ringarna är emellertid av så enkel beskaffenhet

att Lagrådets hörande skulle sakna betydelse.

Yttrande från Lagrådet har därför inte inhämtats

över förslagen.

Det nuvarande avgiftssystemet

Principerna bakom det nuvarande avgiftssyste-

met är främst att skapa en stabil finansiering av

kontrollverksamheten, ge läkemedelsindustrin

möjligheter att ansöka om och behålla mark-

nadsföringstillstånd till rimliga kostnader samt

ge LV ett integritetsskydd i så mån att avgifterna

skall vara så utformade att de värnar om LV:s

integritet och tydligt visar myndighetens obero-

ende i förhållande till läkemedelsindustrin.

Systemet består i huvudsak av två typer av av-

gifter; ansökningsavgifter och årsavgifter. Läke-

medelslagen (1992:859) reglerar vilka avgifter

som får tas ut för godkännande och kontroll av

läkemedel medan avgiftsnivåerna regleras i för-

ordningen (1997:961) om avgifter för den stat-

liga kontrollen av läkemedel. Ansökningsavgifter

tas huvudsakligen ut för LV:s utredningsarbete i

samband med godkännande av olika typer av lä-

kemedel och läkemedelsnära produkter. Års-

avgifter tas ut för LV:s övriga kontroll och tillsyn

av läkemedel och läkemedelsnära produkter, som

exempelvis uppföljning av produktkvalitet, pröv-

ning av förnyat godkännande vart femte år, in-

spektionsverksamhet, information rörande be-

handlingsrekommendationer samt säkerhetsupp-

följning. Ansöknings- och årsavgifterna skall

tillsammans täcka LV:s kostnader för läkeme-

delskontrollen men nivåerna på de olika avgif-

terna är inte nära relaterade till de faktiska ar-

betsprestationernas storlek och kostnaderna för

dessa. De samlade avgiftsintäkterna genererade

fram t.o.m. år 1996 ett ackumulerat överskott för

LV:s verksamhet om drygt 35 miljoner kronor.

Orsaken till överskotten var främst ett större

antal ärenden samt ett större antal läkemedel på

den svenska marknaden och därigenom större

avgiftsintäkter än beräknat. Under åren 1997

och 1998 har LV:s verksamhet emellertid gått

med underskott. Detta beror till stor del på en

medveten strategi att reducera det ackumulerade

överskottet genom att inte höja avgifterna i den

utsträckning som hade krävts för att nå balans

mellan intäkter och kostnader. Det balanserade

kapitalet i myndigheten uppgick till 22 miljoner

kronor per den 31 december 1998 och beräknas

vara förbrukat i och med utgången av år 1999

bl.a. på grund av investeringar i IT-systemen.

Det europeiska samarbetet inom

läkemedelsområdet

Det gemensamma europeiska systemet för god-

kännande och uppföljning av läkemedel trädde i

kraft den 1 januari 1995 och innebär i praktiken

att det nu finns tre olika procedurer för godkän-

nande av läkemedel; den centrala proceduren,

den ömsesidiga proceduren och den nationella

proceduren. Den europeiska läkemedelsmyndig-

heten, European Agency for the Evaluation of

Medicinal Products (EMEA), ansvarar för admi-

nistreringen av den centrala proceduren dvs.

den procedur som innebär ett gemensamt god-

kännande av ett läkemedel för hela EU och tar

ut ansökningsavgifter och årsavgifter för de läke-

medel som godkänns genom denna procedur.

EMEA har emellertid ingen egen utrednings-

kompetens utan fungerar främst som ett tekniskt

samordningskansli. De faktiska utredningarna

kring godkännande av nya läkemedel inom den

centrala proceduren sköts av de nationella läke-

medelsmyndigheterna på uppdrag av EMEA,

som till vissa delar ersätter de nationella läkeme-

delsmyndigheterna för deras kostnader för ut-

redningarna. LV är en av de tre mest anlitade

myndigheterna inom ramen för den centrala

proceduren. Genom den nationella proceduren

kan ett läkemedel godkännas för försäljning en-

bart i det land i vilket ansökan om godkännande

gjorts. Den ömsesidiga proceduren innebär där-

emot att den sökande som fått ett godkännande

för försäljning av ett läkemedel i en medlemsstat

(referensstaten), kan ansöka om att få godkän-

nandet erkänt i en eller flera andra medlemsstater

(berörd/a medlemsstat/er). Den medlemsstat

som godkänt läkemedlet för försäljning används

då som referens av sökanden och skall bl.a. på

begäran av sökanden utarbeta en prövningsrap-

port beträffande det aktuella läkemedlet (jfr.

rådets direktiv 93/39/EEG av den 14 juni 1993

om ändring av direktiv 65/65/EEG, 75/318/EEG

och 75/319/EEG avseende läkemedel). Detta

innebär således att den ömsesidiga proceduren

medför arbetsinsatser för den s.k. referensstaten

vid mer än ett tillfälle, medan den för en s.k. be-

rörd medlemsstat innebär en arbetsinsats av

mindre omfattning. Ansvaret för den nationella

respektive den ömsesidiga proceduren åvilar LV

som får ta ut ansökningsavgifter och årsavgifter

för de läkemedel som godkänts genom dessa. I

det nuvarande avgiftssystemet tas lika höga av-

gifter ut i den ömsesidiga proceduren som i den

nationella proceduren.

Det europeiska samarbetet medför omfattan-

de arbetsinsatser för LV. Dessutom påverkas

LV:s ekonomiska situation på flera sätt av detta.

Ett exempel är att ersättningen från EMEA inte

täcker LV:s resursinsatser vid utredningar om

godkännande inom den centrala proceduren,

utan har hittills motsvarat ca 50 procent av LV:s

faktiska kostnader . Ett annat exempel är att

möjligheten för enskilda medlemsländers läke-

medelsmyndigheter att ta ut årsavgifter för cent-

ralt godkända läkemedel har upphört fr.o.m. den

1 januari 1999. EMEA ersätter i stället det land

som genomfört utredningen för det aktuella

läkemedlet med 30 procent av den årsavgift som

erläggs för läkemedlet till EMEA. Detta leder

således till ett intäktsbortfall för LV.

Läkemedelsverkets förslag till nytt avgiftssystem

LV fick i regleringsbrevet för år 1998 i uppdrag

att, med utgångspunkt i att myndighetens verk-

samhet även fortsättningsvis skall finansieras ge-

nom avgifter, redovisa förslag till ett nytt avgifts-

system för sin verksamhet fr.o.m. 1 januari 2000.

Bakgrunden till uppdraget var dels att sambandet

mellan LV:s arbetsinsats för olika ärendetyper

och respektive avgifts storlek borde göras tydli-

gare, dels att förutsättningarna för läkemedels-

kontrollen delvis förändrats genom det gemen-

samma EU-systemet för godkännande och

uppföljning av läkemedel.

LV lämnade i mitten av april 1998 rapporten

Avgifter Från 1 januari 2000 till regeringen. I

rapporten redovisar LV sitt förslag till ett nytt

avgiftssystem för läkemedelskontrollen med ut-

gångspunkt från att ett nytt avgiftssystem bör

uppfylla vissa grundläggande krav. Dessa krav är

att det nya systemet skall vara enkelt och tydligt,

skall stärka kopplingen mellan avgift och presta-

tion/arbetsinsats samt skall vara anpassat till och

beakta de ekonomiska konsekvenserna av det eu-

ropeiska systemet. Dessutom skall avgiftsin-

täkterna täcka de totala kostnaderna för läkeme-

delskontrollen, avgifterna fördelas över ett

läkemedels livscykel samt avgifterna utformas så

att de av läkemedelsindustrin upplevs som skä-

liga samtidigt som de ger LV ett integritets-

skydd.

LV föreslår att tre huvudtyper av avgifter skall

kunna tas ut i det nya avgiftssystemet, nämligen;

1. Ansökningsavgift skall tas ut vid ansökan

om att få marknadsföringstillstånd för en

ny produkt på marknaden samt vid ansökan

om tillstånd för kliniska prövningar respek-

tive licenser.

2. Tillkommande avgift skall främst tas ut vid

ändringar och utökningar (främst i form av

nya indikationer och nya doser) i godkän-

nandet för produkter som redan finns på

marknaden. Tillkommande avgift skall även

tas ut för en prövningsrapport som ut-

arbetas eller kompletteras i samband med

en ansökan i en annan medlemsstat om er-

kännande av ett i Sverige godkänt

läkemedel.

3. Årsavgift skall tas ut för samtliga produkter

på marknaden (förutom de produkter som

godkänts genom den centrala proceduren)

och skall täcka dels de kostnader för kvali-

tetskontroll, informationsuppgifter, biverk-

ningskontroll, inspektionsverksamhet m.m.

för vilka det finns en koppling till specifika

produkter, dels kostnader av mer över-

gripande karaktär och som inte är relaterade

till specifika produkter. Bland den senare

typen av kostnader ingår bl.a. kostnader för

kompetensutveckling, allmänt EU-arbete

och administrativa uppgifter.

LV presenterar två alternativa modeller för för-

delningen av olika kostnader på respektive av-

giftstyp. Båda modellerna innebär en starkare

koppling mellan avgift och prestation/arbetsin-

sats än i nuvarande system genom att samtliga de

kostnader som går att koppla till specifika pro-

dukter fördelas på respektive avgiftsslag i relation

till arbetsinsatsen/prestationen. Vad gäller för-

delningen av kostnader av mer övergripande

karaktär skiljer sig dock modellerna åt genom att

dessa kostnader i alt. 1 fördelas ut proportionellt

på såväl ansöknings- och tillkommande avgifter

som årsavgifter, medan de i alt. 2 fördelas ut

enbart på årsavgifterna. LV förordar den senare

modellen då denna i högre grad väger in kraven

på ett integritetsskydd för LV och minskar ris-

ken för att ansökningar om godkännande av

kostnadsskäl inte lämnas in och/eller mark-

nadsföringstillstånd inte bibehålls. LV föreslår

vidare att vissa nya avgiftsslag införs och att en

ökad differentiering av avgifterna görs, bl.a. med

anledning av de olika procedurerna för godkän-

nande av läkemedel. Vissa av de nya avgiftsslag

som LV föreslår kräver ändringar i eller tillägg till

läkemedelslagen (1992:859) och lagen

(1996:1152) om handel med läkemedel. LV före-

slår bl.a. att ansökningsavgifter införs för till-

stånd för tillverkning av läkemedel och för licen-

ser. LV föreslår också att en särskild avgift skall

tas ut av den producent som erhåller vetenskaplig

rådgivning i samband med utvecklingen av ett

läkemedel och att en årsavgift skall tas ut för till-

syn av detaljhandeln med läkemedel på apotek.

Vidare förslår LV att avgiften för godkännande

av parallellimporterade läkemedel sänks och att

årsavgiften för sådana läkemedel skall uppgå till

1/3 av motsvarande originalprodukts årsavgift.

För godkännande av generika föreslår LV att

avgiften skall understiga motsvarande avgift för

en ny läkemedelsprodukt. LV föreslår också att

en differentiering av årsavgifterna görs så att en

högre avgift betalas för nya läkemedel under de

första fem åren och en lägre avgift betalas

därefter. Slutligen föreslår LV att avgifterna i den

ömsesidiga proceduren och den nationella

proceduren bättre skall anpassas till verkets ar-

betsinsats i respektive procedur.

LV presenterar i rapporten en prognos över

det förväntade antalet av respektive ärendeslag

under år 2000 samt en beräkning av myndighe-

tens kostnader för läkemedelskontrollen under

år 2000. LV konstaterar att det föreligger stor

osäkerhet om de förväntade volymerna av nya

ansökningar i de olika procedurerna och om hur

stort antal godkända läkemedel som kommer att

finnas på den svenska marknaden framöver.

Kostnaderna för läkemedelskontrollen under år

2000 beräknar LV till drygt 213 miljoner kro-

nor , inklusive ca 10 miljoner kronor som avser

utvecklingskostnader för LV:s IT-system. Enligt

LV:s förslag är det denna kostnadsnivå som skall

täckas av avgiftsintäkterna, oavsett vilken av de

två avgiftsmodellerna som tillämpas. Utöver

dessa kostnader beräknas LV under år 2000 ha

kostnader för den särskilda uppdragsverksam-

heten om drygt 14 miljoner kronor. Dessa kost-

nader beräknas täckas av särskilda intäkter i

samma storleksordning.

Remissinstansernas synpunkter

Regeringen har inhämtat yttranden över förslag-

en i LV:s rapport Avgifter Från 1 januari 2000

från Ekonomistyrningsverket (ESV), Konkur-

rensverket och Läkemedelsindustriföreningen

(LIF).

ESV tillstyrker den av LV förordade avgifts-

modellen bl.a. då höjningen av ansökningsavgif-

terna innebär ett steg mot en bättre kostnadsan-

passning. ESV har inget att invända mot att

kostnader av mer övergripande karaktär läggs på

årsavgifterna eller mot att avgifterna tas ut i form

av saktaxor. Enligt ESV är fördelen med en sak-

taxa att företagen i förväg vet vad respektive

tjänst kommer att kosta och att avgiftssystemet

är lätt att administrera. ESV framhåller att hän-

syn bör tas till LV:s eventuella ackumulerade

över- eller underskott vid avgiftssättningen i det

nya systemet.

Konkurrensverket framhåller att det ur före-

tagens synvinkel är angeläget med en samord-

ning av avgiftssystemet i de olika procedurerna.

Vidare anser Konkurrensverket att en höjning av

ansökningsavgifterna är i linje med en bättre

kostnadsanpassning men att en avgiftsmodell

enligt LV:s alt. 1 kan få negativa effekter på

främst de mindre och medelstora företagens vilja

att ansöka om godkännande av nya läkemedel.

Avgifternas storlek har störst betydelse för dessa

företags möjlighet att etablera sig på marknaden

och det är vanligt att de är verksamma på mark-

naderna för generika eller parallellimporterade

läkemedel. De mindre och medelstora företagen

är allmänt sett betydelsefulla för möjligheten att

upprätthålla en fungerande konkurrens på läke-

medelsmarknaden. Konkurrensverket för i sitt

yttrande en diskussion om en alternativ avgifts-

modell där effekten av höjda ansökningsavgifter

minskas genom att årsavgifterna betalas i efter-

hand och differentieras med hänsyn till försälj-

ningens storlek. Enligt Konkurrensverket skulle

de mindre och medelstora företagens totala av-

giftsbörda därigenom kunna hållas låg. Konkur-

rensverket noterar att LV:s förslag inte innehåller

några sådana kvantitetsskalor och framhåller att

om så inte sker bör den föreslagna höjningen av

ansökningsavgifterna begränsas framförallt för

generikaläkemedel. Avslutningsvis tillstyrker

Konkurrensverket att avgiften för ansökan om

parallellimport av läkemedel sänks.

LIF:s principiella syn på ett nytt avgiftssystem

är att det bör ha samma grundstruktur som det

europeiska. LIF anser att varje avgiftsslag, i likhet

med LV:s förslag, bör fastställas utifrån en ge-

nomsnittskostnad som baseras på tidigare re-

sursåtgång och inte på den faktiska kostnaden

för varje ansökan eller efterkontroll. Den sökan-

de måste kunna veta kostnaden när ansökan

görs. LIF förordar emellertid en modell enligt

LV:s alt. 1. Avgifter bör enligt LIF dessutom

införas för viss verksamhet som inte är avgifts-

belagd i dag, t.ex. tillsyn av apotek, sjukhusapo-

tek och sjukvård. När regeringen eller någon

myndighet kräver särskilda insatser av LV måste

enligt LIF särskilda anslag tillföras LV för sådana

uppdrag så att kostnaderna för dessa uppdrag

inte belastar läkemedelsindustrin. Slutligen anser

LIF att avgifterna för parallellimporterade läke-

medel skall baseras på kostnaderna för kontroll-

insatserna för dessa läkemedel och inte på andra

faktorer.

Regeringens bedömningar och slutsatser

Regeringen delar LV:s bedömning när det gäller

de grundläggande krav som ett nytt avgiftssys-

tem för läkemedelskontrollen skall uppfylla. Ut-

över dessa krav har regeringen ett antal principi-

ella utgångspunkter för utformningen av ett nytt

system. Regeringen anser att LV:s framtida

funktion och den framtida inriktningen av dess

verksamhet i princip bör vara oförändrad jämfört

med i dag. Dessutom måste enligt regeringens

uppfattning en viss grundnivå av resurser tillför-

säkras läkemedelskontrollen för att den veten-

skapliga kvaliteten i insatserna skall kunna ga-

ranteras. Vidare anser regeringen att LV även

fortsättningsvis skall spela en viktig roll inom

EU-samarbetet på läkemedelsområdet. Rege-

ringen är också angelägen om att de olika avgif-

terna av företagen inom läkemedelsbranschen

skall anses vara skäliga och inte verka hämmande

vad gäller viljan och möjligheterna att introdu-

cera och/eller behålla olika läkemedel på den

svenska marknaden.

Mot bakgrund av de grundläggande kraven

och de principiella utgångspunkterna gör rege-

ringen bedömningen att en modell enligt LV:s

alt. 2 är den mest lämpliga för ett nytt avgifts-

system för läkemedelskontrollen fr.o.m. år 2000.

Regeringen anser i och för sig att det kan finnas

skäl att framdeles överväga att i ännu större ut-

sträckning fördela LV:s totala kostnader på

samtliga avgiftsslag för att på så vis ytterligare

öka relationen mellan olika prestationer och re-

spektive avgifts storlek. Detta skulle i sådana fall

innebära högre ansöknings- och tillkommande

avgifter samt lägre årsavgifter än i alt. 2. Rege-

ringen gör emellertid bedömningen att det i nu-

läget finns skäl för att välja en modell enligt alt. 2

då denna innebär ett enkelt och tydligt avgifts-

system samtidigt som den skapar en önskvärd

balans mellan kraven på ett ökat samband mellan

LV:s olika prestationer och respektive avgifts

storlek och att inga onödiga hinder skapas för

introduktion av nya läkemedel. Som ett exempel

på detta kan nämnas att ett avgiftssystem enligt

alt. 2 innebär att ansökningsavgiften för god-

kännande av ett helt nytt läkemedel i den

nationella proceduren blir drygt 4 gånger högre

än motsvarande avgift i det nuvarande systemet.

Detta skall jämföras med en avgiftsmodell enligt

alt. 1, där denna avgift skulle bli nära 9 gånger så

hög som i det nuvarande systemet.

En annan faktor som talar för att nu införa en

avgiftsmodell enligt alt. 2 är enligt regeringens

uppfattning att det europeiska systemet för god-

kännande och uppföljning av läkemedel för när-

varande genomgår en utveckling som kommer

att påverka vilken typ av ärenden som inkommer

till LV. Dessutom kommer det europeiska sys-

temet att utvärderas under år 2000. Beroende av

resultatet av utvärderingen kan förändringar i

EU-systemet komma att genomföras i fram-

tiden. Sådana förändringar i EU-systemet får

direkt effekt på finansieringen av den svenska

läkemedelskontrollen. Regeringens uppfattning

är att en avgiftsmodell enligt alt. 2 kan tjäna som

en stegvis övergång till ett system med ännu

tydligare koppling mellan avgift och prestation, i

det fall en sådan utveckling anses önskvärd och

är i linje med den framtida utvecklingen i det

europeiska systemet.

Regeringen föreslår är att ett nytt avgiftssys-

tem bör införas för den statliga läkemedelskon-

trollen fr.o.m. den 1 januari 2000. Regeringen

föreslår vidare att principerna i det nya systemet

skall vara att tre huvudtyper av avgifter ansök-

ningsavgifter, tillkommande avgifter och årsav-

gifter tas ut, att respektive avgiftstyp tillämpas i

enlighet med LV:s förslag samt att nivåerna på de

olika avgifterna sätts så att indirekta kostnader av

mer övergripande karaktär fördelas ut på enbart

årsavgifterna (dvs. enligt LV:s alt. 2).

Regeringen föreslår också att LV:s förslag av-

seende införandet av vissa nya avgiftsslag samt

om en ökad differentiering av avgifterna ge-

nomförs och att de föreslagna lagändringarna i

avsnitt 2.1 och 2.2 godkänns. Dessutom föreslår

regeringen att en ändring görs i läkemedelslagen

(1992:859) så att möjligheten för LV att ta ut

årsavgifter för läkemedel som godkänts genom

den centrala proceduren upphör. Denna ändring

har i praktiken redan genomförts då motsvaran-

de ändring gjorts i förordningen (1997:961) om

avgifter för den statliga kontrollen av läkemedel

fr.o.m. den 1 januari 1999.

Regeringen har för avsikt att under hösten

1999 genom en ändring av förordningen

(1997:961) om avgifter för den statliga kontrol-

len av läkemedel mer i detalj lägga fast för vilka

ärendetyper avgifter skall tas ut, vilket eller vilka

avgiftsslag som skall tas ut för respektive ären-

detyp samt de konkreta avgiftsnivåerna. Rege-

ringen avser att noga följa utvecklingen av LV:s

totala avgiftsintäkter och kostnader. I det fall det

visar sig att det nya avgiftssystemet systematiskt

ger över- eller underskott har regeringen för

avsikt att vidta de åtgärder som erfordras för att

justera avgiftsnivåerna, och därigenom också av-

giftsintäkterna, så att dessa anpassas till en rimlig

total kostnadsnivå för LV:s verksamhet.

Kommunal primärvård

Regeringens förslag: Pågående försök med kom-

munal primärvård förlängs till utgången av år

2001.

Skälen för regeringens förslag: Enligt lagen

(1991:1136) om försöksverksamhet med kom-

munal primärvård får en kommun erbjuda pri-

märvård om kommunen och landstinget är över-

ens om det och Socialstyrelsen lämnat sitt

tillstånd. Lagen begränsades vid sin tillkomst att

gälla till utgången av år 1998.

Regeringen gav i propositionen (prop.

1997/98:113) Nationell handlingsplan för äldre-

politiken uttryck för att de lagliga förutsätt-

ningarna för samverkan mellan kommuner och

landsting bör stärkas. Regeringens avsikt var där-

för att se över frågan om gemensamma nämnder

m.m. inom vårdområdet och därefter återkomma

med erforderliga förslag till lagändringar. Mot

bakgrund av detta ansåg regeringen, i propo-

sitionen (prop. 1997/98:189) Patientens ställ-

ning, det olämpligt att mer långsiktigt ta ställning

till försöksverksamheten med kommunal pri-

märvård. Försöksverksamheten förlängdes där-

för till utgången av år 1999 i avvaktan på över-

synen.

Regeringen har nu genom beslut den 27 maj

1999 beslutat att tillkalla en särskild utredare

(Dir. 1999:42) med uppgift att beskriva och

analysera de problem som finns vid samverkan

mellan landstingens hälso- och sjukvård och

kommunernas vård och omsorg. Utredaren skall

lämna förslag till lösningar som förbättrar möj-

ligheterna till samverkan mellan huvudmännen

på dessa områden. Utredaren skall bl.a. analysera

möjligheterna för kommuner och landsting att

bedriva vård och omsorg åt varandra på entrep-

renad samt analysera behoven av förbättrade

möjligheter att verka i en gemensam nämnd.

Uppdraget skall redovisas för regeringen senast

den 30 september år 2000.

Regeringen anser att det är olämpligt att ta

ställning till försöksverksamheten med kommu-

nal primärvård innan utredningen har presenterat

sitt förslag. I avvaktan på utredningen bör därför

försöksverksamheten med kommunal primär-

vård förlängas till utgången av år 2001.

Ny struktur för det nationella stödet till vårdens

och omsorgens utvecklingsarbete

Ärendet och dess beredning

Hälso- och sjukvårdens utvecklingsinstitut (Spri)

är en ideell förening med staten och Lands-

tingsförbundet som medlemmar. Regeringen be-

slutade den 12 december 1998 att tillsätta en ar-

betsgrupp inom Regeringskansliet för beredning

av frågor rörande verksamheten vid Spri

(S 1998:H). I arbetsgruppens uppdrag ingick

bl.a. att bereda Spri:s utvärdering av verksam-

heten 1996 1997 Utvärdering för utveckling

(Spri rapport 471) samt rapporten Hälso- och

sjukvårdens utmaningar inför 2000-talet Om

Landstingsförbundets engagemang i Spri m.m.

Staten och Landstingsförbundet träffade där-

efter den 7 april 1999 en överenskommelse om

att avveckla verksamheten vid Spri per den

31 december 1999 och att upplösa föreningen.

Riksdagen har bemyndigat regeringen att ge-

mensamt med Landstingsförbundet upplösa

föreningen (prop. 1998/99:100, bet.

1998/99:FiU27, rskr.1998/99:249 ).

Arbetsgruppen överlämnade den 30 april 1999

rapporten Ny inriktning och nya former för na-

tionellt stöd till utvecklingsarbete inom hälso-

och sjukvården. Yttranden över arbetsgruppens

rapport inhämtades i samband med en hearing

den 17 juni 1999. Vid hearingen deltog repre-

sentanter från Socialstyrelsen, Statens beredning

för utvärdering av medicinsk metodik (SBU),

Spri, Svenska kommunförbundet, Sveriges läkar-

förbund samt Vårdförbundet.

Regeringens förslag: Ett nationellt råd för vård-

politik inrättas i vilket staten, Landstingsför-

bundet och Svenska kommunförbundet deltar.

Rådet skall vara forum för en kontinuerlig dialog

mellan staten och huvudmännen i angelägna

vård- och omsorgsfrågor. Ansvarsområdet bör

omfatta landstingens hälso- och sjukvård samt

kommunernas vård och omsorg. Rådet skall ta

initiativ till och finansiellt stödja nationella pro-

gram för utvecklingsarbete inom vård och om-

sorg. Programmen läggs ut på regionala kun-

skapscenter. Socialstyrelsens arbete vad gäller

ekonomisk analys av vården och omsorgen för-

stärks. Spri:s bibliotek överförs till Karolinska

institutet. Det nationella stödet till vårdens IT-

arbete samt till ledarskaps- och verksamhetsut-

veckling förändras.

Arbetsgruppens förslag överensstämmer i

huvudsak med regeringens. Arbetsgruppen för-

ordade emellertid att Spri:s bibliotek skulle

överföras till SBU.

Skälen för regeringen förslag: Spri har varit

verksamt under drygt trettio år och har därvid

aktivt bidragit till utvecklingen inom hälso- och

sjukvården. Emellertid har mycket hänt under

denna tid som nu gjort det nödvändigt med en

ny inriktning och nya former för ett nationellt

stöd till vårdens utvecklingsarbete.

Vårdpolitiskt råd samt nationella

utvecklingsprogram

Kommunerna har genom ett antal reformer

under 90-talet fått ett allt större ansvar för hälso-

och sjukvård. Mot den bakgrunden är det en

uppenbar svaghet att kommunerna stått utanför

det samarbete bl.a. i form av Spri som sedan

lång tid funnits mellan staten och landstingen via

Landstingsförbundet när det gäller att stimulera

utvecklingsarbete i vården. Det finns enligt rege-

ringen stora behov av att huvudmännen, kom-

muner och landsting, tillsammans finner former

för det gemensamma ansvar som finns för vård-

ens utveckling. Staten har därtill ett övergripande

ansvar för utvecklingen inom området. Rege-

ringen anser mot denna bakgrund att det är an-

geläget att etablera en ny samverkansform mellan

staten och huvudmännen i form av ett nationellt

råd för vårdpolitik.

Rådet bör bestå av företrädare för regeringen

och ledningarna i Landstingsförbundet och

Svenska kommunförbundet. Ansvarsområdet

bör omfatta landstingens hälso- och sjukvård

samt kommunernas vård och omsorg. Rådet

kommer således att ha ett brett ansvarsområde

och gripa över hela vårdkedjan hälso- och sjuk-

vården inom landstingen samt äldrevård, barn-

och ungdomsvård, missbrukarvård och vården av

vissa funktionshindrade inom kommunerna. Av-

sikten är att rådet skall vara forum för en konti-

nuerlig dialog mellan staten och huvudmännen i

angelägna vårdpolitiska frågor. Rådet skall vidare

analysera vårdens långsiktiga utveckling utifrån

förhållanden som redovisas av bl.a. myndigheter

och sjukvårdshuvudmännen samt ta initiativ till

utvärderingar av hur vårdens och omsorgens mål

och syften nås.

Hälso- och sjukvården är en utpräglad kun-

skapsorganisation med en kunskapsmassa som är

både bred och djup. Det har på senare tid också

framstått allt klarare att utvecklingsarbetet inom

vården bör föras närmare huvudmännen och be-

drivas i former som engagerar dem som skall in-

föra och använda resultaten av utvecklingsar-

betet. Det är vidare nödvändigt att i ett land av

vår storlek tillvarata den kompetens som finns

över hela landet. Det finns ett stort värde i att

skapa förutsättningar som gör att t.ex. universitet

och högskolor involveras och kan bidra till att

stärka utvecklingen av vård och omsorg med

tvärvetenskaplig kunskap. Mot denna bakgrund

bör ytterligare en viktig uppgift för rådet vara att

ta initiativ till och finansiellt stödja nationella

program för utvecklingsarbete inom vården och

omsorgen. Programmen bör läggas ut på regio-

nala kunskapscenter eller till samverkansorgan

för olika regioner och bedrivas i samarbete med

t.ex. universitet, högskolor och andra FoU-en-

heter.

Rådet bör efter redovisning av behov och sin

egen bedömning ta ställning till angelägna ut-

vecklingsområden. Redovisning av behov bör

ske genom en systematisk värdering av de förslag

och idéer som lämnas av kommuner och lands-

ting, olika myndigheter, institutioner samt andra

aktörer. Behovsbedömningen skall sammanfattas

till ett program som bedrivs under en viss tidspe-

riod. Programmets innehåll skall specificeras av

rådet. Där skall syfte och mål anges, bl.a. med av-

seende på det kunskapsinnehåll som man vill ut-

veckla, hur spridningen av kunskap skall ske,

vilken finansiering som står till förfogande och

vilken kompletterande sådan som behövs. Ett

kunskapscenter bör omfatta minst en forsk-

ningsinstitution. Verksamheten skall ha ett tvär-

vetenskapligt anslag. Vidare bör kommuner och

landsting medverka samt involveras i dialogen

mellan forskning och utveckling och den prak-

tiska tillämpningen. Den organisatoriska formen

för ett kunskapscenter är av mindre betydelse.

De verksamheter som startas skall löpande ut-

värderas.

I arbetsgruppens rapport utpekas ett antal om-

råden där det finns behov av kunskapsutveckling;

t.ex. hälsoekonomi, medicinskt programarbete

och prioriteringar samt verksamhetsutveckling.

Regeringen är inte beredd att nu redovisa någon

uppfattning på denna punkt, utan det bör an-

komma på det vårdpolitiska rådet att göra en

samlad bedömning av vilka utvecklingsområden

som skall prioriteras.

Vid den hearing som anordnades med anled-

ning av arbetsgruppens rapport tillstyrkte samt-

liga instanser inrättandet av ett nationellt råd för

vårdpolitik samt modellen med nationella pro-

gram för utvecklingsarbete. Socialstyrelsen peka-

de t.ex. på de förnyelsemöjligheter som tanken

med regionala kunskapscenter innebär, liksom

effektivitetsvinster genom att parallellarbete vid

regionala center kan undvikas och erfarenhet tas

tillvara i större skala än hittills. SBU menade

emellertid att de kunskapscenter som nu finns

regionalt bör utvärderas innan man fastställer en

strategi för hur dessa skall bidra till utvecklingen

av svensk hälso- och sjukvård. Instanserna fram-

höll också att samverkan mellan rådet och andra

intressenter privata vårdgivare, vårdens yrkes-

grupper samt statliga myndigheter bör etable-

ras i någon form. Synpunkter framkom vidare på

att rådets sekretariat måste få en fastare struktur

än det roterande sekreterarskap som arbetsgrup-

pen föreslagit. Särskilt programarbetet bedömdes

kräva en fastare organisation som stöd för det

nationella rådet och för att rätt ta tillvara värdet

av det nationella utvecklingsarbetet.

Regeringen avser att inleda överläggningar

med Landstingsförbundet och Svenska kom-

munförbundet för att precisera och ytterligare

utveckla det vårdpolitiska rådets funktion, ar-

betsformer och finansiering. De synpunkter som

har framförts av remissinstanserna kommer att

beaktas i de fortsatta överläggningarna. Rege-

ringens avsikt är att det nationella rådet skall

kunna inrättas under hösten år 1999 i enlighet

med vad staten och Landstingsförbundet enades

om i den s.k. Dagmaröverenskommelsen för år

1999, för att därefter utvidgas och konkretiseras

på det sätt som nu föreslås. Arbetet med de na-

tionella programmen för utvecklingsarbete inom

vård och omsorg bedöms kunna komma i gång

successivt under år 2000.

Fördjupad ekonomisk analys

För närvarande är kunskapen bristfällig, i syn-

nerhet på övergripande nivå, om vad samhället

får ut av de resurser som satsas på vård och om-

sorg. Att på olika vägar förstärka den ekono-

miska kompetensen utgör enligt regeringen ett

viktigt inslag i en framtida struktur för centralt

utvecklingsarbete inom vården och omsorgen.

Det finns behov av en samlad analys och bedöm-

ning av tillgängliga fakta, grundad på såväl kun-

skap om vård och omsorg som ekonomisk kom-

petens. Regeringen anser mot denna bakgrund

att Socialstyrelsen inom ramen för sin uppfölj-

nings- och tillsynsroll skall spela en mer aktiv,

pådrivande och utåtriktad roll i dessa frågor bl.a.

genom att:

- bygga upp kompetens för kvalificerad ana-

lys av vårdens och omsorgens produktivitet,

effektivitet och kvalitet,

- regelbundet göra bedömningar av vårdens

och omsorgens tillstånd och utveckling på

basis av kostnader, produktivitet och effek-

tivitet,

- göra för vården och omsorgen gemen-

samma analyser, t.ex. rörande effektivise-

ringsmöjligheter i samspelet mellan lands-

ting och kommun,

- utföra uppdrag inom området, t.ex. eko-

nomiska uppföljningar av reformer som

komplement till verksamhetsuppföljningen,

- initiera och driva på utvecklingen av bättre

system för uppföljning och analys av vård

och omsorg på olika nivåer,

- initiera samhällsekonomiska studier t.ex.

rörande förebyggande insatser utifrån ett

sektorsövergripande perspektiv samt analy-

sera förutsättningarna för bättre samverkan

mellan huvudmännen, t.ex. vad gäller vård-

kedjor inom äldrevård och psykiatri.

SBU framförde i samband med den ovan

nämnda hearingen att alla statliga myndigheter

inom sjukvårdens område borde ha en god sam-

lad hälsoekonomisk kompetens, som kan sam-

verka i en nätverksliknande organisation. Rege-

ringen förutsätter att Socialstyrelsen arbetar i

nära samverkan med övriga berörda aktörer som

statliga myndigheter och högskolor, men också

med Landstingsförbundet och Svenska kom-

munförbundet.

Bibliotek

Spri:s bibliotek och utredningsbank uppfattas av

hälso- och sjukvårdens olika aktörer som en

mycket värdefull resurs och har spelat en bety-

dande roll som kunskaps- och informationscent-

rum för hälso- och sjukvård. Biblioteket är också

nationellt ansvarsbibliotek för hälso- och sjuk-

vård och i denna funktion associerat till Karo-

linska institutet. Vidare är Spri nationellt WHO

Documentation Centre, dvs. man har ålagts upp-

giften att hålla WHO:s samlade dokumentation

tillgänglig i Sverige.

Regeringen delar arbetsgruppens uppfattning

att den verksamhet som bedrivs vid Spri:s biblio-

tek och utredningsbank är ett viktigt inslag i den

nya strukturen för ett nationellt stöd till utveck-

lingsarbete inom vården och omsorgen. Det är

viktigt att denna resurs tas tillvara och utvecklas.

Arbetsgruppen föreslog att verksamheten

skulle överföras till SBU. Det finns emellertid

även andra tänkbara mottagare av verksamheten.

Karolinska institutet har i kontakter med rege-

ringen framfört sitt intresse av att överta verk-

samheten. Spri:s ledning har också framfört tan-

kar om ett centralt informationscenter, där

biblioteket skulle ingå som en komponent.

Landstinget i Dalarna har i en skrivelse till rege-

ringen erbjudit sig att gemensamt med Kalmar

läns landsting och Värmlands läns landsting åta

sig ansvaret för en nationell databas över patient-

information. Detta skulle innebära en samord-

ning mellan Spri:s patientinformationsdatabas

Patrix och databasen PION, som har utvecklats

av de tre landstingen. Slutligen har Uppsala uni-

versitet i juli 1999 inkommit med en intressean-

mälan om lokalisering av biblioteket till univer-

sitet.

Vid en samlad bedömning av dessa förslag har

regeringen funnit att Karolinska institutet är den

lämpligaste mottagaren av verksamheten. Rege-

ringen föreslår därför att Spri:s bibliotek och ut-

redningsbank överförs till Karolinska institutet.

Karolinska institutets bibliotek är i dag natio-

nellt ansvarsbibliotek för medicin, odontologi

samt vårdvetenskap. Karolinska institutets verk-

samhet var tidigare i större utsträckning inriktad

på medicinsk vetenskap. Genom sammanslag-

ningen med hälsovårdshögskolan har verksam-

heten kommit att utvidgas till att omfatta även

vårdvetenskap. Socialstyrelsen framförde i sam-

band med hearingen att det är viktigt att beakta

den annorlunda profil som Spribiblioteket eröv-

rat. De i vården yrkesverksamma tycks, enligt

Socialstyrelsen, ha uppfattat tröskeln till Spri:s

bibliotek som lägre än den till medicinskt-veten-

skapliga bibliotek, vilket bidragit till stor an-

vändning av denna service i FoU-verksamhet.

Med den nya inriktningen vid Karolinska insti-

tutet, bl.a. mot de medellånga vårdutbildning-

arna, bedömer regeringen att biblioteket motsva-

rar dessa krav. Överförandet skulle ytterligare

utveckla biblioteksverksamheten vid Karolinska

institutet till ett mer heltäckande bibliotek på

hälso- och sjukvårdsområdet, vilket i sin tur in-

nebär att målgrupperna har lättare att finns vägar

till biblioteket. Biblioteket vid Karolinska in-

stitutet har vidare hög kompetens och ett starkt

utvecklingsarbete bl.a. när det gäller olika IT-

lösningar och erfarenhet av EU-projekt. Detta

innebär att den nu höga nivån på Spri:s biblioteks

utvecklingsarbete har goda förutsättningar att

bibehållas. Biblioteket bör ha en fortsatt roll som

ansvarsbibliotek inom hälso- och sjukvård och

fortsatt hög servicenivå.

Regeringen är inte beredd att ta ställning till

skrivelsen från Dalarnas läns landsting om en

samordning mellan de olika patientinforma-

tionscentralerna utan anser att det är en fråga

som får övervägas av den nya huvudmannen.

IT-strategisk samverkan

Ett annat viktigt inslag i ett nationellt stöd till

utvecklingsarbete inom vården handlar om IT-

frågor. Landstingsförbundet har i samverkan

med Svenska kommunförbundet tillsatt en ut-

redning för att pröva behov av och en lämplig

form för ett organ som kan stödja och samordna

ett nationellt samarbete i frågor av strategisk be-

tydelse för IT-användningen i vården och om-

sorgen. Utredningen avses avslutas under hösten

1999. Riktpunkten för arbetet är att den organi-

sation som bör finnas för det strategiska IT-

stödet skall vara i funktion från och med års-

skiftet 1999/2000. I direktiven till utredningen

nämns bl.a. utredning och utveckling av för hu-

vudmännen strategiska IT-tjänster, det nationella

standardiseringsarbetet på IT-området, tillhan-

dahållande av nationella informationstjänster

samt bevakning och deltagande i EUs verksam-

het inom området.

I utredningen ingår också som en tung del att

gå igenom och pröva i vilken omfattning och i

vilka former den verksamhet som Spri för närva-

rande bedriver på IT-området kan bedrivas i

framtiden.

Vårdförbundet underströk vid hearingen med

anledning av arbetsgruppens förslag vikten av att

 Spriterm hälso- och sjukvårdens termdatabas

får en tydlig hemvist så att den kan vårdas och

utvecklas efter behov. Enligt Vårdförbundet bör

ansvaret för termdatabasen läggas på Socialstyrel-

sen. Svenska läkarsällskapet, Svensk sjuksköter-

skeförening, Förbundet Sveriges arbetstera-

peuter samt Legitimerade sjukgymnasters riks

förbund har i skrivelser till regeringen också un-

derstrukit vikten av att termdatabasen kan ut-

vecklas.

När den ovan nämnda IT-utredningen under

hösten presenterar sina förslag kommer frågor

om ansvarsfördelning och organisation av det

nationella stödet till vårdens IT-arbete att bli fö-

remål för ytterligare överväganden.

Ledarskaps- och verksamhetsutveckling

Stöd till ledarskaps- och verksamhetsutveckling

är ytterligare en viktig komponent i ett nationellt

stöd till utvecklingsarbete inom vården och om-

sorgen. I vårt decentraliserade hälso- och sjuk-

vårdssystem är det i huvudsak ett ansvar för

sjukvårdshuvudmännen att utveckla dessa insat-

ser, även om staten till en del bidragit finansiellt

med s.k. Dagmarmedel. Landstingsförbundet har

också i samverkan med Svenska kommunför-

bundet tagit initiativ till att tillsätta en utred-

ningsgrupp vars arbete syftar till att utveckla det

nationella stödet på detta område.

Genomförande och kostnadsaspekter

Den nya inriktningen för det nationella stödet

till vårdens och omsorgens utvecklingsarbete

som har presenterats ovan innehåller många olika

komponenter. Inom flera områden återstår fråg-

or att bereda och överlägga med sjukvårdshu-

vudmännen om. Samtidigt har beslut fattats om

att lägga ner Spri. Föreningens verksamhet skall

upphöra den 1 januari 2000. Under år 2000

kommer dock bl.a. personalavvecklingskostna-

der och lokalkostnader att belasta statsbudgeten.

Regeringen bedömer mot denna bakgrund att de

olika delarna i det nya nationella stödet kommer

att införas successivt dels i takt med det fortsatta

beredningsarbetet, dels i den takt som avveck-

lingen av Spri och de kostnader detta medför till-

låter. Spri:s bibliotek föreslås överföras till Karo-

linska institutet fr.o.m. den 1 januari 2000.

Regeringens förslag om medelfördelning framgår

av anslaget A3 Bidrag till hälso- och sjukvård.

4.7 Anslag

A1 Sjukvårdsförmåner

Tabell 4.5 Anslagsutvecklingen A1 Sjukvårdsförmåner

Tusental kronor

1998

Utfall

1 879 925

Anslags-

sparande

-338 340

1999

Anslag

1 992 000

Utgifts-

prognos

2 080 000

2000

Förslag

1 998 000

2001

Beräknat

2 036 000

2002

Beräknat

2 076 000

Anslaget finansierade under år 1998 i huvudsak

vuxentandvård (tandvårdsförsäkringen), ersätt-

ningar till sjukvårdshuvudmännen avseende

sjukvårdsförmåner i internationella förhållanden

samt Handikappinstitutets verksamhet. Finan-

sieringen av Handikappinstitutet upphörde

fr.o.m. år 1999 i samband med att verksamheten

ombildades till en ideell förening med namnet

Hjälpmedelsinstitutet. Det innebär att anslaget

under år 1999 i princip omfattar utgifter för

vuxentandvård samt ersättningar till sjukvårds-

huvudmännen. Sistnämnda ändamål har fr.o.m.

år 1999 utökats genom att landstingen då över-

tog ansvaret för administrationen av viss vuxen-

tandvård och för detta erhåller ett årligt fast er-

sättningsbelopp.

Även för år 2000 beräknar regeringen utgifter

för två huvudsakliga ändamål under anslaget;

tandvårdsersättning samt ersättningar till sjuk-

vårdshuvudmännen m.m. De beräknade utgif-

terna i miljoner kronor för dessa båda ändamål

åren 1999 2002 framgår av följande tabell.

Tabell 4.6 Utgifternas fördelning på ändamål

Miljoner kronor

Ändamål år

1999

2000

2001

2002

Ersättningar till sjuk-

vårdshuvudmännen

530

530

530

530

Tandvårdsersättning

1 550

1 468

1 506

1 540

Totalt

2 080

1 998

2 036

2 076

Den 1 januari 1999 infördes ett reformerat tand-

vårdsstöd, vilket bl.a. innebar att landstingen

övertog det administrativa ansvaret för tandvår-

den för vissa särskilda patientgrupper. För detta

erhåller landstingen under åren 1999 2001 ett

årligt fast ersättningsbelopp på 405 miljoner kro-

nor. Övrig vuxentandvård administreras som

tidigare av Riksförsäkringsverket (RFV) och de

allmänna försäkringskassorna.

I budgetpropositionen för år 1999 överfördes

7 miljoner kronor till anslaget A11 Statens be-

redning för utvärdering av medicinsk metodik

för en systematisk granskning av det vetenskap-

liga underlaget för verksamheten inom tandvår-

den.

Regeringens överväganden

Resultatinformation/resultatbedömning

Ersättningar till sjukvårdshuvudmännen m.m.

Av medlemskapet i EU, EES-avtalet och vissa

bilaterala avtal (konventioner) följer att Sverige

har både kostnader och intäkter för sjukvårds-

förmåner gentemot annat land. Kostnaderna av-

ser å ena sidan de sjukvårdsförmåner som utländ-

ska medborgare i enlighet med medlemskapet

och andra avtal vid behov har rätt till under vis-

telse i Sverige. Landstingen erhåller ersättning

för sådana utförda vårdinsatser efter framställ-

ning hos försäkringskassan. RFV tillställer där-

efter respektive land krav på dessa kostnader om

det inte finns bilaterala avtal som anger annat.

Det kan dröja flera år innan kraven regleras. Å

andra sidan uppkommer kostnader för sådana

sjukvårdsförmåner som svenska medborgare vid

behov är berättigade till vid vistelse i dessa län-

der. En betydande del av de kostnaderna avser

svenska pensionärer som är bosatta i medel-

havsländerna. Utgifterna för vårdförmåner

utomlands betalas av RFV.

Som framgår av ovanstående regleras kostna-

der och intäkter i internationella förhållanden

först flera år efter att de uppkommit, varför svå-

righet föreligger att med större exakthet beräkna

den årliga nettokostnaden för försäkringen. Det

har dock kunnat konstateras under det senaste

året att kostnaderna för vård utomlands visar en

fortsatt tendens att öka.

Fr.o.m. år 1999 omfattar ändamålet även den

ersättning som staten lämnar till landstingen för

den vuxentandvård till vissa särskilda patient-

grupper som landstingen genom riksdagens be-

slut om det reformerade tandvårdsstödet har det

administrativa ansvaret för. Denna ersättning

skall enligt en överenskommelse med staten

utges under åren 1999 2001 med 405 miljoner

kronor per år. Om användningen av dessa medel

över- eller understiger den utbetalda ersättningen

skall den uppkomna sammanlagda mellanskillna-

den efter de tre åren slutregleras via budgetpro-

positionen för år 2003. Fr.o.m. budgetåret 2002

skall ersättningen föras in i det generella stats-

bidraget till landstingen.

Under första halvåret 1999 har utgifterna för

ändamålet varit sammanlagt 250 miljoner kronor.

Med hänsyn till den ökning av utgifterna som

förväntas i fråga om vårdkostnaderna i in-

ternationella förhållanden beräknas utgifterna för

hela år 1999 uppgå till 530 miljoner kronor.

Tandvårdsersättning

I juni 1998 antog riksdagen regeringens proposi-

tion om reformerat tandvårdsstöd (prop.

1997/98:112, 1997/98 SoU25, rskr.1997/98:289).

Det reformerade tandvårdsstöd som trädde i

kraft den 1 januari 1999 är inriktat på att främst

ge alla vuxna ett ekonomiskt stöd för den

vardagliga hälsoinriktade tandvården, s.k. bas-

tandvård. Det andra området som skall täckas av

utgiftsramen är ett särskilt högkostnadsskydd

för mer kostnadskrävande protetiska behand-

lingar inklusive implantat, samt tandregleringar.

Den tredje delen av stödet är som redovisats

ovan riktat till vissa äldre och funktions-

hindrade personer samt till andra personer som

behöver tandvårdsinsatser som led i en sjuk-

domsbehandling under begränsad tid. Denna del

av stödet administreras av landstingen vilka för

detta erhåller ett fast årligt ersättningsbelopp på

totalt 405 miljoner kronor. I anslutning härtill

vill regeringen meddela att den har för avsikt att

fr.o.m. år 2000 under förutsättning av att en

överenskommelse kan träffas med Landstings-

förbundet utöka landstingens åtagande till att

omfatta även patienter med primärt Sjögrens

syndrom och patienter med nedsatt salivfunk-

tion till följd av strålbehandling, vilka patient-

grupper tidigare omfattades av reglerna om av-

giftsfri tandvård. Landstingen skall kompenseras

för detta åtagande i samband med att en ekono-

misk slutreglering av landstingens hela åtagande

sker i budgetpropositionen för år 2003. De mer-

kostnader som det tillkommande åtagandet leder

till skall finansieras inom utgiftsområde 9.

Utgiftsutvecklingen under år 1998 präglades

inledningsvis av osäkerhet om hur ersättnings-

systemet för vuxentandvård skulle utformas.

Detta ledde till en ökad efterfrågan på tandvård

som tilltog i slutet av året. Sammantaget innebar

detta att den utgiftsram för vuxentandvård som

gällde för år 1998 på 1 400 miljoner kronor över-

skreds med 355 miljoner kronor och för hela an-

slaget Sjukvårdsförmåner blev överskridandet

338 miljoner kronor. Den anslagskredit på

155 miljoner kronor som beslutats gälla för an-

slaget överskreds härigenom med 183 miljoner

kronor. Detta överskridande har i sin tur påver-

kat utgiftsramen för år 1999 på så sätt att rege-

ringen beslutat att 183 miljoner kronor av an-

slagsbeloppet på 1 992 miljoner kronor för år

1999 skall ställas till regeringens disposition.

Detta innebär att de disponibla medlen för år

1999 har reducerats till 1 809 miljoner kronor.

Utgiftsutvecklingen för år 1999 är svår att

bedöma eftersom det införts ett nytt ersättnings-

system samtidigt som effekterna av efterfråge-

ökningen under föregående år medför osäkerhet

i bedömningarna av den fortsatta utvecklingen

under år 1999. Det första halvåret 1999 uppgick

utgifterna för tandvårdsersättning till

728 miljoner kronor. De totala utgifterna beräk-

nas till 1 550 miljoner kronor för år 1999.

Slutsatser

Anslaget Sjukvårdsförmåner finansierar två än-

damål, vars utveckling är svåra att bedöma av skäl

som redovisats ovan. Utgiftsprognosen för

år 1999 är därför mycket osäker, inte minst mot

bakgrund av effekterna av den ökade efterfrågan

på tandvård under år 1998 vilket även fått bud-

getkonsekvenser för år 1999. Prognosen för ut-

gifterna under år 1999 pekar på att tillgängliga

medel kommer att överskridas med totalt

326 miljoner kronor, varav 100 miljoner kronor

skall täckas med höjd anslagskredit. Resterande

belopp föreslås finansieras genom omfördelning

från andra anslag på tilläggsbudget.

Den 1 januari 1999 refomerades tandvårds-

stödet. Det är angeläget att effekterna av de

genomförda förändringarna noga följs och

utvärderas. Regeringen har därför givit RFV i

uppdrag att följa och analysera effekterna av det

reformerade tandvårdsstödet. Uppdraget skall

redovisas senast den 1 april år 2000 och kan

komma att utgöra underlag för framtida

förändringar i ersättningssystemet.

Sjukförsäkringens nettokostnader för sjuk-

vårdsförmåner i internationella förhållanden för-

väntas vidare bli något högre än vad som tidigare

beräknats. Detta beror främst på att kraven på

ersättning för sjukvårdsförmåner avseende

utomlands bosatta svenska pensionärer för åren

1994 1996 nu föreligger i ökad utsträckning.

Regeringen föreslog i propositionen

1997/98:112 Reformerat tandvårdsstöd att eko-

nomiskt stöd bör utges till två kompetenscenter

för sällsynta medicinska och odontologiska till-

stånd. Det första, Mun-H-Center i Bohuslands-

tinget, är ett kunskapscentrum kring odontolo-

giska problem hos små och mindre kända

grupper med funktionshinder, huvudsakligen

barn och ungdomar. Det andra, vid Odon-

tologiska Institutionen inom Jönköpings läns

landsting, är ett kompetenscentrum för sällsynta

odontologiska tillstånd.

Socialutskottet var i sitt betänkande

1997/98:SoU25 Reformerat tandvårdsstöd posi-

tivt till regeringens förslag. Utskottet konsta-

terade samtidigt att det finns behov av ytterligare

kompetenscenter. Regeringen borde enligt ut-

skottets mening överväga om ett kompetens-

centrum med inriktning på dentala material bör

inrättas. Riksdagen beslöt i enlighet med ut-

skottets förslag (rskr. 1997/98:289).

För olika kompetenscenter avsattes i budget-

propositionen (prop. 1998/99:1) för år 1999

sammanlagt 13 miljoner kronor. För Mun-H-

Center har medel beräknats med 6 miljoner

kronor och för Odontologiska institutionen i

Jönköping med 2 miljoner kronor.

Regeringen gav mot bakgrund av det nyss

nämnda tillkännagivandet Socialstyrelsen i upp-

drag att utreda frågan om behov finns av ytterli-

gare nationella kompetenscenter inom tandvår-

den utöver de av regeringen i propositionen

1997/98:112 Reformerat tandvårdsstöd aviserade

två kompetenscentrena.

Socialstyrelsen har den 18 maj 1999 redovisat

uppdraget till regeringen. Socialstyrelsen anser

att ett nationellt kompetenscentrum för dentala

material bör inrättas, men föreslår att benäm-

ningen kunskapscentrum för dentala material

används i stället. Detta centrum bör ha som in-

riktning att förse tandläkare och tandtekniker

med så aktuell kunskap som möjligt om dentala

material. Kunskapscentrumet skall också vara en

informationskälla för patienter och allmänheten.

Centrumet skall enligt Socialstyrelsen inte

befatta sig med den kliniska behandlingen av

patienter och inte bedriva forskning om dentala

material.

Socialstyrelsen föreslår att ett nationellt kun-

skapscentrum för dentala material placeras som

en självständig enhet inom Socialstyrelsen. Cent-

rumet skall bl.a. samarbeta med de

odontologiska institutionerna. Socialstyrelsen

föreslår också att regeringen avsätter särskilda

medel för en utvidgad drift av verksamheten vid

Metallbiologiskt Centrum i Uppsala.

Socialstyrelsens rapport har remissbehandlats.

Samtliga remissinstanser är positiva till Social-

styrelsens förslag att ett nationellt kunskaps-

centrum för dentala material skall inrättas. Vissa

remissinstanser har synpunkter på var ett natio-

nellt kompetenscentrum bör placeras.

Regeringen delar Socialstyrelsens bedömning

att ett nationellt kunskapscentrum för dentala

material skall inrättas inom Socialstyrelsen.

För år 2000 skall sammanlagt 13 miljoner

kronor anvisas för ekonomiskt stöd till kompe-

tenscenter för sällsynta medicinska och odonto-

logiska tillstånd. Medlen tas inom ram. Av dessa

medel, som disponeras av Socialstyrelsen, skall

8 miljoner kronor utbetalas till de befintliga

kompetenscenterna, Mun-H-Center i Bohus-

landstinget och Odontologiska Institutionen i

Jönköpings läns landsting. Av resterande medel

skall, för åren 2000 och 2001, 4 miljoner kronor

avsättas för att inrätta och driva ett kunskapcent-

rum för dentala material inom Socialstyrelsen.

F.r.o.m år 2002 skall Socialstyrelsen disponera

5 miljoner kronor för detta ändamål. För åren

2000 och 2001 skall 1 miljon kronor avsättas till

en utvärdering av verksamheten vid Metallbiolo-

giskt Centrum i Uppsala.

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 1 998 000 000 kronor anvisas under

anslaget A1 Sjukvårdsförmåner för år 2000. För

åren 2001 och 2002 beräknas anslaget till

2 036 000 000 respektive 2 076 000 000 kronor.

A2 Bidrag för läkemedelsförmånen

Tabell 4.7 Anslagsutvecklingen A2 Bidrag för läkemedels-

förmånen

Tusental kronor

1998

Utfall

13 765 366

Anslags-

sparande

-274 366

1999

Anslag

13 491 000

Utgifts-

prognos

14 212 000

2000

Förslag

14 137 000

2001

Beräknat

14 351 000

2002

Beräknat

14 582 000

Från detta anslag utbetalas det särskilda stats-

bidraget till sjukvårdshuvudmännen för kost-

naderna för läkemedelsförmånen. På grund av en

viss eftersläpning i systemet med läkeme-

delsförmånen utbetalas från anslaget under år

2000 ersättning till sjukvårdshuvudmännen dels

för kostnaderna för läkemedelsförmånen under

månaderna november och december 1999, dels

för kostnaderna för läkemedelsförmånen under

månaderna januari t.o.m. oktober 2000.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Kostnaderna för läkemedelsförmånen har ökat

kraftigt under hela 1990-talet. Mellan 1990 och

1998 har statens kostnader för läkemedelsförmå-

nen ökat från knappt 6,9 miljarder kronor till

drygt 13,4 miljarder kronor. Den kraftiga ök-

ningen av kostnaderna för läkemedel i öppen

vård har flera olika orsaker; den demografiska ut-

vecklingen som innebär att läkemedelsbehoven

ökar i takt med att antalet äldre i befolkningen

ökar, strukturförändringarna inom vården som

lett till att en allt större andel av läkemedlen

skrivs ut i öppenvård samt tillkomsten av nya

och dyrare läkemedel.

Mellan åren 1997 och 1998 ökade kostnaderna

för läkemedelsförmånen från 11,2 miljarder kro-

nor till 13,4 miljarder kronor. En viktig orsak till

denna kraftiga ökning är att den andel av de to-

tala läkemedelskostnaderna som patienterna be-

talar minskade, från 24 procent år 1997 till

21 procent år 1998. Under de första sju måna-

derna år 1999 ökade kostnaderna för läkeme-

delsförmånen med 19 procent jämfört med mot-

svarande månader år 1998. Denna ökning kan

sannolikt förklaras av bl.a. användningen av nya

och dyrare läkemedel samt av att den höjning av

beloppsgränsen för högkostnadsskyddet vid köp

av läkemedel som trädde i kraft den 1 juni 1999

föregicks av viss hamstring. Den höjda be-

loppsgränsen för högkostnadsskyddet beräknas

emellertid i enlighet med prop. 1998/99:106

medföra kostnadsminskningar för läkemedels-

fömånen om 800 miljoner kronor för år 1999

och 1 370 miljoner kronor per år fr.o.m. år 2000.

De ekonomiska villkoren för läkemedelsför-

månen regleras årligen i en överenskommelse

mellan regeringen och Landstingsförbundet.

Överenskommelsen innebär att staten via detta

anslag lämnar ersättning till sjukvårdshuvud-

männen för läkemedelsförmånen med ett fast

månatligt belopp (en tolftedel per månad av den

beräknade kostnaden enligt överenskommelsen)

som utbetalas två månader i efterhand. För år

1999 uppgår den beräknade kostnaden enligt

överenskommelsen till sammanlagt 13 672 miljo-

ner kronor.

Den årliga överenskommelsen bygger på den

principöverenskommelse som staten och Lands-

tingsförbundet träffade hösten 1996 om finansie-

ringsprincipens tillämpning m.m. Enligt denna

skall ett system för vinst- och förlustdelning

tillämpas. Systemet innebär för år 1999 att det

belopp varmed den faktiska kostnaden för

läkemedelsförmånen underskrider den beräk-

nade kostnaden enligt överenskommelsen delas

mellan staten och landstingen i proportionerna

50 procent till staten och 50 procent till lands-

tingen. På motsvarande sätt delas ett eventuellt

kostnadsöverskridande så att staten svarar för

80 procent och landstingen för 20 procent av

överskridandet. Landstingens ekonomiska

åtagande är dock begränsat till att omfatta högst

100 miljoner kronor. Ett under- respektive ett

överskridande av den beräknade kostnaden

enligt överenskommelsen för år 1999 kommer

att få betydelse för utgifterna under detta anslag

för år 2000 eftersom vinst- eller förlustdelningen

för år 1999 skall regleras mot detta anslag och

vara genomförd senast den 31 mars 2000.

Slutsatser

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 14 137 000 000 kronor anvisas under

anslaget A2 Bidrag för läkemedelsförmånen för

år 2000. För åren 2001 och 2002 beräknas

anslaget till 14 351 000 000 respektive

14 582 000 000 kronor.

A3 Bidrag till hälso- och sjukvård

Tabell 4.8 Anslagsutvecklingen A3 Bidrag till hälso- och

sjukvård

Tusental kronor

1998

Utfall

928 987

Anslags-

sparande

10 437

1999

Anslag

986 626

Utgifts-

prognos

990 000

2000

Förslag

980 225

2001

Beräknat

966 225

2002

Beräknat

966 225

Från anslaget utbetalas statsbidrag till lands-

tingen (och motsvarande) i enlighet med de år-

liga överenskommelser som träffas mellan rege-

ringen och Landstingsförbundet om vissa ersätt-

ningar. Bidragets användningsområden m.m.

finns angivna i förordningen (1984:908) om vissa

statsbidrag och försäkringsersättningar för

sjukvård m.m.

Vidare betalas från anslaget ersättningar för

vissa kostnader och förluster som uppkommit på

grund av myndighetsingripanden för att för-

hindra smittsam sjukdom. Vissa kostnader enligt

smittskyddsförordningen (1989:301) betalas

också från detta anslag, liksom även kostnader

för patientförsäkring och vissa skadeersättningar.

Från och med budgetåret 1999 ingår också den

statliga ersättningen till Hjälpmedelsinstitutet i

anslaget inom ramen för den ovan nämnda över-

enskommelsen. Även den statliga ersättningen

till den ideella föreningen Hälso- och sjukvår-

dens utvecklingsinstitut (Spri) ingår i anslaget

från och med budgetåret 1999.

Den 18 december 1997 överlämnade rege-

ringen en skrivelse med redogörelse för överens-

kommelsen om vissa ersättningar till sjukvårds-

huvudmännen m.m. för år 1998 till riksdagen

(skr. 1997/98:51).

Ramen för det totala belopp som omfattades

av överenskommelsen uppgick år 1998 till

1 217 miljoner kronor varav 931 miljoner kronor

utgick från detta anslag och 286 miljoner kronor

från sjukförsäkringen. Detta är 48 miljoner kro-

nor mer än år 1997. Anledningen till ökningen är

främst att ersättningen till landstingen för admi-

nistration av ersättningar till privata vårdgivare

tidigare legat utanför överenskommelsen men

från och med år 1998 inordnades i densamma.

En jämförelse mellan anslag och utfall för år

1998 visar ett överskott för anslaget om drygt

10,4 miljoner kronor. Överskottet finns huvud-

sakligen för anslagsposterna Kunskapsbaserad

hälso- och sjukvård samt Informationsförsörj-

ning som ingår i överenskommelsen om vissa er-

sättningar.

Spri hade vid utgången av år 1998 fonderade

medel om ca 7,3 miljoner kronor. Resultatet för

år 1998 var emellertid negativt (-835 tkr).

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Landstingens nettokostnader för hälso- och

sjukvård uppgick till år 1998 till ca 95 miljarder

kronor. Överenskommelsen mellan staten och

landstingen om vissa ersättningar till hälso- och

sjukvården för år 1998 omfattar ca 1,2 miljarder

kronor. Överenskommelsens huvudsakliga syfte

är att ge en plattform för en nationellt önskvärd

riktning för de kommande årens utveckling

inom hälso- och sjukvården. Överenskommelsen

för år 1998 betonade vikten av patientens möj-

lighet till delaktighet. Inriktningen var att stödja

en kunskapsbaserad hälso- och sjukvård och sär-

skilda medel avsattes såväl på nationell som re-

gional nivå. Andra prioriterade områden var

verksamhetsutveckling och informationsförsörj-

ning.

Under år 1998 har Socialstyrelsen fortsatt ar-

betet med att ta fram State of the Art dokument

samt nationella riktlinjer för god medicinsk

praxis. Nationella riktlinjer för kranskärlssjuk-

dom publicerades under året. Det arbete som på-

börjades under år 1997 med att ta fram metoder

för ständigt förbättringsarbete inom hälso- och

sjukvården har också fortsatt under år 1998.

Landstingsförbundet har tillsammans med lands-

tingen initierat flera utvecklingsprojekt med

detta syfte. I Ledarnätverket har ledare inom of-

fentlig och privat sjukvård arbetat med frågor om

hur man kan stödja och utveckla svensk sjuk-

vård. Ett annat projekt är Genombrott som är

en modell för systematiskt förändringsarbete

som leder till förbättringar. I projektrapporten

Genombrott att korta köer och väntetider till

och inom hälso- och sjukvården redovisas goda

resultat, t.ex. minskade väntetiden till urogyn-

mottagningen vid kvinnokliniken vid Universi-

tetssjukhuset i Linköping från mars 1997 till feb-

ruari 1998 från 511 till 139 dagar. Kirurgkliniken

vid regionsjukhuset i Örebro ökade opera-

tionskapaciteten från i genomsnitt nio till tretton

operationer per dag.

Arbetet med att stödja läkemedelskommitté-

erna har intensifierats. Under året har bl.a. läke-

medelsmonografier producerats för nästan alla

nya läkemedel och nya indikationer. Vidare har

nio kurser i läkemedelsvärdering och fyra upp-

följningsmöten efter workshops för läkemedels-

kommittéer genomförts. Informations- och ut-

bildningsmaterial har i ökad utsträckning gjorts

tillgängliga på Internet. Arbetet med att utveckla

Infomedica, som är ett IT-baserat informations-

system för patienter och allmänhet, har fortsatt

under året.

I överenskommelsen för år 1998 enades par-

terna också om att behålla den vårdgaranti som

introducerades år 1997. I denna garanteras pati-

enterna kontakt med primärvården samma dag,

läkarbesök inom åtta dagar, samt specialistbesök

inom tre månader (oklar diagnos inom en må-

nad). Som ett led i att följa upp överenskommel-

sen har Landstingsförbundet genomfört uppfölj-

ningar av väntetiderna vid ett 25-tal sjukhus i

landet. Uppföljningarna visade att landstingen

hade svårigheter att klara de tidsfrister som anges

i vårdgarantin. Väntetiderna hade också ökat år

1998 jämfört med året innan, t.ex. fick cirka

69 procent av patienterna med en fastställd diag-

nos träffa en specialist inom vårdgarantins tre

månader i oktober 1998, jämfört med 90 procent

i oktober 1997.

Av Spri:s årsberättelse för år 1998 framgår att

föreningen under året bedrivit projekt i enlighet

med den inriktning som anges i finansieringsav-

talet. Arbetet har haft sin tyngdpunkt inom om-

rådena hälsoekonomi, kvalitetsutveckling, in-

formationsteknik och informationsförsörjning. I

enlighet med finansieringsavtalet har också en

utvärdering av Spri:s verksamhet 1996 1997 Ut-

värdering för utveckling (Spri rapport 471)

överlämnats till Socialdepartementet och Lands-

tingsförbundet. Vidare har Spri inkommit med

framställning om ersättning för budgetåret 2000

till regeringen och Landstingsförbundet.

Staten och Landstingsförbundet träffade den

7 april 1999 en överenskommelse om att avveckla

Spri:s verksamhet per den 31 december 1999 och

att upplösa föreningen. Riksdagen har bemyn-

digat regeringen att gemensamt med

Landstingsförbundet upplösa föreningen

(prop. 1998/99:100, bet. 1998/99:FiU27, rskr.

1998/99:249). Regeringen och Landstings-

förbundet har den 20 april 1999 uppdragit åt

Spri:s styrelse att snarast påbörja avvecklings-

arbetet.

Slutsatser

Den 30 april 1998 godkände regeringen överens-

kommelsen mellan staten och landstingen om

ersättningar år 1999 för insatser för att stärka pa-

tientens ställning m.m. som tidigare hade träffats

mellan företrädare för regeringen och Lands-

tingsförbundet (prop. 1997/98:189). Därvidlag

betonades både behovet av att förbättra vårdens

tillgänglighet och att öka patienternas inflytande

och delaktighet. Parterna enades om att denna

inriktning skall gälla även under år 2000. Där-

emot regleras den ekonomiska omfattningen av

överenskommelsen för ett år i taget. Parterna

enades vidare om att renodla överenskommelsen

till ett policyinstrument . En del områden av

mer permanent karaktär som har behandlats i

tidigare års överenskommelser har fr.o.m.

år 1999 förts till vissa myndigheters ordinarie an-

slag.

Den verksamhet som Spri bedriver skall upp-

höra den 1 januari år 2000. Under år 2000 kom-

mer dock bl.a. personal- och lokalavvecklings-

kostnader att belasta detta anslag. Det kommer

därutöver även i fortsättningen att finnas behov

av statliga medel till nationellt stöd till utveck-

lingsarbetet inom vården och omsorgen. Inrikt-

ningen och formerna för detta arbete utvecklas

under avsnitt 4.6 Förslag till regeländringar.

Detta innebär att anslaget under år 2000 kommer

att belastas av både avvecklings- och utveck-

lingskostnader.

Regeringen har i förslaget till anslag för

år 2000 beräknat 24 miljoner kronor för Spri:s

avveckling samt för genomförande av den nya

strukturen för det nationella utvecklingsstödet

till hälso- och sjukvården. De faktiska avveck-

lingskostnaderna vid Spri är i dagsläget inte möj-

liga att exakt beräkna. De är bl.a. beroende av i

vilken takt den uppsagda personalen får nya an-

ställningar. Regeringen föreslås mot denna bak-

grund få bemyndigande att under år 2000 dispo-

nera 24 miljoner kronor för avvecklingen av Spri

och de kostnader som denna medför samt för ett

successivt införande av de olika komponenterna i

det nya nationella stödet till utvecklingsarbete

inom vården och omsorgen. För åren 2001 och

2002 beräknar regeringen 9 miljoner kronor för

det nationella stödet till utvecklingsarbete inom

vården och omsorgen.

Regeringen föreslår vidare att 7 miljoner

kronor som tidigare anvisats under anslaget

fr.o.m. budgetåret 2000 överförs till utgiftsom-

råde 16 Utbildning och universitetsforskning,

anslaget B14 Karolinska institutet för kostnader i

samband med övertagande av Spri:s bibliotek.

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 980 225 000 kronor anvisas under an-

slaget A3 Bidrag till hälso- och sjukvård för år

2000. Av anslaget utgör 801 000 kronor statlig

ålderspensionsavgift. För åren 2001 och 2002 be-

räknas anslaget till 966 225 000 kronor vardera

året.

A4 Insatser mot aids

Tabell 4.9 Anslagsutvecklingen A4 Insatser mot aids

Tusental kronor

1998

Utfall

69 007

Anslags-

sparande

6 277

1999

Anslag

51 622

Utgifts-

prognos

57 000

2000

Förslag

65 622

2001

Beräknat

65 622

2002

Beräknat

65 622

Anslaget avser särskilda insatser för att förebygga

spridning av hiv/aids. Medlen skall användas till

information och kunskapsspridning, stöd till

psykosocialt arbete och till utvecklingsarbete.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

De förebyggande insatserna mot hiv-infektion

har varit framgångsrika och Sverige har blivit ett

land med låg förekomst av hiv-infektion. Årligen

diagnostiseras ca 250 nya hiv-fall och omfatt-

ningen har hållit sig konstant under de senaste

fem åren. Under år 1998 rapporterades 136 fall

smittade utomlands och 100 uppgav sig smittade

i Sverige, för övriga var smittorten okänd. Som

en effekt av nya bromsmediciner har dödligheten

i aids sjunkit; 66 fall rapporterades år 1998.

Av avgörande betydelse för hur det preventiva

arbetet lyckas är en väl fungerande verksamhet

inom kommuner, landsting och frivilligorganisa-

tioner samt en god samverkan mellan dessa.

Folkhälsoinstitutet har ett nära samarbete med

olika frivilligorganisationer vad gäller hiv/aids-

frågor. Det största ekonomiska stödet lämnas till

Noaks Ark-Röda korset, RFSL och RFSU. En

utvärdering av dessa organisationer visar att de

har en specifik och ändamålsenlig målgruppsin-

riktning. Organisationerna har framgångsrikt

engagerat medlemmar och aktivister och skapat

en social rörelse kring sexualupplysning och pre-

ventionsarbete.

Ekonomiskt stöd ges också direkt till de hiv-

smittades frivilligorganisationer på riksnivå. De

rikstäckande invandrarorganisationerna samarbe-

tar direkt med Folkhälsoinstitutet och spelar en

aktiv roll i vissa projekt.

Folkhälsoinstitutet har fått regeringens upp-

drag att utvärdera det s.k. extra bidraget till stor-

städerna. Uppdraget redovisades under somma-

ren 1999. Resultatet från utvärderingen visar att

det hiv-preventiva arbetet i storstäderna haft in-

slag av både primär- och sekundärprevention.

Arbetsfördelning och ansvarsfördelning mellan

kommun och landsting har lösts på olika sätt be-

roende på olika förutsättningar. Regeringen

anser att det hiv-preventiva arbetet som bedrivs i

storstäderna utgör ett viktigt inslag i kampen

mot hiv/aids.

Slutsatser

Det hiv-preventiva arbetet har varit framgångs-

rikt och den inriktning som angavs i budget-

propositionen för år 1999 ligger fast dvs. att:

- insatserna bör genomföras inom ramen för

sammanhållna handlingsprogram,

- insatserna bör i ökad grad riktas mot de

grupper som löper störst risk att smittas av

hiv/aids,

- samarbetet mellan olika aktörer behöver

fördjupas,

- stödet till frivilligorganisationer bör priori-

teras och deras kompetens tillvaratas och

utvecklas samt

- insatserna skall fortlöpande följas upp och

utvärderas.

Utvecklingen av nya bromsmediciner har lett till

att de som i dag är hiv-smittade förväntas kunna

leva betydligt längre. Detta gör att det hiv-pre-

ventiva arbetet delvis kommer att behöva för-

ändras.

Regeringen gör bedömningen att det hiv-pre-

ventiva arbetet i storstäderna tillhör kommu-

nernas och landstingens ansvarsområde. Rege-

ringens avsikt är dock att även för år 2000 värna

om de verksamheter som byggts upp och medel

avses utbetalas från anslaget A2 under utgiftsom-

råde 25.

Mot bakgrund av ovanstående föreslår

regeringen att 65 622 000 kronor anvisas under

anslaget A4 Insatser mot aids för år 2000. För

åren 2001 och 2002 beräknas anslaget till

65 622 000 kronor vardera året.

A5 Bidrag till WHO

Tabell 4.10 Anslagsutvecklingen A5 Bidrag till WHO

Tusental kronor

1998

Utfall

33 464

Anslags-

sparande

968

1999

Anslag

34 371

Utgifts-

prognos

36 141

2000

Förslag

34 371

2001

Beräknat

34 371

2002

Beräknat

34 371

Utgiften som belastar anslaget är Sveriges med-

lemsavgift till Världshälsoorganisationens

(WHO:s) reguljära verksamhet. Avgiften be-

stäms genom den tvåårsbudget som WHO:s be-

slutande församling antog i maj 1999. Avgiften

för verksamhetsåret 2000 uppgår till

4 354 290 USD, vilken enligt WHO:s regler skall

ha betalats in vid årets början. Utgiften belastar

således statsbudgeten för år 1999. För år 2001

har en avgift om 4 383 660 USD aviserats. Viss

justering av detta belopp kan dock ske i samband

med kommande revidering av FN:s skala för

medlemsländernas avgifter.

Regeringens överväganden

Resultatinformation och slutsatser

WHO:s generaldirektör, Gro Harlem

Brundtland, har företagit en genomgripande re-

formering av WHO:s organisation och verk-

samhet. Sverige har aktivt stött detta föränd-

ringsarbete som är ett exempel på att effek-

tivisering inom FN-systemet går att genomföra

när organisationens ledning och medlemsländer

lägger fast tydliga prioriteringar och verksam-

hetsmål. Regeringen har för år 1999 givit ett

särskilt bidrag till förnyelsearbetet inom ange-

lägna programområden vilket belastar bistånds-

anslaget. I den strategiska budget som har god-

känts för åren 2000 2001 ingår verksamhetsmål

och aktiviteter vars genomförande skall redovisas

inför nästa budgetperiod. Utveckling av metoder

för resultatinformation ingår således i den nya

budgetprocessen.

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 34 371 000 kronor anvisas under an-

slaget A5 Bidrag till WHO för år 2000. För åren

2001 och 2002 beräknas anslaget till

34 371 000 kronor vardera året.

A6 Bidrag till WHO-enheten för

rapportering av

läkemedelsbiverkningar

Tabell 4.11 Anslagsutvecklingen A6 Bidrag till WHO-en-

heten för rapportering av läkemedelsbiverkningar

Tusental kronor

1998

Utfall

2 591

Anslags-

sparande

0

1999

Anslag

1 591

Utgifts-

prognos

1 591

2000

Förslag

1 591

2001

Beräknat

1 591

2002

Beräknat

1 591

Från anslaget utgår bidrag till WHO-enheten för

rapportering av läkemedelsbiverkningar.

Bidrag lämnas till driften av de operativa de-

larna av verksamheten vid Världshälsoorganisa-

tionens (WHO) enhet för läkemedelsbiverk-

ningar (WHO Drug Monitoring Centre), som

genom ett avtal mellan WHO och regeringen år

1978 fördes över till Sverige. Verksamheten be-

drivs av stiftelsen WHO Collaborating Centre

for International Drug Monitoring.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

WHO-programmet har fortsatt att utvecklas och

WHO-centret har på ett förtjänstfullt sätt svarat

upp mot den ökande efterfrågan av dess tjänster.

En fortsatt uppdragsverksamhet fordras för att

centret fortlöpande skall kunna erbjuda den kva-

litet och kompetens som krävs för att upprätt-

hålla en internationell koordineringsfunktion.

Efter regeringens bemyndigande tillsatte

chefen för Socialdepartementet i januari 1999 en

särskild utredare med uppdrag att förutsätt-

ningslöst se över de organisatoriska aspekterna

av verksamheten vid WHO-enheten för rappor-

tering av läkemedelsbiverkningar. Översynen

skulle särskilt inriktas på frågor som hänger

samman med avtalet mellan svenska staten och

WHO och svenska statens finansiella stöd till

verksamheten. Utredaren skall redovisa sitt upp-

drag under september månad 1999.

Slutsatser

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 1 591 000 kronor anvisas under an-

slaget A5 Bidrag till WHO-enheten för rappor-

tering av läkemedelsbiverkningar för år 2000.

För åren 2001 och 2002 beräknas anslaget till

1 591 000 kronor vardera året.

A7 Bidrag till Nordiska

hälsovårdshögskolan

Tabell 4.12 Anslagsutvecklingen A7 Bidrag till Nordiska

hälsovårdshögskolan

Tusental kronor

1998

Utfall

14 700

Anslags-

sparande

1 964

1999

Anslag

16 300

Utgifts-

prognos

16 008

2000

Förslag

16 701

2001

Beräknat

17 032

1

2002

Beräknat

17 393

2

1 Motsvarar 16 701 tkr i 2000 års prisnivå.

2 Motsvarar 16 701 tkr i 2000 års prisnivå.

Nordiska hälsovårdshögskolan (NHV) utgör en

del av Nordiska ministerrådets organisation. På

högskolan bedrivs vidare- och efterutbildning av

personal från de nordiska ländernas hälso- och

sjukvårdssektorer samt näraliggande områden.

De utgifter som belastar anslaget är Sveriges

andel av kostnaderna för NHV. Nordiska mi-

nisterrådet fastställer varje år dels en total eko-

nomisk ram för högskolans verksamhet, dels en

garantinivå för finansieringen. Utgifter för verk-

samheten inom garantinivån fördelas mellan de

nordiska länderna efter samma proportioner som

gäller för den ordinarie nordiska budgeten. Efter

verksamhetsårets slut görs en slutlig avräkning i

förhållande till antalet utnyttjade studentplatser

under året.

Nordiska ministerrådets budget för år 2000

kommer att fastställas först i november 1999.

För år 2000 beräknas ett totalt anslag till NHV

om ca 38 miljoner kronor varav Sveriges andel

beräknas uppgå till ca 15,4 miljoner kronor.

Dessutom tillkommer en utgift om knappt

3 miljoner kronor som avser avräkning för år

1998. Medelsbehovet för år 2000 beräknas därför

uppgå till knappt 18,4 miljoner kronor.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

NHV spelar en viktig roll för det stora behov av

kvalificerad folkhälsovetenskaplig kompetens

som finns i de nordiska länderna. Sverige dispo-

nerar ca 40 procent av utbildningsplatserna vid

NHV. I Sverige är intresset för utbildningen

stort och av de svenskar som söker kan årligen

endast ca en tredjedel beredas plats.

Regeringen har genom ett särskilt beslut i

mars 1999 tagit i anspråk 400 000 kronor av det

ackumulerade anslagssparandet för NHV till an-

nat ändamål. Resterande anslagssparande får tas i

anspråk under år 2000.

Slutsatser

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 16 701 000 kronor anvisas under an-

slaget A7 Bidrag till Nordiska hälsovårdshög-

skolan för år 2000. För åren 2001 och 2002

beräknas anslaget till 17 032 000 respektive

17 393 000 kronor.

A8 Folkhälsoinstitutet

Tabell 4.13 Anslagsutvecklingen A8 Folkhälsoinstitutet

Tusental kronor

1998

Utfall

107 435

Anslags-

sparande

18 832

1999

Anslag

109 047

Utgifts-

prognos

120 000

2000

Förslag

110 999

2001

Beräknat

114 852

1

2002

Beräknat

117 029

2

1 Motsvarar 112 799 tkr i 2000 års prisnivå.

3 Motsvarar 112 799 tkr i 2000 års prisnivå.

Folkhälsoinstitutet (FHI) skall bidra till att

uppfylla målet för verksamhetsområdet genom

att med förebyggande insatser främja likvärdiga

förutsättningar för en god hälsa för hela befolk-

ningen. FHI är en nationell utvecklingsmyndig-

het vars uppgift är att förebygga sjukdom och

annan ohälsa och att främja en god hälsa för alla.

Institutet skall särskilt inrikta insatserna mot de

faktorer som påverkar hälsoutvecklingen hos de

grupper som är mest utsatta för hälsorisker.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Folkhälsoinstitutet har under år 1998 förstärkt

sin profil på analys- och utredningsområdet och

ökat intensiteten i sitt arbete med de internatio-

nella frågorna. Arbetet med att utveckla natio-

nella hälsopolitiska handlingsprogram med be-

toning på att minska social ojämlikhet i hälsa har

inletts på flera av institutets verksamhetsområ-

den. Under året har FHI bl.a. tagit fram hand-

lingsplaner när det gäller tobaks- och skadepre-

vention.

FHI har utvecklat arbetssättet att bedriva häl-

sofrämjande insatser utifrån ett arenaperspektiv.

Det hälsofrämjande arbetssättet innebär att för-

utsättningar ges för att förstärka de faktorer som

ökar människors möjligheter att bibehålla och

utveckla en god hälsa. FHI har bl.a. arbetat vida-

re med satsningen på hälsofrämjande skolor.

Myndighetens projekt om kvinnors hälsa utgår

bl.a. från hälso- och sjukvården som arbetsplats

för många kortutbildade kvinnor. Satsningar har

även inletts för att utveckla folkhälsoarbetet

bland äldre och invandrare.

För att få bättre genomslag för olika insatser

har arbetet i allt större utsträckning inriktats mot

specifika målgrupper. En stor och viktig insats

inom allergiområdet genomfördes under år 1999.

 Innemiljöåret 1999 är en omfattande informa-

tionskampanj som rör frågor om hälsoeffekter

till följd av exponering inomhus i icke-industri-

ella miljöer.

Vad gäller stödet till att utveckla folkhälso-

arbete på lokal och regional nivå har detta bl.a.

bestått i att bidra till att öka folkhälsokompeten-

sen hos strategiska aktörer och att stötta utveck-

lingen av lokala folkhälsoprogram. Strategiskt

stöd har bl.a. getts till bildandet av allergikom-

mittéer och allergianpassade kommuner. Allergi-

kommittéer finns nu i 105 av landets kommuner,

varav 30 är allergianpassade kommuner. FHI:s

insatser för att främja säkerhet och förebygga

Tabell 4.14 Bemyndiganden om ekonomiska förpliktelser

Tusental kronor

1998

utfall

1999

prognos

2000

beräknat

2001

beräknat

2002

beräknat

Utestående förpliktelser vid årets början

36 454

23 666

44 166

35 666

17 166

Nya förpliktelser

9 220

39 000

10 000

Infriade förpliktelser1

22 099

18 500

18 500

18 500

17 166

Utestående förpliktelser vid årets slut

23 666

44 166

35 666

17 166

Erhållen/föreslagen bemyndiganderam

108 000

108 000

108 000

1 Utgiftsutfall till följd av ingångna förpliktelser.

skador bygger på ett tvärsektoriellt engagemang

på lokal-, läns- och central nivå och en samver-

kan mellan myndigheter, vetenskapliga institu-

tioner, kommuner och landsting samt frivilligor-

ganisationer. Inom det lokala skadeförebyggande

arbetet utvecklas modellen En trygg och säker

kommun. I dag finns tio kommuner som aktivt

arbetar efter denna modell. Inom det förebyg-

gande hiv/aids-arbetet är ungdomar en viktig

målgrupp.

En ambition för FHI:s arbete är att försöka

förbättra skolans sex- och samlevnadsunder-

visning.

FHI:s internationella engagemang har ökat

inte minst till följd av deltagandet i EU:s olika

folkhälsoprogram.

Bemyndigande om ekonomiska förpliktelser

FHI finansierar varje år olika forsknings- och ut-

vecklingsprojekt inom folkhälsoområdet. För

flertalet av projekten upprättas fleråriga samar-

betsavtal med olika forskningsinstitutioner.

Detta innebär att FHI tar på sig ekonomiska för-

pliktelser för kommande budgetår. För att möj-

liggöra för FHI att ikläda sig sådana ekonomiska

förpliktelser föreslår regeringen att FHI ges ett

efter ändamålet anpassat bemyndigande. Det

föreslagna bemyndigandet under perioden

år 2000 2002 framgår av tabell ovan.

Slutsatser

FHI:s verksamhet utvecklas i enlighet med de

riktlinjer som redovisades i den fördjupade an-

slagsframställningen för åren 1997 1999. Rege-

ringen anser att institutet ytterligare bör sträva

efter att förstärka sin roll som kunskapscentrum

och metodutvecklare. I linje med detta ligger att

institutet skall stimulera och stötta andra aktörer

att bedriva ett aktivt folkhälsoarbete. I detta ar-

bete bör inte minst de frivilliga organisationernas

kompetens och engagemang tas tillvara. Ekono-

miskt stöd till de frivilliga organisationernas ar-

bete bör ges fortsatt hög prioritet. Vidare bör

FHI i högre grad utnyttja möjligheten att låta

fler av institutets aktiviteter utvärderas av extern

kompetens. Det är regeringens uppfattning att

FHI ytterligare bör sträva efter att fokusera in-

satserna på att minska skillnaderna i ohälsa mel-

lan olika grupper i samhället.

I propositionen Vissa alkoholfrågor, m.m.

(prop. 1998/99:134) som regeringen överläm-

nade till riksdagen i juni 1999 framhålls att en or-

ganisationskommitté skall se över FHI:s verk-

samhet. Utgångspunkten är att FHI skall om-

bildas till en myndighet med mer stabsliknande

uppgifter samt att myndigheten kan komma att

få utvidgade uppgifter inom alkohol- och

narkotikaområdet. Kommitténs uppdrag är att

mer i detalj tydliggöra mål och uppgifter samt

lämna förslag till organisation av den nya myn-

dighetens verksamhet. Den ombildade myndig-

heten beräknas kunna vara i funktion den 1 juli

2001. Vid anslagsberäkningen har en teknisk

justering gjorts av anslaget. Justeringen har

genomförts för att korrigera tidigare i anslaget

inlagd kompensation för premierna för avtals-

försäkringarna. Anslaget har tillförts

3 192 000 kronor. Vidare har 3 800 000 kronor

engångsvis överförts till Uo4, Rättsmedicinal-

verket.

Tabell 4.15 Beräkning av anslaget för år 2000

Tusental kronor

Anslag år 1999

109 047

Pris- och löneomräkning

2 560

Justering av premier

3 192

Omfördelning inom UO9

 3 800

Förslag år 2000

110 999

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 110 999 000 kronor anvisas under an-

slaget A8 Folkhälsoinstitutet för år 2000. För

åren 2001 och 2002 beräknas anslaget till

114 852 000 respektive 117 029 000 kronor. För

åren 2001 respektive 2002 har anslaget minskats

med 2 000 000 kronor på grund av finansiering

av åtgärder på handikappområdet.

A9 Smittskyddsinstitutet

Tabell 4.16 Anslagsutvecklingen A9 Smittskyddsinstitutet

Tusental kronor

1998

Utfall

125 611

Anslags-

sparande

2 325

1999

Anslag

108 750

Utgifts-

prognos

121 000

2000

Förslag

131 224

2001

Beräknat

133 309

1

2002

Beräknat

135 507

2

1 Motsvarar 131 224 tkr i 2000 års prisnivå.

2 Motsvarar 131 224 tkr i 2000 års prisnivå.

Smittskyddsinstitutet (SMI) skall bidra till att

uppfylla målen för utgiftsområdet genom att

medverka till att skyddet mot smittsamma sjuk-

domar upprätthålls och förstärks.

En jämförelse mellan budget och utfall för

budgetåret 1998 visar att SMI hade ett anslags-

överskridande på ca 27 miljoner kronor, varav ca

19 miljoner kronor var relaterade till flyttningen

av SMI:s verksamhet till Karolinska institutets

område (KI-området) under hösten 1998. Dessa

flyttkostnader bestod i huvudsak av ökade hyres-

och kapitalkostnader och direktinvesteringar.

Resterande överskridande på ca 8 miljoner

kronor avser kostnader i den löpande verksam-

heten. Tidigare års ackumulerade anslagsspa-

rande har utnyttjats för att täcka underskottet.

Anslagssparandet är en följd av att många tjäns-

ter var obesatta under SMI:s uppbyggnadsfas.

Vid utgången av år 1998 kvarstod ca 2,3 miljoner

kronor av det ackumulerade anslagssparandet.

Med anledning av verksamhetsöverskridan-

dena har SMI under åren 1998 och 1999 vidtagit

åtgärder för att minska kostnaderna i den löpan-

de verksamheten. Personalstyrkan har minskats

med tio personer, enheternas materialbudgetar

har minskats med 30 procent och vissa service-

funktioner har lagts ut på entreprenad. Åtgär-

derna får dock inte full effekt under år 1999. En-

ligt prognosen för år 1999 beräknas SMI få ett

underskott på ca 12 miljoner kronor. Med anled-

ning av det fortsatt befarade underskottet i verk-

samheten har SMI gjort en grundlig verksam-

hetsöversyn för att ge underlag till nödvändiga

prioriteringar i verksamheten utifrån kommande

års anslag.

Byggstarten för det nya huset för försöks-

djursverksamhet har försenats. Enligt nuvarande

planer beräknas byggandet av det nya djurhuset

kunna påbörjas under hösten 1999 och vara klart

för inflyttning hösten 2001. Förseningen beror

på att byggprojektet inrymmer svåra avvägningar

som skall samrådas med bl.a. de myndigheter

som utövar djurskyddstillsyn.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Uppställda mål för verksamheten år 1998 har

kunnat uppnås relativt väl och beslutade planer i

huvudsak kunnat följas, trots störningar, främst

på grund av flytten till nya lokaler samt nedskär-

ningar med anledning av SMI:s ekonomiska

situation.

Sverige har i dag ett gynnsamt läge i Europa

beträffande antibiotikaresistens. Den svenska

modellen för övervakning av antibiotikaresistens

och strategier för minskad och rationell an-

vändning av antibiotika har under året vunnit ge-

hör och uppskattning inom många EU-länder.

SMI deltar aktivt i detta arbete i referensgruppen

för antibiotikafrågor (RAF) och i det nationella

nätverket STRAMA.

Samarbetet och kontakterna inom smitt-

skyddsområdet har utvecklats såväl nationellt

som internationellt. SMI-dagarna, som främst

riktar sig till kliniska mikrobiologer, smitt-

skyddsläkare, infektionsläkare och laboratorie-

personal, blir alltmer uppmärksammade och har

blivit ett forum för smittskyddsfrågor. SMI har

ett väl fungerande kontaktnät och samarbete

med smittskyddsläkarna och smittskyddsorgani-

sationen. Detta styrks bl.a. av en utredning som

tagits fram av Statskontoret kring den nationella

smittskyddsorganisationen. Statskontorets ut-

redning visar att samarbetet i smittskyddsfrågor

fungerar väl. Enligt utredningen finns det

emellertid ett ökat behov av nationellt stöd.

Även SMI har gjort en verksamhetsanalys,

grundad bl.a. på samtal med den samlade profes-

sionen i landet inom smittskyddsområdet.

Analysen visar att myndigheten utför sina myn-

dighetsuppgifter väl men att det finns önskemål

om ytterligare insatser från SMI:s sida inom en

rad områden .

I ett samarbete mellan Socialstyrelsen, Försva-

rets forskningsanstalt (FOA), Statens veteri-

närmedicinska anstalt (SVA) och SMI pågår ut-

arbetande av ett program för beredskap mot

allvarlig smitta med utgångspunkt från bl.a.

SMI:s nya säkerhetslaboratorium med möjlig-

heter att hantera smittämnen som kräver högsta

säkerhetsnivå. SMI kommer genom det nya

säkerhetslaboratoriet att få en komplett diagnos-

tisk beredskap för allvarlig smitta.

Forskningsinsatser, bl.a. inom områden som

HIV, malaria och antibiotikaresistens, har väckt

internationell uppmärksamhet under året och

forskare vid SMI har nämnts bland de mest

framgångsrika i världen. Drygt hälften av forsk-

nings- och utvecklingsprojekten vid SMI finansi-

eras helt eller delvis med externa anslag.

Budget för avgiftsbelagd verksamhet

Tabell 4.17 Uppdragsverksamhet

Tusental kronor

Uppdragsverksamhet

Intäkter

1

Kostnader

Resultat

(Intäkt -kost-

nad)

Utfall 1998

15 852

18 079

 2 227

(varav tjänsteexport)

(15%)

Prognos 1999

16 000

19 500

 3 500

(varav tjänsteexport)

(16%)

Budget 2000

16 500

18 500

 2 000

(varav tjänsteexport)

(15%)

1. SMI bedriver uppdragsverksamhet dels inom speciell diagnostik, dels inom

djurhuset

(försöksdjursverksamhet). Försöksdjursverksamheten har både externa och interna

kunder. Inom parentes anges den procentuella andelen av de totala intäkterna som

kommer från SMI.

SMI bedriver uppdragsverksamhet inom för-

söksdjursverksamheten (djurhuset) och den spe-

ciella diagnostiken. Den speciella diagnostiken

skall finansieras med avgifter som ger full kost-

nadstäckning. För försöksdjursverksamheten har

SMI medgivits undantag från 5 § avgiftsför-

ordningen (1992:191). Inkomsterna disponeras

av SMI.

Försöksdjursverksamheten redovisade ett un-

derskott på ca 1,6 miljoner kronor för år 1998

och prognosen för år 1999 visar på ett under-

skott om ca 1,5 miljoner kronor. Underskotten

beror på ökade kostnader för drift och underhåll

av fastigheten och inköp av djur samtidigt som

omfattningen av verksamheten minskat och in-

täkterna är för låga. Eftersom det är svårt att höja

priserna nämnvärt och därmed uppnå full kost-

nadstäckning kan problemet med underskott i

denna verksamhet komma att kvarstå även fram-

över. I samband med övertagandet av driften av

djurhuset från Avvecklingsmyndigheten för

Statens bakteriologiska laboratorium (SBL-AV)

våren 1995 räknades dock myndighetens raman-

slag upp med 5 miljoner kronor. Medlen var bl.a.

avsedda att täcka vissa kostnader till följd av re-

noveringar av nuvarande djurhus. Dessa planer

har dock fått ändras eftersom de krav som ställs

på djurhållningen medför att ett nytt djurhus

måste byggas. Mot bakgrund av att det är svårt

att uppnå full kostnadstäckning inom denna

verksamhet har regeringen ansett att resurstill-

skottet bör ligga kvar på myndigheten för att

bl.a. täcka underskott samt andra extra ordinära

kostnader relaterade till djurhuset.

Målet full kostnadstäckning har inte kunnat

uppfyllas för uppdragsverksamheten inom den

speciella diagnostiken. Den speciella diagnosti-

ken redovisade ett underskott på ca

600 000 kronor år 1998 och prognosen för år

1999 pekar på ett underskott om ca 2 miljoner

kronor. Underskotten i verksamheten de senaste

åren beror bl.a. på ökade kostnader till följd av

ackreditering av verksamheten. Avgifterna har

dock höjts med 8 procent fr.o.m. den 1 maj år

1999.

Slutsatser

SMI flyttar enligt nuvarande planer in i den nya

säkerhetslaboratoriebyggnaden hösten år 2000

samt i det nya djurhuset hösten år 2001. Med

anledning av detta kommer SMI:s hyreskostna-

der att öka ytterligare de kommande två åren.

Regeringen anser att SMI:s anslag för år 2000 bör

höjas med 15 miljoner kronor för att klara ökade

hyreskostnader till följd av inflyttning i den nya

säkerhetslaboratoriebyggnaden samt ökade ka-

pitalkostnader till följd av investeringarna i de

allmänna lokalerna, i vilka myndigheten flyttade

in hösten år 1998, samt kommande investeringar

i djurhuset.

Myndigheten har också hemställt om an-

slagsmedel för fortsatt verksamhet när det gäller

övervakning av antibiotikaresistens i det natio-

nella nätverket STRAMA. Socialdepartementet

har erhållit en skrivelse från Socialstyrelsen och

Läkemedelsverket med förslag om att anvisa re-

surser ur de s.k. Dagmarmedlen till centralt

STRAMA-arbete. Frågan behandlas inom ramen

för överläggningarna mellan staten och Lands-

tingsförbundet om särskild ersättning till hälso-

och sjukvården gällande år 2000.

Vidare har myndigheten hemställt om an-

slagsmedel för smittskyddsarbete rörande vård-

relaterade infektioner och kretsloppsfrågor. Re-

geringen gör bedömningen att myndighetens

önskemål om ytterligare medel på dessa områden

inte kan tillgodoses.

Med anledning av att SMI under innevarande

år beräknas gå med ett underskott på grund av

oförutsedda kostnader och att hittills gjorda

neddragningar inte får full effekt förrän år 2000

har regeringen på tilläggsbudget för år 1999 före-

slagit att myndigheten skall tillföras

5 000 000 kronor från anslaget A12 Hälso- och

sjukvårdens ansvarsnämnd. Regeringen kommer

noga att följa den ekonomiska utvecklingen

inom myndigheten samt effekterna av de om-

prioriteringar som har gjorts och som ytterligare

kan komma att behöva göras under åren 1999

och 2000 för att klara verksamheten inom given

resursram. Regeringen avser att uppdra åt SMI

att redovisa vilka åtgärder som krävs för att få

myndighetens ekonomi i balans samt att redovisa

vilka konsekvenser åtgärderna får för verksam-

heten.

Vid anslagsberäkningen har en teknisk juste-

ring gjorts av anslaget. Justeringen har genom-

förts för att korrigera tidigare i anslaget inlagd

kompensation för premierna för avtalsförsäk-

ringarna. Anslaget har tillförts 6 075 000 kronor.

Tabell 4.18 Beräkning av anslaget för år 2000

Tusental kronor

Anslag år 1999

108 750

Pris- och löneomräkning

2 399

Justering för engångsförstärkning år 1999

 1 000

Ramförstärning VÅP år 1999

15 000

Justering av premier

6 075

Förslag år 2000

131 224

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 131 224 000 kronor anvisas under an-

slaget A9 Smittskyddsinstitutet för år 2000. För

åren 2001 och 2002 beräknas anslaget till

133 309 000 respektive 135 507 000 kronor.

A10 Institutet för psykosocial

medicin

Tabell 4.19 Anslagsutvecklingen A10 Institutet för psyko-

social medicin

Tusental kronor

1998

Utfall

11 305

Anslags-

sparande

50

1999

Anslag

11 100

Utgifts-

prognos

11 150

2000

Förslag

13 059

2001

Beräknat

13 260

1

2002

Beräknat

13 471

2

1 Motsvarar 13 059 tkr i 2000 års prisnivå.

2 Motsvarar 13 059 tkr i 2000 års prisnivå.

En jämförelse mellan anslag och utfall för bud-

getåret 1998 visar att utfallet översteg anslaget

med 453 000 kronor. Utgiftsprognosen för år

1999 beräknas till 11 150 000 kronor vilket inne-

bär att anslagssparandet, vid utgången av år 1998

uppgående till 49 000 kronor, förväntas vara

förbrukat vid utgången av år 1999.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Institutet för psykosocial medicin (IPM) skall

bidra till att uppfylla målen för utgiftsområdet

genom att särskilt uppmärksamma och bidra

med kunskap som minskar de psykosociala risk-

situationerna i samhället.

Myndighetens verksamhet utgörs av såväl

grundforskning som tillämpad forskning och är

inriktad på kunskaps- och informationssprid-

ning. Institutets verksamhet har särskilt kon-

centrerats på psykologiska och psykofysiologiska

långtidsmekanismer som orsaksbakgrund till

sambandet mellan hälsa och psykosocial

livsmiljö. Forskningen har inriktats på bak-

grundsfaktorer som psykosociala konsekvenser

till följd av arbetslöshet, internationalisering av

arbetslivet och nya fysiska riskfaktorer som kan

samverka med psykosociala när det gäller hälso-

effekter.

IPM:s verksamhet uppvisar en hög vetenskap-

lig kvalitet. Institutet anlitas flitigt som granskare

av artiklar i internationella vetenskapliga tid-

skrifter och som producent och rådgivare i annan

typ av kunskapsspridning. För år 1999 beräknas

de externa medlen för forskningsuppdrag uppgå

till 8 000 000 kronor vilket kan jämföras med

utfallet för år 1998 som var 8 521 000 kronor.

Av IPM:s årsredovisning för år 1998 framgår

att målen för IPM:s verksamhet i allt väsentligt

har kunnat infrias.

Budget för bidragsverksamhet

Tabell 4.20 Bidragsverksamhet

Tusental kronor

Bidragsverksamhet

Intäkter

Kostnader

Resultat

(Intäkt-

kostnad)

Utfall 1998

8 521

8 521

0

Prognos 1999

8 000

8 000

0

Prognos 2000

8 300

8 300

0

Regeringens bedömning med anledning av

revisionens iakttagelser

Riksrevisionsverket (RRV) bedömer att IPM:s

årsredovisning för verksamhetsåret 1998 i allt

väsentligt är rättvisande. RRV har dock i en sär-

skild revisionsrapport till IPM uttalat sig om

vissa brister i myndighetens ekonomiadministra

tiva rutiner och återrapportering i årsredovis

ningen. IPM har inlett ett arbete syftande till att

förstärka ekonomiadministration och myndig-

heten har i ESV:s värdering av de ekonomi-

administrativa rutinerna år 1998 givits värdet

fullt tillfredsställande. Regeringen anser dock att

arbetet med att förstärka ekonomisadministra-

tionen vid myndigheten bör prioriteras under år

2000.

Slutsatser

IPM har inkommit med en kompletterande an-

slagsframställan angående en ny verksamhet som

har bedrivits i projektform det senaste året, Barn

och trauma. Regeringen är inte beredd att anslå

ytterligare medel för verksamheten utan be-

dömer att denna får finansieras inom ramen för

beräknat anslag.

Vid anslagsberäkningen har en teknisk juste-

ring gjorts av anslaget. Justeringen har genom-

förts för att korrigera tidigare i anslaget inlagd

kompensation för premierna för avtalsförsäk-

ringarna. Anslaget har tillförts 1 416 000 kronor.

Tabell 4.21 Beräkning av anslaget för år 2000

Tusental kronor

Anslag år 1999

11 110

Pris- och löneomräkning

533

Justering av premier

1 416

Förslag år 2000

13 059

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 13 059 000 kronor anvisas under an-

slaget A10 Institutet för psykosocial medicin för

år 2000. För åren 2001 och 2002 beräknas

anslaget till 13 260 000 respektive

13 471 000 kronor.

A11 Statens beredning för

utvärdering av medicinsk

metodik

Tabell 4.22 Anslagsutveckling A11 Statens beredning för

utvärdering av medicinsk metodik

Tusental kronor

1998

Utfall

19 975

Anslags-

sparande

0

1999

Anslag

33 896

Utgifts-

prognos

33 896

2000

Förslag

35 662

2001

Beräknat

36 259

1

2002

Beräknat

36 892

2

1 Motsvarar 35 662 tkr i 2000 års prisnivå.

2 Motsvarar 35 662 tkr i 2000 års prisnivå.

Statens beredning för utvärdering av medicinsk

metodik (SBU) skall bidra till att uppfylla målen

för utgiftsområdet genom att verka för ett ratio-

nellt utnyttjande av givna resurser inom hälso-

och sjukvården genom att utvärdera och sprida

kunskap om befintlig och ny medicinsk metodik.

Beredningens arbete skall vara inriktat på utvär-

dering i vid mening och belysa de samlade medi-

cinska, ekonomiska, sociala och etiska konse-

kvenserna av såväl etablerade som nya metoder.

En jämförelse mellan anslag och utfall för år

1998 visar att hela anslagssparandet har förbru-

kats. Anslagskrediten har emellertid inte utnytt-

jats. Enligt utgiftsprognosen för år 1999 kommer

SBU under året att förbruka hela anslaget.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

I regel utgår SBU i sina utvärderingar från stora

folkhälsoproblem som har betydande sociala och

livskvalitetsmässiga aspekter för den enskilde

och omfattande ekonomiska implikationer för

samhället. Sammanlagt har SBU under år 1998

drivit 23 utvärderingsprojekt, exklusive de psy-

kiatriska projekten. Fyra stora psykiatriska ut-

värderingsprojekt pågår. Under året har fem

projekt avslutats.

Även under år 1998 har SBU prioriterat upp-

giften att på ett effektivare sätt sprida kunskap

om sitt arbete och utvärderingsresultat. Sam-

arbetet med olika regioner och landsting har ut-

vecklats vidare. I dag finns ett etablerat sam-

arbete med 14 landsting (13 st år 1997) och det

finns 24 SBU-informatörer som arbetar med att

sprida resultaten i SBU:s rapporter. Sammanlagt

har sex regionala konferenser anordnats. Till

dessa kommer de sammanlagt 120 informa-

tionsaktiviteter som SBU-informatörerna an-

ordnat i sina respektive landsting.

SBU har vidare fortsatt sitt arbete som sekre-

tariat för det internationella nätverket

INAHTA. SBU har också arbetat vidare med att

fördjupa samarbetet om utvärdering inom

Europa genom att ta initiativ till utveckling av ett

gemensamt nätverk inom EU. SBU har till-

sammans med myndigheter och institutioner

som arbetar med utvärdering i samtliga EU-

länder ansökt om finansiering från EU för att in-

rätta ett European Coordinating Center för me-

dicinsk värdering.

En sammanställning har gjorts av alla utvärde-

ringar som genomförts under åren 1990 1997.

Sammanställningen omfattar kännedom om

SBU och SBU-rapporter, attityder till medicinsk

utvärdering och till SBU:s verksamhet samt

praktisk nytta av SBU-rapporter (SBU:s genom-

slag i hälso- sjukvården, 1998). Den övergripande

bilden är att sjukvårdens företrädare anser att

SBU:s arbete och rapporter har ett högt värde,

men de anser samtidigt att strukturer och

metoder för att åstadkomma genomslag i

sjukvårdsarbetet ännu inte är fullt utvecklade.

Trots detta kan faktiska förändringar i praxis

spåras i flera oberoende utvärderingar. Exempel-

vis innebar SBU:s slutsatser i rapporten Måttligt

förhöjt blodtryck att den snabba ökningen av de

nya och dyrare läkemedlen avstannat och att de

äldre och mycket billigare preparaten behållit sin

andel av försäljningen. Detta trendbrott har inte

uppnåtts i andra länder, som exempelvis i Norge

eller i USA. Räknat på samtliga patienter med

måttligt förhöjt blodtryck i Sverige uppgår skill-

naden i kostnad mellan olika läkemedel till mer

än 400 miljoner kronor per år.

I samband med att rapporten Mätning av

bentäthet publicerades sjönk antalet nyinköpta

utrustningar för bentäthetsmätning dramatiskt. I

rapporten konstaterade SBU att det saknas

vetenskapligt underlag för att rekommendera

bentäthetsmätning av symtomfria individer.

Rutinmässiga undersökningar före planerade

operationer var tidigare vanligt förekommande i

Sverige. Den utvärdering som gjordes av SBU

visade på bristande vetenskapligt underlag för

nyttan av dessa för stora grupper av patienter. Ett

flertal utvärderingar har visat att rutinerna i stor

utsträckning har upphört och att kostnadsbespa-

ringarna till följd av detta uppgått till omkring

150 miljoner kronor per år.

SBU har en särskild utsedd gendersamordnare

och har utformat en genderplan för åren 1999

2001. Varje projektgrupp inom SBU har till upp-

gift att beakta genderaspekter vid genomgången

av den vetenskapliga litteraturen och att särskilt

framhålla kunskapsluckor som beror på att något

kön studerats otillräckligt. SBU har också redo-

visat en kompetensförsörjningsplan för åren

1999 2002 med ett antal mål för kompetens-

försörjningen.

SBU har under de senaste fyra åren byggt upp

program och kompetens dels för ökad och mer

effektiv spridning av resultaten av utvärderings-

arbetet, dels för utvärderingar inom psykiatrin.

Detta har möjliggjorts genom särskilda anslag.

Verksamhetens volym har därför legat på drygt

40 miljoner kronor de senaste åren. Vid utgången

av år 1998 har dock det särskilda anslaget för ut-

värderingar inom psykiatrin förbrukats.

Slutsatser

Den medicinsktekniska utvecklingen går allt

snabbare, vilket innebär att nya medicinska me-

toder introduceras i rask takt. Ett särskilt pro-

blem gäller svårigheterna att värdera nyttan av de

medicinska framstegen, i synnerhet i kombina-

tion med de starka förhoppningar som ofta är

knutna till nya medicinska teknologier. Här spe-

lar opinionsbildning via massmedia och olika in-

tressegrupper en stor roll. Detta leder inte sällan

till användning av ineffektiva teknologier eller

överutnyttjande av dokumenterat effektiva tek-

nologier. Mot denna bakgrund gör regeringen

bedömningen att behovet av SBU:s utvärde-

ringar även framöver kommer att vara stort ef-

tersom utvecklingen av nya medicinska metoder

i kombination med begränsade ekonomiska ra-

mar ställer sjukvården inför stora utmaningar

under de närmaste åren.

Regeringen anser att SBU arbetar på ett till-

fredsställande sätt för att uppnå målen för verk-

samheten. Inriktningen vad gäller verksamheten

bör ligga fast för år 2000. Regeringen fäster sär-

skild vikt vid de intensifierade ansträngningar

som myndigheten har gjort för att sprida resul-

taten av utvärderingarna och anser att detta bör

vara en prioriterad uppgift också för år 2000.

Vid anslagsberäkningen har en teknisk juste-

ring gjorts av anslaget. Justeringen har genom-

förts för att korrigera tidigare i anslaget inlagd

kompensation för premierna för avtalsförsäk-

ringarna. Anslaget har tillförts 1 783 000 kronor.

Tabell 4.23 Beräkning av anslaget för år 2000

Tusental kronor

Anslag år 1999

33 896

Pris- och löneomräkning

 17

Justering av premier

1 783

Förslag år 2000

35 662

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 35 662 000 kronor anvisas under an-

slaget A11 Statens beredning för utvärdering av

medicinsk metodik för år 2000. För åren 2001

och 2002 beräknas anslaget till 36 259 000 kronor

respektive 36 892 000 kronor.

A12 Hälso- och sjukvårdens

ansvarsnämnd

Tabell 4.24 Anslagsutvecklingen A12 Hälso- och

sjukvårdens ansvarsnämnd

Tusental kronor

1998

Utfall

21 071

Anslags-

sparande

10 026

1999

Anslag

22 421

Utgifts-

prognos

23 300

2000

Förslag

19 086

2001

Beräknat

23 438

1

2002

Beräknat

23 807

2

1 Motsvarar 23 086 tkr i 2000 års prisnivå.

2 Motsvarar 23 086 tkr i 2000 års prisnivå.

Hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnds (HSAN)

uppdrag är att aktivt medverka till att stärka pa-

tientsäkerheten inom hälso- och sjukvården in-

klusive tandvården.

HSAN skall, när någon anmäler, på ett rätts-

säkert och omsorgsfullt sätt pröva hur hälso- och

sjukvårdspersonalen har utövat sitt yrke. Genom

beslut om disciplinpåföljd eller återkallelse av le-

gitimation m.m. skall nämnden ge sin bedöm-

ning av vad som är godtagbart eller inte inom

hälso- och sjukvården och tandvården.

Av HSAN:s årsredovisning framgår att det

under budgetåret 1998 uppkommit ett anslags-

sparande om 1 800 000 kronor. Från tidigare

budgetår finns ett anslagssparande om samman-

lagt 8 200 000 kronor. Sammantaget uppgår så-

ledes det ackumulerade anslagssparandet till

10 026 000 kronor. Förklaringen till sparandet är

enligt ansvarsnämnden att antalet inkommande

ärenden inte har ökat i den utsträckning som ti-

digare beräknats. Antalet avgjorda ärenden är

också lägre än beräknat, liksom kostnaden per

ärende.

HSAN uppger i sitt budgetunderlag för åren

2000 2002 att avsevärda extra utgifter kan förut-

ses under budgetåret 1999 i samband med en

planerad flyttning till nya lokaler. Vidare kom-

mer kostnader att uppstå genom införande av

nya ärendehanterings- och ekonomisystem. De

kostnader som sträcker sig utöver det vanliga be-

räknas till 1 100 000 kronor. Under budgetåren

2000 2002 kan ansvarsnämnden inte förutse

några mer omfattande utgifter som förutsätter

att anslagssparandet tas i anspråk.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

HSAN:s årsredovisning för budgetåret 1998

visar att antalet inkomna ärenden har ökat. Ök-

ningen av antalet inkomna ärenden uppgår för år

1998 till 9 procent. Motsvarande procenttal för

åren 1996 och 1997 var 5 respektive 8. Antalet

avgjorda ärenden har också ökat, men understi-

ger något antalet inkomna ärenden. Antalet ba-

lanserade ärenden har ökat något, från 1 529 år

1997 till 1 643 år 1998. Av de balanserade ären-

dena var 76 (5 procent) äldre än 12 månader och

579 (35 procent) äldre än sex månader. Enligt

HSAN:s delårsrapport var antalet balanserade

ärenden den 30 juni 1999 1 585. Regeringen an-

ser att det uppnådda resultatet är godtagbart.

Målet att få ned handläggningstiderna för

ärenden till under sex månader har inte uppnåtts

under budgetåret 1998. Den genomsnittliga

handläggningstiden har emellertid förkortats

från 6,8 månader för budgetåret 1997 till 6,2

månader för 1998. Under perioden januari juni

1999 var enligt HSAN:s delårsrapport den

genomsnittliga handläggningstiden 5,9 månader.

Kostnaden per avgjort ärende var under

budgetåret 1998 ungefär densamma som år 1997.

HSAN har under år 1998 samverkat med

andra myndigheter och aktörer inom området,

främst Socialstyrelsen och landstingens patient-

nämnder. Nämndens beslut sänds regelmässigt

via e-post till ett antal intressenter. Information

har också lämnats genom besvarande av förfråg-

ningar från myndigheter, massmedier, forskare

och allmänhet per telefon och post samt vid per-

sonliga besök.

HSAN har i årsredovisningen för år 1998 pre-

senterat statistik med syftet att belysa ärende-

utvecklingen ur ett genderperspektiv. Nämnden

redogör bl.a. för den procentuella fördelningen

på ålder och kön hos såväl anmälande patienter

som anmäld hälso- och sjukvårdspersonal. Rege-

ringen anser det viktigt att myndigheten under

kommande år fortsätter det arbete som inletts

med att analysera verksamheten utifrån båda kö-

nens perspektiv.

Det har visat sig vara svårt att göra några till-

förlitliga prognoser för den framtida ärendeut-

vecklingen. HSAN påpekar i sitt budgetunderlag

för perioden 2000 2002 att nedskärningarna

inom hälso- och sjukvården och den debatt dessa

ger upphov till talar för att klagomålen ökar.

Ärendenas svårighetsgrad är mycket varierande.

Samtidigt som antalet bagatellartade ärenden

ökar, finns en viss tendens till att även mer krä-

vande ärenden, främst sådana som anmäls av

Socialstyrelsen, ökar.

Med stöd av förarbetena till lagen (1998:531)

om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens

område kan fler ärenden än hittills komma att

avgöras efter beslut av ordföranden ensam. Där-

med kan nämndsammanträdena komma att kon-

centreras på de mer komplicerade och om-

fattande ärendena. Detta bör kunna bidra till en

effektivisering av verksamheten utan att kvali-

tetskraven minskas.

Regeringens bedömning med anledning av

revisionens iakttagelser

Riksrevisionsverket (RRV) bedömer att

HSAN:s årsredovisning för verksamhetsåret

1998 i allt väsentligt är rättvisande. RRV har

dock i en särskild revisionsrapport till HSAN

uttalat sig om vissa brister i myndighetens eko-

nomiadministrativa rutiner och återrapportering

i årsredovisningen. HSAN har redovisat vilka åt-

gärder myndigheten avser att vidta för att

komma till rätta med de brister som påpekats av

RRV, bl.a. skall ett nytt ärendehanteringssystem

upphandlas.

Slutsatser

Myndighetens verksamhet bedrivs enligt rege-

ringens mening på ett sådant sätt att målen för

verksamheten har uppnåtts. Regeringen anser

inte att det finns anledning att ändra den nuva-

rande inriktningen på myndighetens verksamhet.

Den genomsnittliga handläggningstiden för

ärenden bör nedbringas till en tid av högst sex

månader under budgetåren 2000 2002.

Vid anslagsberäkningen har en teknisk juste-

ring gjorts av anslaget. Justeringen har genom-

förts för att korrigera tidigare i anslaget inlagd

kompensation för premierna för avtalsförsäk-

ringarna. Anslaget har tillförts 506 000 kronor.

Vidare har 4 000 000 kronor engångsvis överförts

till Rättsmedicinalverket, utgiftsområde 4 Rätts-

väsendet. I sammanhanget bör även noteras att

regeringen på tilläggsbudget för år 1999 före-

slagit att 5 000 000 kronor engångsvis överförs

från HSAN till Smittskyddsinstitutet.

Tabell 4.25 Beräkning av anslaget för år 2000

Tusental kronor

Anslag år 1999

22 421

Pris- och löneomräkning

159

Justering av premier

506

Omfördelning

 4 000

Förslag år 2000

19 086

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 19 086 000 kronor anvisas under

anslaget A12 Hälso- och sjukvårdens an-

svarsnämnd för år 2000. För åren 2001 och 2002

beräknas anslaget till 23 438 000 kronor

respektive 23 807 000 kronor.

A13 Ersättning till steriliserade i vissa

fall

Tabell 4.26 Anslagsutvecklingen A13 Ersättning till

steriliserade i vissa fall

Tusental kronor

1998

Utfall

Anslags-

sparande

1999

Anslag

75 000

1

Utgifts-

prognos

75 000

2000

Förslag

90 000

2001

Beräknat

15 000

2002

Beräknat

0

1 Varav 75 000 tkr på tilläggsbudget i samband med den ekonomiska

vårpropositionen

1999.

Riksdagen antog den 19 maj 1999 regeringens

proposition 1998/99:71 Ersättning av staten till

steriliserade i vissa fall. Enligt lagen (1999:332)

om ersättning till steriliserade i vissa fall som

trädde i kraft den 1 juli 1999 skall den som är

berättigad till ersättning enligt lagen få ett belopp

om 175 000 kronor. Ansökningstiden för ersätt-

ningsanspråk löper ut den 30 juni 2001. En ny

myndighet, Steriliseringsersättningsnämnden,

handlägger och beslutar i ersättningsfrågorna.

Med anledning av den nya lagen och inrättan-

det av Steriliseringsersättningsnämnden föreslog

regeringen i tilläggsbudget i 1999 års ekonomiska

vårproposition att medel skulle avsättas på

statsbudgeten under perioden 1999 2001 för er-

sättning till steriliserade.

Resultatbedömning

Resultatinformation

Osäkerheten om hur många personer som kan

komma att omfattas av ersättningen till sterilise-

rade är stor. Hittills har 1 170 ansökningar in-

lämnats till nämnden. Antalet personer som kan

komma att erhålla ersättning har tidigare upp-

skattats till omkring 1 000 personer. Detta inne-

bär att kostnaderna för utbetalda ersättningar

totalt kan beräknas uppgå till 175 miljoner

kronor. Utöver ersättningen till steriliserade till-

kommer vissa kostnader av administrativ karak-

tär. Häri ingår bl.a. kostnader för Steriliserings-

ersättningsnämnden samt för den handläggande

personalen. De administrativa kostnaderna be-

räknas totalt uppgå till ca 7,5 miljoner kronor.

Slutsatser

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 90 000 000 kronor anvisas under an-

slaget A13 Ersättning till steriliserade för år

2000. För år 2001 beräknas anslaget till

15 000 000 kronor.

A14 Personligt ombud

Tabell 4.27 Anslagsutvecklingen A14 Personligt ombud

Tusental kronor

2000

Förslag

45 000

2001

Beräknat

90 000

2002

Beräknat

90 000

Regeringens överväganden

Slutsatser

I samband med psykiatrireformen genomfördes

försöksverksamhet med förstärkt stöd till psy-

kiskt funktionshindrade (s.k. personligt ombud).

(se avsnitt 4.3.7 och 5.2.2) Socialstyrelsen har i

sin uppföljning av reformen konstaterat att för-

söksverksamheten fallit väl ut och rekommen-

derar att verksamheten görs tillgänglig för en

större målgrupp. Mot bakgrund härav anser rege-

ringen att verksamheten med personligt ombud

skall permanentas och göras landsomfattande.

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 45 000 000 kronor anvisas under an-

slaget A14 Personligt ombud för år 2000. För

åren 2001 och 2002 beräknas anslaget till

90 000 000 kronor vardera året. Regeringen avser

att återkomma med förslag om närmare utform-

ning i särskild proposition.

A15 Socialstyrelsen

Tabell 4.28 Anslagsutvecklingen A15 Socialstyrelsen

Tusental kronor

1998

Utfall

377 711

Anslags-

sparande

22 161

1999

Anslag

407 357

Utgifts-

prognos

429 518

2000

Förslag

429 102

2001

Beräknat

431 224

1

2002

Beräknat

438 734

2

1 Motsvarar 424 102 tkr i 2000 års prisnivå.

2 Motsvarar 424 102 tkr i 2000 års prisnivå.

De redovisade kostnaderna under anslaget för

år 1998 uppgick till 377 miljoner kronor. Då det

anvisade beloppet för år 1998 var 369 miljoner

kronor, innebär detta att anslaget överskreds

med 8 miljoner kronor. Det uppkomna

underskottet finansierades via anslagssparandet,

som vid utgången av år 1998 uppgick till

22 miljoner kronor. Socialstyrelsen har i del-

årsrapporten för första halvåret 1999 redovisat en

utgiftsprognos för helåret på 429,5 miljoner

kronor vilket innebär att hela anslagssparandet

beräknas tas i anspråk. Utgiftsökningen beror

bl.a. på att personalkostnaderna beräknas öka

jämfört med föregående år. Flyttkostnader sam-

manhängande med en genomförd flytt till mer

ändamålsenliga lokaler har också påverkat ut-

giftsnivån för år 1999. Socialstyrelsens totala om-

slutning uppgick under år 1998 till knappt

16 000 miljoner kronor. Omslutningen bestod

huvudsakligen av ett stort antal anslag inom

verksamhetsområdena Hälso- och sjukvård samt

Social omsorg.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Socialstyrelsen är nationell expert- och till-

synsmyndighet för socialtjänst, hälso- och sjuk-

vård, tandvård, stöd och service till funktions-

hindrade, hälsoskydd och smittskydd. Social-

styrelsens uppdrag är att verka för god hälsa,

social välfärd, omsorg och vård av hög kvalitet på

lika villkor för hela befolkningen. Socialstyrelsen

intar därmed en central roll över hela det social-

politiska fältet. Regeringens bedömning av

Socialstyrelsens verksamhet återfinns därför

huvudsakligen under respektive resultatbedöm-

ningsavsnitt inom verksamhetsområdena Hälso-

vård och sjukvård samt Social omsorg.

Socialstyrelsen har vidare ett övergripande ansvar

för beredskapsfunktionen inom sina bevak-

ningsområden, vilket finns närmare redogjort för

under utgiftsområde 6 Totalförsvar.

Socialstyrelsens övergripande uppdrag bröts i

regleringsbrevet för år 1998 ned i ett antal mål

fördelade på sex verksamhetsgrenar:

1. Tillsyn

2. Aktiv uppföljning

3. Nationell uppföljning och utvärdering

4. Utbildning och utveckling

5. Beredskap

6. Övriga huvuduppgifter

Till följd av en sådan verksamhetsbaserad indel-

ning för mål och redovisning tenderar produk-

tionsinriktade verksamhetsmål exempelvis antal

tillsynsinsatser, antal genomförda studier och

genomsnittlig handläggningstid, att hamna i

fokus. Fördelen är att sådana mål är relativt lätta

att formulera och mäta. Risken är dock att

effekterna av verksamheten, som är svårare att

påvisa, inte ägnas samma uppmärksamhet. I reg-

leringsbrevet för år 1999 ställs därför i stället

kravet att myndigheten skall redogöra för vad

som uppnåtts inom en rad områden. Förhopp-

ningen är att denna förändring leder till att

effekter av olika insatser på ett tydligare sätt skall

hamna i fokus för såväl myndighetens verksam-

het som återrapportering. Med utgångspunkt i

myndighetens årsredovisning för 1998 följer

dock regeringens bedömning av Socialstyrelsens

resultat indelningen i verksamhetsgrenar.

Tabell 4.29 Fördelning av totala förvaltningskostnaden på

verksamhetsområde

Verksamhetsgren

1997

1998

Tillsyn

20.5%

21.4%

Aktiv uppföljning

2.1%

1.7%

Nationell uppföljning och ut-

värdering

20.4%

18.0%

Beredskap

1

1

Utbildning och utveckling

25.3%

28.6%

Övriga huvuduppgifter

31.7%

30.3%

1 Förvaltningskostnader för området Beredskap är fördelade på övriga

verksamhets-

områden.

Tillsyn

Målet för tillsynsverksamheten är att säkerställa

patientsäkerhet samt bidra till förbättrad kvalitet

i hälso- och sjukvården. Verksamheten omfattar

även registrering och marknadskontroll av

medicintekniska produkter. Därutöver förväntas

Socialstyrelsen understödja länsstyrelserna som

har det primära ansvaret för tillsyn av social-

tjänsten samt även kommuner och landsting som

ansvarar för tillsynen inom hälsoskyddet. Inom

smittskyddet är målet att medverka till effektiva

förebyggande åtgärder.

Satsning på primär medicinsk tillsyn har fort-

satt och under år 1998 genomfördes en resurs-

och kompetensförstärkning för tillsyn av vård

och omsorg av äldre. Alla indikatorer tyder på att

kvaliteten i tillsynsarbetet är fortsatt god. Social-

styrelsens verksamhetstillsyn åtnjuter hög legi-

timitet hos vårdgivarna och bedöms ha stor kor-

rektiv liksom preventiv effekt.

Vad gäller tillsynen inom socialtjänstområdet

är Socialstyrelsen i huvudsak inriktad på att till-

sammans med länsstyrelserna utveckla metoder

och arbetsformer. Under året har arbete syftande

till att ta fram mål, mått och metoder för upp-

följning av tillsynen fortsatt. Dessutom har ar-

bete med att utveckla systematiska former för

Socialstyrelsens stöd för tillsynsarbetet påbörjats.

Resultaten av det gemensamt bedrivna utveck-

lingsarbetet förväntas kunna omsättas i den

praktiska tillsynsverksamheten med början

år 2000.

Inom ramen för tillsynsverksamheten faller

även Socialstyrelsens arbete med att bidra till

hälso- och sjukvårdens kvalitetsarbete samt ut-

veckling och tillämpning av kvalitetssystem.

Socialstyrelsen har bl.a. kunnat notera att vård-

givarna i allt större utsträckning tillämpar

systematisk avvikelsehantering, vilket bl.a. fått

till följd att vårdgivarna allt oftare, och på ett

tidigt stadium, korrigerar missförhållanden på

egen hand. Kännedomen om och tillämpningen

av Socialstyrelsens föreskrifter och allmänna råd

om kvalitetssystem i hälso- och sjukvården är

dock fortfarande bristfällig. Den relativt svaga

genomslagskraften för det stödjande kvalitets-

arbetet jämfört med verksamhetstillsynen under

år 1998 kan dels förklaras av att arbetet är lång-

siktigt syftande, dels av att myndigheten har en

kortare tradition och oklarare roll på området.

Registren över medicintekniska produkter,

tillverkare samt olycksrisker och olycksfall har

till följd av regleringsändringar expanderat

mycket kraftigt under år 1998.

Aktiv uppföljning

Syftet med Aktiv uppföljning har varit att följa

upp och granska ändamålsenligheten i de åtgär-

der som kommuner och landsting vidtar för att

tillgodose befolkningens behov av hälso- och

sjukvård samt socialtjänst. Speciellt intresse har

ägnats åt att dokumentera och analysera de hin-

der och möjligheter som finns för att huvud-

männen skall nå de nationella målen. Arbetet har

bedrivits så att huvudmännen, på basis av kon-

staterade förändrings- och utvecklingsbehov,

skulle kunna genomföra konkreta förbättringar.

Under år 1998 granskades tillståndet och utveck-

lingen i Västernorrlands län och Jämtlands län

med utgångspunkt i temat kommuners och lands-

tings långsiktiga anpassning till ändrade ekono-

miska förutsättningar. I och med detta har samt-

liga län granskats.

Till följd av resultatet av en extern utvärdering

av verksamhetsområdet och dess genomslag på

regional och lokal nivå kommer insatserna från

år 1999 i första hand att fokuseras på hälso- och

sjukvården. Översynen har också gällt arbets-

former och arbetet sker nu i nära samarbete med

den regionalt baserade tillsynen.

Nationell uppföljning och utvärdering

Socialstyrelsen tillhandahåller inom ramen för

verksamhetsgrenen Nationell uppföljning och

utvärdering Regeringskansliet, landsting, kom-

muner och allmänhet med analyser och rapporter

som belyser läget och utvecklingen inom hälso-

och sjukvård, smittskydd, hälsoskydd, folkhälsa,

välfärdsförhållanden och socialtjänst. En sam-

manfattade bedömning av situationen inom

hälso- och sjukvården finns i årsboken Sjuk-

vården i Sverige 1998. Under året har Social-

styrelsen även utkommit med rapporter där

effekterna av psykiatrireformen och föränd-

ringarna av äldrevården analyseras. Speciellt

intresse har också ägnats frågorna om vårdens

kvalitet och tillgänglighet, effekterna av patient-

avgifter för vårdefterfrågan samt etik inom vård

och omsorg.

Socialstyrelsen har även genomfört en rad

uppföljnings- och utvärderingsuppdrag med an-

ledning av förändringar på socialtjänstens om-

råde och då bl.a. fokuserat på att analysera resul-

tat, kostnadsutveckling, avgifter och pro-

duktivitet.

För att bättre tillgodose Regeringskansliets

ökade behov av självständiga ekonomiska be-

dömningar inom hälso- och sjukvårdsområdet

samt socialtjänsten har en förstärkning av myn-

dighetens ekonomiska kompetens inletts under

året.

Utbildning och utveckling

Socialstyrelsens uppdrag inom verksamhetsom-

rådet Utbildning och utveckling är att beskriva

kunskapsläget, sprida kunskap och verka för ett

kontinuerligt förnyelse- och utvecklingsarbete

inom myndighetens bevakningsområde. En

central del av arbetet inom hälso- och sjukvårds-

området är att ta fram state of the art-rapporter;

under år 1998 utkom ett tiotal rapporter som

spreds genom publikationer samt genom den

medicinska faktadatabasen MARS. Inom detta

område faller också Socialstyrelsens myndig-

hetsuppgifter avseende behörighet och före-

skrifter. För att bidra till utvecklingen inom

socialtjänsten har bl.a. insatser skett för att

stimulera kommunerna till uppbyggnad av lokala

FoU-verksamheter. Andra exempel är utveckling

av kvalitetsutvecklingsprogram och kunskaps-

sammanställningar. Kostnaderna för Utbildning

och utveckling har stigit under år 1998 beroende

på intensifierat arbete med metod- och kvalitets-

utveckling samt förberedelser inför införandet av

nya legitimationsgrupper jämte en ökad aktivitet

med föreskrifter och allmänna råd.

Övriga huvuduppgifter

Inom verksamhetsområdet Övriga uppgifter in-

går en rad sinsemellan olika verksamheter, bl.a.

arbete med beredskapsfrågor, drift och analys av

epidemiologiska register, handläggning av en rad

författningsstyrda ärenden, besvarande av remis-

ser samt internationellt arbete.

Socialstyrelsen fick den 25 juni 1998 rege-

ringens uppdrag att inom ansvarsområdet hälso-

och sjukvård följa anspassningarbetet, analysera

och bedöma eventuella risker för allvarliga stör-

ningar samt vid behov uppmärksamma ansvariga

på nödvändiga åtgärder för att säkerställa sam-

hällsfunktionen i samband med övergången till år

2000. Socialstyrelsen har vid två tillfällen, den

28 september 1998 och den 9 mars 1999, in-

kommit med lägesrapporter om år 2000-anpass-

ningen inom hälso- och sjukvården. Myndig-

heten bedömde vid dessa tillfällen att anpass-

ningarbetet kommit i gång inom de olika delarna

av hälso- och sjukvården men att vissa risker

kvarstod. Med anledning av Socialstyrelsens

beskrivning av läget uppdrog regeringen åt

Socialstyrelsen att fortsättningsvis följa anpass-

ningsarbetet inom hälso- och sjukvården med

fokus på patientsäkerheten.

Genderarbete och kompetensförsörjning

Under verksamhetsåren 1998 och 1999 har gen-

derarbetet vid myndigheten intensifierats. En

övergripande handlingsplan innhållande kon-

kreta mål och åtgärder för genderarbetet har

tagits fram och ett aktivt utvecklingsarbete i en-

lighet med denna bedrivs.

Med anledning av regeringens uppdrag har

Socialstyrelsen den 23 februari 1999 inkommit

med en rapport avseende myndighetens kompe-

tensförsörjning. Myndigheten konstaterar bl.a.

att könsfördelningen inom de flesta personalka-

tegorierna, undantaget assistentpersonalen, är

jämn, att genomsnittsåldern är något högre än

önskvärt samt att den externa rörligheten bör

öka.

Budget för avgiftsbelagd verksamhet

Tabell 4.30 Offentligrättslig verksamhet

Tusental kronor

Offentlig rätts-

lig verksamhet

Intäkter till

inkomsttitel

(Som inte får

disponeras)

Intäkter

som får

disponeras

Kostnader

Resultat

(intäkt -

kostnad)

Utfall 1998

6 465

0

7 000

 535

Prognos 1999

13 000

0

10 000

3 000

Budget 2000

7 000

0

8 000

-1 000

Intäkterna avser avgifter från utfärdande av legi-

timationer som sker inom Socialstyrelsens arbete

med behörighetsfrågor. Under år 1998 utfärda-

des legitimationer för 12 yrkesgrupper inom

hälso- och sjukvården. I enlighet med riksdagens

beslut med anledning av propositionen om yr-

kesverksamhet på hälso- och sjukvården område

(prop. 1997/98:109, bet. 1997/98:SoU22, rskr.

1997/98:290) har fyra nya yrkesgrupper; apote-

kare, arbetsterapeuter, receptarier samt sjukhus-

fysiker inom hälso- och sjukvården börjat att le-

gitimeras under år 1999.

Socialstyrelsen disponerar inte någon del av

intäkterna från legitimationshanteringen utan

dessa inlevereras i sin helhet till statsbudgetens

inkomstsida. Socialstyrelsen har aktualiserat

frågan om att få disponera intäkterna från legiti-

mationshanteringen. Efter beredning av frågan

gör regeringen bedömningen att det inte finns

skäl att överföra dispositionsrätten av berörda

avgiftsintäkter till Socialstyrelsen.

Tabell 4.31 Uppdragsverksamhet

Tusental kronor

Uppdragsverksamhet

Intäkter

Kostnader

Resultat

(Intäkt -kost-

nad)

Utfall 1998

15 169

24 679

-9 510

(varav tjänsteexport)

Prognos 1999

11 540

25 872

-14 332

(varav tjänsteexport)

Budget 2000

12 244

32 549

-20 305

(varav tjänsteexport)

Intäkterna består av avgifter för kontroll av me-

dicintekniska produkter, för material från EPC,

för data och statistikproduktion samt från för-

säljning av rapporter, skrifter m.m. Socialstyrel-

sen disponerar avgifterna i sin helhet.

Bemyndigande om ekonomiska förpliktelser

Socialstyrelsen disponerar 42 miljoner kronor

per år för att stimulera önskvärd utveckling inom

den kommunala socialtjänsten. En stor del av

dessa medel används till fleråriga utvecklings-

projekt i någon eller några kommuner. Därmed

uppstår ett behov för Socialstyrelsen att ta på sig

ekonomiska förpliktelser som sträcker sig över

flera budgetår. Regeringen föreslår att riksdagen

bemyndigar regeringen att för anslaget A15 So-

cialstyrelsen ikläda sig sådana förpliktelser. Det

föreslagna bemyndigandet under perioden år

2000 2002 framgår av tabell nedan.

Slutsatser

För år 2000 ligger de mål och den inriktning som

tidigare beslutats avseende Socialstyrelsens verk-

samhet fast. Detta innebär att Socialstyrelsen

även under år 2000 skall inrikta sin verksamhet

främst mot en förbättrad statlig tillsyn, mot

uppföljning och utvärdering samt mot stöd till

olika huvudmän i deras uppdrag att utveckla sin

verksamhet. Dessutom skall myndigheten ytter-

ligare stärka sina insatser för att få en bättre

spridning av resultaten av sin verksamhet.

Regeringens samlade bedömning är att Social-

styrelsens tillsynsarbete inom hälso- och sjuk-

vårdsområdet, hälsoskydd, smittskydd, det

medicintekniska området och socialtjänst-

området varit framgångsrikt och att myn-

digheten på ett tillfredsställande sätt arbetat med

målen för verksamheten. Regeringen anser att

tillsynsverksamheten även framgent bör vara ett

högt prioriterat område och det är viktigt att

omfattningen och kvaliteten på tillsynen upp-

rätthålls. Samtidigt är det viktigt att erfaren-

heterna från tillsynsarbetet systematiskt tas till-

vara och utgör grunden för ett förebyggande och

stödjande arbete för att förbättra kvalitet i vård

och omsorg. I linje med detta bör Socialstyrel-

sens arbete med att stödja huvudmännens ut-

veckling och tillämpning av ett systematiskt kva-

litetsarbete inom såväl hälso- och sjukvård som

socialtjänst stärkas.

Tabell 4.32 Bemyndiganden om ekonomiska förpliktelser

Miljoner kronor

1998

utfall

1999

prognos

2000

beräknat

2001

beräknat

2002

beräknat

Utestående förpliktelser vid årets början

3

15

25

Nya förpliktelser

3

20

20

20

Infriade förpliktelser1

8

10

15

Utestående förpliktelser vid årets slut

3

15

25

30

Erhållen/föreslagen bemyndiganderam

20

20

30

30

1 Utgiftsutfall till följd av ingångna förpliktelser.

Regeringen anser att Socialstyrelsen under

år 2000 bör spela en aktivare roll för att förbättra

tillgänglighet och kvalitet, samt prioritera insat-

ser för att stärka patientens ställning, i vård och

omsorg. Strategin bör även fortsättningsvis

framförallt vara att stimulera huvudmännens ar-

bete mot dessa mål. Socialstyrelsen skall även ta

fram och fastställa gemensamma och tydliga in-

dikationer för behandling, inom områden med

stora variationer i behandlingsindikation, för att

därigenom bl.a. underlätta jämförbarheten i

landstingens öppna redovisning av köer och

väntetider som skall komma till stånd under

år 2000. Socialstyrelsen skall också företa studier

och analyser av variationer mellan huvudmän av-

seende resurser, kostnadseffektivitet, resultat och

kvalitet inom vård och omsorg.

Det är angeläget att Socialstyrelsens arbete för

att säkra och stödja långsiktig kvalitetsutveckling

inom socialtjänsten intensifieras. Det finns ett

särskilt behov av att utveckla forskning och sys-

tematisk kunskapsinsamling inom social-

tjänstområdet. I detta arbete är det viktigt att

kommunernas lokala utvecklingsarbete upp-

märksammas. Regeringen avser att ge Socialsty-

relsen i uppdrag att initiera ett brett och samord-

nat arbete för att stödja en utveckling av

socialtjänstområdet i denna riktning.

Genomförandet av ett konsekvent barnper-

pektiv i det sociala arbetet skall vidareutvecklas.

Socialstyrelsen kommer också att ha en fortsatt

aktiv roll inom äldreområdet, bl.a. när det gäller

genomförandet av de åtgärder som beslutats

inom ramen för den nationella handlingsplanen

för äldrepolitiken.

Regeringen anser att den redan inledda sats-

ningen på en förstärkt ekonomisk kompetens

skall fullföljas för att myndigheten bättre skall

kunna stötta regeringen med självständiga eko-

nomiska bedömningar på hälso- och sjukvårdens

samt socialtjänstens område. Likaså bör

Socialstyrelsens kompetens på läkemedelsan-

vändningsområdet förstärkas för att ge stöd till

regeringen inklusive tillhandahålla fortlöpande

uppföljning av kostnaderna för läkemedel.

Regeringen har också för avsikt att ge Social-

styrelsen i uppdrag att göra en överblick av den

kliniska forskning som bedrivs i landet.

Socialstyrelsen disponerar även 13 miljoner

kronor anvisade under anslag A1 Sjukvårdsför-

måner m.m. för ekonomiskt stöd till kompe-

tenscenter för sällsynta medicinska och odonto-

logiska tillstånd. Av dessa medel skall 8 miljoner

kronor utbetalas till två befintliga kompetens-

center.

Resterande 5 miljoner kronor avsätts för att

bygga upp ett dentalt kunskapscentrum inom

Socialstyrelsen. Verksamheten vid detta får dock

byggas upp successivt eftersom 1 miljon kronor

årligen för åren 2000 och 2001 skall avsättas till

en utvärdering av verksamheten vid Metallbio-

logiskt Centrum i Uppsala.

Vid beräkning av anslaget för år 2000 har hän-

syn tagits till att Socialstyrelsen i enlighet med

Nationella handlingsplanen för äldrepolitiken

tillförts 5,8 miljoner kronor för att förstärka

tillsynen över vården av äldre och funktions-

hindrade. Vid anslagsberäkningen har en teknisk

justering gjorts av anslaget. Justeringen har

genomförts för att korrigera tidigare i anslaget

inlagd kompensation för premierna för avtalsför-

säkringarna. Anslaget har tillförts

20 421 000 kronor.

Tabell 4.33 Beräkning av anslaget för år 2000

Anslag år 1999

407 357

Pris- och löneomräkning

1 851

Justering av premier

20 421

Bottenbudgetering av lokalkostnader

 527

Förslag 2000

429 102

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 429 102 000 kronor anvisas under an-

slaget A15 Socialstyrelsen för år 2000. För åren

2001 och 2002 beräknas anslaget till 431 224 000

respektive 438 734 000 kronor. För åren 2001

respektive 2002 har anslaget minskats med

5 000 000 kronor på grund av finansiering av åt-

gärder på handikappområdet.

4.8 Övrig statlig verksamhet

Läkemedelsverket

Läkemedelsverket skall bidra till att uppfylla

målen för utgiftsområdet genom att se till att

läkemedel är säkra, effektiva och av god kvalitet

samt verka för att läkemedel används på ett

ändamålsenligt och kostnadseffektivt sätt.

Läkemedelsverket skall främja säkerheten och

kvaliteten för läkemedelsnära produkter.

Läkemedelsverket skall också medverka till att

läkemedelsförsörjningen utvecklas och blir kost-

nadseffektiv.

I detta arbete skall Läkemedelsverket dels ut-

göra en kontrollerande myndighet, dels arbeta

för rationell utveckling och användning av nya

och äldre läkemedel.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Läkemedelsverkets verksamhet domineras av ar-

bete inom ramen för EU:s system för godkän-

nande och uppföljning av läkemedel, den s.k.

centraliserade proceduren. Verket har varit fram-

gångsrikt i detta arbete såväl som i det nationella

arbetet med läkemedelskontrollen.

Läkemedelsverket har representerats på ord-

förandeposter i arbetsgrupper och i övrigt del-

tagit i sådana, ansvarat för utarbetande av rikt-

linjer och råd till industrin inom flera

ämnesområden samt deltagit med experter i EU-

kommissionens arbete och i internationella av-

talsförhandlingar. Produktionsmässigt har under

år 1998 avgörandena i den centrala proceduren

för godkännande ökat med 50 procent och i den

decentraliserade proceduren för ömsesidigt er-

kännande med 20 procent jämfört med år 1997.

Antalet godkända parallellimporterade läkemedel

har femdubblats under denna period.

Läkemedelsverket har också medverkat i 3 st

ärenden i proceduren för ömsesidigt erkännande

av naturläkemedel och vissa utvärtes läkemedel.

Även i övrigt har Läkemedelsverket svarat för

arbetsinsatser som visar verkets förmåga att

hantera de komplicerade europeiska arbetsfor-

merna.

Läkemedelsverket är representerat i samtliga

arbetsgrupper som är underställda de veten-

skapliga kommittéerna CPMP och CVMP.

Läkemedelsverket har gett arbetet i dessa

grupper hög prioritet för att kunna påverka

utvecklingen av normerna för dokumentation av

nya läkemedel.

I den centrala proceduren där Sverige har varit

rapportör eller medrapportör har de inom Euro-

peiska unionen etablerade effektiva handlägg-

ningstiderna (210 dagar) rörande ansökningar

om marknadsföringstillstånd hållits och i samt-

liga fall varit t.o.m. lägre än stipulerat.

I de fall där Sverige har varit referensland i den

ömsesidiga proceduren har handläggningstiderna

(90 dagar) hållits. För nationella ansökningar har

handläggningstiderna (210 dagar) inte kunnat

hållas beroende på ett oväntat stort antal ansök-

ningar under åren 1997 och början av 1998.

För ansökningar om klinisk prövning av

läkemedel har andelen primärhandläggningar

inom 6 veckor uppnåtts till 82 procent samt

kompletteringar bedömda inom 4 veckor till

73 procent. Målet inom sex veckor har ej till

fullo uppnåtts. Läkemedelsverket har förklarat

detta med att det förelegat ett ökat antal biverk-

ningsrapporteringar och behov av komplette-

ringar under utredningarna. Personalvakanser,

ombyggnation och arbete med IT-stödet har

krävt extra resurser. Läkemedelsverket gör be-

dömningen att med optimal bemanning och IT-

support kommer målet att kunna uppnås under

år 1999.

Läkemedelsverket har bedrivit ett aktivt arbete

med information om läkemedel, säkerhetsupp-

följning, åtgärder mot olaga läkemedelsförsälj-

ning, inspektionsverksamhet samt efterkontroll

och uppföljning av reklamationer. Ytterligare in-

satser för information och utbildning har även

genomförts som särskild uppdragsverksamhet.

Läkemedelsverket har också aktivt utövat

uppföljning av marknadsföring av naturläkeme-

del, inspekterat märkning av kosmetiska och hy-

gieniska produkter samt samarbetat med Tull-

verket och Polisen för att förebygga illegal

narkotikatillverkning.

Regeringen gör bedömningen att Läkeme-

delsverket i allt väsentligt har uppfyllt målen för

godkännandeverksamheten och efterkontroll

och information om läkemedel samt verksam-

heten avseende läkemedelsnära produkter.

Den vetenskapliga kvalitetssäkringen av god-

kännande- och efterkontrollärenden är väl ut-

vecklad. Systemet tar stora resurser i anspråk

vilket beror på de komplexa frågeställningarna,

stora ärendeflöden och korta handläggningstider.

Ett stort arbete har lagts ner på samarbetet

med Kanada och USA på inspektionssidan

genom att få de viktiga GMP-avtalen att fungera

och åstadkomma en samordning inom EU av in-

spektionerna.

Läkemedelsverket har i årsredovisningens

resultaträkning för budgetåret 1998 redovisat en

total omsättning på 185 209 000 kronor och ett

rörelseunderskott efter finansiella intäkter och

kostnader på 11 253 000 kronor.

Läkemedelsverket har angivit en beräknad

kostnadsbudget om 227 167 000 kronor för år

2000.

Läkemedelsverket hade ett ingående myndig-

hetskapital år 1999 på ca 22,2 miljoner kronor.

Dessa medel kommer att finansiera den under-

balanserade verksamheten tillsammans med be-

räknade intäkter. Verket gör bedömningen att

verksamheten kommer att gå med underskott

under hela år 1999 varför en avgiftshöjning

kommer att erfordras från år 2000. Detta kom-

mer att beaktas i det nya systemet för avgifts-

finansiering som avses gälla från år 2000 och för

vilket principerna redovisas i avsnitt 4.6 Förslag

till regeländringar.

Inom ramen för särskild uppdragsverksamhet

redovisas uppdrag från Landstingsförbundet som

avser producentobunden läkemedelsinformation.

Medel finns beviljade för år 1999 med 6 miljoner

kronor och Läkemedelsverket har utgått från

samma belopp för år 2000.

Budget för avgiftsbelagd verksamhet

Tabell 4.34 Offentligrättslig verksamhet

Tusental kronor

Offentligrättslig

verksamhet

Intäkter

som får

disponeras

Kostnader

Resultat

(intäkt -

kostnad)

Utfall 1998

174 318

 186 021

 11 703

Prognos 1999

181 160

 202 400

 21 240

Budget 20001

212 950

 213 027

 77

1 Budgeten bygger på nytt avgiftssystem fr.o.m. den 1 januari 2000 och prognos

per den

21 juni 1999.

Tabell 4.35 Uppdragsverksamhet

Tusental kronor

Uppdragsverksamhet

Intäkter

Kostnader

Resultat

(Intäkt -kost-

nad)

Utfall 1998

16 010

 15 560

450

(varav tjänsteexport)

Prognos 1999

14 100

 14 000

100

(varav tjänsteexport)

Budget 2000

14 100

 14 140

 40

(varav tjänsteexport)

Slutsatser

Regeringen bedömer att Läkemedelsverket ge-

nomfört sitt arbete så att de fastlagda målen i

huvudsak har uppfyllts. Regeringen anser att den

nuvarande inriktningen på Läkemedelsverkets

verksamhet bör kvarstå. Regeringens förslag till

principer för det nya systemet för avgiftsfinansi-

ering av läkemedelskontrollen redovisas i avsnitt

4.6 Förslag till regeländringar.

Apoteket AB

Apoteket AB är helägt av staten. Vid utgången av

år 1998 bestod koncernen av moderbolaget

Apoteket AB, de rörelsedrivande dotterbolagen

Apoteksbolaget Kemi och Miljö AB, IHE, In-

stitutet för Hälso- och sjukvårdsekonomi AB

samt intressebolagen Oy Tamro Abp, Fastighets

AB Högberga och Kårhuset Pharmen AB.

Apoteket AB:s uppgift är att tillgodose all-

mänhetens och sjukvårdens behov av läkemedel.

Apoteket skall dessutom svara för information,

rådgivning, utbildning och andra tjänster kring

läkemedel. Läkemedelsdistributionen sker

genom ca 900 apotek. Den slutna vårdens behov

av läkemedel tillgodoses av Apoteket AB via ett-

åriga entreprenadavtal med sjukvårdshuvud-

männen genom ca 100 särskilda sjukhusapotek,

ofta kombinerade sjukhus- och expeditions-

apotek med försäljning också till allmänheten. I

Apoteket AB:s distributionsservice ingår för-

utom apoteken även ca 1 000 apoteksombud.

Dessa är enskilda näringsidkare som mot provi-

sion förmedlar receptbelagda läkemedel eller

säljer vissa receptfria läkemedel från ett lager som

ägs av Apoteket AB. Ombudens huvuduppgift är

att tillgodose behovet av distribution av läkeme-

del företrädesvis i glesbygd.

Apoteket AB har ensamrätt på detaljhandeln

med läkemedel. De har därför en skyldighet att

tillhandahålla alla läkemedel, såväl receptbelagda

som receptfria, som är godkända för försäljning i

Sverige. Apoteket har dock inte ensamrätt på

sjukhusmarknaden och inte heller vad gäller

läkemedelsinformation. Vad gäller produkter för

egenvård, t.ex. schampo och hudkrämer, konkur-

rerar bolaget på en fri marknad.

Av den totala läkemedelskostnaden tillfaller

knappt 20 procent apoteksledet, vilket är den

lägsta andelen i Europa.

Apoteket omsatte under år 1998 23,4 miljar-

der kronor, en ökning med 8,3 procent jämfört

med föregående år. Försäljningen av läkemedel

mot recept ökade med 14,9 procent till 16,5 mil-

jarder kronor.

Tabell 4.36 Ekonomisk översikt

Miljoner kronor

1998

1997

1996

1995

1994

Omsättning

23 420

21 624

23 541

20 584

18 754

Resultat efter

finansiella

poster

341

1 126

1 175

576

512

Eget kapital

1 873

3 076

2 600

1 042

976

Utdelning

100

1 500

300

101

330

Räntabilitet på

eget kapital,%

13,6

-11,7

5,5

22,3

12,8

Antal anställda

9 147

9 447

9 550

9 590

9 550

Från 1980-talet fram till och med år 1996 har för-

säljningen ökat tämligen konstant. Den mins-

kade försäljningen år 1997 var en effekt av det

nya systemet med läkemedelsförmånen som

trädde i kraft den 1 januari 1997. Ändringen i

läkemedelsförmånen ledde bl.a. till en hamstring

av läkemedel under senare delen av 1996 vilket

medförde en minskad försäljning under första

halvåret 1997.

I enlighet med riksdagens beslut

(prop.1996/97:150, bet. 1996/97:FiU20) och

genom statens särskilda ägardirektiv inför ordi-

narie bolagsstämma i Apoteksbolaget AB (publ)

den 9 juni 1997 och inför ordinarie bolags-

stämma i Apoteket AB (publ) den 15 juni 1998

har uttryckts att bolaget måste vidta åtgärder för

att minska kostnaderna för verksamhetsåren

1998 och 1999 med sammanlagt 400 miljoner

kronor. Apoteket AB har i skrivelser till Social-

departementet i mars och april 1998 preliminärt

visat att besparingarna genomförts. Åtgärderna

skall slutligt redovisas av Apoteket AB senast

den 1 februari år 2000.

Staten har vid ordinarie bolagsstämma i Apo-

teket AB (publ) den 26 maj 1999 uttalat att

Apoteket AB skall sträva mot målet att uppnå ett

resultat som medger en vinstutdelning till bola-

gets ägare avseende verksamhetsåret 1999 på

omkring 100 miljoner kronor.

5 Social omsorg

5.1 Omfattning

Verksamhetsområdet omfattar samhällets insat-

ser för äldre och funktionshindrade, barn och

ungdomar samt socialt utsatta grupper. Området

innefattar även alkohol- och narkotikafrågor.

Den sociala omsorgen är i huvudsak ett kommu-

nalt ansvar. Verksamheterna regleras i flera olika

lagar bl.a. socialtjänstlagen (1980:620), hälso- och

sjukvårdslagen (1982:763) och lagen (1993:387)

om stöd och service till vissa funktionshindrade

(LSS). Viktiga verksamheter är äldre- och handi-

kappomsorgen, bistånd i form av socialbidrag,

vård av barn och unga samt vård av missbrukare

och åtgärder för andra utsatta grupper i samhäl-

let. Den statliga tillsynen över socialtjänsten ut-

övas av länsstyrelserna och Socialstyrelsen.

Statens stöd lämnas i huvudsak från utgifts-

område 25 Allmänna bidrag till kommuner. Till

verksamhetsområdet hör sju statliga myndig-

heter, Statens institut för särskilt utbildningsstöd

(Sisus), Handikappombudsmannen, Barnom-

budsmannen (BO), Statens nämnd för interna-

tionella adoptionsfrågor (NIA), Statens insti-

tutionsstyrelse (SiS), Alkoholinspektionen samt

Alkoholsortimentsnämnden. Under verksam-

hetsområdet redovisas bl.a. assistansersättning,

bilstöd, bidrag till vårdartjänst, stöd till kom-

munerna för att utveckla missbruks- och ung-

domsvården samt bidrag till organisationer på

det sociala området och till handikapp- och pen-

sionärsorganisationer.

5.2 Utgiftsutveckling

Tabell 5.1 Utgiftsutvecklingen

Miljoner kronor (löpande priser)

Utfall

1998

Anslag

1999

Utgifts-

prognos

1999

Förslag

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

Beräknat

anslag

2002

5 496

6 633

6 490

7 128

7 431

7 468

Verksamhetsutfall och ekonomiskt utfall

- Den statliga assistansersättningen som reg-

leras i lagen (1993:389) om assistansersätt-

ning har tillförts ökade resurser under

perioden 1994 till 1998.

- De utökade statsbidragen under åren 1997

och 1998 har förbättrat förutsättningarna

för att bibehålla och utveckla kvaliteten i

vården och omsorgen. Äldreomsorgen hål-

ler överlag god kvalitet men de brister som

tidigare uppmärksammats har ännu inte i

tillräcklig grad åtgärdats.

- De individuella stöden till funktionshind-

rade har stor betydelse för att underlätta ett

så självständigt liv som möjligt. Det finns

dock brister när det gäller attityder till och

bemötande av funktionshindrade, samt till-

gängligheten i samhällsmiljön som helhet.

- Socialbidragskostnaderna minskade med

8 procent under år 1998, huvudsakligen till

följd av den förbättrade arbetsmarknads-

situationen. Det finns dock inga tecken på

att det långvariga bidragsberoendet mins-

kar.

Förändringar

- Genomförandet av den av riksdagen beslu-

tade nationella handlingsplanen för äldre-

politiken har påbörjats. Regeringen har be-

slutat om medel till ett stort antal projekt

inom prioriterade områden.

- En parlamentarisk äldreberedning har till-

satts.

- Riksdagen har i mars 1999 godkänt rege-

ringens förslag till strategi för det fortsatta

arbetet med att förverkliga och genomföra

FN:s barnkonvention i Sverige.

- En parlamentarisk kommitté mot barn-

misshandel har tillsatts. En särskild utredare

har fått i uppdrag att göra en översyn av la-

gen (1990:52) med särskilda bestämmelser

om vård av unga (LVU) m.m.

- En parlamentarisk kommitté har tillsatts

som arbetar med frågor som rör hemlösa.

Kommittén skall bereda och till regeringen

föreslå projekt för att förbättra de hemlösas

situation. Projekten finansieras av särskilda

utvecklingsmedel.

Prioriteringar för år 2000

- Ett genderperspektiv skall ingå i all verk-

samhet. Förslag och verksamheter skall ana-

lyseras utifrån båda könens behov och för-

utsättningar i syfte att höja kvaliteten och

effektiviteten.

- Åtgärder skall vidtas i syfte att rätta till

bristerna i avgiftssystemet inom äldre- och

handikappomsorgen.

- Situationen för äldre med psykiska besvär

och psykisk sjukdom skall ägnas ökad upp-

märksamhet.

- Inom handikappområdet skall en nationell

handlingsplan presenteras där bl.a. de na-

tionella målen för handikappolitiken slås

fast och frågor om tillgänglighet, bemö-

tande och diskriminering tas upp.

- Barnperspektivet skall genomsyra allt be-

slutsfattande som rör barn. Arbetet med att

förverkliga barnkonventionen skall ha fort-

satt hög prioritet. Arbetet med att genom-

föra barnperspektivet inom socialtjänsten

skall vidareutvecklas. Samarbetet kring vissa

barnfrågor inom Östersjöstaternas råd

(CBSS) skall fortsätta.

- De utsatta barnens och ungdomarnas situa-

tion skall uppmärksammas.

- Åtgärder skall föreslås för att stärka klien-

tens ställning i socialtjänsten samt för att

minska det långvariga behovet av socialbi-

drag.

- Opinionsbildning och förebyggande åtgär-

der bland ungdomar skall även fortsätt-

ningsvis prioriteras i syfte att påverka atti-

tyder och förhållningssätt till alkohol och

narkotika.

5.3 Resultatbedömning

5.3.1 Äldre skall kunna leva ett aktivt liv

och ha inflytande i samhället och

över sin vardag, kunna åldras i

trygghet och med bibehållet

oberoende, bemötas med respekt

samt ha tillgång till god vård och

omsorg.

Kommunernas ansvar för äldreomsorgen och

äldrevården regleras huvudsakligen i social-

tjänstlagen (1980:620) och hälso- och sjukvårds-

lagen (1982:763).

Tillstånd och utveckling

År 1998 var drygt 1,5 miljoner invånare 65 år och

äldre, vilket motsvarar 17,4 procent av befolk-

ningen. Av dessa är 58 procent kvinnor. Antalet

äldre över 80 år uppgick samtidigt till knappt

433 000 vilket motsvarar 5 procent av befolk-

ningen. Av de äldre över 65 år var ca 132 000

födda utomlands.

En stor majoritet av de äldre klarar sig utan

vård och omsorg från samhället. De äldres behov

av sådana insatser är beroende dels av deras fy-

siska och psykiska hälsa och funktionsförmåga,

dels av faktorer i deras omgivning. Som exempel

på det sistnämnda kan nämnas förekomsten av

sociala nätverk och tillgången till informell om-

sorg, bostadens och närmiljöns utformning, till-

gången till offentlig och kommersiell service

samt den äldres ekonomiska situation. De äldres

hälsa och funktionsförmåga har kontinuerligt

förbättrats vilket bl.a. medför en successivt ökad

medellivslängd. År 1997 var medellivslängden

81,9 år för flickor och 76,8 år för pojkar.

Statistiken inom äldreomsorgen och äldrevår-

den är fr.o.m. år 1998 förändrad jämfört med ti-

digare år. Resultatet för år 1998 har ännu inte re-

dovisats.

År 1997 hade ca 130 000 personer (8,4 per 100

inv.) i åldersgruppen 65 år och äldre hemtjänst i

ordinärt boende. Knappt 70 procent av dessa var

kvinnor. I särskilt boende inklusive landstingens

långvård/geriatrik erhöll samma år 133 500 per-

soner (8,7 per 100 inv.) vård och omsorg. Ande-

len kvinnor var också här knappt 70 procent.

Andelen ålderspensionärer med vård och hjälp

har under den senaste femårsperioden minskat

från 18 till 17 per 100 invånare. Andelen med

service i ordinärt boende har minskat från 9,7 till

8,4 per 100 invånare medan andelen med vård

och omsorg i särskilt boende har ökat från 8,4 till

8,7 per 100 invånare.

Huvuddelen av äldreomsorgen och äldrevår-

den drivs i kommunal regi. Av de särskilda bo-

endeformerna för äldre drivs knappt 10 procent

av de permanenta bostäderna av privata ent-

reprenörer. Variationerna mellan kommunerna

är stora.

Socialstyrelsen har regeringens uppdrag att

följa utvecklingen inom äldreområdet från år

1997 till år 2000. Av Socialstyrelsens rapport av-

seende år 1998 framgår att utvecklingen inom

äldreomsorgen under detta år i allt väsentligt

följer den trend som präglat hela 1990-talet. Det

innebär en utveckling mot en alltmer restriktiv

hjälptilldelning där hjälpen koncentreras till de

mest behövande. Socialstyrelsen konstaterar

också att kommunernas ekonomi i allt högre ut-

sträckning påverkar innehållet i och omfatt-

ningen av den hjälp som erbjuds den enskilde.

Allt mindre hänsyn tas till de äldres faktiska be-

hov av vård och omsorg. En ökad andel

vårduppgifter förs därmed över på anhöriga och

andra närstående. Socialstyrelsen redovisar ett

antal områden där det finns system- och/eller

kvalitetsbrister i äldreomsorgen. Det gäller bl.a.

omhändertagandet av personer i livets slutskede,

läkarnas insatser inom äldreomsorgen, äldres av-

gifter för vård och boende samt brukarnas infly-

tande. Vissa grupper får inte den uppmärksamhet

de är i behov av. Detta gäller bl.a. äldre med

psykiska besvär, reumatiska sjukdomar eller

tandsjukdomar.

I utvärderingen av 1995 års psykiatrireform

framgår att äldre med psykiska besvär och psy-

kisk sjukdom är en målgrupp som nästan glömts

bort. Socialstyrelsen, som har gjort utvärde-

ringen, anser att denna grupp omkring 20 pro-

cent av de äldre samt deras anhöriga behöver

mer uppmärksamhet i framtiden.

De viktigaste statliga insatserna

Riksdagen beslutade i december 1998 att

2 miljarder kronor skall tillföras kommuner och

landsting fr.o.m. år 2001 för utveckling av kvali-

teten i vård, skola och omsorg (prop. 1998/99:1,

bet. 1998/99SoU1, rskr. 1998/99:104). Därut-

över beslutade riksdagen i juni 1999 att ytter-

ligare 2 miljarder kronor skall tillföras kommun-

sektorn fr.o.m. år 2001 för samma ändamål

(prop. 1998/99:100, bet. 1998/99:FiU20, rskr.

1998/99:110). I förhållande till 1996 års nivå in-

nebär hittills beslutade och aviserade tillskott

t.o.m. år 2002 en höjning av statsbidragen till

kommuner och landsting med 25 miljarder kro-

nor.

I juni 1998 antog riksdagen regeringens pro-

position Nationell handlingsplan för äldrepoliti-

ken (prop. 1997/98:113). Riksdagsbeslutet inne-

bär bl.a. nya nationella mål för äldrepolitiken

samt vissa ändringar och tillägg i socialtjänstlagen

(SoL). Riksdagen tog samtidigt ett inriktnings-

beslut om att 300 miljoner kronor årligen skall

fördelas under perioden 1999 2001 för att stödja

och påskynda kvalitetsutvecklingen inom äldre-

området. Riksdagen har i samband med behand-

lingen av budgetpropositionen för år 1999 be-

slutat anslå medel i enlighet med detta beslut

(prop. 1998/99:1, bet. 1998/99:SoU1, rskr.

1998/99:104).

Utredningar och kommittéer

Regeringen tillsatte i juni 1998 en kommission

för att underlätta rekryteringen av personal till

vård- och omsorgssektorn. Kommissionen redo-

visade den 31 juli 1999 resultatet av sitt arbete.

Av kommissionens slutrapport Den ljusnande

framtid är vård (Ds 1999:44) framgår att kom-

muner och landsting har stora rekryteringsbehov

under de närmaste tio åren, särskilt vad beträffar

omvårdnadspersonal och sjuksköterskor. Kom-

missionen föreslår också ett antal åtgärder som

skall motverka den kommande bristsituationen

och öka intresset för vårdutbildningar samt

läkarutbildningen.

I juni 1998 tillsattes inom Socialdepartementet

en arbetsgrupp för kartläggning av personalför-

sörjning och utbildningsbehov inom äldreom-

sorgen. Resultatet av arbetsgruppens arbete

kommer att redovisas under hösten 1999.

Regeringen beslutade i december 1998 att till-

kalla en parlamentarisk beredning med uppdrag

att skapa förutsättningar för en långsiktig ut-

veckling av äldrepolitiken. Beredningen skall re-

dovisa resultatet av sitt arbete senast den 1 maj år

2003.

I mars 1999 avlämnade Boende- och avgifts-

utredningen inom äldre- och handikappområdet

sitt slutbetänkande Bo tryggt betala rätt (SOU

1999:33). Kommittén har haft i uppdrag att

analysera olika aspekter av socialtjänstlagens

begrepp särskild boendeform och vissa avgifts-

frågor inom vård och omsorg. Kommittén före-

slår bl.a. en modell för reglering av förbehålls-

beloppets nivå och innehåll, riktlinjer för

beräkning av inkomster samt ett tak för den

högsta avgift som får debiteras för vård och

omsorg. Förslaget har remissbehandlats. Rege-

ringen avser att återkomma i frågan under år

2000.

Regeringen beslutade i maj 1999 att tillkalla en

särskild utredare (dir. 1999:42) med uppgift att

beskriva och analysera de problem som idag

finns vid samverkan mellan landstingens hälso-

och sjukvård och kommunernas vård och om-

sorg på sådana områden där behov och intresse

av att samarbeta finns. Utredaren skall lämna

förslag till lösningar som förbättrar möjlighe-

terna till samverkan mellan kommuner och

landsting på dessa områden. Utredaren skall re-

dovisa sitt uppdrag till regeringen senast den 30

september år 2000.

Effekter av de statliga insatserna

Utökade statsbidrag till kommunerna

De utvärderingar som har genomförts om hur de

utökade statsbidragen har använts visar att

kommuner och landsting följer de mål riksdagen

och regeringen har haft för resursförstärkningen,

dvs. att förbättra förutsättningarna för att bibe-

hålla och utveckla kvaliteten inom vård, skola

och omsorg. Minskningen av personal inom äld-

reomsorgen har i det närmaste upphört och

fr.o.m. år 1998 visar tillgänglig personalstatistik

från Svenska Kommunförbundet att antalet an-

ställda åter börjar öka. Statistiken visar också att

antalet personer med mer kvalificerad utbildning

inom äldreomsorgen och äldrevården ökar.

Ändringar i socialtjänstlagen

Riksdagen beslutade i juni 1997 om vissa änd-

ringar i socialtjänstlagen SoL (prop.

1996/97:124, bet. 1996/97:SoU18, rskr.

1996/97:264). Beslutet innebär bl.a. att en ny be-

stämmelse om kvalitet inom socialtjänsten har

införts genom tillkomsten av 7 a § SoL. Med an-

ledning av den nya bestämmelsen har Socialsty-

relsen i augusti 1998 givit ut allmänna råd om

kvalitetssystem inom omsorgerna om äldre och

funktionshindrade (SOSFS 1998:8).

Av länsstyrelsernas årsrapporter för år 1998

framgår bl.a. att många kommuner arbetar med

att utveckla och förbättra kvaliteten i äldreom-

sorgen. Ett mer systematiskt kvalitetsarbete har

utförts bl.a. när det gäller att utveckla rutiner för

att stärka den enskildes rättssäkerhet samt i ar-

betet med att förbättra informationsöverföring

mellan personal.

Riksdagens beslut om ändringar i socialtjänst-

lagen innebär också att äldre, allvarligt sjuka och

personer med funktionshinder som har varaktiga

och omfattande vård- och omsorgsbehov skall

ges möjlighet att söka bistånd i annan kommun i

form av hjälp i hemmet eller särskilt boende (6 h

§ SoL). Deras ansökan ska behandlas som om de

redan bodde där. Av Socialstyrelsens uppföljning

framgår bl.a. att antalet ansökningar om flyttning

till annan kommun har ökat. Även andelen

bifallda ansökningar ökade. Trots detta har an-

delen personer som erhållit plats inte förändrats

nämnvärt. Problemet är att det i många kommu-

ner finns en brist på platser vilket gör att vänte-

tiden för att efter beslut erhålla plats i många fall

blir långa. Därtill skall läggas den väntetid som

ofta föreligger innan beslut fattas.

Uppföljningen av den nya bestämmelsen i so-

cialtjänstlagen om socialnämndens ansvar att un-

derlätta för den som vårdar en närstående lång-

varigt sjuk, äldre eller funktionshindrad (5 §

SoL) visar att nästan två tredjedelar av kommu-

nerna säger sig ha tagit särskilda initiativ med ut-

gångspunkt från tillägget i 5 § SoL. De stödfor-

mer som enligt Socialstyrelsen utvecklats mest

till följd av den nya bestämmelsen är avlösning,

stöd till anhöriga till personer med demenssjuk-

dom samt information/utbildning.

Riksdagen har också beslutat om en precise-

ring av de biståndsinsatser som kan överklagas

hos allmän förvaltningsdomstol. Biståndsbeslut

ifråga om hjälp i hemmet samt särskilt boende

för service och omvårdnad för äldre (6 f § SoL)

kan fr.o.m. den 1 januari 1998 överklagas hos

allmän förvaltningsdomstol medan beslut om bi-

stånd i annan form (6 g § SoL) endast kan över-

klagas genom laglighetsprövning. Socialstyrel-

sens uppföljning av vilken effekt lagändringen

fått på beslut om dagvårdsinsatser visar att två av

tre kommuner räknar beslut om dagvård som bi-

stånd enligt 6 g §. Anledningen till den varierade

tillämpningen är enligt Socialstyrelsen att kom-

munerna tolkar begreppet hjälp i hemmet i

6 f § olika. Regeringen avser att senare

återkomma i frågan i samband med behandlingen

av socialtjänstutredningens förslag.

Den nationella handlingsplanen

Socialstyrelsens uppföljning visar att så gott som

samtliga kommuner känner till innehållet i pla-

nen. Något mer än varannan kommun har hun-

nit vidtaga åtgärder med anledning av planen och

ytterligare en fjärdedel planerar sådana. Åtgärder

inom områdena anhörigstöd, fortbildning av ar-

betsledande personal samt uppsökande verksam-

het har haft störst genomslagskraft.

Regeringen har i enlighet med riksdagens be-

slut med anledning av den nationella handlings-

planen samt budgetpropositionen för år 1999

fattat beslut om fördelning av 37 miljoner kro-

nor under åren 1999 2001 för uppbyggnad och

utveckling av 15 regionala forsknings- och ut-

vecklingscentra inom äldreområdet. Centrum-

bildningarna skall medverka till en lokalt förank-

rad och praktiknära kunskapsutveckling inom

både äldreomsorg och äldresjukvård. Under det

första halvåret 1999 har regeringen också beslutat

om fördelning av ett 70-tal projektbidrag till

verksamheter över hela landet som syftar till ut-

veckling och nytänkande inom äldreomsorgen.

Inom ramen för handlingsplanens åtgärd ut-

veckling av anhörigstöd har ett trettiotal kom-

muner under det första halvåret år 1999 tagit

fram en handlingsplan som berättigar till statligt

projektbidrag. De flesta kommuner anger i sina

planer att de avser satsa på utbyggnad av kort-

tidsplatser, möjligheter till avlösning samt stöd-

grupper. Många kommuner planerar också upp-

sökande verksamheter för att hitta dolda

anhöriginsatser. Arbetet med att utveckla hand-

lingsplanerna har skett i nära samarbete med fri-

villigorganisationer och organisationer för an-

höriga. Socialstyrelsen svarar för nationell

uppföljning och utvärdering av verksamheterna.

När det gäller handlingsplanens åtgärd fort-

bildning av arbetsledande personal inom äldre-

omsorgen hade den 1 juni 1999 knappt 38 miljo-

ner kronor av för året anslagna 80 miljoner

kronor utbetalats till totalt 164 kommuner.

Socialstyrelsens uppföljning visar att det i de

flesta län fortfarande pågår planering av insatser-

na med målsättningen att utbildningarna skall

kunna påbörjas under hösten 1999.

Socialstyrelsen har på regeringens uppdrag

administrerat och bedömt ansökningar om för-

söksverksamheter med uppsökande verksamhet

bland äldre. Syftet med verksamheterna är att

bygga upp kunskaper inom kommunernas äldre-

omsorg, hemsjukvården och inom primärvården

om hur man förebygger ohälsa och vårdbehov

bland äldre. Under våren 1999 har sammanlagt

105 ansökningar behandlats. Av dessa har rege-

ringen beslutat bevilja bidrag till 21 projekt till

ett sammanlagt belopp om ca 35 miljoner

kronor.

Såväl den centrala som regionala tillsynen

inom äldreområdet har förstärkts. Socialstyrelsen

har bl.a. utökat bemanningen av geriatriker och

sjuksköterskor med geriatrisk kompetens. Myn-

digheten har därmed kunnat ägna ökad upp-

märksamhet åt hälso- och sjukvård inom de sär-

skilda boendeformerna.

I samband med den nationella handlingspla-

nen för äldrepolitiken anslogs ett stimulans-

bidrag om sammanlagt 380 miljoner kronor un-

der budgetåren 1998 och 1999 för äldrebostäder,

dvs. ny- och ombyggnad av bostäder i sådana

särskilda boendeformer som avses i 20 § SoL. Bi-

draget handläggs av Boverket och länsstyrelser-

na. Per den 30 juni 1999 hade drygt 320

ansökningar avseende ny- och ombyggnad av

drygt 5 500 lägenheter inkommit till länsstyrel-

serna. Av dessa har 147 ansökningar gällande ca

4 800 lägenheter beviljats. Drygt 3 000 lägenheter

avser ombyggnad och knappt 1 800 nybyggnad.

Preliminära uppgifter tyder på att den nya be-

stämmelsen i SoL om skärpt anmälningsplikt för

personal avseende missförhållanden inom äldre-

omsorgen och omsorgerna om funktionshind-

rade (71 a §) upplevs som svårtolkad av dem som

skall tillämpa bestämmelsen. Enligt Socialstyrel-

sen består svårigheterna bl.a. i att bedöma vad

som är att betrakta som ett missförhållande inom

vård och omsorg. Socialstyrelsen avser att under

hösten 1999 påbörja arbetet med att utveckla

allmänna råd och/eller föreskrifter om tillämp-

ningen av bestämmelsen.

Regeringens slutsatser

Under de senaste två åren har regeringen vidtagit

ett flertal åtgärder för att skapa bättre förutsätt-

ningar för kommuner och landsting att komma

tillrätta med problem och brister inom äldreom-

sorgen och äldrevården. Effekterna av dessa åt-

gärder kan ännu inte fullt ut följas upp och ut-

värderas, men den information som regeringen

hittills erhållit från Socialstyrelsen och länsstyrel-

serna visar att det finns ett stort intresse i

kommuner och landsting att snabbt genomföra

beslutade åtgärder i den egna verksamheten.

Den viktigaste åtgärden är förstärkningarna av

landstingens och kommunernas finanser genom

de successiva höjningarna av statsbidragen till

kommunsektorn. Uppföljning av den kommu-

nala ekonomin visar att kommuner och landsting

som ett resultat av resursförstärkningarna har

prioriterat verksamheter inom vård och omsorg

samt skolan framför andra verksamheter, vilket

är i enlighet med riksdagens intentioner. Sam-

tidigt kan dock konstateras att de ekonomiska

förutsättningarna i kommuner och landsting

fortfarande ser olika ut vilket gör att effekterna i

kommunerna varierar.

Nyligen genomförda uppföljningar av de år

1997 beslutade lagändringarna i socialtjänstlagen

visar att lagstiftningen så här långt i huvudsak

fungerar i enlighet med regeringens och

riksdagens intentioner. Positivt är bl.a. att kvali-

tetsmedvetandet och utvecklingen av kvalitets-

indikatorer och system för uppföljning och

utvärdering av verksamheten nu förefaller ha fått

bra genomslagskraft i många kommuner. Det är

emellertid angeläget att Socialstyrelsen fortsätter

att uppmuntra och understödja de kommuner

som ännu inte kommit så långt i detta arbete.

Kommunerna har snabbt hörsammat den nya be-

stämmelsen om anhörigstöd, även om inte alla

har lyckats hitta nya och samtidigt väl funge-

rande former för stödet. Regeringen bedömer att

det nya stimulansbidraget inom området som

riksdagen beslutade år 1998 kommer att ge

kommunerna ökade förutsättningar att utveckla

såväl nya som befintliga och beprövade stöd-

former.

Regeringen anser att det är otillfredsställande

att väntetiderna för att erhålla beslut om flytt-

ning till annan kommun i många fall är långa.

Motsvarande gäller väntetiderna för att efter bi-

fallsbeslutet erhålla den beviljade tjänsten. Det

huvudsakliga problemet är här att det i många

kommuner finns en brist på platser i de särskilda

boendeformerna, ett problem som den nya flytt-

bestämmelsen inte kan lösa. Regeringen avser att

noga följa utvecklingen inom området och senare

återkomma till riksdagen med bedömningar,

slutsatser och eventuella förslag till åtgärder med

anledning av den förändrade lagstiftningens

effekter.

Regeringen gör bedömningen att stimulans-

bidraget för äldrebostäder kommer att bidra till

en betydande standardhöjning inom befintliga

boenden samt nya bostäder av hög kvalitet.

Både Socialstyrelsen och länsstyrelserna har

efter beslutade resursförstärkningar kunnat in-

tensifiera sina insatser inom tillsynsverksamhe-

ten. Socialstyrelsen redovisar bl.a. resultat från

genomförda tillsynsinsatser inom de särskilda

boendet. Det samlade omdömet med utgångs-

punkt från insamlade uppgifter är att omsorgen

och vården i huvudsak fungerar bra men att det

finns generella brister som behöver åtgärdas. Re-

geringen ser särskilt allvarligt på det faktum att

det fortfarande råder brist på läkare i de särskilda

boendena och att planeringen för vård och om-

sorg efter sjukhusvård alltjämt är bristfällig i

många kommuner. Regeringen avser att i annat

sammanhang återkomma till riksdagen med en

redovisning av de resultat som länsstyrelserna

redovisar avseende tillsynsverksamheten under

år 1999.

Äldreomsorgen och äldrevården håller överlag

en god kvalitet. Samtidigt får allt färre del av den

offentliga äldreomsorgen och den informella

äldreomsorgen i anhörigas och andra närståendes

regi växer. Kommunernas ekonomi spelar också

en allt större roll för utfallet av biståndsbedöm-

ningen för enskilda. Många av de problem som

tidigare uppmärksammats finns fortfarande kvar,

bl.a. den bristande läkarmedverkan och proble-

men med samverkan mellan huvudmännen.

Det är otillfredsställande att många av de

brister som sedan länge har uppmärksammats av

Socialstyrelsen, bl.a. inom ramen för det s.k.

äldreuppdraget, samt även andra aktörer ännu

inte i tillräcklig grad har åtgärdats. Regeringen

bedömer dock att åtgärderna inom ramen för

den nationella handlingsplanen fr.o.m. år 1999

och framåt i kombination med beslutade och

aviserade statsbidragshöjningar ger kommuner

och landsting de kort- och långsiktiga förutsätt-

ningar som krävs för att komma tillrätta med

många av dessa brister. Regeringen har i detta

sammanhang tagit initiativ till en utredning som

skall se över möjligheterna att åstadkomma

bättre möjligheter för kommuner och landsting

att samverka i frågor som rör omsorg och vård av

bl.a. äldre.

5.3.2 Personer med funktionshinder skall

kunna delta i samhällslivet och få

tillgång till god omsorg och vård

som bygger på den enskilda

människans delaktighet och

självbestämmande

Ansvaret för stöd och service till personer med

funktionshinder är delat mellan stat, kommun

och landsting och regleras i socialtjänstlagen

(1980:620) (SoL), hälso- och sjukvårdslagen

(1982:763) (HSL), lagen (1993:387) om stöd och

service till vissa funktionshindrade (LSS) och

lagen (1993:389) om assistansersättning (LASS).

Tillstånd och utveckling

Bilden av den handikappolitiska utvecklingen i

Sverige under det senaste decenniet är inte enty-

dig. I många avseenden har människor med

funktionshinder blivit mer delaktiga i samhälls-

livet. En grundläggande förutsättning för detta

har varit den generella välfärdspolitiken i kombi-

nation med särskilt riktade handikappolitiska in-

satser. Olika offentliga individinriktade insatser

har genomförts i syfte att stärka den enskildes

ställning och kompensera för de merkostnader

och det inkomstbortfall funktionshindret kan

medföra. Generella insatser som t.ex. lagstiftning

om förbättrad tillgänglighet och lagstiftning om

förbud mot diskriminering i arbetslivet av perso-

ner med funktionshinder är andra exempel på

offentliga åtgärder. Kommunerna har under de

senaste åren vidtagit åtgärder för att förbättra

och utveckla kvaliteten i verksamheterna. Det

gäller såväl frågor om bemötande av och attityder

till funktionshindrade som åtgärder för att stärka

den enskildes ställning.

På senare år har det dock blivit svårare och

dyrare att få tillgång till t.ex. hemtjänst och färd-

tjänst. Vissa huvudmän dröjer med att verkställa

domar som går den enskildes väg. Fortfarande är

stora delar av samhället inte tillgängligt varken i

fysisk bemärkelse eller när det gäller tillgång till

t.ex. information, teknik och kommunikation.

Även arbetslösheten bland funktionshindrade

personer är högre än bland befolkningen i övrigt.

Funktionshindrade personer upplever ofta att de

blir dåligt bemötta och diskriminerade i sina

kontakter med myndigheter och andra offentliga

organ.

Handikappombudsmannen bekräftar nämnda

förhållanden i sin senaste rapport till regeringen.

Där konstateras att Sverige inte helt uppfyller

FN:s standardregler för att tillförsäkra männi-

skor med funktionsnedsättning delaktighet och

jämlikhet. Myndigheten framför kritik på fram-

förallt tre områden. Det första är det s.k. dom-

stolstrotset, dvs. att vissa huvudmän inte verk-

ställer domar enligt LSS och SoL, som går den

enskildes väg. I praktiken innebär detta att den

enskilde inte får det stöd hon eller han har rätt

till enligt lag. Det andra gäller brister i kunskapen

om barn med funktionshinder. Handikappom-

budsmannen har uppmärksammat vissa brister

vad gäller rättssäkerheten för barn med funk-

tionshinder inom skolområdet. Problemen be-

handlas bl.a. i den pågående översynen av skol-

lagen (dir. 1999:15). Det tredje området rör

kommunernas tillämpning av FN:s standard-

regler, framför allt då det gäller tillgängligheten.

Det är inte möjligt att få säkra uppgifter om

antalet personer i befolkningen som har funk-

tionshinder. En människa kan ha ett funktions-

hinder på grund av en skada eller sjukdom. Om

det leder till handikapp eller inte beror många

gånger på hur den omgivande miljön ser ut. Det

är därför inte särskilt meningsfullt att försöka

definiera målgruppen med utgångspunkt från

graden av funktionshinder i fysiologiska eller

medicinska termer, eller med någon typ av pres-

tationsmått. En bättre avgränsning är istället att

utgå från den enskildes behov av individuellt och

generellt stöd.

Lagen om stöd och service till vissa

funktionshindrade (LSS)

I Socialstyrelsens sammanställning av länsstyrel-

sernas rapporter över den sociala tillsynen år

1998 dras slutsatsen att många kommuner har

förbättrat sin kunskap om LSS. Enligt rapporten

har kommunerna en hög ambitionsnivå när det

gäller att erbjuda personer med funktionshinder

goda levnadsvillkor. Antalet personer med behov

av stöd och hjälp har dock ökat per anställd inom

handikappomsorgen. Det finns inte alltid tid att

tillgodose personalens behov av handledning och

utveckling vilket kan inverka negativt på för-

hållningssätt till och bemötande av de funktions-

hindrade.

Länsstyrelserna noterar också att handlägg-

ningstiderna ofta är oacceptabelt långa och do-

kumentationen bristfällig. Även Handikappom-

budsmannen har anmärkt att handläggnings-

tiderna för utredningar av stöd till barn med

funktionshinder i många fall är långa.

Betydligt färre personer med psykiska funk-

tionshinder än vad som förutsågs när handi-

kappreformen genomfördes, har fått sina behov

tillgodosedda genom LSS. Socialstyrelsen upp-

skattar antalet psykiskt funktionshindrade till

mellan 40 000 och 46 000 personer (Välfärd och

valfrihet SoS 1999:1). I november 1998 hade ca

2 250 personer beslut om insatser enligt LSS på

grund av psykiska funktionshinder. Av dessa var

något fler män än kvinnor. Detta är visserligen

en fördubbling sedan 1996 men fortfarande lågt i

förhållande till de ursprungliga uppskattning-

arna. Tänkbara orsaker till att det är färre än

väntat som får stöd enligt LSS kan enligt Social-

styrelsen vara dels svårigheter att hantera lag-

stiftningen, dels bristande rutiner för att bedöma

vad som avses med psykiska funktionshinder.

Ett annat skäl kan vara att insatserna i LSS är

preciserade på ett sätt som inte överensstämmer

med de behov som personer med psykiska

funktionshinder kan ha.

När det gäller insatsen rådgivning och annat

personligt stöd , konstaterar både Socialstyrelsen

och Landstingsförbundet att det är mycket få

personer med fysiska eller psykiska funktions-

hinder, dvs. grupp 3 i LSS personkrets, som får

sådant stöd. Orsaken antas vara bristen på in-

formation och uppsökande verksamhet. Enligt

tillgänglig statistik hade 22 000 personer beslut

om råd och stöd under år 1997. Av dem hade

1 600 personer fysiska eller psykiska funktions-

hinder.

Regeringsrätten har konstaterat att gränsdrag-

ningen mellan LSS och HSL är otydlig. Man har

dock i ett antal domar slagit fast att habilite-

ringsinsatser inte ryms inom insatsen råd och

stöd enligt LSS.

Enligt Socialstyrelsen finns det stora skillnader

mellan landstingen när det gäller resurser för

habilitering respektive råd och stöd (Barn och

ungdomar med funktionshinder en kartlägg-

ning av habiliteringsinsatser enligt HSL och råd

och stöd enligt LSS).

Andelen personer med insatser enligt LSS

varierar mellan kommunerna. Det gäller såväl

barn som vuxna. Stora kostnadsskillnader kan

också konstateras. Skillnaderna har flera orsaker,

bl.a. historiska. När landstingen hade ansvar för

verksamheten för personer med utvecklings-

störning koncentrerades den ofta till enstaka in-

stitutioner. När sedan institutionerna lades ner

valde många att inte flytta till sin hemkommun

utan bodde kvar på institutionsorten där de

kanske levt under lång tid. En annan orsak är att

verksamhet som tillgodoser behov hos numerärt

små handikappgrupper kräver speciell kompe-

tens hos omsorgspersonalen. Detta gör att verk-

samheten koncentreras till ett fåtal orter i landet

och att människor med sådana diagnoser flyttar

till dessa orter.

Tillkomsten av den statliga assistansersätt-

ningen har lett till att många funktionshindrade

personer kan leva ett mer självständigt liv. Anta-

let beslut om ersättning enligt lagen (1993:387)

om assistansersättning (LASS) ökade något

under 1998 men den främsta orsaken till att

kostnaderna ökat är att antalet assistanstimmar

stigit.

Män beviljas assistansersättning i något större

utsträckning än kvinnor. Till en del kan denna

skillnad bero på att männen utgör en större andel

av befolkningen i åldrarna upp till 64 år. Vidare

erhåller männen något fler assistanstimmar än

kvinnorna men skillnaden är relativt liten. Det

finns dock en tendens till att denna skillnad ökar.

Många personer med funktionshinder väljer

att studera vid folkhögskolor. Den s.k. vårdar-

tjänsten ger möjligheter till ett personligt stöd

för att klara studierna. Vårdartjänst kan också ges

till studerande vid universitet och högskolor. Re-

sultatet av de brukarstudier Statens institut för

särskilt utbildningsstöd (Sisus) genomfört visar

bl.a. att eleverna vid folkhögskolorna generellt är

mycket nöjda med den assistans som finansieras

genom vårdartjänst. Studerande vid universitet

och högskolor uppger att det har varit svårt att få

information om vårdartjänsten. Tydligare infor-

mation till handikapphandläggarna vid universi-

teten och högskolorna kan förbättra situationen.

Kunskapen om den fysiska tillgängligheten till

universitet och högskolor uppdateras kontinuer-

ligt av Sisus. Utifrån vissa grundläggande till-

gänglighetskriterier har situationen blivit något

bättre under året. Stora förändringar har t.ex.

noterats vid universiteten i Linköping och[REDACTED_EFTERNAMN].

Antalet elever vid riksgymnasierna för rörel-

sehindrade har ökat med 27 procent under peri-

oden 1995/96 t.o.m. 1998/99 . De fyra befintliga

riksgymnasieorterna kan i viss mån expandera sin

verksamhet. Läsåret 1998/99 gick 170 elever i

riksgymnasium för rörelsehindrade.

Sisus har närmare undersökt verksamheten vid

riksgymnasierna för rörelsehindrade elever ur ett

genderperspektiv och följt upp tidigare resultat.

Könsfördelningen bland samtliga gymnasieelever

med rörelsehinder var 57 procent pojkar och

43 procent flickor läsåret 1996/97. Motsvarade

fördelning i riksgymnasierna för samma läsår var

66 procent pojkar och 34 procent flickor. Det

finns också vissa geografiska skillnader mellan de

olika skolorna när det gäller könsfördelningen.

När det gäller beviljade bilstöd har könsför-

delningen blivit jämnare med åren. Av andra-

gångssökande är majoriteten män. Däremot var

det år 1997 nästan lika många kvinnor som män

som sökte bilstöd första gången. Fortfarande är

det dock en större andel kvinnor än män som får

avslag.

De viktigaste statliga insatserna

De beslutade och aviserade statsbidragshöjning-

arna för vård, skola och omsorg förbättrar förut-

sättningarna för att kommuner och landsting

skall kunna erbjuda insatser av god kvalitet för

personer med funktionshinder.

Den 1 maj 1999 trädde lagen (1999:132) om

förbud mot diskriminering i arbetslivet av perso-

ner med funktionshinder i kraft. Förbudet om-

fattar såväl direkt som indirekt diskriminering

och gäller till förmån för en arbetstagare eller

arbetssökande när en arbetsgivare beslutar om

anställning, befordran, arbetsledning och upp-

sägning. Handikappombudsmannen skall utöva

tillsyn över att denna lag följs. Vidare får Handi-

kappombudsmannen föra talan vid Arbetsdom-

stolen för en enskild arbetstagare eller arbets-

sökande som diskrimineras inom arbetslivet.

Den 1 januari 1998 infördes en bestämmelse i

socialtjänstlagen som reglerar möjligheterna för

äldre och funktionshindrade med stora behov av

vård och omsorg att flytta till en annan kommun.

En ny bestämmelse tillkom också om social-

nämndens ansvar för att underlätta för den som

vårdar en närstående långvarigt sjuk, äldre eller

funktionshindrad (se avsnitt 5.3.1).

Statlig assistansersättning är ett individinriktat

statligt stöd till personer med stora och varaktiga

funktionhinder. Ersättningen kan lämnas till

funktionshindrade personer som har behov av

personlig assistans för sin dagliga livsföring

under i genomsnitt mer än 20 timmar per vecka.

Syftet med ersättningen är att den enskilde skall

kunna leva så oberoende som möjligt och själv

kunna påverka hur assistansen utformas. Den

1 september 1997 infördes en schablon för assi-

stansersättningen som den 1 januari 1999 upp-

gick till 173 kronor per timme. Om det finns sär-

skilda skäl kan försäkringskassan medge att

schablonersättningen får överskridas dock med

högst 12 procent. Den genomsnittliga faktiska

ersättningsnivån uppgick i juli 1999 till

173,45 kronor per timme. De flesta ersättnings-

berättigade erhåller schablonersättningen. Endast

en mindre andel, 5 procent, har beviljats högre

ersättning.

Bilstöd kan utgå till personer med funktions-

hinder eller till föräldrar till funktionshindrade

barn. Stödet syftar till att göra det möjligt att leva

ett mer självständigt och socialt liv och att kunna

delta i arbetslivet. Därmed förväntas behovet av

insatser inom andra samhällsområden, främst

färdtjänst, minska.

Personer som är döva, gravt hörselskadade,

dövblinda eller talskadade har möjlighet att få en

texttelefon. Statsbidrag utgår till landstingen som

förskriver sådana telefoner. Den som har rätt till

texttelefon kan också få en så kallad anhörig-

telefon för direktsamtal mellan texttelefonabon-

nenter. Post- och telestyrelsen ansvarar numera

för upphandlingen av den förmedlingstjänst som

är nödvändig för att genomföra samtal mellan

vanlig telefon för hörande och texttelefon.

Statens institut för särskilt utbildningsstöd

(Sisus) har i uppgift att förbättra förutsättning-

arna för utbildning och studier för unga och

vuxna personer med funktionshinder. Sisus skall

också administrera och utveckla olika stöd som

behövs i och omkring studiesituationen för per-

soner med funktionshinder. Hittills har kostna-

derna för omvårdnad, boende och habilitering i

anslutning till riksgymnasieutbildningen för

svårt rörelsehindrade ungdomar finansierats av

staten. Regeringen föreslår i propositionen

1998/99:105 Elever med funktionshinder

ansvar för utbildning och stöd, att kostnaderna

för denna verksamhet i framtiden skall delas

mellan stat, kommun och landsting. Riksdagen

kommer att behandla propositionen under hös-

ten.

Socialstyrelsen har regeringens uppdrag att

öka informationen om små och mindre kända

handikappgrupper och har bl.a. byggt upp en

kunskapsbas, som i februari 1999 innehöll 94 s.k.

smågruppsdiagnoser. Databasen kan nås via

Socialstyrelsens hemsida på internet och infor-

mationsfoldrar finns framtagna. Ytterligare ca

110 diagnoser håller på att bearbetas för att läg-

gas in i databasen.

Hjälpmedelsinstitutet (HI) bildades den

1 januari 1999 genom ombildning av Handi-

kappinstitutet som en ideell förening med staten,

landstingsförbundet och Svenska kommunför-

bundet som huvudmän. HI skall arbeta för en

förbättrad livskvalitet för människor med funk-

tionshinder genom att medverka till utveckling

av bra och säkra hjälpmedel och till en effektiv

hjälpmedelsförsörjning. HI skall också bidra till

ökad tillgänglighet i samhället för personer med

funktionshinder. Intitutet har på uppdrag av re-

geringen och i samarbete med berörda organ och

myndigheter utformat ett förslag till åtgärdspro-

gram på IT-området för funktionshindrade per-

soner. Programmet har börjat genomföras.

Staten bidrar sedan många år till handikapp-

organisationernas allmänna verksamhet. Antalet

organisationer ökar i snabb takt. En särskild ut-

redare har i betänkandet Statsbidrag till handi-

kapporganisationer (SOU 1999:89) lämnat för-

slag till en modell för statsbidragsutgivning till

handikapporganisationerna. Förslaget remissbe-

handlas under hösten. Staten ger också bidrag till

viss annan verksamhet för personer med funk-

tionshinder, t.ex. till riksverksamhet för små och

mindre kända handikappgrupper och till handi-

kapporganisationernas rekreationsanläggningar.

Riksrevisionsverket har på regeringens upp-

drag gjort en översyn av bilstödet. I rapporten

(Bilstöd till personer med funktionshinder, RRV

1999:24)framhålls att bilstöd i många fall kan in-

nebära lägre kostnader för samhället än färd-

tjänst. RRV konstaterar också att det finns bris-

ter i offentlig statistik och otillräcklig kunskap

om de personer som kan erhålla stöd. Det råder

osäkerhet om i vad mån stödet når de personer

som är berättigade till det. Det skapar vissa svå-

righeter att bedöma efterfrågan och kostnaderna

för bilstödet. Rapporten bereds för närvarande

inom Regeringskansliet.

Effekter av de statliga insatserna

Handikappombudsmannen skall bl.a. informera

om FN:s standardregler för personer med funk-

tionshinder och utvärdera efterlevnaden av reg-

lerna. Effekterna av detta arbete är att reglerna

blivit mer kända och att det skapats större upp-

märksamhet kring funktionshindrade personers

livsvillkor. Ombudsmannen har också med reg-

lerna som utgångspunkt åstadkommit rättelser

både i enskilda fall och när det gäller brister i den

fysiska planeringen. Handikappombudsmannen

konstaterar med hänvisning till FN:s särskilde

rapportör i handikappfrågor att Sverige är det

land i världen där reglerna är mest kända. Trots

detta visar resultaten att det fortfarande är långt

kvar innan reglerna förverkligas i Sverige.

Avvecklingen av vårdhem för personer med

utvecklingsstörning skall vara avslutad den

31 december 1999. Under år 1998 har nio vård-

hem lagts ned vilket berörde ca 250 personer.

Det återstår 30 vårdhem med totalt 440 boende.

Vid årsskiftet 1998/99 saknade fortfarande sju

vårdhem planer för avveckling. Socialstyrelsen

konstaterar att avvecklingen av institutionerna

har haft stor effekt för att förbättra levnadsför-

hållandena för personer med utvecklingsstör-

ning.

Uppbyggnaden av Socialstyrelsens kun-

skapsdatabas om små och kända handikappgrup-

per har medfört att kunskapen om sådana grup-

per ökat bland såväl professionella som bland

organisationer och enskilda.

Regeringens slutsatser

Det är viktigt att regeringen får ett tillfreds-

ställande statistiskt underlag för sina beslut inom

handikappområdet för såväl barn som vuxna.

Den statistik som finns att tillgå i dag är i vissa

delar osäker. Socialstyrelsen har därför fått ett

uppdrag att utforma förslag till system för riks-

täckande individbaserad statistik inom omsorgen

om äldre och funktionshindrade. Uppdraget

skall redovisas senast den 31 mars år 2000.

Psykiatrireformens huvuduppgift var att före-

slå åtgärder som förbättrar psykiskt funktions-

hindrade personers livsvillkor och livskvalitet.

Mot den bakgrunden är det allvarligt om många

inte får det stöd de har rätt till. Socialstyrelsens

utvärdering har visat att i de fall den enskilde har

tillgång till personligt ombud har möjligheterna

att få stöd enligt LSS ökat. Psykiatrin är ett prio-

riterat område inför framtiden inom hälso- och

sjukvårdsområdet. Även socialtjänsten har ett

viktigt ansvar vad gäller stödinsatser för psykiskt

funktionshindrade. Regeringen föreslår därför

att 45 miljoner kronor anvisas år 2000 och

därefter 90 miljoner årligen för att inrätta

verksamhet med personligt ombud för psykiskt

funktionshindrade. Detta skall bidra till att fler

personer med funktionshinder får sina behov

tillgodosedda.

Regeringen avser att i en särskild proposition

återkomma med förslag som innebär att

personer som beviljats assistansersättning före 65

års ålder skall få behålla denna ersättning även

efter fyllda 65 år. Avsikten är att kunna

presentera en proposition hösten 2000 så att

lagändringen skall kunna träda i kraft vid

årsskiftet 2000/2001. Innan en proposition kan

läggas måste dock förslaget utredas i en

arbetsgrupp eller utredning. Vidare måste

förhandlingar genomföras och överenskommelse

ha träffats med Svenska Kommunförbundet.

Detta kan komma att påverka tidsschemat.

Preliminärt har för ändamålet uppförts 150

miljoner kronor år 2001 och 200 miljoner kronor

år 2002.

Det finns stora skillnader mellan olika lands-

ting när det gäller användningen av resurser för

habilitering respektive råd och stöd . Det är

också svårt att bedöma kvaliteten, särskilt när det

gäller insatser för barn. Det kan därför vara skäl

att få en bättre överblick av stödet till barn med

funktionshinder och deras familjer.

Utvecklingen inom IT-området har stor bety-

delse för personer med funktionshinder. Det

gäller t.ex. möjligheter till fjärrkommunikation

för döva m.fl. Flera projekt pågår för att ytter-

ligare utveckla tekniken inom området. Rege-

ringen avser att noga följa denna utveckling. Re-

geringen har i propositionen 1998/99:105 Elever

med funktionshinder ansvar för utbildning och

stöd föreslagit bl.a. åtgärder i syfte att stödja

kompetensutveckling och forskning för elever

med funktionsnedsättningar samt lagt förslag

som rör en framtida stödorganisation.

En nationell handlingsplan

Utgångspunkten för det handikappolitiska ar-

betet är principen om alla människors lika värde

och lika rätt. Viktiga steg har tagits för att för-

verkliga de handikappolitiska målen utifrån

denna utgångspunkt men mycket återstår. Det

fordras därför konkreta politiska insatser för att

personer med funktionshinder skall få rätten till

delaktighet, värdighet och självbestämmande

över sina egna liv. Ytterst är handikappolitik de-

mokratifrågor och frågor om medborgerliga rät-

tigheter. Samhället måste i högre grad än för när-

varande markera betydelsen av att människor

inte får missgynnas eller utestängas på grund av

funktionshinder.

Arbetet med att förverkliga de handikappoli-

tiska målen är långsiktigt. Det krävs ett förhåll-

ningssätt hos medborgarna och en fortsatt kom-

bination av individinriktade och generella

insatser som ligger i linje med FN:s standard-

regler. En sådan kombination har varit effektiv

på många områden som har betydelse för per-

soner med funktionshinder.

Det krävs nu ytterligare satsningar inom det

handikappolitiska området för att målen skall

uppnås. Arbetet inriktas på att ge statliga myn-

digheter, landsting, kommuner, organisationer

m.fl. förutsättningar att utveckla tillgängligheten

i vid bemärkelse inom olika samhällssektorer och

verksamheter. Det gäller såväl byggnader,

utemiljö och kollektivtrafik som kommunika-

tion, samhällsinformation, service, IT-teknik,

kulturutbud och tjänster av olika slag. Handi-

kappaspekterna skall beaktas inom varje sam-

hällsområde och handikapporganisationerna skall

ingå som viktiga parter i samverkan i ett sådant

arbete.

Synen på människor med funktionshinder har

en avgörande betydelse för inriktningen på de

handikappolitiska insatserna. Enligt regeringens

mening krävs det insatser för att höja medveten-

heten och kunskapen om bemötande, etik, atti-

tyder och förhållningssätt hos myndigheter,

huvudmän och andra offentliga organ. Ett

långsiktigt arbete för att utveckla kompetensen

hos politiker, chefer och anställda i dessa frågor

är nödvändigt. Utredningen om bemötande av

personer med funktionshinder överlämnade i

mars 1999 sitt slutbetänkande, Lindqvists nia

nio vägar att utveckla bemötandet för personer

med funktionshinder (SOU 1999:21) till rege-

ringen. I betänkandet lämnas bl.a. förslag om

förbättrad tillsyn och åtgärder för att komma till-

rätta med domstolstrots. Förslagen bereds inom

Regeringskansliet.

Regeringen kommer senare i höst att avlämna

en proposition till riksdagen om en nationell

handlingsplan inom handikappområdet. Syftet är

att ge tydliga riktlinjer i form av mål och inrikt-

ning för den framtida handikappolitiken och

redovisa konkreta förslag om hur funktionshind-

rade personers situation kan förbättras. I syfte att

genomföra prioriterade insatser för att förverk-

liga handlingsplanen föreslår regeringen i enlig-

het med vad som aviserades i vårpropositionen

att ytterligare 55 miljoner kronor årligen avsätts

inom handikappområdet. Fr.o.m. år 2001 kom-

mer regeringen att föreslå en ytterligare förstärk-

ning med 15 miljoner kronor.

5.3.3 Barn och ungdomar skall växa upp

under trygga och goda förhållanden

FN:s konvention om barnets rättigheter

(barnkonventionen) är en av grundpelarna för

regeringens arbete med barnfrågor. Barnets bästa

skall sättas i främsta rummet vid alla åtgärder

som rör barn och barnperspektivet skall genom-

syra allt beslutsfattande som rör barn.

Genom bestämmelserna i föräldrabalken

åläggs föräldrarna huvudansvaret för att barnet

får omvårdnad och en god fostran. Samhällets

uppgift är att stödja och komplettera föräldrarna

så att goda och trygga uppväxtvillkor kan garan-

teras för alla barn.

Socialtjänsten har ett ansvar för att barn och

ungdomar som riskerar att utvecklas ogynnsamt

får det skydd och stöd de behöver och om det är

motiverat med hänsyn till den unges bästa, vård

och stöd utanför det egna hemmet. I enlighet

med lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser

om vård av unga (LVU) kan i vissa situationer

beslut fattas om tvångsingripande. Socialtjänsten

har också ett ansvar för vissa familjerättsliga upp-

gifter. Ungdomar som har begått brott och

dömts till den nya straffpåföljden sluten ung-

domsvård skall få nödvändig vård och behand-

ling på de särskilda ungdomshem Statens insti-

tutionsstyrelse ansvarar för.

Tillstånd och utveckling

De flesta barn och ungdomar i Sverige har i dag

materiella förutsättningar för en god uppväxt. De

har också goda möjligheter att utbilda sig, vilket

det stora flertalet ungdomar också gör. De gene-

rella system till stöd för familjerna och till stöd

för barnens uppväxt som finns i föräldraförsäk-

ring, barnhälsovård, barnomsorg, skola etc. fun-

gerar i allmänhet väl även om det på vissa håll

uppstått brister och problem under 1990-talet.

Födelsetalen har haft en kraftig nedgång under

de senaste tio åren. Unga par skjuter upp barna-

födandet allt längre. Det är sannolikt att detta

hängt samman med den negativa utveckling som

drabbade arbetsmarknaden i början av 1990-talet.

Att allt fler människor studerar bidrar sannolikt

till utvecklingen. Erfarenhetsmässigt finns det en

koppling mellan ett ökat antal studerande och en

nedgång i födelsetalen. Nedgången har nu

planats ut, men några ansatser till återhämtning

syns ännu inte.

En konsekvens av den negativa arbetsmark-

nadssituationen under 1990-talet är att antalet

barn som lever i familjer med långvarigt social-

bidrag mer än fördubblats. År 1996 gällde det

120 000 barn. De flesta av dessa barn har utrikes

födda föräldrar som vistats kort tid i Sverige och

därmed har svag förankring på arbetsmarknaden.

Socialbidragstagandet bland barnfamiljer har

också påverkats av att inkomstläget försämrats,

framförallt för ensamstående kvinnor med barn

och för unga småbarnsföräldrar.

En i huvudsak positiv bild av barns och ung-

domars situation redovisas i Barnombudsman-

nens (BO) rapport till regeringen för år 1999.

BO frågade barn och ungdomar hur de själva

upplever sin vardag, hur de ser på sina rättigheter

och hur de uppfattar sin situation i bostadsområ-

det, i skolan och i samhället. En klar majoritet av

barnen och ungdomarna ser positivt på sina

familjeförhållanden, sin tid med föräldrarna,

tryggheten och trivseln i närmiljön. De flesta

barn och ungdomar trivs där de bor, men en stor

andel önskar ett bredare utbud av fritidsaktivi-

teter. Behovet av mötesplatser är tydligast hos

högstadieungdomarna. De flesta barn och ung-

domar trivs i skolan, men när det gäller psyko-

somatiska besvär framkommer det att en tredje-

del av flickorna ofta har ont i huvudet eller i

magen. Många av barnen och ungdomarna vill ha

inflytande på fritidsutbudet och i bostadsom-

rådet där de bor. Endast en liten andel av hög-

stadieungdomarna uppger att de vid något till-

fälle har blivit tillfrågade av kommunala

beslutsfattare om vad de tycker i en viss fråga.

Barnkonventionens genomförande i samhället

Barnombudsmannens kartläggning av svenska

myndigheter, som direkt eller indirekt arbetar

med frågor som rör barn, visar att det finns en

medvetenhet om barnkonventionens betydelse

men att de flesta myndigheter saknar ett aktivt

förhållningssätt till konventionen och dess in-

tentioner. Få myndigheter tillämpar konven-

tionen på ett strategiskt och systematiskt sätt.

Samtliga landsting har tagit upp barnkonven-

tionen på olika sätt, t.ex. i utbildningssamman-

hang eller under fullmäktige- och styrelsesam-

manträden. Hälften av landstingen har eller

planerar för en särskild strategi för barnkonven-

tionens införlivande i sitt arbete. Inte heller inom

landstingen används konventionen som ett sys-

tematiskt verktyg i planerings- och beslutspro-

cesser eller som ett medel för att förverkliga

barns och ungdomars möjligheter att påverka

landstingens verksamheter.

Kommunernas intresse för barnkonventionen

har ökat under de senaste åren, men den har

ännu inte fått fotfäste i de kommunala besluts-

processerna. Endast ett fåtal kommuner har

fattat beslut som innebär att konventionen skall

genomsyra verksamheten och beslutsprocessen i

samtliga nämnder, bolag och styrelser. En

mycket liten andel av kommunerna har särskilda

rutiner för hur den skall användas som besluts-

underlag för nämnder och styrelser. Besluts-

fattarnas intresse för ungdomars inflytande i

kommunerna ökar, men det är fortfarande få

kommuner som betonar de yngre tonåringarnas

och barnens möjligheter till ökat inflytande.

Situationen för utsatta barn

De barn och ungdomar samt deras familjer som

har behov av socialtjänstens hjälp och stöd er-

bjuds olika insatser i öppenvård, i vård utanför

det egna hemmet, i familjehem eller i hem för

vård eller boende (HVB). Statens institutions-

styrelse ansvarar för vården av de mest utsatta

barnen och ungdomarna vid de särskilda ung-

domshemmen. Till insatser i öppenvård hör bl.a.

strukturerade öppenvårdsprogram, behovsprövat

personligt stöd eller kontaktperson/-familj.

Drygt 3 600 barn och unga deltog någon gång

under året i strukturerade öppenvårdsprogram. I

åldersgruppen 0 20 år motsvarar det två

barn/ungdomar per 1000. Drygt 17 000 (8 per

1000) erhöll behovsprövat personligt stöd och

drygt 21 000 (9 per 1000) hade kontaktperson/-

familj. I samtliga kategorier är antalet pojkar

större än antalet flickor men skillnaden är relativt

liten. Det totala antalet barn som erhållit öppen-

vårdsinsatser under året kan inte redovisas, efter-

som samma barn kan vara föremål för mer än en

öppenvårdsinsats.

Cirka 16 000 (7 per 1000) barn och unga var

under 1998 någon gång placerade för vård utan-

för det egna hemmet enligt socialtjänstlagen eller

LVU. Skillnaden mellan pojkar och flickor är

relativt liten. Medan det skett en minskning av

omhändertagande av yngre barn, de s.k.

miljöfallen (2 § LVU), har omhändertaganden av

ungdomar, de s.k. beteendefallen (3 § LVU),

ökat.

Av länsstyrelsernas årsrapporter för år 1998

framgår att utvecklingen av öppenvårdsinsatser i

kommunerna fortsätter. Nya utrednings- och

behandlingsmetoder växer fram och samarbetet

ökar med andra myndigheter såsom skola och

polis. Kommuner utarbetar program för barn-

och ungdomsarbetet. Barnperspektivet lyfts fram

på olika sätt. Socialtjänsten har i sitt barnavårds-

arbete utvecklat sin förmåga att se till barnets

bästa. Däremot har barnperspektivet fått betyd-

ligt mindre genomslag i ärenden som rör ekono-

miskt bistånd eller föräldrars missbruk. Oenig-

het mellan kommuner om vem som har ansvar

för ett visst ärende, t.ex. när en barnfamilj flyttar

under pågående utredning, har blivit vanligare

och många kommuner vänder sig till länsstyrel-

serna för att få hjälp att lösa sådana tvister. På

vissa håll finns svårigheter att rekrytera och be-

hålla personal med lämplig utbildning och er-

farenhet och från några län rapporteras att ar-

betsbelastningen för dem som arbetar med barn-

och ungdomar inom socialtjänsten är hög.

Familjerätt

Till de familjerättsliga uppgifter som åvilar

socialtjänsten hör bl.a. att erbjuda föräldrar sam-

arbetssamtal i syfte att nå enighet i frågor som

rör vårdnad, boende och umgänge samt att på

uppdrag av domstol utreda sådana frågor. Cirka

13 600 barn var föremål för samarbetssamtal

inom familjerätten under år 1998 vilket motsva-

rar 7 barn per 1 000 barn i åldersgruppen 0 17 år.

Cirka 10 100 samarbetssamtal avslutades under

året. I nästan hälften av fallen enades föräldrarna

helt och i ungefär en femtedel enades föräldrarna

delvis. Vårdnads- och umgängesrättsutredning

genomfördes för cirka 5 400 barn.

De viktigaste statliga insatserna

Kommuner och landsting har tilldelats extra re-

surser för att de grundläggande verksamheterna

vård, skola och omsorg skall kunna bedrivas på

ett tillfredsställande sätt. Detta förbättrar förut-

sättningarna för kommunerna att ge dessa verk-

samheter både en rimlig dimensionering och en

tillfredsställande kvalitet.

Genomförandet av strategin för att förverkliga

FN:s barnkonvention i Sverige

Riksdagen har i mars 1999 godkänt regeringens

proposition Strategi för att förverkliga FN:s

konvention om barnets rättigheter i Sverige

(prop. 1997/98:182, bet. 1998/99:SoU6, rskr.

1998/99:171). Barnkonventionen skall vara ett

aktivt instrument och genomsyra allt statligt be-

slutsfattande som rör barn. En samordnings-

funktion har inrättats inom Socialdepartementet,

som bl.a. har att granska alla relevanta regerings-

beslut ur ett barnkonventionsperspektiv. BO har

fått i uppdrag att i samarbete med Ekonomistyr-

ningsverket utreda hur man kan göra konsek-

vensanalyser av hur statliga beslut som rör barn

också påverkar dessa. BO skall också bl.a. ut-

arbeta utbildningsprogram samt genomföra

grundläggande utbildningsinsatser om barn-

konventionen för att få igång fortbildning på

statlig, kommunal och landstingskommunal nivå.

Vidare skall olika verktyg och metoder för att

genomföra barnkonventionen utvecklas och

spridas.

I samhälls- och trafikplaneringen skall barns

och ungdomars inflytande och delaktighet ut-

vecklas. Boverket har, i samarbete med bl.a.

Vägverket, fått i uppdrag att utveckla metoder

för hur detta skall gå till i kommunerna samt

analysera frågan om eventuella lagstiftnings-

åtgärder.

Socialstyrelsen har fått i uppdrag att föreslå åt-

gärder för att stärka barnkompetensen inom

hälso- och sjukvården m.m. Myndigheten skall

också vidareutveckla och sprida metoder samt

initiera projekt i syfte att förebygga könsstymp-

ning av flickor och kvinnor.

En årlig basstatistik om barn skall utvecklas av

Statistiska centralbyrån. Statistiken skall bl.a.

omfatta familjernas sammansättning, föräldrar-

nas sysselsättning, barntillsyn, föräldraledighet,

familjeekonomi, barnpopulationens storlek och

årliga förändringar.

BO har under året samordnat frivilligorganisa-

tionerna i en informationssatsning om barnkon-

ventionen till förtroendevalda, tjänstemän och

andra personalkategorier som arbetar med barn-

frågor i kommuner och landsting. Regeringen

beslutade år 1996 att under en tvåårsperiod av-

sätta totalt 20 miljoner kronor ur Allmänna

arvsfonden för ändamålet. Femtiotalet projekt

har fått stöd.

Som ett led i uppföljningsarbetet efter Världs-

kongressen mot kommersiell sexuell exploate-

ring av barn i Stockholm år 1996, har Sverige

inom Östersjöstaternas råd (CBSS) åtagit sig en

samordnande roll i arbetet med utsatta barn.

Sverige och Norge samarbetar för att initiera

samverkan mellan ministerier och myndigheter i

frågor som rör utsatta barn i regionen. Med an-

ledning av detta har Socialdepartementet utsett

en arbetsgrupp som ansvarar för denna uppgift.

Två konferenser, en för höga beslutsfattare i

Tallin och en för ministrar i Stockholm, har an-

ordnats. Ett förslag att med stöd av informa-

tionsteknologin skapa ett nätverk i regionen för

samarbete kring de utsatta barnen har mötts med

stort intresse. Arbete pågår med att skapa ett så-

dant IT-nätverk.

Europarådet har, med starkt stöd från Sverige,

påbörjat ett arbete om barn. Ett viktigt syfte med

programmet är att ge barnfrågorna en plats på

den politiska dagordningen i de olika medlems-

länderna. Sverige anordnade i juni 1999 en euro-

peisk familjeministerkonferens med temat

 Towards a child-friendly society där viktiga

frågor som berör barn diskuterades. Programmet

arbetar också med kunskapsöverföring om barn

till de länder på Balkan som drabbats av krig.

Utsatta barn

Den 1 januari 1998 trädde ändringar i social-

tjänstlagen i kraft. Ändringarna har kommit till i

syfte att höja kvaliteten på det sociala arbetet

med barn och familjer inom socialtjänsten. De

innebär i huvudsak att hänsyn skall tas till bar-

nets bästa, att barnet skall komma till tals när

frågor rör barnet samt att en barnavårdsut-

redning skall vara genomförd inom fyra

månader. Anmälningsskyldigheten gällande barn

som far illa har förtydligats.

Sedan år 1995 förfogar länsstyrelserna över

50 miljoner kronor för utveckling av före-

byggande arbete och öppenvårdsinsatser. Många

projekt har fått stöd som resulterat i nya perma-

nenta verksamheter.

Socialstyrelsen riktar kontinuerligt utveck-

lingsinsatser mot vissa prioriterade områden som

exempelvis sociala barnavårdsutredningar, sexu-

ella övergrepp och barn i familjehemsvård.

Socialstyrelsen har inom det s.k. KUB-projektet

(KunskapsBas) under två år arbetat med temat

sexuella övergrepp mot barn. Projektet syftar till

att ge ökad kunskap om och förståelse för pro-

blemets förekomst och komplexitet. Ett projekt

för att höja kvaliteten i familjehemsvården

genom att utveckla system för att följa upp vår-

den av barn i familjehem har påbörjats.

Statens insitutitionsstyrelse (SiS) har såväl

forsknings- som utvecklingsprojekt rörande

vården av utsatta ungdomar vid myndighetens

institutioner. Cirka 25 forskningsprojekt pågår,

exempelvis ett projekt om Att tala om

övergrepp och svåra erfarenheter. Behandling på

särskilda ungdomshem . Projektet sker i sam-

arbete mellan Stockholms och Linköpings uni-

versitet. Adoptivbarn är en grupp som särskilt

uppmärksammats bl.a. i projektet Transnatio-

nellt adopterade ungdomar på § 12-hem .

Utredningar och kommittéer

En parlamentarisk kommitté (dir. 1998:105) ar-

betar med frågor om barnmisshandel och där-

med sammanhängande frågor. Utredningen har

ett brett uppdrag som bl.a. innefattar att definie-

ra begreppet barnmisshandel, undersöka vad som

krävs för att olika verksamheter som kommer i

kontakt med misshandlade barn skall bli bättre

samt föreslå eventuella lagändringar. Den skall

också arbeta utåtriktat i syfte att öka medveten-

heten om barnmisshandel hos både allmänhet

och i verksamheter som möter barn.

En särskild utredare (dir. 1999:43) har fått i

uppdrag att göra en översyn av lagen (1990:52)

med särskilda bestämmelser om vård av unga

(LVU), pröva hur ett barns behov av uppfölj-

ningskontakt med socialtjänsten kan tillgodoses

och undersöka möjligheterna att minska osäker-

heten i tillvaron för barn i långvarig familje-

hemsvård.

Familjerätt

Ändringar i föräldrabalken har genomförts i

syfte att betona vikten av samförståndslösningar

och underlätta för föräldrar att i så stor utsträck-

ning som möjligt komma överens om hur frågor

om vårdnad, boende och umgänge skall lösas.

Socialstyrelsen har med anledning av dessa änd-

ringar fått i uppdrag att stödja utvecklingen av

metoder för samarbetssamtalen, för att främja

barnets bästa vid tvister om vårdnad, boende och

umgänge. De flerkulturella familjernas behov i

detta sammanhang skall särskilt uppmärksam-

mas. Styrelsen skall också belysa hur man genom

alternativa arbetssätt förmår lösa de mest komp-

licerade tvisterna.

Det ekonomiska familjestödet

Avseende det ekonomiska familjestödet, se ut-

giftsområde 12 Ekonomisk trygghet för familjer

och barn.

Effekter av de statliga insatserna

Barnkonventionen är ett av de internationella

avtal som fått starkast genomslag i Sverige. Kon-

ventionen har förutsättningar att bli ett instru-

ment som på allvar förbättrar barns och ungas

levnadssituation. Regeringen fäster stor vikt vid

att sprida konventionen så brett som möjligt.

Informationssatsningen om barnkonventionen

syftar bl.a. till att varje kommun skall införliva

barnkonventionen i sitt arbete med barn och

ungdomar. Medvetenheten om barnkonven-

tionen tycks ha ökat i kommunerna som ett re-

sultat av BO:s och frivilligorganisationernas

generella insatser. Alla kommuner har dock inte

nått upp till målet att varje kommun skall inför-

liva barnkonventionen i sitt arbete med barn och

ungdom, då endast en minoritet av kommunerna

har omsatt barnkonventionen i beslutsprocesser

och i konkreta metoder. Ett viktigt utvecklings-

arbete har dock påbörjats i många kommuner.

Regeringens strategi för att förverkliga barn-

konventionen i Sverige har som målsättning att

barnkonventionen och dess intentioner skall fin-

nas med i allt beslutsfattande som rör barn. De

regeringsuppdrag som under året har givits till

bl.a. Boverket och Socialstyrelsen syftar till att

successivt utveckla barnperspektivet inom sam-

hälls- och trafikplaneringen och hälso- och sjuk-

vården. Ett strategiskt viktigt arbete har på-

börjats av BO inom ramen för regeringsupp-

draget att genomföra utbildningsinsatser samt

utveckla modeller och verktyg för barnkonven-

tionens genomförande. Arbetet med att ta fram

och utveckla barnkonsekvensanalyser har också

påbörjats. Utbildningsinsatserna samt metod-

utvecklingsarbetet bör bidra till att möta det be-

hov av vägledning, information och konkretion

som efterlyses av såväl statliga myndigheter som

kommuner och landsting.

Socialstyrelsens uppföljning av de ändringar i

socialtjänstlagen som berör barn och unga visar

att kommunerna är positiva till lagändringen och

ser den som en bekräftelse på en redan inledd ut-

veckling mot ett mer barnorienterat arbetssätt

inom socialtjänsten. Bestämmelserna om barnets

bästa och bestämmelserna om att barnet skall få

komma till tals i frågor som rör det har fått

genomslag, även om det fortfarande råder viss

osäkerhet om lämpliga metoder för att utveckla

arbetet i enlighet med intentionerna i lagstift-

ningen. Socialstyrelsen framhåller att det finns

ett stort behov av utbildning inom detta område.

Att utvidga anmälningsskyldigheten till fler

befattningshavare tycks inte ha lett till fler an-

mälningar till socialtjänsten. Enligt Social-

styrelsen kan detta bero på att kommunerna inte

i tillräcklig utsträckning informerat de yrkes-

grupper som omfattas av anmälningsskyldig-

heten. Anmälningsfrekvensen varierar dock

kraftigt mellan kommuner. Det är också stora

variationer i andelen anmälningar som leder till

att en utredning om barns förhållanden inleds.

Den nya tidsgränsen för genomförande av en

utredning till fyra månader är den lagändring

som haft störst effekt. Långa väntetider hos

barn- och ungdomspsykiatrin anges ofta som

skäl till beslut om förlängd utredningstid.

Regeringens slutsatser

I samband med Sveriges andra rapportering om

efterlevnaden av barnkonventionen påpekade

FN:s barnkommitté att staten måste öka sina an-

strängningar för att säkerställa att regeringens

politik respekteras av kommunerna när det gäller

att skydda barn från all sorts diskriminering.

Den strategi för förverkligandet av barnkonven-

tionen i Sverige som godkändes av riksdagen i

mars i år utgör ett viktigt steg i det fortsatta

arbetet med att införliva barnkonventionen i hela

samhället. Arbetet med barnkonventionen

handlar i huvudsak om attitydförändringar och

ändrade arbets- och förhållningssätt i olika verk-

samheter och på olika nivåer i samhället. Arbetet

med att förankra det synsätt som genomsyrar

barnkonventionen är därför långsiktigt och det

kommer även fortsättningsvis finnas behov av

insatser för att höja medvetenheten om barns

rättigheter och behov.

Födelsetalen varierar över tiden. En enstaka

svacka behöver inte i sig vara ett alltför stort

problem. Nedgången har dock under 1990-talet

varit brantare och djupare än tidigare. Därför är

regeringens arbete för ökad sysselsättning,

minskad arbetslöshet och ekonomisk förbättring

för barnfamiljerna viktiga ingredienser för att

vända utvecklingen.

Trots att Sverige är ett välfungerande land för

barn och ungdomar finns det de som, av olika

orsaker, får problem. Det förefaller som om pro-

blemen ökat för vissa grupper. Det är därför vik-

tigt med en fortsatt prioritering av de generella

barnfrågorna. Barn som har allvarliga problem

får inte bara bli en fråga för socialtjänsten utan

insatserna för dem måste omfatta alla de

verksamheter som möter barn.

Det är viktigt att de brister som länsstyrel-

serna uppmärksammar i sin tillsyn följs upp och

används som underlag i kommunernas arbete

med att utveckla kvaliteten i socialtjänstens in-

satser. Den pågående utredningen om barn-

misshandel samt översynen av LVU bör ge goda

förutsättningar för konkreta förbättringsåtgärder

inom socialtjänstens barn- och ungdomsvård. De

stimulansbidrag som länsstyrelserna fördelar till

olika utvecklingsprojekt har också bidragit till

metodutveckling vad gäller utrednings- och be-

handlingsarbete och till bättre samarbete med

andra myndigheter, som skola och polis. SiS

forsknings- och utredningsarbete har bidragit till

utveckling av institutionsvård för utsatta barn

och ungdomar.

Under senare år har behovet av barnpsykiat-

riska insatser ökat. Det finns också behov av

bättre samverkan mellan landstingets hälso- och

sjukvård och kommunernas socialtjänst när det

gäller vård och omsorg. Mot bl.a. denna bak-

grund tillsatte regeringen i maj 1999 en särskild

utredare (dir. 1999:42). Utredningen skall redo-

visas den 30 september år 2000 och kan ge

underlag för att förbättra situationen inom den

barnpsykiatriska verksamheten.

Regeringen avser att se över de bestämmelser i

socialtjänstlagen som handlar om överflyttning

av ärenden mellan kommuner då barnet flyttar

under pågående utredning eller insats. Syftet är

att motverka att det uppstår tvister mellan kom-

muner som går ut över det enskilda barnet.

Vikten av att utveckla ett konsekvent barn-

perspektiv i det sociala arbetet är nödvändigt inte

bara när det gäller barnavårdsarbetet, utan också i

ärenden rörande ekonomiskt bistånd och stöd-

insatser till föräldrar på grund av t.ex. missbruk,

psykisk sjukdom eller kriminalitet. Det är därför

angeläget att följa Socialstyrelsens och läns-

styrelsernas uppföljning av lagändringarna som

skall vara genomförd år 2000.

Arbetet med utsatta barn inom Östersjö-

staternas råd (CBSS) som Sverige tagit initiativ

till har fått stort genomslag i regionen. Sats-

ningen på att utveckla detta samarbete kommer

att fortsätta även under kommande år.

5.3.4 Personer med sociala problem och

försörjningssvårigheter skall få stöd,

bistånd och god omsorg.

Enligt socialtjänstlagen (1980:620) har kommu-

nen det yttersta ansvaret för att människor i ut-

satta situationer får det stöd och den hjälp de be-

höver. Kommunernas socialtjänst svarar för olika

former av individuellt bistånd.

Socialtjänsten har uppgifter på såväl individ-

som grupp- och samhällsnivå och skall arbeta

med både förebyggande insatser och med vård

och behandling. Det individuella bistånd som ges

genom socialtjänstens försorg skall utformas så

att det stärker den enskildes möjligheter att leva

ett självständigt liv.

Ansvaret för socialtjänsten, såväl vad gäller de

olika verksamheterna som kostnaderna för

socialbidrag, ligger hos kommunerna. Staten ger

finansiellt stöd genom det generella statsbidraget

och genom vissa specialdestinerade statsbidrag,

t.ex. statlig ersättning för mottagandet av flyk-

tingar.

Tillstånd och utveckling

Socialbidrag

Socialbidraget ökade kraftigt under större delen

av 1990-talet. Till följd av det förbättrade ar-

betsmarknadsläget har nu denna ökning avstan-

nat. Sedan år 1997 minskar antalet hushåll med

socialbidrag och introduktionsersättning till

flyktingar. Under år 1998 sjönk också kostna-

derna. Utvecklingen fortsatte under det första

kvartalet i år då det kunde noteras att kostna-

derna för socialbidrag och introduktionsersätt-

ning till flyktingar sjunkit med 8 procent i jäm-

förelse med samma kvartal föregående år. Även

den successiva ökningen av bidragstiden har

upphört. Den genomsnittliga bidragstiden var

5,6 månader under år 1998.

Det finns däremot inga tecken på att antalet

hushåll som är långvarigt beroende av social-

bidrag blir färre. Närmare 100 000 hushåll hade

socialbidrag i mellan tio och tolv månader år

1997, vilket är en fjärdedel av samtliga social-

bidragshushåll. Resultat från Socialstyrelsens

försörjningsprojekt visar att många barn berörs

av av det långvariga socialbidragstagandet. År

1996 levde 120 000 barn i familjer som hade

socialbidrag i minst tio månader.

Det är framför allt grupper som inte lyckats

etablera sig på arbetsmarknaden och som därmed

inte omfattas av de försäkringar som byggts upp

till skydd för den enskilde vid arbetslöshet som

behöver socialbidrag. Detta gäller bl.a. ungdomar

och nyanlända invandrare. Trots att arbets-

marknadssituationen bland ungdomar generellt

har förbättrats de senaste åren har ungdomar

med bristfällig utbildning och ungdomar med

utländsk bakgrund fortfarande svårt att få fot-

fäste på arbetsmarknaden. De blir därför i stor

utsträckning hänvisade till socialbidrag för sin

försörjning. Även ensamstående föräldrar be-

höver i högre grad än andra socialbidrag för sin

försörjning. Socialbidragstagare är i stor ut-

sträckning yngre personer. Ålderspensionärer

har länge varit en liten grupp bland social-

bidragstagarna men under 1990-talet har alltfler

äldre behövt socialbidrag. De flesta är invandrare,

bosatta i storstadskommunerna, som inte är be-

rättigade till ålderspension i Sverige.

Andelen socialbidragstagare i befolkningen

uppgår nu till ca 8 procent. Andelen kvinnor

respektive män 16 år och äldre (av samtliga

kvinnor respektive män i befolkningen) är lika

stor.

Vid jämförelser mellan socialbidragsutbetal-

ningar till ensamstående män respektive kvinnor

(Åt var och en efter behov, Svenska Kommun-

förbundet, 1998) framkommer att kvinnorna får

något lägre socialbidrag än männen. Skillnaderna

var inte så stora men återkom systematiskt år för

år. Det är dock svårt att värdera dessa skillnader.

Förklaringar till att kvinnor och män bedöms ha

olika behov av socialbidrag kan enligt rapporten

sökas på flera håll. Det gäller dels hur villkoren i

samhället för kvinnor och män i stort påverkar

livsbetingelserna, dels hur socialtjänsten som

organisation bedömer de kvinnor respektive män

som söker socialbidrag.

Många kommuner arbetar aktivt för att social-

bidragstagare skall komma ur sitt socialbidrags-

beroende. Arbetet bedrivs i många fall i sam-

verkan med andra myndigheter såsom Arbets-

förmedlingen och Försäkringskassan. Samverkan

syftar till att använda myndigheternas gemen-

samma resurser på ett för individen mer effektivt

sätt och undvika att människor hamnar i en

rundgång mellan de olika myndigheterna.

Allmänt har det de senaste åren skett en mer

restriktiv tolkning av 6 § socialtjänstlagen. Läns-

styrelserna påpekar i sina tillsynsrapporter att

handläggningen av ekonomiskt bistånd riskerar

att ske utifrån ett alltför snävt perspektiv, där in-

dividens ekonomi blir den enda bedömnings-

grunden. Detta kan leda till att människor med

mer komplexa problem inte får den hjälp de be-

höver. Vidare uppmärksammar länsstyrelserna

brister i bemötandet av den enskilde och en åter-

kommande kritik rör socialtjänstens handlägg-

ning och dokumentation.

Hemlöshet

Under senare år har hemlösheten uppmärksam-

mats alltmer. Trots att det inte med säkerhet går

att konstatera att problemet blivit vanligare är

det mycket som talar för att hemlösheten ökat

och att de hemlösas situation blivit svårare. I flera

undersökningar har det uttryckts farhågor om att

allt fler kvinnor och personer med psykiska

funktionshinder återfinns bland dem som kan

betraktas som hemlösa. Enligt Socialstyrelsen

fanns det i slutet av april ca 1 200 personer i

Sverige som var uteliggare eller bodde på här-

bärge. Det är något fler än man fann vid förra

undersökningstillfället år 1993. Totalt finns det

enligt Socialstyrelsens senaste beräkningar ca

8 400 hemlösa i landet. Hälften av landets hem-

lösa beräknas befinna sig i storstäderna. De do-

minerande orsakerna till hemlöshet angavs i

undersökningen år 1993 vara svårigheter att

betala hyran eller svårighet att klara av att bo

utan att störa andra boende.

De viktigaste statliga insatserna

Socialbidrag

Den statliga tillsynen över socialtjänsten utövas

av länsstyrelserna och Socialstyrelsen. Tillsynen,

som bedrivs på både nationell och regional nivå,

omfattar såväl kommunernas socialtjänst som

olika institutioner inom socialtjänsten som en-

skilda vårdhem. Länsstyrelsernas tillsyn avser så-

väl hanteringen av enskilda ärenden som upp-

följning av verksamheter. Länsstyrelserna har i

sin tillsynsverksamhet granskat i genomsnitt

hälften av landets kommuner. Ekonomiskt bi-

stånd har granskats i 80 procent av alla landets

kommuner.

Den 1 januari 1998 genomfördes en ändring i

socialtjänstlagen som innebar att den enskildes

rätt till bistånd preciserades genom nya bestäm-

melser om försörjningsstöd och annat bistånd. I

socialtjänstlagen anges vad som ingår i den s.k.

riksnormen samt vilka övriga kostnader som

skall täckas av försörjningsstödet. Som ett kom-

plement till försörjningsstödet har kommunen

rätt att ge bistånd även i andra fall. Detta stöd

kan omfatta t.ex. mer omfattande tandvård,

hemutrustning, psykoterapikostnader samt olika

former av stöd, vård- och behandlingsinsatser.

Beslut om bistånd av detta slag kan inte överkla-

gas genom förvaltningsbesvär. Förändringen

innebar således en ökad frihet för kommunerna

att besluta om bistånd utöver försörjningsstödet.

Kommunerna har dock fortfarande ansvar för att

uppfylla socialtjänstens intentioner om att till-

försäkra den enskilde en skälig levnadsnivå.

Den höga ungdomsarbetslösheten under sena-

re år har accentuerat behovet av att finna mer

ändamålsenliga metoder i arbetet med bidrags-

behövande arbetslösa ungdomar. Därför infördes

den 1 januari 1998 en s.k. utvecklingsgaranti för

ungdomar. Syftet var att öka ungdomars möjlig-

het att ta sig in på den reguljära arbetsmarknaden

och därmed minska risken att hamna i långvarig

arbetslöshet och i långvarigt beroende av social-

bidrag. Utvecklingsgarantin innebär att kom-

munerna har möjlighet att erbjuda ungdomar

mellan 20 och 24 år som står till arbetsmarkna-

dens förfogande, en aktiverande och utvecklande

insats på heltid. Ungdomar som är berättigade

till socialbidrag får en kommunalt finansierad ut-

vecklingsersättning motsvarande minst social-

bidragsnivån.

Hemlöshet

Samhällets ansvar för de hemlösa vilar ytterst på

kommunerna. Staten har emellertid tagit olika

initiativ i syfte att hjälpa de mest utsatta grup-

perna. I mars 1997 beslutade regeringen att

under en treårsperiod avsätta sammanlagt

30 miljoner kronor ur Allmänna arvsfonden.

Medlen skall användas för ideella organisationers

kostnader för att tillsammans med berörda

kommuner utveckla och pröva nya modeller för

stöd och boende för personer med psykiska

funktionshinder. För att få aktuella kunskaper

om problemets omfattning har Socialstyrelsen

fått i uppdrag att kartlägga omfattningen av

hemlösheten och redovisa de insatser som görs

för hemlösa. För att ytterligare stärka stödet till

utveckling av nya former för stöd till hemlösa

tillsatte regeringen i december 1998 en

parlamentarisk kommitté (dir. 1998:108).

Kommittén skall i dialog med berörda

myndigheter, organisationer och andra föreslå

och initiera åtgärder som syftar till att skapa en

bättre situation för de hemlösa och förhindra att

hemlöshet uppstår. Kommittén skall till

regeringen lämna förslag till stöd till projekt som

finansieras av utvecklingsmedel för åtgärder för

hemlösa. Kommittén skall vara verksam till och

med utgången av år 2001. För ändamålet

disponerar regeringen 30 miljoner kronor under

åren 1999 2001.

Regeringen har givit en bostadssocial bered-

ning i uppdrag att bl.a. följa utvecklingen på det

bostadssociala området och lämna förslag till åt-

gärder för att stödja särskilt utsatta grupper på

bostadsmarknaden, bl.a. hemlösa, psykiskt funk-

tionshindrade och ekonomiskt svaga hushåll.

Beredningen skall vara verksam till och med ut-

gången av år 2000 och skall till regeringen lämna

en samlad redovisning och bedömning av situa-

tionen för hushåll med särskilda svårigheter på

bostadsmarknaden.

Utsatta kvinnor

Socialtjänstlagen har den 1 juli 1998 komplette-

rats med en ny bestämmelse som innebär att

socialnämnden bör verka för att kvinnor som är

eller har varit utsatta för våld eller andra över-

grepp i hemmet får stöd och hjälp att förändra

sin situation. Kvinnojourerna har fått ett utökat

årligt stöd med 6 miljoner kronor.

För att stödja kompetens- och metodutveck-

ling inom socialtjänsten och hälso- och sjukvår-

den har Socialstyrelsen fått i uppdrag att leda ett

utvecklingsarbete i frågor om våld mot kvinnor.

Socialstyrelsen skall också fortlöpande följa och

samla kunskap om prostitutionens omfattning

och utveckling, sammanställa kunskap om de

sociala insatser som bedrivs på lokal nivå samt ge

stöd till utveckling och förbättring av insatserna.

Den 1 januari 1999 trädde lagen (1998:408)

om förbud mot köp av sexuella tjänster i kraft.

Den nya lagen skall ses som ett komplement till

de sociala insatserna som syftar till att motivera

de prostituerade att söka hjälp och ge dem det

stöd de behöver för att komma bort från prosti-

tutionen.

Regeringen har givit Socialstyrelsen i uppdrag

att utreda hur en central kristelefon för vålds-

utsatta kvinnor skall komma till stånd, hur den

skall organiseras, finansieras och vilken kompe-

tens som bör finnas. Socialstyrelsen har över-

lämnat ett förslag till regeringen. Frågan bereds

inom Regeringskansliet och diskussioner förs

med kvinnojourernas centrala organisationer.

Effekter av de statliga insatserna

Den statliga tillsynen har bidragit till att ge rege-

ringen viktigt underlag vad gäller situationen

inom socialtjänsten. Av länsstyrelsernas årsredo-

visning framgår att de påpekanden man gjort i

sin tillsyn i många fall leder till konkreta förbätt-

ringar och förändringar av socialtjänstens arbete.

Länsstyrelsernas rådgivning är efterfrågad. Vissa

länsstyrelser kombinerar tillsynsaktiviteterna

med en aktiv dialog med kommunerna och med

olika utbildningsinsatser. Resultatet bedöms ha

blivit en ökad medvetenhet och kompetens hos

personalen inom socialtjänsten.

Socialstyrelsen presenterade i september 1999

en första större utvärdering av de ändringar i

socialtjänstlagen som rör socialbidraget. Resul-

taten visar att det sker en allt restriktivare pröv-

ningen av socialbidrag. Man har bl.a. konstaterat

att:

- Riksnormen har blivit en enhetsnorm sna-

rare än en miniminivå.

- Många kommuner har sänkt den godtag-

bara nivån för bidrag till bostadskostnader.

- Antalet förvaltningsbesvär har minskat med

40 procent, vilket framför allt beror på infö-

randet av en riksnorm men även på att

rätten att överklaga innehållet i besluten

tagits bort för vissa biståndsformer.

- Antalet laglighetsprövningar har fördubb-

lats mellan åren 1997 och 1998. Inte i något

fall har dock överklagan bifallits.

- Barnfamiljer har fått mindre genomsnittligt

bidrag.

Uppgifter i länsstyrelsernas årsrapporter tyder på

att den nya lagkonstruktionen och förändring-

arna när det gäller rätten att överklaga har med-

fört ökad rättsosäkerhet vid handläggning av för-

sörjningsstöd och ekonomiskt bistånd i andra

fall. Länsstyrelserna ser också exempel på att

riktlinjer som gäller det bistånd som är ett kom-

plement till försörjningsstödet (6 g §) är restrik-

tiva, vilket kan leda till en större begränsning av

vad som bedöms som skälig levnadsnivå.

Utvärderingar av utvecklingsgarantin för ung-

domar visar att många kommuner kunnat er-

bjuda deltagarna i utvecklingsgarantin ett varierat

utbud av aktiviteter. Både uppmätta syssel-

sättningseffekter och deltagarnas egna be-

dömningar visar att införandet av utvecklings-

garantin har underlättat möjligheterna att få ar-

bete.

Regeringens slutsatser

Under de senaste året har regeringen vidtagit

flera åtgärder för att förbättra situationen för

hemlösa och för kvinnor som utsatts för våld.

Med hjälp av ökade medel och olika stimulans-

åtgärder har bl.a. en rad projekt igångsatts och i

ett antal kommuner pågår arbete med att ut-

veckla och förbättra insatserna för utsatta

grupper.

Antalet hushåll som under en längre tid be-

höver socialbidrag måste minska. Fler invandrare

och ungdomar måste få möjlighet att försörja sig

på den reguljära arbetsmarknaden i stället för

med hjälp av socialbidrag.

Utvecklingsgarantin har underlättat möjlig-

heten för många ungdomar att komma ut på den

reguljära arbetsmarknaden. Åtgärder behöver nu

vidtas för att förbättra situationen också för de

personer som är långvarigt socialbidragsberoen-

de på grund av svårigheter att etablera sig på ar-

betsmarknaden. Den särskilde utredare som haft

regeringens uppdrag att analysera problemet

lämnar under september 1999 förslag till åtgärder

för att underlätta inträdet på arbetsmarknaden

för dessa grupper.

En särskild utredare (dir. 1997:109)har haft i

uppdrag att analysera och lämna förslag som rör

en rad, för socialtjänsten, viktiga områden.

Utredaren har nyligen avlämnat sitt betänkande.

Förslagen omfattar socialtjänstlagens struktur

och konstruktion, finansiering, uppgifter och

kompetensområden samt organisationen och

former för tillsynen över socialtjänsten. Ut-

redaren lämnar även förslag om hur den eko-

nomiska ersättningen för äldre invandrare skall

utformas.

Nämnda utredningsförslag skall remiss-

behandlas under hösten. Regeringen avser att

återkomma till riksdagen under år 2000.

5.3.5 Alkohol och narkotika

Alkoholpolitik

Målet för den svenska alkoholpolitiken är att

minska alkoholens medicinska och sociala skade-

verkningar. Detta skall åstadkommas dels genom

åtgärder för att begränsa skadligt dryckesbe-

teende, dels genom att minska den totala alko-

holkonsumtionen. I en nationell handlingsplan

för alkohol- och narkotikaförebyggande arbete

finns olika delmål preciserade. Insatser skall

genomföras som vidmakthåller eller förstärker

en opinion till förmån för återhållsamma alko-

holvanor i befolkningen och för punktnykterhet

när det gäller vissa grupper och i vissa situationer.

Detta innebär att en alkoholfri uppväxt skall

främjas i syfte att skjuta upp alkoholdebuten, att

trafiken, kvinnans graviditetsperioder och ar-

betsplatserna skall vara alkoholfria och att åter-

hållsamma alkoholvanor i befolkningen upp-

muntras genom bland annat omfattande

opinionsbildning.

Tillstånd och utveckling

Som helhet har perioden från början av 1980-

talet fram till i dag varit tämligen stabil när man

ser till såväl vuxna som ungdomars genomsnitt-

liga alkoholkonsumtion. Det finns dock idag

oroande tecken på att det sker en ökning av al-

koholkonsumtionen bland allt yngre ungdomar.

Flera undersökningar under det senaste året visar

att andelen ungdomar som ofta berusar sig ökar

och andelen som aldrig berusar sig minskar.

Flickornas andel av den totala alkoholkonsum-

tionen har också ökat sett i ett längre tidspers-

pektiv.

Det är framför allt starköl och illegala alko-

holdrycker (hembränt och smuggelsprit) som

har ökat. Ungefär 35 procent av spritkonsumtio-

nen är illegal.

Systembolaget har aldrig sålt så mycket starköl

som under år 1998. För vissa grupper, framför

allt ungdomar, närmar sig ölkonsumtionen 1970-

talets nivå.

Förutsättningarna att i fortsättningen bedriva

en traditionell svensk alkoholpolitik har ändrats i

och med det svenska EU-inträdet och den ökade

internationaliseringen. Det har medfört att sta-

tens insatser för att upprätthålla de alkoholpoli-

tiska målen måste förändras.

I målet C 185/95, åklagaren mot Harry
[REDACTED_EFTERNAMN], prövade EG-domstolen de svenska be-

stämmelserna om Systembolagets detaljhan-

delsmonopol och dess funktionssätt mot artikel

31 i EG-fördraget (f.d. artikel 37), som reglerar

anpassningen av statliga handelsmonopol. Dom-

stolen slog fast att ett statligt detaljhandels-

monopol för alkoholdrycker utformat och

anpassat såsom det svenska Systembolaget inte

stred mot artikel 37 i EG-fördraget.

För svenskt vidkommande var EG-domsto-

lens beslut mycket viktigt ur folkhälsopolitisk

synvinkel. EG-domstolen kritiserade dock det

svenska systemet med partihandelstillstånd och

menade att detta utgör ett hinder för import av

alkoholdrycker från övriga medlemsstater och att

villkoren för att erhålla sådana tillstånd bl.a.

alltför höga avgifter och krav på lagringskapacitet

 inte står i proportion till syftet att skydda folk-

hälsan. Med anledning av kritiken sänkte rege-

ringen ansöknings- och tillsynsavgifterna samt

förenklade föreskrifterna kring lager och distri-

bution av alkoholdrycker.

EG-kommissionen har dock den 5 maj 1998 i

en formell underrättelse och med stöd av EG-

domstolens dom i Franzénmålet riktat kritik

bl.a. mot att de svenska tillsynsavgifterna för

partihandlare fortfarande anses vara för höga och

diskriminera utländska alkoholexportörer och

försvåra framför allt för små företag att komma

in på den svenska marknaden. Den formella

underrättelsen innehåller även kritik mot att

restauranger som har serveringstillstånd också

måste ha partihandelstillstånd för att kunna

importera alkoholdrycker för den egna verksam-

heten samt mot att det svenska regelsystemet

inte möjliggör att alkoholdrycker kan sändas

som gåva från ett annat EU-land till en mot-

tagare i Sverige.

De viktigaste statliga insatserna

Med anledning av kritiken från EG-domstolen

och EG-kommissionen har regeringen i propo-

sitionen Vissa alkoholfrågor, m.m. (prop.

1998/99:134) föreslagit att nuvarande parti-

handelstillstånd, som meddelas av Alkohol-

inspektionen, tas bort och ersätts av det godkän-

nande som skattemyndigheten ger för att man

som partihandlare skall få importera punkt-

skattepliktiga alkoholvaror. I propositionen före-

slås också att Systembolaget skall ges en viss

begränsad importrätt och att införsel av

spritdrycker, vin och starköl i form av gåvoför-

sändelser skall tillåtas under vissa förutsättningar.

Vidare föreslås att det skall vara straffbart att bl.a.

förvärva sprit eller spritdryck som är olovligt till-

verkad.

Bestämmelserna i lagen (1978:763) med vissa

bestämmelser om marknadsföring av alko-

holdrycker föreslås bli inarbetade i alkohollagen.

En särskild bestämmelse förs in i alkohollagen

om att alkoholreklam inte får rikta sig särskilt till

barn och ungdomar och inte heller får skildra

sådana personer. I propositionen lämnar rege-

ringen också förslag till nya riktlinjer för Sys-

tembolagets öppethållande.

Förändringarna på alkoholområdet har rest

krav på nya arbetssätt och metoder som kan

komplettera den nuvarande alkoholpolitiken för

att förhindra en ökad konsumtion.

Regeringen har därför inrättat en nationell

ledningsgrupp för alkohol- och narkotikaföre-

byggande insatser under socialministerns led-

ning. Ledningsgruppens uppgift är att stödja ett

förstärkt långsiktigt alkohol- och drogförebyg-

gande arbete. Det är angeläget att med nya

metoder försöka kompensera de förändringar

som EU-medlemskapet medfört för den svenska

alkoholpolitiken. Det handlar om insatser som

direkt kan påverka människors förhållningssätt

och vanor och som också ökar det individuella

ansvarstagandet. Det handlar vidare om att i

ökad utsträckning utveckla hållbara lokala

strategier som också innebär ett ökat lokalt

ansvarstagande. Detta är en omställningsprocess

som kräver insatser under lång tid framöver.

Ledningsgruppen har tagit initiativ till ett antal

nationella projekt i syfte att stimulera en sådan

utveckling (se Narkotikapolitik). För bl.a. detta

ändamål har 30 miljoner kronor årligen avsatts.

Regeringen har också tillsatt en kommitté som

skall utveckla samarbetet mellan berörda

myndigheter, försäkringsbolag och olika

branschorganisationer på alkoholområdet.

Kommittén kallar sig Oberoende Alkohol-

samarbetet (OAS). Utgångspunkten för sam-

arbetet är de prioriteringar som gjorts i den

nationella handlingsplanen för alkohol- och

narkotikaförebyggande insatser. Uppgiften är att

uppmuntra olika aktörer, såsom företag,

branschorganisationer, försäkringsbolag, berörda

myndigheter och andra att engagera sig i arbetet

mot missbruk och alkoholskador. Ett prioriterat

område där samtliga inblandade har gemen-

samma intressen är insatser som motverkar den

illegala alkoholhanteringen, dvs. illegalt tillverkad

eller insmugglad alkohol och langning till

ungdomar. Här pågår en omfattande opinions-

insats som planeras fortsätta under de närmaste

åren och som löpande kommer att utvärderas.

Kostnaden för insatsen, som för år 1998 uppgick

till ca 20 miljoner kronor, finansieras till hälften

av staten och till hälften av branschorganisa-

tionerna. I propositionen Vissa alkoholfrågor,

m.m. (prop. 1998/99:134) lägger regeringen fram

förslag till bl.a. riktlinjer för det framtida OAS-

samarbetet. Avsikten är att samarbetet på sikt

skall ombildas till en allmännyttig ideell

förening.

I syfte att samordna och effektivisera verk-

samheten på alkohol- och narkotikaområdet har

Statskontoret haft i uppdrag att se över myndig-

hetsstrukturen på alkohol- och narkotikaområ-

det utifrån en förändrad verklighet såväl centralt

som regionalt. Statskontoret har den 1 oktober

1998 överlämnat ett principiellt förslag till en ny

myndighetsstruktur och ansvarsfördelning på

alkohol- och narkotikaområdet. Mot denna bak-

grund har en organisationskommitté tillkallats

med uppgift att föreslå en ombildning av Folk-

hälsoinstitutet till en myndighet med tydligare

uppgifter av stabskaraktär på folkhälsoområdet

(dir. 1999:36). Uppgifter för den nya myn-

digheten bör vara att följa utvecklingen på hela

folkhälsoområdet, ta fram fakta, utarbeta

nationella handlingsplaner, stå för kunskaps-

försörjning och utveckling av metoder samt

arbeta med underlag och utredningsuppdrag som

hör samman med regeringens ledning, styrning

och utvärdering av folkhälsoområdet. Alkohol-

inspektionens uppgifter av övergripande tillsyns-

karaktär skall också tillföras den nya myndig-

heten liksom Läkemedelsverkets uppgifter när

det gäller teknisk sprit. Organisationskommittén

skall redovisa sina överväganden och förslag till

regeringen senast den 1 juni år 2000.

Situationen på alkoholpolitikens område krä-

ver en hög grad av samordning, effektivitet och

en ledningsorganisation med hög beredskap för

olika varierande insatser. På ledningsgruppens

initiativ har ett arbete med att revidera den

nationella handlingsplanen för alkohol- och nar-

kotikaförebyggande insatser påbörjats under

Svenska Kommunförbundets ledning (se Nar-

kotikapolitik). Ett framtidsscenarieprojekt om

hur alkohol- och narkotikasituationen i Sverige

kan komma att se ut år 2005 har genomförts som

ett av flera underlagsmaterial för revideringen av

handlingsplanen.

Alkoholutredningen (dir. 1998:19 och

1998:52) tillsattes i mars 1998 med uppdrag att se

över vissa bestämmelser i alkohollagen samt

lagen om försäljning av teknisk sprit m.m. I

uppdraget ingår att kartlägga hur lagstiftningen

tillämpas och huruvida erfarenheterna från

tillämpningen visar att ändringar, förtydliganden

eller tillägg behövs på särskilda punkter.

Utredningen skall slutredovisa uppdraget till

regeringen senast den 31 december 1999.

Sverige har tillsammans med Finland erhållit

medel från EU-kommissionen för att genomföra

två länderjämförande studier om alkoholproble-

mens omfattning och dess hälsoeffekter samt om

hur alkoholpolitiken ser ut i samtliga EU-länder.

Studierna, som slutförs under det svenska ord-

förandeskapet i EU våren 2001, utgör ett viktigt

vetenskapligt underlag för EU-kommissionens

fortsatta arbete med alkoholfrågan på folkhäl-

soområdet. Som ett led i förberedelserna inför

det svenska ordförandeskapet har Sverige också

tagit initiativ till gemensamma diskussioner med

de närmast kommande ordförandeländerna i EU

för att tillsammans utarbeta en EU-strategi på

alkoholområdet. Vid EU:s senaste hälsominster-

råd (juni 1999) fick Sverige starkt stöd för beho-

vet av en framtida EU-strategi på alkoholområ-

det.

Den svenska regeringen kommer att vara värd

för Världshälsoorganisationens (WHO) minis-

terkonferens om alkohol och unga människor i

Europa som kommer att hållas i Stockholm år

2000. En plan för WHO:s framtida hälsofräm-

jande arbete håller på att tas fram och kommer

att presenteras på konferensen.

Regeringen har genom Allmänna arvsfonden

under år 1997 beslutat om 15 miljoner kronor till

Folkhälsoinstitutet för stöd till olika ideella

organisationers barn- och ungdomsprojekt som

ligger i linje med den nationella handlingsplanen

för alkohol- och narkotikaförebyggande insatser.

För åren 1998 och 1999 har regeringen genom

Allmänna arvsfonden tillskjutit ytterligare

10 miljoner kronor.

Effekter av de statliga insatserna

Inrättandet av den Nationella ledningsgruppen

för alkohol- och narkotikaförebyggande insatser

och branschsamarbetet i OAS har tillsammans

med Folkhälsoinstitutets och Alkoholinspektio-

nens insatser lett till en ökad aktivitet på alko-

holområdet. Flera nationella projekt har initierats

och ett trettiotal regionala konferenser har hållits

över hela landet för att få i gång lokala aktiviteter

på området. Erfarenheterna från de projekt på

nationell nivå som ledningsgruppen hittills har

initierat är mycket goda. Branschsamarbetet har

inneburit att nya kommunikationskanaler och

kontaktytor ställts till förfogande för informa-

tion i alkoholfrågan. Informationsmaterial har

t.ex. kunnat spridas till samtliga livsmedelshand-

lare, restaurang-, bryggeri- och försäkrings-

anställda samt anställda vid berörda myndigheter

m.fl. Utvärdering av de olika insatserna är

inplanerade men det är ännu alltför tidigt att

uttala sig om effekterna av de vidtagna

åtgärderna. Regeringen bedömer dock att de

insatser som hittills genomförts har fungerat bra

och varit nödvändiga för att få igång en aktiv

process. Regeringen har också en hög beredskap

för att vidta ytterligare åtgärder om situationen

så kräver. Även på europeisk nivå har olika

framgångsrika initiativ tagits och ytterligare

insatser planeras för att påverka framför allt EU

att lyfta upp alkoholfrågan på dagordningen.

Regeringens slutsatser

Sveriges inträde i EU har förändrat förutsätt-

ningarna för den svenska alkoholpolitiken. Målet

att begränsa alkoholens skadeverkningar genom

att minska den totala konsumtionen av alkohol

ligger fast. EU-medlemskapet gör det dock nöd-

vändigt att söka nya metoder för det före-

byggande arbetet för att kunna förverkliga målet.

I den nya situationen behöver samhällets olika

insatser på området samordnas bättre än hittills.

Den nationella ledningsgruppens insatser är

därför av stor betydelse för det fortsatta alkohol-

och narkotikaförebyggande arbetet.

På alkoholforskningens område behöver kon-

sumtionsforskningen utvecklas och stimuleras.

Centrum för alkohol- och narkotikaforskning

vid Stockholms universitet är under uppbyggnad

under ledning av Socialvetenskapliga forsknings-

rådet. En föreståndarprofessur har nyligen till-

satts och verksamheten har påbörjats om än i

blygsam omfattning. Regeringen anser att Folk-

hälsoinstitutets erfarenheter är av stort värde i

det fortsatta uppbyggnadsarbetet. Även Folkhäl-

soinstitutets medel för alkohol- och narkotika-

forskning bör därför samordnas med den tänkta

verksamheten.

Narkotikapolitik

Narkotikapolitiska insatser skall syfta till att

begränsa tillgången och efterfrågan på narkotika.

Målet för den svenska narkotikapolitiken skall

enligt regeringens skrivelse En narkotikapolitisk

redogörelse (1997/98:172) vara att minska

nyrekryteringen till missbruk, att fler missbru-

kare skall upphöra med sitt missbruk samt att

tillgången på narkotika skall minska. Visionen är

ett samhälle utan narkotika. Insatser och åtgärder

inom narkotikapolitikens område skall baseras på

kunskap om faktiska förhållanden och utvärde-

ringar av effekterna av olika insatser.

Narkotikaförebyggande insatser skall syfta till

att stärka individens vilja och förmåga att avstå

ifrån droger, med särskild uppmärksamhet på

ungdomar och individer som befinner sig i

riskzonen att utveckla ett missbruk. Rehabilite-

ringsinsatser skall bidra till att minska missbru-

kets konsekvenser för individen, närstående och

samhälle. Samverkan mellan tull, polis och andra

myndigheter skall utvecklas och fördjupas såväl

nationellt och internationellt för att minska till-

gången på narkotika.

Samarbete över nationsgränserna är en förut-

sättning för att på sikt komma tillrätta med ett

växande globalt narkotikaproblem Sveriges

internationella engagemang i narkotika frågor är

en integrerad del av den nationella politiken.

Sverige motverkar aktivt alla försök till ned-

rustning av narkotikakontrollen.

Tillstånd och utveckling

Tillgången till och efterfrågan på narkotika ökar i

hela världen. Europa är idag den största produ-

centen av syntetiska droger. Samtidigt som pro-

duktionen av illegal narkotika ökar blir den ille-

gala handeln med narkotika alltmer välorgani-

serad och svårare att bekämpa. Det finns idag

knappt någon skillnad mellan renodlade kon-

sument- och producentländer. Där det finns

narkotika, där växer också missbruket.

Narkotika i olika former förekommer i prak-

tiskt taget hela landet. Mellan 8 och 10 procent

av den vuxna befolkningen uppger i regelbundet

återkommande undersökningar att de någon

gång under sin livstid prövat narkotika. Cannabis

är det ojämförligt vanligast förekommande pre-

paratet, både bland ungdomar och vuxna.

Amfetamin har sedan 1960-talet dominerat det

intravenösa missbruket. Heroinmissbruket i

Sverige är relativt litet. Under 1990-talet har det

dock rapporterats om tendenser till ett ökat

missbruk av rökheroin. Tillgången på ecstasy och

LSD, som ökade under 1990-talet, har

stabiliserats de senaste åren.

Från flera länder i Europa kommer rapporter

om en positivare inställning till droger bland

ungdomar och en ökning av missbruket. Samma

tendens finns också i Sverige. Andelen ungdo-

mar som någon gång prövat narkotika var under

större delen av 1980-talet omkring 4 procent för

att under 1990-talets första hälft successivt öka

till omkring 8 procent år 1996. Därefter har det

inte skett någon ökning totalt sett. Andelen

ungdomar som uppger att de inte har prövat

narkotika men haft lust att göra det har ökat

något under 1990-talet, men ligger fortfarande på

en låg nivå. Uppgifterna om en ny öppenhet att

experimentera med droger bekräftas av personal

och organisationer som verkar bland ungdomar.

Drogliberala budskap får emellertid fortfarande

mycket litet stöd bland ungdomar i åldern 15

24 år.

I en undersökning av det tunga narkotika-

missbrukets omfattning år 1992 uppskattades

antalet tunga missbrukare till mellan 14 000 och

19 000. År 1979, när en motsvarande kartlägg-

ning genomfördes fann man 10 000 14 000

tunga missbrukare. Enligt Centralförbundet för

alkohol- och narkotikaupplysning, CAN, som

genomfört undersökningarna inträffade nyre-

kryteringen till gruppen tunga missbrukare

huvudsakligen i slutet av 1970-talet och i början

av 1980-talet. Enligt CAN pekar flera av de indi-

katorer som används för att uppskatta det tunga

missbruket på att missbruket har ökat under

1990-talet.

De viktigaste statliga insatserna

Folkhälsoinstitutet har ett särskilt ansvar för

narkotikaprevention. Institutet följer konsum-

tions- och skadeutvecklingen, fördelar stöd till

lokalt förebyggande arbete samt stödjer forsk-

ning och utvärdering inom området. Institutet

har de senaste åren disponerat extra medel för

stöd till drogförebyggande verksamhet, utöver

de utvecklingsmedel som finns i myndighetens

ordinarie budget. Institutet hade under år 1998

drygt 100 lokala projekt i organisationslivet,

vartill kommer ett 50-tal projekt av liknande

karaktär som får stöd under två eller tre år.

Socialstyrelsen svarar för tillsyn samt uppföljning

och utvärdering av förebyggande insatser och

vård och behandling inom socialtjänsten samt

stöder metodutvecklingen inom området. Läns-

styrelserna förfogar sedan år 1995 över 50 miljo-

ner kronor årligen för utveckling av alkohol- och

narkotikaförebyggande öppenvårdsinsatser.

Som tidigare nämnts (se Alkoholpolitik) finns

under socialministerns ledning en nationell led-

ningsgrupp med uppgift att samordna och stödja

ett förstärkt långsiktigt alkohol- och drogföre-

byggande arbete. I syfte att pröva nya metoder

för att stärka unga människors vilja och förmåga

att avstå från narkotika och skjuta upp alkohol-

debuten har ledningsgruppen tagit initiativ till ett

antal projekt av nationellt intresse. En gemensam

utgångspunkt är att aktivt söka engagera

ungdomarna själva och utgå ifrån deras egna

erfarenheter och uppfattningar. Regeringen dis-

ponerar årligen 30 miljoner kronor för alkohol-

och narkotikapolitiska åtgärder att användas bl.a.

i detta arbete.

Ledningsgruppen står bakom bl.a. Drugsmart,

ett alkohol- och narkotikapolitiskt forum på

internet. Drugsmart, som startade höstterminen

1998, vänder sig främst till yngre tonåringar samt

deras lärare med information och kommunika-

tion om alkohol och narkotika. Genom att öka

kunskapen samt tillåta och stimulera till debatt i

för många ungdomar väsentliga existentiella frå-

gor om droger och droganvändning skall ung-

domarna stödjas i valet av en drogfri livsstil.

Drugsmart hade under sitt första år drygt en

miljon besökare.

Ett annat initiativ är projektet Motstånds-

Kraft, som drivs med Svenska Kommunförbun-

det som huvudman i ett 25-tal kommuner. Inom

projektet, som startade hösten 1997, engageras

ungdomar i det drogförebyggande arbetet. Pro-

jektet avslutas år 1999, men verksamheten kom-

mer att fortsätta under en eller två deltagande

kommuners ledning. Syftet är att pröva och

sprida fungerande modeller för lokalt förankrat

arbete med och av ungdomar.

I syfte att öka kunskapen hos ungdomar i

arbetslivet om hur alkohol och narkotika påver-

kar individen och arbetsplatsen, bl.a. vad gäller

säkerhet och den egna hälsan, genomför Riks-

alna som är ett samarbetsorgan mellan arbets-

marknadens parter, ett tre-årigt projekt på

arbetsplatser med många ungdomar. Projektet

syftar till att stödja och stärka ungdomarnas vilja

och förmåga att hjälpa och stötta varandra samt

att ha beredskap för tidig upptäckt på arbets-

platserna.

Kunskapen om det tunga missbrukets utveck-

ling samt missbruksutvecklingen i marginalise-

rade grupper är bristfällig. Centralförbundet för

Alkohol- och Narkotikaupplysning (CAN)

genomför därför på ledningsgruppens uppdrag

ett drygt treårigt projekt som syftar till att

undersöka det tunga narkotikamissbrukets

omfattning och utveckling och att därvid särskilt

uppmärksamma utvecklingen i sociala marginal-

grupper. En central del i Max-projektet, som

studien kallas, är en omfattande studie av det

tunga missbruket i de tre storstäderna.

Som grund för det förstärkta drogförebyg-

gande arbete som regeringen år 1994 beslutade

om låg en nationell handlingsplan. Hösten 1998

påbörjades, på uppdrag av nationella lednings-

gruppen och under Svenska Kommunförbundets

ledning, ett arbete med att revidera handlings-

planen. Omkring 30 kommuner är involverade i

arbetet, som kommer att utmynna i en handbok i

drogförebyggande arbete som skall spridas och

användas i det lokala arbetet med dessa frågor.

Den 1 april 1999 trädde lagen (1999:42) om

förbud mot vissa hälsofarliga varor i kraft. Lagen

ger möjlighet till kontroll av varor som, utan att

vara narkotika, medför fara för människors liv

eller hälsa och som används för att uppnå berus-

ning eller annan påverkan. Narkotikadefinitio-

nen i narkotikastrafflagen ändrades samtidigt för

att den klart skall täcka alla de varor som idag

anses vara narkotika. Från den 1 augusti 1999

skall svampar som innehåller ämnena psilocyn

och psilocybin anses vara narkotika enligt nar-

kotikastrafflagen, om svamparna är framodlade

eller om de har torkats eller på annat sätt beretts.

Sedan hösten 1998 arbetar en särskild

narkotikakommission (dir. 1998:18) med uppgift

att utvärdera Sveriges narkotikapolitiska insatser

sedan mitten av 1980-talet. Kommissionen skall

lägga förslag till effektivisering av narkotika-

politiken. Kommissionen har börjat sitt arbete

med att se över behovet av information om

narkotikautvecklingen, lagstiftningen inom om-

rådet, narkotikarelaterad dödlighet samt

ungdomar och droger. Uppdraget skall redovisas

före utgången av år 2000.

FN spelar en central roll i det internationella

samarbetet mot narkotikan. Sverige är en av de

största bidragsgivarna till FN:s narkotika-

kontrollprogram UNDCP. Vid FN:s General-

församlings särskilda möte om narkotika år 1998

antogs för första gången ett internationellt doku-

ment om efterfrågedämpande åtgärder. Sverige

har deltagit i utarbetandet av en handlingsplan

för hur denna deklaration skall genomföras.

Sverige deltar också aktivt i Europarådets sam-

arbetsrupp för narkotikafrågor, den s.k. Pom-

pidougruppen. Sverige har bl.a. medverkat med

finansiering och genomförande av ett utbild-

nings- och träningsprogram för personal verk-

samma inom förebyggande arbete och vård och

behandling i Central- och Östeuropa som avslu-

tades under år 1997. Sverige deltar också i upp-

följningsprojektet som startar hösten 1999.

Genom medlemskapet i EU har Sverige fått

tillgång till ett utökat europeiskt samarbete kring

narkotikafrågorna. I januari 1998 inrättades ett

särskilt varningssystem för nya syntetiska droger

inom EU. Systemet syftar till tidig upptäckt av

nya droger på den illegala marknaden och en

gemensam analys av dessa drogers farlighet.

Folkhälsoinstitutet rapporterar för Sveriges del

till varningssystemet.

Folkhälsoinstitutet är Sveriges nationella

enhet för det arbete med informationsutbyte

inom narkotikaområdet som är uppbyggt kring

det europeiska narkotikacentret i Portugal

(EMCDDA). Under kommande år kommer en

av huvudpunkterna i arbetet vara att utveckla

indikatorer som skall göra det möjligt att bättre

jämföra utvecklingen i de olika länderna vad

gäller narkotikakonsumtion, dess negativa effek-

ter, behandling och förebyggande arbete. Detta

är en verksamhet som kräver medverkan från en

rad myndigheter utöver Folkhälsoinstitutet t.ex.

Socialstyrelsen, Statens institutionsstyrelse och

Rikspolisstyrelsen.

Effekter av de statliga insatserna

De statliga insatserna har varit inriktade på att

hålla tillbaka missbruket samt upprätthålla en

negativ attityd till användningen av narkotika.

Även om det i vissa ungdomsgrupper finns ten-

denser till ökad erfarenhet av och en mer tilll-

låtande inställning till droger visar tillgängliga

undersökningar att en överväldigande majoritet

av svenska folket inte befattar sig med någon

form av narkotika. Det finns en bred folklig och

politisk uppslutning kring en restriktiv narko-

tikapolitik. Någon legaliseringsdebatt liknande

den som bedrivs i flera andra europeiska länder

förekommer inte i Sverige.

Regeringens slutsatser

Trots rapporter om ett ökat experimenterande

med droger i ungdomsgrupper och rapporter om

ändrade attityder till narkotika är narkotikamiss-

brukets omfattning i Sverige relativt begränsat,

både i jämförelse med 1970-talet och i ett inter-

nationellt perspektiv. Det finns dock anledning

att ta utvecklingen på allvar. Genomgripande

politiska, tekniska, ekonomiska och sociala för-

ändringar har starkt påverkat eller förändrat till-

varon för stora grupper människor samtidigt

som toleransen mot narkotika har ökat på många

håll i världen. Risken att ett nyfiket experimen-

terande med droger skall leda till ett mer per-

manent bruk som leder till ett beroende kan inte

negligeras.

Tillgången till narkotika i samhället är god och

priserna relativt låga. Olika undersökningar

pekar på att fler unga prövar eller vill pröva

narkotika och att nyrekryteringen till tungt

missbruk tycks ha ökat. Sammantaget innebär

utvecklingen att förebyggande insatser samt

rehabilitering skall ha fortsatt hög prioritet. Det

är både fråga om generella förebyggande insatser

för ungdomar för att stärka motståndet mot

droger samt riktade insatser och intervention

bland ungdomar som löper särskilt stor risk att

utveckla missbruk och beroende. Utvecklingen

kommer också av allt att döma kräva stärkta

insatser för att tillgodose rehabiliteringsbehovet

hos en liten grupp etablerade och socialt belas-

tade missbrukare.

FN:s narkotikakonventioner utgör en stabil

grund för det internationella samarbetet och den

internationella kontrollen av narkotika. Genom

samarbete inom både FN och EU har polis och

tull förbättrat sina möjligheter att begränsa

utbudet av narkotika. Sverige bör även fortsätt-

ningsvis ha en framträdande roll i det internatio-

nella samarbetet. Detta samarbete är utom-

ordentligt betydelsefullt, inte minst mot bak-

grund av den pågående europeiska integrationen

och de genomgripande förändringarna i Central-

och Östeuropa.

Narkotikakommissionen skall inom ramen för

sitt uppdrag lägga förslag som skall stärka

Sveriges internationella arbete. Utgångspunkten

är att narkotikaproblemet är globalt till sin

karaktär och därför kräver ett vittgående inter-

nationellt samarbete för att kunna få en lösning.

Vård av missbrukare

Målet är att åstadkomma en social omsorg av god

kvalitet med effektiv resursanvändning som

tillgodoser den enskilde individens behov av stöd

och bistånd i samband med missbruksproblem.

Socialtjänsten skall arbeta för att förebygga och

motverka missbruk av alkohol och andra

beroendeframkallande medel och därvid ägna

särskild uppmärksamhet åt insatser för barn och

ungdom. Den enskilde missbrukaren skall av

socialtjänsten aktivt erbjudas den hjälp och den

vård som han behöver för att komma ifrån sitt

missbruk.

Tillstånd och utveckling

Ansvaret för vården av missbrukare vilar främst

på socialtjänsten och landstinget. Socialtjänsten

ansvarar för den långsiktiga vården och andra

stöd och hjälpinsatser medan sjukvården främst

svarar för avgiftning och vård till personer med

psykiska komplikationer till följd av missbruk.

Statens institutionsstyrelse (SiS) ansvarar för

tvångsvården av vuxna missbrukare och ungdo-

mar med behov av särskild tillsyn. SiS har

driftsansvar för 15 institutioner som huvudsakli-

gen tar emot vuxna som vårdas med stöd av

lagen (1998:870) om vård av missbrukare i vissa

fall (LVM). Missbrukarvård bedrivs också vid de

32 institutioner enligt 12 § lagen (1990:52) med

särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU)

som också ingår i SiS verksamhet. LVM-hemmen

och de särskilda ungdomshemmen är den enda

missbrukarvård som bedrivs med statligt

huvudmannaskap. För övrig missbrukarvård är

kommuner, landsting eller privata vårdgivare

huvudman.

Under hotet av en aidsepidemi bland injek-

tionsmissbrukare i mitten av 1980-talet skedde

en kraftig utbyggnad och förstärkning av miss-

brukarvården. Därefter har en marginell nedgång

skett i antalet vårdplatser i frivilligvården medan

det har gjorts kraftiga nedskärningar av antalet

vårdplatser för vuxna tvångsvårdade. Den

1 november 1998 fick cirka 20 300 personer

någon form av vårdinsats inom socialtjänsten.

Omkring 80 procent av insatserna skedde i

öppenvård. Antalet missbrukare i institu-

tionsvård var drygt 3 500, vilket var något fler än

året innan. Uppgången gällde både frivilligvården

och tvångsvården. Andelen akuta omhänder-

taganden enligt LVM har ökat under de senaste

åren och uppgår nu till cirka 70 procent av alla

intagna på LVM-hem. Den genomsnittliga

vistelsetiden i LVM-vård har minskat något

jämfört med föregående år, från 90 dagar år 1997

till 84 dagar år 1998. Genomsnittlig vårdtid i

frivillig institutionsvård var drygt 100 dagar.

Kommunerna har under senare år medvetet

styrt över missbrukarvården från dygnet-runt-

vård i behandlingshem till öppna vårdformer

som bedrivs lokalt. Enligt Socialstyrelsen skedde

mellan åren 1994 och 1997 ingen allmän ned-

dragning av resurser och insatser för vuxna miss-

brukare (Balans i missbrukarvården 1998:3).

Mycket tyder enligt Socialstyrelsen på att många

kommuner gjorde ekonomiska neddragningar

inom detta område i början av 1990-talet. Ned-

gången i tvångsvården förefaller totalt sett kvan-

titativt ha kompenserats av andra frivilliga insat-

ser. De problem som funnits sedan länge med att

nå vissa grupper, t.ex. nya missbrukare och tunga

missbrukare, finns fortfarande kvar. Olika

samverkansmodeller har dock utvecklats kring

svårt psykiskt störda missbrukare. Vad gäller det

fortsatta utvecklingsarbetet inom missbru-

karvården betonade Socialstyrelsen särskilt

behovet att uppmärksamma sambandet mellan

narkotikamissbruk och arbetslöshet, fattigdom

och social marginalisering samt att sambandet

mellan alkohol- och narkotikamissbruk har blivit

allt tydligare under senare år.

De viktigaste statliga insatserna

Sedan år 1995 förfogar länsstyrelserna över

50 miljoner kronor årligen för utveckling av

öppenvårdsinsatser samt olika alkohol- och nar-

kotikaförebyggande insatser. Socialstyrelsen har i

uppdrag att inom ramen för en beredningsgrupp

med representanter från länsstyrelserna, Statens

institutionsstyrelse och Svenska Kommun-

förbundet planera och styra den allmänna inrikt-

ningen av utvecklingsarbetet samt följa upp och

utvärdera de verksamheter som kommer till

stånd.

Under många år har uppmärksamheten riktats

mot missbrukare som har psykiska störningar.

Inom ramen för utvärderingen av psykiatri-

reformen har riksdagen anvisat medel som

Socialstyrelsen fördelar till olika projekt som

arbetar med att utveckla samarbetet mellan

psykiatri och socialtjänst.

SiS har fortsatt sitt arbete med att höja kvalite-

ten på tvångsvården, bl.a. genom kompetens-

höjande åtgärder bland personalen och en ökad

differentiering av vården. Vidare arbetar SiS med

att öka kontakterna mellan myndigheten och

kommunerna i syfte att åstadkomma en bättre

eftervård. Under år 1998 har flera nya studier om

LVM-vården presenterats som ger en bättre kun-

skap om LVM-vården och de tvångsvårdade

klienterna. Även inom ungdomsvården arbetar

SiS för att utveckla behandling av missbrukare.

Socialstyrelsen har lagt om sin statistik inom

vårdområdet för att bättre spegla de förändringar

som sker inom hela området. Fr.o.m. i år redo-

visas samtliga vårdinsatser som sker för vuxna

missbrukare, och inte som tidigare endast insti-

tutionsvård.

Effekter av de statliga insatserna

Vården av missbrukare har undergått stora för-

ändringar de senaste tio åren. Uppgifter om vad

utvecklingen har inneburit är dock motstridiga

och bilden svårfångad. Medan somliga hävdar att

det har skett en regelrätt nedrustning av vården

påstår andra att det främst är fråga om en

omstrukturering av insatserna, från institu-

tionsvård till öppenvård och från tvångsvård till

frivillig vård, samt en övergång till nya former

för rehabilitering. Med Socialstyrelsens nya sta-

tistik över vårdinsatser för vuxna missbrukare

ges bättre förutsättningar att följa utvecklingen

och bedöma behovet av förändringar.

Enligt länsstyrelserna har de medel som

avsatts för att utveckla öppenvården samt olika

förebyggande insatser fått avsedd effekt. Kom-

munerna har visat ett stort intresse att starta

olika projekt med hjälp av dessa medel, vilket

tyder på att det finns ett behov av olika åtgärder

på detta område. Länsstyrelserna konstaterar

också att utvecklingsmedlen har bidragit till att

stimulera samverkan med såväl etablerade som

nya samverkanspartners.

Förändringarna i socialtjänstlagen den 1 janu-

ari 1998 innebar bl.a. inskränkningar i rätten att

överklaga beslut om missbrukarvård. Social-

styrelsen har i sin uppföljning av ändringarna i

socialtjänstlagen särskilt granskat effekterna av

den inskränkta överprövningsrätten på miss-

bruksområdet. Socialstyrelsen konstaterar att

tillgängliga uppgifter inte pekar på någon större

förändring i vårdens omfattning efter det att

besvärsrätten inskränktes. Flera i undersök-

ningen ingående organisationer understryker

dock att det är stora skillnader mellan olika

kommuner, varför det är svårt att dra generella

slutsatser. Av samtliga tillfrågade politiker och

tjänstemän ansåg dock 85 procent att ändringar-

na missgynnade klienterna.

Regeringens slutsatser

Vård och behandling samt andra rehabilite-

ringsinsatser är grunden för att hjälpa missbru-

kare att komma ifrån ett beroende. Rehabilite-

ring av missbrukare skall baseras på metoder som

har visat sig framgångsrika och effektiva. Den

enskildes integritet skall respekteras. Rehabilite-

ring skall bidra till att minska missbrukets kon-

sekvenser för individen, dennes närstående och

samhället. Den som behöver stöd och hjälp för

att upphöra med sitt missbruk skall ha tillgång

till sådant stöd

Regeringen kan konstatera att det har skett en

fortsatt förskjutning mot öppenvård, korta vård-

tider och skyddat boende med stöd. Efterfrågan

på tvångsvård verkar ha stabiliserat sig. Det är

dock svårt att veta vad denna utveckling betyder

för den enskilde missbrukaren. Socialstyrelsen

har i sina uppföljningar av utvecklingen inom

missbrukarvården inte kunnat konstatera en

generell neddragning av resurser och insatser för

vuxna missbrukare. Det finns dock vissa tecken

som kan tyda på att missbrukare inte erbjuds

relevanta insatser i en tidig fas av missbruket, vil-

ket i sin tur kan innebära att missbruket utveck-

las och förvärras. Det är därför angeläget att

fortlöpande noga följa och uppmärksamma för-

ändringar i vården.

Det är också angeläget att utveckla kunskapen

om missbrukarvårdens effekter. Ett långsiktigt

utvärderingsarbete pågår såväl inom Centrum för

utvärdering av metoder i socialt arbetet (CUS)

vid Socialstyrelsen som vid SiS.

Narkotikakommissionen (dir. 1998:18) har

som ett av sina uppdrag att analysera utveck-

lingen av missbrukarvårdens och kriminalvår-

dens behandlingsprogram, värdera dess resultat

och effekter i förhållande till insatta resurser

samt föreslå åtgärder för att stärka rehabilite-

ringen av missbrukare, bl.a. genom förbättrad

samverkan mellan olika huvudmän och aktörer.

Kommissionens överväganden kommer att ligga

till grund för framtida ställningstaganden i fråga

om missbrukarvårdens utveckling.

5.4 Revisionens iakttagelser

Riksrevisionsverket har inte haft några invänd-

ningar i revisionsberättelsen för år 1998 avseende

myndigheternas verksamhetsområde.

5.5 Bedömning av

personalkonsekvenser

Till följd av strukturförändringarna har Statens

institutionsstyrelse (SiS) under de senaste åren

sagt upp ett stort antal (ca 500) anställda, främst

vid LVM-hem. Någon ytterligare minskning av

personal är för närvarande inte aktuell då

efterfrågan på SiS vård är stabil och beräknas öka

något. Under förutsättning att regeringens

förslag i propositionen 1998/99:134 Vissa

alkoholfrågor, m.m. att ta bort Alkohol-

inspektionens verksamhet när det gäller till-

ståndsgivning och tillsyn av partihandel god-

känns av riksdagen kommer detta att få konsek-

venser för antalet anställda vid Alkohol-

inspektionen. Ett tiotal arbetstillfällen kan kom-

ma att beröras under år 2000 och 2001.

Utredningen om Handikappombudsmannens

framtida förutsättningar och arbetsuppgifter

remissbehandlas för närvarande. Utredningen

föreslår vissa förändringar i Handikapp-

ombudsmannens arbetsuppgifter och organisa-

tion som kan påverka personalsituationen.

5.6 Anslag

B1 Stimulansbidrag och åtgärder

inom äldrepolitiken

Tabell 5.2 Anslagsutvecklingen B1 Stimulansbidrag och

åtgärder inom äldrepolitiken

Tusental kronor

1999

Anslag

270 000

1

Utgifts-

prognos

230 000

2000

Förslag

260 000

2001

Beräknat

250 000

2002

Beräknat

150 000

1 varav regeringen beslutat dra in 40 000 tkr.

Regeringen aviserade i propositionen, Nationell

handlingsplan för äldrepolitiken (prop.

1997/97:113) att särskilda medel skulle avsättas

för genomförande av prioriterade insatser för att

förverkliga målen i handlingsplanen under åren

1999 2001. Riksdagen anslog för år 1999

270 miljoner kronor, varav 40 miljoner kronor

har dragits in av regeringen.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Från anslaget har bidrag lämnats till följande

aktiviteter under år 1999:

- Fortbildning av arbetsledare och förtroende-

valda. Regeringen har givit Socialstyrelsen i

uppdrag att utbetala medel för fortbildning

av personer i arbetsledande befattningar

inom äldreomsorgen till landets kommuner

i förhållande till antalet personer 65 år och

äldre som är folkbokförda i respektive

kommun. Målet med fortbildningsinsat-

serna är att ge arbetsledare och bistånds-

handläggare inom äldreomsorgen bättre

förutsättningar att klara de krav som ställs

på deras insatser och den verksamhet som

de ansvarar för mot bakgrund av de föränd-

ringar som vård och omsorg om äldre

genomgått under 1990-talet. För att stödja

kommunernas fortsatta arbete med fort-

bildning av arbetsledare och biståndshand-

läggare inom äldreomsorgen föreslås ett

bidrag på 70 miljoner kronor år 2000.

Under år 2000 kommer ett antal regionala

konferenser för förtroendevalda verksamma

inom äldreomsorgen att anordnas på flera

platser i landet.

- Stöd till anhöriga. Regeringen har givit

Socialstyrelsen i uppdrag att fördela medel

till landets kommuner i förhållande till

antalet personer 65 år och äldre som är

bosatta i respektive kommun. För att bidra-

get skall utges till en enskild kommun krävs

att kommunen redovisar en treårig hand-

lingsplan för arbetet med att utveckla stödet

till anhöriga som vårdar äldre, funktions-

hindrade och långvarigt sjuka. Handlings-

planen skall baseras på insatser som genom-

förs av kommunen i samverkan med an-

hörig- och frivilligorganisationer. Under

hösten 1999 förväntas landets kommuner

ha arbetat fram dessa handlingsplaner.

Regeringen föreslår därför ett fortsatt

stimulansbidrag om 100 miljoner kronor år

2000 för att åstadkomma en varaktig kvali-

tetshöjning i det stöd som kommunerna

erbjuder anhöriga. Enligt riksdagens beslut

(bet. 1997/98:SoU24, rskr. 1997/98:307)

bör medlen fördelas av Socialstyrelsen efter

samråd med länsstyrelserna. Socialstyrelsen

har i uppdrag att utvärdera och följa upp

insatserna. Av anslaget kan en viss del

användas till uppföljnings-, informations-

och utbildningsinsatser.

- Initiativmedel. Regeringen föreslår att

90 miljoner kronor år 2000 anslås som ett

särskilt stimulansbidrag för försöksverk-

samheter i kommuner och landsting som

syftar till utveckling och nytänkande inom

vård-, omsorgs- och serviceverksamheter

för äldre. Medlen föreslås disponeras av

regeringen. Under våren 1999 har

regeringen fattat följande beslut:

- försöksverksamheter i kommuner och

landsting som syftar till utveckling och

nytänkande inom vård-, omsorgs- och

serviceverksamheter för äldre. Rege-

ringen har beviljat ca 70 projekt inom

flera prioriterade områden stöd.

Huvudman för projekten är kommu-

ner, landsting samt föreningar. Pro-

jekten är såväl ettåriga som fleråriga.

- försöksverksamheter med uppsökande

verksamhet. Regeringen har beviljat

stöd till 21 försöksverksamheter under

åren 1999 2001. Socialstyrelsen har

fått i uppdrag att dokumentera, följa

upp och utvärdera försöksverksam-

heterna.

- regionala FoU-centra inom äldre-

området. Regeringen har beviljat stöd

till 15 regionala FoU-centra under

åren 1999 2001

- telefonjourer. Under hösten 1999

kommer en nationell kartläggning av

telefonupplysning riktad till äldre och

deras anhöriga att göras.

Slutsatser

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 260 000 000 kronor anvisas under

anslag B1 Stimulansbidrag och åtgärder inom

äldrepolitiken för år 2000. För år 2001 beräknas

anslaget till 250 000 000 kronor och för år 2002

150 000 000 kronor.

B2 Vissa statsbidrag inom

handikappområdet

Tabell 5.3 Anslagsutvecklingen B2 Vissa statsbidrag inom

handikappområdet

Tusental kronor

1998

Utfall

312 039

Reservation

78 353

1999

Anslag

275 000

Utgifts-

prognos

275 000

2000

Förslag

330 000

2001

Beräknat

345 000

2002

Beräknat

345 000

Från anslaget lämnas statsbidrag till landstingen

för vissa handikappinsatser som avser:

- statsbidrag till råd och stöd (200 miljoner

kronor) samt

- statsbidrag till tolktjänst (75 miljoner

kronor)

Medlen fördelas av Socialstyrelsen till lands-

tingen. Bidraget till rådgivning och annat stöd

lämnas i enlighet med finansieringsprincipen för

de ökade åtaganden landstingen fick genom

införandet av lagen (1993:387) om stöd och ser-

vice till vissa funktionshindrade (LSS).

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Ca 21 700 personer hade vid årsskiftet 1998/99

beslut om insatsen råd och stöd enligt LSS.

Insatserna skall vara ett komplement till t.ex.

habilitering, rehabilitering och socialtjänst. Idag

har drygt hälften av de landsting/kommuner som

medverkat i Socialstyrelsens uppföljning år 1999

ett policydokument för tillämpningen av råd och

stöd. Regeringsrätten avkunnade år 1997 fyra

domar som innebar att innehållet i insatsen råd

och stöd påtagligt minskade jämfört med tidigare

praxis. Socialstyrelsens uppföljning visar att

domarna fått genomslag både inom lands-

ting/kommuner och i länsrätterna vilket inne-

burit en begränsning av innehållet i råd och stöd.

Hur lagstiftningen används varierar dock som

tidigare nämnts mellan olika län. Vilka insatser

som bedöms ingå varierar mellan lands-

tingen/kommunerna. Den vanligaste insatsen är

kuratorsinsats i form av stödsamtal, stöd i kon-

takten med och samordningen av olika myndig-

heters insatser samt stöd och handledning till

anhöriga.

Socialstyrelsens uppföljning under åren 1994

1997 visade att statsbidraget i många fall använts

till tjänster inom habiliteringsorganisationen

men att det var oklart om insatserna kommit

dem som omfattas av LSS till godo. Successivt

har dock situationen förändrats.

Under anslaget föreslår regeringen att

55 miljoner kronor anvisas för särskilda åtgärder

inom handikappområdet, vilka regeringen senare

preciserar i en särskild proposition.

Slutsatser

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 330 000 000 kronor anvisas under

anslaget B2 Vissa statsbidrag inom handi-

kappområdet för år 2000. För åren 2001 och

2002 beräknas anslaget till vardera 345 000 000

kronor.

B3 Statsbidrag till vårdartjänst m.m.

Tabell 5.4 Anslagsutvecklingen B3 Statsbidrag till

vårdartjänst m.m.

Tusental kronor

1998

Utfall

168 770

Anslags-

sparande

58 828

1999

Anslag

144 617

Utgifts-

prognos

183 000

2000

Förslag

183 019

2001

Beräknat

174 741

2002

Beräknat

165 987

Syftet med statsbidraget till vårdartjänst m.m. är

dels att ge studerande med rörelsehinder sådant

stöd att de kan vistas på studieorten och genom-

föra studier vid folkhögskola, universitet och

högskola, dels att göra det möjligt för ungdomar

som antagits till riksgymnasium för svårt rörelse-

hindrade ungdomar, s.k. rh-anpassad gymnasie-

utbildning, att genomföra studierna.

De utgifter som belastar anslaget när det gäller

stöd åt studerande med rörelsehinder i anslut-

ning till rh-anpassad gymnasieutbildning, är

kostnader för elevhemsboende, omvårdnad i

boendet och habilitering. De huvudsakliga fakto-

rer som styr utgifterna på riksgymnasieområdet

är dels antalet elever med rörelsehinder vid

utbildningsställena, dels dessa elevers individuella

behov av stödinsatser i anslutning till utbild-

ningen.

Statens institut för särskilt utbildningsstöd

(Sisus) administrerar anslaget enligt bestämmel-

serna i förordningen (1996:1536) med instruk-

tion för Statens institut för särskilt utbildnings-

stöd.

Den förväntade ökningen av antalet vårdar-

tjänst timmar per person har ännu inte fått den

omfattning som beräknats. Antalet studerande

vid riksgymnasierna fortsätter att öka men i lägre

takt än tidigare. Anslagssparandet för 1998

uppgick därför till 58,8 miljoner kronor.

Mot denna bakgrund minskades anslagsnivån

med 45 miljoner kronor för innevarande år och

med 8 miljoner kronor för åren 2000 och 2001

och därefter. Enligt prognosen för år 1999 kom-

mer anslagssparandet att uppgå till ca 20 miljoner

kronor vid årets slut.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Antal kursdeltagare inom folkhögskolan med

vårdartjänst var 2 597 elever under år 1998

(2 207 år 1997). Antal studenter inom universitet

och högskola med vårdartjänst var 48 personer

under år 1998 (34 personer år 1997). Antal

avtalade elevplatser inom verksamhetsgrenen

stöd inom riksgymnasieverksamheten var för

läsåret 1997/98 165 platser och för läsåret

1998/99 170 platser.

Bemyndiganden om ekonomiska förpliktelser

Regeringen föreslår att riksdagen bemyndigar

regeringen att under år 2000, i fråga om ram-

anslaget B3 Statsbidrag till vårdartjänst m.m.,

besluta om bidrag som inklusive tidigare åtagan-

den innebär utgifter på högst 60 000 000 kronor

under år 2001 och senare.

Slutsatser

I linje med förslag i prop. 1998/99:105 Elever

med funktionshinder ansvar för utbildning och

stöd har anslaget reducerats med 12,5 miljoner,

kronor för år 2001 och 25 miljoner kronor för år

2002 som en följd av att kostnadsansvaret fr.o.m.

1 juli 2001 delas mellan stat, kommun och

landsting.

Mot bakgrund av ovanstående förslår

regeringen att 183 019 000 kronor anvisas under

anslaget B3 Statsbidrag till vårdartjänst m.m. för

budgetåret 2000. För åren 2001 och 2002

beräknas anslaget till 174 741 000 kronor

respektive 165 987 000 kronor

Tabell 5.5 Bemyndigandetabell

Tusental kronor

1998

utfall

1999

prognos

2000

beräknat

2001

beräknat

2002

beräknat

Utestående förpliktelser vid årets början

0

0

60 000

60 000

40 000

Nya förpliktelser

0

60 000

60 000

40 000

40 000

Infriade förpliktelser1

0

0

60 000

60 000

40 000

Utestående förpliktelser vid årets slut

0

60 000

60 000

40 000

40 000

Erhållen/föreslagen bemyndiganderam

0

60 000

60 000

40 000

40 000

1 Utgiftsutfall till följd av ingångna förpliktelser.

B4 Bidrag till viss verksamhet för

personer med funktionshinder

Tabell 5.6 Anslagsutvecklingen B4 Bidrag till viss

verksamhet för personer med funktionshinder

Tusental kronor

1998

Utfall

78 275

1999

Anslag

78 394

Utgifts-

prognos

78 394

2000

Förslag

78 394

2001

Beräknat

78 394

2002

Beräknat

78 394

Bidraget är avsett att öka organisationernas möj-

ligheter att själva bedriva vissa verksamheter av

betydelse för personer med funktionshinder. En

del organisationer som får bidrag från detta

anslag har fått statsbidrag sedan 1950-talet (SRF

Hantverk) medan andra kom till så sent som år

1997. Statsbidrag lämnas till följande organisa-

tioner och verksamheter:

- Synskadades Riksförbund (SRF) Hantverk

AB för verksamhet för synskadade hant-

verkare

- SRF för inköp och tilldelning av ledarhun-

dar för synskadade m.m.

- SRF för viss övrig verksamhet, bl a utgiv-

ning av ersättningstidningar för synskadade,

individinriktad verksamhet för synskadade

med ytterligare funktionsnedsättning, stöd

till synskadades sysselsättning, punktskrift-

projekt och skrivtjänst

- Föreningen Sveriges dövblinda (FSDB) för

utgivning av tidningar (ej medlems-

tidningar) för dövblinda och för utveckling

av databasen Telenuet.

- Sveriges dövas riksförbund (SDR) för dess

teckenspråksavdelning.

- Stiftelsen Rikstolktjänst för rikstolktjänst.

- Naturhistoriska riksmuseet/palynologiska

laboratoriet för bl.a. pollenmätningar och

rapportering av pollenhalt i luften

- Föreningen Rekryteringsgruppen för trä-

nings- och rehabiliteringsverksamhet

- Neurologiskt handikappades riksförbund

(NHR) för hjälpmedelsutställningen

NHR-Center.

- Riksverksamhet för små och mindre kända

handikappgrupper vid Mo Gård och

Ågrenska.

- Stöd till handikapporganisationer för att

driva riksomfattande rekreationsanlägg-

ningar för personer med funktionshinder.

Regler för fördelning av bidraget finns i

förordningen (1994:950) om statsbidrag till

rekreationsanläggningar.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Organisationerna har redovisat hur förra årets

bidrag har använts. Socialstyrelsen följer upp och

utvärderar de verksamheter som bedrivs med

bidrag från anslaget. En första rapport har läm-

nats till regeringen om den särskilda uppföljning

som skett angående ledarhundsverksamheten,

FSDB:s tidningsutgivning samt Rekryterings-

gruppens verksamhet.

En del av anslaget används för bidrag till vissa

handikapporganisationer som sedan länge driver

egna rekreationsanläggningar av med riks-

karaktär. Organisationerna har med dessa tagit

på sig ett ansvar för ge personer med omfattande

funktionshinder möjlighet till rekreation i

tillgänglig miljö och med särskild personal och

service.

Flertalet organisationer och andra verksam-

heter ansöker om ökade medel för att kompen-

sera ökade kostnader och för att kunna utveckla

verksamheten. Regeringen bedömer att organi-

sationerna genom sina verksamheter svarar för

insatser som är av stor betydelse för personer

med funktionshinder. Det är angeläget att i ökad

utsträckning följa upp och utvärdera de verk-

samheter som bedrivs med bidrag.

Slutsatser

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 78 394 000 kronor anvisas under

anslaget B4 Bidrag till viss verksamhet för perso-

ner med funktionshinder för år 2000. För åren

2001 och 2002 beräknas anslaget till vardera

78 394 000 kronor.

B5 Bidrag till handikapp- och

pensionärsorganisationer

Tabell 5.7 Anslagsutvecklingen B5 Bidrag till handikapp-

och pensionärsorganisationer

Tusental kronor

1998

Utfall

132 194

1999

Anslag

132 194

Utgifts-

prognos

132 194

2000

Förslag

132 194

2001

Beräknat

132 194

2002

Beräknat

132 194

Statsbidrag lämnas till handikapp- och pensio-

närsorganisationer. Villkoren för bidraget till

pensionärsorganisationer regleras i förordningen

(1994:316) om statsbidrag till pensionärsorgani-

sationer. Bidraget till handikapporganisationerna

regleras i förordningen (1994:951) om stats-

bidrag till handikapporganisationer. Regeringen

beslutar om fördelningen av bidraget medan

anslaget administreras av Socialstyrelsen.

Med anledning av att alltfler handikapporgani-

sationer har bildats och ansökt om bidrag har en

särskild utredare på regeringens uppdrag sett

över statsbidragen till organisationernas allmänna

verksamhet bl.a. avseende kriterier för stats-

bidragsberättigande och riktlinjer för fördel-

ningen av statsbidraget mellan organisationerna.

Utredarens förslag bereds inom Regerings-

kansliet.

Regeringens överväganden

Resultatinformation och slutsatser

Handikapp- och pensionärsorganisationerna har

en viktigt opinionsbildande roll och fyller en

central funktion bland folkrörelserna i Sverige.

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 132 194 000 kronor anvisas under

anslaget B5 Bidrag till handikapp- och pen-

sionärsorganisationer för år 2000. För åren 2001

och 2002 beräknas anslaget till vardera

132 194 000 kronor.

B6 Ersättning för texttelefoner

Tabell 5.8 Anslagsutvecklingen B6 Ersättning för

texttelefoner

Tusental kronor

1998

Utfall

14 948

Anslags-

sparande

804

1999

Anslag

16 382

Utgifts-

prognos

18 000

2000

Förslag

16 285

2001

Beräknat

16 656

2002

Beräknat

17 050

Syftet med ersättningen för texttelefoner är att

ge personer som är döva, gravt hörselskadade,

dövblinda och talskadade möjlighet att kommu-

nicera över telefonnätet. De utgifter som belastar

anslaget är ersättning till landstingen för inköp av

texttelefoner m. m. till dessa personer samt för

texttelefoner till anhöriga, s.k. anhörigtelefoner.

Ersättningen utbetalas av Socialstyrelsen till

landstingen kvartalsvis i efterskott. Verksamhe-

ten regleras i förordningen (1992:621) om stats-

bidrag till texttelefoner. De huvudsakliga fakto-

rer som styr utgifterna under anslaget är antalet

personer som har behov av texttelefon, utbyte av

föråldrad utrustning och prisutvecklingen på

framför allt ny teknik. Antalet ordinerade text-

telefoner varierar år från år, varför det är svårt att

göra säkra prognoser.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Socialstyrelsen har haft i uppdrag att utreda frå-

gan om bildtelefoni bl.a. på grundval av erfaren-

heter från den försöksverksamhet som bedrivits

under år 1998 och år 1999. I redovisningen skall

hänsyn bl.a. tas till den fortsatta teknikutveck-

lingen inom området telekommunikation.

Socialstyrelsen har också sett över konstruktio-

nen av statsbidraget. Uppdraget redovisades i

augusti år 1999 och bereds för närvarande inom

Regeringskansliet.

Slutsatser

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 16 285 000 kronor anvisas under

anslaget B6 Ersättning för texttelefoner för

budgetåret 2000. För åren 2001 och 2002

beräknas anslaget till 16 656 000 kronor

respektive 17 050 000 kronor.

B7 Bilstöd till handikappade

Tabell 5.9 Anslagsutvecklingen B7 Bilstöd till

handikappade

Tusental kronor

1998

Utfall

211 721

Anslags-

sparande

- 7 812

1999

Anslag

178 078

Utgifts-

prognos

179 000

2000

Förslag

230 000

2001

Beräknat

227 000

2002

Beräknat

164 000

Syftet med anslaget är att lämna bidrag till funk-

tionshindrade personer och föräldrar med funk-

tionshindrade barn för anskaffning och anpass-

ning av motorfordon m. m.

Bestämmelser om bilstöd finns i lagen

(1988:360) om handläggning av ärenden om bil-

stöd till handikappade. Riksförsäkringsverket

och de allmänna försäkringskassorna ansvarar för

bilstödet. Stöd kan lämnas i form av grund-

bidrag, inkomstprövat anskaffningsbidrag och

anpassningsbidrag. Fr.o.m. den 1 juli 1995 kan,

under vissa förutsättningar, bidrag också lämnas

till körkortsutbildning till den som beviljats bil-

stöd. De huvudsakliga faktorer som styr utgif-

terna inom området förutom nya bidragsberätti-

gade som årligen tillkommer och antalet som

söker förnyat stöd, är villkoren inom färdtjäns-

ten och den försäkrades möjligheter att avsätta

egna medel för bilinköp. Nytt bilstöd kan bevil-

jas den som tidigare fått sådant om minst sju år

förflutit sedan beslut senast fattades. Någon

tidsbegränsning finns inte beträffande anpass-

ningsbidrag.

Den 1 november 1997 ändrades reglerna så att

bilstödet måste användas inom sex månader från

det att den som beviljats bilstöd fått besked om

att bidraget kan betalas ut.

Genom en förordningsändring under hösten

1997 begränsades utbetalningarna för bilstöd så

att de för respektive budgetår ryms inom ramen

för de medel som anslås.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Utgifterna för bilstödet har legat relativt kon-

stant de senaste åren. Under år 1998 beviljades

2 213 personer bilstöd. Andelen avslag, som

årligen har legat runt 40 procent sedan det nu-

varande bilstödet infördes år 1988, minskar

fr.o.m. år 1996 och utgör nu 34 procent av samt-

liga beslut. Orsaken till detta är främst att den

andra sjuårsperioden börjat, varvid tidigare

bilstödsberättigade återkommit med ny ansökan.

Anslagsnivån sänktes i tilläggsbudgeten år 1997 i

syfte att bidra till finansieringen av de ökade

kostnaderna för statlig assistansersättning. För

att klara utgiftsbehoven för år 1999

omfördelades tillfälligt medel till anslaget. I

enlighet med beräkningar i vårpropositionen

föreslås en höjning av anslagsnivån för år 2000.

Riksrevisionsverket överlämnade sin rapport

1 maj 1999 om den översyn verket på

regeringens uppdrag gjort av bilstödets kon-

struktion och det framtida stödbehovet. Frågan

om eventuella regelförändringar bereds för när-

varande inom Regeringskansliet.

Slutsatser

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 230 000 000 kronor anvisas under

anslaget B7 Bilstöd till handikappade för

budgetåret 2000. För åren 2001 och 2002

beräknas anslaget till 227 000 000 respektive

164 000 000 kronor.

B8 Kostnader för statlig

assistansersättning

Tabell 5.10 Anslagsutvecklingen B8 Kostnader för statlig

assistansersättning

Tusental kronor

1998

Utfall

3 884 178

Anslags-

sparande

202 650

1999

Anslag

4 653 000

Utgifts-

prognos

4 600 000

2000

Förslag

5 136 000

2001

Beräknat

5 440 000

2002

Beräknat

5 649 000

Statlig assistansersättning lämnas till funktions-

hindrade personer som har behov av personlig

assistans för sin dagliga livsföring under i genom-

snitt mer än 20 timmar per vecka.

Anslaget disponeras av Riksförsäkringsverket.

De allmänna försäkringskassorna administrerar

och beslutar om ersättningen. Frågor om assi-

stansersättning regleras i lagen (1993:389) om

assistansersättning och i förordningen

(1993:1091) om assistansersättning. Rätten till

assistansersättning gäller för svårt funktions-

hindrade personer som inte fyllt 65 år och som

bor i eget boende, servicehus eller hos familj eller

anhörig. Assistansersättning utgår under år 1999

med 173 kronor per timme. Om det finns sär-

skilda skäl kan försäkringskassan efter ansökan

medge att schablonen får överskridas med de

godkända faktiska kostnaderna dock högst

12 procent. Kommunerna finansierar beviljad

assistansersättning för de första 20 timmarna per

vecka.

De faktorer som styr utgifterna på området är

personkretsens omfattning, antalet beviljade assi-

stanstimmar per vecka och beviljad assistans-

ersättning per timme.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Personlig assistans enligt lagen (1993:387) om

stöd och service till vissa funktionshindrade

(LSS) och den statliga assistansersättningen

enligt lagen (1993:389) om assistansersättning

(LASS) har inneburit ökad valfrihet, större

inflytande och bättre livskvalitet för många per-

soner med omfattande funktionshinder. Detta

har bl.a. framgått av Socialstyrelsens utvärdering

av handikappreformen.

Utgifterna för den statliga assistansersätt-

ningen har ökat årligen sedan reformen trädde i

kraft år 1994. Ökningen beror på att allt fler

personer beviljas assistansersättning liksom att

antalet beviljade assistanstimmar per vecka ökar.

Prognoserna för år 1999 och 2000 bygger på

antaganden om att den hittillsvarande utveck-

lingen fortsätter. Anslaget beräknas efter avdrag

för kommunernas uppskattade kostnader de

första 20 timmarna.

I juli 1999 hade i genomsnitt 8 160 personer

assistansersättning. I genomsnitt uppgick antalet

assistanstimmar per vecka till 83 vilket är dubbelt

så många som beräknades i propositionen om

LSS. Antalet personer med statlig assistans-

ersättning är också ca 1 200 fler än de 7000 som

då beräknades. Schablonen för assistansersätt-

ningen som infördes i september 1997 har inne-

burit en dämpning av ökningstakten i den

genomsnittliga timersättningen under det

senaste året. I genomsnitt utbetalades i juli

173,45 kronor per timme i assistansersättning.

Som ett led i en uppföljning av reformen har

regeringen givit Riksförsäkringsverket i uppdrag

att göra en översyn av ersättningen för personlig

assistans och en rapport har inkommit i februari

1999. Ärendet bereds inom Regeringskansliet.

Slutsatser

Prognoser för anslaget tyder på att det finns risk

för utgiftsökningar under den kommande treårs-

perioden. Mot bakgrund av den osäkerhet som

föreligger angående utvecklingen av både antalet

personer och hjälpbehov, gör regeringen be-

dömningen att de volymantaganden som låg till

grund för de beräknade nivåerna i budgetpro-

positionen för 1999 tills vidare bör kvarstå som

utgångspunkt för de beräknade utgiftsnivåerna

för perioden 2000 2002. Regeringen avser att

noga följa utvecklingen.

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 5 136 000 000 kronor anvisas under

anslaget B8 Kostnader för statlig assistanser-

sättning för budgetåret 2000. För åren 2001 och

2002 beräknas anslaget till 5 440 000 000 kronor

respektive 5 649 000 000 kronor.

B9 Bidrag till ungdomsvård och

missbrukarvård m.m.

Tabell 5.11 Anslagsutvecklingen B9 Bidrag till

ungdomsvård och missbrukarvård m.m.

Tusental kronor

1998

Utfall

52 000

1999

Anslag

63 000

Utgifts-

prognos

63 000

2000

Förslag

63 000

2001

Beräknat

63 000

2002

Beräknat

63 000

Statsbidraget till missbrukarvård ingår sedan år

1996 inlagt i det generella statsbidraget till kom-

munerna. Genom Statens institutionsstyrelses

(SiS) verksamhet har staten ett direkt ansvar för

ungdomsvård och missbrukarvård. Staten har ett

starkt intresse av att det råder balans mellan å ena

sidan institutionsvården och å andra sidan den

vård som bedrivs av kommunerna och består av

förebyggande och olika slags öppenvårdsinsatser.

Under de senaste budgetåren har därför ur

anslaget avsatts särskilda utvecklingsmedel för

att stimulera kommunerna att utveckla förebyg-

gande och öppenvårdsinsatser. Länsstyrelserna

har i uppdrag att årligen fördela 50 miljoner

kronor till särskilt angelägna utvecklingsinsatser.

Under anslaget disponerar regeringen 4 miljo-

ner kronor för insatser mot spelberoende och

dess sociala konsekvenser.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Under senare år har kommunerna i stor

utsträckning utvecklat förebyggande insatser och

vård i öppna former för ungdomar och missbru-

kare. Länsstyrelserna bedömer att utvecklings-

medlen har bidragit till att stimulera samverkan

med såväl redan etablerade som med nya sam-

verkans partners.

Socialstyrelsens utvärdering för år 1998 av hur

medlen använts visar att projektbidragen har

använts på det sätt som regeringen avsett och så

långt det går att bedöma har pengarna haft posi-

tiv effekt på ungdoms- och missbrukarvården.

Länsstyrelserna har genom sin tillsynsverksam-

het god kännedom om lokala förhållanden i

länets kommuner och kunskap om eventuella

brister och behov av särskilda utvecklingsmedel.

Dessa medel har också en naturlig funktion vid

uppföljningen av vad som framkommer vid läns-

styrelsens tillsynsarbete. Enligt Socialstyrelsen

anser länsstyrelserna att utvecklingsmedlen bl.a.

bidragit till en bättre dialog med kommunerna

och att den stimulerat kommunerna att ta nya

initiativ.

Medlen för åtgärder mot spelberoende har

använts till forskning för att få ökade kunskaper

om spelberoende.

Särskilda utvecklingsmedel bör även fortsätt-

ningsvis avsättas och fördelas av länsstyrelserna

till att stimulera kommunerna att utveckla insat-

ser i öppen vård för ungdomar och missbrukare.

I socialtjänstlagen betonas betydelsen av tidig

upptäckt och tidiga insatser för att förebygga och

motverka ett mer omfattande behov av vård.

Utvecklingsmedlen skall mot denna bakgrund

också kunna användas för att utveckla metoder

för tidig upptäckt och tidiga insatser för ung-

domar och missbrukare.

Från anslaget utgår i år 9 miljoner kronor till

insatser för att genomföra den nationella

strategin för att förverkliga FN:s konvention om

barnets rättigheter i Sverige (prop. 1997/98:182)

samt till åtgärder för att förbättra barns och

ungdomars situation.

Användningsområdet för medlen bör syfta till

att öka kunskapen om FN:s barnkonvention på

alla nivåer i samhället samt till vidareutveckling

och spridning av metoder för att genomföra

konventionen. Vidare bör påbörjade insatser när

det gäller utredning och utveckling rörande

barnmisshandel, utveckling av basstatistik inom

barnområdet, arbetet mot kvinnlig könsstymp-

ning samt arbetet med utsatta barn inom

Östersjöregionen fortsätta.

Slutsatser

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 63 000 000 kronor anvisas under

anslaget B9 Bidrag till ungdomsvård och miss-

brukarvård m.m. för år 2000. För åren 2001 och

2002 beräknas anslaget till vardera 63 000 000

kronor.

B10 Bidrag till organisationer på det

sociala området

Tabell 5.12 Anslagsutvecklingen B10 Bidrag till

organisationer på det sociala området

Tusental kronor

1998

Utfall

63 841

1999

Anslag

64 841

Utgifts-

prognos

64 841

2000

Förslag

64 341

2001

Beräknat

64 341

2002

Beräknat

64 341

Från anslaget ges bidrag till olika frivilliga orga-

nisationer inom det sociala området. Sedan den

1 januari 1999 administreras bidragsgivningen av

Socialstyrelsen. Kriterier för att få bidrag och för

uppföljning av bidragen har också gjorts likfor-

miga, enligt förordningen (1998:1814) om stats-

bidrag till vissa organisationer inom det sociala

området. Under anslaget disponerar regeringen

500 000 kr för åtgärder mot sexuell exploatering

av barn, i huvudsak för regeringens satsning i

Östersjöregionen. För samma ändamål för-

stärktes anslaget under 1999 engångsvis med

500 000 kronor.

Bidrag lämnas till såväl länkorganisationer och

andra organisationer som arbetar med att stödja

och hjälpa före detta missbrukare och andra

socialt utsatta grupper som organisationer som

arbetar med att hjälpa barn och deras familjer

samt organisationer som motverkar våld mot

kvinnor. Nykterhetsorganisationer och Central-

förbundet för alkohol- och narkotikaupplysning

(CAN) erhåller också bidrag från detta anslag.

Anslaget är för närvarande beräknat enligt föl-

jande:

- Bidrag till organisationer (inkl. vissa nyk-

terhetsorganisationer), 55 677 000 kronor

- Bidrag till CAN, 8 164 000 kronor.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Nykterhetsrörelsen får sedan lång tid tillbaka

organisationsstöd för sin centrala verksamhet.

Resurser har dessutom avsatts för att stödja

länkorganisationer och andra organisationer som

arbetar med att stödja och hjälpa före detta

missbrukare. Bidrag har kunnat utgå till såväl

klientorganisationer inom alkohol- och narko-

tikaområdet som till organisationer med kyrklig

anknytning som bedriver verksamheter inriktade

på socialt utsatta grupper. En del av bidrags-

givningen har varit inriktad på organisationer

som bedriver arbete för utsatta barn och deras

familjer, respektive organisationer som mot-

verkar våld mot kvinnor.

Centralförbundet för alkohol- och narkotika-

upplysning (CAN) är ett folkrörelseförankrat

informationsorgan som har till uppgift att

bedriva och främja saklig upplysning om verk-

ningar av alkohol- och narkotikamissbruk, lik-

som om vägar och medel att förekomma och

bekämpa alkoholskador samt motverka icke-

medicinskt bruk av narkotika.

CAN skall i detta syfte förmedla basfakta om

droger till organisationer, myndigheter, mass-

media m.fl. En annan huvuduppgift för CAN är

att utgöra ett serviceorgan för folkrörelser och

organisationer i deras arbete med droginforma-

tion.

Slutsatser

Frivilliga organisationer gör på olika sätt viktiga

insatser på det sociala området som komplement

till samhällets insatser. Bidragsgivningen inom

området har förts ihop till ett system.

Socialstyrelsen har i en rapport från den

31 maj 1999 redovisat de första erfarenheterna av

det nya systemet för administration av bidragen.

Utvecklingen bedöms i denna rapport som posi-

tiv. Organisationerna har inom ramen för det

brukarråd som i enlighet med regeringens förslag

inrättades i samband med övergången till ett nytt

system aktivt deltagit när det gäller att utforma

regler för bidragsgivningen. Avsikten är också att

i brukarrådet diskutera inriktningen på bidrags-

givningen och former för uppföljning och

utvärdering. Ett av syftena med detta arbete är

att öka organisationernas kompetens i dessa

frågor.

Regeringen bedömer det som angeläget att

Socialstyrelsen även i fortsättningen arbetar i

nära samarbete med organisationerna och

utvecklar brukarrådet till ett forum för samver-

kan mellan organisationerna och staten. Detta är

viktigt bl.a. när det gäller att ge regeringen

beslutsunderlag för sin politik inom berörda

områden.

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 64 341 000 kronor anvisas under

anslag B10 Bidrag till organisationer på det

sociala området för budgetåret 2000. För åren

2001 och 2002 beräknas anslaget till vardera

64 341 000 kronor.

B11 Alkohol- och narkotikapolitiska

åtgärder

Tabell 5.13 Anslagsutvecklingen B11 Alkohol- och

narkotikapolitiska åtgärder

Tusental kronor

1998

Utfall

35 248

Anslags-

sparande

21 869

1999

Anslag

30 000

Utgifts-

prognos

30 000

2000

Förslag

27 500

2001

Beräknat

27 500

2002

Beräknat

27 500

Internationaliseringen och det svenska EU-

inträdet har ändrat förutsättningarna att bedriva

en traditionell svensk alkoholpolitik. Exempel på

sådana förändringar är ändrade regler för införsel

av alkohol och avskaffandet av monopolen för

tillverkning, import och partihandel av alko-

holdrycker. Den illegala alkoholhanteringen

ökar. Ytterligare förändringar av nuvarande in-

försel- och partihandelsregler kommer att ske till

årsskiftet om förslagen i propositionen Vissa

alkoholfrågor, m.m. (prop. 1998/99:134) be-

slutas av riksdagen. Senast till den 1 juli år 2000

skall översynsförhandlingar när det gäller

Sveriges rätt att begränsa resandeinförseln av

alkoholdrycker vara genomförda. Förändringar

här kan kraftigt påverka alkoholkonsumtionen

och alkoholens tillgänglighet i Sverige som måste

motverkas på andra sätt än tidigare.

Alkohol förekommer som berusningsmedel

långt ner i åldrarna samtidigt som allt fler ung-

domar uppger att de har prövat eller skulle vilja

pröva narkotika. Narkotikan är alltmer lättill-

gänglig. Handeln via internet är ett exempel på

detta. Mot den bakgrunden har bl.a. Nationella

ledningsgruppen för alkohol- och narkotikaföre-

byggande insatser tagit flera initiativ för att vända

utvecklingen.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

I syfte att stärka unga människors vilja och för-

måga att avstå ifrån narkotika och skjuta upp

alkoholdebuten har nationella ledningsgruppen

under året initierat och finansierat ett antal ung-

domsprojekt av nationellt intresse. De projekt

som kommit till stånd utgår ifrån att inställ-

ningen till alkohol och narkotika är en fråga om

värderingar och livsstil. En annan gemensam

utgångspunkt har varit att aktivt engagera ung-

domarna själva. Tillsammans med ett trettiotal

kommuner pågår också arbetet med att revidera

den nationella handlingsplanen för alkohol- och

narkotikaförebyggande insatser. Bl.a. kommer en

kommunal handbok att tas fram i drogskade-

förebyggande verksamhet som skall vara ett

verktyg för kommunerna i det lokala arbetet.

Folkhälsoinstitutet, Oberoende Alkoholsamar-

betet (OAS) och Svenska Kommunförbundet

har också fått del av dessa medel för förstärkning

av såväl det nationella som det lokala förebyg-

gande arbetet.

Slutsatser

De förebyggande insatserna blir av avgörande

betydelse när det gäller att motverka alkohol-

och narkotikamissbrukets utbredning. Informa-

tion, opinionsbildning och andra alkohol- och

narkotikaförebyggande insatser, framför allt på

lokal och regional nivå, får därför en ökad bety-

delse i ansträngningarna att påverka attityder och

beteenden.

Erfarenheterna från de projekt på nationell

nivå som ledningsgruppen hittills har initierat är

mycket goda. Ledningsgruppen kommer därför

att fortsätta att utveckla och pröva metoder och

modeller för förstärkta förebyggande insatser

samt att utvidga ansvaret till att också omfatta

frågor som har att göra med vård och behandling

på missbruksområdet.

Regeringen har i propositionen Vissa alko-

holfrågor, m.m. (prop. 1998/99:134) föreslagit

olika åtgärder för att komma tillrätta med illegal

hantering av alkoholdrycker. En överföring av

medel till polismyndigheten finansieras genom

en minskning av anslaget med 2,5 miljoner

kronor.

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 27 500 000 kronor anvisas under

anslaget B11 Alkohol- och narkotikapolitiska

åtgärder för år 2000. För åren 2001 och 2002

beräknas anslaget till vardera 27 500 000 kronor.

B12 Statens institut för särskilt

utbildningsstöd (Sisus)

Tabell 5.14 Anslagsutvecklingen B12 Statens institut för

särskilt utbildningsstöd (Sisus)

Tusental kronor

1998

Utfall

9 543

Anslags-

sparande

2 066

1999

Anslag

8 447

Utgifts-

prognos

9 630

2000

Förslag

8 663

2001

Beräknat

8 800

1

2002

Beräknat

8 945

2

1 Motsvarar 8 663 tkr i 2000 års prisnivå.

2 Motsvarar 8 663 tkr i 2000 års prisnivå.

Statens institut för särskilt utbildningsstöd

(Sisus) skall bidra till att uppnå målet för utgifts-

området genom att förbättra förutsättningarna

för utbildning och studier för unga och vuxna

personer med funktionshinder samt genom att

med god kvalitet och kostnadseffektivitet

administrera och utveckla olika stöd som behövs

i och omkring studiesituationen för personer

med funktionshinder. Sisus ger också kansli-

service till Nämnden för Rh-anpassad

utbildning. Sisus åtagande är här bredare än då

det gäller omvårdnadsinsatserna, eftersom Sisus

också direkt skall ta hänsyn till utbildningssidan

av riksgymnasieverksamheten.

Av årsredovisningen för budgetåret 1998

framgår att Sisus anslagssparande när det gäller

förvaltningsanslaget vid utgången av budgetåret

1998 uppgick till drygt 2 miljoner kronor, bl.a.

beroende på lägre personalkostnader än vad som

budgeterats. Myndigheten planerar att använda

anslagssparandet till bl. a. implementering av ett

nytt ekonomisystem flyttkostnader samt till

redan påbörjade projekt för att förbättra kon-

trollen av statsbidragshanteringen vid folkhög-

skolorna, m.m.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

I sin årsredovisning för år 1998 redovisar Sisus

sin verksamhet under verksamhetsgrenarna stöd

inom folkhögskoleområdet, stöd inom univer-

sitet och högskolor samt stöd inom riksgym-

nasieverksamheten för svårt rörelsehindrade

ungdomar.

Regeringens bedömning är att myndigheten i

allt väsentligt uppfyllt sina mål

Den största andelen personalresurser avsätts

för insatser inom folkhögskoleområdet (6,42

personer uttryckt i årsarbetskraft). För riks-

gymnasieverksamheten respektive universitet/

högskoleområdet är motsvarande andelar 4,11

respektive 2,82 årsarbetskrafter.

Personalresurserna är totalt sett lägre för år

1998 än för år 1997, vilket beror på långtids-

sjukskrivningar.

Under år 1998 utgick statsbidrag för vårdar-

tjänst till 45 av landets 147 folkhögskolor. Folk-

högskoleområdet är den största verksamhets-

grenen inom Sisus. Mellan åren 1997 och 1998

ökade antalet kursdeltagare vid folkhögskolor

med 18 procent. Ökningen beror delvis på att ett

antal nya folkhögskolor öppnats de senaste åren.

Timkostnaden för vårdartjänst vid folkhögskola

har också ökat. Fördjupade studier som gjorts

under 1998 visar att de fem skolorna med de

högsta timkostnaderna alla har en relativt

omfattande verksamhet för personer med

rörelsehinder. Orsaken till högre timkostnader

är bl. a. att dessa skolor har fast anställda assis-

tenter, med högre utbildning och många tjänste-

år och därmed högre lön.

Kostnaderna för omvårdnadsinsatserna vid

riksgymnasierna ökade med 6 procent mellan

åren 1997 och 1998 vilket är en betydligt mindre

ökning än året innan då motsvarande ökning

uppgick till 22 procent. Riksgymnasieverk-

samheten omfattade 170 elever under läsåret

1998/99 ( varav118 i elevhem) och 165 elever

under läsåret 1997/98 (varav 113 i elevhem).

Sisus bedömning är att riksgymnasieverk-

samheten nu har stabiliserats och att antalet

platser sannolikt kommer att stanna vid 200.

Under 1998 fick 48 studenter vid universitet

och högskolor assistans genom vårdartjänst-

anslaget. Detta kan jämföras med 34 elever året

innan. Trots denna ökning har kostnaderna för

vårdartjänsten minskat med 4 procent år 1998.

Detta bror på att omfattningen av det stöd

eleverna behöver har minskat. Sisus har även

inom verksamhetsgrenen inhämtat och presen-

terat information på Internet om den fysiska

tillgängligheten vid universitet och högskolor.

Ett av Sisus verksamhetsmål är att prioritera

lösningar som möjliggör jämförelser mellan olika

huvudmän vad gäller verksamheternas omfatt-

ning, inriktning och kvalitet i förhållande till

använda resurser. Detta arbete har påbörjats

under 1997 för folkhögskoleområdet och fortsatt

för övriga verksamhetsgrenar under 1998.

Sisus får efter regeringsbeslut i maj 1998 ta ut

avgift av Folkbildningsrådet för att registrera

ansökningar och redovisningar samt bereda

rådets beslut avseende förstärkningsbidraget till

folkhögskolor. Insatsen innebär att Sisus får en

helhetsbild av handikappinsatserna på folkhög-

skolorna. Den bidragsfinansierade verksamheten

skall ha som mål full kostnadstäckning. Sisus fick

45 000 kr av Folkbildningsrådet under 1998 för

att sköta denna administration.

Regeringen har i prop. 1998/99:105 Elever

med funktionshinder ansvar för utbildning och

stöd, bl.a. föreslagit att kostnadsansvaret för

riksgymnasieverksamheten skall delas mellan

stat, kommun och landsting. De nya bestämmel-

serna föreslås träda i kraft den 1 juli 2001. Riks-

dagen kommer att behandla propositionen under

hösten.

Slutsatser

Vid anslagsberäkningen har en teknisk justering

gjorts av anslaget. Justeringen har genomförts

för att korrigera tidigare i anslaget inlagd

kompensation för premierna för avtalsförsäk-

ringarna. Anslaget har tillförts 177 000 kronor.

Tabell 5.15 Beräkning av anslaget för år 2000

Tusental kronor

Anslag 1999

8 447

Pris- och löneomräkning

39

Justering av premier

177

Förslag 2000

8 663

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 8 663 000 kronor anvisas under

anslaget B12 Statens institut för särskilt utbild-

ningsstöd (Sisus) för år 2000. För åren 2001 och

2002 beräknas anslaget till 8 800 000 kronor

respektive 8 945 000 kronor.

B13 Handikappombudsmannen

Tabell 5.16 Anslagsutvecklingen B13 Handikappombuds-

mannen

Tusental kronor

1998

Utfall

8 481

Anslags-

sparande

- 111

1999

Anslag

7 857

Utgifts-

prognos

7 746

2000

Förslag

8 159

2001

Beräknat

8 295

1

2002

Beräknat

8 438

2

1 Motsvarar 8 159 tkr i 2000 års prisnivå.

2 Motsvarar 8 159 tkr i 2000 års prisnivå.

Handikappombudsmannen skall bidra till att

uppnå målet för utgiftsområdet genom att

bevaka frågor som angår funktionshindrade per-

soners rättigheter och intressen samt verka för

att personer med funktionshinder uppnår full

delaktighet i samhällslivet och jämlikhet i lev-

nadsvillkoren.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

I årsredovisningen för budgetåret 1998 redovisar

Handikappombudsmannen sin verksamhet

under verksamhetsgrenarna ärendehandläggning,

uppföljning och analys samt information och

kunskapsöverföring. Myndigheten har också i

särskild ordning lämnat en rapport till regeringen

om sin verksamhet och utvecklingen inom han-

dikappområdet samt förslag till åtgärder.

Verksamheten har bedrivits i enlighet med

målet.

Handikappombudsmannen har utvecklat

effektiva och ändamålsenliga handläggningsruti-

ner. Enkla ärenden skall besvaras inom 14

arbetsdagar. Anmälningsärenden och skriftliga

rådgivningsärenden skall besvaras inom tre

månader. Myndigheten har systematiskt kunnat

handlägga de anmälningsärenden som inkommit

till myndigheten trots den ökning av anmäl-

ningsärenden (41 procent) som skett jämfört

med år 1996. De vanligast förekommande

anmälningarna under år 1997 gällde tillgänglighet

i vid bemärkelse, dvs. yttre miljö, färd-

tjänst/kommunikationer och tillgång till infor-

mation. En uppföljning av ärendena som var

aktuella åren 1995 och 1996 visar att Handi-

kappombudsmannens insatser har lett till

förändringar i drygt hälften av ärendena (73 av

134 anmälningar). Det rör sig om både direkta

effekter där den anmälde går anmälaren till

mötes, men också om generella effekter där även

andra funktionshindrade har gagnats. Från och

med den 1 november 1997 finns också juridisk

rådgivning på internet.

Handikappombudsmannen har sedan myn-

digheten inrättades år 1994 utvecklat sitt analys-

arbete genom att ha tillgång till könsuppdelad

statistik. Myndigheten har också spridit infor-

mation om behovet av könsuppdelad statistik

och nödvändigheten av ett genderperspektiv

inom handikappforskningen.

Förutom barn med funktionshinder och psy-

kiskt funktionshindrade har genderfrågor prio-

riterats under år 1998.

Inom Socialdepartementets ansvarsområde

finns en rad myndigheter som omfattas av gen-

derarbetet. Iakttagelser från Handikappombuds-

mannen om tillämpningen av lagar och regler

kan tillföra dessa myndigheter värdefull informa-

tion i ett genderperspektiv.

Den nya lagen (1999:132) om förbud mot

diskriminering i arbetslivet av personer med

funktionshinder innebär nya arbetsuppgifter för

Handikappombudsmannen. Myndigheten be-

dömer att det behövs ytterligare resurser för att

lösa det nya kompetenskrav som uppstått med

anledning av detta. Regeringen avser att åter-

komma i frågan.

En särskild utredare har haft regeringens upp-

drag att göra en översyn av Handikappombuds-

mannens arbete (dir. 1997:131). Utredningen

överlämnade sitt betänkande Handikappom-

budsmannens framtida förutsättningar och ar-

betsuppgifter (SOU 1999:73) i juni 1999. Den

bereds för närvarande inom regeringskansliet. I

uppraget har ingått att pröva vilken betydelse

ombudsmannen haft för utvecklingen inom

handikappområdet i stort samt bedöma om och i

så fall hur ombudsmannens roll och arbets-

uppgifter bör förändras.

Slutsatser

Vid anslagsberäkningen har en teknisk justering

gjorts av anslaget. Justeringen har genomförts

för att korrigera tidigare i anslaget inlagd

kompensation för premierna för avtalsförsäk-

ringarna. Anslaget har tillförts 187 000 kronor.

Tabell 5.17 Beräkning av anslaget för år 2000

Tusental kronor

Anslag 1999

7 857

Pris- och löneomräkning

249

Justering av premier

187

Bottenbudgetering av lokaler

 134

Förslag 2000

8 159

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 8 159 000 kronor anvisas till Handi-

kappombudsmannen för år 2000. För åren 2001

och 2002 beräknas anslaget till 8 295 000 kronor

respektive 8 438 000 kronor.

B14 Barnombudsmannen

Tabell 5.18 Anslagsutvecklingen B14 Barnombudsmannen

Tusental kronor

1998

Utfall

7 725

Anslags-

sparande

-198

1999

Anslag

7 717

Utgifts-

prognos

7 519

2000

Förslag

8 450

2001

Beräknat

8 583

1

2002

Beräknat

8 723

2

1 Motsvarar 8 450 tkr i 2000 års prisnivå.

2 Motsvarar 8 450 tkr i 2000 års prisnivå.

Barnombudsmannens (BO) del av effektmålet

inom utgiftsområdet är att verka för att barns

och ungdomars rättigheter och intressen till-

godoses. Barnombudsmannen skall i sin verk-

samhet informera om FN:s konvention om bar-

nets rättigheter (barnkonventionen) och med-

verka till att den genomförs på alla nivåer i

samhället. Ombudsmannen skall bevaka frågor

som angår barns och ungdomars rättigheter och

intressen och skall särskilt uppmärksamma att

lagar och andra författningar står i överensstäm-

melse med Sveriges åtaganden enligt FN:s barn-

konvention.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Barnombudsmannens förslag har fått gehör

inom många områden men genomförandet av

barnkonventionen är en långsiktig process.

Många aktörer måste samverka för att uppnå en

attitydförändring som stärker barnets rättig-

heter. Barnombudsmannen har en opinions-

bildande och attitydpåverkande roll som innebär

att i första hand söka påverka bl.a. regering och

riksdag, kommuner, landsting och myndigheter

att vidta initiativ och åtgärder som syftar till att

förbättra barns och ungdomars livsvillkor.

Barnombudsmannens måluppfyllelse har varit

god under 1998. Barnombudsmannen har under

budgetåret bl.a. publicerat en handbok om barn-

konventionens genomförande i kommuner och

landsting som är riktad till politiker och tjänste-

män. Ombudsmannen har vidare genomfört

enkätundersökningar om landstingens och myn-

digheters arbete med barnkonventionen. Kart-

läggningarna utgör en del av processen när det

gäller den del av strategiarbetet som Barn-

ombudsmannen skall genomföra med anledning

av den nationella strategin för att förverkliga

barnkonventionen i Sverige (prop. 1997/98:182).

Myndigheten har vidare samordnat frivillig-

organisationerna, i informationssatsningen Dags

för barnkonventionen, som syftar till föra ut

barnkonventionen till kommuner och landsting.

Barnombudsmannen har när det gäller barn i

utsatta situationer bl.a. lämnat remissyttranden,

anordnat och deltagit i konferenser samt

delfinansierat en rapport om sexuella övergrepp.

Insatserna har gett underlag till riksdag och

regering samt lett till stort mediagenomslag

kring frågor som rör utsatta barn. Inom området

barnsäkerhet och samhällsplanering har Barn-

ombudsmannen bl.a. genomfört en uppfölj-

ningsstudie av barnolyckor. Ombudsmannen har

dessutom stärkt det tvärsektoriella arbetet inom

ramen för sitt barnsäkerhetsnätverk. Nya aktörer

har tillkommit och samverkansmöjligheterna har

förbättrats. Dödsolyckorna bland barn och

ungdom fortsätter att minska. Barnombuds-

mannen har genomfört enkätundersökningar

bland mellanstadiebarn kring frågan om in-

flytande och medbestämmande i skola och sam-

hälle. I samarbete med Statistiska centralbyrån

har Barnombudsmannen gett ut en statistik-

publikation som syftar till att samla kunskap och

skapa en överblick om barns och ungdomars

situation och villkor. Ombudsmannen har vidare

genomfört en enkätstudie om 10-åringars

vardagstillvaro samt medverkat i nätverk,

expertgrupper m.m. i syfte att öka kunskapen

om barns och ungas levnadsvillkor. Barnom-

budsmannens egen hemsida och en internetkanal

för dialog med barn och unga har haft många

besökare, vilket har inneburit en direktdialog

med barnen och en möjlighet att inhämta barns

synpunkter samt låta barnen själva bli delaktiga i

genomförandeprocessen av barnkonventionen.

Barnombudsmannen pekar i sin årsredovis-

ning på att statistik från olika register uppvisar

brister när det gäller barn och ungdomar ur ett

genderperspektiv. I många fall är det inte möjligt

att få uppgifter och statistik särredovisade på

flickor och pojkar. Myndigheten har ambitionen

att i sitt samarbete med t.ex. Statistiska central-

byrån påverka och utveckla statistiken om barn

och ungdomars uppväxtvillkor.

Den särskilde utredare som hade att se över

Barnombudsmannens verksamhet och organisa-

tion överlämnade under våren sitt betänkande

Barnombudsmannen företrädare för barn och

ungdomar (SOU 1999:65). Betänkandet remiss-

behandlas för närvarande.

Regeringens bedömning med anledning av

revisionens iakttagelser

Barnombudsmannen har utnyttjat en stor del av

sin beviljade anslagskredit. Riksrevisionsverket

rekommenderar Barnombudsmannen att även

fortsättningsvis kontinuerligt följa upp anslags-

utfallet noggrant samt överväga att ansöka om

utökad anslagskredit hos regeringen.

Myndighetens kostnader och intäkter för

budgetåret 1999 ligger på en avsevärt högre nivå

jämfört med föregående period. Prognosen för

budgetåret 1999 pekar på att myndigheten inte

behöver utnyttja beviljad anslagskredit, vilket

innebär en förbättring av utfallet jämfört med

föregående år.

Slutsatser

Vid anslagsberäkningen har en teknisk justering

gjorts av anslaget. Justeringen har genomförts

för att korrigera tidigare i anslaget inlagd

kompensation för premierna för avtalsförsäk-

ringarna. Anslaget har tillförts 174 000 kronor.

Tabell 5.19 Beräkning av anslaget för år 2000

Tusental kronor

Anslag 1999

7 717

Pris- och löneomräkning

559

Justering av premier

174

Förslag 2000

8 450

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 8 450 000 kronor anvisas under

anslaget B14 Barnombudsmannen för år 2000.

För åren 2001 och 2002 beräknas anslaget till

8 583 000 kronor respektive 8 723 000 kronor.

B15 Statens nämnd för

internationella adoptionsfrågor

Tabell 5.20 Anslagsutvecklingen B15 Statens nämnd för

internationella adoptionsfrågor

Tusental kronor

1998

Utfall

5 920

Anslags-

sparande

494

1999

Anslag

6 745

Utgifts-

prognos

7 239

2000

Förslag

6 908

2001

Beräknat

7 021

1

2002

Beräknat

7 140

2

1 Motsvarar 6 908 tkr i 2000 års prisnivå.

2 Motsvarar 6 908 tkr i 2000 års prisnivå.

Statens nämnd för internationella adoptions-

frågor (NIA) är central myndighet med ansvar

för tillsyn, kontroll och information i frågor

rörande internationella adoptioner.

NIA har som uppgift att underlätta adoption i

Sverige av utländska barn. NIA skall därvid

sträva efter att adoptionen sker till barnets bästa

och i enlighet med gällande lagstiftning i barnets

ursprungsland och i Sverige.

Nämnden ansvarar för frågor enligt förord-

ningen (1976:834) om prövning av utländskt

beslut om adoption, samt frågor om auktorisa-

tion av organisationer enligt lagen (1997:192) om

internationell adoptionsförmedling. NIA beslu-

tar också om fördelning av statsbidrag till sådana

organisationer.

Sverige har i maj 1997 ratificerat 1993 års

Haag-konvention om skydd av barn och

samarbete vid internationella adoptioner. Enligt

lagen (1997:191) om Sveriges tillträde till

konventionen är NIA svensk centralmyndighet.

När det är fråga om adoption av ett utländskt

barn utan medverkan av auktoriserad samman-

slutning skall NIA enligt lagen om internationell

adoptionsförmedling pröva om förfarandet är

godtagbart.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Antalet barn som adopteras till Sverige har

uppgått till 800 1000 per år under de senaste

åren. För år 2000 görs bedömningen att 1000

adoptivbarn skall komma till Sverige.

Regeringens bedömning är att myndigheten

fungerar väl och att de anslagna resurserna

utnyttjas på ett tillfredsställande sätt.

Adoptionsverksamheten håller en hög etisk

nivå i Sverige. NIA har väsentligt bidragit till

detta genom sin aktiva tillsyns- och informa-

tionsverksamhet. Enskilda händelser visar dock

att man inte kan ta den höga etiska nivån för

given. Fortsatta ansträngningar från NIA:s sida

är därför nödvändiga.

Slutsatser

Vid anslagsberäkningen har en teknisk justering

gjorts av anslaget. Justeringen har genomförts

för att korrigera tidigare i anslaget inlagd

kompensation för premierna för avtalsförsäk-

ringarna. Anslaget har tillförts 139 000 kronor.

Tabell 5.21 Beräkning av anslaget för år 2000

Tusental kronor

Anslag 1999

6 745

Pris- och löneomräkning

24

Justering av premier

139

Förslag 2000

6 908

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 6 908 000 kronor anvisas under ansla-

get B15 Statens nämnd för internationella adop-

tionsfrågor för år 2000. För åren 2001 och 2002

beräknas anslaget till 7 021 000 respektive

7 140 000 kronor.

B16 Statens institutionsstyrelse

Tabell 5.22 Anslagsutvecklingen B16 Statens

institutionsstyrelse

Tusental kronor

1998

Utfall

496 449

Anslags-

sparande

-25 669

1999

Anslag

524 848

Utgifts-

prognos

499 000

2000

Förslag

557 032

2001

Beräknat

562 100

1

2002

Beräknat

570 515

2

1 Motsvarar 554 032 tkr i 2000 års prisnivå.

2 Motsvarar 554 032 tkr i 2000 års prisnivå.

Statens institutionsstyrelse (SiS) är sedan 1 juli

1993 central förvaltningsmyndighet för de hem

som avses i 12 § lagen (1990:52) med särskilda

bestämmelser om vård av unga (särskilda ung-

domshem) och lagen (1998:603) om sluten ung-

domsvård samt 22 och 23 §§ lagen (1988:870)

om vård av missbrukare i vissa fall (LVM-hem).

Från och med 1 april 1994 övertog SiS det for-

mella huvudmannaskapet från landsting och

kommuner för de institutioner som bedömdes

motsvara behovet av efterfrågan av vårdplatser.

Under anslaget beräknas kostnader för tio

platser enligt lagen (1998:603) om verkställighet

av sluten ungdomsvård. Prognosen pekar på

behov av ytterligare platser de närmaste åren.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Verksamheten vid Statens institutionsstyrelse är

mycket omvärldsberoende och därför svårpla-

nerad. Den är ständigt utsatt för krav på föränd-

ring och anpassning. Därtill skall den vård som

tillhandahålls tillgodose vitt skilda behov och

samtidigt ha en hög kvalitet. SiS är i hög grad

beroende av intäkter från vårdavgifter för finan-

sieringen av verksamheten. Avgiftsintäkterna

beräknas enligt SiS till 785 miljoner kronor för år

1999 och 760 miljoner kronor för år 2000.

Myndigheten lägger stor vikt vid att uppnå

balans mellan den vård som efterfrågas och de

resurser som kan erbjudas, utan att vårdens

kvalitet har eftersatts.

Prognosen för budgetåret 1999 pekar på att

verksamheten är i balans. Antalet vårdplatser

överensstämmer i stort med nuvarande

efterfrågan. Tidvis är dock efterfrågan hög, spe-

ciellt inom ungdomsvården, vilket kan medföra

viss väntetid för plats. SiS genomför organi-

satoriska åtgärder för att öka flexibiliteten och

därmed tillgodose efterfrågan av platser.

En särskild utredare, som haft regeringens

uppdrag att se över SiS organisationsstruktur,

finansiella styrning och framtida platsbehov

överlämnade i september 1998 sitt betänkande

Effektivitet och kvalitet i tvångsvården (SOU

1998:140). Utredarens förslag rörde bl.a.

vårdavgifterna, fastighetsfrågan, huvudkontorets

stöd till institutionerna samt behovet av bättre

prognoser vad gäller efterfrågan av vårdplatser.

Betänkandet behandlades vid ett seminarium i

maj 1999 där samtliga berörda myndigheter och

departement deltog.

Regeringen bedömer att det för närvarande

inte finns behov av ytterligare åtgärder med

anledning av utredningens förslag. Institutions-

styrelsen har skapat särskilda nätverk och

arbetsgrupper inom myndigheten för att ta

tillvara den samlade kunskapen och utveckla

arbetet i olika frågor. Skolnätverk har skapats för

att utveckla skolverksamheten för ungdomarna

inom 12 § vården och inom LVM-vården har ett

nätverk bildats för att utveckla arbetsmetoder för

att hjälpa missbrukare med svåra psykiska

problem. En arbetsgrupp har också bildats inom

SiS som har utarbetat ett förslag till hand-

lingsprogram för genderfrågor. Konkreta frågor

för SiS att ta upp är t.ex. vilka könsroller som

förmedlas på institutionerna, vilka behov flickor

och pojkar har behandlingsmässigt, att kvinnor

och män får tillgång till vård på lika villkor samt

vilken betydelse kvinnlig respektive manlig

personal har för vården och behandlingen inom

SiS verksamhet.

Tabell 5.23 Beställningsbemyndigande för beviljande av forsknings- och

utvecklingsmedel och beräknad anslagspåverkan

under perioden 1999 2001

Tusental kronor

1998

utfall

1999

prognos

2000

beräknat

2001

beräknat

2002

beräknat

Utestående förpliktelser vid årets början

11 467

11 934

10 567

11 567

12 567

Nya förpliktelser

11 415

10 000

10 000

10 000

10 000

Infriade förpliktelser1

10 948

11 367

9 000

9 000

9 000

Utestående förpliktelser vid årets slut

11 937

10 567

11 567

12 567

13 567

Erhållen/föreslagen bemyndiganderam

0

20 000

20 000

20 000

20 000

1 Utgiftsutfall till följd av ingångna förpliktelser.

Slutsatser

Vid anslagsberäkningen har en teknisk justering

gjorts av anslaget. Justeringen har genomförts

för att korrigera tidigare i anslaget inlagd

kompensation för premierna för avtals-

försäkringarna. Anslaget har tillförts 26 591 000

kronor. För åren 2001 respektive 2002 har

anslaget minskats med 3 000 000 kronor på

grund av finansiering av åtgärder inom handi-

kappområdet.

Tabell 5.24 Beräkning av anslaget för år 2000

Tusental kronor

Anslag 1999

524 848

Pris- och löneomräkning

5 593

Justering av premier

26 591

Förslag 2000

557 032

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 557 032 000 kronor anvisas under

anslag B16 Statens institutionsstyrelse för år

2000. För åren 2001 och 2002 beräknas

562 100 000 respektive 570 515 000 kronor.

B17 Alkoholinspektionen

Tabell 5.25 Anslagsutvecklingen B17 Alkoholinspektionen

Tusental kronor

1998

Utfall

12 690

Anslags-

sparande

5 873

1999

Anslag

11 013

Utgifts-

prognos

14 500

2000

Förslag

6 984

2001

Beräknat

7 094

1

2002

Beräknat

7 209

2

1 Motsvarar 6 984 tkr i 2000 års prisnivå.

2 Motsvarar 6 984 tkr i 2000 års prisnivå.

Alkoholinspektionen skall bidra till att uppfylla

målet för utgiftsområdet genom att övervaka

efterlevnaden av alkohollagen, dvs. tillse att

bestämmelser avseende hanteringen av alko-

holdrycker efterlevs och bidrar till att samhällets

alkoholpolitiska mål uppfylls.

Alkoholinspektionen startade sin verksamhet

den 1 januari 1995 med anledning av bl.a. EU-

medlemskapet och att riksdagen beslutat att

avskaffa de tidigare import-, export-, till-

verknings- och partihandelsmonopolen när det

gäller alkoholdrycker. Dessa har ersatts av ett

nytt alkoholpolitiskt motiverat tillstånds- och

tillsynssystem som hanteras av Alkohol-

inspektionen. Detta system har dock i vissa delar

kritiserats av EG-domstolen och EU-kom-

missionen. Med anledning av denna kritik har

regeringen i propositionen Vissa alkoholfrågor,

m.m. (prop. 1998/99:134) föreslagit att nu-

varande partihandelstillstånd tas bort och ersätts

av det godkännande som skattemyndigheten ger

för att man som partihandlare skall få importera

punktskattepliktiga alkoholvaror. Det betyder

för Alkoholinspektionens del att deras verk-

samhet när det gäller tillståndsgivning och tillsyn

av partihandeln faller bort.

Alkoholinspektionen har ett anslagssparande

från år 1998 på 5 873 000 kronor vilket delvis är

avsett att användas till utvecklingskostnader för

myndighetens databaserade tillstånds- och till-

synsregister.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Alkoholinspektionen har arbetat i enlighet med

de mål som regeringen satt upp i reglerings-

brevet. Handläggning av tillstånds- och tillsyns-

ärenden har prioriterats. Vissa problem finns vad

gäller kvaliteten och användningen av det till-

stånds- och tillsynsregister som förutom de egna

tillverknings- och partihandelstillstånden även

skall omfatta samtliga kommuners ca 12 000 ser-

veringstillstånd med personregister över sty-

relseledamöter, föreståndare och tillståndshavare.

I enlighet med ett regeringsuppdrag har

inspektionen den 15 juli 1999 till regeringen

redovisat det uppbyggnadsarbete av registret

som skett sedan myndighetens tillkomst liksom

problem och utvecklingsmöjligheter av register-

funktionen.

Under det gångna budgetåret har 105 ansök-

ningsärenden avgjorts till en totalkostnad av

2 174 000 kr. Jämfört med de intäkter som

betalas in i ansökningsavgift med sammanlagt

258 000 kr uppstår här ett underskott på

1 916 000 kr. Utbildningsinsatser och informa-

tionsspridning har genomförts enligt vad som

planerats. Ett flertal konferenser och andra

initiativ har genomförts för att bl.a. utveckla

länsstyrelsernas regionala tillsyn. Samarbetet

med andra myndigheter har utvecklats i

tillsynsarbetet och Alkoholinspektionen redo-

visar i årsredovisningen en omfattande sam-

verkan med andra myndigheter och organisa-

tioner.

Tillsynsbesök med ingående kontroller har

gjorts vid 62 företag. Tillsynsbesöken har med-

fört att ett tillstånd har återkallats och 24 påpe-

kanden har gjorts. Den totala kostnaden för till-

synsverksamheten inklusive resor och konsult-

arvoden uppgick 1998 till 3 680 000 kr. I sam-

band med tillsyn har sex tillstånd återkallats och

34 påpekanden har gjorts. Sex ansökningar om

partihandelstillstånd har avslagits.

Slutsatser

Alkoholinspektionens verksamhet finansieras

genom ramanslag på statsbudgeten som bestäms

av riksdagen samtidigt som deras och länsstyrel-

sernas verksamhet på alkoholområdet skall mot-

svaras av de avgifter som tas in från tillverkare

och partihandlare inom alkoholbranschen. Med

anledning av EG-domstolens dom i det s.k.

Franzénmålet och fortsatt kritik från EU-kom-

missionen föreslås i propositionen Vissa alko-

holfrågor, m.m. (prop. 1998/99:134) att nu-

varande tillstånds- och tillsynssystem avseende

partihandel med alkoholdrycker tas bort och

ersätts med det godkännande skattemyndigheten

ger för motsvarande verksamhet. Om förslaget

antas av riksdagen innebär detta att också

avgiftsintäkter faller bort från årsskiftet. Detta

medför att Alkoholinspektionens anslag föreslås

minska till 7 miljoner kronor och läns-

styrelsernas anslag med 5 miljoner kronor.

Vid anslagsberäkningen har en teknisk juste-

ring gjorts av anslaget. Justeringen har genom-

förts för att korrigera tidigare i anslaget inlagd

kompensation för premierna för avtalsför-

säkringarna. Anslaget har minskats med 16 000

kronor.

Tabell 5.26 Beräkning av anslaget för år 2000

Tusental kronor

Anslag 1999

11 013

Justering av anslagsnivån

 4 013

Justering av premier

 16

Förslag 2000

6 984

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 6 984 000 kronor anvisas under anslag

B17 Alkoholinspektionen för år 2000. För åren

2001 och 2002 beräknas anslaget till 7 094 000

kronor respektive 7 209 000 kronor.

B18 Alkoholsortimentsnämnden

Tabell 5.27 Anslagsutvecklingen B18 Alkoholsortiments-

nämnden

Tusental kronor

1998

Utfall

108

Anslags-

sparande

918

1999

Anslag

687

Utgifts-

prognos

200

2000

Förslag

691

2001

Beräknat

701

1

2002

Beräknat

710

2

1 Motsvarar 691 tkr i 2000 års prisnivå.

2 Motsvarar 691 tkr i 2000 års prisnivå.

Alkoholsortimentsnämnden inrättades den

1 januari 1995 i enlighet med de krav som

Europeiska kommissionen uppställt inför

Sveriges inträde i Europeiska unionen för att

Sverige skulle kunna behålla detaljhandelsmono-

polet på alkohol.

Detaljhandelsmonopolet skall fungera icke-

diskriminerande i enlighet med de principer som

fastlagts i avtalet mellan staten och Systembola-

get. För att säkerställa icke-diskrimineringen

inrättades Alkoholsortimentsnämnden som en

oberoende nämnd med uppgift att pröva besvär

över Systembolagets beslut att avvisa eller avföra

viss alkoholhaltig dryck från sortimentet.

Nämnden består av en lagfaren domare som

ordförande samt fyra andra ledamöter. De utses

av regeringen för tre år. För beredning av ären-

den hos nämnden utses en sekreterare som skall

vara lagfaren. År 1998 avgjorde nämnden 12 av

16 inkomna ärenden.

Slutsatser

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 691 000 kronor anvisas under anslag

B18 Alkoholsortimentsnämnden för år 2000.

Häri ingår pris- och löneomräkning med 4 000

kronor. För åren 2001 och 2002 beräknas

anslaget till 701 000 kronor respektive 710 000

kronor.

B19 Utvecklingsmedel till åtgärder

för hemlösa

Tabell 5.28 Anslagsutvecklingen B19 Utvecklingsmedel till

åtgärder för hemlösa

Tusental kronor

1999

Anslag

10 000

Utgifts-

prognos

10 000

2000

Förslag

10 000

2001

Beräknat

10 000

2002

Beräknat

0

Regeringens överväganden

Under senare år har hemlösheten uppmärksam-

mats alltmer. Trots att det inte med säkerhet går

att konstatera att problemet blivit vanligare är

det mycket som talar för att hemlösheten ökat

och att de hemlösas situation försvårats. I flera

undersökningar har det uttryckts farhågor för att

allt fler personer med psykiska funktionshinder

återfinns bland dem som kan betraktas som

hemlösa. Enligt Socialstyrelsen fanns det i slutet

av april i år cirka 12 000 personer i Sverige som

var uteliggare eller bodde på härbärge. Totalt

finns det enligt Socialstyrelsen cirka 8 400 hem-

lösa i landet.

Kommunerna har det yttersta ansvaret för att

människor i utsatta situationer får det stöd och

hjälp de behöver. I många kommuner är man

medveten om de ökade svårigheterna för grup-

pen hemlösa och det pågår ett aktivt utvecklings-

arbete för att finna relevanta stödformer. Också

frivilligorganisationerna gör ett mycket värde-

fullt arbete för de hemlösa. Mycket tyder på att

de ideella organisationernas roll inom området

har ökat.

Staten har emellertid de senaste åren tagit

olika initiativ i syfte att hjälpa de mest utsatta

grupperna. I mars 1997 beslutade regeringen att

under en treårsperiod avsätta sammanlagt

30 miljoner kronor ur Allmänna arvsfonden.

Medlen skall användas för ideella organisationers

kostnader för att tillsammans med berörda kom-

muner utveckla och pröva nya modeller för stöd

och boende för personer med psykiska

funktionshinder. För att få aktuella kunskaper

om problemets omfattning har Socialstyrelsen

fått i uppdrag att kartlägga omfattningen av

hemlösheten i Sverige och redovisa de insatser

som görs för hemlösa. Uppdraget skall redovisas

den 31 december 1999.

För att ytterligare stärka stödet till utveckling

av nya former för stödet till de hemlösa tillsatte

regeringen i december 1998 en parlamentarisk

kommitté(dir. 1998:108). Kommittén skall i

dialog med berörda myndigheter, organisationer

och andra föreslå och initiera åtgärder som syftar

till att skapa en bättre situation för de hemlösa

och förhindra att hemlöshet uppstår. Kommittén

skall bereda och till regeringen lämna förslag till

stöd till projekt som finansieras av utvecklings-

medel för åtgärder för hemlösa. Kommittén skall

vara verksam till och med utgången av år 2001.

Slutsatser

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 10 000 000 kronor anvisas under

anslag B19 Utvecklingsmedel för åtgärder för

hemlösa för budgetåret 2000. För år 2001

beräknas anslaget till 10 000 000 kronor. Inga

medel beräknas för år 2002.

5.7 Övrig statlig verksamhet

Systembolaget

Systembolaget är ett av staten helägt företag. I

koncernen ingår förutom moderbolaget System-

bolaget AB också ett helägt dotterbolag, Lagena

Distribution AB. Verksamheten omfattar detalj-

handel och partihandel med alkoholdrycker. Den

totala försäljningen uppgick 1998 till

15 494,8 miljoner, en ökning med 30,8 miljoner

kronor eller 0,2 procent jämfört med 1997.

Försäljningen av spritdrycker minskade med

4,3 procent vilket troligen beror på en ökad ille-

gal försäljning. Vinförsäljningen ökade däremot

med 1,9 procent och starkölsförsäljningen med

2,1 procent. Resultatet efter finansiella intäkter

och kostnader uppgick 1998 till 350,9 Mkr.

Tabell 5.29 Ekonomisk översikt för de fem senaste åren

Miljoner kr

1998

1997

1996

1995

1994

Omsättning

15 495

15 464

15 837

16 063

16 199

Resultat efter

finansiella

poster

351

239

145

88

342

Justerat eget

kapital

1 179

1 040

962

854

842

Räntabilitet på

JEK, %

29,7

22,9

13,6

18,5

35,1

Antal

anställda

32701

33641

2746

2658

2552

1Beräkningsgrunderna för medelantalet anställda har ändrats varvid 1997 års

uppgifter

justerats.

Bolaget har för närvarande 400 butiker runt om i

landet. Under 1998 ökade produktiviteten i

butiksarbetet med 2,2 procent och lageromsätt-

ningen i butikerna med 12,0 procent. Två nya

butiker öppnades och en lades ned. Under första

halvåret 1999 har det öppnats ytterligare tre

butiker.

Systembolaget hade vid årsskiftet 1998/99

totalt 2 586 märken eller 3 155 artiklar (inklusive

olika förpackningar) till försäljning. Under 1998

lanserades totalt 871 märken.

I slutet av året fanns det cirka 300 företag med

partihandelstillstånd för handel med System-

bolaget, vilket kan jämföras med ett fyra år tidi-

gare. Det kan nu konstateras att Systembolaget

har klarat de stora omställningar som EU-med-

lemskapet har inneburit.

Eftersom andra alkoholpolitiska instrument

har försvagats har Systembolagets roll blivit allt

viktigare. Den svenska alkoholmarknaden har

genomgått en kraftig förändring sedan Sverige

blev medlem i EU och Systembolaget har däri-

genom fått ökade uppgifter. En central uppgift

för Systembolaget kommer dock fortfarande att

vara att uppfylla EU:s krav på objektiv behand-

ling av produkter och leverantörer.

6 Forskning

Verksamhetsområdet omfattar väsentliga delar

av det forsknings- och utvecklingsarbete som ges

stöd eller genomförs inom Socialdepartementets

ansvarsområde.

Till verksamhetsområdet hör en myndighet,

Socialvetenskapliga forskningsrådet (SFR).

Kunskapsbehovet är stort och kontinuerligt

inom hela det socialvetenskapliga, socialpolitiska

och folkhälsopolitiska området och kan till stor

del endast tillgodoses genom satsning på forsk-

ning och utvecklingsarbete. Inom Socialdepar-

tementets ansvarsområde har därvid Social-

vetenskapliga forskningsrådet (SFR) en mycket

viktig roll, såväl som finansiär gentemot forsk-

ningsvärlden som sådan som idégivare, inspiratör

och samarbetspartner för övriga myndigheter

under Socialdepartementet.

Omkring hälften av de drygt ca 200 miljoner

kronor som inom Socialdepartementets område

årligen avsätts till forskning slussas genom SFR.

Andra myndigheter som ger stöd till eller utför

forsknings- och utvecklingsarbete inom ramen

för sina ramanslag är bl.a. Socialstyrelsen, Folk-

hälsoinstitutet, Statens institutionsstyrelse,

Statens beredning för utvärdering av medicinsk

metodik, Institutet för psykosocial medicin och

Smittsskyddsinstitutet. Från och med 1999 har

även Riksförsäkringsverket givits möjlighet att

stödja forskning inom socialförsäkringsområdet

som ett komplement till den mera allmänna

forskning som stöds av SFR. Riksförsäkrings-

verkets pågående modernisering av sina

databaser är viktig för den framtida socialförsäk-

ringsforskningens tillgång till grundläggande

data på området.

SFR:s forskningssatsningar är i huvudsak av

grundforskningskaraktär i den meningen att den

syftar till att uppnå fördjupad förståelse av pro-

blem och mekanismer inom problemområdet. I

princip all forskning som SFR stöder bedöms ha

hög samhällsrelevans och utgör grund för tilläm-

pade studier på olika områden. När det gäller

forskning och utvecklingsarbete som stöds eller

bedrivs av andra myndigheter under Socialde-

partementet så är deras satsningar på forskning

vanligtvis direkt verksamhetsmotiverade. En

viktig eftersträvad effekt av att medge att andra

myndigheter än SFR får satsa på kunskapsin-

hämtning genom forskning är att dessa måste

bygga upp sin kompetens och överblick över an-

nan relevant forkning på sina respektive om-

råden.

I regeringens proposition 1996/97:5 Forsk-

ning och samhälle redovisades planerade insatser

och prioriteringar inom Socialdepartementets

verksamhetsområde. Dessa prioriteringar gäller

fortfarande, dock med förstärkt prioritering av

äldreforskningen som även givits betydande

medelstillskott. Vidare skall noteras att rege-

ringen i den ekonomiska vårpropositionen avise-

rade en handikappolitisk proposition och att den

kommer att beröra behovet av viss förstärkning

av handikappforskningen.

Ett högt prioriterat område är forskningen

kring folkhälsa, som också hittills resursmässigt

varit det största av SFR:s forskningsområden. De

problem som finns inom detta område kräver

vanligtvis insatser av både medicinskt, samhälls-

vetenskapligt och beteendevetenskapligt utbilda-

de forskare. SFR lade efter samarbete med andra

myndigheter och intressenter, bl.a. Folkhälso-

institutet och Medicinska forskningsrådet, 1998

fram ett nationellt forskningsprogram om

ojämlikhet i hälsa. Flera universitet och hög-

skolor medverkar till att genomföra program-

met. Även resultat från IPM har inneburit vä-

sentlig kunskapsökning på området, främst när

det gäller psykosociala faktorers betydelse.

Många landsting satsar också resurser på

området för att få en grund för främst det före-

byggande arbetet.

Den kraftsamling som eftersträvades inom al-

koholforskningsområdet har genom insatser från

SFR och FHI lett till att Centrum för alkohol-

drogforskning inrättats vid Stockholms univer-

sitet. En samrådsgrupp som leds av SFR arbetar

vidare för att ytterligare förstärka forskningen

inom området.

Bland andra Socialstyrelsen har gjort insatser

för att bidra till utveckling av arbetsmetodiken

inom socialtjänstområdet. Det bör också noteras

att Socialstyrelsens databaser utgör en ovärderlig

grund för såväl medicinsk som samhällsveten-

skaplig forskning.

Nästan all den forskning som bedrivs med

medel från olika myndigheter under Socialde-

partementet utförs vid universitet och högskolor.

Genom Vårdalstiftelsens försorg sker väsentliga

satsningar på vård- respektive allergiforskning.

Stiftelsen samarbetar med bl.a. FHI och SFR.

Socialvetenskapliga forskningsrådet

SFR ska främja och stödja betydelsefull grund-

forskning och tillämpad forskning inom social-

vetenskap, socialpolitik och folkhälsopolitik samt

sprida information om kunskapsläget och aktuell

forskning. Genom sin verksamhet ska SFR bidra

till målet att öka kunskapen om tillstånd,

processer och effekter rörande hälsa och social

välfärd.

SFR har ett väl utvecklat samarbete med

forskningsråd under Utbildningsdepartementet,

främst MFR, HSFR och FRN, vissa andra forsk-

ningsfinansiärer och med myndigheter under

Socialdepartementet.

6.1 Omfattning

SFR disponerar två ramanslag, ett för forskning

respektive ett för administration. Totalt uppgår

anslagen 1999 till 114 miljoner kronor.

6.2 Utgiftsutvecklingen

Tabell 6.1 Utgiftsutvecklingen

Miljoner kronor (löpande priser)

Utfall

1998

Anslag

1999

Utgifts-

prognos

1999

Förslag

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

Beräknat

anslag

2002

102

114

104

127

140

142

Höjningen av nivån 1999 2001 avser en succes-

siv utökning av äldreforskningen och nödvändig

administration till en nivåhöjning med 30 miljo-

ner kronor jämfört med 1998 utifrån vad rege-

ringen aviserade i propositionen Nationell hand-

lingsplan för äldrepolitiken (prop 1997/98:113).

År 2000 föreslås SFR även tillföras ytterligare en

miljon kronor för att kunna förstärka Centrum

för alkohol- och drogforskning med ytterligare

en professur. Förstärkning av handikappforsk-

ningen kommer att diskuteras i den handikappo-

litiska proposition som regeringen aviserade i

den ekonomiska vårpropositionen.

Verksamhetsutfall och ekonomiskt utfall

Verksamheten har bedrivits med tillfredsställan-

de måluppfyllelse. Verksamhetens inriktning är

långsiktig och omprövas främst i samband med

forskningspropositionerna som presenteras vart

tredje eller fjärde år då även SFR:s roll i hela det

svenska forskningssystemet skärskådas.

Administrationsanslaget har utnyttjats fullt ut

och anslagskredit har tagits i anspråk. För 1999

finns dock utrymme för utökade åtaganden. På

forskningsanslaget finns ett anslagssparande som

tillfälligt kommer att öka under 1999 vilket dock

skall ses mot bakgrund av verksamhetens lång-

siktiga karaktär och framåtsyftande planering.

Förändringar

Strukturen och formerna för rådets grund-

läggande verksamhet ligger fast vilket dock in-

rymmer en successiv utökning av verksamhets-

volymen i takt med att mera forskningsmedel

tillförts, och i det följande föreslås tillföras rådet.

SFR kan i ännu okänd omfattning komma att

beröras av de förslag som för närvarande utreds

rörande myndighetsorgansiationen för forsk-

ningsfinansiering.

Prioriteringar

Regeringen har deklarerat sin avsikt att under

2000 lägga fram en ny forskningsproposition

vilken kan komma att påverka den fortsatta prio-

riteringen inom SFR:s ansvarsområde. Behovet

av kunskap inom Socialdepartementets ansvars-

område genom forskning kommer dock även

fortsättningsvis att vara mycket stort och dras-

tiska omkastningar av den långsiktiga inrikt-

ningen skulle vara olycklig. Några viktiga frågor

under 2000 kommer att vara:

- fullföljandet av den ökade satsningen på

äldreforskning

- fortsatt utveckling av stödet till forskning

kring ojämlikhet i hälsa

- handikappforskningen

- ytterligare insatser för att skapa fler möten

mellan forskare, praktiker och myndigheter

för information och diskussion kring

forskningsresultat och forskningsbehov.

6.3 Resultatbedömning

Socialvetenskapliga forskningsrådets verksamhet

har i stort sett bedrivits i enlighet med målen.

När det gäller forskning kring barn och handi-

kappade har regeringens intentioner dock ännu

inte kunnat fullföljas helt, men sammanfatt-

ningsvis konstaterar regeringen att de insatser

som genomförts redan har lett till ökad kunskap

eller är nödvändiga led i arbetet med att säkra

kunskapstillväxten på sikt. Regeringen bedömer

därför att målet, att öka kunskapen om tillstånd,

processer och effekter rörande hälsa och social

välfärd, nåtts.

Ett ökat antal ansökningar har kommit in till

rådet de senaste åren och fler har beviljats stöd än

tidigare. Projektstödet utgör den största andelen

av utgifterna för forskning men har dock

minskat de senaste åren, medan finansieringen av

program och tjänster har ökat. Detta speglar bl.a.

rådets satsning på yngre forskare, vilket svarar

mot målen för verksamheten. Rådet satsar också

på forskarnätverk, utländska gästforskare, pub-

liceringsstöd m.m. och inte minst att skapa väl-

ordnade tillfällen för möten mellan forskare och

praktiker.

I förhållande till hur många ansökningar som

män respektive kvinnor lämnar in, så beviljar

SFR män och kvinnor stöd i lika utsträckning.

Vidare bevakar SFR vid sin prövning av ansök-

ningar att dessa beaktat alla för respektive pro-

jekt relevanta aspekter, t.ex. könsperspektivet.

Gendermålet bedöms därför uppfyllt. Etnisk och

kulturell mångfald är andra viktiga perspektiv att

uppmärksamma i sammanhanget.

I enlighet med målen har SFR:s informa-

tionsverksamhet och kontakterna med övriga

myndigheter under Socialdepartementet utökats.

Vidare har rådet genom ett omfattande pro-

gramarbete förberett den ökade satsningen på

äldreforskning som påbörjats under 1999. Rådet

har också bidragit till att Centrum för alkohol-

och drogforskning inrättats och att verksam-

heten fortsätter att utvecklas.

Regeringen bedömer att måluppfyllelsen är

tillfredsställande men kommer i samband med

den pågående s.k. tvåårsöversynen och arbetet

med den forskningspolitiska propositionen även

att se över SFR:s mål.

6.4 Revisionens iakttagelser

Riksrevisionsverket (RRV) bedömer att årsredo-

visningen i allt väsentligt är rättvisande.

Bemyndiganden om ekonomiska förpliktelser

Tabell 6.2 Bemyndiganden om ekonomiska förpliktelser

Tusental kronor

1998

utfall

1999

prognos

2000

beräknat

2001

beräknat

Utestående förpliktelser vid årets början

182 200

150 000

241 400

318 000

Nya förpliktelser

90 000

190 000

207 000

110 000

Infriade förpliktelser*

122 200

72 700

120 000

126 000

Utestående förpliktelser vid årets slut

150 000

267 300

328 400

312 400

Erhållen/föreslagen bemyndiganderam

230 000

330 000

340 000

350 000

* Utgiftsutfall till följd av ingångna förpliktelser.

6.5 Anslag

C1 Socialvetenskapliga

forskningsrådet: Forskning

Tabell 6.3 Anslagsutvecklingen C1 Socialvetenskapliga

forskningsrådet: Forskning

Tusental kronor

1998

Utfall

94 631

Anslags-

sparande

3 009

1999

Anslag

104 580

Utgifts-

prognos

95 450

2000

Förslag

117 655

2001

Beräknat

129 766

1

2002

Beräknat

131 997

2

2 Motsvarar 127 655 tkr i 2000 års prisnivå.

3 Motsvarar 127 655 tkr i 2000 års prisnivå.

Anslagssparandet på 3 milj kr från 1998 uppstod

bl.a. på grund av förseningar i tillsättningen av

vissa tjänster samt besked om nya programstöd.

Utgiftsprognosen för 1999 pekar på att an-

slagssparandet kommer att uppgå till ca 12

miljoner kronor vilket framför allt beror på att

de noggranna förberedelserna för den kraftiga

ökningen av äldreforskningen tagit något längre

tid än regeringen tidigare bedömde. Det skall

dock betonas att forskningssatsningen är

långsiktigt inriktad och successivt skall växa i

volym vilket innebär att anslagssparandet kan

förutses minska kraftigt redan under nästa år.

Bemyndigande om ekonomiska förpliktelser

Flertalet av de forskningsanslag som SFR beviljar

är fleråriga. Regeringen föreslår därför bemyn-

digande enligt tabellen ovan.

Regeringens slutsatser

Socialvetenskapliga forskningsrådets organisa-

tion och verksamhet har en sådan utformning att

rådets nuvarande inriktning, arbetssätt och pres-

tationer kan förväntas innebära att de generella

målen för forskning uppnås även framdeles. Re-

geringen överväger därför att utarbeta vissa nya

och mer situationsanpassade mål för SFR.

Regeringen instämmer i SFR:s bedömning att

fluktuationerna på anslaget måste ses i ljuset av

verksamhetens planering av resursanvändningen

som sträcker sig minst 3 6 år framåt och be-

dömer därför att det prognoserade anslags-

sparandet kommer att behövas för planerade

satsningar.

I enlighet med den nationella handlingsplanen

för äldrepolitiken (prop. 1997/98:113) föreslår

regeringen att Socialvetenskapliga forsknings-

rådets ramanslag förstärks med ytterligare

11 miljoner kronor 2000 respektive 10 miljoner

kronor 2001. Vidare föreslås att SFR tillförs

1 miljon kronor för inrättande av ytterligare en

professur vid Centrum för alkohol- och drog-

forskning.

Tabell 6.4 Beräkning av anslaget för 2000

Tusental kronor

Anslag 1999

104 580

Pris- och löneomräkning

1 075

Förstärkning av forskning

12 000

Förslag 2000

117 655

Regeringen föreslår att 117 655 000 kronor an-

visas under anslaget Socialvetenskapliga forsk-

ningsrådet: Forskning samt att anslaget för åren

2001 och 2002 beräknas till 129 766 000 kronor

respektive 131 997 000 kronor.

C2 Socialvetenskapliga

forskningsrådet: Förvaltning

Tabell 6.5 Anslagsutvecklingen C2 Socialvetenskapliga

forskningsrådet: Förvaltning

Tusental kronor

1998

Utfall

7 566

Anslags-

sparande

 94

1999

Anslag

8 968

Utgifts-

prognos

8 100

2000

Förslag

9 735

2001

Beräknat

9 888

1

2002

Beräknat

10 049

2

2 Motsvarar 9 735 tkr i 2000 års prisnivå.

3 Motsvarar 9 735 tkr i 2000 års prisnivå.

De disponibla medlen på anslaget överskreds

med 94 tkr under 1998 efter att även 1997 ha

överskridits i ungefär samma omfattning. An-

slaget förstärktes 1999 med 1 mkr bl.a. med hän-

syn till de ökade åliggandena i samband med den

kraftiga satsningen på äldreforskning. Aktuell

prognos för 1999 pekar på att SFR kommer att få

ett anslagssparande.

Regeringens slutsatser

Regeringens bedömer att rådets nuvarande ram-

anslag för förvaltning i princip är tillfyllest för att

SFR skall klara att genomföra de utökade forsk-

ningssatsningarna liksom de ökade kraven på

forskningsinformation i olika former.

Vid anslagsberäkningen har en teknisk juste-

ring gjorts av anslaget. Justeringen har genom-

förts för att korrigera tidigare i anslaget inlagd

kompensation för premierna för avtalsförsäk-

ringarna. Anslaget har tillförts 714 000 kronor.

Tabell 6.6 Beräkning av anslaget för 2000

Tusental kronor

Anslag 1999

8 968

Pris- och löneomräkning

53

Justering av premier

714

Förslag 2000

9 735

Regeringen föreslår att 9 735 000 kronor anvisas

under anslaget Socialvetenskapliga forsknings-

rådet: Förvaltning samt att anslaget för åren 2001

och 2002 beräknas till 9 888 000 kronor respek-

tive 10 049 000 kronor.

7 Övrig statlig verksamhet

7.1 Allmänna arvsfonden

Allmänna arvsfonden har till ändamål att främja

verksamhet av ideell karaktär till förmån för

barn, ungdomar och personer med funktions-

hinder. Stöd ur fonden skall i första hand lämnas

för förnyelse- och utvecklingsverksamhet till or-

ganisationer som bedriver ideell verksamhet.

Stöd får inte lämnas till enskild person. Närmare

bestämmelser om fonden finns i lagen

(1994:243) om Allmänna arvsfonden.

Fonden förvaltas av Kammarkollegiet som en

särskild fond.

Den övergripande beslutanderätten i ärenden

som rör Allmänna arvsfonden ligger hos rege-

ringen. Den 1 juli 1994 inrättades Arvsfonds-

delegationen som organisatoriskt sorterar under

Socialdepartementet. Arvsfondsdelegationen

fördelar stöd ur fonden, följer upp projekt som

beviljats stöd och informerar allmänheten om

fondens ändamål och medlens användnings-

område. Om stödet bedöms överstiga

300 000 kronor eller om ärendet är av principiell

betydelse eller annars av större vikt, överlämnas

ärendet till regeringen för beslut.

Socialdepartementet ansvarar för handlägg-

ningen av arvsfondsärenden som rör barn under

12 år och för ärenden som rör personer med

funktionshinder. Kulturdepartementet ansvarar

för handläggningen av ärenden som rör ung-

domar i åldrarna 12 25 år.

Regeringen har i skrivelse Redovisning av för-

delningen av medel från Allmänna arvsfonden

under budgetåret 1998 (1998/99:125) lämnat en

fyllig redovisning av de medel som fördelats

under berört budgetår och också lämnat förslag

till kommande inriktning av stödet.

För budgetåret 1999 är det sammanlagda ut-

delningsbara beloppet ca 200 miljoner kronor.

Ekonomisk trygghet

vid sjukdom och

handikapp

10

Förslag till statsbudget för 2000

Ekonomisk trygghet vid sjukdom och handikapp

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 7

2 Lagförslag 9

2.1 Förslag till lag om dels fortsatt giltighet av lagen (1994:566)

om lokal försöksverksamhet med finansiell samordning mellan

socialförsäkring, hälso- och sjukvård och socialtjänst, dels

ändring i samma lag 9

3 Ekonomisk trygghet vid sjukdom och handikapp 11

3.1 Omfattning 11

3.2 Utgiftsutvecklingen 11

3.3 Resultatbedömning 13

3.3.1 Förebygga och minska ohälsa i syfte att minska de långa

sjukperioderna samt aktivt arbeta med att samordna

rehabiliteringen så att sjuka och funktionshindrade personer

får förutsättningar att åter kunna förvärvsarbeta 13

3.3.2 Säkerställa likformighet, kvalitet och kostnadseffektivitet i

handläggningen av försäkrings- och bidragsärenden, samtidigt

som kravet på snabbhet i handläggningen och god service

tillgodoses 16

3.3.3 Regeringens slutsatser 18

3.4 Regeringens bedömning avseende revisorernas iakttagelser 20

3.5 Förslag till regeländringar 20

3.6 Anslag 24

A Ekonomisk trygghet vid sjukdom och handikapp 24

A1 Sjukpenning och rehabilitering, m.m. 24

A2 Förtidspensioner 29

A3 Handikappersättningar 31

A4 Arbetsskadeersättningar 32

A5 Kostnader för sysselsättning av vissa förtidspensionärer 34

A6 Ersättning för kroppsskador 35

B Socialförsäkringens administration 35

B1 Riksförsäkringsverket 35

B2 Allmänna försäkringskassor 37

Tabellförteckning

Anslagsbelopp 7

3.1 Utgiftsutvecklingen 11

3.2 Antalet pågående sjukfall1 13

3.3 Antalet nybeviljade förtidspensioner 1994-1998 14

3.4 Utgiftsutveckling för de i utgiftsområde 10 ingående anslagen 23

3.5 Anslagsutvecklingen A1 Sjukpenning och rehabilitering, m.m. 24

3.6 Anslagsposter 24

3.7 Andel långtidssjukskrivna som genomgår samordnad rehabilitering (%) 27

3.8 Antal långtidssjukskrivna som efter genomförd samordnad rehabilitering

 uppnått ökad arbetsförmåga 27

3.9 Anslagsutvecklingen A2 Förtidspensioner 29

3.10 Antalet personer med förtidspension/sjukbidrag uppdelat efter kön

 och ålder (exkl. utlandsboende) 1995-1998 30

3.11 Anslagsutvecklingen A3 Handikappersättningar 31

3.12 Antal personer med handikappersättning uppdelat efter kön och

ersättningsstorlek 32

3.13 Anslagsutvecklingen A4 Arbetsskadeersättningar 32

3.14 Antalet egenlivräntor och årsmedelbelopp i december 1998 33

3.15 Arbetsskadeförsäkringens inkomster och utgifter åren 1997-2000 34

3.16 Anslagsutvecklingen A5 Kostnader för sysselsättning av vissa

förtidspensionärer 34

3.17 Anslagsutvecklingen A6 Ersättning för kroppsskador 35

3.18 Anslagsutvecklingen B1 Riksförsäkringsverket 35

3.19 Beräkning av anslaget för år 2000 36

3.20 Beräkning av avgiftsintäkter för år 2000 37

3.21 Anslagsutvecklingen B2 Allmänna försäkringskassor 37

3.22 Beräkning av anslaget för år 2000 37

3.23 Beräkning av avgiftsintäkter för år 2000 38

Diagramförteckning

3.1 Antal försäkrade med sjukpenning 26

3.2 Antal sjukskrivna, 60 dagar och längre 26

3.3 Antal sjukpenningdagar, miljoner dagar 26

8 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

1. antar regeringens förslag till lag om dels

fortsatt giltighet av lagen (1994:566) om

lokal försöksverksamhet med finansiell

samordning mellan socialförsäkring, hälso-

och sjukvård och socialtjänst, dels ändring i

samma lag,

2. bemyndigar regeringen att under år 2000, i

fråga om ramanslaget B1 Riksförsäkrings-

verket ingå ekonomiska förpliktelser som

inklusive tidigare åtaganden innebär utgifter

på högst 9 000 000 kronor efter år 2000,

3. för budgetåret 2000 anvisar anslagen under

utgiftsområde 10 Ekonomisk trygghet vid

sjukdom och handikapp enligt följande

uppställning:

Anslagsbelopp

Tusental kronor

Anslag

Anslagstyp

A1

Sjukpenning och rehabilitering, m.m.

ramanslag

31 502 036

A2

Förtidspensioner

ramanslag

47 171 000

A3

Handikappersättningar

ramanslag

1 036 000

A4

Arbetsskadeersättningar

ramanslag

7 189 338

A5

Kostnader för sysselsättning av vissa förtidspensionärer

ramanslag

25 000

A6

Ersättning för kroppskador

ramanslag

65 002

B1

Riksförsäkringsverket

ramanslag

717 116

B2

Allmänna försäkringskassor

ramanslag

4 764 977

Summa

92 470 469

9 Lagförslag

Regeringen har följande förslag till lagtext.

9.1 Förslag till lag om dels fortsatt giltighet av lagen

(1994:566) om lokal försöksverksamhet med finansiell

samordning mellan socialförsäkring, hälso- och sjukvård

och socialtjänst, dels ändring i samma lag

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1994:566) om lokal försöksverk-

samhet med finansiell samordning mellan socialförsäkring, hälso- och sjukvård

och socialtjänst, som gäller till utgången av år 2000 ,

dels att lagen skall fortsätta att gälla till utgången av år 2002,

dels att 10, 21 och 23 §§ skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

10 §

Ledamöter och ersättare i förbundsstyrelsen väljs av medlemmarnas full-

mäktige och allmän försäkringskassas styrelse. Vid sådant val skall för kom-

mun och landsting 2 kap. 5 § andra stycket kommunalförbundslagen

(1985:894) gälla i tillämpliga delar.

Till sådan ledamot eller ersättare

får medlem endast välja den som är

ledamot eller ersättare i medlemmens

fullmäktige eller försäkringskassans

styrelse.

Till sådan ledamot eller ersättare

får medlem endast välja den som är

ledamot eller ersättare i medlemmens

fullmäktige, i försäkringskassans sty-

relse eller i en socialförsäkringsnämnd

hos försäkringskassan. Minst en av de

ledamöter som försäkringskassans

styrelse väljer skall vara ledamot eller

ersättare i styrelsen.

Vid val av ersättare till förbundsstyrelsen skall bestämmas i vilken ordning

de skall inkallas till tjänstgöring.

21 §

Förbundsstyrelsen skall fastställa

beställarförbundets budget senast tre

månader före räkenskapsårets början.

Förbundsstyrelsen skall dessförinnan

samråda med förbundsmedlemmar-

nas styrelser om budgeten. För ett

nybildat beställarförbund fastställs

förbundets budget av medlemmarna

vid bildandet av förbundet.

Förbundsstyrelsen skall fastställa

beställarförbundets budget senast en

månad före räkenskapsårets början.

Förbundsstyrelsen skall dessförinnan

samråda med förbundsmedlemmar-

nas styrelser om budgeten. För ett

nybildat beställarförbund fastställs

förbundets budget av medlemmarna

vid bildandet av förbundet.

23 §

Förbundsstyrelsen skall fort-

löpande föra räkenskaper över be-

ställarförbundets medel. Bokförings-

lagen (1976:125) skall därvid gälla i

tillämpliga delar. Styrelsen skall år-

ligen och inom tre månader från

räkenskapsårets slut sammanfatta och

avsluta räkenskaperna.

Förbundsstyrelsen skall fort-

löpande föra räkenskaper över be-

ställarförbundets medel. Lagen

(1997:614) om kommunal redovis-

ning skall därvid gälla i tillämpliga

delar. Styrelsen skall årligen och

inom tre månader från räkenskaps-

årets slut upprätta årsbokslut och års-

redovisning.

Denna lag träder kraft den 1 januari 2000. För räkenskapsåret 1999 gäller

dock 23 § i sin äldre lydelse.

10 Ekonomisk trygghet vid sjukdom och

handikapp

10.1 Omfattning

Utgiftsområdet omfattar två verksamhetsom-

råden ekonomisk trygghet vid sjukdom och

handikapp samt socialförsäkringens administra-

tion.

Socialförsäkringens administration utgörs av

Riksförsäkringsverket (RFV) och de allmänna

försäkringskassorna.

10.2 Utgiftsutvecklingen

Tabell 3.1 Utgiftsutvecklingen

Miljoner kronor (löpande priser)

Utfall

1998

Anslag

1999 1

Utgifts-

prognos

1999

Förslag

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

Beräknat

anslag

2002

39 685

80 502

87 873

92 470

92 454

92 247

1 Från år 1999 ingår statlig ålderspensionsavgift samt allmän tilläggspension

(ATP).

Ekonomisk trygghet vid sjukdom och

handikapp

Verksamhetsutfall och ekonomiskt utfall

 På grund av den ökade sjukfrånvaron har

utgifterna för sjukpenning ökat kraftigt för

år 1998 i förhållande till budgeterade medel.

Den ökade sjukfrånvaron kan förväntas be-

stå även under de närmaste åren. De senaste

prognoser som finns för kostnadsutveck-

lingen för sjukförsäkringen visar även på en

fortsatt ökning av utgifterna.

 Försäkringskostnaderna för sjukpenning

uppgick år 1998 till 18 610 miljoner kronor,

vilket är en ökning med ca 4,7 miljarder

jämfört med år 1997. Antalet ersatta dagar

med sjukpenning för år 1998 var drygt 50

miljoner vilket är 21 procent fler ersatta

dagar än under år 1997.

 Med anledning av att utgiftsökningen för

sjukpenningen under år 1998 skett under en

förhållandevis kort tidsperiod har tidigare

bedömningar om utgifterna underskattat

ökningen. De senaste bedömningarna pekar

därför på mycket kraftiga avvikelser mellan

de anvisade medel för sjukpenningen som

regeringen föreslog i budgetpropositionen

för år 1999 och nuvarande prognostiserade

utgifter. Det finns därför skäl att fördjupa

analysen av orsakerna till sjukförsäkrings-

kostnaderna samt att ta fram förslag som

syftar till att minska sjukfrånvaron och för

att reducera utgifterna inom sjukförsäk-

ringen.

Förändringar

 Fr.o.m. den 1 januari 1998 ändrades ersätt-

ningsnivån från 75 till 80 procent av ersätt-

ningsunderlaget och fr.o.m. den 1 april 1998

har sjuklöneperioden ändrats till att omfatta

de 14 första dagarna i varje sjukperiod. Un-

der tiden 1 januari 1997 - 31 mars 1998

omfattade sjuklöneperioden de 28 första

dagarna i varje sjukperiod.

Mål

 Målet för år 2000 är att ge ekonomisk

trygghet för sjuka och funktionshindrade

och att aktivt arbeta för att återföra männi-

skor i arbete. Inom Socialdepartementet

pågår arbete med att vidareutveckla målen.

Prioriteringar

 Regeringen fortsätter arbetet med att

modernisera trygghetssystemen bl.a. genom

att anpassa dem till en föränderlig arbets-

marknad.

 Regeringen har med anledning av kost-

nadsutvecklingen inom sjukförsäkringen

den 23 juni 1999 beslutat utse en särskild

utredare (dir. 1999:54) som dels skall göra

en analys av sjukförsäkringen, dels lämna

förslag till konkreta åtgärder i syfte att

minska sjukfrånvaron och för att reducera

utgifterna inom sjukförsäkringen. Utre-

daren skall lämna en delrapport senast den

15 februari år 2000. En slutredovisning av

uppdraget skall ske senast den 31 maj 2000.

 Regeringen har den 3 juni 1999 beslutat att

utse en särskild utredare med uppdrag att se

över den arbetslivsinriktade rehabilite-

ringen. I uppdraget ingår bl.a. att kartlägga

den arbetslivsinriktade rehabiliterings-

processen, att utforma en plattform för

prioriteringar samt att klargöra hur ansvar

och uppgifter effektivast kan fördelas mel-

lan olika aktörer i rehabiliteringsarbetet.

Utredarens förslag skall redovisas senast

den 1 juli 2000.

 En proposition om s.k. vilande förtidspen-

sion föreläggs riksdagen i samband med

denna budgetproposition.

 För närvarande bereds inom Regerings-

kansliet ett förslag om nya beräknings-

regler, Beräkningsunderlag för dagersätt-

ning sjukpenning, föräldrapenning m.m.

(Ds 1999:19). I detta sammanhang kommer

inkomna remissyttranden att beaktas.

 En arbetsgrupp skall tillsättas med uppgift

att utreda utgiftsutvecklingen inom förtids-

pensioneringen och lämna konkreta förslag

till åtgärder. Arbetsgruppens arbete bör

vara slutfört i sådan tid att regeringen kan

lämna förslag i nästa års budgetproposition.

 Regeringen avser att våren år 2000 lämna

förslag till förändring av arbetsskadeförsäk-

ringen.

Socialförsäkringens administration

Verksamhetsutfall och ekonomiskt utfall

 Försäkringskassornas ekonomiska situation

har förbättrats under budgetåret 1998. Efter

ett antal år med ansträngd ekonomi har nu

de flesta försäkringskassor en ekonomi i

balans.

 RFV:s verksamhet har under år 1998

kännetecknats av stora satsningar på att in-

föra det reformerade ålderspensionssyste-

met och på att anpassa IT-systemen inför år

2000. Eftersom betydande delar av resur-

serna har använts för dessa insatser har

andra delar av verksamheten fått stå tillbaka

eller getts lägre prioritet.

Förändringar

 RFV och försäkringskassorna har under år

1998 förberett sig för att administrera det

reformerade ålderspensionssystemet vars

regler trädde i kraft den 1 januari 1999.

Under året har 5,3 miljoner försäkrade fått

ett preliminärt pensionsbesked.

 Parallellt med att 2000-säkra IT-systemen

och utveckla IT-stöd för det reformerade

ålderspensionssystemet har RFV inom be-

fintliga ramar även avseende övriga delar av

verksamheten påbörjat ett förnyelsearbete

för att ge administrationen ett modernt IT-

baserat ärendehanteringssystem, vilket en-

ligt RFV skall bidra till kortare handlägg-

ningstider, ökad kvalitet och rättssäkerhet i

besluten.

 Rollfördelningen mellan RFV och de all-

männa försäkringskassorna har tydliggjorts

genom att ansvar och befogenheter har

getts en reformerad författningsmässig

reglering.

Mål

 Målet är att socialförsäkringens administra-

tion skall garantera effektivitet, rättssäker-

het och kompetens vid ärendehandläggning.

Inom Socialdepartementet pågår arbete

med att vidareutveckla målen.

Prioriteringar

 RFV:s tillsyn av de allmänna försäkrings-

kassorna skall utvecklas i syfte att säker-

ställa en nationellt likformig och rättssäker

tillämpning av försäkringen.

 En fortsatt satsning på samverkan inom re-

habiliteringsområdet.

 Resultatuppföljningen av socialförsäkring-

ens administration måste förbättras. Redo-

visningen måste bli jämförbar, tillförlitlig

och korrekt. RFV:s verksamhetsanalys

måste utvecklas så att bl.a. förhållandet

mellan kostnader, kvalitet, prestationer och

regionala skillnader tydliggörs och förkla-

ras. Andelen fel i samband med beslut om

olika förmåner inom socialförsäkringen

måste minska.

 Genomförandet av det reformerade ålders-

pensionssystemet fullföljs.

 Arbetet med att säkerställa IT-stöden inför

år 2000 skall slutföras.

 Service och bemötande vid försäkrings-

kassorna skall hålla en hög kvalitet.

 Verksamheten skall utgå från både kvinnors

och mäns utgångspunkter samt beakta den

etniska och kulturella mångfalden.

 Insatser för att stödja forskningen inom

socialförsäkringens område skall fortsätta.

 Kvalitetskraven avseende försäkringsmedi-

cinska utredningar och arbetslivsinriktade

rehabiliteringsutredningar skall utvecklas.

10.3 Resultatbedömning

Resultatbedömningen görs med utgångspunkt i

de två delmålen för utgiftsområdet.

10.3.1 Förebygga och minska ohälsa i syfte

att minska de långa sjukperioderna

samt aktivt arbeta med att

samordna rehabiliteringen så att

sjuka och funktionshindrade

personer får förutsättningar att åter

kunna förvärvsarbeta

Tillståndet och utvecklingen inom området

Verksamhetsmålet för år 1998 har inte uppnåtts.

Antalet sjukfall har ökat i samtliga intervaller och

andelen partiella sjukfall, dvs. ersättningar på 25,

50 eller 75 procent i förhållande till hela ersätt-

ningar, har minskat i jämförelse med år 1997.

Det är också färre långtidssjukskrivna som åter-

får arbetsförmågan.

Som framgår av tabellen nedan har antalet

sjukfall ökat i samtliga intervall under år 1998

jämfört med år 1997 och ökningen är genom-

gående störst för kvinnor (Tabell 3.2).

Tabell 3.2 Antalet pågående sjukfall1

1998

1997

1996

män

kvinnor

totalt

män

kvinnor

totalt

män

kvinnor

totalt

 1 dagar 2

58 509

89 773

148 282

51 553

75 356

126 909

56 806

79 877

136 693

 29 dagar 2

52 645

81 027

133 672

47 735

70 280

118 015

49 800

69 725

119 525

 60 dagar 3

47 435

72 237

119 672

43 279

62 732

106 011

44 741

61 818

106 589

365 dagar 3

19 211

29 028

48 239

18 252

26 270

44 522

19 437

26 422

45 858

731 dagar 3

7 905

11 557

19 462

7 871

11 073

18 944

7 791

10 141

17 931

1 Här avses pågående sjukpenning-/rehabiliteringspennigärenden. Sjukfall som

enbart avser sjuklöneperiod ingår inte. 1996 omfattade sjuklöneperioden 14

dagar, 1997 t.o.m. mars

1998 28 dagar, och fr.o.m. april 1998 14 dagar.

2 Uppgifter för 1998 avser utgången av perioden november 1997 oktober 1998

3 Uppgifter för 1998 avser ingången av perioden december 1997 november 1998.

Källa: Årsredovisningen för socialförsäkringen budgetåret 1998 (RFV)

Det är bland de anställda som antalet sjukfall

ökar. Bidragande orsaker är troligen de regel-

ändringar som har genomförts under 1998, t.ex.

höjd ersättningsnivå, samt i viss mån det

förbättrade konjunkturläget.

Målet att öka andelen sjukpenningdagar med

partiella ersättningar i förhållande till hela ersätt-

ningar, har inte nåtts på riksnivå under år 1998.

Andelen partiella ersättningar har minskat med

0,1 procentenheter under år 1998 jämfört med år

1997. Minskningen gäller männen medan kvin-

nornas andel av de partiella ersättningarna är

densamma som 1997. Det förekommer variatio-

ner mellan försäkringskassorna men trenden är

negativ.

Andelen arbetslösa bland de sjukskrivna är

högre än hos befolkningen som helhet. Detta är

ingen ny företeelse, men det minskar möjlighe-

ten att öka andelen partiella sjukskrivningar. Be-

nägenheten att sjukskriva en arbetslös partiellt är

liten, då det är svårt för såväl läkare som hand-

läggare att bedöma eventuell restarbetsförmåga i

förhållande till ett arbete "som är normalt före-

kommande på arbetsmarknaden".

Kassorna konstaterar att graden av sjuklighet

och komplexiteten i sjukdomstillstånden har

ökat bland de sjukskrivna. Det talar för att en

större andel skulle vara i behov av hel sjukskriv-

ning. Sannolikt har detta också påverkat siff-

rorna.

Andelen långtidssjukskrivna som återfått ar-

betsförmågan har minskat sedan år 1996 och en

mindre andel långtidssjukskrivna än tidigare

genomgår samordnad rehabilitering. Det går

heller inte att finna något samband mellan an-

delen långtidssjukskrivna som genomgår sam-

ordnad rehabilitering och andelen långtidssjuk-

skrivna som återvinner arbetsförmågan helt eller

delvis.

När det gäller förtidspensioner framgår av

följande tabell att antalet nybeviljade förtidspen-

sioner minskade kraftigt under år 1998 jämfört

med år 1997, men även i förhållande till åren

1994-1996. Orsakerna finns närmare beskrivna

under anslaget A2 Förtidspensioner.

Tabell 3.3 Antalet nybeviljade förtidspensioner 1994-1998

År

Nytillkomna/

nybeviljade pensioner

Utbetalade pensioner

 i december

1994

49 697

410 626

1995

40 365

408 576

1996

40 068

407 584

1997

47 262

417 424

1998

34 500

417 404

Trots denna betydande minskning ökade det to-

tala återstående pensionsåtagande under år 1998

något, i huvudsak beroende på att antalet för-

tidspensionärer i de yngre åldersgrupperna har

ökat samt att andelen partiella pensioner inte

längre ökar. Det är kvinnor och yngre personer

som står för den senaste ökningen av antalet

återstående pensionsår, samtidigt som detta antal

minskat för männen.

Antalet förtidspensioner/sjukbidrag är i stort

sett oförändrat mellan åren, mätt i slutet av re-

spektive år. Däremot var det genomsnittliga an-

talet pensioner färre år 1997 än år 1998. Fördel-

ningen mellan hela och partiella förmåner är i

stort sett oförändrad. Däremot ökade inte antalet

partiella pensioner under år 1998, och antalet

hela förtidspensioner var i stort sett oförändrat

mellan åren. Antalet nybeviljade förtidspensio-

ner/sjukbidrag har minskat i alla åldersgrupper,

men mest i åldersgruppen 60-64 år, vilket är na-

turligt med tanke på att nybeviljandet i den

gruppen var onormalt högt under år 1997. De

tidsbegränsade förtidspensionerna (sjukbi-

dragen) fortsätter att minska i antal för både män

och kvinnor.

En viktig slutsats är att minskningen av antalet

nybeviljade pensioner år 1998 knappast kan tas

som intäkt för att det är de under året vidtagna

åtgärderna mot ohälsa som varit framgångsrika.

Orsaken till det låga nybeviljandet under år 1998

är i huvudsak att olika regeländringar inträffade

år 1997. Dessa gav upphov till ett betydande an-

tal ansökningar om förtidspension, och ett stort

antal av dessa ansökningar beviljades därmed

tidigare än vad som annars skulle varit fallet.

Arbetsskadeförsäkringen redovisades år 1998

under socialförsäkringssektorn vid sidan av

statsbudgeten. Arbetsskadefonden har avvecklats

från och med den 1 januari 1999 och arbets-

skadeförsäkringen finansieras istället från ett an-

slag i statsbudgeten. Från anslaget finansieras

även ersättning enligt äldre lagar. Antalet arbets-

skadelivräntor minskar liksom medelbeloppet.

Detta beror på att livräntor samordnas med för-

tidspension på så sätt att livränta utges till den

del pensionen inte täcker inkomstbortfallet. Det

reducerade basbeloppet för förtidspensioner har

tagits bort, vilket medför att en större del av er-

sättningen utges i form av förtidspension.

Kritik har riktats mot arbetsskadeförsäkringen

med innebörd att försäkringen inte ersätter

inkomstförlust vid arbetsskada i tillräcklig om-

fattning.

RFV har våren 1999 lämnat en tillsynsrapport

till regeringen om beslut och beslutsunderlag i

arbetsskadeärenden. Tillsynen visar att stora

delar av verksamheten fungerar, men att det

finns väsentliga delar i handläggning och

tillämpning, där det förekommer brister.

Det sker en successiv, mindre ökning av anta-

let handikappersättningar. Fördelningen mellan

kvinnor och män är dock relativt konstant. Ök-

ningen av antalet handikappersättningar kan

hänföras till ökningen av antalet förtidspensionä-

rer och till befolkningsförändringar. Fördel-

ningen på de olika nivåerna av handikappersätt-

ning (69, 53 och 36 procent av basbeloppet) visar

en förskjutning från den högsta till den lägsta ni-

vån, vilket betyder att medelersättningen sam-

tidigt sjunker.

De viktigaste statliga insatserna och dess effekter

Ersättningsnivåerna för bl.a. sjukpenning, sjuk-

lön, rehabiliteringspenning och närståendepen-

ning höjdes från 75 till 80 procent fr.o.m. den 1

januari 1998. Sjuklöneperioden förkortades från

28 till 14 dagar fr.o.m. den 1 april 1998.

Regeringen har med anledning av kostnads-

utvecklingen inom sjukförsäkringen den 23 juni

1999 beslutat utse en särskild utredare (dir.

1999:54) som dels skall göra en analys av sjukför-

säkringen, dels lämna förslag till konkreta åtgär-

der i syfte att minska sjukfrånvaron och för att

reducera utgifterna inom sjukförsäkringen. Ut-

redaren skall lämna en delrapport senast den 15

februari 2000. En slutredovisning av uppdraget

skall ske senast den 31 maj 2000.

Regeringen har den 3 juni 1999 beslutat att

utse en särskild utredare med uppdrag att se över

den arbetslivsinriktade rehabiliteringen. I upp-

draget ingår bl.a. att kartlägga den arbetslivsin-

riktade rehabiliteringsprocessen, att utforma en

plattform för prioriteringar samt att klargöra hur

ansvar och uppgifter effektivast kan fördelas

mellan olika aktörer i rehabiliteringsarbetet. Ut-

redarens förslag skall redovisas senast den 1 juli

2000.

En proposition om s.k. vilande förtidspension

föreläggs riksdagen i samband med denna bud-

getproposition.

En arbetsgrupp kommer att tillsättas med

uppgift att utreda utgiftsutvecklingen inom för-

tidspensioneringen och lämna konkreta förslag

till åtgärder. Arbetsgruppens arbete bör vara

slutfört i sådan tid att regeringen kan lämna för-

slag i nästa års budgetproposition.

Kritik har under en följd av år riktats mot

handläggningen av arbetsskadeärenden. RFV har

därför utarbetat ett instrument för bedömning av

beslutsunderlagen i arbetsskadeärenden Qben

LAF. Bedömningsinstrumentet har under år

1998 använts för första gången inom arbets-

skadeområdet varefter verket har lämnat en till-

synsrapport till regeringen om beslut och be-

slutsunderlag i arbetsskadeärenden.

Regeringens slutsatser

Regeringen ser mycket allvarligt på den bristande

måluppfyllelsen inom sjukförsäkrings- och reha-

biliteringsområdet. Den kraftiga ökningen av

antalet sjukfall, i samverkan med den minskade

aktiviteten på rehabiliteringsområdet, riskerar att

på sikt leda till en ökning av antalet förtidspen-

sionärer. Regeringen avvaktar dock med föränd-

ringar på området tills utredningarna om sjukför-

säkringen och den arbetslivsinriktade rehabilite-

ringen har redovisat sina förslag i maj respektive

juli år 2000.

En viktig slutsats är att minskningen av antalet

nybeviljade förtidspensioner år 1998 knappast

kan tas som intäkt för att det är de under året

vidtagna åtgärderna mot ohälsa som varit fram-

gångsrika. Orsaken till det låga nybeviljandet un-

der år 1998 är i huvudsak en följd av att olika

regeländringar genomfördes år 1997. Dessa gav

upphov till ett stort antal ansökningar om för-

tidspension och ett stort antal av dessa ansök-

ningar beviljades därmed tidigare än vad som an-

nars skulle varit fallet.

RFV avser att fortlöpande utöva särskild till-

syn över arbetsskadeområdet för att tillse att

ärendehantering och tillämpning sker på avsett

sätt och att de brister som har påtalats avhjälps.

För att öka den samlade kompetensen inom ar-

betsskadeområdet avser verket att anordna semi-

narier, där försäkringskassorna tillsammans med

forskare och läkare samt representanter för dom-

stolarna kan diskutera mer komplicerade medi-

cinska och försäkringsjuridiska frågor kring till-

lämpningen av arbetsskadeförsäkringen i syfte

att uppnå konsensus. Regeringen kommer att

följa utvecklingen på området. Regeringen har

för avsikt att återkomma med förslag till vissa

förändringar i regelsystemet våren 2000.

10.3.2 Säkerställa likformighet, kvalitet

och kostnadseffektivitet i

handläggningen av försäkrings- och

bidragsärenden, samtidigt som

kravet på snabbhet i

handläggningen och god service

tillgodoses

Tillståndet och utvecklingen inom området

En sammanvägning av 13 ärendeslag inom social-

försäkringen som de allmänna försäkrings-

kassorna handlägger under perioden 1996 - 1998

visar att volymen har minskat med knappt 10

procent. Under år 1998 har volymerna samman-

taget minskat med ca 3,5 procent. Styckkostna-

derna under perioden 1996 - 1998 för de olika

ärendeslagen varierar mycket både per beslut och

per utbetalning. För bl.a. assistansersättning,

ålderspension, arbetsskadelivränta, förtidspen-

sion och utbildningsbidrag har styckkostnaderna

per beslut ökat, medan de bl.a. för bostadsbidrag,

föräldrapenning och sjukpenning har minskat.

Produktiviteten, som tidigare år varit negativ, har

under år 1998 förbättrats. För de tunga

utredningsärendena assistansersättning och

arbetsskadelivränta har genomströmningstiden

ökat liksom för bostadsbidragen medan genom-

strömningstiden för bostadstillägg, förtids-

pension samt sjukbidrag har minskat. När det

gäller kvaliteten i ärendena ligger den fortfarande

på en alltför låg nivå. I statistik från JO framgår

att antalet klagomåls- och initiativärenden ökat,

särskilt åren 1995 och 1997 medan den för år

1998 har sjunkit till 375 ärenden. Däremot har

andelen ärenden som föranlett kritik från JO

ökat till 20 procent av antalet avgjorda ärenden

under år 1998. Det är i stor utsträckning samma

typ av brister som återkommer år från år. Det

rör sig bl.a. om brister i tillämpning av

förvaltningslagens bestämmelser om

kommunicering, anteckningsskyldighet,

utformning av beslut, partsinsyn m.m. Andra

förekommande brister är dröjsmål av olika slag

samt långsam handläggning. De förmånsslag som

föranlett flest utredningar och starkast kritik av

JO är arbetsskadeförsäkringen,

förtidspension/sjukbidrag och sjukpenning. Bl.a.

undersökningar gjorda av SIFO:s

Samhällsbarometern 1998 visar att förtroendet

för försäkringskassan och dess beslut har sjunkit

från 41 procent år 1997 till 28 procent år 1998.

Arbetsmiljösituationen är oroande vid många

försäkringskassor. De försäkringskassor som

under år 1998 varit föremål för granskning av

Yrkesinspektionen har genomgående ålagts att

vidta åtgärder för att begränsa arbetsbelastningen

för de anställda.

Socialförsäkringsutskottet har i betänkande

1998/99:SfU7 behandlat Riksdagens revisorers

förslag 1998/99:RR4 angående socialförsäkring-

ens administration. Riksdagens revisorer har

granskat utvecklingen av socialförsäkringens

administration. Granskningen har bland annat

visat på brister inom försäkringskassornas hand-

läggning av försäkringsärenden. Av gransk-

ningen framgår även att det finns stora regionala

skillnader i kostnader, kvalitet och prestationer.

Revisorerna gör dock bedömningen att det är

svårt att få en samlad uppfattning om resultat-

utvecklingen. Vidare anser revisorerna att RFV:s

samlade slutsatser endast är en form av värdering

och att det är inte klart på vilka grunder be-

dömningarna görs. Revisorerna anser att rege-

ringen bör ge RFV i uppdrag att sätta igång ett

arbete med att höja kvaliteten i handläggningen

och återkomma till riksdagen med en redo-

visning av hur detta arbete utvecklas. Vidare bör

regeringen återkomma till riksdagen med en

redovisning av hur arbetet med att utveckla ana-

lysen av de regionala skillnaderna mellan försäk-

ringskassorna fortskrider.

Regeringen har även erfarit att utbetalningarna

av ersättningar, i form av dagersättningar som

sjukpenning och föräldrapenning, i vissa fall

handlagts och utbetalats så långsamt att det för-

anlett ekonomiska problem för den försäkrade.

Socialförsäkringens administration skall bidra

till att större andel män tar ut fler föräldra-

penningdagar. För barn födda fr.o.m. den

1 januari 1995 kan noteras en tydlig ökning av

andelen män som tagit ut föräldrapenning. Fler

män har tagit ut fler föräldrapenningdagar år

1998 jämfört med år 1997. Förklaring till ök-

ningen kan sökas bland flera faktorer. Möjligen

kan män ha valt att skjuta upp sitt uttag till år

1998. RFV menar även att det i flera fall går att

påvisa att försäkringskassornas satsningar på

pappaområdet har givit ett bra resultat.

När det gäller informationen om det reforme-

rade ålderspensionssystemet är det svårt att nu

göra en relevant resultatbedömning, eftersom

informationen till medborgarna skickats ut un-

der våren 1999. RFV har låtit göra mätningar av

allmänhetens kunskaper och attityder till den nya

pensionen. Undersökningarna visar att informa-

tionsbehovet är stort och dessutom varierar

främst mellan olika åldersgrupper.

I samband med regleringsbrevet för år 1998

omarbetades målen för administrationen. För att

möjliggöra uppföljning av RFV:s speciella an-

svarsområde gav regeringen verket riktade verk-

samhetsmål. Målen har haft direkt koppling till

det speciella ansvar RFV har för tillsyn, norme-

ring, ekonomistyrning och systemägarskap för

de gemensamma IT-systemen inom socialförsäk-

ringens administration. Verket har gjort flera in-

satser inom de olika målområdena. Av årsredo-

visningen för socialförsäkringen för budgetåret

1998 framkommer att insatserna och graden av

måluppfyllnad varierar kraftigt.

RFV har inom sina ansvarsområden under år

1998 bl.a. gjort en total genomgång av samtliga

författningar samt också påbörjat arbetet med att

ge ut allmänna råd om tillämpningen av förvalt-

ningslagen vid kassorna.

Arbetet med att utveckla och förbättra ruti-

nerna för kvalitetssäkring och kontroll vid kas-

sorna har genomförts.

Inom området tillsyn har RFV enligt egen be-

dömning inte varit tillräckligt aktiv. Verket

kommer dock att öka tillsynen i enlighet med

sitt tillsynsprogram. Inom området för mål- och

resultatstyrning utgör regleringsbrevet till de

allmänna försäkringskassorna det viktigaste styr-

dokumentet till kassorna. Under åren 1997 och

1998 förde verket resultatdialog med samtliga

kassor. Dialogerna resulterar i överenskommel-

ser om hur verksamheten vid kassan kan förbätt-

ras.

Arbetet inom IT-området har bl.a. känneteck-

nats av insatser inom det s.k. utvecklingspro-

grammet vid RFV, där insatserna under 1998 kan

sammanfattas enligt följande:

 byte av IT-plattformen har inletts,

 insatser har gjorts inom det nya pensions-

systemet som bl.a. utgör den första appli-

kationen i den nya IT-strukturen,

 förslag till ett nytt ärendehanteringssystem

har utarbetats som innehåller en gemensam

utvecklingsstrategi för administrationen,

 en kundpolicy har tagits fram och en stra-

tegi för kompetensförsörjning har utarbe-

tats, samt

 merparten av 2000-säkringsarbetet har slut-

förts.

RFV har också i enlighet med sitt mål arbetat för

ökad samverkan med AMS, Socialstyrelsen och

Arbetarskyddsstyrelsen för att en effektivare an-

vändning av tillgängliga resurser inom rehabi-

literingsområdet kan uppnås. Denna samverkan

har utökats genom att kommun- och landstings-

förbunden varit med i arbetet.

RFV har som generellt mål att tillsammans

med de allmänna försäkringskassorna integrera

kunskaper om både kvinnor och mäns olika för-

utsättningar och behov i hela verksamheten.

Verket har påbörjat denna process, genom att

systematiskt arbeta med frågorna enligt en fast-

ställd handlingsplan. Verket har bl.a. konstaterat

att det kan finnas risk att bedömningarna kan bli

olika i samband med beslut som innehåller ett

stort mått av skälighetsbedömningar. Verket

anser också att arbetet för att öka medvetenheten

om kvinnors och mäns olika förutsättningar är

en långsiktig process som kräver tid och kun-

skaper.

De viktigaste statliga insatserna inom området

och dess effekter

RFV och de allmänna försäkringskassorna har

gjort omfattande förberedelse för att införa det

reformerade ålderspensionssystemet, som fr.o.m.

1 januari 1999 successivt ersätter pensionsfor-

merna folkpension och ATP inom ålderspen-

sioneringen. För genomförandet har betydande

informationsinsatser genomförts, kompetensut-

veckling inletts och nya IT-baserade användar-

system utvecklats. Ett steg i informationsarbetet

är de 5,3 miljoner pensionsbrev innehållande

pensionsprognoser, beslut om intjänade pen-

sionsrätter och information om det nya pen-

sionssystemet som har skickats ut under våren

1999.

Med början år 1998 förändrades och tydlig-

gjordes de olika aktörernas roller inom administ-

rationen. RFV:s roll gentemot de allmänna för-

säkringskassorna klargjordes inom ett antal väl

definierade områden. RFV skall bl.a. utöva

tillsyn över försäkringskassornas tillämpning av

socialförsäkringen, vara ansvarig systemägare för

de gemensamma IT-systemen, utarbeta normer

för regeltillämpning, samt svara för ekonomi-

styrningen inom verksamheten. Försäkrings-

kassornas ansvar och roll tydliggjordes på ett

liknande sätt, bl.a. förtydligades hur ledningen

för en försäkringskassa skall fungera och hur

ansvar skall utkrävas. Varje försäkringskassa har

bl.a. ansvar för att rätta till brister i sin

verksamhet. Det är numera regeringen som utser

hela styrelsen för de 21 försäkringskassorna samt

deras direktörer.

För att kunna göra en relevant och rättvis be-

dömning av resultaten avseende måluppfyllelsen

inom administrationen krävs det tillförlitligt och

korrekt underlag. I RFVs årsredovisning för år

1998 finns en hel del brister som gör att rege-

ringen saknar en heltäckande bild av tillståndet

och utvecklingen inom försäkringskassan. För

att komma till rätta med dessa brister finns ett

behov av att utveckla och förbättra instrumenten

för uppföljning och utvärdering. Regeringen har

i samband med regleringsbrevet för år 1999 ut-

arbetat mål och uppdrag som bör kunna medföra

förbättringar inom området. Inom en rad områ-

den har det initierats en utveckling som syftar till

en bättre måluppfyllelse bl.a. genom uppdrag och

återrapporteringskrav samt en löpande dialog

med RFV. Detta avser bl.a. IT-området, tillsyns-

verksamheten, tillförlitligheten i RFVs mät- och

analysmetoder och de allmänna försäkrings-

kassornas handläggning av förmånerna.

Riksdagen har godkänt regeringens proposi-

tion 1998/99:76 om försäkringsmedicinska ut-

redningar m.m. (bet. 1998/99:SfU8, rskr.

1998/99:232). Beslutet innebär förändringar av

verksamheten vid RFV:s sjukhus. Verksamhets-

ansvaret för försäkringsmedicinska utredningar

och arbetslivsinriktade

rehabiliteringsutredningar överförs fr.o.m. år

2000 till Östergötlands läns allmänna försäk-

ringskassa. Regeringen har uppdragit åt RFV att

utveckla kvalitetskraven avseende försäkrings-

medicinska utredningar och arbetslivsinriktade

rehabiliteringsutredningar, vilka skall tillämpas

vid de ombildade försäkringsmedicinska centren.

Patienter inom den medicinska rehabiliteringen

som idag bedrivs vid RFV:s sjukhus skall

behandlas inom den allmänna hälso- och sjuk-

vården. Företrädare för Landstingsförbundet har

bekräftat att landstingen har beredskap att ta

hand om de aktuella patienterna. De bolag som

för närvarande förvaltar sjukhusen skall

avvecklas.

10.3.3 Regeringens slutsatser

IT-stöd inom RFV och de allmänna

försäkringskassorna

RFV och de allmänna försäkringskassorna har i

samband med budgetunderlaget för åren 2000-

2002 presenterat ett gemensamt åtagande att i

grunden modernisera socialförsäkringens admi-

nistration under perioden fram till år 2005. En

väsentlig del av åtagandet utgörs av att huvud-

delen av ärendehandläggningen skall ges ett nytt

IT-stöd, som skall medverka till att förkorta

handläggningstiderna och öka kvaliteten i beslu-

ten vid de allmänna försäkringskassorna.

Inom socialförsäkringens administration före-

ligger ett påtagligt behov av modernisering av

IT-stöden. RFV har som ansvarig systemägare

för de gemensamma IT-systemen ett särskilt an-

svar för utvecklingsarbetet. Detta har också be-

tonats i flera olika sammanhang, bl.a. regeringens

proposition 1997/98:41 om socialförsäkringens

administration, m.m.

Enligt RFV är systemkonstruktionen för att

säkerställa genomförandet av pensionsreformen

nära knuten till RFV:s arbete med modernise-

ringen av IT-stödet. Detta innebär att arbetet

med att införa det nya pensionssystemet är prio-

riterat liksom arbetet inför IT-omställningen år

2000.

Regeringen vill särskilt framhålla att en grund-

läggande fråga är hur den nämnda visionen skall

förverkligas, med vilka medel samt i vilken takt

och ordning åtgärder bör vidtas. Förändringar av

en sådan omfattning som verkets planer innebär

bör ske i väl definierade och avgränsade utveck-

lingssteg där kostnader och förväntade effekter

noga kan bedömas som grund för regeringens

ställningstagande. Insatsernas träffsäkerhet har

stor betydelse för att kunna förbättra den om-

fattande ärendehantering som sker inom försäk-

ringskassorna. Ett effektivt ärendehanterings-

system för handläggning av socialförsäkrings-

ärenden är av central betydelse för att kunna

komma till rätta med de brister som finns idag.

RFV bör därför, i sitt fortsatta arbete lägga stor

vikt vid att noggranna verksamhetsanalyser görs.

Detta som grund för precisering av ut-

vecklingsinsatserna och att dessa insatser prio-

riteras och planeras i tydliga steg vars effekter

kan bedömas och följas upp. I budgetunderlaget

för år 2001 bör RFV ge en uttömmande

beskrivning och kostnadsberäkning av läget i

utvecklingsarbetet och vilka krav som därvid

ställs på finansiering. Regeringen anser även att

försäkringskassornas förberedelser och aktiva

medverkan är avgörande för att utvecklingsarbe-

tet skall kunna genomföras framgångsrikt.

Regeringen kommer noga följa denna utveck-

ling inom såväl verket som kassorna. Regeringen

avser också att ge Statskontoret i uppdrag, som

ett stöd för framtida ställningstaganden, att

granska utvecklingsarbetet och redovisa sina

iakttagelser och bedömningar till regeringen.

Handläggning av bidrags- och försäkringsärenden

Bl.a. den tidigare redovisade rapporten från

Riksdagens revisorer pekar på att det finns ett

mycket stort behov av kvalitetsförbättringar och

effektiviseringar när det gäller försäkrings-

kassornas handläggning av olika försäkrings-

ärenden. Även bemötande och service måste för-

bättras. Regeringen ser mycket allvarligt på de

redovisade bristerna och avser därför att förtyd-

liga målen för försäkringskassornas handläggning

av bidrags- och försäkringsärenden. RFV ges, i

egenskap av tillsyns- och normeringsmyndighet,

i uppdrag att närmare följa upp kassornas

utvecklingsarbete avseende kompetens, admi-

nistrativa rutiner, bemötande och service m.m.

RFV bör särskilt uppmärksamma de goda resul-

taten och se till att dessa får en spridning över

landet. Regeringen kommer att noga följa RFV:s

och försäkringskassornas arbete med att komma

tillrätta med den redovisade situationen.

Planerade reformer/förändringar

Inom Socialdepartementet pågår arbete med att

modernisera trygghetssystemen innefattande

bl.a. ett antal större förändringar avseende vilan-

de förtidspension, beräkningsunderlag för dager-

sättning sjukpenning, föräldraförsäkring m.m.

samt reformerad efterlevandepension och för-

tidspension. För att kunna genomföra dessa för-

ändringar på ett effektivt sätt kan administratio-

nens resursbehov komma att påverkas.

Färdigställandet av Öresundsbron kommer att

innebära ett ökat svensk-danskt samarbete. I det

sammanhanget kommer också socialförsäk-

ringsfrågor att beröras.

Förvaltningskostnader för det reformerade

ålderspensionssystemet

Kostnaderna för förvaltning av det reformerade

ålderspensionssystemet skall enligt lagen

(1998:674) om inkomstgrundad ålderspension

fr.o.m. år 1999 finansieras med avgifter som be-

talas in till systemet. Förvaltningskostnaderna

skall belasta AP-fonden och täckas genom en

minskning av pensionsbehållningarna. För att

åstadkomma en jämnare fördelning av kostna-

derna mellan yngre och äldre skall endast en viss

andel, 60 procent av förvaltningskostnaderna,

minska pensionsbehållningarna de första åren.

Från och med år 2002 skall denna andel ökas

med 2 procentenheter per år från 60 procent för

att efter 20 år uppgå till 100 procent.

De myndigheter som arbetar med administ-

rationen ersätts årligen med belopp som beslutas

av regeringen. Förberedelser för det reformerade

ålderspensionssystemet samt planerade följd-

reformer i form av investeringar i anläggnings-

tillgångar finansieras via lån i Riksgäldskontoret.

Utgifterna för räntor och den kommande av-

skrivningen utgör en förvaltningskostnad inom

ramen för det reformerade ålderspensionssys-

temet och bör därför finansieras på samma sätt

som övriga förvaltningskostnader inom systemet

genom att belasta AP-fonden och pensionsbe-

hållningarna. Avskrivningen bör göras under en

femårsperiod. När avskrivning skall påbörjas bör

medel för detta årligen efter regeringsbeslut föras

från AP-fonden till RFV för återbetalning av lån

hos Riksgäldskontoret. Den parlamentariskt till-

satta Genomförandegruppen (S1994:9) ställer sig

också bakom att räntor och amorteringar

hanteras på detta sätt.

Försäkringsmedicinska centra

Med anledning av den omstrukturering som har

påbörjats av verksamheten vid RFV:s sjukhus har

en organisationskommitté tillsatts med uppdrag

att förbereda inrättandet av försäkringsmedi-

cinska center (S 1999:03). Regeringen gör i

likhet med organisationskommittén bedöm-

ningen att försäkringsmedicinska center behöver

ett ekonomiskt stöd under uppbyggnadsskedet

samt till forskningsverksamheten vid dessa.

Medel från folkpensioneringsfonden, vars till-

gångar till viss del är placerade i de bolag som

idag driver RFV:s sjukhus, bör användas för att

tillhandahålla detta stöd. Medlen i fonden

beräknas dessutom öka när försäljningen av

fastigheterna som för närvarande inrymmer

RFV:s sjukhus är genomförd. Regeringen avser

därför via ett särskilt beslut från folk-

pensioneringsfonden överföra 20 miljoner

kronor till huvudmannen för försäkrings-

medicinska center avseende år 2000. Medlen till

rehabiliteringsutredningar vid RFV:s sjukhus

skall fr.o.m. år 2000 tillföras anslaget A1

Sjukpenning och rehabilitering m.m. särskilda

medel för köp av tjänster och skall kunna an-

vändas för försäkringskassornas köp av försäk-

ringsmedicinska utredningar och arbetslivsin-

riktade rehabiliteringsutredningar. Beloppet som

tillförs uppgår till 158 miljoner kronor under

budgetåret 2000.

RFV har i uppdrag att svara för den avveckling

som blir aktuell vid RFV:s sjukhus i samband

med inrättandet av försäkringsmedicinska center

samt redovisa kostnaderna för denna. I skrivelse

till regeringen har verket beräknat att de totala

utgifterna för avvecklingen kan komma att uppgå

till högst 110 miljoner kronor bestående främst

av löner till uppsagd personal och pensionsersätt-

ningar. Till detta tillkommer att inkomsterna vid

sjukhusen beräknas minska med 12,5 miljoner

kronor under innevarande år (S 1999/6547/SF).

Beräkningarna är dock i dagsläget förknippade

med viss osäkerhet. Regeringen anser att den del

av avvecklingskostnaderna som uppkommer

under innevarande budgetår bör finansieras från

redan anvisade anslag. Regeringen har därför

föreslagit en omdisponering av vissa medel inom

utgiftsområde 10 avseende budgetåret 1999

(Tilläggsbudget Volym 1). För att finansiera av-

vecklingskostnader och för täckning av under-

skott som föranleds av att RFV:s sjukhus av-

vecklas i nuvarande form, medges att medel

under anslaget B2 Allmänna försäkringskassor

och anslaget A1 Sjukpenning och rehabilitering

m.m., anslagspost 2 medel avsedda för utred-

ningar vid RFV:s sjukhus skall kunna användas.

Medlen som används under anslaget B2 All-

männa försäkringskassor för avveckling under år

1999 föreslås återbetalas från anslaget A1

Sjukpenning och rehabilitering m.m., anslagspost

2 särskilda medel budgetåret 2000. För år 2000

medges att högst 50 miljoner kronor tillförs för

att täcka avvecklingskostnader inom anslaget A1

Sjukpenning och rehabilitering m.m. anslagspost

2 särskilda medel avsedda för köp av tjänster.

10.4 Regeringens bedömning

avseende revisorernas

iakttagelser

Riksrevisionsverket (RRV) har avseende års-

redovisningen för socialförsäkringen budgetåret

1998 riktat en invändning i revisionsberättelsen.

Invändningen avser att väsentlig information

saknas i anslagsredovisningen avseende anslaget

under utgiftsområde 10 A1 Sjukpenning och re-

habilitering, m.m. Den andra invändningen avser

att RFV har bokfört balanserade utgifter för

dataprogram m.m. till ett belopp om 439 miljo-

ner kronor. RRV bedömer att en väsentlig del

inte är aktiverbar.

RFV har med anledning av invändningen till

regeringen redovisat sina ståndpunkter. När det

gäller överskridande av anslaget Sjukpenning och

rehabilitering, m.m. anser RFV att felet bör ses

enbart som ett formellt fel, då regeringens med-

givande om överskridande kom efter det års-

redovisningen var beslutad. Verket anför vidare

avseende frågan om bokföring av balanserade ut-

gifter för dataprogram m.m. att ett utvecklings-

arbete inom området har initierats och pekar

också på bristande vägledning samt att ansvariga

myndigheter bör ta fram närmare anvisningar.

Regeringen ser allvarligt på revisorernas in-

vändningar och kommer att noga följa arbetet

med att rätta till bristerna.

10.5 Förslag till regeländringar

Lokal försöksverksamhet med finansiell sam-

ordning mellan socialförsäkring, hälso- och sjuk-

vård och socialtjänst (SOCSAM) har bedrivits

sedan 1 juli 1994. Flera av försöksområdena har

dock startat sin försöksverksamhet under åren

1997 och 1998. För att försöksverksamheten

skall ge underlag för en tillfredsställande utvärde-

ring föreslår regeringen därför att försöksverk-

samheten förlängs.

Riksförsäkringsverket (RFV) och Social-

styrelsen har i en gemensam skrivelse till rege-

ringen föreslagit vissa förändringar i den nu-

varande försökslagstiftningen. Riksrevisions-

verket (RRV), Kommunförbundet, Landstings-

förbundet och Försäkringskasseförbundet har

underhand getts tillfälle att lämna synpunkter på

förslagen. Regeringen tar nu upp flertalet av för-

slagen som förslag till riksdagen. Dessa förslag

har i princip inte mött några invändningar från

de hörda instanserna.

Förlängning av försöksverksamheten

Regeringens förslag: Försöksverksamheten med

finansiell samordning mellan socialförsäkring,

hälso- och sjukvård och socialtjänst förlängs till

utgången av år 2002.

Skälen för regeringens förslag och bedömning:

Riksdagen har beslutat om lokal försöksverk-

samhet med finansiell samordning mellan

socialförsäkring, hälso- och sjukvård och social-

tjänst. Försöksverksamheten regleras genom lag

(1994:566) om lokal försöksverksamhet med

finansiell samordning mellan socialförsäkring,

hälso- och sjukvård och socialtjänst (prop.

1993/94:205, bet. 1993/94:SfU19, rskr.

1993/94:369).

Försöksverksamheten startade den 1 juli 1994

och skulle ursprungligen avslutas vid utgången av

år 1997. Beslut om förlängd försökslagstiftning

till utgången av år 1998 fattades år 1995. År 1996

förlängdes försöksverksamheten ytterligare till

utgången av år 2000.

Antalet försöksområden har under senare år

ökat betydligt. För närvarande uppgår antalet

försöksområden till åtta. Tillstånd om att med-

verka i försöksverksamheten har beviljats för:

 Stenungsunds kommun, Västra Götalands

landsting och Västra Götalands läns all-

männa försäkringskassa (fr.o.m. år 1994),

 Göteborgs kommun, Västra Götalands

landsting och Västra Götalands läns all-

männa försäkringskassa (fr.o.m. år 1997),

 Grästorps kommun, Västra Götalands

landsting och Västra Götalands läns all-

männa försäkringskassa (fr.o.m. år 1997),

 Gotlands kommun och Gotlands läns all-

männa försäkringskassa (fr.o.m. år 1997),

 Finspångs kommun, Östergötlands läns

landsting och Östergötlands läns allmänna

försäkringskassa (fr.o.m. år 1997),

 Malmö kommun, Skåne läns landsting och

Skåne läns allmänna försäkringskassa

(fr.o.m. år 1998),

 Haninge kommun, Stockholms läns lands-

ting och Stockholms läns allmänna försäk-

ringskassa (fr.o.m. år 1998) samt

 Laholms kommun, Hallands läns landsting

och Hallands läns allmänna försäkrings-

kassa (fr.o.m. år 1998).

Erfarenheter från de pågående projekten är att

det bl.a. tar lång tid att komma igång med en för-

söksverksamhet av detta slag. Försöket måste

förankras inom de olika organisationerna, bland

både politiker och tjänstemän.

För att en försöksperiod skall kunna ge un-

derlag för tillfredsställande utvärdering bör den

helst omfatta minst tre år. Eftersom försöksverk-

samheten kan pågå till utgången av år 2000, och

då flera försöksområden startade först under

åren 1997 och 1998, anser regeringen det ange-

läget att en förlängning sker.

Begäran om förlängning av försöksverksam-

heten t.o.m. utgången av år 2002 har inkommit

från ett flertal försöksområden. Samtliga begär

att försöksverksamheten förlängs till utgången av

år 2002. Två av försöksområdena begär vidare att

tidpunkten för slutrapporten flyttas fram till

halvårsskiftet år 2003.

Regeringen anser att det är av stor vikt att de

försöksverksamheter som skall bedrivas med

finansiell samordning mellan socialförsäkring,

hälso- och sjukvård och socialtjänst fullföljs un-

der sådana förutsättningar att de utvärderingar

som skall göras blir av sådan kvalitet att dessa

kan fungera som underlag för framtida beslut

inom bl.a. rehabiliteringsområdet. Regeringen

föreslår därför att försökslagstiftningen förlängs

till utgången av år 2002.

Sedan tidigare gäller att en rapport avseende

försöksverksamheten skall lämnas till regeringen

årligen och en slutlig rapport senast den

1 oktober år 2001. Enligt regeringens uppfatt-

ning bör dessa utvärderingstidpunkter fortfaran-

de gälla. Regeringen anser vidare att det i sam-

band med den slutliga rapporten (1 oktober

2001) tydligt bör redogöras för vilka frågeställ-

ningar som återstår att utvärdera vid ett senare

tillfälle, dock senast 1 juli år 2003.

Styrelsens ledamöter i Beställarförbundet

Regeringens förslag: Försäkringskassans styrelse

får rätt att välja ledamot eller ersättare av en

socialförsäkringsnämnd till ledamot i förbunds-

styrelsen. Minst en av de ledamöter som försäk-

ringskassans styrelse väljer skall dock vara

ledamot eller ersättare i styrelsen.

Skälen för regeringens förslag: Enligt 10 § lagen

(1994:566) om lokal försöksverksamhet med

finansiell samordning mellan socialförsäkring,

hälso- och sjukvård och socialtjänst får till leda-

mot eller ersättare i förbundsstyrelsen endast

väljas den som är ledamot eller ersättare i med-

lemmens fullmäktige eller försäkringskassans

styrelse.

RFV och Socialstyrelsen har i den nämnda

gemensamma skrivelsen till Socialdepartementet

föreslagit att även en ledamot eller ersättare av en

socialförsäkringsnämnd skall kunna väljas till

ledamot eller ersättare i förbundsstyrelsen. För-

säkringskasseförbundet, Kommunförbundet och

Landstingsförbundet är positiva till förslaget.

RRV har inget att erinra.

Beställarförbundets styrelse måste ha en god

lokal förankring. Vid införandet av försökslag-

stiftningen (prop. 1993/94:205) anfördes att det

hos ledningsorganet måste finnas en bred och

samlad kunskap om invånarna och deras behov

och förmånsrättigheter. Genom sin kännedom

och kunskap om befolkningen i försöksområdet

skall styrelsen planera för och prioritera bland

verksamheter eller olika samverkansprojekt som

utifrån vissa särskilt utsatta gruppers behov av

vård, omsorg och rehabilitering kan anses mest

nödvändiga att bedriva.

I och med bildandet av Västra Götalands läns

allmänna försäkringskassa och Skåne läns all-

männa försäkringskassa kan det vara svårt att

tillgodose de krav på lokal förankring som ställs

eftersom försäkringskassan kan vara medlem i

flera beställarförbund. Västra Götalands läns all-

männa försäkringskassa är för närvarande med-

lem i tre beställarförbund. Den situationen kan

därvid uppstå att flera ledamöter i försäkrings-

kassans styrelse är engagerade i fler än ett be-

ställarförbund. Enligt 24 § lagen (1994:566) om

lokal försöksverksamhet med finansiell samord-

ning mellan socialförsäkring, hälso- och sjukvård

och socialtjänst skall försäkringskassans styrelse

besluta om ansvarsfrihet för förbundsstyrelsen.

För att minska risken att problem med jäv och

brister i lokal förankring uppstår bör försäk-

ringskassans styrelse även få utse ledamöter till

förbundsstyrelsen bland ledamöter i de socialför-

säkringsnämnder som försäkringskassan inrättat.

Minst en av ledamöterna bör dock väljas från

försäkringskassans styrelse.

I likhet med vad RFV och Socialstyrelsen an-

fört föreslår därför regeringen att även en leda-

mot eller ersättare av en socialförsäkringsnämnd

skall kunna väljas till ledamot eller ersättare i

förbundsstyrelsen.

Fastställande av budget

Regeringens förslag: Förbundsstyrelsen får fast-

ställa beställarförbundets budget senast en må-

nad före räkenskapsårets början.

Skälen för regeringens förslag: Enligt 21 § lagen

(1994:566) om lokal försöksverksamhet med

finansiell samordning mellan socialförsäkring,

hälso- och sjukvård och socialtjänst skall för-

bundsstyrelsen fastställa beställarförbundets

budget senast tre månader före räkenskapsårets

början. Förbundstyrelsen skall dessförinnan

samråda med förbundsmedlemmarnas styrelse

om budgeten.

Två av beställarförbundets medlemmar

kommunen och landstingen skall, enligt kom-

munallagen (1991:900), upprätta budget före

oktober månads utgång. Om det finns särskilda

skäl får budgetförslaget upprättas i november

månad. Budgeten fastställs av respektive full-

mäktige före november månads utgång.

RFV och Socialstyrelsen har i den gemen-

samma skrivelsen till Socialdepartementet före-

slagit att förbundsstyrelsen får fastställa beställar-

förbundets budget senast en månad före räken-

skapsårets början. Försäkringskasseförbundet,

Kommunförbundet och Landstingsförbundet är

positiva till förslaget. RRV har inget att erinra.

Beställarförbundets budgetprocess löper i

många fall parallellt med medlemmarnas budget-

process. I så gott som samtliga försöksområden

har medlemmarna beslutat om att skjuta till eller

dra ifrån medel till beställarförbundet efter det

att dess budget fastställts. Att beställarförbundet

måste fatta beslut om budget innan medlem-

marna fattar sina budgetbeslut försvårar be-

ställarförbundets möjligheter att arbeta utifrån

korrekta ekonomiska ramar. Den ekonomiska

uppföljningen försvåras avsevärt genom denna

bestämmelse.

I likhet med vad RFV och Socialstyrelsen an-

fört föreslår regeringen att förbundsstyrelsen får

fastställa beställarförbundets budget senast en

månad före räkenskapsårets början.

Bokföringsskyldighet

Regeringens förslag: Lagen (1997:614) om kom-

munal redovisning skall tillämpas för räkenska-

per som förs över beställarförbundets medel.

Skälen för regeringens förslag: Enligt 23 § lagen

(1994:566) om lokal försöksverksamhet med

finansiell samordning mellan socialförsäkring,

hälso- och sjukvård och socialtjänst skall för-

bundsstyrelsen fortlöpande föra räkenskaper

över beställarförbundets medel. Bokföringslagen

(1976:125) skall därvid gälla i tillämpliga delar.

Förbundsstyrelsen skall tillämpa bokförings-

lagens bestämmelser när styrelsen för räken-

skaper över beställarförbundets medel. Kommu-

ner, landsting och kommunförbund är

bokföringsskyldiga enligt lagen (1997:614) om

kommunal redovisning. Försäkringskassorna är,

enligt RFV:s föreskrifter (RFFS 1998:20) om

ekonomisk redovisning m.m. vid de allmänna

försäkringskassorna, skyldiga att tillämpa be-

stämmelserna i bokföringsförordningen

(1979:1212). Ingen av förbundsmedlemmarna

tillämpar således bestämmelserna i bokförings-

lagen i sin verksamhet.

RFV och Socialstyrelsen har i den gemen-

samma skrivelsen till Socialdepartementet före-

slagit att förbundsstyrelsen skall tillämpa lagen

(1997:614) om kommunal redovisning för

räkenskaper som förs över beställarförbundets

medel. Förbundsstyrelsen får fastställa beställar-

förbundets budget senast en månad före räken-

skapsårets början. Av skrivelsen framgår att en

sådan ändring skulle medföra att den ekono-

miska redovisningen i större utsträckning an-

passas till offentlig verksamhet och på ett tyd-

ligare sätt tar hänsyn till verksamhetens

ändamålsenlighet. Med hänsyn till hur försöks-

verksamheten utvecklats lokalt är lagen om

kommunal redovisning lämpligare än bok-

föringslagen för beställarförbundets ekonomiska

redovisning.

Försäkringskasseförbundet, Kommunför-

bundet och Landstingsförbundet är positiva till

förslaget. RRV har ingen synpunkt på förslaget

att bokföringslagen ersätts av lagen om kom-

munal redovisning. RRV föreslår dock att be-

stämmelserna om avslutandet av räkenskaperna

vid räkenskapsårets slut ändras till att förbunds-

styrelsen årligen och inom tre månader från

räkenskapsårets slut skall upprätta årsbokslut

och årsredovisning, i syfte att förtydliga kravet

att en årsredovisning skall avlämnas och anpassas

terminologiskt till andra relevanta författningar.

I likhet med vad RFV och Socialstyrelsen an-

fört föreslår regeringen att lagen (1997:614) om

kommunal redovisning skall gälla för beställar-

förbundets ekonomiska redovisning. Regeringen

föreslår vidare att bestämmelserna om årsbokslut

ändras på det sätt RRV har föreslagit.

Tabell 3.4 Utgiftsutveckling för de i utgiftsområde 10 ingående anslagen

Miljoner kronor

Utfall

1998

Anslag

1999

Utgifts-prognos

1999

Förslag

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

Beräknat

anslag

2002

A1 Sjukpenning och rehabilitering m.m.

20 761

20 035

1

27 439

31 502

31 872

31 386

A2 Förtidspensioner

13 554

46 761

2

46 460

2

47 171

46 777

46 981

A3 Handikappersättningar

996

1 013

1 015

1 036

1 058

1 092

A4 Arbetsskadeersättningar

3

7 136

4

7 099

4

7 189

7 066

7 015

A5 Kostnader för sysselsättning av vissa förtidspen-

sionärer

55

25

25

55

55

A6 Ersättning för kroppsskador

5

66

4

64

4

65

66

67

Totalt för verksamhetsområde A

35 311

75 067

82 102

86 988

86 894

86 596

B1 Riksförsäkringsverket

667

709

800

717

727

741

B2 Allmänna försäkringskassor

3 707

4 726

4 971

4 765

4 834

4 910

Totalt för verksamhetsområde B

4 374

5 435

5 771

5 482

5 561

5 651

Totalt för utgiftsområde 10

39 685

80 502

87 873

92 470

92 454

92 247

1 19 920 mkr disponibelt efter regeringens beslut om indragning.

2 I beloppen ingår även statliga ålderspensionsavgifter som för år 1999

redovisas under särskilt anslag. Från år 1999 ingår allmän tilläggspension (ATP)

 som tidigare redovisats

utanför statsbudgeten.

3 Arbetsskadeersättningar redovisades år 1998 utanför statsbudgeten.

4 1999 fanns ett särskilt anslag för statliga ålderspensionsavgift för

arbetsskadeersättningar och ersättning för kroppsskador. I denna tabell har

detta anslag fördelats till de anslag

utifrån vilket pensionsrätten grundas.

5 Anslaget var år 1998 uppfört under utgiftsområde 6 Totalförsvaret.

10.6 Anslag

A Ekonomisk trygghet vid sjukdom

 och handikapp

A1 Sjukpenning och rehabilitering,

m.m.

Tabell 3.5 Anslagsutvecklingen A1 Sjukpenning och reha-

bilitering, m.m.

Tusental kronor

1998

Utfall

20 761 211

Anslags-

sparande

 2 404 4383

1999

Anslag

20 035 000

1

Utgifts-

prognos

27 438 694

2000

Förslag

31 502 036

2

2001

Beräknat

31 871 623

2

2002

Beräknat

31 385 819

2

1 19 920 000 tkr disponibelt efter regeringens beslut om indragning.

2 Anslaget belastas med statlig ålderspensionsavgift motsvarande 2 744 000 tkr

år

2000, 2 731 000 tkr år 2001 och 2 727 000 tkr år 2002.

3 Anslagskredit 1 788 100 tkr.

Redovisningen av anslaget för år 1998 är uppde-

lade på tre ändamål:

 sjukpenning

 rehabilitering

 närståendepenning

Mål för anslaget är att ersättningssystemen skall:

 bygga på standardtrygghet och ge ersätt-

ning relaterad till inkomstbortfall,

 uppmuntra arbetslinjen i den mening att

den försäkrade i stället för långa passiva

sjukskrivningar får möjlighet till rehabilite-

ring.

Sjukpenning

Här redovisas utgifter för sjukpenning inklusive

de utgifter som kan uppkomma med anledning

av vissa bestämmelser i sjuklönesystemet (s.k.

sjuklönegaranti och särskilt högkostnadsskydd).

Anslagsposten skall även täcka kostnaderna för

återbetalningspliktiga studiemedel, som belöper

på studerandes sjukperioder.

Kostnadsutvecklingen styrs av antalet dagar

ersatta med sjukpenning. Antalet dagar påverkas

av förändringar inom regelverk och regelverkets

administration. Även demografiska rörelser samt

frånvaroförändringar på individnivå har bety-

delse för utvecklingen. Den genomsnittliga er-

sättningen påverkas framförallt av regelverk samt

löneutvecklingen.

Särskilt högriskskydd kan beviljas den som

lider av sjukdom som kan antas innebära ett

större antal än tio sjukperioder under en tolv-

månadersperiod. Från den 1 januari 1998 kan

även den som har en sjukdom som medför risk

för en eller flera längre sjukperioder (längre än 28

dagar i följd) under en tolvmånadersperiod få

särskilt högriskskydd. Ett beslut om särskilt

högriskskydd innebär att arbetsgivaren får sina

kostnader för sjuklön ersatta av försäkrings-

kassan.

Försäkringskostnaderna för sjukpenningen

uppgick år 1998 till 18 610 miljoner kronor, vil-

ket är en ökning med drygt 33 procent jämfört

med år 1997. För år 1999 beräknas kostnaderna

för sjukpenningen uppgå till 25 059, vilket inne-

bär en kraftig ökning jämfört med år 1998. För

år 2000 beräknas kostnaderna för sjukpenningen

uppgå till 28 950 miljoner kronor, för år 2001 till

29 264 miljoner kronor och för år 2002 till

28 761 miljoner kronor.

Tabell 3.6 Anslagsposter

Miljoner kronor

Utfall

1998

Anslag

1999

Utgifts-

prognos

1999

Förslag

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

Beräknat

anslag

2002

Sjukpenning2

18 610

17 716

25 059

28 950

29 264

28 761

Rehabilitering3

2 103

2 274

2 332

2 500

2 555

2 573

Närståendepenning2

42

45

48

52

52

52

Vissa Yrkesskadeersättningar m.m.4

6

Totalt för anslaget A1

20 761

20 035

1

27 439

31 502

31 872

31 386

1 19 920 mkr disponibelt efter regeringens beslut om indragning.

2 Inkl. statlig ålderspensionsavgift fr.o.m. år 1999.

3 Inkl. statlig ålderspensionsavgift fr.o.m. år 1999 på den del av anslaget som

avser rehabiliteringspenningen. Efter indragning av 115 miljoner av den del av

anslagsposten som

avser särskilda medel uppgår disponibla medel för rehabilitering år 1999 till 2

159 miljoner kronor

4 Redovisas under anslaget A4 Arbetsskadeersättningar fr.o.m. år 1999.

Rehabilitering

Anslagsposten omfattar utgifter för:

 Rehabiliteringspenning

 Dagmarmedel (medicinsk rehabilitering)

 Särskilda medel

 särskilt bidrag

 arbetshjälpmedel

 köp av tjänst

 administration

 resor tur och retur arbetsplatsen

 läkarintyg/läkarundersökningar

Utgiftsutvecklingen för rehabiliteringspenning

styrs av antalet ersatta dagar. Liksom för sjuk-

penningen påverkas antalet ersatta dagar av för-

ändringar inom regelverket och dess administra-

tion. Även demografiska rörelser samt frånvaro-

förändringar på individnivå har betydelse för

utvecklingen. Den genomsnittliga ersättningen

påverkas framförallt av regelverket samt löne-

utvecklingen.

För arbetslivsinriktad rehabilitering avsattes

2 279 miljoner kronor för budgetåret 1998. Det

faktiska utfallet uppgick till 2 103 miljoner

kronor. Differensen beror främst på en fortsatt

minskad aktivitet inom rehabiliteringsområdet

försäkringskassorna har under år 1998 fortsatt

att föra över personalresurser från rehabilite-

ringsarbetet till utbetalningar av ersättningar på

grund av det ökade antalet sjukanmälningar.

Samtidigt har försäkringskassorna ökat sina

kostnader något för köp av arbetslivsinriktade

rehabiliteringstjänster under år 1998 i jämförelse

med åren 1996 och 1997.

Prognosen för år 1999 beräknas överskridas

med 173 miljoner kronor. Orsaken är främst att

antalet ersatta dagar med rehabiliteringspenning

har ökat.

Med anledning av inrättandet av försäkrings-

medicinska center och avveckling av RFV:s sjuk-

hus förs medlen avsedda för rehabiliterings-

utredningar vid RFV:s sjukhus fr.o.m. år 2000 till

de särskilda medlen för försäkringskassornas köp

av försäkringsmedicinska utredningar och ar-

betslivsinriktade rehabiliteringsutredningar. Be-

loppet uppgår under budgetåret 2000 till 158

miljoner kronor. Medel avsedda för avveckling

av RFV:s sjukhus, maximalt 110 miljoner

kronor, skall också belasta den del av

anslagsposten som avser Särskilda medel. Av den

del av anslagsposten som avser Särskilda medel

föreslås vidare att socialförsäkringens

administration tillförs 225 miljoner kronor för år

2000. Dessutom föreslås att högst 40 miljoner

kronor överförs till anslaget A2 Förtidspensioner

och att 37,5 miljoner kronor överförs till

Utgiftsområde 12 Ekonomisk trygghet för

familjer och barn, anslaget A3 Underhållsstöd.

Slutligen föreslås att 5 miljoner kronor avsätts till

särskilda insatser inom rehabiliteringsområdet.

För år 2000 beräknas kostnaderna för rehabi-

literingsersättningen totalt sett att uppgå till

2 500 miljoner kronor, för år 2001 till 2 555 mil-

joner kronor och för år 2002 till 2 573 miljoner

kronor.

Närståendepenning

Närståendepenning utges till den som avstår från

förvärvsarbete för att vårda en närstående svårt

sjuk person. Utgiftsutvecklingen för närstående-

penningen styrs av samma faktorer som för ut-

vecklingen av sjukpenningen antal ersatta da-

gar, löneutvecklingen och regelverket.

För år 2000 beräknas kostnaderna för närstå-

endepenningen uppgå till 52 miljoner kronor, för

år 2001 till 52 miljoner kronor och för år 2002 till

52 miljoner kronor.

Regeringens överväganden

Resultatinformation/Resultatbedömning

Sjukpenning

Försäkringskostnaderna för sjukpenning upp-

gick år 1998 till 18 610 miljoner kronor, vilket är

en ökning med ca 4,7 miljarder eller drygt 33

procent jämfört med år 1997. Antalet ersatta

dagar med sjukpenning för år 1998 var drygt 50

miljoner vilket är 21 procent fler ersatta dagar än

under år 1997. Utgifterna för det särskilda

högriskskyddet motsvarade 74 miljoner kronor

under år 1998.

Enligt RFV beror ökningen framför allt på det

förbättrade konjunkturläget och regeländringar i

form av höjd ersättningsnivå. En ytterligare del-

förklaring till att antalet ersatta sjukpenningdagar

ökat kan enligt RFV vara att antalet nybeviljade

förtidspensioner/sjukbidrag samt även stocken

förtidspensionärer blivit färre än vad som

tidigare beräknats, vilket skulle kunna innebära

att fler personer under en längre period uppbär

sjukpenning i stället för förtidspension.

Ytterligare en delförklaring till att antalet ersatta

sjukpenningdagar ökat kan vara en minskad akti-

vitet inom rehabiliteringsområdet vilket ger ut-

slag i längre sjukskrivningar.

Inom regeringskansliet har ett särskilt arbete

genomförts för att analysera orsakerna till de

ökade utgifterna inom sjukförsäkringen och

finna förbättrade prognosmetoder.

RFV har i syfte att få en beskrivning av vilka

personer som är sjukskrivna genomfört en en-

kätundersökning med hjälp av försäkrings-

kassorna. Undersökningen redovisar en bild av

de sjukskrivningar som pågick den 4 september

1998. Enkätundersökningen gjordes eftersom

RFV:s register inte innehåller uppgifter om t.ex.

diagnos och yrke.

Enkätundersökningen visar att 60 procent av

de sjukskrivna är kvinnor och 40 procent är män.

Av enkätundersökningen framgår vidare att ca

75 procent av dagarna vid mättidpunkten var da-

gar med hel sjukpenning. Den huvudsakliga sys-

selsättningen vid sjukfallens början utgjordes av

ca 70 procent anställda, ca 20 procent arbetslösa

samt 10 procent övriga.

Diagram 3.1 Antal försäkrade med sjukpenning

Av bilden framgår att det är inom gruppen an-

ställda som den stora ökningen av sjukfrånvaron

finns. De övriga grupperna arbetslösa och

egenföretagare uppvisar inte några anmärk-

ningsvärda förändringar av sjukfrånvaron.

Diagram 3.2 Antal sjukskrivna, 60 dagar och längre

Av ovanstående bild framgår att det är antalet

"nya sjukfall" som framförallt har ökat, dvs. så-

dana sjukpenningfall som inte har någon tidigare

sjukpenningperiod inom ett år.

För att förstå den beskrivna utvecklingen är

det dock viktigt att sätta denna i sitt historiska

sammanhang. Antalet sjukpenningdagar har va-

rierat kraftigt sedan år 1955. Det finns dock en

trendmässig ökning av sjukpenningdagarna fram

till och med år 1990. Den beskrivna utvecklingen

är bland annat en effekt av att regelsystemen har

justerats och att antalet personer som har kunnat

erhålla sjukpenning har förändrats mycket under

perioden.

Diagram 3.3 Antal sjukpenningdagar, miljoner dagar

Av diagram 3.3 framgår att antalet ersatta sjuk-

dagar, trots ökningen mellan åren 1997 och 1998,

synes ligga på en låg nivå. På grund av att sjuk-

dagar som ingår i sjuklöneperioden, vilken in-

fördes 1992, inte har medräknats bör dock dia-

grammet tolkas med försiktighet. Under tiden

januari 1997 till mars 1998 omfattade sjuklöne-

perioden 28 dagar, för att därefter återgå till att

vara 14 dagar.

Rehabilitering

Tre större uppföljningar/utredningar som rör

den arbetslivsinriktade rehabiliteringen har ge-

nomförts under åren 1997 och 1998: Perspektiv

på rehabilitering (Statskontoret 1997:27), För-

säkringskassornas handläggning av ohälsoför-

säkringarna (RFV Anser 1998:4) samt Arbets-

givarens rehabiliteringsansvar (SOU 1998:104).

Dessa utredningar visar samtliga på allvarliga

brister i tillämpningen av lagstiftningen hos re-

habiliteringsarbetets centrala aktörer, arbets-

givare och försäkringskassan. Det är betydligt

fler faktorer än diagnos som är av avgörande be-

tydelse för vem som får en viss rehabiliterings-

åtgärd, t.ex. individens motivation, yrke, ålder,

medborgarskap och kön. Rehabiliteringsinsat-

serna sker ofta för sent samtidigt som arbets-

givarna inte fullgör sina skyldigheter när det

gäller rehabiliteringsutredningarna. Dessutom

går det inte att dra några djupgående slutsatser

om resultaten och effekterna av de senaste årens

rehabiliteringssatsningar dvs. det går inte att

bedöma om de medel som budgeterats till reha-

bilitering ger önskat resultat.

Att den arbetslivsinriktade rehabiliteringen

inte fungerar tillfredställande framgår vidare av

RFV:s årsredovisning för socialförsäkringen

budgetåret 1998. Enligt RFV har inte försäk-

ringskassorna lyckats möta den ökade sjukfrån-

varon med ökad aktivitet inom rehabiliterings-

området. Det är tvärtom en mindre andel av de

långtidssjukskrivna som har varit aktuella för

samordnad rehabilitering dvs. att försäkrings-

kassan vidtagit någon form av åtgärd i det en-

skilda fallet under år 1998 jämfört med år1997

(tabell 3.7).

Tabell 3.7 Andel långtidssjukskrivna som genomgår sam-

ordnad rehabilitering (%)

Män

Kvinnor

Totalt

19981

17,8

19,7

19,0

19972

18,4

20,4

19,6

1 Uppgiften för 1998 avser perioden december 1997-november 1998.

2 Uppgiften för 1997 avser skattade värden augusti december 1997.

Källa: Årsredovisning för socialförsäkringen budgetåret 1998 (RFV).

Dessutom är det ett färre antal långtidssjuk-

skrivna som efter genomförd samordnad rehabi-

litering återfår arbetsförmåga helt eller delvis

(tabell 3.8).

Tabell 3.8 Antal långtidssjukskrivna som efter genomförd

samordnad rehabilitering uppnått ökad arbetsförmåga1

1998

1997

Män

Kvinnor

Totalt

Män

Kvinnor

Totalt

Totalt

4 872

7 675

12 547

4 850

7 419

12 269

Antal med

ökad arbets-

förmåga

3 013

4 571

7 584

3 449

5 133

8 573

Andel (%)

61,8

59,6

60,4

70,9

69,2

69,0

1 Uppgiften för 1997 avser perioden april-december 1997.

Källa: Årsredovisning för socialförsäkringen budgetåret 1998 (RFV).

Som framgår av tabellerna ovan är det något fler

kvinnor än män som genomgår samordnad reha-

bilitering under år 1998 jämfört med år 1997.

Däremot är det relativt sett färre kvinnor än män

som efter genomförd samordnad rehabilitering

uppnår ökad arbetsförmåga under 1998.

Slutligen är det enligt RFV svårt att finna sam-

band mellan andelen långtidssjukskrivna som ge-

nomgår samordnad rehabilitering och andelen

långtidssjukskrivna som återfår arbetsförmåga.

Till exempel har den försäkringskassa med lägst

andel långtidssjukskrivna som genomgår rehabi-

litering under år 1998 (8,9 procent), störst andel

långtidssjukskrivna som återvinner arbetsför-

mågan helt elled delvis (14,2 procent). Samtidigt

har den försäkringskassa med lägst andel lång-

tidssjukskrivna som återvinner arbetsförmågan

helt eller delvis (10,4 procent), en hög andel

långtidssjukskrivna som genomgår samordnad

rehabilitering (20,7 procent).

Socialstyrelsen har på regeringens uppdrag

med anledning av proposition 1996/97:63 lämnat

en lägesrapport i juli 1999 om samverkan inom

rehabiliteringsområdet (FRISAM). I rapporten

redovisas bl.a. resultatet av en enkät till samtliga

lokala och regionala chefer i landet angående

deras uppfattning om samverkan. De positiva

effekterna av samverkan anses överväga. Särskilt

tydligt är detta hos cheferna för försäkrings-

kassan och arbetsmarknadsinstituten samt hos

socialcheferna. Bl.a. anges tydligt att samverkan

är positivt för individerna och flertalet anser att

samverkan tydliggör ansvar. Samverkan anses

även ha skapat ett lärande hos specialister och

ökat kännedomen om de personer som berörs.

Närståendepenning

I budgetpropositionen för år 1998 (prop.

1997/98:1) beräknades kostnaderna för när-

ståendepenning för år 1998 till 39 miljoner

kronor. Det faktiska utfallet för år 1998 blev 42

miljoner kronor. Differensen på 3 miljoner

kronor har uppstått på grund av att antalet er-

satta dagar har blivit fler än vad som uppskatta-

des. Att antalet ersatta dagar blivit fler än

förväntat kan enligt RFV bero på att ersätt-

ningsnivån höjdes från 75 till 80 procent fr.o.m.

den 1 januari 1998. För närvarande visar pro-

gnosen enligt RFV att antalet ersatta dagar med

närståendepenning kommer att öka något be-

roende på den höjda ersättningsnivån samt att

ersättningsslaget även blivit mer känt hos allmän-

heten.

Slutsatser

På grund av den kraftigt ökade sjukfrånvaron har

utgifterna för sjukpenning ökat kraftigt under år

1998 i förhållande till budgeterade medel. Den

ökade sjukfrånvaron kan förväntas bestå även

under de närmaste åren.

De senaste prognoser som finns avseende

kostnadsutvecklingen för sjukförsäkringen visar

på en fortsatt ökning av utgifterna. Det finns

därför skäl att fördjupa analysen av orsakerna till

sjukförsäkringskostnaderna samt att ta fram för-

slag som syftar till att minska sjukfrånvaron och

reducera utgifterna inom sjukförsäkringen. Vida-

re finns det skäl att, genom en översyn, pröva om

den ökade sjukfrånvaron t.ex. speglar en försäm-

rad arbetsmiljö.

I budgetpropositionen för år 1999 redovisade

regeringen mål för sysselsättningen. Målet inne-

bär att antalet reguljärt sysselsatta av befolk-

ningen mellan 20 och 64 år skall öka från 74 pro-

cent 1997 till 80 procent år 2004. En av

förutsättningarna för att nå detta mål är att anta-

let personer vars försörjning utgörs av ersätt-

ningar för bl.a. ohälsa kan sänkas. Utvecklingen

av sjukfrånvaron och de eventuella effekter som

det kan ha på förtidspensioneringen är därför av

stor betydelse för möjligheten att nå målet för

sysselsättningen.

Regeringen har med anledning av ovanstående

den 23 juni 1999 beslutat att utse en särskild ut-

redare som skall göra en analys av sjukförsäk-

ringen.

Utredaren skall fördjupa beskrivningen och

analysen av varför sjukfrånvaron och utgifterna

för sjukpenning förändras över tiden samt så

långt som möjligt identifiera vilka direkta och

indirekta faktorer som är avgörande för sjuk-

penningförsäkringens kostnadsutveckling.

Vidare skall utredaren redovisa hur incitament

för såväl individ, arbetsgivare m.fl. kan förändras

i syfte att minska kostnaderna samt klarlägga

samband mellan sjukförsäkringen och förtids-

pensionssystemet och i detta sammanhang sär-

skilt belysa effekterna för framtida förtidspen-

sionering av stigande sjukfrånvaro samt hur

reglerna för förtidspension påverkar sjukförsäk-

ringen.

Utredaren skall även granska sjukskrivande

läkarens och försäkringsläkarens roll samt lämna

förslag till konkreta åtgärder i syfte att minska

sjukfrånvaron och för att reducera utgifterna

inom sjukförsäkringen.

Slutligen skall utredaren göra en analys av hur

en prognosmodell för bedömning av utgiftsut-

vecklingen av sjukförsäkringen skulle kunna ut-

formas, redovisa hur statistiktillgången inom

området ser ut samt redovisa en överblick av in-

ternationella erfarenheter och idéer inom om-

rådet.

Vägledande principer för arbetet är att

sjukförsäkringen skall vara trygg, rättvis och

effektiv. Detta skall uppnås bl.a. genom en

generell offentlig försäkring som ger standard-

trygghet genom att ersätta inkomstbortfall och

som är statsfinansiellt hållbar.

För närvarande bereds inom Regeringskansliet

ett förslag om nya beräkningsregler, Beräknings-

underlag för dagersättning sjukpenning,

föräldrapenning m.m. (Ds 1999:19). I detta

sammanhang kommer inkomna remissyttranden

att beaktas.

Vidare är regeringen inte nöjd med den rådan-

de situationen på rehabiliteringsområdet och an-

ser att de resurser som satsas på rehabilitering

måste användas på ett sätt som är effektivare för

både individen och samhället.

Regeringen är medveten om att yttre faktorer

som t.ex. tidigare sysselsättningsläge och resurs-

situationen hos framförallt försäkringskassan, i

hög utsträckning har bidragit till de redovisade

problemen på rehabiliteringsområdet. Samtidigt

vittnar de utredningar som gjorts under senare år

om brister i rehabiliteringsarbetets förutsätt-

ningar oenighet kring betydelsen av vitala be-

grepp, otydlig ansvarsfördelning mellan aktörer

och oprecisa mål för verksamheten m.m. Det

saknas också kunskap om vilka faktorer som är

avgörande för bedömningen av om det föreligger

rehabiliteringsbehov eller inte. Orsaken till detta

är att det aldrig har funnits klara kriterier och

värderingar om vem eller vilka som bör priorite-

ras i rehabiliteringsarbetet.

Regeringen har med anledning av ovanstående

den 3 juni 1999 beslutat att utse en särskild utre-

dare med uppdrag att se över den arbetslivsin-

riktade rehabiliteringen. En väsentlig del i detta

arbete skall vara en kartläggning av den arbets-

livsinriktade rehabiliteringsprocessen, vilket bl.a.

innebär att belysa nuvarande rollfördelning

mellan ansvariga aktörer, verksamhetsmål och

kostnadseffektivitet. Vidare skall utredaren ut-

forma en plattform för prioriteringar, klargöra

den arbetslivsinriktade rehabiliteringens innehåll

och gränser mot andra typer av rehabilitering,

klargöra hur ansvar och uppgifter effektivast kan

fördelas mellan olika aktörer samt behandla

frågor som rör målbeskrivningar och hur driv-

krafterna kan förstärkas i rehabiliteringsarbetet.

Utredarens förslag skall redovisas senast den

1 juli 2000.

Regeringen anser vidare att det är viktigt att

samverkansaktiviteter som är en del av ordinarie

verksamhet utvecklas ytterligare i syfte att göra

rehabiliteringen av människor med komplex

problematik effektiv genom bl.a. den breddning

av kompetens och resurser som samverkan ger.

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 31 502 036 000 kronor anvisas under

anslaget A1 Sjukpenning och rehabilitering,

m.m. för år 2000. För åren 2001 och 2002

beräknas anslaget till 31 871 623 000 kronor

respektive 31 385 819 000 kronor.

A2 Förtidspensioner

Tabell 3.9 Anslagsutvecklingen A2 Förtidspensioner

Tusental kronor

1998

Utfall

13 553 856

Anslags-

sparande

 300 645

1999

Anslag

46 760 830

1

Utgifts-

prognos

46 460 000

2000

Förslag

47 171 000

2

2001

Beräknat

46 777 000

2

2002

Beräknat

46 981 000

2

1 Inklusive statlig ålderspensionsavgift 8 864 830 tkr som redovisades under

särskilt

anslag.

2 Anslagsbeloppen belastas med statlig ålderspensionsavgift med 8 739 000 tkr

för år

2000, 8 545 000 tkr för år 2001 samt med 8 869 000 tkr för år 2002.

Här redovisas utgifter för förtidspension från

folkpensioneringen, pensionstillskott till förtids-

pension och barntillägg till förtidspension, lik-

som sjukbidrag som är en tidsbegränsad förtids-

pension. Fr.o.m. år 1999 redovisas även

förtidspension från allmän tilläggspension

(ATP) under anslaget. När det gäller barntillägg

har den förmånen i princip avskaffats, men de

som var berättigade till barntillägg år 1990 har

fortfarande rätt att uppbära förmånen enligt

äldre regler. De sista barntilläggen beräknas

betalas ut år 2005. De statliga ålderspensions-

avgifter, som för år 1999 redovisats under särskilt

anslag, kommer fr.o.m. år 2000 att belasta

anslaget.

Efter den betydande ökningen av antalet ny-

beviljade förtidspensioner under år 1997 minska-

de antalet nybeviljade förtidspensioner kraftigt

under år 1998. De minskade från ca 42 000 år

1997 till ca 34 500 år 1998. Orsakerna till det

höga antalet under år 1997 var flera, bl.a. slopan-

det av dels vissa övergångsregler för personer 60

år och äldre, dels övergångsregler i samband med

införande av nya kriterier för rätt till sjukpenning

och förtidspension. Vidare medförde införandet

av inkomstprövad änkepension att ett betydande

antal kvinnor med rätt till både förtidspension

och änkepension bytte folkpensionsförmånen

från änkepension till förtidspension. Antalet

utbetalade pensioner i december år 1998 var i

stort sett detsamma som i december år 1997.

Trots detta överskreds anslagsbeloppet för år

1998 med ca 179 miljoner kronor. De främsta

orsakerna härtill är att genomsnittliga antalet

pensioner var större år 1998 än under år 1997

samt att andelen partiella pensioner inte längre

ökade under år 1998.

Regeringens överväganden

Resultatinformation/Resultatbedömning

Utgiftsutvecklingen för förtidspensionerna är

beroende av flera olika faktorer av vilka de vikti-

gaste är de demografiska förhållandena, regel-

tillämpning, praxisutveckling, utveckling av

ATP-nivån och basbeloppsutveckling.

De faktiska försäkringsutgifterna år 1998 för

förtidspension/sjukbidrag ökade med ca 43 mil-

joner kronor, eller med 0,3 procent, i förhållande

till år 1997. Anslagsbeloppet år 1998 överskreds

dock med ca 179 miljoner kronor eller 1,3 pro-

cent. Beståndet förtidspensioner/sjukbidrag är i

stort sett oförändrat mellan åren, mätt i slutet av

resp. år, men det genomsnittliga antalet pensio-

ner var högre år 1998 jämfört med år 1997. En

annan viktig faktor för utgiftsutvecklingen är

fördelningen mellan hela och partiella förmåner.

Antalet partiella pensioner ökade inte under år

1998 jämfört med föregående år och antalet hela

förtidspensioner är i stort sett oförändrat mellan

åren. Antalet nybeviljade förtidspensioner/sjuk-

bidrag har minskat i alla åldersgrupper, dock

mest i åldersgruppen 60-64 år. Detta är naturligt

med tanke på att nybeviljandet i den gruppen var

onormalt högt under år 1997 beroende på att

övergångsregler i samband med att de särskilda

reglerna för försäkrade 60 år eller äldre av-

skaffades fr.o.m. år 1997. De tidsbegränsade för-

tidspensionerna (sjukbidragen) fortsätter att

minska i antal för både män och kvinnor.

Antalet tillkommande förtidspensioner/sjuk-

bidrag är en viktig faktor för utgiftsutvecklingen.

Nybeviljandet beror på bl.a. demografiska

faktorer, utvecklingen av långa sjukfall, regel-

ändringar och försäkringskassornas ohälsoarbete.

I nedanstående tabell, redovisas antalet perso-

ner (exkl. utlandsboende) med förtidspension/

sjukbidrag från folkpensioneringen vid utgången

av åren 1995-1998 uppdelat på kön och ålder.

Av tabellen framgår att antalet kvinnor med

förtidspension/sjukbidrag ökat successivt under

de fyra åren, medan antalet män med dessa för-

måner minskat i ungefär motsvarande grad. Den

största ökningen för kvinnorna har skett i ålders-

gruppen 50-59 år. I gruppen 60-64 år har en på-

taglig minskning skett bland männen. En oro-

väckande tendens är den ökning som skett för

både kvinnor och män i de yngsta åldersklasser-

na.

Utvecklingen av förtidspensionerna har inne-

burit en ökning vad gäller försäkringens åter-

stående pensionsåtagande beräknat i såväl åter-

stående år som i kostnader mellan åren 1997 och

1998, men i mindre omfattning än mellan åren

1996 och 1997. Mellan åren 1997 och 1998 mins-

kade detta åtagande för männen men ökade för

kvinnorna. Det är alltså kvinnorna som står för

den senaste ökningen av återstående pensionsår.

Den återstående kostnaden för pensionsåtagan-

det är dock fortfarande något högre för männen

än för kvinnorna, vilket beror på att männen i

genomsnitt har högre inkomster. Sammantaget

har dock åtagandet kostnadsmässigt under år

1998 ökat mycket marginellt. Det bör framhållas

att ökningen av det återstående pensionsåtagan-

det inte bara beror på att antalet personer som

uppbär förtidspension/sjukbidrag har ökat utan

också på en uppgång i antalet pensionerade per-

soner i de yngre åldersgrupperna.

Som en följd av det reformerade ålderspen-

sionssystemet och i enlighet med den av riks-

dagen godkända propositionen 1997/98:111

Reformerad förtidspension m.m. pågår inom

Socialdepartementet arbete med att reformera

beräkningen av förtidspension. I propositionen

föreslog regeringen bl.a. vissa riktlinjer för ut-

formningen av beräkningsregler för ersättning

vid varaktigt medicinskt grundad arbetsoför-

måga. Som ett första led i detta arbete som

också syftar till att stimulera till återgång till ar-

betslivet och ett i övrigt aktivt liv redovisade

departementet i slutet av april i år promemorian

Vilande förtidspension stimulans till återgång i

arbetslivet (Ds 1999:18). Promemorian har re-

missbehandlats och lagts till grund för prop.

1999/2000:4 Vilande förtidspension m.m., vilken

i dag har överlämnats till riksdagen. I korthet in-

nebär förslagen i propositionen att regler införs

fr.o.m. år 2000 som ger stor frihet för den för-

tidspensionerade att under ett år pröva att arbeta

utan att rätten till förtidspension påverkas. Un-

der ytterligare två år därefter skall förtidspensio-

nen kunna vara vilande, när den försäkrade för-

värvsarbetar.

Ett slutgiltigt förslag om ersättning vid varak-

tig arbetsoförmåga, dvs. nuvarande förtidspen-

sion, samt det regelsystem som skall ersätta

dagens sjukbidrag avses komma att redovisas i en

särskild promemoria under våren 2000.

Tabell 3.10 Antalet personer med förtidspension/sjukbidrag uppdelat efter kön

och ålder (exkl. utlandsboende) 1995-1998

1998

1997

1996

1995

Ålder/kön

män

kvinnor

män

kvinnor

män

kvinnor

män

kvinnor

16-19

1945

1428

1825

1366

1801

1288

1813

1324

20-29

6429

6103

6340

5975

6248

5959

6255

5940

30-39

14352

17361

14404

17294

14503

17289

14477

16959

40-49

30440

43371

30968

44381

31510

45019

31702

45278

50-59

64908

92100

65219

90740

65049

87388

64487

85016

60-64

58843

67612

61179

68267

59924

64428

62059

66196

Summa

176917

227975

179935

228023

179035

221371

180793

220713

Källa: RFV:s årsredovisning för budgetåret 1998

En särskild frågeställning i detta sammanhang

är hur systemet för unga personer som av medi-

cinska skäl saknar förmåga att försörja sig skall

utformas i framtiden. Förtidspensionsutred-

ningen (S1997:03) avlämnade i augusti 1998 be-

tänkande Unga i ohälsoförsäkringen tid för

aktivitet och utveckling (SOU 1998:106). Be-

tänkandet har remissbehandlats och ett ställ-

ningstagande från regeringens sida kan väntas

tidigast under år 2000.

Slutsatser

Det finns starka skäl befara att den kraftiga ök-

ningen av antalet långa sjukfall under de senaste

åren på sikt kommer att leda till en successiv ök-

ning av antalet förtidspensioner under början av

2000-talet. Antagandet om denna sannolika ut-

veckling grundas också på att de stora ålders-

grupper som är födda på 1940-talet nu börjar

uppnå de åldrar då risken att bli förtidspensionär

påtagligt ökar, vilket i sig innebär att den grupp

som kan göra anspråk på sådan pension växer.

Dessutom gäller som en följd av den demogra-

fiska utvecklingen att det är förhållandevis få

förtidspensionärer som under de närmaste åren

övergår till ålderspension. Detta leder samman-

taget till bedömningen att antalet förtidspensio-

närer med stor sannolikhet kommer att öka de

närmaste åren med växande utgifter som följd,

även om utvecklingen hittills under år 1999 inte

inneburit någon större antalsökning. De föränd-

rade kriterierna för rätt till bl.a. förtidspension

har sannolikt varit en bidragande faktor till den

hittillsvarande utvecklingen.

Den 1 januari 2000 avses, som nämnts ovan,

nya regler om vilande förtidspension träda i

kraft. Det beräknas medföra minskade kostnader

för förtidspensionerna med ca 90 miljoner

kronor per år.

För att kompensera ekonomiskt utsatta grup-

per, bl.a. förtidspensionärer, för den höjning av

högkostnadsskyddet i läkemedelsförmånen som

riksdagen beslutade om i våras, höjdes pen-

sionstillskottet med 1,4 procentenheter fr.o.m.

den 1 juni 1999. Detta innebär ökade utgifter

med 35 miljoner kronor år 1999 och med 60

miljoner kronor år 2000. De ökade utgifterna år

1999 föreslås finansieras genom tilläggsbudget.

I vårpropositionen aviserades en ändring av

reglerna för beräkning av antagandepoäng i för-

tidspensionssystemet. Denna ändring är inte

möjlig att genomföra under år 2000. För att

finansiera denna försening överförs 40 miljoner

kronor från anslaget A1 Sjukpenning och reha-

bilitering m.m. och 30 miljoner kronor från an-

slaget A5 Kostnader för sysselsättning av vissa

förtidspensionärer. I avvaktan på den översyn

som för närvarande pågår inom förtidspensions-

området, har regeringen fastställt beräkningarna

till en i huvudsak oförändrad utgiftsnivå för åren

2001 och 2002. Regeringen avser att återkomma i

frågan i den ekonomiska vårpropositionen för år

2000.

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 47 171 000 000 kronor anvisas under

anslaget Förtidspensioner för år 2000. För åren

2001 och 2002 beräknas anslaget till

46 777 000 000 kronor respektive 46 981 000 000

kronor.

A3 Handikappersättningar

Tabell 3.11 Anslagsutvecklingen A3 Handikappersättningar

Tusental kronor

1998

Utfall

995 733

Anslags-

sparande

6 032

1999

Anslag

1 013 000

Utgifts-

prognos

1 015 300

2000

Förslag

1 036 000

2001

Beräknat

1 058 000

2002

Beräknat

1 092 000

Från anslaget bekostas handikappersättning från

folkpensioneringen. Handikappersättning utges

till personer som fyllt 16 år och som fått sin

funktionsförmåga nedsatt före fyllda 65 år och

till följd härav behöver mer tidskrävande hjälp av

annan och/eller har merkostnader på grund av

sitt funktionshinder.

Handikappersättning utbetalas med belopp

som för år räknat motsvarar 69 procent, 53 pro-

cent eller 36 procent av prisbasbeloppet. Handi-

kappersättning till blinda och döva eller gravt

hörselskadade utges alltid med en viss garanterad

nivå om inte stödbehovet ger anledning till högre

ersättning. Handikappersättning kan beviljas

som självständig förmån eller som tilläggsförmån

till pension.

Utgiftsutvecklingen är beroende av antalet

personer med handikappersättning och av bas-

beloppsutvecklingen.

Tabell 3.12 Antal personer med handikappersättning uppdelat efter kön och

ersättningsstorlek

69%

53%

36%

Summa antal

År

Kvinnor

Män

Kvinnor

Män

Kvinnor

Män

Kvinnor

Män

Totalt

1996

6475

6889

5271

4048

17598

14298

29344

25235

54579

1997

6450

6887

5379

4090

17864

14535

29693

25512

55205

1998

6549

6967

5493

4171

18264

14824

30306

25962

56268

Regeringens överväganden

Resultatinformation/Resultatbedömning

Det sker en successiv mindre ökning av antalet

handikappersättningar. Antalet handikapper-

sättningar har ökat med drygt en procent de se-

naste åren. Under år 1998 fördubblades emeller-

tid ökningstakten till två procent. Något fler

kvinnor än män uppbär handikappersättning.

Fördelningen mellan män och kvinnor är kon-

stant över tiden (46 respektive 54 procent). Den

större andelen kvinnor förklaras av att kvinnor

lever längre än män.

22 procent av kvinnorna uppbär den högsta

nivån av handikappersättning jämfört med 27

procent av männen. Under 1990-talet har ten-

densen varit att andelen med den högsta nivån

minskat. För år 1998 har emellertid andelen ökat

något. Riksförsäkringsverket gör bedömningen

att denna ökning fortsätter under år 1999 men i

minskad takt. Nivån bedöms därefter vara kons-

tant. 60 procent av kvinnorna uppbär den lägsta

nivån jämfört med 57 procent av männen. Ök-

ningstakten är störst för denna nivå och den är i

stort sett den samma för båda könen.

Övervägande delen av beviljad handikapper-

sättning uppbärs som tilläggsförmån. Vanligast

är att ersättning utges i kombination med för-

tidspension. Kvinnor dominerar bland personer

som har handikappersättning som tilläggsförmån

och män dominerar bland personer som har han-

dikappersättning som huvudförmån.

Slutsatser

Antalet handikappersättningar bedöms fortsätta

öka något medan medelersättningen bedöms

vara ganska stabil och minska något. Uppräkning

görs med fem procent på grund av retroaktiva

utbetalningar.

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 1 036 000 000 kronor anvisas för an-

slaget A4 Handikappersättningar för år 2000.

För åren 2001 och 2002 beräknas anslaget till

1 058 000 000 kronor respektive 1 092 000 000

kronor.

A4 Arbetsskadeersättningar

Tabell 3.13 Anslagsutvecklingen A4 Arbetsskadeersätt-

ningar

Tusental kronor

1998

Utfall

1

1999

Anslag

7 136 400

2, 3

Utgifts-

prognos

7 099 1003

2000

Förslag

7 189 338

2

2001

Beräknat

7 066 253

2

2002

Beräknat

7 014 650

2

1 Arbetsskadeersättningar redovisades utanför statsbudgeten.

2 I beloppen ingår statliga ålderspensionsavgifter med 1 457 200 tkr för år

1999,1 595

695 tkr för år 2000, 1 547 154 tkr för år 2001 och 1 551 258 tkr för år 2002.

3 1999 fanns ett särskilt anslag för statliga ålderspensionavgift för

arbetsskade-

ersättningar och ersättning för kroppsskador. I denna tabell har detta anslag

fördelats

till de anslag utifrån vilket pensionsrätten grundas.

Under anslaget redovisas utgifterna för arbets-

skadeförsäkringen och i vissa fall lagen om stat-

ligt personskadeskydd samt utgifter enligt mot-

svarande äldre regler. Dessutom redovisas

statliga ålderspensionsavgifter för främst egenliv-

räntor under anslaget. Även i de fall livräntorna

betalas av t.ex. bolagiserade före detta affärsverk

finansieras ålderspensionsavgifterna över ansla-

get. År 1999 var den statliga

ålderspensionsavgiften 6,40 procent. Avgiften

höjs år 2000 till 10,21 procent. År 1999 redovisas

under särskilt anslag ålderspensionsavgiften för

den del av en livränta som är samordand med

förtidspension. Denna avgift är 18,5 procent. År

2000 kommer dessa ålderspensionsavgifter att

redovisas under detta anslag. För ytterligare

information kring den statlig

ålderspensionsavgiften hänvisas till kapitel 8,

avsnitt 5, volym 1.

Arbetsskadeförsäkringen omfattar anställda,

uppdragstagare samt egenföretagare och ger er-

sättning för inkomstbortfall till dem som drab-

bas av skada i sitt arbete. Från försäkringen ut-

betalas egenlivräntor, efterlevandelivräntor,

begravningshjälp, sjukpenning i vissa fall samt

ersättning i samband med sjukhusvård utom ri-

ket, tandvård och ersättning för särskilda hjälp-

medel. Utgiftsutvecklingen är beroende av flera

olika faktorer. De viktigaste är medellivräntan,

prisbasbeloppsutvecklingen samt regeltillämp-

ning och praxis.

För ändamålet beräknades 6 052 000 000 kro-

nor för budgetåret 1998. De faktiska utgifterna

blev 6 070 000 000 kronor. Differensen beror

främst på en ökning av retroaktiva livränteut-

betalningar. För år 2000 beräknas utgifterna till

7 189 338 000 kr.

Målet med arbetsskadeförsäkringen är att den

som drabbas av bestående men på grund av ar-

betsskada i största möjliga utsträckning skall

hållas skadeslös.

Anslagsposten vissa yrkesskadeersättningar

m.m. innefattar skadeersättningar enligt lagen

(1977:265) om statligt personskadeskydd vid

tjänstgöring i civilförsvaret eller räddningstjänst

liksom skadeersättningar till fångar m.fl. Vidare

innefattas ersättning enligt lagen (1977:267) om

krigsskadeersättning till sjömän. För liknande

skadefall inträffade före juli 1977 belastas an-

slaget enligt flera olika förordningar. Här redo-

visas även tillägg för vissa äldre livräntor och

slutligen skadeståndslivräntor. Kostnadsutveck-

lingen styrs främst av prisbasbeloppsutveck-

lingen.

För ändamålet föreslogs 6 miljoner kronor för

budgetåret 1998. Det faktiska utfallet blev 5,8

miljoner kronor. Anslagsposten är känslig för

slumpmässiga variationer. För år 2000 beräknas

utgifterna till 6 772 000 kronor.

De ersättningar som ligger till grund för den

ålderspensionsavgift som belastar anslaget är liv-

räntor och sjukpenning enligt bl.a. lag om arbets-

skadeförsäkring, inklusive vissa utbetalningar

från affärsverken och före detta affärsverk,

affärsverksfonden samt Swedint. Swedint är För-

svarsmaktens kompetenscentrum för interna-

tionell fredsfrämjande verksamhet.

Regeringens övervägande

Resultatinformation/Resultatbedömning

Arbetsskadelivränta m.m.

Som en följd av praxisutvecklingen ökade antalet

anmälningar och ärenden som skulle prövas hos

försäkringskassorna kraftigt under hela 1980-

talet, så även antalet personer med arbetsskade-

livränta. Detta ledde till att arbetsskadeförsäk-

ringens utgifter steg kraftigt. Antalet godkända

ärenden har dock sjunkit kraftigt sedan år 1993.

År 1997 godkändes ca 7 800 ärenden jämfört

med ca 67 600 år 1992. Det är framför allt bi-

fallsfrekvensen för arbetssjukdomar som har

sjunkit. Även antalet till försäkringskassan för

prövning inkomna ärenden har sjunkit. Det kan

finnas flera förklaringar bl.a. regelförändringarna

från år 1993, då beviskraven höjdes och arbets-

skadesjukpenningen togs bort, en begynnande

lågkonjunktur med ett minskat antal förvärvs-

arbetande och införandet av sjuklöneperioden.

Antalet livräntetagare minskar nu. I december

1998 uppgick antalet utbetalda livräntor till ca

98 000.

Egenlivränta från arbetsskadeförsäkringen för-

delas enligt följande mellan kvinnor och män.

Den högre ersättningen för män speglar bl.a. lö-

neskillnaderna mellan män och kvinnor, men

den har också ett samband med skadans svårig-

hetsgrad.

Tabell 3.14 Antalet egenlivräntor och årsmedelbelopp i

december 1998

Kvinnor

Män

Samtliga

Antal egenlivräntor

46 928

48 804

95 732

Årsmedelbelopp

35 801

49 179

42 621

Det har framförts kritik från flera håll att regel-

förändringarna slagit hårdare mot kvinnor än

män. Könsperspektivet har behandlats i flera

rapporter, bl.a. i rapporten En socialförsäkring

för kvinnor och män en kartläggning ur ett

genderperspektiv (RFV redovisar 1998:1). RFV

framhåller bl.a. att den mer restriktiva bevis-

regeln som infördes den 1 januari 1993 i arbets-

skadeförsäkringen drabbar kvinnor hårdare än

män. Detta beror enligt RFV på att det främst är

vid belastningsskador som bedömningen är mer

restriktiv vid beslut om arbetsskada.

Kritik har förts fram mot att arbetsskadeför-

säkringen inte ersätter inkomstförlust vid arbets-

skada i tillräcklig omfattning. Kritiken avser ord-

ningen med karensdagar vid arbetsskada,

värdesäkringen av livräntan samt samordningen

med sjukförsäkringen i sådana fall då nedsätt-

ningen av arbetsförmågan inte är bestående. Den

särskilde utredare som åren 1997 och 1998 hade i

uppdrag att se över reglerna i arbetsskade-

försäkringen, angav att det i allt väsentligt är

slopandet av arbetsskadesjukpenningen som

orsakat nedgången i antalet anmälningar respek-

tive antalet godkända skador.

Livräntan är för närvarande värdesäkrad ge-

nom koppling till prisbasbeloppet. Enligt lagen

om arbetsskadeförsäkring har försäkrad under

vissa förutsättningar rätt till ersättning i form av

livränta för den inkomstförlust som uppkom-

mer.

Den högre ersättning som livräntan ger den

försäkrade utges endast vid bestående nedsätt-

ning av arbetsförmågan. Innan arbetsskadan kan

anses vara bestående ges ersättning enligt de all-

männa reglerna om ersättning vid sjukdom. För

den försäkrade innebär detta i många fall att den

högre ersättningen aldrig kommer att erhållas

eller erhålls först efter att en längre tid förflutit.

Arbetsskadeförsäkringens inkomster och ut-

gifter reglerades tidigare via arbetsskadefonden.

Fonden uppvisade ett underskott från år 1987

och fram till avvecklingen 1 januari 1999. In-

komster och utgifter kommer att redovisas årli-

gen tills det ackumulerade underskottet är regle-

rat.

Tabell 3.15 Arbetsskadeförsäkringens inkomster och ut-

gifter åren 1997-2000

År

Inkomster

Ersättningar

Förvaltning

Ackumulerad

skuld 31dec.

1997

10 288

5 879

225

 11 727

1998

10 903

5 824

246

 6 894

19991

11 368

5 854

228

 1 608

20001

11 767

5 833

234

4 092

1 Beloppen för dessa år är beräknade

Vissa yrkesskadeersättningar

Volymen antas vara relativt konstant. I progno-

sen förväntas utgifterna för äldre skadefall

minska i samma takt som utgifterna för skadefall

inträffade efter år 1977 ökar. Skadeståndslivrän-

tor räknas normalt upp endast om prisbasbelop-

pet stigit med minst 5 procent sedan föregående

uppräkning, vilket inte kommer att inträffa un-

der den prognostiserade perioden enligt de anta-

gen som gjorts.

Slutsatser

Utgiftsutvecklingen bedöms vara relativt stabil.

Vid framskrivningen antas att antalet nybeviljade

livräntor och medelbeloppet kommer att öka

under några år. Orsaken till detta är dels vissa

domar från Regeringsrätten som innebär att liv-

ränta kan utges under såväl tid för rehabilitering

som tid med sjukbidrag, dels att det på sikt finns

demografiska skäl för en ökning av antalet nybe-

viljade livräntor. Det är dock mycket osäkert hur

många livräntor som kommer att tillkomma med

anledning av domarna.

Arbetsskadeförsäkringen har nyligen varit

föremål för utredning. Utredningens förslag be-

reds för närvarande inom regeringskansliet. Re-

geringen har för avsikt att återkomma i denna

fråga.

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 7 189 338 000 kronor anvisas under

anslaget A4 Arbetsskadeersättningar för år 2000.

För åren 2001 och 2002 beräknas anslaget till

7 066 253 000 kronor respektive 7 014 650 000

kronor.

A5 Kostnader för sysselsättning av

vissa förtidspensionärer

Tabell 3.16 Anslagsutvecklingen A5 Kostnader för syssel-

sättning av vissa förtidspensionärer

Tusental kronor

1999

Anslag

55 000

Utgifts-

prognos

25 000

2000

Förslag

25 000

2001

Beräknat

55 000

2002

Beräknat

55 000

Anslaget infördes år 1999 i syfte att finansiera en

ersättning som i vissa fall kommer att betalas till

arbetsgivare som anställer personer med 75 pro-

cent förtidspension/sjukbidrag och som står till

arbetsmarknadens förfogande med avseende på

resterande arbetsförmåga. Det skall i första hand

gälla ersättning för anställning på den ordinarie

arbetsmarknaden, eventuellt med hjälp av löne-

bidrag. Om inte detta kan ske inom sex månader

skall berörda personer beredas anställning vid

Samhall AB. Berörda arbetsgivare och Samhall

AB skall efter framställning erhålla ersättning

från försäkringskassan.

Regeringens överväganden

Resultatinformation och slutsatser

Med hänsyn till att sysselsättningsstödet infördes

fr.o.m. år 1999 kan någon resultatredovisning

inte lämnas för år 1998. Det är dessutom svårt att

i mitten av år 1999 göra en bedömning av hur

stora utgifterna kommer att bli för denna nya er-

sättningsform under året. Beroende på regel-

systemets utformning bedöms dock utgifterna

under år 1999 bli betydligt lägre eller knappt

hälften av vad som budgeterats.

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 25 000 000 kronor anvisas under an-

slaget för år 2000. För åren 2001 och 2002 be-

räknas anslaget till vardera 55 000 000 kronor.

A6 Ersättning för kroppsskador

Tabell 3.17 Anslagsutvecklingen A6 Ersättning för kropps-

skador

Tusental kronor

1998

Utfall

1

Anslags-

sparande

2 469

1999

Anslag

66 400

2, 3

Utgifts-

prognos

63 8003

2000

Förslag

65 002

2

2001

Beräknat

65 690

2

2002

Beräknat

67 307

2

1 1998 var anslaget uppfört under utgiftsområde 6 Totalförsvaret.

2 I belopp en ingår statlig ålderspensionsavgift motsvarande 3 800 tkr för år

1999,

5 302 tkr år 2000, 5 327 år 2001 och 5 517 år 2002.

3 1999 fanns ett särskilt anslag för statliga ålderspensionsavgift för

arbetsskade-

ersättningar och ersättning för kroppsskador. I denna tabell har detta anslag

fördelats

till de anslag utifrån vilket pensionsrätten grundas.

Från anslaget bekostas ersättningar enligt lagen

(1977:265) om statligt personskadeskydd (LSP) i

de fall skada inträffat under militär verksamhet.

För skador som inträffat före juli 1977 belastas

anslaget av bl. a. ersättningar enligt lagen

(1950:261) om ersättning i anledning av kropps-

skada ådragen under militärtjänstgöring (militär-

ersättningslagen). Anslaget belastas även av stat-

liga ålderspensionsavgifter.

Utgiftsutvecklingen påverkas bl. a. av föränd-

ringar inom regelverket, däribland prisbasbe-

loppets utveckling.

Regeringens övervägande

Resultatinformation/Resultatbedömning

För budgetåret 1998 blev utgifterna för äldre

skadefall 48,4 miljoner kronor och utgifterna för

ersättning enligt lag om statligt personskade-

skydd 11,2 miljoner kronor, vilket gav en total

utgift om 59,6 miljoner kronor. Anslaget var

uppfört med 61,7 miljoner kronor.

Utgifterna för skadefall som inträffat efter år

1977 tenderar att öka. Den förbättring som

gjorts av de totalförsvarspliktigas personskade-

skydd år 1998 torde innebära en något kraftigare

utgiftsökning än tidigare. Det är dock osäkert

hur utvecklingen blir på lång sikt bland annat be-

roende på osäkerhet i fråga om hur många som

kommer att bli inkallade till plikttjänstgöring de

närmaste åren.

Slutsatser

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 65 002 000 kronor anvisas under an-

slaget A6 Ersättning för kroppsskador för år 2000.

För åren 2001 och 2002 beräknas anslaget till

65 690 000 kronor respektive 67 307 000 kronor.

B Socialförsäkringens

 administration

B1 Riksförsäkringsverket

Tabell 3.18 Anslagsutvecklingen B1 Riksförsäkringsverket

Tusental kronor

1998

Utfall

667 158

Anslags-

sparande

89 312

1999

Anslag

709 181

1

Utgifts-

prognos

800 393

2000

Förslag

717 116

2001

Beräknat

727 195

2

2002

Beräknat

741 090

3

1 Inklusive 1 000 tkr indraget på tilläggsbudget i samband med den ekonomiska

vårpropositionen 1999.

2 Motsvarar 715 116 tkr i 2000 års prisnivå.

3 Motsvarar 716 116 tkr i 2000 års prisnivå.

RFV:s anslagssparande uppgår till 75 412 tkr,

därutöver tillkommer ytterligare 13 900 tkr som

tidigare stått till regeringens disposition. Rege-

ringen beslutade i december 1998 att utbetala 55

mkr till RFV för engångsvisa merkostnader p.g.a.

genomförandet av det reformerade ålderspen-

sionssystemet. Dessa medel överfördes från för-

säkringskassans särskilda resultatområde admi-

nistration av arbetsskadeersättningar som vid det

tillfället hade ett överskott.

Regeringens övervägande

Resultatinformation/Resultatbedömning

Av RFV:s resurser användes under budgetåret

1998 ca 85 % av resurserna inom IT-området och

resterande för centrala myndighetsuppgifter. Till

de centrala myndighetsuppgifterna räknas främst

normering, tillsyn, utvärdering, mål- och resul-

tatstyrning, statistikansvar och stabsuppgifter.

Mot bakgrund av att RFV under år 1998 sat-

sade stora resurser på förberedelser inför det nya

pensionssystemet och 2000-säkringen har andra

uppgifter fått stå tillbaka. Målen att RFV skall se

till rättssäkerheten, likformigheten och att kva-

litet säkerställs inom försäkringstillämpningen

har inte uppfyllts. Detta avser även målet om

samverkan mellan de olika rehabiliteringsaktö-

rerna. Kompetensfrågorna har fått en ny aktua-

litet inom RFV eftersom den nya allmänna pen-

sionen och den nya generationen av IT-stöd

ställer andra krav. För att uppnå bättre målupp-

fyllelse i framtiden har ett tillsynsprogram tagits

fram, samverkansformerna utvecklats och leve-

ranser av nya IT-stöd genomförts. Även flera

insatser har vidtagits för att utveckla verkets roll

när det gäller det sammanhållande ansvaret för

ekonomistyrningen. RFV:s roll som stabsmyn-

dighet åt regeringen bör utvecklas ytterligare.

Uppgiften som stabsmyndighet innebär bl.a. att

vid behov redovisa systematiska analyser av för-

säkringsutnyttjandets utveckling, förklara

oväntade förändringar i prognostiserat utfall

samt analysera regelsystemens och omvärlds-

faktorernas påverkan. Utvecklingsarbete har

också genomförts inom området resultatredo-

visning och av prognosmodeller. Projekt har

påbörjats inom tjänsteexporten. Denna verk-

samhet skall på sikt vara självfinansierande. På

miljöområdet har miljöledningssystem införts

inom myndigheten.

Inom beredskapsområdet omfattar verksam-

heten inom funktionen socialförsäkring m.m.

administration av socialförsäkringen samt arbets-

löshets- och tjänstegrupplivförsäkring. RFV är

funktionsansvarig myndighet. Verksamheten

skall bedrivas så att de ekonomiska trygghets-

systemen fungerar under höjd beredskap och vid

svåra påfrestningar på samhället i fred.

RFV har till regeringen redovisat vilka åtgär-

der som bör genomföras inom funktionen för att

förmågan skall vara uppfylld (S1999/4422/SF).

RFV definierar ett antal gränssättande faktorer.

För att klara de påfrestningar som en total ut-

slagning av de centrala IT-systemen skulle inne-

bära, pågår arbete med att ta fram centrala

katastrofrutiner. Dessa rutiner planeras vara

färdiga under år 1999. Inom datakommunika-

tionsområdet har arbete med att uppgradera och

byta ut vissa tjänster genomförts. Avseende be-

talningsväsendet har en arbetsgrupp bildats på

initiativ av RFV med syfte att skapa reserv-

rutiner. Med anledning av detta bedömer rege-

ringen att funktionens förmåga vid utgången av

år 1999 är godtagbar.

Slutsatser

Tabell 3.19 Beräkning av anslaget för år 2000

Tusental kronor

Anslag 1999

710 181

Pris- och löneomräkning

14 751

Teknisk justering

18 584

Div förändringar

 26 400

Förslag 2000

717 116

Regeringen har beräknat anslaget utifrån pris-

och löneomräkning, tekniska justeringar avseen-

de kompensation för premiekostnader för av-

talsförsäkringar samt viss reduktion för över-

föring av medel till statistikområdet. Hänsyn har

tagits till att ränteutgifterna för investeringar

avseende det reformerade ålderspensionssyste-

met fr.o.m. år 2000 skall belasta AP-fonden

Liksom för budgetåret 1999 skall RFV ges ut-

rymme för satsningar för att initiera forskningen

inom socialförsäkringens område. Det föreslås

också att RFV skall kunna åta sig ekonomiska

förpliktelser avseende forskning inom social-

försäkringens område som innebär utgifter om

högst 9 miljoner kronor under år 2001 och

senare.

Vissa av RFV:s administrationskostnader

täcks via ersättningar bl.a. från AP-fonden och

de affärsdrivande verken. I tabellen har inte

utgifter för amorteringar beaktats.

Tabell 3.20 Beräkning av avgiftsintäkter för år 2000

Tusental kronor

AP-fonden

226 500

Övrigt

25 500

Totalt

252 000

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 717 116 000 kronor anvisas på anslaget

B1 Riksförsäkringsverket år 2000. För åren 2001

och 2002 beräknas anslaget till 727 195 000 kro-

nor respektive 741 090 000 kronor.

B2 Allmänna försäkringskassor

Tabell 3.21 Anslagsutvecklingen B2 Allmänna försäkrings-

kassor

Tusental kronor

1998

Utfall

3 707 299

Anslags-

sparande

444 801

1999

Anslag

4 726 394

Utgifts-

prognos

4 971 195

2000

Förslag

4 764 977

2001

Beräknat

4 833 619

1

2002

Beräknat

4 910 061

2

1 Motsvarar 4 760 977 tkr i 2000 års prisnivå.

2 Motsvarar 4 760 977 tkr i 2000 års prisnivå.

Under 1998 fanns 25 försäkringskassor. Från

och med den 1 januari 1999 har antalet försäk-

ringskassor anpassats till länsindelningen och

uppgår därmed till 21 stycken. I ledningen för

varje försäkringskassa finns en styrelse och en

direktör. Cirka 160 förtroende valda socialför-

säkringsnämnder beslutar i vissa enskilda

ärenden.

Vid utgången av år 1997 hade kassorna samlat

utnyttjat en anslagskredit på 117 miljoner kronor

och vid utgången av år 1998 finns det ett anslags-

sparande på ca 90 miljoner kronor. Till detta

kommer medel som överförts i samband med

regleringen av resultatområdena för arbetsskade-

administration och ATP-administration. Dessa

medel är i huvudsak uppbundna, bl.a. för att dis-

poneras av försäkringskassorna för genomföran-

dekostnader i samband med det reformerade

ålderspensionssystemet. Sammantaget gör detta

att försäkringskassorna vid utgången av år 1998

har ett anslagssparande på 445 miljoner kronor.

Regeringens övervägande

Resultatinformation/Resultatbedömning

Åtgärder mot ohälsa tar i anspråk ca 16 procent

av anslaget, och resterande ca 84 procent, utgör

administrationskostnader för handläggning och

utbetalning av ersättningar.

Regeringen har utifrån ett antal rapporter och

redovisningar noterat att det föreligger brister i

handläggningen av socialförsäkringens administ-

ration, som bl.a. får till följd bristande rätts-

säkerhet, sjunkande produktivitet, långa hand-

läggningstider och allt för stora regionala

skillnader. Varje försäkringskassa har ansvar för

att rätta till de brister som framkommit. Den nya

ansvars- och rollfördelningen mellan RFV och

försäkringskassorna som gäller från årsskiftet

innebär ett tydligt ansvar för styrelserna när det

bl.a. gäller att uppfylla de mål som regeringen

satt upp för verksamheten.

När det gäller försäkringskassans bemötande

och service har olika undersökningar som gjorts

visat på ett allt för låg tilltro till försäkringskassan

och dess beslut. Beroende på vilken typ av

undersökning och hur frågor ställts varierar

också resultatet. En undersökning visar på ett

minskat förtroende från 41 procent är 1997 till

28 procent år 1998. Regeringen ser allvarligt på

denna utvecklingen. Tilltron till försäkrings-

kassan är en mycket viktig grund för hela

socialförsäkringssystemet. Regeringen anser även

att det är viktigt att arbetet med att utveckla för-

säkringskassorna till moderna arbetsplatser bl.a.

med avseende på bemötande, service, tillgänglig-

het och IT-stöd.

Slutsatser

Tabell 3.22 Beräkning av anslaget för år 2000

Tusental kronor

Anslag 1999

4 726 394

Pris- och löneomräkning

42 083

Div förändringar

-3 500

Förslag 2000

4 764 977

Regeringen har beräknat anslaget utifrån pris-

och löneomräkning samt att KAS-administra-

tionen överförs till arbetslöshetskassan.

Tabell 3.23 Beräkning av avgiftsintäkter för år 2000

Tusental kronor

AP-fonden

303 000

Övrigt

14 500

Totalt

317 500

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 4 764 977 000 kronor anvisas på ansla-

get B2 Allmänna försäkringskassor för år 2000.

För åren 2001 och 2002 beräknas anslaget till

4 833 619 000 kronor respektive 4 910 061 000

kronor

Ekonomisk trygghet

vid ålderdom

11

Förslag till statsbudget för 2000

Ekonomisk trygghet vid ålderdom

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 7

2 Ekonomisk trygghet vid ålderdom 9

2.1 Omfattning 9

2.1.1 Justeringar till följd av ålderspensionsreformen 9

2.2 Utgiftsutvecklingen 9

2.3 Resultatbedömning 11

2.3.1 Tillståndet och utvecklingen inom området 11

2.3.2 De viktigaste statliga insatserna inom området och effekterna av

dessa 13

2.3.3 Regeringens slutsatser 15

2.4 Skatteavvikelser 15

2.5 Anslag 18

A1 Ålderspensioner 18

A2 Efterlevandepensioner till vuxna 19

A3 Bostadstillägg till pensionärer 20

A4 Delpension 21

Tabellförteckning

Anslagsbelopp 7

2.1 Överföringar inom utgiftsområdet år 1999 9

2.2 Utgiftsutvecklingen 9

2.3 Utgiftsutvecklingen med fördelning efter kön 10

2.4 Utvecklingen av disponibla inkomster under 1980-talet och under

 1990-talet samt skillnaden mellan dessa tidsperioder 11

2.5 Offentliga pensionsinkomster åren 1991 och 1996 för ålderspensionärer

 i olika inkomstgrupper. Exklusive de som under mätperioden blev

 änkor/änklingar 12

2.6 Skatteavvikelser 16

2.7 Utgiftsutvecklingen för de i utgiftsområde 11 ingående anslagen 17

2.8 Anslagsutvecklingen A1 Ålderspensioner 18

2.9 Överföring av utgifter från anslaget 19

2.10 Anslagsutveckling A2 Efterlevandepensioner till vuxna 19

2.11 Överföring av utgifter till anslaget 20

2.12 Anslagsutveckling A3 Bostadstillägg till pensionärer 20

2.13 Anslagsutveckling A4 Delpension 21

Diagramförteckning

2.1 Pensionärernas inkomststandard som andel av övrigas inkomststandard

 åren 1991 till 1998. 1996 års priser 12

2.2 Utvecklingen av antalet ålderspensionärer med pensionstillskott

 åren 1990 1981 12

2.3 Utvecklingen av antalet ålderspensionärer med BTP åren 1990 1998 13

11 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

1. för budgetåret 2000 anvisar anslagen under

utgiftsområde 11 Ekonomisk trygghet vid

ålderdom enligt följande uppställning:

Anslagsbelopp

Tusental kronor

Anslag

Anslagstyp

A1

Ålderspensioner

ramanslag

10 826 000

A2

Efterlevandepensioner till vuxna

ramanslag

12 988 000

A3

Bostadstillägg till pensionärer

ramanslag

9 682 000

A4

Delpension

ramanslag

122 800

Summa

33 618 800

12 Ekonomisk trygghet vid ålderdom

12.1 Omfattning

Utgiftsområde 11 omfattade t.o.m. budgetåret

1998 folkpension och pensionstillskott i form av

ålderspension och efterlevandepension till vuxna

samt bostadstillägg och särskilt bostadstillägg till

folkpensionärer (BTP respektive SBTP).

Från och med budgetåret 1999 innefattar ut-

giftsområdet folkpension till ålderspensionärer

som inte har rätt till tilläggspension, folkpension

och tilläggspension i form av efterlevandepen-

sion, pensionstillskott såväl till ålderspension

som till efterlevandepension, bostadstillägg till

pensionärer samt delpensioner.

Den 1 januari 1999 bytte basbeloppet namn

till prisbasbelopp. Fortsättningsvis kommer be-

nämningen prisbasbelopp att användas även för

tid före år 1999.

12.1.1 Justeringar till följd av

ålderspensionsreformen

Ett led i införandet av det reformerade pensions-

systemet har varit en omfördelning av pensions-

kostnaderna mellan statsbudgeten och den All-

männa pensionsfonden (AP-fonden). Detta

innebär bl.a. att utgifterna för efterlevandepen-

sion i form av ATP, 12,2 miljarder kronor,

fr.o.m. år 1999 belastar utgiftsområde 11 och att

utgifterna för folkpension till ålderspensionärer

som har rätt till tilläggspension, 41,8 miljarder

kronor, har överförts från utgiftsområdet till

AP-fonden. Ytterligare en ändring vid årsskiftet

1998/1999 var att delpensionerna har överförts

till utgiftsområdet som ett nytt anslag. Även den

statliga ålderspensionsavgiften som betalas på

delpensionerna har därvid belastat utgiftsom-

rådet. Överföringarna uppdelade efter anslag

framgår av tabellen nedan.

Tabell 2.1 Överföringar inom utgiftsområdet år 1999

Miljoner kronor

Överföringar

från anslaget

Överföringar till

anslaget

A1

Ålderspensioner

41 800

0

A2

Efterlevandepensioner

till vuxna

0

12 200

A4

Delpensioner1

0

259

1 Anslaget delpension är nytt under utgiftsområdet.

12.2 Utgiftsutvecklingen

Tabell 2.2 Utgiftsutvecklingen

Miljoner kronor (löpande priser)

Utfall

1998

Anslag

1999 1

Utgifts-

prognos

1999

Förslag

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

Beräknat

anslag

2002

62 684

34 315

34 350

33 619

32 691

32 198

1 Inklusive beslut till följd av förslag till tilläggsbudget till statsbudgeten

för budgetåret 1999 i

samband med den ekonomiska vårpropositionen.

Verksamhetsutfall och ekonomiskt utfall

Utgifterna minskade med ca 450 miljoner

kronor mellan åren 1997 och 1998. Detta kan

delvis förklaras med att den inkomstprövning av

änkepensioner som infördes år 1997 fick fullt

genomslag först år 1998. Den successiva avveck-

lingen av änkepensioneringen som påbörjades år

1990 får effekter på kostnadsutvecklingen först

på mycket lång sikt till följd av de långtgående

övergångsbestämmelserna.

Delvis kan de minskade utgifterna för utgifts-

området hänföras till vissa strukturella föränd-

ringar av mer långsiktig karaktär. Således gäller

att nyblivna pensionärer, såväl kvinnor som män,

i regel har högre ATP än de äldre generationerna,

varför behovet av grundskydd i form av pen-

sionstillskott, bostadstillägg och särskilt bo-

stadstillägg minskar. Av tabellen nedan framgår

en ungefärlig fördelning av utgifterna mellan

kvinnor och män.

Tabell 2.3 Utgiftsutvecklingen med fördelning efter kön

Miljoner kronor

Kvinnor

1998

Män

1998

Totalt

1998

Ålderspensioner

32 200

20 500

52 700

Efterlevandepensioer

till vuxn

400

100

500

Bostadstillägg till

pensionärer

7 500

2 000

9 500

utgifterna totalt

40 100

22 600

62 700

Fördelningen mellan kvinnor och män är en uppskattning.

Förändringar

Genomförda under år 1998

- Ersättningsnivån för bostadstillägg har

höjts från 83 procent till 85 procent.

- Den nedre åldersgränsen för uttag av

ålderspension har höjts från 60 till 61 år.

- Tidpunkten för utbetalning av pension har

tidigarelagts till den 18 respektive den 19 i

varje månad.

- Sammanboende har likställts med makar vid

beräkning av bostadstillägg.

- Privat pensionssparande betraktas inte

längre som förmögenhet vid inkomst-

prövning av änkepension.

- Utbildningsbidrag som utges vid arbets-

marknadsutbildning skall anses som in-

komst vid beräkning av bostadstillägg.

- Vid beräkning av bostadstillägg till pensio-

närer som har sin bostad i särskild boende-

form beaktas inte längre privatbostaden vid

inkomstprövning, om den andra maken bor

permanent i bostaden.

Genomförda år 1999

- Det reformerade ålderspensionssystemet

har införts.

- Prisbasbeloppet beräknas med ledning av

hela prisförändringen.

- Prisbasbeloppet skall inte längre minskas

när pensionsförmånerna beräknas.

- Ersättningsnivån för bostadstillägg har

höjts från 85 procent till 90 procent.

- Pensionstillskottet och det särskilda bo-

stadstillägget till pensionärer har höjts med

1,4 procentenheter.

- Små pensionsbelopp skall fortsättningsvis

utbetalas i efterskott.

Förutom de nämnda ändringarna beslutades år

1998 att delpension inte skall kunna beviljas efter

utgången av år 2000.

Mål

Målet för år 1999 är att ge ekonomisk stöd till

äldre och efterlevande.

Prioriteringar för år 2000

- Under de senaste åren har flera förbätt-

ringar för pensionärsgrupperna genomförts.

Således minskas inte prisbasbeloppet längre

när de pensionsförmåner som är knutna till

prisutvecklingen beräknas. Också bostads-

stödet för pensionärerna har förbättrats

genom att ersättningsgraden för BTP har

höjts. Regeringen kan även konstatera att

de centrala delarna av pensionsreformen nu

är på plats.

- Det nya reformerade pensionssystemet

medför ökade möjligheter för den enskilde

att påverka den framtida pensionens

storlek. Förutsättningen är att det finns

tillräckliga kunskaper om hur det nya

pensionssystemet fungerar. Det är därför av

stor vikt att kunskapen om

pensionssystemet ökar. Detta skall

framförallt uppnås genom fortsatta

informationsinsatser.

- Den kvarvarande anpassningen av det re-

formerade ålderspensionssystemet skall

genomföras.

- I många fall beräknas bostadstillägget med

hjälp av schabloner. Regeringen avser under

hösten 1999 att initiera en översyn av de

schabloner som används i BTP-beräk-

ningen.

12.3 Resultatbedömning

12.3.1 Tillståndet och utvecklingen inom

området

Målet för utgiftsområdet år 1998 har varit att ge

ekonomisk trygghet till äldre som tillgodoser ett

rimligt och grundläggande konsumtionsbehov

och tillgång till en bostad med tillfredsställande

standard. Pensionssystemet skall vara långsiktigt

stabilt.

Ålderspensionärernas ekonomi under 1990-talet

I departementspromemorian Sämre för mig

Bättre för oss (Ds 1999:5) belyses sanerings-

programmets effekter för ålderspensionärernas

inkomststandard. Av promemorian framgår att

pensionärerna som kollektiv har ökat sin

inkomststandard, både i reala termer och i för-

hållande till andra grupper.

Av promemorian framgår också att pensionä-

rerna som individer hade en sämre inkomstut-

veckling mellan åren 1991 och 1996 än vad pen-

sionärer i motsvarande ålder hade under 1980-

talet. Orsaken är de förändringar i transfere-

ringssystemen som skett till följd av 1990-talets

lågkonjuktur och det saneringsprogram som

regeringen genomfört. På individnivå har således

pensionärerna varit med och delat bördan av

1990-talets ekonomiska saneringsprogram.

Tabell 2.4 Utvecklingen av disponibla inkomster under

1980-talet och under 1990-talet samt skillnaden mellan

dessa tidsperioder

Åldersgrupper

Utveckling

1984 1989

Procent

Utveckling

1991 1996

Procent

Differens

mellan 1990-

talets inkomst-

ut-

veckling och

1980-talets

Procentenheter

Pensionärer 66 72 år

2,7

 4,1

 6,8

Pensionärer 73 79 år

4,6

 1,0

 5,6

Pensionärer 80 86 år

1,9

 2,5

 4,4

Samtliga pensionärer

66 86 år

3,2

 2,9

 6,1

Ungdomar 18 29 år

43,1

16,1

 27,0

Medelålders 30 59 år

15,5

 4,3

 19,8

Samtliga i yrkesaktiv

ålder

22,1

0,4

 21,7

Skydd för de sämst ställda pensionärerna

Av promemorian framgår även att de ekono-

miskt svagaste pensionärerna har skyddats. Detta

kan främst förklaras med införandet av det

särskilda bostadstillägget som garanterar pen-

sionärerna en viss minimistandard. Pensionärer

med högre inkomst har fått sina pensioner

sänkta med 2 4 procent mellan åren 1991 och

1996. Det är dock viktigt att komma ihåg, att

sänkningarna helt eller delvis har eliminerats

genom att prisbasbeloppet inte längre minskas.

Ersättningsgraden i BTP har också höjts, vilket

ytterligare har förbättrat pensionärernas ekono-

miska situation. Av tabell 2.5 nedan framgår att

det reala värdet av pensionsförmånerna har

minskat mest bland pensionärer med medelin-

komster. Av tabellen framgår vidare den dispo-

nibla inkomsten för pensionärer i olika inkomst-

grupper, vilken påverkas dels av arbets- och

kapitalinkomster, dels av justeringar i skattesys-

temen.

Tabell 2.5 Offentliga pensionsinkomster åren 1991 och 1996 för ålderspensionärer

 i olika inkomstgrupper. Exklusive de

som under mätperioden blev änkor/änklingar

Belopp i 1996 års priser

Medelinkomst 1991

Medelinkomst 1996

Förändring i kornor 91/96

Förändring i procent 91/96

Inkomst-

Disp. inkomst

51 521

55 389

3 868

7,5

grupp 1

Off. pension

49 935

50 927

992

2,0

Inkomst-

Disp. inkomst

70 182

70 947

765

1,1

grupp 2

Off. pension

70 452

68 889

-1 563

-2,2

Inkomst-

Disp. inkomst

86 742

83 250

-3 492

-4,0

grupp 3

Off. pension

92 368

88 321

-4 047

-4,4

Inkomst-

Disp. inkomst

104 194

99 155

-5 039

-4,8

grupp 4

Off. pension

113 373

108 020

-5 353

-4,7

Inkomst-

Disp. inkomst

175 576

156 171

-19 405

-11,1

grupp 5

Off. pension

143 023

137 138

-5 885

-4,1

Pensionärerna som kollektiv

På individnivå fick pensionärerna sänkt köpkraft

under perioden 1991 96. Om vi studerar pen-

sionärerna som grupp blir bilden en annan. Pen-

sionärerna som grupp har ökat sin inkomststan-

dard under 1990-talet, både i reala termer och i

förhållande till andra åldersgrupper. Detta för-

hållande beror enligt promemorian på flera fak-

torer. Nyblivna pensionärer har i genomsnitt

högre ATP-poäng, och därmed högre inkomster,

än de som redan finns i gruppen. Detta höjer för

varje år gruppens inkomststandard. Vidare drab-

bades personer i yrkesverksam ålder betydligt

hårdare än pensionärerna av saneringsprogram-

met. Arbetslöshet drabbar heller inte pensionärer

i särskilt hög grad. Pensionärerna som grupp har

därför förlorat mindre än vad andra ålders-

grupper har gjort.

Det faktum att nyblivna pensionärer har en

relativt hög inkomststandard leder till att antalet

ålderspensionärer med pensionstillskott (PTS)

stadigt minskar; de nyblivna pensionärerna be-

höver PTS i allt mindre utsträckning.

Diagram 2.1 Pensionärernas inkomststandard som andel av

övrigas inkomststandard åren 1991 till 1998. 1996 års

priser

Diagram 2.2 Utvecklingen av antalet ålderspensionärer

med pensionstillskott åren 1990 1981

Delgrupper inom pensionärskollektivet

Ålderspensionärerna är självfallet inte någon

homogen grupp. Det är således möjligt att finna

ganska stora skillnader i standard mellan olika

delgrupper i pensionärskollektivet. Ovan kon-

staterades att yngre pensionärer i genomsnitt har

högre ATP-poäng än äldre. Yngre pensionärer

har också oftare arbetsinkomster och vissa typer

av tidsbestämda avtalspensioner som höjer in-

komsterna under första tiden som pensionär,

men som minskar eller upphör då de blir äldre

pensionärer. Vidare kan man hos de yngre pen-

sionärerna finna en mindre andel ensamhushåll.

Eftersom det per person är billigare att bo två

personer i ett hushåll än att bo ensam får ensam-

stående, allt annat lika, lägre inkomststandard än

gifta eller samboende.

Skillnad i inkomststandard mellan män och

kvinnor

Ytterligare en faktor som bidrar till att äldre pen-

sionärer har lägre inkomststandard än yngre är

att kvinnor, som i genomsnitt har en lägre in-

komststandard än män, är överrepresenterade

bland de äldre.

Behovet av bostadsstöd mindre

ATP-systemets successiva mognad präglar även

behovet av bostadstillägg. Följaktligen minskar

andelen pensionärer som uppbär BTP för varje

år. År 1990 erhöll knappt en tredjedel av ålders-

pensionärerna bostadstillägg (då var bostads-

tillägget kommunalt). I december 1998 hade an-

delen ålderspensionärer med beviljat BTP sjunkit

till en fjärdedel. Av dessa var 81 procent kvinnor

och 19 procent män. Hur antalet ålderspensionä-

rer med BTP har förändrats över tiden redovisas

i diagrammet nedan.

Det särskilda bostadstillägget till pensionärer

(SBTP) har skyddat pensionärerna med de lägsta

inkomsterna från saneringsprogrammets effek-

ter. Behovet av SBTP har minskat sedan år 1997

till följd av att ersättningsgraden i BTP har höjts

år 1998 och år 1999. Således har antalet SBTP-

tagare minskat.

De kommunala avgifterna och pensionärernas

standard

Det finns många faktorer som påverkar pensio-

närernas standard. Ovan nämns att boendekost-

nader har betydelse. En annan faktor som på-

verkar är kommunernas avgifter för olika

tjänster. Kommunernas avgifter är ofta olika och

svåra att överblicka. De bygger i de flesta fall på

en kombination av en grundavgift, en inkomst-

relaterad avgift och en avgift som är beroende av

serviceinsatsens storlek. Promemorian Sämre för

mig Bättre för oss analyserar hur kommunernas

avgifter för hemtjänst påverkar pensionärernas

ekonomiska situation.

Drygt 10 procent av ålderspensionärerna har

utgifter för kommunal hemtjänst i olika former.

Omsorgstagarna är överrepresenterade bland de

äldre, de ensamstående och bland kvinnorna, det

vill säga i grupper som redan i utgångsläget har

en lägre inkomststandard än genomsnittet för

ålderspensionärer. Det kan konstateras att de

som hade utgifter för hemtjänst år 1996 endast

hade omkring 80 procent av de övrigas inkomst-

standard, redan innan hemtjänstavgiften var av-

dragen. Då avgiften dragits ifrån inkomsten

minskade denna andel med ytterligare knappt

5 procent.

Män betalar något högre avgifter än kvinnor.

Det är även större skillnad i inkomststandard

mellan de som har hemtjänst och de som inte har

det bland män än bland kvinnor. Då omsorgs-

tagarna grupperas utifrån både inkomststandard

och hemtjänstens omfattning, visar det sig att de

med hög inkomst och stor insats betalar de

högsta avgifterna, medan de med låga inkomster

och liten insats betalar de lägsta.

Diagram 2.3 Utvecklingen av antalet ålderspensionärer

med BTP åren 1990 1998

12.3.2 De viktigaste statliga insatserna

inom området och effekterna av

dessa

Beslut om ett reformerat ålderspensionssystem

I juni 1998 fattade riksdagen beslut om att införa

ett nytt system för ålderspensionering (prop.

1997/98:151 och prop. 1997/98:152, bet.

1997/98:SfU13 och SfU14, rskr. 1997/98:315

och 320). Den nya pensionen införs successivt

från år 1999, och de första utbetalningarna av in-

komstrelaterad pension sker år 2001. Första ut-

betalningarna av garantipension från det nya

systemet sker år 2003.

Överenskommelse om återstående frågor i

pensionsöverenskommelsen

I juni 1999 kom de fem partierna bakom pen-

sionsöverenskommelsen överens om de fem

återstående frågorna i pensionsöverenskommel-

sen. Dessa är balanseringen av pensionssystemet,

överföringen av medel från AP-fonden till stats-

budgeten (s.k. finansiell infasning), rätt att kvar-

stå i arbete upp till 67 år, avgiftsväxlingen samt

AP-fondens organisation och placeringsregler.

Förslaget till balanseringen har presenterats i

departementspromemorian Ds 1999:43. För-

slaget syftar till att säkerställa pensionssystemets

långsiktiga finansiella stabilitet. Detta sker

genom att det för varje år beräknas den största

pensionsskuld som kan finansieras vid den givna

avgiftsprocentsatsen för inkomstpension (16

procent) utan risk för varaktiga underskott. Ba-

lanseringen utlöses om systemets faktiska pen-

sionsskuld skulle komma att överstiga summan

av den maximala skulden och tillgångarna i

buffertfonden. En proposition om automatisk

balansering planeras till våren år 2000.

I departementspromemorian Höjd ålder för

avgångsskyldighet till 67 år (Ds 1999:39) pre-

senterar regeringen ett förslag som innebär att

åldern för avgångsskyldighet höjs. Förslaget av-

ses att träda ikraft om parterna på arbetsmarkna-

den inte före årsskiftet 1999/2000 har kommit

överens om en motsvarande ändring. Enligt för-

slaget skall de avtal som har en avgångsskyldighet

mellan 65 och 67 års ålder ändras så att ålders-

gränsen i stället blir 67 år. Möjligheten för ar-

betsmarknadens parter att avtala om avgångs-

skyldighet för arbetstagare före 65 års ålder

behålls.

Vad gäller avgiftsväxlingen innebär överens-

kommelsen från juni 1999 att den allmänna pen-

sionsavgiften höjs till 7 procent. Vidare höjs

ålderspensionsavgiften och den statliga ålders-

pensionsavgiften till 10,21 procent. Regeringen

föreslår dessa höjningar i avsnitt 8 i volym 1.

Detta ger utrymme för en sänkning av

arbetsgivaravgifterna. I avsnitt 8 föreslås således

att det sammantagna uttaget av socialavgifter och

allmän löneavgift sänks med 0,14 procent-

enheter.

Från och med år 1999 dras den allmänna

pensionsavgiften av från inkomsterna vid beräk-

ning av pensionsgrundande inkomst. Detta av-

drag innebär att avgifterna (allmän pensionsav-

gift, ålderspensionsavgift och den statliga ålders-

pensionsavgiften) år 1999 betalas för inkomster

upp till 8,06 förhöjda prisbasbelopp. Enligt

pensionsöverenskommelsen skall denna gräns

höjas till 8,07 förhöjda prisbasbelopp.

Enligt den ursprungliga pensionsuppgörelsen

år 1994, och enligt riksdagsbeslut år 1998, skulle

finansieringen av pensionerna ske genom att

pensionsavgiften på 18,5 procent betalas till

hälften via arbetsgivaravgifter och till hälften via

allmänna pensionsavgifter av löntagarna. 9,25

procent av den pensionsgrundande inkomsten

motsvarar 8,47 procent av bruttoinkomsten. De

fem partierna bakom överenskommelsen står

fast vid att pensionssystemet skall finansieras

med lika stora delar ålderspensionsavgift och

allmän pensionsavgift. Beredningen har dock

visat att detta innebär flera tekniska problem.

Frågan om en hälftendelning av pensionsavgiften

i en arbetsgivaravgift och en allmän

pensionsavgift på inkomster upp till

pensionstaket skall hanteras parallellt med

skattereformen. En avstämning av resultatet sker

före halvårsskiftet år 2000.

Överenskommelsen om finansiell infasning

innebär att ett belopp om 155 miljarder kronor

överförs från AP-fonden till statsbudgeten den

1 januari 2001. Därigenom uppgår överföringar-

na från AP-fonden, inklusive redan tidigare be-

slutade överföringar, till ett belopp som på AP-

fondens behållning motsvarar en engångsöver-

föring, om 258 miljarder kronor. En ny be-

dömning av ålderspensionssystemets finansiella

ställning kommer att göras år 2004. Om det då

bedöms möjligt utifrån rimliga antaganden om

tillväxt och avkastning, skall ytterligare medel

föras från fonden till statsbudgeten den 1 januari

2005. En proposition om den finansiella

infasningen och förslag till en ny organisation

och nya placeringsregler för AP-fonden kommer

att lämnas till riksdagen under hösten 1999.

Prisbasbeloppet minskas inte vid beräkning av

pensionsförmåner

Som ett led i saneringsprogrammet har prisbas-

beloppet från och med år 1993 minskats med

2 procent vid beräkning av pensionsförmåner.

Från och med år 1999 skall inte någon motsva-

rande minskning göras.

Ersättningsnivån för BTP har höjts från 83 procent

till 90 procent

År 1997 sänktes ersättningsnivån för BTP från

85 till 83 procent. År 1998 kunde ersättnings-

nivån återställas. År 1999 höjdes ersättningsnivån

till 90 procent. För en enskild pensionär medför-

de 1999 års höjning att ersättningen från BTP-

systemet maximalt steg med 195 kronor per må-

nad. Denna höjning får bl.a. pensionären i

inkomstgrupp 1 i tabell 2.5, om han eller hon har

en boendekostnad om 4 000 kronor. Även pen-

sionärer med högre inkomster (inkomst-

grupperna 2 5 i tabell 2.5) kan erhålla BTP och

har därför genom höjningen av ersättningsnivån

fått ytterligare kompensation för att värdet av

deras pensionsförmåner sänktes under åren

1991 1996.

Pensionstillskottet och det särskilda bostadstillägget

har höjts med 1,4 procentenheter

Regeringen konstaterade i propositionen Vissa

ändringar i läkemedelsförmånen m.m. (Prop.

1998/99:106) att samhällets kostnader för läke-

medel ökar i en takt som inte är acceptabel. För

att motverka detta höjdes gränsen för högkost-

nadsskyddet på läkemedel. För den enskilda

konsumenten innebar detta en höjning av läke-

medelsutgifterna med högst 42 kronor per må-

nad. Regeringens uppfattning var dock att pen-

sionärer med de lägsta pensionerna bör skyddas

från den nämnda utgiftsökningen. Med anled-

ning av detta höjdes pensionstillskottet och det

särskilda bostadstillägget till pensionärerna med

1,4 procentenheter. Det särskilda grundavdraget

till folkpensionärer anpassades till ändringen av

pensionstillskottet.

Äldre invandrare

Genom tilläggsdirektiv (1998:70) till socialtjänst-

utredningen har beaktats de ekonomiska villko-

ren för vissa äldre invandrare. Utredningen har

nyligen lämnat sitt betänkande Socialtjänst i ut-

veckling (SOU 1999:97).

12.3.3 Regeringens slutsatser

Det omfattande saneringsprogrammet som

genomförts har inneburit ekonomiska påfrest-

ningar för många grupper i samhället. När eko-

nomin nu har vänt och statens finanser är i balans

har en prioriterad åtgärd, enligt vad som även

framgår av 1999 års budgetproposition, varit att

följa upp saneringsprogrammets effekter för

pensionärsgrupperna. Resultat har presenterats i

departementspromemorian Sämre för mig Bättre

för oss (Ds 1999:5). En slutsats i promemorian

är att pensionärer drabbats mindre än andra

grupper av saneringsprogrammet och att de

sämst ställda pensionärerna har skyddats fullt ut

genom det särskilda bostadstilläggets konstruk-

tion. Emellertid har det funnits behov av

åtgärder som återställer köpkraften för det stora

flertalet pensionärer som inte är berättigade till

SBTP. Åtgärder i denna riktning är såväl beslutet

att inte minska prisbasbeloppet vid beräkning av

pensionsförmåner som höjningen av ersättnings-

graden för BTP i två steg till det år 1999 gällande

90 procent.

Genom fempartiöverenskommelsen i juni

1999 är de kvarstående byggstenarna i pensions-

reformen på plats. Resultatet är ett ekonomiskt

och politiskt stabilt pensionssystem. Därigenom

kan pensionerna för framtida ålderspensionärer

tryggas och allmänhetens förtroende för pen-

sionssystemet upprätthållas.

Det reformerade pensionssystemet innebär att

det särskilda grundavdraget avskaffas och att den

inkomstgrundade ålderspensionen beräknas på

andra grunder än dagens ATP. Det är därför

nödvändigt att det sker en anpassning av andra

närliggande regelverk till det nya pensionssyste-

met. Ett led i anpassningen är det förslag till re-

formering och anpassning av reglerna för efter-

levandepensioner som kommer att lämnas till

lagrådet i november 1999. Förslag till anpassning

av ålderspensioner till personer som inte berörs

av reformen har utformats i Ö-garpsutred-

ningens betänkande Garantipension och Bosätt-

ningstillägg för personer födda år 1937 eller tidi-

gare (SOU 1999:17). Betänkandet överlämnades

i februari 1998. Vidare lämnade BTP-utred-

ningen i april 1999 betänkandet Inkomstpröv-

ning av bostadstillägg till pensionärer (SOU

1999:52) innehållande förslag till anpassning av

BTP-systemet. Propositioner i nämnda frågor

avses lämnas till riksdagen under år 2000.

12.4 Skatteavvikelser

Samhällets stöd inom utgiftsområde 11 redovisas

i huvudsak som anslag på statsbudgetens utgifts-

sida. Vid sidan av de stöd som redovisas via an-

slag finns dock även stöd på statsbudgetens in-

komstsida i form av olika särregler i skattelag-

stiftningen. Dessa stöd brukar betecknas som

saldopåverkande skatteavvikelser. De kan t.ex.

syfta till att påverka hushållens och företagens

inkomster eller priser. Skatteförmånerna kan

vara motiverade av fördelningspolitiska eller

andra skäl. Om en sådan förmån på budgetens

inkomstsida slopas, leder detta till en budget-

förstärkning för den offentliga sektorn.

En brist i den traditionella redovisningen av

anslag gäller den samtidiga förekomsten av

skattepliktiga och icke skattepliktiga transfere-

ringar på budgetens utgiftssida. Blandningen av

skattepliktiga och icke skattepliktiga transfere-

ringar medför att kostnaden för dessa stöd inte

är direkt jämförbara.

I tabellen nedan anges bl.a. hur mycket bo-

stadstilläggen till pensionärer skulle behöva höjas

för att hushållens disponibla inkomster inte ska

påverkas av en skattebeläggning. Skattebefrielsen

för olika offentliga transfereringar brukar be-

tecknas som icke saldopåverkande skatteavvikel-

ser.

Tabell 2.6 Skatteavvikelser

Miljarder kronor

Namn på skatte-

avvikelsen

Skatte-

avvikelse

brutto

1998

Skatte-

avvikelse

brutto

1999

Skatte-

avvikelse

netto

1998

Skatte-

avvikelse

netto

1999

Saldopåverkande

avvikelser

Pensionskostnader

för arbetstagare

6,69

8,48

3,65

4,69

Avdrag för pen-

sionspremier

0,47

0,67

0,25

0,36

Avsättning till per-

sonalstiftelser

Avkastningsskatt

17,19

16,25

12,03

11,37

S:a saldopåverkande

avvikelser

24,35

25,40

15,93

16,42

Icke saldopåver-

kande avvikelser

Bostadstillägg till

penisonärer (KBT)

3,73

3,90

0,00

0,00

Särsk. grundavdrag

för pensionärer

14,02

13,03

0,00

0,00

Delpension

0,15

0,00

S:a icke saldopåver-

kande avvikelser

17,9

16,93

0,00

0,00

Saldopåverkande avvikelser

Pensionskostnader för arbetstagare

Enligt kommunalskattelagen skall arbetsgivarens

kostnader inte tas upp till beskattning hos ar-

betstagaren om kostnaderna avser tryggande av

pension genom avsättning eller pensionsförsäk-

ring inom vissa ramar. Eftersom avsättningen ut-

gör ersättning för utfört arbete ligger ersätt-

ningen till grund för en särskild löneskatt som

arbetsgivaren skall betala. Skatteavvikelsen vad

gäller inkomstskatten beror på skillnaden i mar-

ginalskatter vid avsättning och utbetalning av

pension.

Avdrag för pensionspremier

Avdrag får göras för erlagda pensionspremier.

Avdragen är begränsade beloppsmässigt och får i

normalfallet ej överstiga ett halvt prisbasbelopp

eller 10 procent av inkomsten då inkomsten är

högre än ett prisbasbelopp. Om marginalskatten

vid utbetalningen av pensionen är lägre än vid in-

betalningen av premien uppstår en avvikelse.

Skatteavvikelsen avser inkomstskatt.

Avsättning till personalstiftelser

Arbetsgivare har rätt att göra avdrag för medel

som avsatts till personalstiftelse för tryggande av

pensionsutfästelse. Visst undantag finns för få-

mansföretag med mindre än 30 årsarbetskrafter.

Stiftelsen är mer förmånligt beskattad än nä-

ringsidkaren. Skatteavvikelsen avser inkomst-

skatt.

Avkastningsskatt

Avkastningen på medel reserverade för pensions-

ändamål beskattas lägre än annan avkastning på

kapital. Avvikelsen uppkommer dels i närings-

verksamhet, genom bolagens egna reserveringar

och fonderingar i försäkringsbolag, dels i kapital

genom det individuella pensionssparandet.

Skattesatsen är satt till 15 procent på en scha-

blonberäknad avkastning.

Icke saldopåverkande avvikelser

Bostadstillägg till pensionärer

Ersättningen är skattefri. Skatteavvikelsen avser

inkomstskatt.

Särskilt grundavdrag för pensionärer

Grundavdraget för skattskyldiga med folkpen-

sion (förtidspension, änkepension mm) avviker

från det grundavdrag som aktiva skattskyldiga är

berättigade till. Det särskilda grundavdraget är

lika med folkpensionens grundbelopp plus pen-

sionstillskott och reduceras med ökad pensions-

inkomst. Avdraget kan dock aldrig vara lägre än

det avdrag som aktiva skattskyldiga erhåller.

Syftet med avdraget är att garantera pensionären

ett visst belopp efter skatt. Avvikelsen avser in-

komstskatt.

Delpension

Delpensionen är en skattepliktig och pensions-

grundande ersättning. Skatteavvikelsen avser den

del av arbetsgivaravgifterna som avser allmän

tilläggspension. I och med att statlig ålderspen-

sionsavgift infördes på delpensionen fr.o.m. den

1 januari 1999 upphörde skatteavvikelsen fr.o.m.

detta datum.

Tabell 2.7 Utgiftsutvecklingen för de i utgiftsområde 11 ingående anslagen

Miljoner kronor

Utfall

1998

Anslag

1999

Utgifts-

prognos

1999

Förslag

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

Beräknat

anslag

2002

A1 Ålderspensioner

52 674

11 536

11 485

10 826

10 104

9 557

A2 Efterlevandepensioner till vuxna

476

12 734

12 666

12 988

13 091

13 318

A3 Bostadstillägg till pensionärer

9 535

9 841

9 940

9 682

9 411

9 279

A4 Delpension

0

204

259

123

85

44

Totalt för utgiftsområde 11

62 684

34 315

34 350

33 619

32 691

32 198

12.5 Anslag

A1 Ålderspensioner

Tabell 2.8 Anslagsutvecklingen A1 Ålderspensioner

Tusental kronor

1998

Utfall

52 673 501

Anslags-

sparande

80 303

1999

Anslag

11 536 000

Utgifts-

prognos

11 485 000

2000

Förslag

10 826 000

2001

Beräknat

10 104 000

2002

Beräknat

9 557 000

År 1998 omfattade anslaget folkpensionen i form

av ålderspension. Förutom grundförmånen in-

gick de särskilda folkpensionsförmånerna pen-

sionstillskott och särskilt pensionstillägg till

folkpension för långvarig vård av sjukt eller han-

dikappat barn. I anslaget ingick dessutom barn-

tillägg till ålderspension och hustrutillägg. För

budgetåret 1999 har utgifterna för folkpensio-

nens grundförmån till personer med ATP över-

förts från anslaget till AP-fonden.

Utgifterna för anslaget uppgick år 1998 till

52 674 miljoner kronor. Anslagsbeloppet för

samma år uppgick till 52 492 miljoner kronor.

Anslaget överskreds således med 182 miljoner

kronor eller 0,3 procent. Anslaget beräknas för

år 1999 underskridas med 51 miljoner kronor.

Kvarvarande anslagssparande uppgår därmed till

131 miljoner kronor. Regeringen föreslår i denna

proposition att anslagssparandet delvis tas i an-

språk för finansiering av överskridandet för an-

slag A4 Delpensioner.

År 1998 uppgick folkpensionen för en ensam-

stående pensionär till 96 procent och för en gift

ålderspensionär till 78,5 procent av prisbasbe-

loppet sedan det hade minskats med 2 procent.

Ålderspensionär med låg eller ingen ATP har

rätt till pensionstillskott. Pensionstillskottet re-

duceras med ATP-beloppet krona för krona.

Pensionstillskottet till ålderspensioneringen

uppgick år 1998 till 55,5 procent av prisbasbe-

loppet sedan det hade minskats med 2 procent.

Pensionstillskottet har höjts den 1 juni 1999 och

uppgår nu till 56,9 procent av prisbasbeloppet.

Anslaget ålderspension i form av folkpension

och pensionstillskott finansieras via allmänna

skattemedel. Utgiftsstyrande faktorer för an-

slaget är i första hand prisbasbeloppets utveck-

ling, befolkningsutvecklingen samt utvecklingen

av den genomsnittliga pensionsnivån i ATP-

systemet.

Resultatinformation

Antalet ålderspensionärer är förhållandevis sta-

bilt, dock har en viss ökning i antalet personer

med förtida uttag kunnat skönjas under de

senaste åren. Detta bland annat har inneburit att

medelbeloppet från folkpensioneringen årligen

har minskat. Också år 1998 var andelen personer

med förtida uttag förhållandevis hög bland de

nytillkomna ålderspensionärerna, vilket innebar

att medelbeloppet från folkpensioneringen var

något lägre jämfört med år 1997. Det motsatta

förhållandet gällde ATP-pensionerna. Den

genomsnittliga ålderspensionen från tilläggspen-

sioneringen steg med 0,03 prisbasbelopp mellan

åren 1997 och 1998. Detta i sin tur resulterade i

att såväl antalet personer med pensionstillskott

som den genomsnittliga ersättningen sjönk år

1998 jämfört med året innan.

Slutsatser

Riksförsäkringsverket beräknar i budgetunder-

laget utgifterna för anslaget ålderspensioner i

form av folkpension under budgetåret 1999 till

11 585 000 kronor. Det jämfört med år 1998 låga

beloppet beror på att anslaget från och med bud-

getåret 1999 inte längre belastas med folkpensio-

nens grundbelopp till de ålderspensionärer som

också uppbär tilläggspension. I stället belastar

dessa utgifter ålderspensionssystemet vid sidan

av statsbudgeten. Överföringarna redovisas i

tabellen nedan.

Till följd av uppdelningen av betalningsansva-

ret mellan statsbudgeten och AP-fonden har de

tidiga prognoserna för anslaget karaktäriserats av

osäkerhet. Följaktligen tyder utfallet för första

halvåret 1999 på att utgiftsnivån för det inne-

varande året kommer att vara lägre än den som

beräknades i Riksförsäkringsverkets budget-

underlag. Med beaktande av detta, omräknat

med aktuell befolkningsprognos och med hän-

syn tagen till höjningen av pensionstillskottet år

1999, beräknas utgifterna för budgetåret 1999 till

11 485 000 000 kronor.

Tabell 2.9 Överföring av utgifter från anslaget

Tusental kronor

Utgifter som

kvarstår inom

anslaget

Utgifter som förs

från anslaget

Totala utgifter för

folkpension

1999

7 351 000

41 757 000

49 108 000

2000

6 888 200

42 575 800

49 464 000

2001

6 439 700

43 526 700

49 966 400

2002

6 105 000

44 974 500

51 079 500

Vad gäller de kommande åren är regeringens be-

dömning att antalet ålderspensionärer kommer

att vara relativt stabilt. Trenden att de nyblivna

pensionärerna i genomsnitt har högre ATP

jämfört med de äldre generationerna beräknas

fortsätta. Detta innebär att allt färre personer

kommer att helt sakna ATP eller ha en så låg så-

dan pension att pensionstillskottet kan vara ak-

tuellt.

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 10 826 000 000 kronor anvisas under

anslaget A1 Ålderspensioner för år 2000. För

åren 2001 och 2002 beräknas anslaget till

10 104 000 000 kronor respektive 9 557 000 000

kronor.

A2 Efterlevandepensioner till vuxna

Tabell 2.10 Anslagsutveckling A2 Efterlevandepensioner

till vuxna

Tusental kronor

1998

Utfall

475 750

Anslags-

sparande

27 750

1999

Anslag

12 734 000

Utgifts-

prognos

12 666 000

2000

Förslag

12 988 000

2001

Beräknat

13 091 000

2002

Beräknat

13 318 000

Anslaget omfattar folkpension och pensionstill-

skott i form av omställningspension, förlängd

omställningspension, särskild efterlevandepen-

sion och änkepension. Från och med budgetåret

1999 ingår även tilläggspension i form av efter-

levandepension som en del av anslaget.

Utgifterna för anslaget uppgick år 1998 till

476 miljoner kronor. Anslagsbeloppet uppgick

för samma år till 555 miljoner kronor. Anslaget

underskreds därmed med 79 miljoner kronor,

dvs. ungefär 14 procent av anslaget. Anslaget be-

räknas för år 1999 underskridas med 68 miljoner

kronor eller ca 0,5 procent. Det totala anslags-

sparandet för år 1999 beräknas uppgå till

96 miljoner kronor.

För år 1998 utgavs omställningspension, för-

längd omställningspension samt hel särskild

efterlevandepension och oreducerad

änkepension med 90 procent av prisbasbeloppet

sedan detta minskats med två procent. Den som

har låg eller ingen ATP kan dessutom få

pensionstillskott. År 1998 uppgick

pensionstillskottet till högst 61,5 procent av

prisbasbeloppet sedan detta minskats med två

procent. Pensionstillskottet har höjts den 1 juni

1999 och uppgår nu till 62,9 procent av

prisbasbeloppet.

De utgiftsstyrande faktorerna för anslaget är

främst prisbasbeloppsutvecklingen samt antalet

kvinnor som är berättigade till änkepension. An-

slaget har finansierats med allmänna skattemedel.

Från och med budgetåret 1999 sker finansie-

ringen med en ny efterlevandepensionsavgift.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Antalet änkepensioner från folkpensioneringen

sjönk till 16 500 år 1998 från 25 000 året innan.

Huvudsakligen kan nedgången förklaras med att

den inkomstprövning som infördes den 1 april

1997 även fick genomslag år 1998.

Också antalet personer med omställningspen-

sion minskade mellan åren 1997 och 1998, från

2 070 personer till 1 090 personer. Detta kan för-

klaras med att omställningspension fr.o.m. år

1997 utges för en period på 6 månader istället för

12 månader som gällde tidigare. Regeländringen

gav utslag på utgiftsutvecklingen även år 1998.

Förlängd omställningspension infördes den

1 januari 1990 och kan utbetalas upp till tolv år.

Antalet personer som omfattas av förmånen ökar

därför fortfarande. Antalet utbetalningar ökade

mellan åren 1997 och 1998 med 240 personer. År

1998 utbetalades förlängd omställningspension

till 3 190 personer.

Slutsatser

Riksförsäkringsverket beräknar i budgetunder-

laget utgifterna för anslaget efterlevandepension

för vuxna under budgetåret 1999 till

12 674 000 000 kronor. Den höga utgiftsnivån

förklaras med att ATP till efterlevandepensione-

ring fr.o.m. detta budgetår belastar anslaget. Ut-

gifterna som förs till anslaget från AP-fonden

redovisas i tabellen nedan. Regeringen delar ver-

kets bedömningar. Omräknat med aktuell an-

tagandebild och med hänsyn till höjningen av

pensionstillskottet beräknas utgifterna för bud-

getåret 1999 till 12 666 000 000 kronor.

Tabell 2.11 Överföring av utgifter till anslaget

Tusental kronor

Totala utgifter

Utgifter som

förts till an-

slaget (ATP)

Utgifter i form

av folkpension

1999

12 666

12 197

469

2000

12 988

12 534

454

2001

13 091

12 658

433

2002

13 318

12 902

416

Den successiva avvecklingen av änkepensione-

ringen beräknas medföra en faktisk minskning av

antalet utbetalda pensioner från tilläggspensione-

ringen under prognosperioden. Också utbetal-

ningarna från folkpensioneringen beräknas år-

ligen minska under de kommande åren. Detta

förklaras delvis med att nytillkomna yngre änkor

i regel har egen inkomst och därför inte blir be-

rättigade till folkpension. De änkor som saknar

egna inkomster är i regel äldre och övergår därför

successivt till att lyfta folkpensionen i form av

ålderspension.

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 12 988 000 000 kronor anvisas under

anslaget A2 Efterlevandepensioner till vuxna för

år 2000. För åren 2001 och 2002 beräknas an-

slaget till 13 091 000 000 kronor respektive

13 318 000 000 kronor.

A3 Bostadstillägg till pensionärer

Tabell 2.12 Anslagsutveckling A3 Bostadstillägg till pen-

sionärer

Tusental kronor

1998

Utfall

9 534 743

Anslags-

sparande

482 700

1999

Anslag

9 841 000

Utgifts-

prognos

9 940 000

2000

Förslag

9 682 000

2001

Beräknat

9 411 000

2002

Beräknat

9 279 000

Anslaget omfattar bostadstillägg och särskilt bo-

stadstillägg till ålderspensionärer, förtidspensio-

närer samt till personer med

efterlevandepension. Utgifterna för anslaget

uppgick år 1998 till 9 535 miljoner kronor.

Anslagsbeloppet uppgick för samma år till 9 654

miljoner kronor. Anslaget underskreds därmed

med 119 miljoner kronor, dvs. ungefär 1 procent

av anslaget. Det totala anslagssparandet för år

1998 uppgick till 483 miljoner kronor, vilket är 5

procent av anslaget. Anslaget för år 1999

beräknas överskridas med 99 miljoner kronor.

Detta är 1 procent av anslaget. Anledningarna till

överskridandet är dels att antalet BTP-tagare

beräknas bli fler jämfört med beräkningarna när

anslaget fastställdes, dels den i juni 1999

beslutade höjningen av ersättningsnivån för BTP.

År 1998 kunde BTP utges med maximalt 85

procent av bostadskostnaden mellan 100 kronor

och 4 000 kronor per månad. Bostadstillägget är

helt inkomstprövat och reduceras med 40 pro-

cent av årsinkomsten upp till ett ett halvt pris-

basbelopp och med 45 procent av inkomsten

däröver.

Det särskilda bostadstillägget betalas ut som

en utfyllnad om inkomsten efter det att bostads-

kostnaden är betald understiger nivån för vad

som kan anses som skäligt. År 1998 var denna

nivå 122 procent av prisbasbeloppet för en en-

samstående och 101 procent av prisbasbeloppet

för en gift pensionär. Beloppet för den skäliga

levnadsnivån har höjts i juni 1999 med 1,4 pro-

centenheter i samband med höjningen av

pensionstillskottet.

Anslaget bostadstillägg till pensionärer finan-

sieras via allmänna skattemedel. De utgifts-

styrande faktorerna för anslaget är främst pris-

basbeloppsutvecklingen, boendekostnadsutveck-

lingen och utvecklingen av medelpensionen i

ATP-systemet.

Resultatinformation/Resultatbedömning

Antalet BTP-tagare minskade med 14 400 perso-

ner från 502 800 personer år 1997 till 488 400

personer år 1998. Den största nedgången skedde

bland ålderspensionärer, men även antalet för-

tidspensionärer med BTP minskade något.

Denna utveckling förklaras av att pensionsin-

komsterna i regel är högre bland nyblivna pen-

sionärer än bland de som sedan tidigare lyfter

ålders- eller förtidspension. Antalet personer

med SBTP minskade med ca 3 000 personer

mellan åren 1997 och 1998, vilket var en effekt av

att ersättningsnivån i BTP höjdes från 83 till 85

procent.

Bostadstillägget var tidigare kommunalt men

är sedan den 1 januari 1995 statligt. Kommuner-

na kan dock t.o.m. år 2000 lämna komplette-

rande kommunalt bostadstillägg som helt finan-

sieras av resp. kommun. År 1998 utbetalades

sådant kommunalt bostadstillägg till ca 27 000

pensionärer.

Slutsatser

Riksförsäkringsverket beräknar i budgetunder-

laget utgifterna för anslaget bostadstillägg till

pensionärer under budgetåret 1999 till

9 907 300 000 kronor. Omräknat med aktuell

befolkningsprognos, bostadskostnadsindex och

med hänsyn tagen till höjningen av SBTP

den 1 juni 1999 beräknas utgifterna för budget-

året 1999 till 9 940 000 000 kronor.

Vad gäller prognosperioden i sin helhet är re-

geringens bedömning att antalet BTP-tagare suc-

cessivt kommer att minska. Detta gäller såväl

ålderspensionärer som förtidspensionärer och

änkor.

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 9 682 000 000 kronor anvisas under

anslaget A3 Bostadstillägg till pensionärer för år

2000. För åren 2001 och 2002 beräknas medels-

behovet till 9 411 000 000 kronor respektive

9 279 000 000 kronor.

A4 Delpension

Tabell 2.13 Anslagsutveckling A4 Delpension

Tusental kronor

1998

Utfall

0

Anslags-

sparande

0

1999

Anslag

204 009

Utgifts-

prognos

259 400

2000

Förslag

122 800

2001

Beräknat

84 900

2002

Beräknat

43 500

Anslaget omfattar delpension och är ett nytt an-

slag under detta utgiftsområde fr.o.m. år 1999.

Delpensionsavgiften har avskaffats fr.o.m. år

1999 och numera finansieras anslaget via allmän-

na skattemedel. Eftersom delpension ger pen-

sionsrätt i det reformerade ålderspensionssys-

temet skall anslaget belastas med statliga ålders-

pensionsavgifter. Delpensionssystemet kommer

successivt att avvecklas och nya delpensioner

kommer inte att beviljas efter år 2000.

Utgifterna för år 1999 beräknas överskrida an-

visade medel med 55 391 000 kronor eller ca 27

procent.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Delpensionsförsäkringen har haft till syfte att

möjliggöra en successiv övergång från förvärvs-

arbete till livet som pensionär. Den 1 juli 1994

ändrades reglerna inom delpensionsförsäkringen.

Detta innebar att omfattningen av den arbets-

tidsminskning som kompenserades genom del-

pension begränsades till tio timmar och att för-

säkringens kompensationsgrad sänktes från 65

procent till 55 procent. Antalet nybeviljade del-

pensioner har därefter minskat väsentligt till ca

850 per år från 16 000 personer åren 1993 1994.

Efter införandet av det reformerade ålderspen-

sionssystemet finns inte längre behov av en sär-

skild delpension. Ålderspensionssystemet i sig

ger i framtiden stort utrymme för uttag av par-

tiell ålderspension i kombination med fortsatt

förvärvsarbete såväl före som efter 65 års ålder.

Delpensionssystemet kommer därför att av-

vecklas.

Slutsatser

Riksförsäkringsverket beräknar i budgetunder-

laget utgifterna för delpension under budgetåret

1999 till 204 009 000 kronor. Utgiftsprognosen

har senare justerats till 259 400 000 kr. Skälet är

dels att utbetalda medel per person räknat i pris-

basbelopp är högre än tidigare beräknat, dels att

antalet personer som uppbär delpension är fler

än man tidigare räknat med. Överskridandet

föreslås finansieras med medel från A1 Ålders-

pension för år 1999.

Anslaget belastas med statlig ålderspensions-

avgift motsvarande 11 171 000 kronor år 2000,

7 724 000 kronor år 2001 och 3 956 000 kronor

år 2002. Den statliga ålderspensionsavgiften var

6,4 procent år 1999. Avgiften höjs år 2000 till

10,21 procent.

Anslaget kommer att avvecklas innebärande

att delpensioner inte kommer att nybeviljas efter

år 2000. Mot bakgrund av ovanstående föreslår

regeringen att 122 800 000 kronor skall anvisas

under anslaget A4 Delpensioner för år 2000. För

åren 2001 och 2002 beräknas anslaget till

84 900 000 kronor respektive 43 500 000 kronor.

Ekonomisk trygghet

för familjer och barn

12

Förslag till statsbudget för 2000

Ekonomisk trygghet för familjer och barn

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 7

2 Lagförslag 9

2.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1947:529) om allmänna

barnbidrag 9

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1986:378) om

förlängt barnbidrag 11

2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1962:381) om

allmän försäkring 12

3 Ekonomisk trygghet för familjer och barn 13

3.1 Omfattning 13

3.2 Utgiftsutveckling 13

3.3 Resultatbedömning 14

3.3.1 Tillståndet och utvecklingen inom området 14

3.3.2 De viktigaste statliga insatserna inom området 16

3.3.3 Effekterna av de statliga insatserna 17

3.3.4 Regeringens slutsatser 17

3.4 Åtgärder utanför utgiftsområdet 17

3.5 Anslag 18

A1 Allmänna barnbidrag 18

A2 Föräldraförsäkring 20

A3 Underhållsstöd 23

A4 Bidrag till kostnader för internationella adoptioner 25

A5 Barnpensioner 25

A6 Vårdbidrag för funktionshindrade barn 26

A7 Pensionsrätt för barnår 27

Tabellförteckning

Anslagsbelopp 7

3.1 Utgiftsutvecklingen 13

3.2 Utgiftsutvecklingen 18

3.3 Anslagsutvecklingen A1 Allmänna barnbidrag 18

3.4 Höjda barnbidrag och flerbarnstillägg år 2000 20

3.5 Anslagsutvecklingen A2 Föräldraförsäkring 20

3.6 Beräkning av statlig ålderspensionsavgift 21

3.7 Anslagets komponenter 21

3.8 Anslagsutvecklingen A3 Underhållsstöd 23

3.9 Antal barn med olika typer av underhållsstöd 24

3.10 Anslagsutvecklingen A4 Bidrag till kostnader för internationella adoptioner

 25

3.11 Anslagsutvecklingen A5 Barnpensioner 25

3.12 Anslagets komponenter 25

3.13 Anslagsutvecklingen A6 Vårdbidrag för funktionshindrade barn 26

3.14 Beräkning av statlig ålderspensionsavgift 26

3.15 Anslagsutvecklingen A7 Pensionsrätt för barnår 27

Diagramförteckning

3.1 Genomsnittlig disponibel inkomst för familjer med barn år 1998 14

3.2 De familjeekonomiska förmånernas andel (%) av den disponibla

 inkomsten för familjer med barn. Medelvärde år 1998 15

3.3 Ensamstående med barn, genomsnittlig disponibel inkomst

 1991 1998 justerad för försörjningsbörda, som andel av motsvarande

 inkomst för enstamstående utan barn 15

3.4 Gifta/samboende med barn, genomsnittlig disponibel inkomst 1991 1998,

 justerad för försörjningsbörda som andel av motsvarande inkomst för

 gifta/samboende utan barn 15

3.5 Antal födda barn och födelsetal åren 1970 1998 16

3.6 Förändring av den genomsnittliga disponibla inkomsten år 1998 för

 familjer med barn som resultat av höjda barnbidrag resp. höjd ersätt-

 ningsnivå i föräldraförsäkringen 17

3.7 Barnbidrag under åren 1980 2001 i löpande och fasta priser (1999-års nivå)

19

13 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

1. antar regeringens förslag till ändring i lagen

(1947:529) om allmänna barnbidrag,

2. antar regeringens förslag till ändring i lagen

(1986:378) om förlängt barnbidrag,

3. antar regeringens förslag till om ändring i

lagen (1962:381) om allmän försäkring,

4. för budgetåret 2000 anvisar anslagen under

utgiftsområde 12 Ekonomisk trygghet för

familjer och barn enligt följande upp-

ställning.

Anslagsbelopp

Tusental kronor

Anslag

Anslagstyp

A1

Allmänna barnbidrag

ramanslag

18 832 000

A2

Föräldraförsäkring

ramanslag

16 929 000

A3

Underhållsstöd

ramanslag

2 737 500

A4

Bidrag till kostnader för internationella adoptioner

ramanslag

24 000

A5

Barnpensioner

ramanslag

985 000

A6

Vårdbidrag för funktionshindrade barn

ramanslag

2 008 000

A7

Pensionsrätt för barnår

ramanslag

3 240 000

Summa

44 755 500

14 Lagförslag

Regeringen har följande förslag till lagtext.

14.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1947:529) om

allmänna barnbidrag

Härigenom föreskrivs att 1 och 2 a §§ lagen (1947:529) om allmänna barn-

bidrag skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 §

För barn, som är svensk med-

borgare och bosatt i riket, skall av

allmänna medel såsom bidrag till

barnets uppehälle och uppfostran

lämnas allmänt barnbidrag med 9 000

kronor om året i enlighet med vad

nedan närmare stadgas.

För barn, som är svensk med-

borgare och bosatt i riket, skall av

allmänna medel såsom bidrag till

barnets uppehälle och uppfostran

lämnas allmänt barnbidrag med

10 200 kronor om året i enlighet med

vad nedan närmare stadgas.

Allmänt barnbidrag skall också lämnas för här i riket bosatt barn, som inte

är svensk medborgare, om barnet eller någon av föräldrarna sedan minst sex

månader vistas i riket. Detta gäller dock inte för tid då dagersättning enligt

17 § lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. lämnas till barnet.

Ett barn som lämnar Sverige skall fortfarande anses vara bosatt här, om ut-

landsvistelsen är avsedd att vara längst sex månader. Medföljande barn till den

som av en statlig arbetsgivare sänds till ett annat land för arbete för

arbetsgiva-

rens räkning, skall under utsändningstiden anses bosatta i Sverige. Medföljan-

de barn till en person, som i annat fall är anställd i utlandet av svenska

kyrkan,

ett svenskt trossamfund, ett organ som är knutet till ett sådant samfund eller

en svensk ideell organisation som bedriver biståndsverksamhet, skall fort-

farande anses bosatta här, om utlandsvistelsen är avsedd att vara längst tre år.

2 a §

Flerbarnstillägg lämnas om någon uppbär allmänt barnbidrag för tre eller

flera barn. Vid tillämpning av denna paragraf beaktas inte barn som avses i 4 §

tredje stycket eller 7 §.

Flerbarnstillägg lämnas med

1. 2 400 kronor om året för det

tredje barnet,

2. 7 200 kronor om året för det

fjärde barnet,

3. 9 000 kronor om året för det

femte barnet och varje ytterligare

barn.

Flerbarnstillägg lämnas med

1. 2 724 kronor om året för det

tredje barnet,

2. 8 160 kronor om året för det

fjärde barnet,

3. 10 200 kronor om året för det

femte barnet och varje ytterligare

barn.

Vid beräkningen av flerbarnstillägget skall de barn för vilka någon uppbär

allmänt barnbidrag räknas samman med de barn för vilka någon annan uppbär

allmänt barnbidrag om dessa barnbidragsmottagare stadigvarande sammanbor

och är eller har varit gifta med varandra eller har eller har haft barn

gemensamt.

Den som önskar uppbära flerbarnstillägg med stöd av tredje stycket skall

anmäla detta till den allmänna försäkringskassan.

Om inte annat föreskrivs skall bestämmelserna om allmänt barnbidrag i

denna lag eller i andra lagar eller författningar tillämpas på flerbarnstillägg.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000.

14.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1986:378) om

förlängt barnbidrag

Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1986:378) om förlängt barnbidrag skall

ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 §

En elev i grundskolan har rätt till

förlängt barnbidrag av allmänna me-

del med 750 kronor i månaden från

och med kvartalet efter det under

vilket eleven fyllt 16 år. Detsamma

gäller elever som deltar i motsvaran-

de utbildning i sameskolan, en riks-

internatskola eller en sådan friståen-

de skola som avses i 9 kap. 1 eller 2 §

skollagen (1985:1100).

En elev i grundskolan har rätt till

förlängt barnbidrag av allmänna me-

del med 850 kronor i månaden från

och med kvartalet efter det under

vilket eleven fyllt 16 år. Detsamma

gäller elever som deltar i motsvaran-

de utbildning i sameskolan, en riks-

internatskola eller en sådan friståen-

de skola som avses i 9 kap. 1 eller 2 §

skollagen (1985:1100).

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000.

14.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän

försäkring

Härigenom föreskrivs att 4 kap. 6 § lagen (1962:381) om allmän

försäkring skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4 kap.

6 §

Hel föräldrapenning utgör lägst 60 kronor om dagen (garantinivå).

Föräldrapenning för de första 180 dagarna utges med belopp motsvarande

förälderns sjukpenning, beräknad enligt femte stycket, om föräldern under

minst 240 dagar i följd före barnets födelse eller den beräknade tidpunkten

härför har varit försäkrad för en sjukpenning över garantinivån och skulle ha

varit det om försäkringskassan känt till samtliga förhållanden.

Utöver vad som anges i andra stycket utges föräldrapenning för 180 dagar

med belopp motsvarande förälderns sjukpenning, beräknad enligt femte

stycket, och 90 dagar med belopp enligt garantinivån.

Vid flerbarnsbörd utges föräldra-

penning enligt 3 § andra stycket för

90 dagar med belopp motsvarande

förälderns sjukpenning, beräknad

enligt femte stycket, och 90 dagar

med belopp enligt garantinivån.

Vid flerbarnsbörd utges föräldra-

penning enligt 3 § andra stycket för

90 dagar med belopp motsvarande

förälderns sjukpenning, beräknad

enligt femte stycket, och 90 dagar

med belopp enligt garantinivån. För

varje barn utöver det andra utges dock

föräldrapenning för samtliga dagar en-

ligt 3 § andra stycket med belopp

motsvarande förälderns sjukpenning,

beräknad enligt femte stycket.

När föräldrapenning enligt andra-fjärde styckena skall utges med belopp

motsvarande förälderns sjukpenning, skall beräkningen ske enligt 3 kap. med

undantag av 5 § fjärde-sjunde styckena samt 10 a och 10 b §§.

Utan hinder av vad som föreskrivs i andra-fjärde styckena skall, om för-

älderns sjukpenninggrundande inkomst har sänkts enligt 3 kap. 5 § tredje

stycket 5, föräldrapenningen till dess barnet fyller två år beräknas lägst på

grundval av den sjukpenninggrundande inkomst som gällde innan sänkningen

skedde eller den högre inkomst som löneutvecklingen inom yrkesområdet

därefter föranleder, om föräldern avstår från förvärvsarbete för vård av barn.

Är kvinnan gravid på nytt innan barnet uppnått ett år och nio månaders ålder,

skall föräldrapenningen även fortsättningsvis beräknas på motsvarande sätt.

Detsamma gäller vid adoption av barn som sker inom två år och sex månader

efter det att det föregående barnet fötts eller adopterats.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000. I fråga om barn som är födda

eller, i fråga om adopterade barn, adopterade före ikraftträdandet tillämpas

lagen i sin äldre lydelse.

15 Ekonomisk trygghet för familjer och

barn

15.1 Omfattning

För att stärka barnfamiljernas ekonomi har sam-

hället byggt upp ett stödsystem som syftar till att

ge en ekonomisk trygghet under den period

deras försörjningsbörda är stor. Genom de olika

stödens utformning utjämnas resurser över livs-

cykeln och mellan familjer med och utan barn.

Det ekonomiska familjestödet är också utformat

så att det tillgodoser ett antal specifika stödbehov

hos bl.a. ensamföräldrar och hos föräldrar till

funktionshindrade barn.

Utgiftsområdet omfattar allmänna barnbidrag

inklusive flerbarnstillägg och förlängt barnbi-

drag, föräldraförsäkring inklusive havandeskaps-

penning, underhållsstöd, bidrag till kostnader för

internationella adoptioner, barnpension i form av

folkpension och allmän tilläggspension, vårdbi-

drag för funktionshindrade barn samt pensions-

rätt för barnår. Statens utgifter inom området

beräknas uppgå till 44,8 miljarder kronor år 2000.

Statens övriga ekonomiska stöd till barnfamil-

jerna är bostadsbidragen, som återfinns under

utgiftsområde 18 Samhällsplanering, bostadsför-

sörjning och byggande samt studiebidragen, som

återfinns under utgiftsområde 15 Studiestöd.

Utgifterna för bostadsbidrag och studiebidrag

under budgetåret 2000 beräknas till 5,7 miljarder

kronor respektive 2,4 miljarder kronor.

15.2 Utgiftsutveckling

Tabell 3.1 Utgiftsutvecklingen

Miljoner kronor (löpande priser)

Utfall

1998

Anslag

1999

Utgifts-

prognos

1999

Förslag

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

Beräknat

anslag

2002

35 910

39 896

40 893

44 756

47 915

48 243

Verksamhetsutfall och ekonomiskt utfall

Utgifterna för de flesta anslagen har minskat i

förhållande till de budgeterade beloppen år 1998,

främst beroende på de låga födelsetalen. Ut-

gifterna för underhållsstöd och vårdbidrag har

däremot överskridit bugeterande belopp, varför

det samlade utfallet för utgiftsområdet år 1998

överstiger anvisade medel med ca 100 miljoner

kronor. För år 1999 förväntas de prognostiserade

utgifterna för samtliga förmåner utom barn-

pensioner bli högre än vad som anvisats.

Förändringar år 1998

- Barnbidraget har höjts med 1 320 kronor

per barn och år.

- Flerbarnstillägg lämnas till fler familjer.

- Ersättningsnivån har höjts för föräldrapen-

ning, tillfällig föräldrapenning och havande-

skapspenning.

- Vissa regeländringar avseende rätten till

vårdbidrag och tillfällig föräldrapenning har

genomförts.

Mål

Att utjämna de ekonomiska villkoren mellan fa-

miljer med och utan barn samt över livscykeln.

Inom Socialdepartementet pågår arbete med

att vidareutveckla målen.

Prioriteringar för år 2000

Att fortsätta att analysera och om möjligt

förbättra barnfamiljernas ekonomiska situation.

15.3 Resultatbedömning

Mål för år 1998 var att:

- utjämna levnadsvillkoren mellan familjer

med och utan barn,

- stödja föräldrarnas möjligheter att kom-

binera förvärvsarbete med föräldraskap,

- särskilt ekonomiskt stöd lämnas till barn-

familjer i utsatta situationer.

15.3.1 Tillståndet och utvecklingen inom

området

Utgiftsområdet är i flera avseenden nära kopplat

till den samhällsekonomiska utvecklingen och

har därmed påverkats av den ekonomiska kris

som Sverige genomgått under 1990-talet. Många

barnfamiljer har upplevt ekonomiska försäm-

ringar till följd av arbetslöshet, minskade in-

komster och tidvis höga räntor. Allt fler har del-

tagit i utbildning eller arbetsmarknadspolitiska

åtgärder. I det följande illustreras den ekono-

miska situationen under perioden för olika typ-

hushåll. Familjetyperna betecknas E1, E2+,

G/S1, G/S2, och G/S3+. Dessa beteckningar

betyder ensamstående eller gifta/sammanboende

med 1, 2, 3 eller flera barn. I diagram 3.1 re-

dovisas den disponibla inkomsten för familjer

med bar år 1998. Med disponibel inkomst avses

summan av löner, kapitalinkomster, skatte-

pliktiga transfereringar minus skatter samt de

familjeekonomiska förmånerna inkl. bostads-

bidrag.

Diagram 3.1 Genomsnittlig disponibel inkomst för familjer

med barn år 1998

Tusental kronor

Det ekonomiska familjestödets andel av barnfa-

miljernas disponibla inkomst är betydande. Ju

fler barn som finns i familjen, desto större andel

av inkomsten utgörs av sådant stöd. Störst är

stödet till ensamstående med barn. Drygt en

femtedel av den disponibla inkomsten för en-

samstående med ett barn består av ekonomiskt

familjestöd. För ensamstående med två eller flera

barn utgör familjestödet drygt en tredjedel av

den disponibla inkomsten, eller i genomsnitt

72 000 kronor per år. Även för samboende hus-

håll med barn har stödet betydelse. För t.ex.

sammanboende med tre eller flera barn lämnas

ekonomiskt familjestöd med knappt en femtedel

av den disponibla inkomsten, eller i genomsnitt

54 000 kronor per år.

Trots att det ekonomiska familjestödet till

både ensamstående och sammanboende med

barn är relativt sett omfattande, lämnas även so-

cialbidrag till vissa av dessa hushåll.

Diagram 3.2 De familjeekonomiska förmånernas andel (%)

av den disponibla inkomsten för familjer med barn.

Medelvärde år 1998

Större delen av det ekonomiska familjestödet till

ensamstående med barn består av underhållsstöd

och bostadsbidrag. Dessa förmåner utgör till-

sammans 19 procent av den disponibla in-

komsten för ensamstående med ett barn. För en-

samstående med två eller flera barn utgör under-

hållsstöd och bostadsbidrag drygt 27 procent av

den disponibla inkomsten. För sammanboende

hushåll med barn däremot består större delen av

det ekonomiska familjestödet av barnbidrag och

föräldraförsäkring. Nästan 15 procent av den

disponibla inkomsten för dessa hushåll med tre

eller fler barn utgörs av sådana förmånsslag.

(Diagram 3.2).

Riksförsäkringsverket (RFV) redovisar i So-

cialförsäkringsboken 1999 att stödet till barn-

familjer är som mest betydelsefullt då föräldrarna

är i 25 40-årsåldern. Att socialförsäkringen i

genomsnitt svarar för en större del av kvinnors

inkomster i denna ålder beror bl.a. på att be-

tydligt fler kvinnor än män är ensamstående för-

äldrar och att socialförsäkringen har särskilt stor

betydelse för denna grupp. Nästan sex av sju

ensamföräldrar är kvinnor. Ytterligare en orsak

är att föräldraförsäkringen används mer bland

kvinnor än bland män också bland de föräldrar

som lever tillsammans.

Ett av målen för det ekonomiska familjestödet

är att utjämna levnadsvillkoren mellan familjer

med och utan barn. För att belysa hur detta mål

uppfyllts under perioden 1991 1998 jämförs i

diagram 3.3 och 3.4 den ekonomiska standarden,

mätt såsom disponibel inkomst justerad för för-

sörjningsbörda, för familjer med olika samman-

sättning och barnantal med motsvarande hushåll

utan barn.

Diagram 3.3 Ensamstående med barn, genomsnittlig

disponibel inkomst 1991 1998 justerad för

försörjningsbörda, som andel av motsvarande inkomst för

enstamstående utan barn

Diagram 3.4 Gifta/samboende med barn, genomsnittlig

disponibel inkomst 1991 1998, justerad för

försörjningsbörda som andel av motsvarande inkomst för

gifta/samboende utan barn

Under perioden 1991 1997 försämrades den

ekonomiska standarden för så gott som samtliga

hushåll med barn jämfört med motsvarande hus-

håll utan barn. År 1997 hade ensamstående med

ett barn en ekonomisk standard som var knappt

80 procent av motsvarande standard för ensam-

stående utan barn. Samma år var den ekonomiska

standarden för samboende med två barn drygt 60

procent av standarden för samboende hushåll

utan barn. För såväl ensamstående som sambo-

ende hushåll gäller att antalet barn avgör famil-

jens ekonomiska standard. Ju fler barn som finns

i familjen, desto sämre standard i förhållande till

motsvarande hushåll utan barn. Mellan åren 1997

och 1998 förbättrades den ekonomiska standar-

den något i förhållande till de barnlösa hushållen

för såväl ensamstående som samboende föräld-

rar.

Målet för föräldraförsäkringen är att stödja

föräldrarnas möjligheter att kombinera förvärvs-

arbete med föräldraskap. Genom föräldraförsäk-

ringen ges båda föräldrarna en reell möjlighet att

kombinera förvärvsarbete med familj. I princip

alla föräldrapenningdagar nyttjas av föräldrarna.

Ett av målen för det ekonomiska familjestödet

är att särskilt ekonomiskt stöd lämnas till barn-

familjer i utsatta situationer. Inom ramen för

underhållsstödet sker detta genom att föräldrar

skall ta sitt ekonomiska ansvar gentemot de barn

som de inte sammanlever med, samtidigt som

samhället garanterar dessa barn en rimligt

ekonomisk standard.

Systemet för underhållsstöd har endast varit i

kraft under tre år. Det tar alltid en viss tid innan

ett helt nytt system har stabiliserat sig, varför det

har ansetts vara för tidigt att redan nu göra en

mera genomgripande analys av måluppfyllelsen i

systemet.

Syftet att öka båda föräldrarnas ekonomiska

ansvar för sina barn kan dock redan nu till en del

sägas ha uppnåtts; 35 procent av vad som totalt

betalas ut i underhållsstöd återbetalas nu av de

bidragsskyldiga föräldrarna jämfört med 27 pro-

cent i det tidigare gällande bidragsförskotts-

systemet.

Diagram 3.5 Antal födda barn och födelsetal åren

1970 1998

Antalet födda barn har minskat kraftigt i förhål-

lande till åren under 1990-talets början. Födel-

setalen i Sverige har aldrig varit lägre än de är för

närvarande. År 1990 var det summerade födel-

setalet 2,14 barn per kvinna. Under år 1998 var

det summerade födelsetalet 1,51 barn per kvinna.

De sjunkande födelsetalen innebär på sikt ett

allvarligt problem för samhället. För att befolk-

ningen inte skall börja minska, krävs ett genom-

snittligt födelsetal per kvinna på 2,1 barn. Är fö-

delsetalen lägre än 2 kommer befolkningen att

minska, om man bortser från effekterna av in-

och utvandring. Dessutom leder detta till en

fortsatt stigande genomsnittsålder. En minsk-

ning av befolkningen, tillsammans med en oba-

lans mellan den del av befolkningen som är i för-

värvsaktiv ålder och den del av befolkningen som

inte är det, kan leda till att förutsättningarna för

tillväxten påverkas på ett negativt sätt.

Mot bakgrund av de starkt sjunkande födel-

setalen gav regeringen i augusti 1996 SCB i upp-

drag att närmare analysera utvecklingen av fö-

delsetalen. SCB:s analyser visar att nedgången

framför allt gäller det första och det tredje bar-

net. Det är i första hand de lågutbildade, de stu-

derande och de yngre kvinnorna som skjuter upp

sitt barnafödande. Analysen visar att de sjunkan-

de födelsetalen sannolikt har ett samband med

problemen på arbetsmarknaden. Trots att nivåer-

na inom det ekonomiska familjestödet åter har

höjts, finns det för närvarande inga tecken som

tyder på att trenden med ett minskande barna-

födande har brutits. Under år 1998 och under

det första halvåret 1999 har nedgången i barna-

födandet dock dämpats och planat ut på en låg

nivå. Skulle barnafödandet åter stiga, kommer

utgifterna för familjestödet att öka. På kort sikt

gäller det särskilt utgifterna för föräldraförsäk-

ringen.

RFV har i regleringsbrev för år 1997 fått re-

geringens uppdrag att analysera förslag och verk-

samhet utifrån både kvinnors och mäns utgångs-

punkter. Verket har i rapporten En socialför-

säkring för kvinnor och män en kartläggning ur

ett genderperspektiv (RFV redovisar 1998:1)

konstaterat att reglerna är lika för kvinnor och

män inom de allra flesta socialförsäkringsförmå-

nerna. Inom utgiftsområde 12 finns dock i några

fall särskilda regler för kvinnor, bl.a. allmänna

barnbidrag, underhållsstöd och havandeskaps-

penning. De enda särregler som finns för män är

de s.k. pappadagarna inom föräldraförsäkringen,

som kan tas ut i samband med ett barns födelse. I

rapporten redovisas också RFV:s handlingsplan

avseende genderfrågor för år 1998.

15.3.2 De viktigaste statliga insatserna

inom området

Från och med den 1 januari 1998 höjdes barn-

bidraget med 1 320 kronor per barn och år. Även

flerbarnstilläggen förbättrades. Numera lämnas

2 400 kronor per år för tredje barnet, 7 200 kro-

nor per år för fjärde barnet och 9 000 kronor per

år för det femte och därefter följande barn. Från

och med år 1998 fastställdes också förmånsnivån

i föräldraförsäkringen till 80 procent av den sjuk-

penningsgrundande inkomsten. Ändringen in-

nebär att ersättningsnivån höjts för föräldra-

pennning, tillfällig föräldrapenning och havande-

skapspenning. Vidare har vissa regeländringar

genomförts avseende rätten till vårdbidrag vid

sjukhusvistelse, merkostnadsersättning samt till-

fällig föräldrapenning vid övergångsboende.

15.3.3 Effekterna av de statliga insatserna

Diagram 3.6 Förändring av den genomsnittliga disponibla

inkomsten år 1998 för familjer med barn som resultat av

höjda barnbidrag resp. höjd ersättningsnivå i

föräldraförsäkringen

Kronor per år

Den höjning som genomfördes i januari 1998 av

barnbidrag och ersättningsnivån i föräldraförsäk-

ringen har förbättrat den ekonomiska situatio-

nen för barnfamiljerna. En ensamstående föräl-

der med ett barn har fått i genomsnitt cirka 1 200

kronor mer per år. Sammanboende föräldrar

med tre eller flera barn har fått en ökning med

upp till närmare 4 900 kronor per år. De sam-

manboende föräldrarna har fått del av de höjda

ersättningsnivåerna i föräldraförsäkringen i

större utsräckning än ensamstående. Detta för-

klaras sannolikt av att en majoritet av de ensam-

stående föräldrarna har äldre barn och därmed

nyttjar försäkringen i mindre utsträckning än

sammanboende föräldrar.

15.3.4 Regeringens slutsatser

Barnfamiljerna fick relativt stora försämringar av

sin ekonomiska standard mellan åren 1991 och

1997. Den nedåtgående trenden bröts år 1997.

Barnbidragshöjningen och den höjda ersätt-

ningsnivån i föräldraförsäkringen år 1998 för-

bättrade barnfamiljernas ekonomiska standard

något jämfört med hushåll utan barn. Trots detta

var den ekonomiska standarden för hushåll med

barn år 1998 fortfarande lägre än under år 1991.

Regeringen har tidigare aviserat avsikten att

ytterligare förbättra barnfamiljernas ekonomi

genom en höjning av barnbidrag och flerbarns-

tillägg i två steg under åren 2000 respektive 2001.

En förutsättning för dessa höjningar var att

statens finanser utvecklas i enlighet med vad som

prognostiserats. Det kan nu konstateras att för-

utsättningarna i dag är goda för en hög och

uthållig tillväxt i svensk ekonomi.

Regeringen föreslår därför i det följande att

det första steget av de aviserade höjningarna skall

genomföras.

Behov av omprövning

Regeringen avser att långsiktigt verka för att ta

bort fattigdomsfällor och minska marginal-

effekter. Arbete har ett värde i sig och ger själv-

känsla. De familjepolitiska stödsystemen bör

därför utformas så att utbildning och arbete lö-

nar sig bättre.

I 1999 års vårproposition aviserade regeringen

att den avser att utse en särskild utredare för att

bl.a. utreda utgiftsutvecklingen inom underhålls-

stödet. Utredningen skall se över de ekonomiska

familjesstöden. De marginaleffekter och fördel-

ningseffekter som följer av de ekonomiska

familjestöden, inklusive bostadsbidragen, skall

särskilt beaktas.

15.4 Åtgärder utanför utgiftsområdet

Statens övriga ekonomiska stöd till barnfamil-

jerna är dels bostadsbidragen, som återfinns

under utgiftsområde 18 Samhällsplanering, bo-

stadsförsörjning och byggande, dels studie-

bidragen som återfinns under utgiftsområde 15

Studiestöd. Fr.o.m. år 1998 har studiebidragen

för studerande i gymnasieskolan höjts med 110

kronor från 640 till 750 kronor per månad.

Motsvarande höjning av barnbidraget genom-

fördes samtidigt.

Tabell 3.2 Utgiftsutvecklingen

Miljoner kronor

Utfall

1998

Anslag

1999 1

Utgifts-

prognos

1999

Förslag

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

Beräknat

anslag

2002

A1 Allmänna barnbidrag

16 830

16 705

16 759

18 832

20 928

20 789

A2 Föräldraförsäkring

14 129

14 830

15 243

16 929

17 652

18 232

A3 Underhållsstöd

2 989

2 473

2 955

2 738

2 690

2 665

A4 Bidrag till kostnader för internationella

adoptioner

20

24

25

24

24

24

A5 Barnpension

286

967

954

985

1 015

1 056

A6 Vårdbidrag för funktionshindrade barn

1 656

1 789

1 849

2 008

2 137

2 205

A7 Pensionsrätt för barnår

3 108

3 108

3 240

3 469

3 272

Totalt för utgiftsområde 12

35 910

39 896

40 893

44 756

47 915

48 243

15.5 Anslag

A1 Allmänna barnbidrag

Tabell 3.3 Anslagsutvecklingen A1 Allmänna barnbidrag

Tusental kronor

1998

Utfall

16 829 601

Anslags-

sparande

418 494

1999

Anslag

16 705 000

Utgifts-

prognos

16 759 000

2000

Förslag

18 832 000

2001

Beräknat

20 928 000

2002

Beräknat

20 789 000

Anslaget disponeras för barnbidrag, flerbarns-

tillägg och förlängt barnbidrag. Bestämmelser

om barnbidrag och flerbarnstillägg finns i lagen

(1947:529) om allmänna barnbidrag. Bestämmel-

ser om förlängt barnbidrag finns i lagen

(1986:378) om förlängt barnbidrag.

Målet för de allmänna barnbidragen är att ut-

jämna de ekonomiska villkoren mellan familjer

med och utan barn samt över livscykeln, dvs.

samma mål som för utgiftsområdet i sin helhet.

Utgifterna för de allmänna barnbidragen är

främst beroende av bidragets storlek, antalet

födda barn och nettomigrationen. Antalet fa-

miljer med tre eller flera barn påverkar de totala

kostnaderna för flerbarnstillägg.

Under budgetåret 1998 uppgick utgifterna för

de allmänna barnbidragen till knappt 16 830

miljoner kronor. Det innebär att anslaget detta år

underskreds med cirka 190 miljoner kronor eller

1,1 procent. De lägre utgifterna för budgetåret

1998 beror främst på att antalet födda barn blev

färre än vad tidigare befolkningsprognoser indi-

kerat. För innevarande budgetår (1999) beräknas

utgifterna till cirka 16 759 miljoner kronor,

jämfört med anslaget på 16 705 miljoner kronor.

Regeringens övervägande

Resultatinformation

Allmänna barnbidrag lämnades under år 1998 till

drygt 1 miljon hushåll med sammanlagt

1 749 000 barn, vilket är en minskning med cirka

10 000 barn i förhållande till föregående år. Så-

som närmare redovisats på utgiftsområdesnivå

visar nu de senaste årens utveckling mot lägre

födelsetal tecken på att plana ut. Tendensen är

dock fortfarande sjunkande.

Antalet flerbarnstillägg har däremot ökat nå-

got. I mars 1998 lämnades sådant bidrag till drygt

200 000 familjer jämfört med 186 500 familjer

under samma månad år 1997. Ökningen är

främst en följd av att nya flerbarnstillägg åter

lämnas fr.o.m. den 1 januari 1998.

Antalet barn med förlängt barnbidrag varierar

mycket kraftigt över året och är som högst oför-

ändrat cirka 35 000 under årets andra kvartal.

Den 1 januari 1998 höjdes barnbidragen med

1 320 kronor till 9 000 kronor per barn och år.

Från samma tidpunkt lämnas flerbarnstillägg

med 2 400 kronor per år för det tredje barnet,

7 200 kronor per år för det fjärde barnet och

9 000 kronor per år för det femte och varje ytter-

ligare barn. Dessa förändringar har lett till att ut-

gifterna för de allmänna barnbidragen ökade med

totalt 2 400 miljoner kronor, eller 17 procent,

mellan åren 1997 och 1998. Kostnaderna för

flerbarnstillägg uppgick under år 1998 till 945

miljoner kronor, vilket innebär en ökning med

cirka 125 miljoner kronor jämfört med föregå-

ende år.

En jämförelse över perioden 1980 1999 visar

att barnbidraget, i fasta priser, var högst år 1991

då det motsvarade drygt 10 200 kronor per barn

och år i 1999 års nivå. Dagens barnbidragsnivå

kan i köpkraft jämföras med den som gällde år

1987.

Diagram 3.7 Barnbidrag under åren 1980 2001 i löpande

och fasta priser (1999-års nivå)

Regeringen har aviserat att barnbidraget och det

förlängda barnbidraget skall höjas med 100

kronor per barn och månad i två steg under åren

2000 och 2001. Dessa förstärkningar innebär att

bidragsnivån i 1999 års penningvärde enligt

nuvarande prognos därmed kommer att vara

högre än under något annat år de senaste två

decennierna. Förstärkningarna innebär också att

barnbidraget med god marginal överstiger de

sänkta nivåer som genomfördes under åren 1996

och 1997 som ett led i budgetsanerings-

programmet.

De totala administrationskostnaderna för de

allmänna barnbidragen har ökat något under år

1998 till 204 miljoner kronor. En orsak är åter-

införandet av flerbarnstilläggen. Försäkrings-

kassornas styckkostnad per beslut har däremot

minskat något. Barnbidragsärenden kostar i ge-

nomsnitt 15 kronor per utbetalning. Stödet är

således totalt sett en billig förmån att administ-

rera.

Slutsatser

Barnbidragen fyller väl målet att, utan att skapa

marginaleffekter, bidra till utjämningen av de

ekonomiska levnadsvillkoren mellan familjer

med respektive utan barn. Stödet omfördelar

också inkomster mellan hög- och låginkomst-

tagare, eftersom inkomstskatten är högre för de

med hög inkomst och barnbidrag betalas med

samma belopp till alla barn. Barnbidragssystemet

är vidare lätt att överblicka samt enkelt och bil-

ligt att administrera.

Bedömningen av anslagsbehovet utgår från

Statistiska centralbyråns (SCB) senaste befolk-

ningsprognos från mars 1999. Mot bakgrund av

ovanstående, och med hänsyn till följande förslag

till regeländringar, föreslår regeringen att

18 832 000 000 kronor anvisas för anslaget A1

Allmänna barnbidrag för år 2000. För åren 2001

och 2002 beräknas anslaget till 20 928 000 000

kronor respektive 20 789 000 000 kronor.

Förslag till regeländringar

Regeringens förslag: Barnbidraget och det

förlängda barnbidraget höjs med 100 kronor per

barn och månad från och med den 1 januari 2000.

Flerbarnstillägget höjs i motsvarande mån.

Skälen för regeringens förslag: Regeringen har i

budgetpropositionen för år 1999, och senare i

årets ekonomiska vårproposition, aviserat av-

sikten att ytterligare förbättra barnfamiljernas

ekonomiska situation genom en höjning av

barnbidrag och flerbarnstillägg i två steg under

åren 2000 respektive 2001. Som förutsättning för

dessa höjningar angavs att statens finanser ut-

vecklas i enlighet med vad som prognostiserats.

Det kan nu konstateras att förutsättningarna i

dag är goda för en hög och uthållig tillväxt i

svensk ekonomi. De offentliga finanserna visar

ett stigande överskott, inflation och inflations-

förväntningar är låga och räntan är låg. Syssel-

sättningsutvecklingen väntas vara fortsatt god

under de närmaste åren. Regeringen anser därför

att det nu är möjligt att genomföra det första

steget av de höjningar som aviserats.

Tabell 3.4 Höjda barnbidrag och flerbarnstillägg år 2000

Antal barn

per hushåll

Nuvarande system, kr/mån

Barnbidrag år 2000, kr/mån

Höjning, kr/mån

Barnbidrag

Flerbarns-

tillägg

Totalt

Barnbidrag

Flerbarns-

tillägg

Totalt

Barnbidrag

Flerbarns-

tillägg

Totalt

1

750

0

750

850

0

850

100

0

100

2

1 500

0

1 500

1 700

0

1 700

200

0

200

3

2 250

200

2 450

2 550

227

2 777

300

27

327

4

3 000

800

3 800

3 400

907

4 307

400

107

507

5

3 750

1 550

5 300

4 250

1 757

6 007

500

207

707

6

4 500

2 300

6 800

5 100

2 607

7 707

600

307

907

Regeringen föreslår att barnbidrag och för-

längt barnbidrag, som lämnas till barn i grund-

skolan och vissa andra skolor, höjs med 100

kronor till 850 kronor per barn och månad

fr.o.m. den 1 januari 2000. Motsvarande höjning

föreslås också under utgiftsområde 15 Studie-

stöd gälla för studiebidrag, som lämnas till

studerande i gymnasieskolan. För att särskilt

stödja familjer med flera barn föreslår regeringen

dessutom att flerbarnstillägget höjs i motsvaran-

de mån. Det innebär att flerbarnstillägg fr.o.m.

den 1 januari 2000 lämnas enligt nedanstående

sammanställning:

- 2 724 kronor per år (227 kronor per månad)

för det tredje barnet,

- 8 160 kronor per år (680 kronor per månad)

för det fjärde barnet,

- 10 200 kronor per år (850 kronor per må-

nad) för det femte och varje ytterligare

barn.

Jämfört med 1999 års förhållanden innebär re-

geringens förslag att det ekonomiska stödet från

den 1 januari 2000 sammantaget förstärkts med

327 kronor per månad för hushåll med tre barn,

med 507 kronor per månad för hushåll fyra barn

och med 707 kronor per månad hushåll med fem

barn. Därutöver lämnas till hushåll med fler än

fem barn 200 kronor mer per månad för varje

ytterligare barn, se nedanstående tabell.

Den utgiftsökning som följer av förslaget be-

räknas uppgå till cirka 2 175 miljoner kronor år

2000. Det innebär att det ekonomiska stödet till

barnfamiljer detta år, genom höjda allmänna

barnbidrag, förstärkts med sammanlagt cirka

4 600 miljoner kronor i löpande priser, eller

drygt 30 procent, sedan år 1997.

Regeringens förslag föranleder ändringar i

lagen (1947:529) om allmänna barnbidrag och i

lagen (1986:378) om förlängt barnbidrag.

Utvecklas statens finanser enligt nuvarande

prognoser avser regeringen att i nästa års bud-

getproposition återkomma med förslag om höjda

barnbidrag och flerbarnstillägg i ett andra steg

fr.o.m. år 2001. Genomförs höjningarna såsom

aviserats, ökar utgifterna för de allmänna barn-

bidragen med ytterligare cirka 2,2 miljarder kro-

nor. Medel för detta ändamål har beräknats

under anslaget A1 Allmänna barnbidrag.

A2 Föräldraförsäkring

Tabell 3.5 Anslagsutvecklingen A2 Föräldraförsäkring

Tusental kronor

1998

Utfall

14 128 584

Anslags-

sparande

701 200

1999

Anslag

14 829 979

Utgifts-

prognos

15 243 000

2000

Förslag

16 929 000

2001

Beräknat

17 652 000

2002

Beräknat

18 232 000

Målet för föräldraförsäkringen, dvs. föräldrapen-

ningen, den tillfälliga föräldrapenningen och ha-

vandeskapspenningen, är att stödja båda föräld-

rarnas möjlighet att kombinera föräldraskap med

förvärvsarbete.

Föräldraförsäkringen syftar till att göra det

möjligt för föräldrar att i samband med barns fö-

delse eller adoption vara hemma med föräldra-

penning samt med tillfällig föräldrapenning när

barnet är sjukt. Havandeskapspenningen ger i

vissa fall gravida kvinnor som inte kan fortsätta

att förvärvsarbeta möjlighet till ledighet och vila.

Den 1 januari 1998 höjdes ersättningsnivån

från 75 procent till 80 procent av den förmåns-

grundande inkomsten för samtliga förmåner

inom föräldraförsäkringen och havandeskaps-

penningen.

Utgifterna för föräldraförsäkringen uppgick år

1998 till 14 128 miljoner kronor, jämfört med

anslaget på 14 759 miljoner kronor. Avvikelsen

kan bl.a. härledas till födelsetalens utveckling.

Medelersättningen har ökat något jämfört med

år 1997, men ökningen begränsas av att skatte-

pliktiga förmåner och kostnadsersättningar inte

längre ingår i den förmånsgrundande inkomsten.

Av föräldraförsäkringen utbetalades 11 303 mil-

joner kronor eller 80 % till kvinnor och 2 825

miljoner kronor eller 20 % till män. Om barna-

födandet åter ökar skulle det innebära att utgif-

terna för föräldraförsäkringen ökar. Om det föds

10 000 fler barn än beräknat år 2000, innebär det

att utgifterna för föräldraförsäkringen detta år

ökar med cirka 412 miljoner kronor. En sådan

ökning av födelsetalen skulle för perioden åren

2000 t.o.m. 2002 innebära en summerad ökad

kostnad för föräldraförsäkringen med cirka 1 425

miljoner kronor.

Anslaget för föräldraförsäkring inklusive ha-

vandeskapspenning belastas från och med år

1999 med statliga ålderspensionsavgifter. An-

slaget belastas med statlig ålderspensionsavgift

motsvarande 1 539 miljoner kronor år 2000,

1 604 miljoner kronor år 2001 och 1 657 miljoner

kronor år 2002.

Tabell 3.6 Beräkning av statlig ålderspensionsavgift

Miljoner kronor

Totala utgifter

Utgifter föräld-

raförsäkring

Statlig ålders-

pensionsavgift

10,21%

2000

16 929

15 390

1 539

2001

17 652

16 048

1 604

2002

18 232

16 575

1 657

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Tabell 3.7 Anslagets komponenter

Miljoner kronor

Utgifter per kalenderår

1997

1998

19991

Föräldrapenning

10 389

10 951

11 092

Tillfällig föräldrapenning

2 640

2 892

2 984

Havandeskapspenning

253

285

292

Ålderspensionsavgift

875

Totalt

13 282

14 129

15 243

1 Prognos

Föräldrapenning utbetalades under år 1997 och

1998 för totalt 38 respektive 36 miljoner dagar.

För år 1999 beräknas antalet till cirka 36 miljoner

dagar. Medelersättningen per ersatt dag för år

1997 var 274 kronor. År 1998 steg medelersätt-

ningen per ersatt dag till 302 kronor. Den faktor

som främst påverkat utgiftsutvecklingen och

uttaget av föräldrapenning är antalet födda barn

under ett år. Födelsetalet har sjunkit från 124 000

barn per år vid 1990-talets början till cirka 87 500

beräknade antal födda barn för år 1999. Detta har

kraftigt minskat antalet ersatta dagar.

Vid gemensam vårdnad har föräldrarna rätt till

hälften var av föräldrapenningdagarna. En för-

älder kan överlåta sina dagar till den andra föräl-

dern förutom 30 dagar, den s.k. pappa- och

mammamånaden som infördes år 1995. Effek-

terna av denna kan inte redovisas fullt ut förrän

tidigast år 2003, eftersom föräldrapenningdagar

kan tas ut fram till dess barnet fyllt åtta år eller

avslutat första skolåret. Uppgifter från Riksför-

säkringsverket (RFV) visar dock att för barn

födda fr.o.m. den 1 januari 1995 kan en tydlig

ökning av andelen män som tagit ut föräldra-

penning noteras. Cirka 70 % av papporna till

barn födda fr.o.m. år 1995 har under barnets

första två år nyttjat föräldrapenningen. Motsva-

rande siffra för pappor till barn födda åren 1993

och 1994 var cirka 60 %. Dessa pappor nyttjade i

genomsnitt 50 % respektive 60 % föräldarpen-

ningdagar under barnets första två år. I samband

med regeländringen har fler pappor använt för-

äldrapenningen än tidigare. Dessa pappor har

dock nyttjat färre ersättningsdagar än pappor till

barn födda före regeländringen. Männens totala

andel av de utbetalade nettodagarna med för-

äldrapenning var 9,6 procent under år 1995, 10,6

procent under år 1996, 9,9 procent under år 1997

och 10,4 procent under år 1998. Av de 10,4 pro-

cent av föräldrapenningdagarna som männen tog

ut under år 1998, togs cirka 63 procent av

dagarna ut för barn upp till 18 månaders ålder.

Männen tar med andra ord ut ett stort antal av de

dagar de nyttjar tidigt i barnets liv.

Tillfällig föräldrapenning utbetalades för totalt

5 113 000 dagar år 1997 och 5 087 000 dagar år

1998. Antalet ersatta dagar år 1999 beräknas till

cirka 5 046 000. Uttaget av tillfällig föräldrapen-

ning har sjunkit årligen fr.o.m. år 1991. Detta

kan förklaras av de låga födelsetalen, den sänkta

kompensationsnivån, begränsningarna i möjlig-

heten att byta ut föräldrapenning mot tillfällig

föräldrapenning och slopade kontaktdagar. Även

den ökade arbetslösheten kan ha påverkat ut-

vecklingen. Av det totala antalet ersatta dagar

med tillfällig föräldrapenning för vård av barn

som togs ut under år 1998 utgjorde männens an-

del 32,3 procent. För barn födda år 1998 tog

cirka 73 procent av de nyblivna papporna i ge-

nomsnitt ut nio dagar av de tio dagar med tillfäl-

lig föräldrapenning som enbart utges till pappan i

samband med barnets födelse.

Havandeskapspenning utbetalades år 1997 för

cirka 750 000 dagar. Under år 1998 ersattes

771 000 dagar med havandeskapspenning. Under

år 1999 beräknas antalet dagar med havande-

skapspenning till cirka 761 000. Nyttjandet av

havandeskapspenning har minskat sedan år 1990,

vilket kan förklaras av de sjunkande födelsetalen.

I regleringsbrevet till Riksförsäkringsverket

(RFV) för år 1998 finns som verksamhetsmål

angivet att socialförsäkringens administration

skall bidra till att fler män tar ut fler föräldrapen-

ningdagar. Av RFV:s årsredovisning för år 1998

framgår att detta mål har uppnåtts. Fler män har

tagit ut fler föräldrapenningdagar år 1998 jämfört

med år 1997.

Ökningen kan bero på flera faktorer. Föräld-

rapenningens ersättningsnivå höjdes från 75 %

till 80 % av den förmånsgrundande inkomsten

den 1 januari 1998, vilket kan ha medfört att män

har valt att skjuta upp sitt uttag till år 1998. Den

1 januari 1995 infördes den s.k. pappa- och

mammamånaden, vilken innebär att 30 dagar för

vardera förälder av föräldrapenningen inte kan

överlåtas till den andra föräldern. Den s.k.

pappamånaden har påverkat männens uttags-

mönster. För barn födda fr.o.m. den 1 januari

1995 kan noteras en tydlig ökning av antalet

pappor som tagit ut föräldrapenning.

RFV menar även att det i flera fall går att på-

visa att försäkringskassornas satsningar på pap-

paområdet har givit ett bra resultat. De insatser

som RFV och försäkringskassorna har genom-

fört är av varierande omfattning. Nämnas kan

personlig rådgivning, informationsträffar i sam-

arbete med mödravårdscentraler, information

genom det s.k. pappapaketet, direktinformation

till nyblivna fäder, reklaminslag i teve, videoin-

spelningar som visats hos försäkringskassorna.

Några försäkringskassor har deltagit i samver-

kansprojekt med t.ex. landsting och kommuner.

Slutsatser

Föräldraförsäkringen uppfyller såväl målet att

bidra till att utjämna de ekonomiska levnadsvill-

koren mellan familjer med respektive utan barn

som målet att stödja båda föräldrarnas möjlighet

att kombinera föräldraskap med arbete. Genom

föräldraförsäkringen ges båda föräldrarna en reell

möjlighet att kombinera förvärvsarbete med fa-

milj. I princip alla föräldrapenningdagarna nyttjas

av föräldrarna, mycket få dagar fryser inne. Be-

träffande kvinnors förvärvsfrekvens kan noteras

att under år 1998 var det färre arbetslösa kvinnor

med barn under 7 år jämfört med år 1994.

Föräldrapenning som utbetalas i samband med

barns födelse utgör omkring 80 procent av kost-

naderna inom föräldraförsäkringen. Därmed har

förändringar av regler och kompensationsnivåer

för föräldrapenning samt utvecklingen av födel-

setalet en avgörande effekt på den sammanlagda

utgiften för hela försäkringen.

Regeringen avser att återkomma till riksdagen

med förslag om ändring av reglerna avseende

möjligheterna att överlåta tillfällig föräldrapen-

ning.

För närvarande bereds inom Regeringskansliet

ett förslag om nya beräkningsregler, Beräknings-

underlag för dagersättningar sjukpenning,

föräldrapenning m.m. (Ds 1999:19). I detta sam-

manhang kommer inkomna remissyttranden att

beaktas.

Fr.o.m. år 1999 belastas anslaget för föräld-

raförsäkring inklusive havandeskapspenning med

statliga ålderspensionsavgifter om 10,21 %. Den

statliga ålderspensionsavgiften var år 1999 6,4

procent. Avgiften höjs år 2000 till 10,21 procent.

För ytterligare information kring den statliga

ålderspensionsavgiften hänvisas till kapitel 8,

avsnitt 5, volym 1. Effekterna av dessa föränd-

ringar har beaktats avseende resursbehovet under

budgetåret 2000 enligt förslaget nedan.

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 16 929 000 000 kronor anvisas under

anslaget A2 Föräldraförsäkring för år 2000. För

åren 2001 och 2002 beräknas anslaget till

17 652 000 000 kronor respektive 18 232 000 000

kronor.

Förslag till regeländringar

Regeringens förslag: Vid flerbarnsfödsel utges för

varje barn utöver det andra barnet föräldrapen-

ning motsvarande förälderns sjukpenning för

samtliga tillkommande ersättningsdagar.

Skälen för regeringens förslag: Regeringen fö-

reslår att förmånsnivån avseende föräldrapenning

vid flerbarnsfödsel för varje barn utöver det

andra för de tillkommande 180 föräldrapen-

ningdagarna ersätts med belopp som motsvarar

förälderns sjukpenning. Förslaget har beretts i

samråd med Riksförsäkringsverket (RFV) och

Försäkringskasseförbundet (FKF).

Föräldrapenning ges till föräldrarna under

sammanlagt 450 dagar och kan betalas ut längst

till dess barnet fyller åtta år eller har avslutat sitt

första skolår. Vid flerbarnsbörd utges föräldra-

penning under ytterligare 180 dagar för varje

barn utöver det första. Av dessa 180 dagar ersätts

90 dagar med belopp som motsvarar förälderns

sjukpenning och 90 dagar med belopp enligt ga-

rantinivån, för närvarande 60 kronor per dag.

Föräldrar ges på detta sätt möjlighet att gemen-

samt och samtidigt vårda barnen och hjälpas åt

med det tillkommande arbete som en fler-

barnsfödsel innebär. Detta ger sammantaget

möjligheter till stor flexibilitet. Det finns anled-

ning att ytterligare stärka stödet vid flerbarns-

födsel. Genom att höja ersättningsnivån vid fler-

barnsfödsel för varje barn utöver det andra för de

90 dagar som idag ersätts enligt garantinivå till

att motsvara förälderns sjukpenning stärks stö-

det till föräldrarna. Detta bör i sin tur möjliggöra

för föräldrar att i större utsträckning kunna hjäl-

pas åt med det extra arbete som en flerbarnsföd-

sel innebär.

Utgiftsökningen för denna regeländring upp-

skattas till cirka 500 000 kr, vilken finansieras

inom utgiftsområdet.

Förslaget att ändra ersättningsnivån vid fler-

barnsfödsel för barn utöver det andra föranleder

ändringar i 4 kap. 6 § AFL.

A3 Underhållsstöd

Tabell 3.8 Anslagsutvecklingen A3 Underhållsstöd

Tusental kronor

1998

Utfall

2 989 187

Anslags-

sparande

-151 920

1999

Anslag

2 473 000

Utgifts-

prognos

2 955 000

2000

Förslag

2 737 500

2001

Beräknat

2 690 000

2002

Beräknat

2 665 000

Anslaget disponeras för underhållsstöd till barn

med särlevande föräldrar.

Mål för underhållsstödet är att systemet skall

bidra till att föräldrar skall ta sitt ekonomiska an-

svar gentemot de barn som de inte sammanlever

med, samtidigt som samhället garanterar dessa

barn en rimlig ekonomisk standard.

Utgiftsutvecklingen för underhållsstödet är

beroende dels av omvärldsfaktorer som staten

har små möjligheter att påverka, dels av regel-

systemet. Till den första kategorin hör de åter-

betalningsskyldigas inkomstutveckling, den åter-

betalningsskyldiges totala antal barn, födelsetalen

och antalet separationer. Styrande faktorer som

staten kan påverka är bl.a. underhållsstödets nivå,

storleken på de procentsatser som bestämmer

återbetalningsskyldigheten samt storleken på det

grundavdrag på inkomsten som får göras innan

återbetalningsskyldigheten beräknas.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

I maj 1999 lämnades underhållsstöd till 352 172

barn. Av dessa hade 12 248 utfyllnadsbidrag vid

växelvis boende och 29 393 hade endast utfyll-

nadsbidrag, eftersom den bidragsskyldige beta-

lade återbetalningsbeloppet direkt till boföräl-

dern. Nedanstående sammanställning visar ut-

vecklingen av antalet barn med olika typer av

underhållsstöd under de första två åren. Utfyll-

nadsbidrag vid växelvis boende utbetalades inte i

det tidigare bidragsförskottssystemet. Antalet

barn med utfyllnadsbidrag vid växelvis boende

har ökat kraftigt sedan det nya systemet trädde i

kraft. Antalet barn med underhållsstöd, där den

bidragsskyldige betalar sin andel direkt till

boföräldern och antalet barn som får fullt

underhållsstöd, är relativt konstant.

Tabell 3.9 Antal barn med olika typer av underhållsstöd

Maj 1997

Maj 1999

Fullt underhållsstöd

305 115

310 581

Utfyllnadsbidrag vid

växelvis boende

2 660

12 248

Utfyllnadsbidrag vid

direktbetalning

23 270

29 393

Totalt

331 045

352 172

I maj 1999 fanns det totalt 237 606 bidragsskyl-

diga föräldrar i underhållsstödssystemet. Av

dessa var 33 395 (14 %) kvinnor och 204 211

(86 %) män. Av de bidragsskyldiga hade 31 959

endast en skuld, dvs. inget löpande ärende. Av

samtliga bidragsskyldiga var 16 929 utlandsären-

den som styrs av delvis andra regler.

Vid samma tidpunkt fanns det 172 147 bi-

dragsskyldiga med ett fastställt återbetalnings-

belopp på mellan 0 och 1 173 kronor per barn.

För cirka 100 170 (58 %) avsåg återbetalnings-

skyldigheten ett barn och cirka 51 300 (30 %)

återbetalade underhållsstöd för två barn. Knappt

90 procent var alltså återbetalningsskyldiga för

ett eller två barn.

Av de 172 147 bidragsskyldiga som hade ett

fastställt återbetalningsbelopp var 23 747 kvinnor

(14 %). Antalet bidragsskyldiga män var 148 400

(86 %).

Utgifterna för utbetalda underhållsstöd upp-

gick år 1998 till cirka 4 580 miljoner kronor. De

återbetalningsskyldiga föräldrarna debiterades

återbetalningsbelopp på 1 960 miljoner kronor

vilket motsvarar 43 procent av det utbetalade

beloppet. Cirka 80 procent, 1 600 miljoner kro-

nor, av det debiterade beloppet återbetalades.

Det inbetalade beloppet uppgick till 35 procent

av utbetalat belopp. En jämförelse kan göras med

förhållandena år 1996, det sista året som bi-

dragsförskottssystemet var i kraft, då återbetal-

ningsandelen var 27 procent.

De nya reglerna för underhållsstöd började

gälla den 1 februari 1997. I regleringsbrevet för år

1997 uppdrog regeringen åt Riksförsäkringver-

ket (RFV) att utvärdera de nya reglerna om un-

derhållsstöd. RFV har vid sin redovisning av

uppdraget lämnat förslag till vissa regeländringar.

RFV pekade också på vissa problem. Det s.k.

grundavdraget i underhållsstödssystemet är

mycket lägre än såväl socialbidragsnorm som

normalbeloppet vid beräkning av förbehållsbe-

lopp vid löneutmätning. RFV ansåg att det vore

önskvärt att grundavdraget justerades upp så att

bidragsskyldiga med små inkomster skulle kunna

befrias från återbetalningsskyldighet utan att be-

höva ansöka om anstånd med en ökad skuld-

börda som följd. RFV ansåg också att reglerna

om fördelning av utfyllnadsbidrag vid växelvis

boende i många fall skapar konflikter mellan

föräldrarna.

Riksdagen har efter regeringens proposition

Beräkning av underhållsskyldighet för under-

hållsstöd till barn med särlevande föräldrar m.m.

(prop. 1998/99:78, bet. 1998/1999:SfU9,

rskr.1998/1999:235) beslutat att grundavdraget

fr.o.m. år 2000 skall höjas från nuvarande 24 000

kronor till 72 000 kronor, samtidigt som de pro-

centsatser som bestämmer återbetalningsskyl-

digheten höjs. Vidare beslutades att hänsyn skall

tas till realisationsförluster och avdrag enligt la-

gen (1993:1469) om uppskovsavdrag vid byte av

bostad vid beräkningen av det inkomstunderlag

som används för bestämmande av återbetal-

ningsskyldighet. Förslagen, som skall tillämpas i

fråga om återbetalningsskyldighet för tid efter

den 31 januari 2000, uppskattas leda till en bespa-

ring på cirka 160 miljoner kronor per år samt en

förbättrad fördelningspolitisk profil. Samtliga

återbetalningsskyldiga som i dag finns i systemet

kommer att omfattas av de nya reglerna. Cirka

80 procent får oförändrad eller minskad åter-

betalningsskyldighet.

I 1999 års vårproposition angav regeringen att

den avsåg att föreslå ändrade regler för under-

hållsstöd vid växelvis boende. En departe-

mentspromemoria Underhållsstöd vid växelvis

boende (Ds 1999:30) med förslag till nya regler

för fördelning av utfyllnadsbidrag mellan föräld-

rarna har därefter utarbetats inom Socialdepar-

tementet. Även ett förslag om att helt slopa bi-

draget har lagts fram i promemorian. Prome-

morian har remissbehandlats och bereds för när-

varande inom regeringskansliet. Regeringen

avser att lägga fram ett förslag till riksdagen om

ändrade regler för utfyllnadsbidrag vid växelvis

boende under våren 2000. Förslaget beräknas

kunna träda i kraft den 1 juli 2000 och tillämpas

första gången i fråga om underhållsstöd som

avser tid efter den 30 september 2000. Förslaget

kommer att innebära en besparing på anslaget A3

Underhållsstöd med 12,5 miljoner kronor år

2000 och med 50 miljoner kronor per år därefter.

Slutsatser

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 2 737 500 000 kronor anvisas för an-

slaget A3 Underhållsstöd för år 2000. För åren

2001 och 2002 beräknas anslaget till

2 690 000 000 kronor respektive 2 665 000 000

kronor.

A4 Bidrag till kostnader för

internationella adoptioner

Tabell 3.10 Anslagsutvecklingen A4 Bidrag till kostnader

för internationella adoptioner

Tusental kronor

1998

Utfall

19 976

Anslags-

sparande

1 200

1999

Anslag

24 000

Utgifts-

prognos

25 200

2000

Förslag

24 000

2001

Beräknat

24 000

2002

Beräknat

24 000

Anslaget disponeras för bidrag till kostnader för

internationella adoptioner enligt lagen

(1988:1463) om bidrag vid adoption av utländska

barn. Bidrag lämnas med 24 000 kr per barn. Syf-

tet med bidraget är att underlätta för människor

med begränsade ekonomiska resurser att adop-

tera barn från utlandet.

Bidraget administreras av Riksförsäkrings-

verket (RFV) och de allmänna försäkringskas-

sorna. Statens nämnd för internationella adop-

tionsfrågor (NIA) beräknar att cirka 950 adop-

tivbarn skall komma till Sverige år 2000.

Regeringens överväganden

Resultatbedömning och slutsatser

Antalet barn som adopteras till Sverige har år-

ligen legat på ungefär 800 1000 barn de senaste

åren, med en svagt nedåtgående tendens. För år

2000 görs bedömningen att cirka 1000 adoptiv-

barn skall komma till Sverige.

Mot bakgrund av ovanstående föreslår rege-

ringen att 24 000 000 kronor anvisas för år 2000

under anslaget A 4. Bidrag till internationella

adoptioner. För åren 2001 och 2002 beräknas

anslaget till vardera 24 000 000 kronor.

A5 Barnpensioner

Tabell 3.11 Anslagsutvecklingen A5 Barnpensioner

Tusental kronor

1998

Utfall

285 868

Anslags-

sparande

14 550

1999

Anslag

967 000

Utgifts-

prognos

954 000

2000

Förslag

985 000

2001

Beräknat

1 015 000

2002

Beräknat

1 056 000

Från anslaget bekostas barnpension i form av

folkpension och allmän tilläggspension. Från och

med budgetåret 1999 redovisas barnpension i

form av allmän tilläggspension under anslag A5.

Målet för barnpensioner är att garantera barn

vars ena eller båda föräldrar avlidit en rimlig eko-

nomisk standard.

Barnpension ges till barn under 18 år vars far

eller mor eller båda föräldrar har avlidit. För barn

som går i grundskola, gymnasium eller liknande

kan barnpensionen förlängas, längst t.o.m. juni

månad det år barnet fyller 20 år.

Utgiftsutvecklingen är stabil och styrs främst

av utvecklingen av medelpoängen inom ATP,

prisbasbeloppsutvecklingen och utvecklingen av

antalet barn med barnpension.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Tabell 3.12 Anslagets komponenter

Tusental kronor

Barnpension i

form av:

folkpension

allmän till-

läggspension

2000

Förslag

300 000

685 000

2001

Beräknat

306 000

709 000

2002

Beräknat

315 000

741 000

Under år 2000 beräknas ungefär 30 500 barnpen-

sioner i form av folkpension och 29 900 barn-

pensioner i form av allmän tilläggspension beta-

las ut. Antalet barnpensioner har tidigare sjunkit

under ett flertal år. I mitten av 1990-talet avstan-

nade denna minskning. Fram till sekelskiftet an-

tas antalet utbetalda barnpensioner öka med

cirka två procent till ungefär 31 100 respektive

30 400 barnpensioner år 2002.

Riksförsäkringsverket (RFV) beräknar me-

delsbehovet för anslaget barnpensioner under

budgetåret 2000 till 985 000 000 kronor.

Slutsatser

Barnpensioner fyller väl målet att garantera barn

vars ena eller båda föräldrar avlidit en rimlig eko-

nomisk standard.

Regeringen delar RFV:s bedömning av me-

delsbehovet. Regeringen föreslår att 985 000 000

kronor anvisas under anslaget A5 Barnpensioner

för år 2000. För åren 2001 och 2002 beräknas an-

slaget till 1 015 000 000 respektive 1 056 000 000

kronor.

A6 Vårdbidrag för funktionshindrade

barn

Tabell 3.13 Anslagsutvecklingen A6 Vårdbidrag för funk-

tionshindrade barn

Tusental kronor

1998

Utfall

1 656 367

Anslags-

sparande

 52 661

1999

Anslag

1 789 066

Utgifts-

prognos

1 848 600

2000

Förslag

2 008 000

2001

Beräknat

2 137 400

2002

Beräknat

2 204 500

Målet för vårdbidrag för funktionshindrade barn

är att ge föräldrar möjlighet att i hemmet ta hand

om funktionshindrat barn med behov av särskild

tillsyn och vård.

Från anslaget bekostas vårdbidrag till förälder

med hemmavarande barn under 16 år, som är i

behov av särskild tillsyn eller vård. Vid bedöm-

ning av rätt till vårdbidrag beaktas även mer-

kostnader på grund av barnets sjukdom eller

funktionshinder. För barn som vistas på institu-

tion eller enskilt hem genom samhällets försorg

kan, för den tid barnet vistas hemma, under vissa

förutsättningar utbetalas ferievårdbidrag. Vård-

bidrag utbetalas som hel, tre fjärdedels, halv eller

en fjärdedels förmån. Vårdbidraget relateras till

prisbasbeloppet. Hel förmån utgör 250 procent

av prisbasbeloppet. Helt vårdbidrag uppgår

under år 1999 till 91 500 kronor. Vårdbidraget är

skattepliktigt och pensionsgrundande.

Viss del av vårdbidraget kan fastställas som

skattefri ersättning för merkostnader. Ersättning

för merkostnader som motsvarar minst 18 pro-

cent av basbeloppet kan betalas ut utöver det an-

nars gällande maximibeloppet för helt vårdbidrag

om vård- och tillsynsbehovet för ett barn är så

stort att det räcker för att grunda rätt till helt

vårdbidrag. Den del av vårdbidraget som motsva-

rar merkostnader är skattefri och ej pensions-

grundande.

Från och med 1 januari 1998 kan vårdbidrag

beviljas i de fall det enbart är fråga om merkost-

nader. Denna regeländring medför att bidrags-

nivån bättre anpassas till stödbehovet och där-

med till de faktiska kostnaderna. Vårdbidrag kan

även från denna tidpunkt i vissa fall ges vid

längre sjukhusvistelse.

Anslaget för vårdbidrag, utom den del som av-

ser merkostnadsersättning, belastas från och med

år 1999 med statliga ålderspensionsavgifter. Den

statliga ålderspensionsavgiften var år 1999 6,4

procent. Avgiften höjs år 2000 till 10,21 procent.

För ytterligare information kring den statliga

ålderspensionsavgiften hänvisas till kapitel 8,

avsnitt 5, volym 1. Anslaget belastas med statlig

ålderspensionsavgift motsvarande 172 miljoner

kronor år 2000, 189 miljoner kronor år 2001 och

195 miljoner kronor år 2002. Cirka 6, 3 % av

vårdbidragskostnaden utgörs av merkostnads-

ersättning.

Tabell 3.14 Beräkning av statlig ålderspensionsavgift

Miljoner kronor

Vårdbidrag

Ålderspensions-

grundande för-

mån

Statlig ålders-

pensionsavgift

2000

1 836

1 720

172

2001

1 949

1 884

189

2002

2 010

1 943

195

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Utgifterna för vårdbidrag uppgick budgetåret

1998 till 1 656 miljoner kronor, varav 104 miljo-

ner kronor bestod av merkostnadsersättningar.

Antalet vårdbidrag i december 1998 var 26 400.

Riksförsäkringsverket (RFV) har i rapporten

En socialförsäkring för kvinnor och män en

kartläggning ur ett genderperspektiv (RFV redo-

visar 1998:1) redovisat en handlingsplan för år

1998. RFV skall redovisa könsuppdelad statistik

och analyser ur både kvinnors och mäns perspek-

tiv i sina publikationer. RFV prioriterar att göra

fördjupade studier med detta perspektiv inom

handikappområdet. Sådana fördjupade studier

har utförts enligt ett uppdrag i regleringsbrevet

för år 1998, att analysera och bedöma orsakerna

till att antalet ersättningar och bidrag har ökat i

förmånerna handikappersättning och vårdbidrag.

RFV har i rapporten Utvecklingen av handi-

kappersättning och vårdbidrag under nittiotalet

redovisat analys och bedömning av orsakerna till

att antalet handikappersättningar och vårdbidrag

för funktionshindrade barn successivt ökat, trots

införandet av statlig assistansersättning. När

båda föräldrarna förvärvsarbetar behöver de hjälp

med omvårdnaden av sina barn. Detta gäller även

föräldrar med funktionshindrade barn, vilket

medför ett större nyttjande och kombination av

olika rättigheter som assistansersättning och

vårdbidrag. Under nittiotalets första år skedde en

kraftig ökning av antalet barn för vilka

vårdbidrag beviljades. En del av ökningen

förklaras av befolkningsökningen under denna

tid, men den största ökningen av vårdbidrag

härrör från att fler blivit berättigade till vård-

bidrag genom det ökade antalet pojkar med

psykiska störningar, särskilt diagnoserna autism

och DAMP.

RFV har inte funnit något som tyder på att

vårdbidrag nyttjas på ett icke avsett sätt. RFV an-

ser att uppmärksamhet kring genomförda re-

former givit fler möjlighet att kunna ta tillvara

sin rätt till ersättning.

De totala administrationskostnaderna för

vårdbidragen har ökat år 1998 till 117 miljoner

kronor. RFV anger som orsak att fler ärenden

har behandlats med större utredningsinsatser

samt att kvalitetssäkringsarbete utförts. Ett vård-

bidragsärende kostar i genomsnitt 376 kronor

per utbetalning. Handläggningstiden för 75 pro-

cent av vårdbidragsärendena var knappt sex må-

nader år 1998.

Slutsatser

Vårdbidrag för funktionshindrade barn fyller väl

målet att ge föräldrar möjlighet att i hemmet ta

hand om funktionshindrat barn med behov av

särskild tillsyn och vård.

För närvarande tenderar antalet vårdbidrag att

öka. Ökningen kan troligen förklaras med att re-

gelverket utvecklats, att kännedomen om förmå-

nen hos föräldrarna har ökat samt att det finns

fler barn som är berättigade till förmånen, bl.a.

som ett resultat av den s.k. avinstitutionalise-

ringen och det ökade antalet barn med diagnosen

DAMP.

Anslagsbehovet för budgetåret 2000 utgår från

det fastställda prisbasbeloppet 36 600 kronor.

Beräkningen har grundats på utbetalning av i ge-

nomsnitt cirka 17 000 hela vårdbidrag år 2000.

Till detta skall läggas en uppräkning på grund av

retroaktiva utbetalningar och ferievårdbidrag

samt statlig ålderspensionsavgift. Regeringen

föreslår därmed att 2 008 000 000 kronor anvisas

anslaget A6 Vårdbidrag för funktionshindrade

barn för år 2000. För åren 2001 och 2002

beräknas anslaget till 2 137 400 000 respektive

2 204 500 000 kronor.

A7 Pensionsrätt för barnår

Tabell 3.15 Anslagsutvecklingen A7 Pensionsrätt för barnår

Tusental kronor

1998

Utfall

Anslags-

sparande

1999

Anslag

3 108 000

Utgifts-

prognos

3 108 000

2000

Förslag

3 240 000

2001

Beräknat

3 469 000

2002

Beräknat

3 272 000

Anslaget är nytt och har tillkommit med anled-

ning av det reformerade ålderspensionssystemet

(prop. 1997/98:151, bet. 1997/98:SfU 13 och 14,

rskr. 1997/98:315 och 320).

Det nya pensionssystemet är ett livsinkomst-

baserat ålderspensionssystem. I ett sådant system

finns behov av särskild kompensation för från-

varo från arbetsmarknaden som inte rimligen bör

slå igenom som minskad pensionsrätt. Ett sådant

exempel är föräldrar med små barn som ofta av-

står helt eller delvis från att förvärvsarbeta. Även

om föräldrapenningförmånen är pensionsgrun-

dande inkomst i det reformerade pensionssyste-

met, kommer i ett livsinkomstbaserat ålderspen-

sionssystem varje inkomstbortfall att påverka

pensionsutfallet.

Pensionsgrundande belopp för barnår skall

kunna tillgodoräknas fr.o.m. det år barnet föds

och t.o.m. det år då barnet fyller tre år eller, om

barnet är fött under någon av månaderna juli

december, fr.o.m. det år då barnet uppnår ett års

ålder t.o.m. det år då barnet fyller fyra år.

Föräldrar med små barn skall därför ges pen-

sionsrätt för barnår genom att tillgodoräknas

pensionsrätt i form av pensionsgrundande be-

lopp för barnår.

Pensionsgrundande belopp för barnår tillgo-

doräknas med automatik och kräver inte någon

ansökan från föräldern. Föräldrarna kan dock

själva välja vem av dem som skall tillgodoräknas

pensionsgrundande belopp för barnår. För de fall

där föräldrarna inte gör ett aktivt val kommer

den förälder med det lägsta pensionsunderlaget

för aktuellt år att tillgodoräknas det pensions-

grundande beloppet. En person med flera barn

skall inte för samma tid kunna tillgodoräkna sig

pensionsrätt för barnår dubbelt eller flerfaldigt.

För föräldrar med mer än ett gemensamt barn i

"rätt" ålder kan endast en av föräldrarna tillgodo-

räknas pensionsgrundande belopp för ett och

samma barnår.

För den förälder som tillgodoräknas pen-

sionsgrundande belopp för barnår skall en fiktiv

inkomst beräknas för denna tid. Sådan fiktiv in-

komst kan beräknas på tre sätt. Det alternativ

som ger det förmånligaste utfallet för ett givet år

används.

- Utfyllnad till förälderns pensionsgrundande

inkomst året före barnet födelse,

- utfyllnad till 75 procent av den genom-

snittliga pensionsgrundande inkomsten för

alla försäkrade under 65 år,

- ett för alla försäkrade enhetligt belopp.

Utfyllnad kan ske upp till en viss pensionsgrun-

dande inkomst. Endast inkomster upp till intjä-

nandetaket beaktas vid jämförelserna.

En statlig ålderspensionsavgift om 18,5 pro-

cent skall beräknas på det pensionsgrundande

beloppet. Det är denna avgift som skall belasta

anslaget.

Regeringens överväganden

Slutsatser

För pensionsgrundande belopp skall, i likhet

med pensionsgrundande inkomster, en statlig

ålderspensionsavgift om 18,5 procent betalas.

Denna utgör den enskildes pensionsrätt. Ål-

derspensionsavgiften betalas inte av den enskilde

utan av staten och kallas för statlig ålderspen-

sionsavgift.

Den statliga ålderspensionsavgiftens storlek

och pensionsrätten för barnår varierar med för-

ändringar i bland annat arbetsmarknad, utveck-

ling av födelsetalen och basbeloppet.

Avgiftsunderlaget, på vilket en statlig ålders-

pensionsavgift ska betalas, beräknas för år 2000

till 16 415 miljoner kronor. För åren 2001 och

2002 beräknas avgiftsunderlaget till 16 485

respektive 16 916 miljoner kronor.

Regeringen föreslår att 3 240 000 000 kronor

anvisas under anslaget A7 Pensionsrätt för

barnår år 2000. För åren 2001 och 2002 beräknas

medelsbehovet till 3 469 000 000 respektive

3 272 000 000 kronor.

Ålderspensions-

systemet vid sidan av

statsbudgeten

Förslag till statsbudget för 2000

Ålderspensionssystemet vid sidan av statsbudgeten

Innehållsförteckning

1 Ålderspensionssystemet vid sidan av statsbudgeten 7

1.1 Omfattning 7

1.2 Utgiftsutveckling 7

Tabellförteckning

1.1 Utgiftsutvecklingen för förmåner vid sidan av statsbudgeten 7

1.2 Utgiftsutvecklingen för ålderspension som belastar AP-fonden 8

1.3 AP-fondens utgifter för ålderspension samt medelbelopp.

 Med fördelning efter kön. År 1999 8

Diagramförteckning

1.1 Medelersättningen från ATP för ålderspensionärer 7

16 Ålderspensionssystemet vid sidan av

statsbudgeten

16.1 Omfattning

Vid sidan av statsbudgeten redovisas fr.o.m. bud-

getåret 1999 endast ålderspension i form av all-

män tilläggspension (ATP) och ålderspension i

form av folkpension till pensionärer som även

uppbär ATP. Arbetsskadeförsäkringen och del-

pensionen som t.o.m. år 1998 redovisats vid

sidan av statsbudgeten ingår fr.o.m. år 1999 som

anslag under utgiftsområdena 10 Ekonomisk

trygghet vid sjukdom och handikapp respektive

11 Ekonomisk trygghet vid ålderdom.

16.2 Utgiftsutveckling

Tabell 1.1 Utgiftsutvecklingen för förmåner vid sidan av

statsbudgeten

Miljoner kronor (löpande priser)

Utfall

1998

Anslag

1999

Utgifts-

prognos

1999

Förslag

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

Beräknat

anslag

2002

124 862

135 849

135 860

140 034

144 805

151 390

Allmän tilläggspension utges i form av ålders-

pension, förtidspension, efterlevandepension till

vuxna och barnpension. Utgifterna för ATP

styrs av antalet pensionärer och deras medelbe-

lopp för ATP och utvecklingen av pris-

basbeloppet. Den för närvarande största utgifts-

höjande faktorn är det stigande medelbeloppet

på grund av ATP-systemets successiva mognad,

dvs. äldre pensionärer med låg ATP ersätts av

nytillkommande pensionärer med avsevärt högre

ATP. De senare har erhållit fler ATP-år men

även erhållit högre medelpoäng genom

reallönehöjningar under ett flertal år. Av

diagrammet nedan framgår att

medelersättningen från ATP årligen ökar med ca

0,03 prisbasbelopp eller med ca 2 procent.

Diagram 1.1 Medelersättningen från ATP för

ålderspensionärer

Prisbasbeloppet

Fr.o.m. år 1999 har utgifterna för ATP i form av

förtidspension, efterlevandepension till vuxna

och barnpension förts över till statsbudgeten.

Samtidigt har utgifterna för folkpension till

ålderspensionärer som också uppbär tilläggspen-

sion förts över från statsbudgeten till fonden.

Överföringarna är ett led i införandet av det

reformerade ålderspensionssystemet.

Tabell 1.2 Utgiftsutvecklingen för ålderspension som belastar AP-fonden

Miljoner kronor (löpande priser)

ATP

Folkpension

Summa

1999

93 289

41 757

135 046

2000

96 644

42 575

139 219

2001

100 464

43 527

143 991

2002

105 602

44 975

150 576

Exklusive administration

Män har genomsnitt högre tilläggspension än kvinnor. Av tabellen nedan framgår

att genomsnittlig

tilläggspension är 93 300 kronor vad gäller män och 45 900 kronor vad gäller

kvinnor.

Tabell 1.3 AP-fondens utgifter för ålderspension samt medelbelopp. Med

fördelning efter kön. År 1999

ATP-utgifter I miljoner kronor

Medelbelopp I kronor

Kvinnor

Män

Kvinnor

Män

31 500

61 800

45 900

93 293

Ålderspensioner som betalas från AP-fonden finansieras med avgifter. Avgiften

till AP-fonden har

under år 1999 delats upp mellan försäkrade och arbetsgivare på så sätt att den

förvärvsarbetande

betalar en allmän pensionsavgift om 6,95 procent och arbetsgivaren betalar en

ålderspensionsavgift om

6,40 procent. Dessutom betalas en statlig ålderspensionsavgift på

pensionsgrundande transfereringar

och pensionsgrundande belopp.

I juni 1999 kom de fem partierna bakom pensionsöverenskommelsen överens om de

återstående

frågorna i reformeringen av ålderspensionssystemet. Avgiftsväxlingen var en av

dessa. I enlighet med

överenskommelsen föreslår regeringen i denna proposition (avsnitt 8.4, volym 1)

att den allmänna

pensionsavgiften höjs till 7 procent samt att ålderspensionsavgiften och den

statliga

ålderspensionsavgiften höjs till 10,21 procent. Detta ger utrymme för en

sänkning av

arbetsgivaravgifterna. I avsnitt 8.4, volym 1 i denna proposition föreslås

således att det sammantagna

uttaget av socialavgifter och allmän löneavgift sänks med 0,14 procentenheter.

Taket för pensionsgrundande inkomst är 7,5 förhöjda prisbasbelopp. Av denna

inkomst utgör

pensionsrätten 18,5 procent. Fr.o.m. år 1999 dras den allmänna pensionsavgiften

av från inkomsterna

vid beräkning av pensionsgrundande inkomst. Detta avdrag innebär att avgifterna

(allmän

pensionsavgift, ålderspensionsavgift, och den statliga ålderspensionsavgiften)

måste betalas för in-

komster upp till 8,06 förhöjda prisbasbelopp. Med anledning av den föreslagna

höjningen av den

allmänna pensionsavgiften, ålderspensionsavgiften och den statliga

ålderspensionsavgiften föreslår

regeringen i avsnitt 8.4 i volym 1 att avgifter istället skall betalas för

inkomster upp till 8,07 förhöjda

prisbasbelopp.

Avgiften till ålderspensionssystemet delas upp på ett sådant sätt att 2,5

procentenheter (av 18,5

procent) kommer att tillföras premiepensionssystemet och den resterande delen

fördelningssystemet.

För försäkrade som är födda åren 1938 1953 förs den delen av avgiften till

premiepensionssysstemet

som motsvarar andelen av den framtida pensionen från det reformerade systemet.

AP-fondens förvaltning är för närvarande uppdelad på sex fondstyrelser. Medel ur

 första, andra och

tredje fonden placeras främst i obligationer. Medel ur fjärde, femte och sjätte

fonden placeras

huvudsakligen i aktier. Den nämnda pensionsöverenskommelsen från juni 1999

innefattar även en ny

organisation och nya placeringsregler för AP-fonden. Således skall de nuvarande

första-femte

fondernas tillgångar delas upp på fyra lika stora oberoende AP-fonder med lika

placeringsregler. Dessa

fonder skall tillskjuta de medel respektive ta ut de avgifter som

pensionssystemet behöver med en

fjärdedel var. Den sjätte fondstyrelsen lämnas utanför uppgörelsen.

Överenskommelsen innefattade också den omfördelning av medel mellan AP-fonden

och

statsbudgeten som är en del av den finansiella infasningen av det reformerade

systemet. Ett belopp om

155 miljarder kronor skall således överföras från AP-fonden till statsbudgeten

den 1 januari 2001.

Därigenom uppgår överföringarna från AP-fonden, inklusive tidigare beslutade

överföringar, till ett

belopp som på AP-fondens behållning motsvarar 258 miljarder kronor. En ny

bedömning av

ålderspensionssystemets finansiella situation skall göras år 2004. Om det då

bedöms möjligt utifrån

rimliga antaganden om tillväxt och avkastning, skall ytterligare medel föras

från fonden till stats-

budgeten den 1 januari 2005. En proposition med dessa förslag och förslag till

en ny organisation och

nya placeringsregler för AP-fonden planeras att lämnas till riksdagen under

hösten 1999.

Under åren 1990 1998 har AP-fondens samlade avkastning legat runt 45 50

miljarder kronor per

år. En allt större del av denna avkastning har fr.o.m. år 1991 tagits i anspråk

för att täcka

avgiftsunderskottet. Som exempel kan nämnas att för år 1998 var

avgiftsinkomsterna till AP-fonden ca

92 000 miljoner kronor och utgifterna drygt 126 000 miljoner kronor. Av

AP-fondens avkastning i

form av ränteinkomster, kursskillnader m.m. netto, aktieutdelningar och övriga

inkomster dvs totalt

55 000 miljoner kronor, fick 34 000 miljoner kronor användas för att täcka

avgiftsunderskottet.

Utgifterna för den tilläggspension och den folkpension som belastar AP-fonden

beräknas till 96 644

miljoner kronor respektive 42 575 miljoner kronor för år 2000. Utgifterna för

administrationen

beräknas till 814 miljoner kronor. Regeringen beräknar således att de utgifter

som belastar AP-fonden

år 2000 sammantaget kommer att uppgå till 140 033 800 000 kronor.

 Senaste lydelse 1995:475

 Lagens giltighetstid senast förlängd 1998:1653.

 Nettokostnaden = samtliga kostnader med avdrag för samtliga intäkter.

 För år 1999 beräknas ersättningen från EMEA täcka ca 60 procent av

LV:s kostnader vid utredningar.

 Kostnaderna för läkemedelskontrollen år 1998 uppgick till knappt

202 miljoner kronor, vilket också beräknas bli kostnaden för år 1999.

 Lagen senast förlängd 1996:1541.

 Lagen omtryckt 1973:449.

 Senaste lydelse 1997:1316.

 Senaste lydelse 1997:1316.

 Senaste lydelse 1997:1317.

 Lagen omtryckt 1982:120.

 Senaste lydelse 1996:1063.

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 9

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 9

10

9

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 9

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 9

14

13

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 9

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 9

16

17

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 9

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 9

32

33

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 9

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 9

124

123

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 9

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 9

128

129

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 9

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 9

130

131

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 10

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 10

6

5

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 10

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 10

10

38

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 10

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 10

38

38

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 11

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 11

4

5

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 11

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 11

22

21

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 12

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 12

6

5

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 12

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 12

27

27

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 12

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 12

28

13

PROP. 1999/2000:1 ÅLDERSPENSIONSSYSTEMET VID SIDAN AV STATSBUDGETEN

PROP. 1999/2000:1 ÅLDERSPENSIONSSYSTEMET VID SIDAN AV STATSBUDGETEN

4

9