Regeringens proposition

1998/99:18

Vissa punktskatte- och tullfrågor

Prop.

1998/99:18

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 15 oktober 1998

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Erik[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Finansdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att beskattningsmyndigheten skall få besluta om

revision och tredjemansföreläggande för att kontrollera ansökningar om

återbetalning m.m. av skatt. Det föreslås att bestämmelserna tas in i lagen

om skatt på gödselmedel, lagen om tobaksskatt, lagen om alkoholskatt

och lagen om skatt på energi. Dessutom föreslås att bestämmelserna om

betalning av skatt i lagen om punktskatter och prisregleringsavgifter skall

tillämpas på belopp som sökanden åläggs att betala tillbaka.

I propositionen föreslås också att ättika skall undantas från

bekämpningsmedelsskatt.

Vidare föreslås att de skattebelopp som tas ut vid viss privat införsel

respektive import av cigaretter justeras så att de överensstämmer med

den cigarettskatt som gäller sedan den 1 augusti 1998.

Slutligen läggs i propositionen fram förslag till ändringar i lagen

(1994:1552) om tullkontroll av varumärkesintrång m.m. och i

sekretesslagen (1980:100). Ändringarna innebär en möjlighet för

innehavaren av ett varumärke, en upphovsrätt eller närstående rättigheter

eller av en mönsterrätt att väcka talan i domstol för att på så sätt kunna

förhindra att varor som är förfalskade eller pirattillverkade kommer ut på

marknaden.

Förändringarna föreslås träda i kraft den 1 januari 1999.

Bestämmelserna avseende viss privat införsel och import av cigaretter

föreslås dock tillämpas från och med den 1 augusti 1998.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 4

2 Lagtext 5

2.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1984:409) om skatt

 på gödselmedel 5

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:824) om

 ändring i lagen (1984:410) om skatt på

 bekämpningsmedel 8

2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1563) om

tobaksskatt 9

2.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1564) om

alkoholskatt 12

2.5 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1776) om

 skatt på energi 15

2.6 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:466) om

 särskilda tvångsåtgärder i beskattningsförfarandet 19

2.7 Förslag till lag om ändring i lagen (1993:891) om

indrivning av statliga fordringar m.m. 20

2.8 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1565) om

beskattning av privatinförsel av alkoholdrycker och

tobaksvaror från land som är medlem i Europeiska

 unionen 21

2.9 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1551) om

 frihet från skatt vid import, m.m. 23

2.10 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1552) om

tullkontroll av varumärkesintrång m.m. 24

2.11 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) 25

3 Ärendet och dess beredning 27

4 Kontroll av ansökningar om återbetalning av skatt m.m. 28

5 Ättika undantas från bekämpnings- medelsskatt 31

6 Skatt på viss privat införsel och import av cigaretter 34

7 Sekretessbelagda uppgifter får lämnas ut till

 rättighetsinnehavaren 34

8 Ekonomiska konsekvenser 36

9 Författningskommentar 36

9.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1984:409) om

 skatt på gödselmedel 36

9.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:824) om

ändring i lagen (1984:410) om skatt på

 bekämpningsmedel 38

9.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1563) om

tobaksskatt 39

9.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1564) om

alkoholskatt 39

9.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1776) om

 skatt på energi 39

9.6 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:466) om

särskilda tvångsåtgärder i beskattningsförfarandet 40

9.7 Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:891) om

indrivning av statliga fordringar m.m. 40

9.8 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1552) om

tullkontroll av varumärkesintrång m.m. 40

9.9 Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen

 (1980:100) 41

Bilaga 1 Promemorians lagförslag 42

Bilaga 2 Förteckning över remissinstanser 54

Bilaga 3 Lagrådsremissens lagförslag 55

Bilaga 4 Lagrådets yttrande 74

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde

den 15 oktober 1998 77

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till

1. lag om ändring i lagen (1984:409) om skatt på gödselmedel,

2. lag om ändring i lagen (1998:824) om ändring i lagen (1984:410)

om skatt på bekämpningsmedel,

3. lag om ändring i lagen (1994:1563) om tobaksskatt,

4. lag om ändring i lagen (194:1564) om alkoholskatt,

5. lag om ändring i lagen (1994:1776) om skatt på energi,

6. lag om ändring i lagen (1994:466) om särskilda tvångsåtgärder i

beskattningsförfarandet,

7. lag om ändring i lagen (1993:891) om indrivning av statliga

fordringar m.m.

8. förslag till lag om ändring i lagen (1994:1565) om beskattning av

privatinförsel av alkoholdrycker och tobaksvaror från land som är

medlem i Europeiska unionen,

9. förslag till lag om ändring i lagen (1994:1551) om frihet från skatt

vid import, m.m.,

10. lag om ändring i lagen (1994:1552) om tullkontroll av

varumärkesintrång m.m.,

11. lag om ändring i sekretesslagen (1980:100).

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1984:409) om

skatt på gödselmedel

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1984:409) om skatt på

gödselmedel

dels att 8 a och 9 §§ skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas tre nya paragrafer, 8 b, 8 c och 8 d §§,

av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

8 a §

Om skatt har återbetalats med ett för högt belopp på grund av oriktig

uppgift som den sökande har lämnat eller på grund av felräkning,

felskrivning eller något annat uppenbart förbiseende, är den sökande

skyldig att betala tillbaka vad han fått för mycket. Beslut härom

meddelas av beskattningsmyndigheten.

Bestämmelserna i 5 kap. lagen

(1984:151) om punktskatter och

prisregleringsavgifter skall

tillämpas på belopp som skall

betalas tillbaka enligt första

stycket. Därvid gäller att ränta

skall tas ut från den dag då beslut

om återbetalning enligt 8 §

fattades till och med den dag då

belopp som påförs med stöd av

första stycket skall betalas.

Åtgärd för att ta ut ett oriktigt erhållet återbetalningsbelopp får inte

vidtas senare än fem år efter utgången av det år under vilket beloppet

betalats ut.

Lagen (1978:880) om

betalningssäkring för skatter,

tullar och avgifter är tillämplig på

belopp som den sökande skall

betala tillbaka enligt första

stycket.

8 b §

Beskattningsmyndigheten får

förelägga den som är eller kan

antas vara bokföringsskyldig

enligt bokföringslagen (1976:125)

eller skyldig att föra räkenskaper

enligt jordbruksbokföringslagen

(1979: 141) eller som är annan

juridisk person än dödsbo att

lämna uppgift, visa upp handling

eller lämna över en kopia av

handling som rör rättshandling

mellan den som föreläggs och den

med vilken han ingått

rättshandlingen (kontroll-uppgift).

Föreläggande får meddelas, om

kontrolluppgiften har betydelse för

kontroll av en ansökan om

återbetalning av skatt enligt

denna lag.

Om det finns särskilda skäl får

även någon annan person än som

avses i första stycket föreläggas

att lämna kontrolluppgift.

Ett föreläggande får förenas

med vite om det finns anledning att

anta att det annars inte följs.

Bestämmelserna i 3 kap. 15

15 d §§ lagen (1984:151) om

punktskatter och

prisregleringsavgifter gäller i

fråga om föreläggande enligt

första eller andra stycket.

8 c §

Beskattningsmyndigheten får

besluta om revision för att

kontrollera att den som ansökt om

återbetalning av skatt har lämnat

riktiga och fullständiga uppgifter.

Bestämmelserna i 3 kap. 8

15 d §§ lagen (1984:151) om

punktskatter och

prisregleringsavgifter gäller i

fråga om revision enligt första

stycket.

8 d §

Skattemyndigheten i Gävle får

uppdra åt Skattemyndigheten i

Stockholm, Skattemyndigheten i

Göteborg eller Skattemyndigheten

i Malmö att fatta beslut om

föreläggande enligt 8 b § eller

revision enligt 8 c § i dess ställe.

Riksskatteverket har samma

befogenhet som skattemyndigheten

har enligt 8 b och 8 c §§. I

förekommande fall tar verket

därmed över den befogenhet som

annars skattemyndigheten har.

9 §

Beskattningsmyndighetens

beslut enligt 8 och 8 a §§ får

överklagas hos allmän

förvaltningsdomstol.

Beslut enligt 8 b och 8 c §§ får

inte överklagas. Övriga beslut

enligt denna lag får överklagas

hos allmän förvaltningsdomstol.

Riksskatteverket får överklaga

beslut som avses i första stycket

andra meningen.

Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.

Riksskatteverket för det

allmännas talan i allmän

förvaltningsdomstol.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:824) om

ändring i lagen (1984:410) om skatt på

bekämpningsmedel

Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1984:410) om skatt på

bekämpningsmedel

dels att 1 § i stället för dess lydelse enligt lagen (1998:824) om ändring

i nämnda lag skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen (1998:824) om ändring i nämnda lag skall införas en

övergångsbestämmelse av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 §

Skatt (bekämpningsmedelsskatt) skall erläggas till staten enligt denna

lag vid omsättning eller ianspråktagande inom landet av

bekämpningsmedel.

Med bekämpningsmedel avses i denna lag ämnen eller beredningar

som är avsedda att användas till skydd mot egendomsskada eller

olägenhet för människors hälsa förorsakad av växter, djur, bakterier eller

virus. Som bekämpningsmedel enligt lagen skall dock inte anses

1. vara, avsedd att användas vid beredning av livsmedel, läkemedel

eller annan jämförbar vara,

2. färger, fernissor, tjäror och andra varor som huvudsakligen begagnas

för ett annat ändamål än som avses i första meningen, om inte varorna

genom en särskild benämning eller på något annat sätt anges vara

avsedda som bekämpningsmedel,

3. träskyddsmedel.

3. träskyddsmedel, och

4. ättika.

Denna lag träder i kraft den 1

januari 1999.

Denna lag träder i kraft den 1

januari 1999. Äldre föreskrifter

gäller fortfarande i fråga om

förhållanden som hänför sig till

tiden före ikraftträdandet.

2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1563) om

tobaksskatt

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1994:1563) om tobaksskatt

dels att 31 a § skall betecknas 31 d §,

dels att 31 och 35 §§ skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas tre nya paragrafer, 31 a, 31 b och

31 c §§, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

31 §

Om skatt har återbetalats med ett för högt belopp på grund av en

oriktig uppgift som den sökande lämnat eller på grund av felräkning,

felskrivning eller något annat uppenbart förbiseende, är den sökande

skyldig att betala tillbaka vad han fått för mycket. Beslut härom

meddelas av beskattningsmyndigheten.

Bestämmelserna i 5 kap. lagen

(1984:151) om punktskatter och

prisregleringsavgifter skall

tillämpas på belopp som skall

betalas tillbaka enligt första

stycket. Därvid gäller att ränta

skall tas ut från den dag då beslut

om återbetalning enligt 29 eller 30

§ fattades till och med den dag då

belopp som påförs med stöd av

första stycket skall betalas.

Åtgärd för att ta ut ett oriktigt erhållet återbetalningsbelopp får inte

vidtas senare än fem år efter utgången av det kalenderår under vilket

beloppet betalats ut.

Lagen (1978:880) om

betalningssäkring för skatter,

tullar och avgifter är tillämplig på

belopp som den sökande skall

betala tillbaka enligt första

stycket.

31 a §

Beskattningsmyndigheten får

förelägga den som är eller kan

antas vara bokföringsskyldig

enligt bokföringslagen (1976:125)

eller skyldig att föra räkenskaper

enligt jordbruksbokföringslagen

(1979: 141) eller som är annan

juridisk person än dödsbo att

lämna uppgift, visa upp handling

eller lämna över en kopia av

handling som rör rättshandling

mellan den som föreläggs och den

med vilken han ingått

rättshandlingen (kontroll-uppgift).

Föreläggande får meddelas, om

kontrolluppgiften har betydelse för

kontroll av en ansökan om

återbetalning av skatt enligt 29

eller 30 §.

Om det finns särskilda skäl får

även någon annan person än som

avses i första stycket föreläggas

att lämna kontrolluppgift.

Ett föreläggande får förenas

med vite om det finns anledning att

anta att det annars inte följs.

Bestämmelserna i 3 kap. 15

15 d §§ lagen (1984:151) om

punktskatter och

prisregleringsavgifter gäller i

fråga om föreläggande enligt

första eller andra stycket.

31 b §

Beskattningsmyndigheten får

besluta om revision för att

kontrollera att den som ansökt om

återbetalning av skatt enligt 29

eller 30 § har lämnat riktiga och

fullständiga uppgifter.

Bestämmelserna i 3 kap. 8

15 d §§ lagen (1984:151) om

punktskatter och

prisregleringsavgifter gäller i

fråga om revision enligt första

stycket.

31 c §

Skattemyndigheten i Gävle får

uppdra åt Skattemyndigheten i

Stockholm, Skattemyndigheten i

Göteborg eller Skattemyndigheten

i Malmö att fatta beslut om

föreläggande enligt 31 a § eller

revision enligt 31 b § i dess ställe.

Riksskatteverket har samma

befogenhet som skattemyndigheten

har enligt 31 a och 31 b §§. I

förekommande fall tar verket

därmed över den befogenhet som

annars skattemyndigheten har.

35 §1

Följande beslut av beskattnings-

myndigheten får överklagas hos

allmän förvaltningsdomstol av den

skattskyldige, sökanden och

Riksskatteverket:

1. beslut om godkännande enligt

10, 13, 15 och 16 §§,

2. beslut om återkallelse enligt

12, 13, 15 och 16 §§,

3. beslut om säkerhet enligt

denna lag och

4. beslut om återbetalning enligt

29 31 a §§.

Om en skattskyldig eller

sökande överklagar beslut enligt

första stycket, förs det allmännas

talan av Riksskatteverket.

Beslut enligt 5 § får överklagas

hos allmän förvaltningsdomstol av

säljaren och av Riksskatteverket.

Beslut enligt 31 a och 31 b §§

får inte överklagas. Övriga beslut

enligt denna lag får överklagas

hos allmän förvaltningsdomstol av

den skattskyldige, sökanden,

säljare som avses i 5 § och

Riksskatteverket.

Om en skattskyldig, sökande

eller säljare som avses i 5 §

överklagar beslut enligt denna lag,

förs det allmännas talan av

Riksskatteverket.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

2.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1564) om

alkoholskatt

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1994:1564) om alkoholskatt

dels att 31 a § och 31 b § skall betecknas 31 d § respektive 31 e §,

dels att 31 och 35 §§ skall ha följande lydelse,

dels att rubriken närmast före 31 b § skall sättas närmast före 31 e §,

dels att det i lagen skall införas tre nya paragrafer, 31 a, 31 b och

31 c §§, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

31 §

Om skatt har återbetalats med ett för högt belopp på grund av en

oriktig uppgift som den sökande lämnat eller på grund av felräkning,

felskrivning eller något annat uppenbart förbiseende, är den sökande

skyldig att betala tillbaka vad han fått för mycket. Beslut härom

meddelas av beskattningsmyndigheten.

Bestämmelserna i 5 kap. lagen

(1984:151) om punktskatter och

prisregleringsavgifter skall

tillämpas på belopp som skall

betalas tillbaka enligt första

stycket. Därvid gäller att ränta

skall tas ut från den dag då beslut

om återbetalning enligt 28 30 §

fattades till och med den dag då

belopp som påförs med stöd av

första stycket skall betalas.

Åtgärd för att ta ut ett oriktigt erhållet återbetalningsbelopp får inte

vidtas senare än fem år efter utgången av det kalenderår under vilket

beloppet betalats ut.

Lagen (1978:880) om

betalningssäkring för skatter,

tullar och avgifter är tillämplig på

belopp som den sökande skall

betala tillbaka enligt första

stycket.

31 a §

Beskattningsmyndigheten får

förelägga den som är eller kan

antas vara bokföringsskyldig

enligt bokföringslagen (1976:125)

eller skyldig att föra räkenskaper

enligt jordbruksbokföringslagen

(1979: 141) eller som är annan

juridisk person än dödsbo att

lämna uppgift, visa upp handling

eller lämna över en kopia av

handling som rör rättshandling

mellan den som föreläggs och den

med vilken han ingått

rättshandlingen (kontroll-uppgift).

Föreläggande får meddelas, om

kontrolluppgiften har betydelse för

kontroll av en ansökan om

återbetalning av skatt enligt 28 30

§.

Om det finns särskilda skäl får

även någon annan person än som

avses i första stycket föreläggas

att lämna kontrolluppgift.

Ett föreläggande får förenas

med vite om det finns anledning att

anta att det annars inte följs.

Bestämmelserna i 3 kap. 15

15 d §§ lagen (1984:151) om

punktskatter och

prisregleringsavgifter gäller i

fråga om föreläggande enligt

första eller andra stycket.

31 b §

Beskattningsmyndigheten får

besluta om revision för att

kontrollera att den som ansökt om

återbetalning av skatt enligt 28 30

§ har lämnat riktiga och

fullständiga uppgifter.

Bestämmelserna i 3 kap. 8

15 d §§ lagen (1984:151) om

punktskatter och

prisregleringsavgifter gäller i

fråga om revision enligt första

stycket.

31 c §

Skattemyndigheten i Gävle får

uppdra åt Skattemyndigheten i

Stockholm, Skattemyndigheten i

Göteborg eller Skattemyndigheten

i Malmö att fatta beslut om

föreläggande enligt 31 a § eller

revision enligt 31 b § i dess ställe.

Riksskatteverket har samma

befogenhet som skattemyndigheten

har enligt 31 a och 31 b §§. I

förekommande fall tar verket

därmed över den befogenhet som

annars skattemyndigheten har.

35 §1

Följande beslut av beskattnings-

myndigheten får överklagas hos

allmän förvaltningsdomstol av den

skattskyldige, sökanden och

Riksskatteverket:

1. beslut om godkännande enligt

9, 12, 14 och 15 §§,

2. beslut om återkallelse enligt

11, 12, 14 och 15 §§,

3. beslut om säkerhet enligt

denna lag och

4. beslut om återbetalning enligt

28 31 a §§.

Beslut enligt 31 a och 31 b §§

får inte överklagas. Övriga beslut

enligt denna lag får överklagas

hos allmän förvaltningsdomstol av

den skattskyldige, sökanden och

Riksskatteverket.

Om en skattskyldig eller sökande överklagar beslut enligt första

stycket, förs det allmännas talan av Riksskatteverket.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

2.5 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1776) om

skatt på energi

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1994:1776) om skatt på energi

dels att 9 kap. 9 b och 12 §§ samt 12 kap. 1 § skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas tre nya paragrafer, 9 kap. 13, 14 och

15 §§, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

9 kap.

9 b §1

I fall som avses i 9 § får beskattningsmyndigheten efter ansökan

bestämma en preliminär koldioxidskattesats enligt vilken skatt skall tas

ut under ett kalenderår.

Har beslut om preliminär skattesats meddelats skall sökanden, när det

kalenderår som beslutet avser gått ut, komplettera sin ansökan med

uppgifter om hur mycket bränsle som förbrukats under året och

försäljningsvärdet på de produkter som framställts under året.

Beskattningsmyndigheten skall för varje sökande fatta slutligt beslut om

skattenedsättning för det bränsle som förbrukats under kalenderåret.

Genom beslutet kan skatt påföras sökanden eller återbetalas till honom.

Den komplettering som avses i andra stycket skall ha kommit in till

beskattningsmyndigheten före mars månads utgång året efter det

kalenderår som ansökan avser.

Kan sökandens uppgifter inte läggas till grund för en tillförlitlig

beräkning eller saknas uppgifter från honom, får slutligt beslut om

skattenedsättning fattas efter skälig grund.

Bestämmelserna i 5 kap. 1

11 §§ och 16 18 §§ lagen

(1984:151) om punktskatter och

prisregleringsavgifter skall

tillämpas på skatt som påförs med

stöd av andra stycket.

12 §2

Om återbetalning av, nedsättning av eller kompensation för skatt har

skett med för högt belopp på grund av en oriktig uppgift som den

sökande lämnat eller på grund av felräkning, felskrivning eller något

annat uppenbart förbiseende, får beskattningsmyndigheten besluta att den

sökande skall betala tillbaka vad han fått för mycket eller att ytterligare

skatt skall påföras honom.

Bestämmelserna i 5 kap. lagen

(1984:151) om punktskatter och

prisregleringsavgifter skall

tillämpas på skatt som påförs med

stöd av första stycket eller belopp

som skall betalas tillbaka enligt

första stycket. Därvid gäller att

ränta skall tas ut från den dag då

beslut om återbetalning,

nedsättning eller kompensation

enligt 2 6, 8 a, 9 eller 9 b 11 §

fattades till och med den dag då

belopp eller skatt som påförs med

stöd av första stycket skall betalas.

Åtgärder för att ta ut ett oriktigt utbetalat belopp eller för att påföra

ytterligare skatt får inte vidtas senare än fem år efter utgången av det

kalenderår under vilket beloppet betalats ut eller nedsättningen medgetts.

Lagen (1978:880) om

betalningssäkring för skatter,

tullar och avgifter är tillämplig på

skatt som påförs med stöd av

första stycket eller belopp som

skall betalas tillbaka enligt första

stycket.

13 §

Beskattningsmyndigheten får

förelägga den som är eller kan

antas vara bokföringsskyldig

enligt bokföringslagen (1976:125)

eller skyldig att föra räkenskaper

enligt jordbruksbokföringslagen

(1979: 141) eller som är annan

juridisk person än dödsbo att

lämna uppgift, visa upp handling

eller lämna över en kopia av

handling som rör rättshandling

mellan den som föreläggs och den

med vilken han ingått

rättshandlingen (kontroll-uppgift).

Föreläggande får meddelas, om

kontrolluppgiften har betydelse för

kontroll av en ansökan om

återbetalning av, nedsättning av

eller kompensation för skatt enligt

2 6, 8 a, 9 eller 9 b 11 §.

Om det finns särskilda skäl får

även någon annan person än som

avses i första stycket föreläggas

att lämna kontrolluppgift.

Ett föreläggande får förenas

med vite om det finns anledning att

anta att det annars inte följs.

Bestämmelserna i 3 kap. 15

15 d §§ lagen (1994:151) om

punktskatter och

prisregleringsavgifter gäller i

fråga om föreläggande enligt

första eller andra stycket.

14 §

Beskattningsmyndigheten får

besluta om revision för att

kontrollera att den som ansökt om

återbetalning av, nedsättning av

eller kompensation för skatt enligt

2 6, 8 a, 9 eller 9 b 11§ har

lämnat riktiga och fullständiga

uppgifter.

Bestämmelserna i 3 kap. 8

15 d §§ lagen (1984:151) om

punktskatter och

prisregleringsavgifter gäller i

fråga om revision enligt första

stycket.

15 §

Skattemyndigheten i Gävle får

uppdra åt Skattemyndigheten i

Stockholm, Skattemyndigheten i

Göteborg eller Skattemyndigheten

i Malmö att fatta beslut om

föreläggande enligt 13 § eller

revision enligt 14 § i dess ställe.

Riksskatteverket har samma

befogenhet som skattemyndigheten

har enligt 13 och 14 §§. I

förekommande fall tar verket

därmed över den befogenhet som

annars skattemyndigheten har.

12 kap.

1 §3

Följande beslut av beskattnings-

myndigheten får överklagas hos

allmän förvaltningsdomstol av den

skattskyldige, sökanden och

Riksskatteverket, nämligen

1. beslut om medgivande enligt

2 kap. 9 §,

2. beslut om godkännande enligt

4 kap. 3 och 6 samt 8 och 10 §§,

3. beslut om återkallelse enligt

4 kap. 5 och 6 samt 8 och 10 §§,

4. beslut om registrering enligt

6 kap. 10 § andra stycket,

5. beslut om säkerhet enligt

denna lag,

6. beslut om återbetalning av,

nedsättning av eller kompensation

för skatt enligt 9 kap. 1 12 §§, och

7. beslut om särskild avgift och

nedsättning av eller befrielse från

sådan avgift enligt 10 kap. 8 §.

Beslut enligt 9 kap. 13 och 14 §§

får inte överklagas. Övriga beslut

enligt denna lag får överklagas

hos allmän förvaltningsdomstol av

den skattskyldige, sökanden och

Riksskatteverket.

Om en skattskyldig eller en sökande överklagar ett beslut enligt första

stycket förs det allmännas talan av Riksskatteverket.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

2.6 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:466) om

särskilda tvångsåtgärder i beskattningsförfarandet

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1994:466) om särskilda

tvångsåtgärder i beskattningsförfarandet att 1 § skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 §1

Denna lag tillämpas vid revision eller annan kontroll av att skatt eller

avgift tas ut enligt bestämmelserna i

1. kupongskattelagen (1970:624),

2. lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter,

3. fordonsskattelagen (1988:327),

4. taxeringslagen (1990:324),

5. lagen (1991:591) om särskild inkomstskatt för utomlands

bosatta artister m.fl.,

6. skattebetalningslagen (1997:483).

Lagen tillämpas även vid

revision enligt tullagen

(1994:1550) och lagen (1998:514)

om särskild skattekontroll av torg-

och marknadshandel m.m. samt

för kontroll av att föreläggande

enligt lagen (1990:325) om

självdeklaration och

kontrolluppgifter, 69 § tullagen

eller 2 § lagen om särskild

skattekontroll av torg- och

marknadshandel m.m. fullgjorts

riktigt och fullständigt.

Lagen tillämpas även vid

revision enligt tullagen

(1994:1550) och lagen (1998:514)

om särskild skattekontroll av torg-

och marknadshandel m.m., vid

revision eller annan kontroll enligt

författning som anges i 1 kap. 1 §

första stycket 1 lagen om

punktskatter och

prisregleringsavgifter samt för

kontroll av att föreläggande enligt

lagen (1990:325) om

självdeklaration och

kontrolluppgifter, 69 § tullagen

eller 2 § lagen om särskild

skattekontroll av torg- och

marknadshandel m.m. fullgjorts

riktigt och fullständigt.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

2.7 Förslag till lag om ändring i lagen (1993:891) om

indrivning av statliga fordringar m.m.

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1993:891) om indrivning av

statliga fordringar m.m. att 2 § skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 §1

Under indrivningen gäller bestämmelserna i 7 kap. 14 §

utsökningsbalken om företrädesrätt vid utmätning av lön för böter och

viten samt för fordringar som påförts enligt bestämmelserna i

1. lagen (1972:435) om överlastavgift,

2. lagen (1976:206) om felparkeringsavgift,

3. lagen (1976:339) om saluvagnsskatt,

4. lagen (1984:151) om

punktskatter och

prisregleringsavgifter,

4. lagen (1984:151) om

punktskatter och

prisregleringsavgifter eller

författning som anges i 1 kap. 1 §

första stycket 1 samma lag,

5. fordonsskattelagen (1988:327),

6. lagen (1991:591) om särskild inkomstskatt för utomlands

bosatta artister m.fl.,

7. lagen (1994:419) om brottsofferfond,

8. skattebetalningslagen (1997:483), eller

9. lagen (1997:1137) om vägavgift för vissa tunga fordon.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

2.8 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1565) om

beskattning av privatinförsel av alkoholdrycker och

tobaksvaror från land som är medlem i Europeiska

unionen

Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1994:1565) om beskattning av

privatinförsel av alkoholdrycker och tobaksvaror från land som är

medlem i Europeiska unionen skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 §1

Resande som till Sverige för

privatbruk för in nedan angivna

alkoholdrycker och tobaksvaror

från ett annat land som är medlem

i Europeiska unionen skall, om

inte annat följer av 2 §, betala skatt

med

196 kronor/liter för spritdryck,

45 kronor/liter för starkvin,

27 kronor/liter för vin,

8 kronor/liter för starköl,

123 öre/styck för cigaretter,

56 öre/styck för cigariller och

cigarrer och

630 kronor/kg för röktobak.

I denna lag förstås med

spritdryck: alkoholdryck med en

alkoholhalt som överstiger 22

volymprocent,

starkvin: alkoholdryck med en

alkoholhalt som överstiger 15 men

 inte 22 volymprocent, samt

mousserande vin,

vin: annat vin än starkvin samt

annan alkoholdryck med en

alkoholhalt som överstiger 3,5

men inte 15 volymprocent och

som inte är starköl,

starköl: öl med en alkoholhalt

som överstiger 3,5 volymprocent

och

cigarill: cigarrer med en högsta

vikt av 3 gram per styck.

Resande som till Sverige för

privatbruk för in nedan angivna

alkoholdrycker och tobaksvaror

från ett annat land som är medlem

i Europeiska unionen skall, om

inte annat följer av 2 §, betala skatt

med

196 kronor/liter för spritdryck,

45 kronor/liter för starkvin,

27 kronor/liter för vin,

8 kronor/liter för starköl,

88 öre/styck för cigaretter,

56 öre/styck för cigariller och

cigarrer och

630 kronor/kg för röktobak.

I denna lag förstås med

spritdryck: alkoholdryck med en

alkoholhalt som överstiger 22

volymprocent,

starkvin: alkoholdryck med en

alkoholhalt som överstiger 15 men

 inte 22 volymprocent, samt

mousserande vin,

vin: annat vin än starkvin samt

annan alkoholdryck med en

alkoholhalt som överstiger 3,5

men inte 15 volymprocent och

som inte är starköl,

starköl: öl med en alkoholhalt

som överstiger 3,5 volymprocent

och

cigarill: cigarrer med en högsta

vikt av 3 gram per styck.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999. Bestämmelserna i 1 § i sin

nya lydelse tillämpas dock för tid från och med den 1 augusti 1998.

2.9 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1551) om

frihet från skatt vid import, m.m.

Härigenom föreskrivs att 4 kap. 3 § lagen (1994:1551) om frihet från

skatt vid import, m.m. skall ha följande lydelse.

4 kap.

3 §1

Nuvarande lydelse

Tull och skatt enligt 1 § skall utgå med följande belopp.

tull

skatt

spritdryck

4 kr/liter

253 kr/liter

starkvin

2 kr/liter

67 kr/liter

vin

1 kr/liter

38 kr/liter

starköl

3 kr/liter

14 kr/liter

cigaretter

38 öre/styck

175 öre/styck

cigarrer

86 öre/styck

143 öre/styck

röktobak

428 kr/kg

1 003 kr/kg

snus

104 kr/kg

227 kr/kg

Föreslagen lydelse

Tull och skatt enligt 1 § skall utgå med följande belopp.

tull

skatt

spritdryck

4 kr/liter

253 kr/liter

starkvin

2 kr/liter

67 kr/liter

vin

1 kr/liter

38 kr/liter

starköl

3 kr/liter

14 kr/liter

cigaretter

34 öre/styck

122 öre/styck

cigarrer

86 öre/styck

143 öre/styck

röktobak

428 kr/kg

1 003 kr/kg

snus

104 kr/kg

227 kr/kg

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999. Bestämmelserna i 4 kap.

3 § i sin nya lydelse tillämpas dock för tid från och med den 1 augusti

1998.

2.10 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1552) om

tullkontroll av varumärkesintrång m.m.

Härigenom föreskrivs att 4 § lagen (1994:1552) om tullkontroll av

varumärkesintrång m.m. skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4 §

En tullmyndighet som uppskjutit

frigörandet av eller kvarhållit

varor med stöd av artikel 6 i EG-

förordningen skall till

rättighetsinnehavaren lämna ut

namn- och adressuppgifter, i

enlighet med vad som framgår av

artikel 6.1, om

rättighetsinnehavaren begär det.

Om varorna befunnits vara

varumärkesförfalskade eller

pirattillverkade gäller en vidare

uppgiftsskyldighet enligt artikel

8.3. Vem som är

rättighetsinnehavare framgår av

artikel 1. 2 c.

Frågan om ett rättighetsintrång skett och hur det skall förfaras med

varorna i sådant fall skall prövas av behörig domstol.

Domstolen får meddela interimistiskt beslut om att kvarhållandet skall

upphöra.

Tullmyndigheten skall verkställa lagakraftvunna beslut från domstolen

om frigörande, ändring eller förstöring av varorna.

Om beslutet innebär att varorna skall ändras, skall ändringen bekostas

av den som har rätten till varorna.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

2.11 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen

(1980:100)

Härigenom föreskrivs att 9 kap. 1 och 2 §§ sekretesslagen (1980:100)

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

9 kap.

1 §1

Sekretess gäller i myndighets verksamhet, som avser bestämmande av

skatt eller som avser taxering eller i övrigt fastställande av underlag för

bestämmande av skatt, för uppgift om enskilds personliga eller

ekonomiska förhållanden. Motsvarande sekretess gäller i myndighets

verksamhet som avser förande av eller uttag ur register som avses i

skatteregister- lagen (1980:343) för uppgift som har tillförts sådant

register och hos kommun eller landsting för uppgift som lämnats dit i ett

ärende om förhandsbesked i skatte- eller taxeringsfråga. Uppgift hos

Tullverket får dock lämnas ut, om det står klart att uppgiften kan röjas

utan att den enskilde lider skada eller men. För uppgift i mål hos domstol

gäller sekretessen endast om det kan antas att den enskilde lider skada

eller men om uppgiften röjs. Detsamma gäller uppgift som med

anledning av överklagande hos domstol registreras hos annan myndighet

enligt 15 kap. 2 § första stycket 3 eller 4. Har uppgift i mål hos domstol

erhållits från annan myndighet och är den sekretessbelagd där, gäller

dock denna sekretess hos domstolen, om uppgiften saknar betydelse i

målet.

Med skatt avses i detta kapitel skatt på inkomst och, med undantag för

arvsskatt och gåvoskatt, annan direkt skatt samt omsättningsskatt, tull

och annan indirekt skatt. Med skatt jämställs arbetsgivaravgift,

prisregleringsavgift och liknande avgift samt skattetillägg och

förseningsavgift. Med verksamhet som avser bestämmande av skatt

jämställs verksamhet som avser bestämmande av pensionsgrundande

inkomst.

Sekretessen gäller inte beslut, varigenom skatt eller pensionsgrundande

inkomst bestäms eller underlag för bestämmande av skatt fastställs,

såvida inte beslutet meddelas i ärende om

1. förhandsbesked i taxerings- eller skattefråga,

2. medgivande att skattepliktig intäkt enligt reglerna om

statlig inkomstskatt inte skall anses uppkomma vid avyttring av

aktier i fåmansföretag,

3. beskattning av utländska forskare vid tillfälligt arbete i

Sverige när beslutet har fattats av Forskarskattenämnden.

Utan hinder av sekretessen får

uppgift lämnas till enskild enligt

vad som föreskrivs i lag om

förfarande vid beskattning eller

om skatteregister. Vidare får utan

hinder av sekretessen uppgift i en

revisionspromemoria lämnas till

förvaltare i den reviderades

konkurs.

Utan hinder av sekretessen får

uppgift lämnas till enskild enligt

vad som föreskrivs i lag om

förfarande vid beskattning, om

skatteregister eller i lagen

(1994:1552) om tullkontroll av

varumärkesintrång m.m. Vidare

får utan hinder av sekretessen

uppgift i en revisionspromemoria

lämnas till förvaltare i den

reviderades konkurs.

I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst tjugo år.

2 §2

Sekretess gäller i

1. särskilt ärende om revision eller annan kontroll i fråga om skatt, tull

eller avgift samt annan verksamhet som avser tullkontroll och som inte

faller under 1 §,

2. ärende om kompensation för eller återbetalning av skatt,

3. ärende om anstånd med erläggande av skatt för uppgift om enskilds

personliga eller ekonomiska förhållanden.

I fråga om sekretess enligt denna paragraf tillämpas 1 § första stycket

tredje sjätte meningarna.

Sekretessen gäller inte beslut i ärende som avses i första stycket 2 och

3.

Utan hinder av sekretessen får

uppgift i en revisionspromemoria

lämnas till förvaltare i den

reviderades konkurs.

Utan hinder av sekretessen får

uppgift i en revisionspromemoria

lämnas till förvaltare i den

reviderades konkurs. Vidare får

utan hinder av sekretessen uppgift

lämnas till enskild enligt vad som

föreskrivs i lagen (1994:1552) om

tullkontroll av varumärkesintrång

m.m.

I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst tjugo år.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

3 Ärendet och dess beredning

I lagen (1984:409) om skatt på gödselmedel, lagen (1994:1563) om

tobaksskatt, lagen (1994:1564) om alkoholskatt och lagen (1994:1776)

om skatt på energi finns det bestämmelser om återbetalning av skatt. I

lagen om skatt på energi finns även bestämmelser om nedsättning av

eller kompensation för skatt. Gemensamt för bestämmelserna om

återbetalning m.m. i nämnda lagar är att om skatt har återbetalats med ett

för högt belopp på grund av en oriktig uppgift som den sökande lämnat

eller på grund av felräkning, felskrivning eller något annat uppenbart

förbiseende skall sökande betala tillbaka vad han fått för mycket. Beslut

härom meddelas av beskattningsmyndigheten. Riksskatteverket har

uppmärksammat Finansdepartementet på att beskattningsmyndighetens

befogenheter att kontrollera ansökningar om återbetalning m.m. av skatt

är oklara.

Salubrin/Druvan AB har i skrivelser till Finansdepartementet påtalat

att konstruktionen av skatten på bekämpningsmedel missgynnar

ogräsättika dels i förhållande till andra bekämpningsmedel, dels i

förhållande till livsmedelsättika.

Mot bakgrund av de förhållanden som redogjorts för ovan har en

promemoria om förbättrade möjligheter till kontroll av ansökningar om

återbetalning av, nedsättning av och kompensation för punktskatt m.m.

utarbetats inom Finansdepartementet. Promemorians lagförslag finns i

bilaga 1. I promemorian föreslås att beskattningsmyndigheten skall få

besluta om revision för att kontrollera att den som ansökt om

återbetalning m.m. har lämnat riktiga och fullständiga uppgifter och att

beskattningsmyndigheten skall få inhämta uppgifter från annan än den

sökande, dvs. tredje man. Dessutom föreslås att belopp som sökande

åläggs att betala tillbaka skall tas ut på samma sätt som skatt enligt 5 kap.

lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter. I

promemorian föreslås också att ättika skall undantas från

bekämpningsmedelsskatt. Promemorian har remissbehandlats. En

förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 2. En sammanställning

av remissyttrandena finns tillgänglig i Finansdepartementet (dnr

Fi96/4221).

Generaltullstyrelsen har i en framställning till regeringen den 13 maj

1998 visat på behovet av att göra ändringar i den svenska lagstiftningen

för att möjliggöra en tillämpning av rådets förordning (EG) 3295/94 av

den 22 december 1994 om åtgärder för att förhindra övergång till fri

omstättning, export, återexport eller hänförande till ett suspensivt

arrangemang av varumärkesförfalskade eller pirattillverkade varor.

Styrelsen har anfört att det finns anledning att överväga om inte lagen

(1994:1552) om tullkontroll av varumärkesintrång m.m. bör kompletteras

med en föreskrift som ger tullmyndigheterna möjlighet att till

innehavaren av ett varumärke, en upphovsrätt eller närstående rättigheter

eller av en mönsterrätt att utan hinder av sekretessbestämmelserna lämna

ut namn- och adressuppgifter avseende deklarant och mottagare av

varorna.

Svenska Patentombudsföreningen (SPOF) har beträffande samma

situation i en skrivelse den 18 juni 1998 påpekat att det förmodligen

också krävs ändringar i sekretesslagen för att de aktuella uppgifterna

skall kunna lämnas ut.

Som framgått är avsikten med de sistnämnda ändringarna att bringa

svensk rätt i överensstämmelse med redan gällande EG-rätt som ger

möjlighet för en rättighetsinnehavare att väcka talan vid domstol mot den

som försöker ta in varor som är varumärkesförfalskade eller

pirattillverkade. Regeringen har i ärendet haft underhandskontakter med

Riksåklagaren, Patent- och Registreringsverket, Sveriges Industriförbund

och Svensk Handel, vilka fått del av ett utkast till lagrådsremiss som i

huvudsak stämmer överens med regeringens förslag. Ingen av dessa

instanser har haft något att invända mot förslaget.

I propositionen föreslås också att de skattebelopp som tas ut vid viss

privat införsel respektive import av cigaretter justeras så att de stämmer

överens med den cigarettskatt som gäller sedan den 1 augusti 1998.

Utformningen av författningsförslagen har skett i samråd med

Riksskatteverket och Generaltullstyrelsen.

Lagrådet

Regeringen beslutade den 24 september 1998 att inhämta Lagrådets

yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 3. I förhållande till

lagrådsremissen har de föreslagna bestämmelserna om s.k.

tredjemansföreläggande och revision utvidgats till att även omfatta

återbetalning enligt 9 kap. 8 a § nämnda lag. De förslag som inte

remitterats är av sådan lagteknisk enkel beskaffaenhet att Lagrådets

hörandeskulle sakna betydelse.

Lagrådets yttrande finns i bilaga 4.

4 Kontroll av ansökningar om återbetalning av

skatt m.m.

Regeringens förslag: Beskattningsmyndigheten skall få besluta om

revision och s.k. tredjemansföreläggande för att kontrollera att den

som ansökt om återbetalning m.m. av skatt har lämnat riktiga och

fullständiga uppgifter. Bestämmelserna om betalning av skatt i lagen

om punktskatter och prisregleringsavgifter skall tillämpas på belopp

som sökanden åläggs att betala tillbaka. Lagen (1994:466) om

särskilda tvångsåtgärder i beskattningsförfarandet skall kunna

tillämpas vid revision eller annan kontroll enligt de nya

bestämmelserna.

Promemorians förslag: Överensstämmer i allt väsentligt med

regeringens.

Remissinstanserna: Endast ett fåtal remissinstanser har haft

synpunkter på förslaget. Övriga remissinstanser tillstyrker i huvudsak

förslaget eller har inget att erinra mot förslaget.

Skälen för regeringens förslag: I lagen om skatt på gödselmedel,

lagen om tobaksskatt, lagen om alkoholskatt och lagen om skatt på energi

finns det bestämmelser om återbetalning av skatt. I lagen om skatt på

energi finns även bestämmelser om nedsättning av eller kompensation

för skatt. Flera av bestämmelserna är konstruerade på sätt att

återbetalning m.m. av skatt medges om den skattepliktiga produkten

använts för vissa ändamål. Vissa bestämmelser avser situationer där

skattepliktiga produkter har levererats till ett annat EG-land under sådana

förhållanden att skatt skall betalas där. Konstruktionen med återbetalning

m.m. används bl.a. för att uppnå skattefrihet för den som inte är

skattskyldig och som därför inte kan medges nedsättning av skatten i

samband med att skatten redovisas i deklarationen. I dessa fall är det

alltså någon som inte är skattskyldig som har köpt beskattade produkter

och som medges återbetalning helt eller delvis av den skatt som belastat

produkterna.

Gemensamt för bestämmelserna om återbetalning m.m. i lagarna om

skatt på gödselmedel, tobak, alkohol och energi är att om skatt har

återbetalats med ett för högt belopp på grund av en oriktig uppgift som

den sökande lämnat eller på grund av felräkning, felskrivning eller något

annat uppenbart förbiseende skall sökande betala tillbaka vad han fått för

mycket. Beslut härom meddelas av beskattningsmyndigheten. Åtgärd för

att ta ut ett oriktigt erhållet återbetalningsbelopp eller motsvarande

belopp vid nedsättning eller kompensation får inte vidtas senare än fem

år efter utgången av det kalenderår under vilket beloppet betalats ut.

Enligt 9 kap. 9 b § lagen om skatt på energi kan

beskattningsmyndigheten medge industriföretag och växthusodlare

preliminär skattenedsättning enligt den s.k. 0,8-procentsregeln. Det

innebär att beskattningsmyndigheten fastställer en preliminär skattesats

enligt vilken skatt skall tas ut under ett kalenderår. När året gått ut och

det faktiska utfallet är känt skall beskattningsmyndigheten för varje

sökande fatta ett slutligt beslut om skattenedsättning för det bränsle som

förbrukats under kalenderåret. Genom ett sådant beslut kan skatt påföras

sökanden eller återbetalas till honom.

Beslut om återbetalning av skatt enligt lagarna om skatt på

gödselmedel, tobak, alkohol och energi är inga beskattningsbeslut enligt

lagen om punktskatter och prisregleringsavgifter (LPP). Detsamma gäller

beslut om att sökande skall betala tillbaka vad han fått för mycket och

slutliga beslut om skattenedsättning enligt den s.k. 0,8-procentsregeln.

LPP är därför inte tillämplig på sådana beslut. Det innebär bl.a. att

förvaltnings-lagens (1986:223) bestämmelser om överklagandetid m.m.

skall tillämpas i fråga om beslut om återbetalning m.m.

En brist med nuvarande bestämmelser om återbetalning m.m. av skatt

är att det saknas uttryckliga bestämmelser om hur belopp som sökande

åläggs att betala tillbaka skall regleras. Sådana bestämmelser saknas

också för skatt som en sökande påförs genom ett slutligt beslut om

skattenedsättning enligt den s.k. 0,8-procentsregeln. Dessa brister bör

åtgärdas genom att det föreskrivs att bestämmelserna om betalning av

skatt enligt 5 kap. LPP skall gälla för belopp som en sökande åläggs att

betala tillbaka och för skatt som en sökande påförs genom ett slutligt

beslut om skattenedsättning enligt den s.k. 0,8-procentsregeln. På så sätt

kommer dessa krav att omfattas av ett regelsystem avseende betalning,

anstånd, dröjsmålsavgift, ränta och indrivning av skatt.

Det får anses ankomma på den som ansöker om återbetalning m.m. av

skatt att styrka att han har rätt till återbetalning m.m.

Beskattningsmyndigheten kan därför begära att sökanden kompletterar

sin ansökan med underlag i form av fakturor, utdrag ur räkenskaperna

m.m. Den som inte hörsammar en sådan begäran riskerar naturligtvis att

endast få delvis bifall till sin ansökan eller att denna avslås. Däremot är

det högst osäkert om beskattningsmyndigheten kan vidta någon kontroll i

efterhand, dvs. efter att ett beslut om återbetalning m.m. av skatt har

fattats. Detta gäller särskilt kontrollåtgärder som kräver att sökande

medverkar, som t.ex. granskning av räkenskaper m.m. Enligt 3 kap. 7 §

LPP får skatterevision ske för att kontrollera att deklarations- och annan

uppgiftsskyldighet har fullgjorts riktigt och fullständigt eller, att

förutsättningar finns att fullgöra uppgiftsskyldighet som kan antas

uppkomma. För den som ansöker om återbetalning m.m. föreligger

varken deklarationsskyldighet eller uppgiftsskyldighet, i vart fall inte i

ärendet om återbetalning m.m. Det innebär att bestämmelserna om

revision i LPP inte kan tillämpas för att kontrollera om återbetalning

m.m. av skatt har skett med för högt belopp. Några bestämmelser om

revision eller annan kontroll finns inte heller i anslutning till

bestämmelserna om återbetalning m.m. i lagarna om skatt på

gödselmedel, tobak, alkohol och energi. Det är självfallet inte

tillfredsställande att beskattningsmyndigheten saknar tydliga

kontrollbefogenheter när det gäller återbetalning m.m. av skatt.

Beskattningsmyndigheten bör därför ges möjlighet att besluta om

revision för att kontrollera att den som har ansökt om återbetalning m.m.

av skatt har lämnat riktiga och fullständiga uppgifter. Bestämmelser

härom föreslås i respektive skattelag. Det bör vidare föreskrivas att

bestämmelserna om revision och undantagande av handlingar och

uppgifter i LPP, dvs. 3 kap. 8-15 d §§, skall gälla i fråga om revision

enligt nu föreslagna bestämmelser. För att säkerställa att revision kan

genomföras även i fall då den som skall revideras inte vill medverka bör

lagen om särskilda tvångsåtgärder i beskattningsförfarandet kunna

tillämpas vid revision enligt nu föreslagna bestämmelser. Detta uppnås

genom en ändring i 1 § nämnda lag.

Vid kontroll av en ansökan om återbetalning m.m. av skatt kan det

uppkomma behov av att hämta in uppgifter från tredje man, dvs. från

någon annan än sökanden. Det kan t.ex. röra sig om uppgifter från en

bränsleleverantör om hur mycket bränsle denne levererat till sökanden

under den period som ansökan avser. Det säger sig självt att sådana

uppgifter och liknande uppgifter från tredje man är av central betydelse

för att kontrollen av ansökningar om återbetalning m.m. av skatt skall bli

effektiv. Med hänsyn till det nu sagda bör beskattningsmyndigheten ges

befogenhet att genom föreläggande hämta in uppgifter m.m. från tredje

man. Ett föreläggande bör dock endast få meddelas om uppgiften har

betydelse för kontroll av en ansökan om återbetalning m.m. av skatt.

Bestämmelser med denna innebörd föreslås i respektive skattelag. Det

bör vidare föreskrivas att bestämmelserna om undantagande av

handlingar och uppgifter i 15 15 d §§ LPP skall gälla i fråga om

föreläggande enligt nu föreslagna bestämmelser. För att befogenheten att

inhämta uppgifter från tredje man inte skall bli illusorisk bör handlingar

som omfattas av ett föreläggande kunna eftersökas och omhändertas för

granskning med stöd av lagen om särskilda tvångsåtgärder i

beskattningsförfarandet om ett föreläggande inte följs. Detta uppnås

genom en ändring i 1 § nämnda lag.

Riksskatteverket anser att de föreslagna kontrollåtgärderna skulle bli

effektivare om beskattningsmyndigheten även fick befogenhet att besluta

om s.k. tredjemansrevision (jfr 3 kap. 7 § andra stycket LPP). Enligt

Riksskatteverket bör beskattningsmyndigheten i vart fall ges befogenhet

att besluta om tredjemansrevision för att kontrollera om de uppgifter som

tredjeman lämnat är riktiga.

Återbetalning av skatt m.m. medges bl.a. i fall beskattade produkter

använts för vissa skattepliktiga ändamål. Återbetalning m.m. medges

även i fall då beskattade produkter exporterats eller levererats till annat

EU-land under sådana förhållanden att skatt skall betalas där. Som

nämnts ovan kan det vid kontroll av en ansökan om återbetalning m.m.

av skatt uppkomma behov av att hämta in uppgifter från tredjeman.

Återbetalningsbestämmelsernas konstruktion innebär dock att det i

huvudsak kommer att röra sig om uppgifter om leveranser av beskattade

produkter i syfte att kontrollera om en sökande köpt lika stora kvantiteter

beskattade produkter som han anger att han har förbrukat eller exporterat

i sin ansökan. Även övriga uppgifter som kan komma att behövas får

antas röra förhållandevis enkla transaktioner. Det bör därför inte bli

några problem för beskattningsmyndigheten att definiera vilka uppgifter

som behöver begäras in. Med hänsyn till det nu sagda anser regeringen

att de uppgifter som beskattningsmyndigheten kan behöva inhämta från

tredjeman regelmässigt bör kunna erhållas genom de föreslagna

bestämmelserna om tredjemansföreläggande. Det kan emellertid inte

uteslutas att det i vissa fall kan finnas behov av tredjemansrevision.

Enligt regeringens mening bör dock frågan övervägas ytterligare. Detta

kan lämpligen ske inom ramen för den pågående översynen av

förfarandereglerna för punktskatter m.m. (Dir 1997:152).

De föreslagna ändringarna föreslås träda i kraft den 1 januari 1999.

5 Ättika undantas från bekämpnings-

medelsskatt

Regeringens förslag: Ättika skall inte anses som bekämpningsmedel

enligt lagen (1984:410) om skatt på bekämpningsmedel.

Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens.

Remissinstanserna: Industrin för Växt- och Träskyddsmedel och

Svenska Lantmännen avstryker förslaget. Övriga remissinstanser

tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det.

Skälen för regeringens förslag: Den 1 juli 1984 trädde lagen

(1984:410) om avgift på bekämpningsmedel i kraft (prop. 1983/84:176,

SkU 1983/84:47, rskr 1983/84:383). Avgiften infördes för att av hälso-

och miljöskäl minska användningen av bekämpningsmedel. Den 1 juli

1995 ändrades lagens namn till lag om skatt på bekämpningsmedel (SFS

1995:617, prop. 1994/95:213, SkU1994/95:29, rskr 1994/95:321).

Enligt 3 § förordningen (1985:836) om bekämpningsmedel får

bekämpningsmedel inte saluhållas, överlåtas eller användas utan att vara

godkänt av Kemikalieinspektionen.

Lagen om skatt på bekämpningsmedel (LSB) omfattar ämnen eller

beredningar som är avsedda att användas till skydd mot egendomsskada

eller olägenhet för människors hälsa förorsakad av växter, djur, bakterier

eller virus. Följande varor skall dock vid tillämpningen av lagen inte

anses vara bekämpningsmedel: vara avsedd att användas vid beredning

av livsmedel, läkemedel eller annan jämförbar vara, färger fernissor,

tjäror och andra varor som huvudsakligen begagnas för ett annat ändamål

än skydd mot egendomsskada m.m., om inte varorna genom en särskild

benämning eller på annat sätt anges vara avsedda som

bekämpningsmedel. Dessutom görs undantag för träskyddsmedel.

Definitionen av bekämpningsmedel i lagen om skatt på

bekämpningsmedel överensstämmer i stort sett med definitionen i

förordningen om bekämpningsmedel och omfattar endast ämnen och

beredningar som är avsedda att användas för vissa angivna ändamål.

Avgörande för bedömningen är avsikten hos tillverkaren eller importören

(se prop. 1983/84:176 s 176).

Bekämpningsmedelsskatt skall betalas med 20 kr för varje helt kilo

verksam beståndsdel i bekämpningsmedlet. Med verksam beståndsdel

avses det eller de ämnen som angetts som sådana aktiva substanser i

ansökan om godkännande av bekämpningsmedlet.

Skattens konstruktion innebär att om ett ämne eller beredning har

godkänts som bekämpningsmedel skall skatt tas ut. Som tidigare nämnts

görs dock undantag för träskyddsmedel. För att tillverka eller importera

ättika med avsikten att sälja den som bekämpningsmedel krävs

godkännande av Kemikalieinspektionen. Eftersom avsikten är att sälja

ättika som bekämpningsmedel skall skatt tas ut. Ättika är dock speciellt i

den meningen att dess aktiva substanser kan användas till annat än

bekämpning. Det finns i och för sig många bekämpningsmedel vars

aktiva substanser kan användas till annat än bekämpning. Ättika är dock

ensamt om att användas som livsmedel. Den finns i nästan alla

livsmedelsbutiker och är således lättare tillgänglig för allmänheten än

kanske någon annan substans som förekommer i bekämpningsmedel.

Samtidigt måste ättika användas i höga doser för att ge önskad effekt

vid bekämpning av ogräs. Därmed blir bekämpningsmedelsskatten på

ättika väsentligt högre än på alternativa bekämpningsmedel. Särskilt

betänkligt är dock att bekämpningsmedlet ättika, genom skatten, kan bli

flera gånger dyrare än livsmedlet ättika. Detta innebär att de som vill

använda ättika som bekämpningsmedel har ett starkt incitament att

införskaffa sin ättika i livsmedelsbutiken. De ättiksprodukter som säljs

som livsmedel saknar märkning och information om risker och lämpliga

skyddsåtgärder när de används i de mängder som behövs för att bekämpa

ogräs. Dessutom kan livsmedlet ättika förekomma i spädningar som är

olämpliga då ättikan skall spridas över vegetation. Dessa förhållanden

innebär att användning av ättika som köps i livsmedelsbutiker medför

vissa risker för hälsa och miljö då den används för bekämpningsändamål.

Bekämpningsmedelsskatten motverkar således på ett uppenbart sätt sitt

syfte i fråga om ättika. Med hänsyn härtill bör ättika undantas från

bekämpningsmedelsskatt. Detta uppnås genom en ändring i 1 § lagen om

skatt på bekämpningsmedel av innebörden att ättika inte skall anses som

bekämpningsmedel enligt lagen.

Industrin för Växt- och Träskyddsmedel avstryker förslaget och anför

följande. Förslaget innebär att ogräsättika blir det enda

ogräsbekämpningsmedlet i hela produktgruppen som undantas från skatt.

Att ge en mindre effektiv produkt konkurrensfördelar i förhållande till

övriga produkter i kategorin ogräsbekämpningsmedel kan inte anses

konkurrensneutralt. Förslaget att ättika skall undantas från

bekämpningsmedelsskatt ger fel signaler till användarna. Beslutet skulle

kunna tolkas som att ättika är harmlöst och skulle kunna medföra en

drastisk ökning av felaktig, ineffektiv och även olaglig användning av

ättika för ogräsbekämpning. Det är därför principiellt felaktigt att dra

slutsatsen att det faktum att ättika används för konservering och

smaksättning av livsmedel samt att det är biologiskt lätt nedbrytbart,

automatiskt innebär att ättika i större mängder inte medför risk för

ogynnsam påverkan på marklevande organismer m.m. Det får förutsättas

att ogräsättika, eftersom det är registreringspliktigt, kommer att säljas i

andra förpackningar än livsmedelsättika även om det skulle befrias från

bekämpningsmedelsskatt. Man löser därför inte problemet med felaktig

användning av livsmedelsättika genom att ta bort

bekämpningsmedelsskatten på ogräsättika. Livsmedlet ättika kommer

även fortsättningsvis att vara mest lättillgängligt för många

slutanvändare.

Regeringens syfte med den föreslagna ändringen är att öka

användarnas incitament att köpa ogräsättika , som är godkänt för

bekämpningsändamål av Kemikalieinspektionen, i förpackningar som är

försedda med varningstext med information om hälsorisker etc.

Ättiksprodukter som säljs som livsmedel saknar sådan information och

kan dessutom förekomma i koncentrationer som kan vara hälsofarliga

och dessutom mindre lämpliga för ändamålet. Regeringen bedömer

således att den föreslagna åtgärden minskar de risker för felaktig,

ineffektiv och olaglig användning som Industrin för Växt- och

Träskyddsmedel varnar för.

Även Svenska Lantmännen avstyrker förslaget och anför följande. Alla

växtskyddsmedel som används för ogräsbekämpning är belagda med

skatt oavsett farlighetsgrad. Det saknas därför skäl för att undanta ättika

från bekämpningsmedelsskatt. Förslaget strider också mot tidigare beslut

om att allmänkemikalier inte skall tillåtas som bekämpningsmedel. Skall

ättika tillåtas för ogräsbekämpning utan att belastas med

bekämpningsmedelsskatt bör rimligen en omvärdering ske av andra

allmänkemikalier som t.ex. svavelsyra och fotogen som kan användas för

blastdödning respektive ogräsbekämpning.

Regeringen vill påpeka att en ättiksprodukt som av

Kemikalieinspektionen godkänts som bekämpningsmedel skall betraktas

som sådant och inte som en allmänkemikalie. Enligt regeringens mening

föranleder förslaget därför inte någon omvärdering av allmänkemikalier

på det sätt Svenska Lantmännen hävdar.

Den föreslagna ändringen föreslås träda i kraft den 1 januari 1999.

6 Skatt på viss privat införsel och import av

cigaretter

Regeringens förslag: De skattebelopp som tas ut vid viss privat

införsel resp. import av cigaretter justeras så att de överensstämmer

med den cigarettskatt som gäller sedan den 1 augusti 1998. Även

tullbeloppet vid import justeras.

Skälen för regeringens förslag: Från den 1 augusti 1998 sänktes

styckeskatten på cigaretter från 85 öre till 20 öre medan den del av

skatten som är relaterad till detaljhandelspriset höjdes från 17,8 procent

till 39,2 procent. Omläggningen av skattestrukturen och sänkningen av

skatten på cigaretter har medfört att detaljhandelspriset på de mest

efterfrågade cigaretterna har sjunkit från 44:50 kronor till 34:50 kronor.

I lagen (1994:1565) om beskattning av privatinförsel av

alkoholdrycker och tobaksvaror från land som är medlem i Europeiska

unionen finns regler om skatteuttag vid viss privat införsel av

alkoholdrycker och tobaksvaror. I lagen (1194:1551) om frihet från skatt

vid import, m.m. finns även regler om skatt och tull vid viss import av

alkohol och tobaksvaror. Skattebeloppen i dessa lagar skall motsvara den

skatt som betalas i Sverige för de mest efterfrågade cigaretterna.

Eftersom skatten påverkas av detaljhandelspriset på cigaretterna var det

inte möjligt att i förslaget om omläggningen av skattestrukturen och

sänkningen av skatten på cigaretter fastställa dessa belopp. Detta kan nu

ske och regeringen föreslår därför att skattebeloppen justeras så att de

överensstämmer med den cigarettskatt som gäller sedan den 1 augusti

1998. Även en justering föreslås av tullen vid import. Ändringarna

föreslås gälla för tid från och med den 1 augusti 1998.

7 Sekretessbelagda uppgifter får lämnas ut till

rättighetsinnehavaren

Regeringens förslag: Lagen (1994:1552) om tullkontroll av

varumärkesintrång m.m. samt sekretesslagen (1980:100) ändras så att

en tullmyndighet, enligt vad som redan gäller enligt EG-rätten, utan

hinder av sekretessbestämmelserna, till innehavaren av ett varumärke,

en upphovsrätt eller närstående rättigheter eller av en mönsterrätt kan

lämna ut vissa namn- och adressuppgifter. När det gäller varor som

motsvarar beskrivningen av vissa varumärkesförfalskade eller

pirattillverkade varor, och som myndigheten uppskjutit frigörandet av

eller kvarhållit, avser uppgifterna deklaranten av varorna och

mottagaren av dessa. När det gäller varor som befunnits vara

varumärkesförfalskade eller pirattillverkade avser uppgifterna

dessutom avsändaren, importören eller exportören och tillverkaren av

varorna i fråga.

Skälen för regeringens förslag: Enligt rådets förordning (EG) nr

3295/94 av den 22 december 1994 om åtgärder för att förhindra övergång

till fri omsättning, export, återexport eller hänförande till ett suspensivt

arrangemang av varumärkesförfalskade eller pirattillverkade varor (EG-

förordningen) kan tullmyndigheten under vissa förutsättningar uppskjuta

frigörandet av eller kvarhålla förfalskade eller pirattillverkade varor på

begäran av rättighetsinnehavaren. Om så sker finns i andra stycket i

artikel 6.1 i förordningen regler gällande underrättelse till

rättighetsinnehavaren. Enligt dessa regler skall det tullkontor eller den

enhet som behandlade ansökan på rättighetsinnehavarens begäran (i

Sverige Generaltullstyrelsen), i enlighet med de nationella

bestämmelserna om skydd av persondata, industri- och affärssekretess

och yrkesmässig och administrativ konfidentialitet, underrätta

innehavaren om deklarantens namn och adress och även om mottagarens

namn och adress om dessa är kända, så att han kan begära att de behöriga

myndigheterna (i Sverige allmän domstol) fattar ett beslut i sak. Enligt

förordningen avses med rättighetsinnehavare varumärkeshavaren eller

innehavaren av upphovsrätten eller närstående rättigheter eller

mönsterrättsinnehavaren eller varje annan person med rätt att använda

varumärket eller rättigheterna eller dessa personers företrädare. För varor

som befunnits vara varumärkesförfalskade eller pirattillverkade gäller

dessutom, enligt artikel 8.3 i förordningen, att tullkontoret eller den

behöriga enheten på begäran skall underrätta rättighetsinnehavaren om

namn på och adress till avsändaren, importören eller exportören och

tillverkaren av varorna i fråga.

Om ärendet inte hänskjutits till allmän domstol inom en viss tid skall

tullmyndigheten frigöra varorna. För att rättighetsinnehavaren skall

kunna väcka talan i domstol krävs att han har vissa namn- och

adressuppgifter. Av 9 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100) följer

emellertid att sekretess, med visst här inte aktuellt undantag, gäller för

uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden i

Tullverkets verksamhet för bestämmande av skatt, såvida det inte står

klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde som skyddas av

sekretessen lider skada eller men. På motsvarande sätt gäller sekretess

enligt 9 kap. 2 § i annan verksamhet som avser tullkontroll och som inte

omfattas av sekretessen enligt 1 §. Eftersom bestämmelserna i 9 kap. 1

och 2 §§ sekretesslagen innehåller ett s.k. omvänt skaderekvisit får de i

målet aktuella uppgifterna lämnas ut endast om det står klart att de kan

röjas utan att de som uppgifterna avser lider skada eller men. Då ett

utlämnande av uppgifter om namn och adress på den som använder ett

tullförfarande i detta sammanhang kan medföra att åtal väcks mot

personen ifråga, kan de förutsättningar som gäller för att uppgifterna

skall få lämnas ut enligt sekretesslagen inte anses vara uppfyllda.

Bestämmelserna i sekretesslagen ger inte möjlighet för

rättighetsinnehavaren att få ut uppgifter om namn och adress på den som

tillämpar en godkänd tullbehandling som förordningen omfattar och där

tullen uppskjutit frigörandet av eller kvarhållit varorna i fråga. Det finns

mot denna bakgrund anledning att ändra på de svenska reglerna för att

dessa skall stå i överensstämmelse med gällande EG-rätt.

Med de föreslagna ändringarna kommer detta att åtgärdas.

8 Ekonomiska konsekvenser

Beskattningsmyndigheten ges befogenhet att besluta om revision och om

s.k. tredjemansföreläggande för kontroll av ansökningar om återbetalning

m.m. av skatt är fullständiga och riktiga. De kostnader som eventuellt

kan uppkomma till följd härav får bestridas inom befintliga anslag.

Förslagen om revision m.m. förväntas inte leda till någon ökning av

arbetsbelastningen för de allmänna förvaltningsdomstolarna.

Intäkterna från skatten på bekämpningsmedel uppgick under 1997 till

40 miljoner kronor. Salubrin/Druvan AB, som för närvarande synes vara

den enda tillverkaren av ogräsättika, uppger i sitt remissvar att bolaget

betalar cirka 700 000 kr i bekämpningsmedelsskatt per år. Förslaget att

undanta ättika från bekämpningsmedelsskatt kan dock leda till att

användningen av ogräsättika ökar på bekostnad av beskattade

bekämpningsmedel. Skattebortfallet till följd av att ättika undantas från

bekämpningsmedelsskatt kan trots detta förväntas bli försumbart.

Skattebortfallet till följd av att de skattebelopp som tas ut vid viss

privat införsel respektive import av cigaretter sänks förväntas bli

försumbart.

9 Författningskommentar

9.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1984:409) om

skatt på gödselmedel

8 a §

I det nya andra stycket föreskrivs att belopp som skall betalas tillbaka

enligt första stycket tas ut på samma sätt som skatt enligt 5 kap. LPP.

Därmed inordnas nämnda återkrav i ett regelsystem avseende betalning,

anstånd, återbetalning, dröjsmålsavgift, ränta och indrivning. Dessa

återkrav skall betalas inom den tid som beskattningsmyndigheten

bestämmer (jfr 5 kap. 1 § tredje stycket LPP). Hänvisningen till 5 kap.

LPP innebär också att ett överklagande av ett beslut enligt första stycket

inte inverkar på skyldigheten att betala tillbaka det oriktigt erhållna

beloppet och att beslutet får verkställas även om det inte har vunnit laga

kraft (se 5 kap. 18 § LPP). Beskattningsmyndigheten kan dock medge

anstånd med betalningen. I andra stycket ges även särskilda

bestämmelser om beräkning av ränta. Av hänvisningen till 5 kap LPP

följer att återkrav enligt första stycket skall betalas inom den tid som

beskattningsmyndigheten bestämmer (jfr 5 kap 1 § tredje stycket LPP).

Av 5 kap. 12 § första stycket 1 LPP följer att ränta skall tas ut på belopp

som påförs med stöd av första stycket i förevarande paragraf.

Bestämmelsen i 5 kap. 12 § andra stycket LPP om beräkning av ränta

grundar sig emellertid på bestämmelsen om skatteredovisningens

betalningsdag i LPP. Eftersom en sökande som beviljats återbetalning

inte är redovisningsskyldig för skatt, i vart fall inte i

återbetalningsärendet, kan bestämmelsen om ränteberäkning i LPP inte

tillämpas på belopp som återkrävs med stöd av första stycket i

förevarande paragraf. Med hänsyn härtill ges i första stycket en särskild

bestämmelse om ränteberäkning. Denna bestämmelse innebär att ränta

skall tas ut från den dag då beslut om återbetalning enligt 8 § fattades till

och med den dag då den sökande enligt beskattningsmyndighetens beslut

skall betala tillbaka vad han fått för mycket.

Av det nya sista stycket framgår att lagen (1978:880) om

betalningssäkring för skatter, tullar och avgifter är tillämplig beträffande

belopp som skall betalas tillbaka enligt första stycket.

8 b §

Paragrafen är ny och har utformats med ledning av 3 kap. 5 § LPP.

Första stycket innehåller bestämmelser som ger

beskattningsmyndigheten möjlighet att genom föreläggande hämta in

kontrolluppgift om rättshandling från annan än den som ansökt om

återbetalning av skatt. För att ett föreläggande skall få meddelas krävs att

kontrollupppgiften har betydelse för kontroll av en ansökan om

återbetalning av skatt. Den krets som kan föreläggas är begränsad till

bokföringsskyldiga och andra juridisk personer än dödsbo.

Bestämmelsen i andra stycket innebär att om det finns särskilda skäl

kan även den som inte är bokföringsskyldig eller dödsbon föreläggas att

lämna uppgift enligt första stycket. Med särskilda skäl avses framför allt

fall där det finns ett uttalat kontrollintresse och där alternativa

kontrollmetoder saknas.

Av tredje stycket följer att ett föreläggande enligt denna paragraf kan

förenas med vite.

I fjärde stycket görs en hänvisning till LPP som bl.a. innebär att

bestämmelserna i LPP om undantagande av handlingar och uppgifter

skall gälla i fråga om föreläggande enligt förevarande pargaraf. Den som

föreläggs att lämna en uppgift kan alltså begära att uppgiften undantas

från föreläggandet (se 3 kap. 15 § LPP).

8 c §

Enligt paragrafen, som är ny, får beskattningsmyndigheten besluta om

revision för att kontrollera att den som har ansökt om återbetalning av

skatt har lämnat riktiga och fullständiga uppgifter i sin ansökan. En

bestämmelse härom finns i första stycket.

I andra stycket föreskrivs att bestämmelserna i 3 kap. 8 15 d §§ LPP

skall gälla i fråga om revision enligt första stycket. Det innebär bl.a. att

ett beslut om revision skall innehålla uppgift om ändamålet med revision

och om möjligheten att undanta handlingar och uppgifter (se 3 kap. 8 §

LPP). Vidare innebär hänvisningen till bestämmelserna i LPP att

revisionen skall bedrivas i samverkan med den reviderade och på ett

sådant sätt att den inte onödigt hindrar verksamheten (3 kap. 9 § LPP).

Genom hänvisningen regleras också vad beskattningsmyndigheten får

granska och vilka skyldigheter den reviderade har. Hänvisningen innebär

dessutom att bestämmelserna i LPP om undantagande av handlingar och

uppgifter skall tillämpas vid revision enligt denna paragraf.

8 d §

Paragrafen som är ny har utformats med ledning av 3 kap. 16 § LPP.

Genom bestämmelsen i första stycket kan Skattemyndigheten i Gävle

(beskattningsmyndigheten) uppdra åt skattemyndigheterna i Stockholm,

Göteborg eller Malmö att besluta om föreläggande enligt 8 b eller

revision enligt 8 c i dess ställe.

I andra stycket föreskrivs att Riksskatteverket har samma befogenhet

som skattemyndighet har enligt 8 b och 8 c §§.

9 §

I enlighet med vad som gäller enligt LPP föreskrivs att beslut om

tredjemansföreläggande och revision inte får överklagas.

Nuvarande lydelse av förevarande paragraf innehåller en uppräkning

av sådana beslut som får överklagas. De beslut som räknas upp är inte

beskattningsbeslut och överklagas därför inte enligt LPP. Uppräkningen

omfattar alltså överklagbara förvaltningsbeslut. Med hänsyn till att det nu

föreslås uttryckliga bestämmelser om att beslut om revision och om

förläggande inte skall få överklagas ersätts uppräkningen med en

föreskrift om att övriga beslut enligt denna lag, dvs. andra beslut än

beslut om revision eller föreläggande, får överklagas hos allmän

förvaltningsdomstol. Detta innebär ingen ändring i sak utan beslut som

räknas upp i nuvarande lydelse av förevarande paragraf skall även i

fortsättningen överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Därvid gäller

förvaltningslagens bestämmelser om överklagandetid m.m. Det bör i det

här sammanhanget påpekas att gödselmedelsskatt påförs genom

beskattningsbeslut enligt LPP. Dessa beslut och beslut om anstånd med

att betala skatt m.m. överklagas enligt LPP (se 8 kap. 1 §). Den nu

föreslagna lydelsen av förevarande paragraf innebär ingen ändring

härvidlag.

I ett nytt andra stycke ges Riksskatteverket rätt att överklaga beslut

som avses i första stycket andra meningen. Bestämmelsen har utformats i

enlighet med vad Lagrådet uttalat.

I fjärde stycket föreskrivs att Riksskatteverket för det allmännas talan i

allmän förvaltningsdomstol.

9.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:824) om

ändring i lagen (1984:410) om skatt på

bekämpningsmedel

1 §

Den nya punkten 4 i andra stycket innebär att ättika undantas från

bekämpningsmedelsskatt.

9.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1563) om

tobaksskatt

31 31 c §§

Se kommentaren till 8 a 8 d §§ förslaget till lag om ändring i lagen om

skatt på gödselmedel.

35 §

Att beslut enligt 5 § får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol av

säljaren och Riksskatteverket följer av den föreslagna lydelsen av första

stycket. Tredje stycket i nuvarande lydelse av denna paragraf föreslås

därför utgå. I övrigt se kommentaren till 9 § förslaget till lag om ändring

i lagen om skatt på gödselmedel.

9.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1564) om

alkoholskatt

31 31 c §§ och 35 §

Se kommentaren till 8 a 9 §§ förslaget till lag om ändring i lagen om

skatt på gödselmedel.

9.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1776) om

skatt på energi

9 kap. 9 b §

Det nya femte stycket innebär att bestämmelserna om betalning av skatt i

5 kap. 1 11 §§ och 16 18 §§ LPP skall tillämpas på skatt som påförs

genom ett slutligt beslut om skattenedsättning enligt första stycket. Det

förekommer ofta att skattebelastningen enligt ett beslut om preliminär

skattesats enligt första stycket inte stämmer överens med

skattebelastningen enligt ett slutligt beslut om skattenedsättning enligt

andra stycket och att sökanden därför påförs skatt eller får tillbaka skatt.

Ränta skall inte tas ut på skatt som påförs eller återbetalas genom ett

slutligt beslut om skattenedsättning. Detta följer av att hänvisningen till 5

kap. LPP inte omfattar paragraferna 12 15 §§. Har sökande fått slutlig

skattenedsättning med för högt belopp på grund av att han lämnat

oriktiga uppgifter om hur mycket bränsle som förbrukats under året eller

om försäljningsvärdet på de produkter som framställts under året får

beskattningsmyndigheten enligt 12 § besluta att han skall betala tillbaka

vad han fått för mycket eller att ytterligare skatt skall påföras honom. Av

det föreslagna nya andra stycket i 12 § följer att ränta skall utgå i sådana

fall och hur räntan skall beräknas.

9 kap. 12 §

Se kommentaren till 8 a § förslaget till lag om ändring i lagen (1984:409)

om skatt på gödselmedel.

9 kap. 13-15 och 12 kap. 1 §

Till skillnad från lagarna om skatt på gödselmedel, tobak och alkohol

finns det i lagen om skatt på energi förutom bestämmelser om

återbetalning av skatt, även bestämmelser om nedsättning av och

kompensation för skatt. För nedsättning och kompensation gäller dock

samma regler som för återbetalning. De nya kontrollbefogenheterna

föreslås vara gemensamma för dessa tre varianter av skattereduktion. Se

därför kommentaren till 8 b 9 §§ lagen om skatt på gödselmedel.

9.6 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:466) om

särskilda tvångsåtgärder i beskattningsförfarandet

1 §

Ändringen i andra stycket innebär att förevarande lag kan tillämpas vid

revision eller annan kontroll enligt de nya bestämmelserna om revision

och tredjemansföreläggande i lagen om skatt på gödselmedel, lagen om

tobaksskatt, lagen om alkoholskatt och lagen om skatt på energi.

9.7 Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:891) om

indrivning av statliga fordringar m.m.

2 §

Enligt föreslagna ändringar i 8 a § lagen om skatt på gödselmedel, 31 §

lagen om tobaksskatt, 31 § lagen om alkoholskatt och 9 kap. 12 § lagen

om skatt på energi skall bl.a. bestämmelserna om indrivning i LPP

tillämpas i fråga om belopp eller skatt som tagits ut med stöd av nämnda

bestämmelser. Det innebär att om betalning inte sker skall fordran

lämnas för indrivning. Ändringen i första stycket 4 innebär att under

indrivning av belopp eller skatt som tagits ut enligt nyss nämnda

bestämmelser gäller bestämmelserna i 7 kap. 14 § utsökningsbalken om

företrädesrätt vid utmätning av lön.

9.8 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1552) om

tullkontroll av varumärkesintrång m.m.

4 §

Ändringen innebär att ett nytt första stycke förs in i paragrafen. Enligt det

nya stycket får en tullmyndighet, som funnit det klarlagt att varor som

motsvarar beskrivningen av vissa varumärkesförfalskade eller

pirattillverkade varor och som därför skjutit upp frigörandet av eller

hållit kvar dessa, möjlighet att till rättighetsinnehavaren, i enlighet med

bestämmelserna i artikel 6.1 i EG-förordningen, lämna ut namn- och

adressuppgifter avseende dels den person som deklarerat varorna, dels

mottagaren av varorna. Förutom dessa uppgifter skall ändringen

möjliggöra att rättighetsinnehavaren, enligt artikel 8.3 i förordningen, får

motsvarande uppgifter avseende avsändaren, importören eller exportören

samt tillverkaren av de varor som befunnits vara varumärkesförfalskade

eller pirattillverkade och mängden av varorna i fråga. För att de nämnda

uppgifterna skall kunna lämnas ut är det nödvändigt att även

sekretesslagen ändras.

9.9 Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen

(1980:100)

9 kap. 1 och 2 §§

De föreslagna ändringarna innebär att det görs ytterligare ett undantag

från den sekretess som enligt huvudregeln gäller för uppgifter om

enskilds personliga och ekonomiska förhållanden i de fall där det inte

står klart att uppgifterna kan lämnas ut utan att den enskilde som skyddas

av sekretessen lider skada eller men. Tillsammans med den föreslagna

ändringen i lagen om tullkontroll av varumärkesintrång m.m. medför

detta att svenska regler bringas i överensstämmelse med gällande EG-rätt

på så sätt att en tullmyndighet har möjlighet att lämna ut vissa uppgifter

till innehavaren av ett varumärke, en upphovsrätt eller närstående

rättigheter eller av en mönsterrätt så att rättighetsinnehavaren kan väcka

talan vid domstol.

Enligt 1 § gäller sekretess bl.a. i myndighets verksamhet som avser

bestämmande av tull eller som avser taxering eller i övrigt fastställande

av underlag för bestämmande av tull. Enligt 2 § gäller sekretess bl.a. i

särskilt ärende om revision eller annan kontroll i fråga om tull eller avgift

samt annan verksamhet som avser tullkontroll och som inte faller under

1 §. Gränsen mellan den tullkontroll som avses i 1 § och den som åsyftas

i 2 § är inte helt klar. För att förhindra att det skall kunna uppstå

situationer där, på grund av denna oklarhet, de aktuella namn- och

adressuppgifter inte kan lämnas ut trots att förutsättningarna i övrigt är

uppfyllda, föreslår regeringen att det införs sekretessbrytande

bestämmelser i båda paragraferna.

Regeringen har tagit del av Lagrådets synpunkter avseende

ändringarna i sekretesslagen. Lagrådet anför att det i sekretesslagen

borde kunna göras undantag från sekretess som följer också av EG-

förordningar. Regeringen instämmer i Lagrådets bedömning att frågan är

av principiell betydelse. Den kommer att övervägas i ett annat

sammanhang.

Promemorians lagförslag

1 Förslag till lag om ändring i lagen (1984:409) om

 skatt på gödselmedel

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1984:409) om skatt på

gödselmedel

dels att 8 a och 9 §§ skall ha följande lydelse,

dels att det skall införas två nya paragrafer, 8 b och 8 c §§, av följande

lydelse

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

8 a §

Om skatt har återbetalats med ett för högt belopp på grund av oriktig

uppgift som den sökande har lämnat eller på grund av felräkning,

felskrivning eller något annat uppenbart förbiseende, är den sökande

skyldig att betala tillbaka vad han fått för mycket. Beslut härom

meddelas av beskattningsmyndigheten.

För belopp som skall betalas

tillbaka enligt första stycket gäller

bestämmelserna om betalning av

skatt i 5 kap. lagen (1984:151) om

punktskatter och

prisregleringsavgifter.

Åtgärd för att ta ut ett oriktigt erhållet återbetalningsbelopp får inte

vidtas senare än fem år efter utgången av det år under vilket beloppet

betalats ut.

Lagen (1978:880) om

betalningssäkring för skatter,

tullar och avgifter är tillämplig på

belopp som sökande skall betala

tillbaka enligt första stycket.

8 b §

Beskattningsmyndigheten får

förelägga den som är eller kan

antas vara bokföringsskyldig

enligt bokföringslagen (1976:125)

eller skyldig att föra räkenskaper

enligt jordbruksbokföringslagen

(1979: 141) eller som är annan

juridisk person än dödsbo att

lämna uppgift, visa upp handling

eller lämna över en kopia av

handling som rör rättshandling

mellan den som föreläggs och den

med vilken han ingått

rättshandlingen (kontroll-uppgift).

Föreläggande får meddelas, om

kontrolluppgiften har betydelse för

kontroll av en ansökan om

återbetalning av skatt enligt

denna lag.

Om det finns särskilda skäl får

även någon annan person än som

avses i första stycket föreläggas

att lämna kontrolluppgift.

Ett föreläggande får förenas

med vite om det finns anledning att

anta att det annars inte följs.

8 c §

Beskattningsmyndigheten får

besluta om revision för att

kontrollera att den som ansökt om

återbetalning av skatt har lämnat

riktiga och fullständiga uppgifter.

För beslut om revision gäller 3

kap. 8 § lagen (1984:151) om

punktskatter och

prisregleringsavgifter i tillämpliga

delar. I övrigt gäller 3 kap. 9 16

§§ lagen om punktskatter och

prisregleringsavgifter.

9 §

Beskattningsmyndighetens

beslut enligt 8 och 8 a §§ får

överklagas hos allmän

förvaltningsdomstol.

Beslut enligt 8 b och 8 c §§ får

inte överklagas. Beskattnings-

myndighetens beslut enligt 8 och 8

a §§ får överklagas hos allmän

förvaltningsdomstol.

Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999

2 Förslag till lag om ändring i lagen (1984:410) om

 skatt på bekämpningsmedel

Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1984:410) om skatt på

bekämpningsmedel skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 §1

Skatt (bekämpningsmedelsskatt) skall erläggas till staten enligt denna

lag vid omsättning eller ianspråktagande inom landet av

bekämpningsmedel.

Med bekämpningsmedel avses i denna lag ämnen eller beredningar som

är avsedda att användas till skydd mot egendomsskada, sanitär olägenhet

eller annan jämförbar olägenhet, förorsakad av växter, djur, bakterier

eller virus. Som bekämpningsmedel enligt lagen skall dock inte anses

1. vara, avsedd att användas vid beredning av livsmedel, läkemedel

eller annan jämförbar vara,

2. färger, fernissor, tjäror och andra varor som huvudsakligen begagnas

för ett annat ändamål än som avses i första meningen, om inte varorna

genom en särskild benämning eller på något annat sätt anges vara

avsedda som bekämpningsmedel,

3. träskyddsmedel.

3. träskyddsmedel, och

4. ättika.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999. Äldre föreskrifter gäller

fortfarande i fråga om förhållanden som hänför sig till tiden före

ikraftträdandet.

3 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1563) om

 tobaksskatt

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1994:1563) om tobaksskatt

dels att 31 a § skall betecknas 31 c §,

dels att 31 och 35 §§ skall ha följande lydelse,

dels att det skall införas två nya paragrafer, 31 a och 31 b §§, av

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

31 §

Om skatt har återbetalats med ett för högt belopp på grund av en

oriktig uppgift som den sökande lämnat eller på grund av felräkning,

felskrivning eller något annat uppenbart förbiseende, är den sökande

skyldig att betala tillbaka vad han fått för mycket. Beslut härom

meddelas av beskattningsmyndigheten.

För belopp som skall betalas

tillbaka enligt första stycket gäller

bestämmelserna om betalning av

skatt i 5 kap. lagen (1984:151) om

punktskatter och

prisregleringsavgifter.

Åtgärd för att ta ut ett oriktigt erhållet återbetalningsbelopp får inte

vidtas senare än fem år efter utgången av det kalenderår under vilket

beloppet betalats ut.

Lagen (1978:880) om

betalningssäkring för skatter,

tullar och avgifter är tillämplig på

belopp som sökande skall betala

tillbaka enligt första stycket.

31 a §

Beskattningsmyndigheten får

förelägga den som är eller kan

antas vara bokföringsskyldig

enligt bokföringslagen (1976:125)

eller skyldig att föra räkenskaper

enligt jordbruksbokföringslagen

(1979:141) eller som är annan

juridisk person än dödsbo att

lämna uppgift, visa upp handling

eller lämna över en kopia av

handling som rör rättshandling

mellan den som föreläggs och den

med vilken han ingått

rättshandlingen (kontrolluppgift).

Föreläggande får meddelas, om

kontrolluppgiften har betydelse för

kontroll av en ansökan om

återbetalning av skatt enligt

denna lag.

Om det finns särskilda skäl får

även någon annan person än som

avses i första stycket föreläggas

att lämna kontrolluppgift.

Ett föreläggande får förenas

med vite om det finns anledning att

anta att det annars inte följs.

31 b §

Beskattningsmyndigheten får

besluta om revision för att

kontrollera att den som ansökt om

återbetalning av skatt har lämnat

riktiga och fullständiga uppgifter.

För beslut om revision gäller 3

kap. 8 § lagen (1984:151) om

punktskatter och

prisregleringsavgifter i tillämpliga

delar. I övrigt gäller 3 kap. 9 16

§§ lagen om punktskatter och

prisregleringsavgifter.

35 §1

Följande beslut av beskattnings-

myndigheten får överklagas hos

allmän förvaltningsdomstol av den

skattskyldige, sökanden och

Riksskatteverket:

Beslut enligt 31 a och 31 b §§

får inte överklagas. Följande

beslut av beskattningsmyndigheten

får överklagas hos allmän

förvaltningsdomstol av den

skattskyldige, sökanden och

Riksskatteverket:

1. beslut om godkännande enligt 10, 13, 15 och 16 §§,

2. beslut om återkallelse enligt 12, 13, 15 och 16 §§,

3. beslut om säkerhet enligt denna lag och

4. beslut om återbetalning enligt 29 31 a §§.

Om en skattskyldig eller sökande överklagar beslut enligt första

stycket, förs det allmännas talan av Riksskatteverket.

Beslut enligt 5 § får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol av

säljaren och av Riksskatteverket.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

4 Förslag till lag om ändring i lagen (194:1564) om

 alkoholskatt

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1994:1564) om alkoholskatt

dels att 31 a § och 31 b § skall betecknas 31 c § respektive 31 d §,

dels att 31 och 35 §§ skall ha följande lydelse,

dels att rubriken närmast före 31 b § skall sättas närmast före 31 d §,

dels att det skall införas två nya paragrafer, 31 a och 31 b §§, av

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

31 §

Om skatt har återbetalats med ett för högt belopp på grund av en

oriktig uppgift som den sökande lämnat eller på grund av felräkning,

felskrivning eller något annat uppenbart förbiseende, är den sökande

skyldig att betala tillbaka vad han fått för mycket. Beslut härom

meddelas av beskattningsmyndigheten.

För belopp som skall betalas

tillbaka enligt första stycket gäller

bestämmelserna om betalning av

skatt i 5 kap. lagen (1984:151) om

punktskatter och

prisregleringsavgifter.

Åtgärd för att ta ut ett oriktigt erhållet återbetalningsbelopp får inte

vidtas senare än fem år efter utgången av det kalenderår under vilket

beloppet betalats ut.

Lagen (1978:880) om

betalningssäkring för skatter,

tullar och avgifter är tillämplig på

belopp som sökande skall betala

tillbaka enligt första stycket.

31 a §

Beskattningsmyndigheten får

förelägga den som är eller kan

antas vara bokföringsskyldig

enligt bokföringslagen (1976:125)

eller skyldig att föra räkenskaper

enligt jordbruksbokföringslagen

(1979:141) eller som är annan

juridisk person än dödsbo att

lämna uppgift, visa upp handling

eller lämna över en kopia av

handling som rör rättshandling

mellan den som föreläggs och den

med vilken han ingått

rättshandlingen (kontrolluppgift).

Föreläggande får meddelas, om

kontrolluppgiften har betydelse för

kontroll av en ansökan om

återbetalning av skatt enligt denna

lag.

Om det finns särskilda skäl får

även någon annan person än som

avses i första stycket föreläggas

att lämna kontrolluppgift.

Ett föreläggande får förenas

med vite om det finns anledning att

anta att det annars inte följs.

31 b §

Beskattningsmyndigheten får

besluta om revision för att

kontrollera att den som ansökt om

återbetalning av skatt har lämnat

riktiga och fullständiga uppgifter.

För beslut om revision gäller 3

kap. 8 § lagen (1984:151) om

punktskatter och

prisregleringsavgifter i tillämpliga

delar. I övrigt gäller 3 kap. 9 16

§§ lagen om punktskatter och

prisregleringsavgifter.

35 §1

Följande beslut av beskattnings-

myndigheten får överklagas hos

allmän förvaltningsdomstol av den

skattskyldige, sökanden och

Riksskatteverket:

Beslut enligt 31 a och 31 b §§

får inte överklagas. Följande

beslut av beskattningsmyndigheten

får överklagas hos allmän

förvaltningsdomstol av den

skattskyldige, sökanden och

Riksskatteverket:

1. beslut om godkännande enligt 9, 12, 14 och 15 §§,

2. beslut om återkallelse enligt 11, 12, 14 och 15 §§,

3. beslut om säkerhet enligt denna lag och

4. beslut om återbetalning enligt 28 31 a §§.

Om en skattskyldig eller sökande överklagar beslut enligt första

stycket, förs det allmännas talan av Riksskatteverket.

Denna lag träder inte i kraft den 1 januari 1999.

5 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1776) om

 skatt på energi

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1994:1776) om skatt på energi

dels att 9 kap. 9 b §, 12 § och 12 kap. 1 § skall ha följande lydelse,

dels att det skall införas två nya paragrafer, 9 kap. 13 och 14 §§, av

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

9 kap.

9 b §1

I fall som avses i 9 § får beskattningsmyndigheten efter ansökan

bestämma en preliminär koldioxidskattesats enligt vilken skatt skall tas

ut under ett kalenderår.

Har beslut om preliminär skattesats meddelats skall sökanden, när det

kalenderår som beslutet avser gått ut, komplettera sin ansökan med

uppgifter om hur mycket bränsle som förbrukats under året och

försäljningsvärdet på de produkter som framställts under året.

Beskattningsmyndigheten skall för varje sökande fatta slutligt beslut om

skattenedsättning för det bränsle som förbrukats under kalenderåret.

Genom beslutet kan skatt påföras sökanden eller återbetalas till honom.

Den komplettering som avses i andra stycket skall ha kommit in till

beskattningsmyndigheten före mars månads utgång året efter det

kalenderår som ansökan avser.

Kan sökandens uppgifter inte läggas till grund för en tillförlitlig

beräkning eller saknas uppgifter från honom, får slutligt beslut om

skattenedsättning fattas efter skälig grund.

För skatt som påförs med stöd

av andra stycket gäller

bestämmelserna om betalning av

skatt i 5 kap. lagen (1984:151) om

punktskatter och

prisregleringsavgifter.

12 §2

Om återbetalning av, nedsättning av eller kompensation för skatt har

skett med för högt belopp på grund av en oriktig uppgift som den

sökande lämnat eller på grund av felräkning, felskrivning eller något

annat uppenbart förbiseende, får beskattningsmyndigheten besluta att den

sökande skall betala tillbaka vad han fått för mycket eller att ytterligare

skatt skall påföras honom.

För skatt som påförs med stöd

av första stycket eller belopp som

skall betalas tillbaka enligt

nämnda stycke gäller

bestämmelserna om betalning av

skatt i 5 kap. lagen (1984:151) om

punktskatter och

prisregleringsavgifter.

Åtgärder för att ta ut ett oriktigt utbetalat belopp eller för att påföra

ytterligare skatt får inte vidtas senare än fem år efter utgången av det

kalenderår under vilket beloppet betalats ut eller nedsättningen medgetts.

Lagen (1978:880) om

betalningssäkring för skatter,

tullar och avgifter är tillämplig på

belopp som sökande skall betala

tillbaka enligt första stycket.

13 §

Beskattningsmyndigheten får

förelägga den som är eller kan

antas vara bokföringsskyldig

enligt bokföringslagen (1976:125)

eller skyldig att föra räkenskaper

enligt jordbruksbokföringslagen

(1979:141) eller som är annan

juridisk person än dödsbo att

lämna uppgift, visa upp handling

eller lämna över en kopia av

handling som rör rättshandling

mellan den som föreläggs och den

med vilken han ingått

rättshandlingen (kontrolluppgift).

Föreläggande får meddelas, om

kontrolluppgiften har betydelse för

kontroll av en ansökan om

återbetalning av, nedsättning av

eller kompensation för skatt

enligt denna lag.

Om det finns särskilda skäl får

även någon annan person än som

avses i första stycket föreläggas

att lämna kontrolluppgift.

Ett föreläggande får förenas

med vite om det finns anledning att

anta att det annars inte följs.

14 §

Beskattningsmyndigheten får

besluta om revision för att

kontrollera att den som ansökt om

återbetalning av, nedsättning av

eller kompensation för skatt har

lämnat riktiga och fullständiga

uppgifter. För beslut om revision

gäller 3 kap. 8 § lagen (1984:151)

om punktskatter och

prisregleringsavgifter i tillämpliga

delar. I övrigt gäller 3 kap. 9 16

§§ lagen om punktskatter och

prisregleringsavgifter

12 kap.

1 §3

Följande beslut av

beskattningsmyndigheten får

överklagas hos allmän

förvaltningsdomstol av den

skattskyldige, sökanden och

Riksskatteverket, nämligen

Beslut enligt 9 kap 13 och 14 §§

får inte överklagas. Följande

beslut av beskattningsmyndigheten

får överklagas hos allmän

förvaltningsdomstol av den

skattskyldige, sökanden och

Riksskatteverket, nämligen

1. beslut om medgivande enligt 2 kap. 9 §,

2. beslut om godkännande enligt 4 kap. 3 och 6 samt 8 och

10 §§,

3. beslut om återkallelse enligt 4 kap. 5 och 6 samt 8 och

10 §§,

4. beslut om registrering enligt 6 kap. 10 § andra stycket,

5. beslut om säkerhet enligt denna lag,

6. beslut om återbetalning av, nedsättning av eller

kompensation för skatt enligt 9 kap. 1-12 §§, och

7. beslut om särskild avgift och nedsättning av eller befrielse

från sådan avgift enligt 10 kap. 8 §.

Om en skattskyldig eller en sökande överklagar ett beslut enligt första

stycket förs det allmännas talan av Riksskatteverket.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

6 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:466) om

 särskilda tvångsåtgärder i beskattningsförfarandet

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1994:466) om särskilda

tvångsåtgärder i beskattningsförfarandet att 1 § skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 §1

Denna lag tillämpas vid revision eller annan kontroll av att skatt eller

avgift tas ut enligt bestämmelserna i

1. kupongskattelagen (1970:624),

2. lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter,

3. fordonsskattelagen (1988:327),

4. taxeringslagen (1990:324),

5. lagen (1991:591) om särskild inkomstskatt för utomlands

bosatta artister m.fl.,

6. skattebetalningslagen (1997:483).

Lagen tillämpas även vid

revision enligt tullagen

(1994:1550) och för kontroll av att

föreläggande enligt lagen

(1990:325) om självdeklaration

och kontrolluppgifter eller 69 §

tullagen fullgjorts riktigt och

fullständigt.

Lagen tillämpas även vid

revision enligt tullagen

(1994:1550), revision enligt

författning som anges i 1 kap. 1 §

första stycket 1 lagen om

punktskatter och

prisregleringsavgifter och för

kontroll av att föreläggande enligt

lagen (1990:325) om

självdeklaration och

kontrolluppgifter eller 69 §

tullagen fullgjorts riktigt och

fullständigt.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999

7 Förslag till lag om ändring i lagen (1993:891) om

 indrivning av statliga fordringar m.m.

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1993:891) om indrivning av

statliga fordringar m.m. att 2 § skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 §1

Under indrivningen gäller bestämmelserna i 7 kap. 14 §

utsökningsbalken om företrädesrätt vid utmätning av lön för böter och

viten samt för fordringar som påförts enligt bestämmelserna i

1. lagen (1972:435) om överlastavgift,

2. lagen (1976:206) om felparkeringsavgift,

3. lagen (1976:339) om saluvagnsskatt,

4. lagen (1984:151) om

punktskatter och

prisregleringsavgifter,

4. lagen (1984:151) om

punktskatter och

prisregleringsavgifter eller

författning som anges i 1 kap. 1 §

första stycket 1 samma lag,

5. fordonsskattelagen (1988:327),

6. lagen (1991:591) om särskild inkomstskatt för utomlands

bosatta artister m.fl.,

7. lagen (1994:419) om brottsofferfond,

8. skattebetalningslagen (1997:483), eller

9. lagen (1997:1137) om vägavgift för vissa tunga fordon.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

Förteckning över remissinstanser beträffande

promemorian Förbättrade möjligheter till kontroll av

ansökningar om återbetalning av, nedsättning av och

kompensation för skatt m.m.

Efter remiss har följande lämnat yttrande över utredningens förslag:

Alkoholinspektionen, Föreningen Sveriges Fria Bryggerier, Företagarnas

Riksorganisation, Hydro Agri AB, Industrin för Växt- och

Träskyddsmedel, Jernkontoret, Kemetyl AB, Kemikontoret,

Lantbrukarnas Riksförbund, Petroleumhandelns Riksförbund, Plast- och

Kemibranscherna, Riksskatteverket, Salubrin/Druvan AB, Sprit den

utgör ju redan svensk rätt och kan inte ges annan form än den redan har.

Det är dock tillåtet att anta nationella föreskrifter som behövs för

tillämpningen av förordningen och i händelse av tvekan om tolkningen

av förordningen samtidigt undanröja sådan tvekan; egenskapen av

gemenskapsrätt får dock inte döljas och de nationella föreskrifterna kan

inte påverka tolkningen av förordningen (1978 ECR s. 99, jfr 1985 ECR

s. 1057).

Bestämmelserna i det föreslagna nya första stycket i 4 § lagen om

tullkontroll av varumärkesintrång m.m. kan inte anses komplettera EG-

förordningen, de tillför inte svensk rätt något utöver vad som redan följer

av förordningen. Möjligen skulle man vilja se det så att den reservation

som finns i artikel 6.1 i EG-förordningen för nationella bestämmelser om

skydd av persondata, industri- och affärssekretess och yrkesmässig och

administrativ konfidentialitet skulle för svenskt vidkommande frånfallas

genom att uteslutas ur förevarande svenska bestämmelse men detta synes

knappast vara avsikten.

Avsikten med den föreslagna bestämmelsen torde i stället vara att bana

väg för en ändring i sekretesslagen som skall göra det möjligt att lämna

ut uppgifter i enlighet med EG-förordningens krav. I och för sig är det en

intressant fråga om inte skyldighet redan föreligger att utan hinder av

sekretess lämna ut dessa uppgifter. Visserligen föreskriver 1 kap. 2 §

sekretesslagen att uppgift för vilken sekretess gäller enligt lagen inte får

röjas för enskild i andra fall än som anges i lagen eller i lag eller

förordning till vilken lagen hänvisar; tilläggas bör att med hänsyn till

bestämmelsens tillkomsthistoria kan den inte anses syfta på föreskrifter i

EG-förordningar. Enligt principen om EG-rättens överhöghet får dock en

EG-förordning anses ta över även sekretesslagen, såvida inte starka

konstitutionella skäl talar däremot. Tryckfrihetsförordningens

utgångspunkt är dock offentlighetsprincipen och EG-förordningens nu

aktuella föreskrifter utvidgar offentligheten; några problem från

konstitutionell synpunkt uppkommer alltså inte. Emellertid innehåller

EG-förordningen den förut omnämnda reservationen för nationella

bestämmelser, vilket kan föranleda tvekan om förordningens rätta

innebörd. Det är därför alldeles i sin ordning att såsom föreslås frågan

klaras ut i sekretesslagen.

Då uppkommer emellertid den svårigheten att de föreslagna

lagtexterna i 9 kap. 1 och 2 §§ sekretesslagen hänvisar till vad som

föreskrivs i lag om tullkontroll av varumärkesintrång. Det är emellertid

inte svensk lag som innehåller sådana föreskrifter utan EG-förordningen;

lagen kan på sin höjd innehålla en erinran om föreskrifterna i

förordningen.

Hur den svenske lagstiftaren skall förfara i ett fall som det förevarande

synes vara av principiellt intresse. Den i lagrådsremissen föreslagna

ordningen synes erbjuda en enkel och lättförståelig lösning av problemet

att genombryta de svenska sekretessreglerna såsom krävs i EG-

förordningen. Varken från materiella eller pedagogiska synpunkter finns

något att erinra mot den föreslagna lösningen. Däremot är det ytterst

tveksamt om den är korrekt från EG-rättens synpunkt.

Eftersom förordningen redan är presenterad i 1 § lagen om tullkontroll

av varumärkesintrång m.m. behövs inte några ytterligare påminnelser i

det föreslagna första stycket i 4 § och detta borde därför som överflödigt

kunna utgå. Ett ytterligare skäl för detta är att varje bestämmelse av

denna typ medför risk för omformuleringar, som inte är tillåtna. När EG-

förordningar gäller som del av den svenska rättsordningen med direkt

tillämplighet vore det märkligt om inte i sekretesslagen skulle kunna

göras undantag från sekretess som följer också av EG-förordningar.

Enligt Lagrådets mening borde detta kunna komma till uttryck dels

genom att i 1 kap. 2 § sekretesslagen anges även möjligheten att lagen

hänvisar till en EG-förordning dels genom att i förevarande fall i 9

kap. 1 och 2 §§ hänvisas till föreskrifter i lag eller EG-förordning om

tullkontroll av varumärkesintrång.

Frågan är emellertid som nämnts av principiellt intresse och kräver

ingående överväganden som det kanske inte finns utrymme för i

förevarande lagstiftningsärende. Sådana kan komma till stånd inom

ramen för den översyn av sekretesslagen som aviserats (se direktiv

1998:32). Det synes vara angeläget att den svenska lagstiftningen så snart

som möjligt bringas till materiell överensstämmelse med EG-

förordningen. Mot bakgrund härav anser sig Lagrådet kunna godta de nu

föreslagna lösningarna som ett provisorium.

Övriga lagförslag

Lagrådet lämnar förslagen utan erinran.

Finansdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 15 oktober 1998

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Hjelm-
[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],

Engqvist,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN].

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1998/99:18 Vissa punktskatte- och

tullfrågor.

 Senaste lydelse 1995:616

 Senaste lydelse 1995:616

1 Senaste lydelse 1997:357

1 Senaste lydelse 1997:358

1 Senaste lydelse 1997:1130

2 Senaste lydelse 1997:479

3 Senaste lydelse 1997:479

1 Senaste lydelse 1998:515

1 Senaste lydelse 1997:1139

1 Senaste lydelse 1998:508

1 Senaste lydelse 1997:446

1 Senaste lydelse 1997:522.

2 Senaste lydelse 1994:595.

 Senaste lydelse 1995:616

 Senaste lydelse 1995:616

1 Senaste lydelse 1995:617

1 Senaste lydelse 1997:357

1 Senaste lydelse 1997:358

1 Senaste lydelse 1997:1130

2 Senaste lydelse 1997:479

3 Senaste lydelse 1997:479

1 Senaste lydelse 1997:504

1 Senaste lydelse 1997:1139

 Senaste lydelse 1995:616

 Senaste lydelse 1995:616

1 Senaste lydelse 1997:357

1 Senaste lydelse 1997:358

1 Senaste lydelse 1997:1130

2 Senaste lydelse 1997:479

3 Senaste lydelse 1997:479

1 Senaste lydelse 1998:515

1 Senaste lydelse 1997:1139

1 Senaste lydelse 1997:522.

2 Senaste lydelse 1994:595.

Prop. 1998/99:18

41

1

Prop. 1998/99:18

Bilaga 1

53

54

Prop. 1998/99:18

Bilaga 2

55

54

Prop. 1997/98:18

Bilaga 3

73

74

Prop. 1998/99:18

Bilaga 4

75

74

Prop. 1998/99:18

78

77