Regeringens proposition

1999/2000:46

AP-fonden i det reformerade pensionssystemet

Prop.

1999/2000:46

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 13 januari 2000.

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Bosse[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Finansdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås en omorganisation av Allmänna pensionsfonden.

Förslagen utgör en del av uppgörelsen mellan Socialdemokraterna,

Moderata samlingspartiet, Kristdemokraterna, Centerpartiet och Folk-

partiet liberalerna om ett reformerat pensionssystem. Sjätte fondstyrelsen

berörs inte av fempartiuppgörelsen.

AP-fonden innehar en buffertfunktion i det nya ålderspensionssyste-

met. Fondens behållning bedöms i dag vara större än vad som kan moti-

veras av denna funktion. Uppgörelsen innebar att statsbudgeten delvis

skall kompenseras för den försvagning som pensionsreformen ger upp-

hov till genom en överföring av medel från AP-fonden till statskassan. I

enlighet med uppgörelsen föreslås därför en överföring på 155 miljarder

kronor per den 1 januari 2001.

Återstående medel i första femte fondstyrelserna föreslås delas upp i

fyra lika stora buffertfonder med identiska placeringsregler. Varje buf-

fertfond förutses inledningsvis förvalta omkring 140 miljarder kronor.

Buffertfonderna skall självständigt förvalta sina medel. Varje fond skall

årligen tillföras lika mycket av de medel som förs till AP-fondssystemet

och bidra med lika mycket.

Varje fond skall ledas av en styrelse bestående av nio ledamöter som

utses av regeringen (varav två efter förslag från arbetstagarorganisationer

och två från arbetsgivarorganisationer). Ledamöterna och den person

som av styrelsen utses att leda verksamheten skall ha kompetens att

främja fondförvaltningen. Regeringen utser ordförande bland de leda-

möter som utses utan förslag.

Förvaltningen skall ta sin utgångspunkt i fondens åtagandesida. Målet

skall vara att långsiktigt maximera avkastningen. Riskspridningen skall

vara god och den totala risknivån låg. Näringspolitiska eller andra eko-

nomisk-politiska uppgifter skall inte finnas. Hänsyn till miljö och etik

skall tas i placeringsverksamheten utan att avkall görs på det övergri-

pande målet om hög avkastning.

Varje fond skall årligen fastställa en verksamhetsplan som skall inklu-

dera en placeringspolicy, en ägarpolicy och en riskhanteringsplan.

De placeringsregler som föreslås för buffertfonderna är följande:

 Placeringar skall få ske i alla förekommande instrument på kapital-

marknaden som är marknadsnoterade och omsättningsbara. Det inne-

bär att nuvarande direktlåneverksamhet skall avvecklas.

 En mindre del, eller 5 % av varje fonds tillgångar, får placeras i onote-

rade värdepapper. Placering i onoterade aktier får endast ske på indi-

rekt väg via andelar i värdepappersfonder eller riskkapitalföretag, dvs.

fonderna får inte direktäga aktier i onoterade bolag (andra än nyss

nämnda riskkapitalföretag).

 Minst 30 % av varje fonds tillgångar skall placeras i räntebärande vär-

depapper med låg kredit- och likviditetsrisk.

 Varje fonds innehav av aktier i noterade svenska bolag får högst mot-

svara 2 % av det totala värdet av svenska aktier på auktoriserad svensk

börs- eller marknadsplats.

 Varje fond får äga högst 10 % av rösterna i ett enskilt börsnoterat bo-

lag. I onoterade riskkapitalbolag sätts gränsen till högst 30 %.

 Högst 40 % av en fonds tillgångar får exponeras mot valutarisk. En

stegvis ökning från nuvarande valutariskgräns på 10 % får ske med

högst 5 procentenheter per år.

 Högst 10 % av en fonds tillgångar får exponeras mot en emittent eller

grupp av emittenter.

 Varje buffertfond ges rätt att ta upp lån om den tömts på tillgångarna.

 Minst 10 % av varje fonds tillgångar skall förvaltas av utomstående

förvaltare (genom köp av fondandelar eller skräddarsydda förvalt-

ningsuppdrag).

Regeringen ansvarar för en årlig utvärdering av verksamheten vilken

överlämnas till riksdagen i form av en regeringsskrivelse.

Övergången till den nya organisationen föreslås ske genom att nuva-

rande tredje fondstyrelsen läggs ner och verksamheten förs över till

första fondstyrelsen. Nuvarande första, andra och fjärde fondstyrelserna

föreslås byta namn till Första, Andra respektive Fjärde AP-fonden medan

nuvarande femte fondstyrelsen bildar Tredje AP-fonden. Nuvarande

sjätte och sjunde fondstyrelserna föreslås byta namn till Sjätte respektive

Sjunde AP-fonden. Ombildningen samt bestämmelser om styrelsernas

storlek och sammansättning skall börja gälla den 1 maj 2000.

Placeringsreglerna skall träda i kraft den 1 januari 2001.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 6

2 Lagtext 7

2.1 Förslag till lag om allmänna pensionsfonder (AP-fonder) 7

2.2 Förslag till lag om Sjätte AP-fonden 19

2.3 Förslag till lag om införande av ny lagstiftning för

allmänna pensionsfonder 24

2.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1981:691) om

socialavgifter 27

2.5 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1744) om

allmän pensionsavgift 28

2.6 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:674) om

inkomstgrundad ålderspension 29

2.7 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:676) om statlig

ålderspensionsavgift 31

2.8 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:710) med vissa

bestämmelser om Premiepensionsmyndigheten 32

2.9 Förslag till lag om ändring i aktiebolagslagen

(1975:1385) 35

2.10 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) 36

2.11 Förslag till lag om ändring i försäkringsrörelselagen

(1982:713) 37

2.12 Förslag till lag om ändring i lagen (1984:404) om

stämpelskatt vid inskrivningsmyndigheter 39

2.13 Förslag till lag om ändring i lagen (1988:1385) om

Sveriges riksbank 40

3 Ärendet och dess beredning 41

4 Bakgrund 44

4.1 AP-fondens historik 44

4.2 Nuvarande förhållanden 45

4.2.1 Första sjätte fondstyrelserna 45

4.2.2 Sjunde fondstyrelsen 50

5 AP-fonden och ålderspensionsreformen 54

5.1 Det reformerade ålderspensionssystemet 54

5.2 AP-fondernas roll i det reformerade

ålderspensionssystemet 55

5.3 AP-fondens utveckling 57

5.4 Förslag till överföring av medel från AP-fonden till

Riksgäldskontoret 58

5.5 De närmare formerna för överföringen 63

6 Utgångspunkter 68

6.1 Brister i nuvarande fondsystem 68

6.2 Förutsättningar för effektiv förvaltning 69

6.3 Lagförslag 71

7 Mål för förvaltningen 75

7.1 Övergripande mål 75

7.2 Verksamhetsplan 80

8 Placeringsbestämmelser 83

8.1 Regler för buffertfonderna 83

8.1.1 Placeringstillgångar 83

8.1.2 En minsta andel "säkra" räntebärande papper 88

8.1.3 Begränsning av stora exponeringar 92

8.1.4 Begränsning av ägandet av svenska aktier 95

8.1.5 Röstandelsbegränsning 97

8.1.6 Exponering för valutarisk 99

8.1.7 Lånerätt 105

8.2 Regler för nuvarande sjunde fondstyrelsen 108

9 Andra förvaltningsfrågor 109

10 Organisationsfrågor 114

10.1 Fondernas antal 114

10.2 Medelstilldelning och pensionsutbetalningar m.m. 119

10.3 AP fondernas ledning 120

10.3.1 Övergripande frågor 120

10.3.2 Styrelsen 122

10.3.3 Styrelsens uppgifter 128

10.4 Redovisning och revision 129

10.5 Fondernas rättsliga ställning 131

11 Övergångsfrågor och ikraftträdande 135

12 Samhällsekonomiska effekter 144

12.1 Effekter för pensionssystemet 144

12.2 Effekter på de finansiella marknaderna 147

12.3 Effekter på de offentliga finanserna 153

13 Författningskommentar 156

13.1 Förslaget till lag om allmänna pensionsfonder

(AP-fonder) 156

13.2 Förslaget till lag om Sjätte AP-fonden 174

13.3 Förslaget till lag om införande av ny lagstiftning för

allmänna pensionsfonder 179

13.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:710) med

vissa bestämmelser om Premiepensionsmyndigheten 182

13.5 Förslagen till lag om ändring i lagen (1981:691) om

socialavgifter, lag om ändring i lagen (1994:1744) om

allmän pensionsavgift och lag om ändring i lagen

(1998:676) om statlig ålderspensionsavgift 183

13.6 Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:674) om

inkomstgrundad ålderspension 184

13.7 Förslagen till lag om ändring i aktiebolagslagen

(1975:1385), lag om ändring i försäkringsrörelselagen

(1982:713), lag om ändring i lagen (1984:404) om

stämpelskatt vid inskrivningsmyndigheter och lag om

ändring i lagen (1988:1385) om Sveriges riksbank 185

13.8 Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen

(1980:100) 186

 Bilaga 1 Förteckning över remissinstanser som lämnat svar på

 DS 1999:38 AP-fondernas organisation och placerings-

 regler i det reformerade pensionssystemet

.................. 190

Bilaga 2 Förteckning över remissinstanser som lämnat svar på

 DS 1999:43 Automatisk balansering av ålderspensions-

 systemet regler för avsteg från inkomstindexering .. 191

Bilaga 3 Förteckning över remissinstanser som lämnat svar på

 DS 1998:7 AP-fonden och det reformerade ålders-

 pensionssystemet

...................................................... 192

Bilaga 4 Lagrådsremissens lagförslag ...................................

 193

Bilaga 5 Lagrådets yttrande

................................................... 208

Utdrag ur protokoll från regeringssammanträdet den 13 januari

2000 ...........................................................................

................. 214

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

dels antar regeringens förslag till

1. lag om allmänna pensionsfonder (AP-fonder),

2. lag om Sjätte AP-fonden,

3. lag om införande av ny lagstiftning för allmänna pensionsfonder,

4. lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter,

5. lag om ändring i lagen (1994:1744) om allmän pensionsavgift,

6. lag om ändring i lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspen-

sion,

7. lag om ändring i lagen (1998:676) om statlig ålderspensionsavgift,

8. lag om ändring i lagen (1998:710) med vissa bestämmelser om Pre-

miepensionsmyndigheten,

9. lag om ändring i aktiebolagslagen (1975:1385),

10. lag om ändring i sekretesslagen (1980:100),

11. lag om ändring i försäkringsrörelselagen (1982:713),

12. lag om ändring i lagen (1984:404) om stämpelskatt vid inskriv-

ningsmyndigheter,

13. lag om ändring i lagen (1988:1385) om Sveriges riksbank,

dels godkänner de riktlinjer regeringen föreslår om en ny analys av

pensionssystemets ekonomiska ställning år 2004 och att det i samband

därmed skall göras en prövning av om ytterligare medel skall överföras

från AP-fonderna till Riksgäldskontoret den 1 januari 2005 (avsnitt 5.4).

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om allmänna pensionsfonder

(AP-fonder)

Härigenom föreskrivs följande.

Första avdelningen

1 kap. Inledande bestämmelser

Allmänna pensionsfonder

1 § I denna lag finns bestämmelser om fem från varandra oberoende stat-

liga myndigheter som förvaltar medel inom försäkringen för inkomst-

grundad ålderspension. Dessa är Första AP-fonden, Andra AP-fonden,

Tredje AP-fonden, Fjärde AP-fonden och Sjunde AP-fonden.

Dessutom finns Sjätte AP-fonden som förvaltar medel inom försäk-

ringen för inkomstgrundad ålderspension. Den fondens verksamhet reg-

leras i lagen (2000:000) om Sjätte AP-fonden.

2 § Första Fjärde AP-fonderna förvaltar de medel som enligt 4 kap. 3 §

lagen (1981:691) om socialavgifter, 8 § lagen (1998:676) om statlig

ålderspensionsavgift och 6 § lagen (1994:1744) om allmän pensionsav-

gift skall föras till Första Fjärde AP-fonderna.

Sjunde AP-fonden förvaltar de medel som enligt 8 kap. 2 § första

stycket 2 lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension skall föras

till Premiesparfonden eller Premievalsfonden.

Ansvar för AP-fondernas förbindelser

3 § Avtal och andra rättshandlingar som en AP-fond ingår är bindande

för staten. Detta gäller dock inte om motparten insåg eller borde ha insett

att avtalet eller rättshandlingen inte föll inom fondens verksamhetsom-

råde eller att den som handlat för fonden överskred sin befogenhet.

Andra avdelningen

Bestämmelser om Första Fjärde AP-fonderna

2 kap. Medelstilldelning och pensionsutbetalningar m.m.

Medelstilldelning

1 § Riksförsäkringsverket skall omgående till var och en av Första

Fjärde AP-fonderna överföra en fjärdedel av de medel som avses i 1 kap.

2 § första stycket.

Pensionsutbetalningar

2 § Riksförsäkringsverket skall, i den mån andra medel inte står till för-

fogande, från Första Fjärde AP-fonderna rekvirera de medel som behövs

för att finansiera försäkringen för inkomstpension och tilläggspension

enligt lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension och tilläggs-

pension i form av ålderspension enligt lagen (1962:381) om allmän för-

säkring. Var och en av fonderna skall tillskjuta en fjärdedel av medlen.

Kostnaderna för verksamheten

3 § Var och en av Första Fjärde AP-fonderna skall med de medel fonden

förvaltar svara för kostnaderna för sin verksamhet och för revision av

fondförvaltningen.

Lånerätt

4 § Om de medel som någon av Första Fjärde AP-fonderna förvaltar inte

räcker till för att fonden skall kunna fullgöra sina skyldigheter enligt

denna lag, får fonden låna medel i Riksgäldskontoret.

3 kap. Fondernas ledning

Styrelsen

1 § För var och en av Första Fjärde AP-fonderna skall det finnas en sty-

relse. Varje styrelse skall bestå av nio ledamöter.

Styrelsen ansvarar för fondens organisation och förvaltningen av fon-

dens medel.

Styrelsen företräder fonden. Detta gäller också inför domstol.

Hur ledamöter utses

2 § Styrelsens ledamöter utses av regeringen.

Ledamöterna skall utses på grundval av sin kompetens att främja fond-

förvaltningen.

Ledamöterna skall vara svenska medborgare. Den som är underårig

eller som har förvaltare enligt 11 kap. 7 § föräldrabalken får inte vara

ledamot. Detsamma gäller den som är i konkurs eller har näringsförbud

enligt lagen (1986:436) om näringsförbud.

3 § Av styrelseledamöterna föreslås två av organisationer som företräder

arbetstagarintressen och två av organisationer som företräder arbetsgi-

varintressen. Om sådant förslag inte lämnas, får regeringen ändå utse

ledamot. Dessförinnan skall organisationen ha getts tillfälle att lämna ett

förslag. Motsvarande gäller om en organisation föreslår någon som inte

uppfyller kraven i 2 § andra och tredje styckena.

Regeringen utser bland de ledamöter som inte har föreslagits av orga-

nisationer en till ordförande och en till vice ordförande.

Mandattid

4 § En styrelseledamot utses längst för tiden till dess resultaträkning och

balansräkning fastställts under tredje kalenderåret efter det år då leda-

moten utsågs.

Hur ledamöter entledigas

5 § Regeringen får entlediga en ledamot i förtid. En ledamot skall entle-

digas i förtid, om ledamoten eller den som enligt 3 § första stycket före-

slagit ledamoten, begär det. Om en ledamot entledigas eller hans uppdrag

annars upphör i förtid, skall en ny ledamot utses enligt 2 och 3 §§ för den

återstående tiden.

Sammanträden

6 § Ordföranden skall se till att styrelsen sammanträder i den omfattning

som behövs. Om en styrelseledamot begär det, skall ordföranden sam-

mankalla styrelsen.

Kallelse till sammanträde utfärdas av ordföranden. I kallelsen skall de

ärenden anges som skall förekomma vid sammanträdet.

Beslut

7 § En styrelse är beslutför om fler än hälften av antalet ledamöter är

närvarande. Vid bedömningen av om styrelsen är beslutför skall styrel-

seledamöter som är jäviga enligt 8 § anses som inte närvarande. Beslut

får inte fattas i ett ärende, om inte såvitt möjligt samtliga ledamöter dels

har fått tillfälle att delta i ärendets behandling, dels har fått ett tillfreds-

ställande underlag för att avgöra ärendet.

Som styrelsens beslut gäller den mening som fler än hälften av de när-

varande röstar för vid sammanträdet eller, vid lika röstetal, den mening

som ordföranden ansluter sig till. Är styrelsen inte fulltalig, skall de som

röstar för beslutet dock utgöra fler än en tredjedel av hela antalet styrel-

seledamöter.

Vid styrelsens sammanträden skall protokoll föras. Protokollet under-

tecknas av ordföranden och den ledamot som styrelsen utser. Om någon

ledamot i samband med beslut anmäler skiljaktig mening, skall denna

antecknas i protokollet.

Jäv

8 § En styrelseledamot får inte handlägga en fråga om

1. avtal mellan styrelseledamoten och fonden,

2. avtal mellan fonden och tredje man, om styrelseledamoten i frågan

har ett väsentligt intresse som kan strida mot fondens, eller

3. avtal mellan fonden och en juridisk person som styrelseledamoten

ensam eller tillsammans med någon annan får företräda.

Bestämmelsen i första stycket 3 gäller inte om fondens motpart är ett

företag i vilket fonden innehar fler än hälften av rösterna för samtliga

aktier eller andelar i den juridiska personen.

Med avtal som avses i första och andra styckena jämställs rättegång

eller annan talan.

Uppdrag att handla på styrelsens vägnar

9 § Styrelsen skall utse en person som skall ha hand om den löpande för-

valtningen enligt styrelsens riktlinjer och anvisningar. Denne skall utses

på grundval av sin kompetens att främja fondförvaltningen.

10 § Styrelsen får uppdra åt en enskild ledamot, åt den som enligt 9 §

skall ha hand om den löpande förvaltningen eller åt någon annan att av-

göra ärenden. Styrelsen skall ange vilken behörighet som ett sådant upp-

drag medför. Beträffande den som inte är styrelseledamot gäller vad som

sägs i 2 § tredje stycket andra och tredje meningarna samt 8 §.

Ersättning

11 § Regeringen bestämmer arvoden och andra ersättningar till ledamö-

terna i styrelserna.

4 kap. Medelsförvaltningen

Mål för placeringsverksamheten

1 § Första Fjärde AP-fonderna skall förvalta fondmedlen på sådant sätt

att de blir till största möjliga nytta för försäkringen för inkomstgrundad

ålderspension.

Den totala risknivån i fondernas placeringar skall vara låg. Fondmed-

len skall, vid vald risknivå, placeras så att långsiktigt hög avkastning

uppnås.

Fonderna skall i sin placeringsverksamhet ha nödvändig beredskap för

att kunna överföra medel till Riksförsäkringsverket enligt 2 kap. 2 §.

Verksamhetsplan

2 § Var och en av Första Fjärde AP-fonderna skall årligen fastställa en

verksamhetsplan. Denna skall innehålla riktlinjer för placeringsverksam-

heten och för utövande av rösträtt i enskilda företag samt en riskhante-

ringsplan.

Riskhanteringsplanen skall beskriva de huvudsakliga risker som är för-

enade med placeringsverksamheten och hur dessa risker skall hanteras.

Det skall vidare finnas interna instruktioner för hantering av dessa risker.

Riskhanteringsplanen och instruktionerna skall följas upp löpande.

Allmänna placeringsbestämmelser

3 § Första Fjärde AP-fonderna skall förvalta fondmedlen genom att göra

placeringar och ingå andra avtal på kapitalmarknaden, om inte annat fö-

reskrivs i detta kapitel. Första Fjärde AP-fonderna får också ta på sig

förpliktelser som är förenade med sådana avtal.

4 § Minst trettio procent av marknadsvärdet av de tillgångar som var och

en av Första Fjärde AP-fonderna innehar skall vara placerade i ford-

ringsrätter med låg kredit- och likviditetsrisk.

Förvärv och innehav av aktier

5 § Första Fjärde AP-fonderna får endast förvärva sådana aktier eller

andra andelar i företag som är, eller inom ett år från emissionen av dem

avses bli, noterade vid en börs eller någon annan reglerad marknad.

Denna begränsning gäller inte aktier och andra andelar i

1. företag som har till huvudsakligt ändamål att äga eller förvalta fast

egendom eller tomträtt (fastighetsbolag), eller

2. företag som har till huvudsakligt ändamål att äga och förvalta så-

dana aktier eller andra andelar i företag som inte är noterade vid en börs

eller någon annan reglerad marknad (riskkapitalföretag).

6 § Var och en av Första Fjärde AP-fonderna får inneha sådana aktier i

svenska aktiebolag som är noterade vid en svensk börs eller en auktorise-

rad marknadsplats till ett marknadsvärde som uppgår till högst två pro-

cent av det totala marknadsvärdet av sådana aktier i bolagen.

Vid tillämpning av första stycket skall inte beaktas

1. sådana aktier i bolagen som ingår i svenska eller utländska fonder i

vilka AP-fonden innehar andelar som inte medför rätt att rösta för ak-

tierna, och

2. aktier i fastighetsbolag i vilka fonden innehar så många aktier att

röstetalet för dem överstiger tio procent av röstetalet för samtliga aktier i

bolaget.

Förvärv av obligationer och andra fordringsrätter

7 § Första Fjärde AP-fonderna får endast förvärva obligationer och

andra fordringsrätter som är utgivna för allmän omsättning. Denna be-

gränsning gäller inte

1. placeringar som syftar till att tillgodose en fonds behov av likviditet,

och

2. krediter till ett fastighetsbolag, om fonden ensam eller tillsammans

med någon eller några av de andra tre AP-fonderna innehar mer än hälf-

ten av röstetalet för samtliga aktier eller andelar i bolaget.

Begränsning av innehav av onoterade instrument

8 § Av var och en av Första Fjärde AP-fondernas tillgångar, värderade

till marknadsvärdet, får högst fem procent bestå av

1. sådana aktier eller andra andelar i riskkapitalföretag som inte är no-

terade vid en börs eller någon annan reglerad marknad,

2. fordringsrätter som inte är noterade vid en börs eller någon annan

reglerad marknad, och

3. andelar i svenska och utländska fonder som huvudsakligen placerar i

sådana aktier eller andra andelar i företag som inte är noterade vid en

börs eller någon annan reglerad marknad.

Ingen av Första Fjärde AP-fonderna får vara komplementär i ett

svenskt eller utländskt kommanditbolag.

Röstandelsbegränsning

9 § Ingen av Första Fjärde AP-fonderna får inneha så många aktier eller

andra andelar i ett företag att röstetalet för dem överstiger tio procent

eller, beträffande sådana riskkapitalföretag som avses i 8 § första stycket

1, trettio procent av röstetalet för samtliga aktier eller andelar i företaget.

Begränsningen i första stycket gäller inte

1. sådana aktier eller andra andelar i fastighetsbolag som inte är note-

rade vid en börs eller någon annan reglerad marknad,

2. sådana aktier eller andra andelar i fastighetsbolag som är noterade

vid en börs eller någon annan reglerad marknad och i vilka bolag fonden

ensam eller tillsammans med någon eller några av de andra tre AP-fon-

derna innehade minst hälften av röstetalet för samtliga aktier eller andra

andelar i bolaget när noteringen skedde, och

3. andelar i svenska och utländska fonder som inte medför rätt att ut-

öva rösträtt för de aktier eller andra andelar i företag som ingår i dessa

fonder.

Valutakursrisk

10 § Av var och en av Första Fjärde AP-fondernas tillgångar, värderade

till marknadsvärdet, får högst fyrtio procent vara utsatt för valutakursrisk.

Exponeringsbegränsning

11 § Av var och en av Första Fjärde AP-fondernas tillgångar, värderade

till marknadsvärdet, får högst tio procent utgöras av fondpapper eller

andra finansiella instrument utfärdade av en emittent eller av en grupp av

emittenter med inbördes anknytning. Denna begränsning gäller inte

emittenter som anges i 4 kap. 6 § andra stycket A lagen (1994:2004) om

kapitaltäckning och stora exponeringar för kreditinstitut och värdepap-

persbolag.

Med grupp av emittenter med inbördes anknytning avses två eller flera

fysiska eller juridiska personer som utgör en helhet från risksynpunkt

därför att

1. någon av dem har direkt eller indirekt ägarinflytande över en eller

flera av de övriga i gruppen, eller

2. de utan att stå i sådant förhållande som avses i 1 har sådan inbördes

anknytning att någon eller samtliga av de övriga kan befaras råka i betal-

ningssvårigheter om en av dem drabbas av finansiella problem.

Råvaruderivat

12 § Första Fjärde AP-fonderna får inte placera fondmedlen i optioner,

terminer eller andra likartade finansiella instrument med råvaror som

underliggande tillgång.

Skyddande av fordran

13 § För att skydda en fordran får Första Fjärde AP-fonderna

1. köpa egendom som är utmätt eller utgör säkerhet för fordran, och

2. som betalning för fordran överta egendom, som utgör säkerhet för

fordran, eller annan egendom, om det finns anledning att anta att fonden

annars skulle lida avsevärd förlust.

I utbyte mot egendom som har köpts eller övertagits enligt första

stycket får en fond förvärva aktier i ett bolag, som bildats för att förvalta

egendomen eller för att fortsätta en verksamhet som drivs med den.

Har aktier förvärvats enligt första eller andra stycket får fonden, om

det finns uppenbar risk för att fonden annars lider förlust, förvärva ytter-

ligare aktier i samma bolag.

14 § Har aktier i ett bolag förvärvats enligt 13 § får fonden, om bolaget

överlåter sina tillgångar till ett annat bolag, byta ut dessa aktier mot ak-

tier i det andra bolaget.

Avveckling av vissa innehav

15 § Om någon av de begränsningar som anges i 6 eller 8 11 §§ över-

skrids, skall fonden avveckla den överskjutande delen av innehavet så

snart det med hänsyn till marknadsförhållandena är lämpligt. Den delen

skall dock avvecklas senast när det kan göras utan förlust för fonden.

Motsvarande gäller egendom som en fond förvärvat enligt 13 eller 14 §.

Fast egendom m.m.

16 § Var och en av Första Fjärde AP-fonderna får förvärva fast egen-

dom, tomträtt eller bostadsrätt för att skaffa lokaler som behövs för verk-

samheten eller tillgodose därmed sammanhängande behov.

Krediter

17 § Första Fjärde AP-fonderna får låna medel för att tillgodose ett till-

fälligt penningbehov och åta sig förpliktelser som är förenade med ett

sådant lån.

Förvaltningsuppdrag

18 § Första Fjärde AP-fonderna får uppdra åt ett värdepappersinstitut

eller någon annan kapitalförvaltare, som i sitt hemland står under betryg-

gande tillsyn av en myndighet eller något annat behörigt organ, att för-

valta fondens tillgångar.

Var och en av Första Fjärde AP-fonderna skall överlämna en andel av

tillgångarna om minst tio procent av marknadsvärdet till förvaltning en-

ligt första stycket.

Tredje avdelningen

Bestämmelser om Sjunde AP-fonden

5 kap. Förvaltningen av premiepensionsmedel

Ändamål

1 § Sjunde AP-fonden förvaltar Premiesparfonden och Premievalsfonden

för de ändamål som framgår av bestämmelserna om premiepension i la-

gen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension. Förvaltningen skall

ske uteslutande i pensionsspararnas intresse.

Sjunde AP-fonden får ur vardera av Premiesparfonden och Premievals-

fonden ta ut medel för de förvaltningskostnader som uppkommit för

respektive fond. Om kostnaderna avser både Premiesparfonden och Pre-

mievalsfonden, skall de fördelas mellan fonderna på ett skäligt sätt.

Sjunde AP-fonden skall ta emot medel till och betala ut medel från

Premiesparfonden och Premievalsfonden enligt de anvisningar som Pre-

miepensionsmyndigheten lämnar.

Samarbetsavtal med Premiepensionsmyndigheten m.m.

2 § Sjunde AP-fonden skall ingå samarbetsavtal enligt 8 kap. 3 § första

stycket 2 lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension med Pre-

miepensionsmyndigheten samt göra de åtaganden som anges i samma

stycke 3 6.

Fondbestämmelserna för Premiesparfonden och Premievalsfonden får

inte medge att medel delas ut till någon annan än Premiepensionsmyn-

digheten. Sjunde AP-fonden får inte heller genom Premiesparfonden

eller Premievalsfonden utöva sådan näringsverksamhet som avses i 3 §

lagen (1990:1114) om värdepappersfonder. Premiepensionsmyndigheten

får dock, efter att ha inhämtat yttrande från Finansinspektionen, medge

att värdeutvecklingen för Premiesparfonden och Premievalsfonden eller

en av dem får vara beroende av index. Ett sådant medgivande får lämnas

om god riskspridning uppnås i fonden.

Röstandelsbegränsning

3 § Sjunde AP-fonden får inte till Premiesparfonden och Premievalsfon-

den förvärva så många aktier i ett svenskt eller utländskt aktiebolag att

röstetalet för dem tillsammans med dessa fonders övriga aktier i samma

bolag överstiger fem procent av röstetalet för samtliga aktier i bolaget.

Utövande av rösträtt

4 § Sjunde AP-fonden får rösta för sådana aktier i ett svenskt aktiebolag

som den förvärvat till Premiesparfonden eller Premievalsfonden endast

när kravet på långsiktigt hög avkastning eller behovet att trygga place-

ringarnas säkerhet inte kan tillgodoses på annat sätt.

Fondandelar och inlösen av fondandelar

5 § Premiesparfonden och Premievalsfonden skall vara indelade i

fondandelar. Alla fondandelar i en fond skall vara lika stora.

Värdet av en fondandel i Premiesparfonden eller Premievalsfonden är

fondens värde delat med antalet fondandelar. Fondernas tillgångar skall

värderas med ledning av gällande marknadsvärde. Sjunde AP-fonden

skall dagligen beräkna fondandelsvärdet och underrätta Premiepen-

sionsmyndigheten om värdet.

När medel tillförs Premiesparfonden eller Premievalsfonden, skall

Sjunde AP-fonden utfärda fondandelar till Premiepensionsmyndigheten.

När medel betalas ur en av fonderna, skall det ske genom inlösen av

fondandelar.

Tillämpliga bestämmelser

6 § Följande bestämmelser i denna lag för Första Fjärde AP-fonderna

skall gälla också i fråga om Sjunde AP-fonden:

 3 kap. om fondernas ledning utom 3 § första stycket,

 4 kap. 1 § andra stycket om mål för placeringsverksamheten med den

avvikelsen att det för förvaltningen av Premievalsfonden inte krävs att

den totala risknivån skall vara låg,

 4 kap. 2 § om verksamhetsplan utom vad gäller riktlinjer för ut-

övande av rösträtt i enskilda företag, och

 4 kap. 18 § första stycket om förvaltningsuppdrag.

7 § Följande bestämmelser i lagen (1990:1114) om värdepappersfonder

skall gälla för förvaltningen av Premiesparfonden och Premievalsfonden:

 6 a § om skyldighet för revisor att anmäla vissa förhållanden till

Finansinspektionen,

 7 § om förbud för vissa personer med insynsställning att handla med

en värdepappersfond,

 9 och 10 §§ om upprättande och godkännande av fondbestämmelser,

 12 § om företrädare för andelsägarna i en värdepappersfond m.m.,

 13 § första stycket 2 4 och andra stycket om förbud mot att ta upp

lån m.m.,

 17 22 §§, 23 § första stycket 2 och 3 samt 24 och 25 §§ om place-

ring av medel i en värdepappersfond,

 26 29 §§ om information om en värdepappersfond,

 32 § första stycket om inlösen av fondandelar, och

 47 § om skadestånd.

Vid tillämpningen av de bestämmelser som anges i första stycket skall

Premiesparfonden och Premievalsfonden anses som värdepappersfonder

och Premiepensionsmyndigheten som fondandelsägare. Vad som sägs

om fondbolag skall avse Sjunde AP-fonden.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får, utom

såvitt avser 7 § om förbud för vissa personer med insynsställning att

handla med en värdepappersfond och 47 § om skadestånd, föreskriva

avvikelser och medge undantag i det enskilda fallet från de bestämmelser

som anges i första stycket.

Finansinspektionens tillsyn

8 § Sjunde AP-fonden skall stå under tillsyn av Finansinspektionen. För

tillsynen gäller bestämmelserna i 39 42 och 46 §§ lagen (1990:1114) om

värdepappersfonder.

Vid tillämpningen av de bestämmelser som anges i första stycket skall

vad som sägs om fondbolag avse Sjunde AP-fonden.

Fjärde avdelningen

6 kap. Redovisning och revision m.m.

Räkenskapsår

1 § AP-fondernas räkenskapsår är kalenderår.

Löpande bokföring, verifikationer och arkivering

2 § En AP-fond skall, i överensstämmelse med god redovisningssed,

1. löpande bokföra alla affärshändelser,

2. se till att det finns verifikationer för alla bokföringsposter samt sys-

temdokumentation och behandlingshistorik,

3. bevara all räkenskapsinformation och sådan utrustning och sådana

system som behövs för att presentera räkenskapsinformationen, samt

4. för varje räkenskapsår avsluta den löpande bokföringen med en års-

redovisning enligt bestämmelserna i 3 §.

Årsredovisning

3 § En årsredovisning skall bestå av

1. en balansräkning,

2. en resultaträkning,

3. noter, och

4. en förvaltningsberättelse.

Balansräkningen, resultaträkningen och noterna skall upprättas som en

helhet och ge en rättvisande bild av AP-fondens ställning och resultat.

Förvaltningsberättelsen skall innehålla en rättvisande översikt över ut-

vecklingen av fondens verksamhet, ställning och resultat.

De tillgångar i vilka fondmedel placerats skall i årsredovisningen upp-

tas till marknadsvärdet.

4 § Fondens samtliga styrelseledamöter skall skriva under årsredovis-

ningen. Har en avvikande mening om årsredovisningen antecknats till

styrelsens protokoll, skall yttrandet fogas till redovisningen.

Årsredovisningen skall senast den 15 februari året efter räkenskapsåret

överlämnas till revisorerna.

Sedan revisionsberättelse enligt 8 § kommit fonden till handa, skall

den och årsredovisningen genast överlämnas till regeringen.

Revisorer

5 § Regeringen utser för varje AP-fond två revisorer som granskar för-

valtningen av fondmedlen. En revisor skall vara gemensam för fonderna.

Revisorerna skall vara auktoriserade.

Den revisor som är gemensam för fonderna skall samordna revisionen

av fondernas förvaltning.

Revisorerna får anlita biträde när de fullgör sitt uppdrag.

6 § En revisor skall utses längst för tiden till dess resultaträkning och

balansräkning fastställts under tredje kalenderåret efter det år då revisorn

fick förordnandet.

Regeringen får entlediga en revisor i förtid. En revisor skall entledigas

i förtid om revisorn begär det.

Om en revisors uppdrag upphör i förtid, skall en ny revisor utses för

den återstående tiden.

7 § Regeringen bestämmer arvoden och andra ersättningar till reviso-

rerna.

Revisionsberättelse

8 § För varje räkenskapsår skall revisorerna lämna en revisionsberättelse.

Revisionsberättelsen skall innehålla en redogörelse för omfattningen

och resultatet av revisorernas granskning och inventering av de tillgångar

som AP-fonderna förvaltar samt uppgift om huruvida det finns någon

anmärkning mot årsredovisningen, bokföringen eller i övrigt mot förvalt-

ningen. Revisorerna får också framställa de erinringar som de anser nöd-

vändiga.

En revisor som är av skiljaktig mening eller i övrigt anser det nödvän-

digt med ett särskilt uttalande får ange detta i revisionsberättelsen, om

han inte lämnar en egen revisionsberättelse.

Revisorerna skall överlämna revisionsberättelsen till styrelsen senast

fjorton dagar efter det att de fick årsredovisningen enligt 4 §.

Fastställelse av resultaträkning och balansräkning

9 § Regeringen skall senast den 1 juni året efter räkenskapsåret fastställa

resultaträkning och balansräkning.

7 kap. Övriga bestämmelser

Regeringens sammanställning och utvärdering

1 § Regeringen skall årligen göra en sammanställning av AP-fondernas

årsredovisningar och göra en utvärdering av förvaltningen av fondmed-

len.

Regeringen skall senast den 1 juni året efter räkenskapsåret överlämna

fondernas årsredovisningar samt regeringens sammanställning och utvär-

dering till riksdagen.

Om regeringen vid utvärderingen anlitat någon med särskild fack-

kunskap, skall kostnaden för detta betalas av den eller de fonder som är

berörda. Kostnaden skall fördelas mellan fonderna efter vad regeringen

bedömer skäligt.

Anmälningsskyldighet

2 § Styrelseledamöter och revisorer i AP-fonderna samt de arbetstagare

och uppdragstagare hos en fond som styrelsen i fonden bestämmer skall

skriftligen anmäla sitt innehav av finansiella instrument som anges i 1

kap. 1 § lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument och för-

ändringar i innehavet.

Styrelsen bestämmer hur anmälan enligt första stycket skall ske.

Föreskrifter om ikraftträdande av denna lag meddelas i lagen

(2000:000) om införande av ny lagstiftning för allmänna pensionsfonder.

2.2 Förslag till lag om Sjätte AP-fonden

Härigenom föreskrivs följande.

1 kap. Inledande bestämmelser

Förvaltade medel

1 § I denna lag finns bestämmelser om den statliga myndigheten Sjätte

AP-fonden.

Sjätte AP-fonden förvaltar de medel som den mottagit enligt punk-

terna 2 och 3 i övergångsbestämmelserna till lagen (1996:697) om änd-

ring i lagen (1983:1092) med reglemente för Allmänna pensionsfonden.

Sjätte AP-fonden förvaltar också avkastningen av de medel som fon-

den förvaltar.

Kostnader för verksamheten

2 § Sjätte AP-fonden skall med de medel som den förvaltar betala kost-

naderna för sin verksamhet och för revision av sin förvaltning.

2 kap. Fondens ledning

Styrelsen

1 § För Sjätte AP-fonden skall det finnas en styrelse. Styrelsen skall

bestå av fem ledamöter, som förordnas av regeringen. Av ledamöterna

utses en till ordförande och en till vice ordförande.

Ledamöterna skall vara bosatta i Sverige och får inte vara underåriga, i

konkurs, ha näringsförbud eller ha förvaltare enligt 11 kap. 7 § föräldra-

balken.

Mandattid

2 § En styrelseledamot utses för tiden till dess balansräkning har fast-

ställts under tredje året efter det då ledamoten utsågs.

Regeringen får entlediga en ledamot i förtid.

Om en ledamot entledigas eller om hans uppdrag av annat skäl upphör

i förtid, skall en ny ledamot utses enligt 1 § för den återstående tiden.

Sammanträden och beslut

3 § Fondens styrelse sammanträder på kallelse av ordföranden. Styrelsen

skall också kallas samman om en ledamot begär det.

Styrelsen är beslutför om fler än hälften av antalet ledamöter är närva-

rande. Ett ärende får dock inte tas upp till behandling om inte såvitt möj-

ligt samtliga ledamöter har fått tillfälle att delta i ärendets behandling.

Som styrelsens beslut gäller den mening som de flesta förenar sig om.

Vid lika röstetal har ordföranden utslagsröst.

Vid styrelsesammanträden skall protokoll föras. Om någon ledamot i

samband med beslutet anmäler skiljaktig mening, skall denna antecknas i

protokollet.

Jäv

4 § En styrelseledamot får inte handlägga en fråga om

1. avtal mellan styrelseledamoten och fonden, eller

2. avtal mellan fonden och tredje man, om styrelseledamoten i frågan har

ett väsentligt intresse som kan strida mot fondens.

Med avtal jämställs rättegång och annan talan.

Uppdrag att handla på styrelsens vägnar

5 § Fondens styrelse får uppdra åt enskilda ledamöter eller tjänstemän

hos fonden att var för sig eller två eller flera i förening avgöra ärenden

som annars ankommer på styrelsens egen prövning. Styrelsen skall med-

dela föreskrifter om den befogenhet som ett sådant uppdrag medför. Om

uppdraget avser beviljande av lån, skall grunderna för långivningen fast-

ställas.

Uppdrag enligt första stycket får när som helst återkallas eller inskrän-

kas. Utan hinder av sådant uppdrag får styrelsen själv avgöra ärenden av

varje slag.

Ersättning m.m.

6 § Fonden får anställa den personal som behövs samt bestämma deras

löner och övriga anställningsvillkor.

7 § Regeringen bestämmer arvoden och andra ersättningar till ledamö-

terna i fondens styrelse.

3 kap. Medelsförvaltningen

Mål för placeringsverksamheten

1 § Sjätte AP-fonden skall, inom ramen för vad som är till nytta för för-

säkringen för inkomstgrundad ålderspension, förvalta anförtrodda medel

genom placeringar på riskkapitalmarknaden.

Fondmedlen skall placeras så att kraven på långsiktigt hög avkastning

och tillfredsställande riskspridning tillgodoses.

Fonden skall fastställa närmare mål för sin placeringsverksamhet.

Placering av fondmedel

2 § Sjätte AP-fonden får placera de medel som styrelsen förvaltar

1. i aktier i svenska aktiebolag,

2. i sådana konvertibla skuldebrev eller skuldebrev förenade med op-

tionsrätt till nyteckning som har utfärdats av svenska aktiebolag,

3. som riskkapital i svenska ekonomiska föreningar samt

4. i andelar i svenska kommanditbolag.

Fonden får inte förvärva så många vid en svensk börs inregistrerade

aktier i ett aktiebolag att dessa uppgår till 30 procent eller mer av samt-

liga aktier i bolaget eller, om aktierna har olika röstvärde, att röstetalet

för aktierna uppgår till 30 procent eller mer av röstetalet för samtliga ak-

tier i bolaget. Detta gäller inte förvärv av aktier i ett svenskt riskkapital-

bolag.

Fonden får inte vara komplementär i ett kommanditbolag.

3 § Vid tillämpning av 2 § anses ett aktiebolag inte som utländskt, om

1. bolaget har förvärvat ett svenskt aktiebolag genom ett offentligt er-

bjudande där ersättningen till aktieägarna i det svenska bolaget utgjordes

av aktier i bolaget,

2. bolaget har betydande verksamhet i Sverige, och

3. bolagets aktier är noterade vid svensk börs eller auktoriserad mark-

nadsplats.

4 § Fonden får handla med optioner och terminer eller andra likartade

finansiella instrument för att effektivisera förvaltningen av fondens till-

gångar eller för att skydda fondens tillgångar mot valutakursförluster el-

ler andra risker.

5 § Om det behövs för en tillfredsställande betalningsberedskap eller för

att tillgodose kravet på ändamålsenlig förvaltning, får fondmedel place-

ras hos Riksbanken, annan bank eller postgirot. I samma syfte får fond-

medel placeras i statsskuldväxlar, skattkammarväxlar, bankcertifikat,

företagscertifikat samt andra värdepapper med hög likviditet, avsedda för

den allmänna marknaden.

6 § Om det är uppenbart att Sjätte AP-fonden annars skulle lida en av-

sevärd förlust får fonden, i avsikt att skydda en fordran, på offentlig auk-

tion eller på en svensk eller utländsk börs, en auktoriserad marknadsplats

eller någon annan reglerad marknad köpa in egendom som är utmätt eller

pantsatt för fordran eller överta egendom som betalning för fordran.

Egendom som förvärvats på detta sätt skall avyttras så snart det är lämp-

ligt och senast då det kan ske utan förlust.

Fast egendom m.m.

7 § Fonden får förvärva fast egendom, tomträtt eller bostadsrätt för att

skaffa lokaler som behövs för verksamheten eller för att bereda bostad åt

någon som är anställd hos fonden.

Krediter

8 § För att tillgodose ett tillfälligt penningbehov får Sjätte AP-fonden ta

upp kredit hos en kreditinrättning eller hos Första Fjärde AP-fonden.

Förvaltningsuppdrag

9 § Sjätte AP-fonden får uppdra åt värdepappersinstitut eller annan kapi-

talförvaltare att förvalta vissa fondmedel.

4 kap. Redovisning och revision m.m.

Räkenskapsår

1 § Fondens räkenskapsår är kalenderår.

Årsredovisning

2 § Fonden skall före den 15 februari varje år lämna årsredovisning.

Denna består av resultaträkning och balansräkning samt förvaltnings-

berättelse. Årsredovisningen skall upprättas i enlighet med god redovis-

ningssed.

I årsredovisningen skall placeringstillgångarna marknadsvärderas.

Resultatuppföljning

3 § Fonden skall samtidigt med att årsredovisning och revisionsberättelse

överlämnas till regeringen enligt 8 § också överlämna en egen utvärde-

ring av styrelsens förvaltning av fondmedlen (resultatuppföljning) med

utgångspunkt i de närmare mål för placeringsverksamheten som fast-

ställts enligt 3 kap. 1 § tredje stycket.

Revisorer

4 § Regeringen skall utse två revisorer att granska Sjätte AP-fondens för-

valtning. Minst en av revisorerna skall vara auktoriserad.

En av de auktoriserade revisorer som utses enligt första stycket eller en

av de revisorer som regeringen enligt 6 kap. 5 § första stycket lagen

(2000:000) om allmänna pensionsfonder (AP-fonder) skall utse för

Första Fjärde och Sjunde AP-fonderna skall vara gemensam för Första

Fjärde, Sjätte och Sjunde AP-fonderna.

Den revisor som är gemensam skall samordna revisionen av förvalt-

ningen hos Första Fjärde, Sjätte och Sjunde AP-fonderna.

Revisorerna får vid fullgörandet av sitt uppdrag anlita biträde.

5 § Revisorerna förordnas för tiden till dess balansräkning har fastställts

nästa gång.

Regeringen får entlediga en revisor i förtid.

Om en revisor entledigas eller om hans uppdrag av annat skäl upphör i

förtid, skall för den återstående tiden en ny revisor förordnas i hans

ställe.

6 § Regeringen bestämmer arvoden och andra ersättningar till reviso-

rerna.

Revisionsberättelse

7 § För varje kalenderår skall revisorerna lämna en revisionsberättelse,

som skall överlämnas till fonden inom fjorton dagar efter det att årsredo-

visningen har kommit revisorerna till handa.

Revisionsberättelsen skall innehålla en redogörelse för omfattningen

och resultatet av revisorernas granskning och inventering av de under

fondens förvaltning stående tillgångarna samt uppgift om huruvida det

finns någon anmärkning mot årsredovisningen, fondens bokföring eller i

övrigt mot fondens förvaltning. Om det finns anledning till anmärkning

skall den anges i revisionsberättelsen. Revisorerna får också framställa

de erinringar i berättelsen som de anser påkallade.

En revisor som är av skiljaktig mening eller i övrigt finner ett särskilt

uttalande påkallat får ange detta i revisionsberättelsen, om han inte läm-

nar en särskild sådan berättelse.

Fastställelse av resultaträkning och balansräkning

8 § Sedan revisionsberättelsen har kommit fonden till handa, skall sty-

relsen genast överlämna årsredovisningen och revisionsberättelsen till

regeringen, som senast den 1 juni samma år skall fastställa resultaträk-

ningen och balansräkningen.

5 kap. Övriga bestämmelser

Regeringens sammanställning och utvärdering

1 § Bestämmelserna i 7 kap. 1 § lagen (2000:000) om allmänna pensions-

fonder (AP-fonder) om sammanställning av årsredovisningar och utvär-

dering av förvaltningen av fondmedlen skall tillämpas även på Sjätte AP-

fondens årsredovisning och förvaltning.

Anmälningsskyldighet

2 § Ledamöter i Sjätte AP-fondens styrelse, revisorerna för fonden samt

de arbetstagare och uppdragstagare hos fonden som styrelsen i fonden

bestämmer skall skriftligen anmäla sitt innehav och ändring i innehavet

av finansiella instrument som anges i 1 kap. 1 § lagen (1991:980) om

handel med finansiella instrument.

Styrelsen bestämmer hur anmälan enligt första stycket skall ske.

____________

Föreskrifter om ikraftträdande av denna lag meddelas i lagen

(2000:000) om införande av ny lagstiftning för allmänna pensionsfonder.

2.3 Förslag till lag om införande av ny lagstiftning för

allmänna pensionsfonder

Härigenom föreskrivs följande.

Ikraftträdande m.m.

1 § Lagen (2000:000) om allmänna pensionsfonder (AP-fonder) träder i

kraft den 1 maj 2000 såvitt avser 3 kap. och 5 kap. 6 §, i den del paragra-

fen hänvisar till 3 kap. Bestämmelsen i 4 kap. 10 § träder också i kraft

den 1 maj 2000 såvitt avser Första och Andra AP-fonderna. Till utgången

av år 2000 får dock den högsta andel av var och en av Första och Andra

AP-fondernas tillgångar som får vara utsatta för valutakursrisk inte över-

stiga 10 procent. Lagen om allmänna pensionsfonder (AP-fonder) i öv-

rigt träder i kraft den 1 januari 2001.

Lagen (2000:000) om Sjätte AP-fonden träder i kraft den 1 maj 2000

såvitt avser 2 kap. och i övrigt den 1 januari 2001.

Denna lag träder i kraft den 30 april 2000.

2 § Genom denna lag upphävs lagen (1983:1092) med reglemente för

Allmänna pensionsfonden, såvitt gäller 4 10, 12 § andra stycket och 30

33 §§ den 1 maj 2000 och i övrigt den 1 januari 2001.

AP-fondernas namn

3 § Första, andra, fjärde, femte, sjätte och sjunde fondstyrelserna enligt

lagen (1983:1092) med reglemente för Allmänna pensionsfonden skall

från och med den 1 maj 2000 byta namn enligt följande.

 första fondstyrelsen benämns Första AP-fonden,

 andra fondstyrelsen benämns Andra AP-fonden,

 fjärde fondstyrelsen benämns Fjärde AP-fonden,

 femte fondstyrelsen benämns Tredje AP-fonden,

 sjätte fondstyrelsen benämns Sjätte AP-fonden, och

 sjunde fondstyrelsen benämns Sjunde AP-fonden.

Vad som föreskrivs i fråga om första, andra, fjärde, femte, sjätte och

sjunde fondstyrelserna i nämnda lag skall därefter gälla Första, Andra,

Tredje, Fjärde, Sjätte respektive Sjunde AP-fonderna.

Upphörande av tredje fondstyrelsens verksamhet

4 § Tredje fondstyrelsen enligt lagen (1983:1092) med reglemente för

Allmänna pensionsfonden skall upphöra med sin verksamhet vid ut-

gången av april 2000. Tillgångar och förpliktelser i verksamheten skall

då överföras till Första AP-fonden.

Vad som föreskrivs i fråga om tredje fondstyrelsen i nämnda lag skall

därefter gälla Första AP-fonden.

Överföring av tillgångar till Riksgäldskontoret m.m.

5 § Första och Andra AP-fonderna skall till Riksgäldskontoret den 1

januari 2001 överföra tillgångar med ett sammanlagt marknadsvärde av

155 miljarder kronor.

Tillgångarna skall utgöras av

1. svensk eller utländsk valuta,

2. skuldförbindelser utfärdade av staten genom Riksgäldskontoret eller

3. skuldförbindelser i svenska kronor med en återstående löptid av

högst fem år utfärdade av svenska kreditmarknadsföretag, vars huvud-

sakliga verksamhet består i att lämna kredit mot säkerhet i fast egendom

(bostadsobligationer).

Regeringen beslutar efter samråd med Riksgäldskontoret samt Första

Fjärde AP-fonderna om den närmare sammansättningen av de tillgångar

som skall överföras.

Kostnaderna i samband med överföringen till Riksgäldskontoret skall

betalas med fondmedel, enligt vad regeringen beslutar.

6 § Riksgäldskontoret får, utan hinder av lagen (1988:1387) om statens

upplåning, i syfte att upprätthålla pågående upplåningsprogram till ut-

gången av år 2005 placera svensk och utländsk valuta som kontoret er-

håller vid av överföringen av tillgångar enligt 5 §.

7 § Om Riksgäldskontoret erhåller bostadsobligationer enligt 5 §, skall

dessa behållas till de förfaller. Riksgäldskontoret får dock göra omplace-

ringar i kontorets innehav av bostadsobligationer i syfte att bidra till en

väl fungerande marknad för bostadsobligationer. Omplaceringar får dock

endast göras om den genomsnittliga återstående löptiden för samtliga

bostadsobligationer som kontoret innehar inte ökar till följd av omplace-

ringarna.

Fördelning av tillgångar mellan AP-fonderna

8 § De tillgångar som vid utgången av år 2000 förvaltas av Första Fjärde

AP-fonderna enligt lagen (1983:1092) med reglemente för Allmänna

pensionsfonden skall fördelas mellan Första Fjärde AP-fonderna, med

undantag för de tillgångar som enligt 10 § skall överföras till Sjätte AP-

fonden. Beträffande fordringsrätter som inte är utgivna för allmän om-

sättning gäller dock att de skall förvaltas av Första AP-fonden avskilt

från övriga tillgångar. För dessa fordringsrätter gäller inte 4 kap. 18 §

lagen (2000:000) om allmänna pensionsfonder (AP-fonder).

Tillgångarna skall fördelas så att fonderna tillförs lika stora värden.

Regeringen beslutar närmare hur tillgångarna skall fördelas.

9 § Kapital, ränta och andra medel som Första AP-fonden erhåller för de

fordringsrätter som avses i 8 § första stycket andra meningen skall, efter

avdrag för kostnaderna för förvaltningen, varje kvartal fördelas mellan

Första Fjärde AP-fonderna med en fjärdedel vardera.

10 § Till Sjätte AP-fonden skall den 1 januari 2001 föras Tredje och

Fjärde AP-fondernas innehav av

1. aktier som inte är noterade vid en börs eller någon annan reglerad

marknad och som inte omfattas av undantagen i 4 kap. 5 § lagen

(2000:000) om allmänna pensionsfonder (AP-fonder), och

2. konvertibla skuldebrev och skuldebrev förenade med optionsrätt till

nyteckning, som inte är utgivna för allmän omsättning.

Sjätte AP-fonden skall utge ersättning till Tredje och Fjärde AP-fon-

derna för de tillgångar som erhålls vid överföringen, enligt vad rege-

ringen beslutar.

Kostnader

11 § Kostnaderna för upphörandet av tredje fondstyrelsens verksamhet

och omorganisationen av första, andra, fjärde och femte fondstyrelserna

enligt lagen (1983:1092) med reglemente för Allmänna pensionsfonden

till Första Fjärde AP-fonderna skall betalas med fondmedel, enligt vad

regeringen beslutar.

Övergångsbestämmelser

12 § Utan hinder av kravet i 1 kap. 1 § lagen (2000:000) om allmänna

pensionsfonder (AP-fonder) att AP-fonderna skall vara från varandra

oberoende får var och en av Första Fjärde AP-fonderna under år 2001

förvalta fondmedlen gemensamt med någon eller några av de nämnda

AP-fonderna.

13 § Till utgången av år 2005 får den högsta andel av var och en av

Första Fjärde AP-fondernas tillgångar som enligt 4 kap. 10 § lagen

(2000:000) om allmänna pensionsfonder (AP-fonder) får vara utsatta för

valutarisk inte överstiga

 15 procent före utgången av år 2001,

 20 procent före utgången av år 2002,

 25 procent före utgången av år 2003,

 30 procent före utgången av år 2004, och

 35 procent före utgången av år 2005.

14 § Bestämmelsen i 4 kap. 18 § andra stycket lagen (2000:000) om all-

männa pensionsfonder (AP-fonder) om krav på förvaltningsuppdrag skall

inte tillämpas under år 2001.

15 § Första Fjärde och Sjunde AP-fonderna skall tillämpa de nya

bestämmelserna om redovisning och revision i 6 kap. lagen (2000:000)

om allmänna pensionsfonder (AP-fonder) för räkenskapsår som inleds

efter den 31 december 2000. Bestämmelser om årsredovisning och revi-

sion i 16, 21 25 och 45 §§ i lagen (1983:1092) med reglemente för All-

männa pensionsfonden skall tillämpas för räkenskapsår som har inletts

dessförinnan.

2.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1981:691) om

socialavgifter

Härigenom föreskrivs att 4 kap. 3 § lagen (1981:691) om socialav-

gifter skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4 kap.

3 §

Fördelningen av influtna ål-

derspensionsavgifter skall göras

enligt följande. Den andel som

beräknas utgöra avgifter för in-

komster som överstiger 8,07 för-

höjda prisbasbelopp enligt 1 kap.

6 § lagen (1962:381) om allmän

försäkring förs till staten. Den an-

del som beräknas motsvara pen-

sionsrätt för premiepension för

samma år förs till Riksgäldskonto-

ret för tillfällig förvaltning. Åter-

stoden förs till Allmänna pen-

sionsfonden med vars tillgångar

kostnaderna för försäkringen för

inkomstpension och tilläggspen-

sion enligt lagen (1998:674) om

inkomstgrundad ålderspension och

tilläggspension i form av ålders-

pension enligt lagen om allmän

försäkring skall täckas.

Fördelningen av influtna ål-

derspensionsavgifter skall göras

enligt följande. Den andel som

beräknas utgöra avgifter för in-

komster som överstiger 8,07 för-

höjda prisbasbelopp enligt 1 kap.

6 § lagen (1962:381) om allmän

försäkring förs till staten. Den an-

del som beräknas motsvara pen-

sionsrätt för premiepension för

samma år förs till Riksgäldskonto-

ret för tillfällig förvaltning. Åter-

stoden förs till Första Fjärde AP-

fonderna för förvaltning enligt

lagen (2000:000) om allmänna

pensionsfonder (AP-fonder). Fon-

dernas tillgångar skall täcka kost-

naderna för försäkringen för in-

komstpension och tilläggspension

enligt lagen (1998:674) om in-

komstgrundad ålderspension och

tilläggspension i form av

ålderspension enligt lagen om all-

män försäkring.

Regeringen skall för varje år fastställa de andelar som anges i första

stycket efter förslag från Riksförsäkringsverket. Skillnaden mellan be-

räknade belopp och de belopp som slutligt framräknas för det aktuella

året skall regleras vid en kommande överföring.

Medel som regleras gentemot staten skall beräknas med sådan ränta

som anges i 19 kap. 3 § skattebetalningslagen (1997:483) och medel som

regleras gentemot Riksgäldskontoret med sådan avkastning som anges i

8 kap. 1 § första stycket lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspen-

sion.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

2.5 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1744) om

allmän pensionsavgift

Härigenom föreskrivs att 6 § lagen (1994:1744) om allmän pensionsav-

gift1 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

6 §2

Avgiften används till finansiering av försäkringen för inkomstpension

och tilläggspension enligt lagen (1998:674) om inkomstgrundad

ålderspension och tilläggspension i form av ålderspension enligt lagen

(1962:381) om allmän försäkring.

Avgiften förs till Allmänna pen-

sionsfonden.

Avgiften förs till Första Fjärde

AP-fonderna för förvaltning enligt

lagen (2000:000) om allmänna

pensionsfonder (AP-fonder).

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

2.6 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:674) om

inkomstgrundad ålderspension

Härigenom föreskrivs att 8 kap. 2 och 4 §§ lagen (1998:674) om in-

komstgrundad ålderspension skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

8 kap.

2 §1

När pensionsrätt för premiepension för en pensionssparare har fast-

ställts, skall Premiepensionsmyndigheten föra över medel som motsvarar

pensionsrätten samt avkastningen enligt 1 § andra stycket från Riks-

gäldskontoret till förvaltning i

1. värdepappersfonder eller utländska fondföretag som avses i 3 §,

eller

2. Premiesparfonden eller Pre-

mievalsfonden inom Allmänna

pensionsfonden.

2. Premiesparfonden eller Pre-

mievalsfonden som förvaltas av

Sjunde AP-fonden enligt lagen

(2000:000) om allmänna pen-

sionsfonder (AP-fonder).

Om pensionsspararen har tagit ut premiepension i form av livränta en-

ligt 9 kap. 2 § skall medlen i stället föras över till Premiepensionsmyn-

dighetens livränteverksamhet.

4 §2

Pensionsspararen har rätt att bestämma var de medel som för spara-

rens räkning skall föras över enligt 2 § första stycket skall placeras. Pre-

miepensionsmyndigheten får dock bestämma ett högsta antal fonder som

samtidigt får antecknas på ett premiepensionskonto.

När pensionsrätt för premiepen-

sion första gången har fastställts

för pensionsspararen, skall spara-

ren upplysas om rätten att välja

placering. Om spararen inte an-

mäler något annat val inom den tid

som Premiepensionsmyndigheten

bestämmer, skall medlen föras

över till Premiesparfonden inom

Allmänna pensionsfonden.

När pensionsrätt för premiepen-

sion för ett senare år har fastställts

för pensionsspararen, skall Pre-

miepensionsmyndigheten föra

över medlen till en eller flera fon-

der med en fördelning som svarar

mot vad spararen senast bestämt

om placeringen i fond av medlen

på premiepensionskontot. Om spa-

raren inte har bestämt en sådan

placering, skall medlen föras över

till Premiesparfonden inom All-

männa pensionsfonden.

När pensionsrätt för premiepen-

sion första gången har fastställts

för pensionsspararen, skall spara-

ren upplysas om rätten att välja

placering. Om spararen inte an-

mäler något annat val inom den tid

som Premiepensionsmyndigheten

bestämmer, skall medlen föras

över till Premiesparfonden.

När pensionsrätt för premiepen-

sion för ett senare år har fastställts

för pensionsspararen, skall Pre-

miepensionsmyndigheten föra

över medlen till en eller flera fon-

der med en fördelning som svarar

mot vad spararen senast bestämt

om placeringen i fond av medlen

på premiepensionskontot. Om spa-

raren inte har bestämt en sådan

placering, skall medlen föras över

till Premiesparfonden.

Pensionsspararen skall årligen upplysas om de åtgärder som Premie-

pensionsmyndigheten enligt tredje stycket skall vidta när pensionsrätt för

premiepension har fastställts. Spararen skall också upplysas om rätten att

placera om fondmedlen enligt 5 §.

____________

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

2.7 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:676) om

statlig ålderspensionsavgift

Härigenom föreskrivs att 8 och 9 §§ lagen (1998:676) om statlig

ålderspensionsavgift skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

8 §

Fördelningen av avgiften skall

göras enligt följande. Den andel

som beräknas motsvara pensions-

rätt för premiepension för samma

år förs till Riksgäldskontoret för

tillfällig förvaltning enligt 8 kap.

1 § första stycket lagen (1998:674)

om inkomstgrundad ålderspension.

Återstoden förs till Allmänna pen-

sionsfonden.

Fördelningen av avgiften skall

göras enligt följande. Den andel

som beräknas motsvara pensions-

rätt för premiepension för samma

år förs till Riksgäldskontoret för

tillfällig förvaltning enligt 8 kap.

1 § första stycket lagen (1998:674)

om inkomstgrundad ålderspension.

Återstoden förs till Första Fjärde

AP-fonderna för förvaltning enligt

lagen (2000:000) om allmänna

pensionsfonder (AP-fonder).

Regeringen skall för varje år fastställa andelarna efter förslag från

Riksförsäkringsverket.

9 §

Slutlig avstämning av avgifterna

skall göras året efter fastställelse-

året. Den skillnad som framkom-

mer mellan beräknade belopp och

de belopp som slutligt framräknas

för det aktuella året skall regleras i

samband med att storleken på de

preliminära avgifterna bestäms.

Det belopp som skall regleras

gentemot Riksgäldskontoret beräk-

nas med sådan avkastning som an-

ges i 8 kap. 1 § första stycket lagen

(1998:674) om inkomstgrundad

ålderspension och det belopp som

skall regleras gentemot Allmänna

pensionsfonden med sådan ränta

som anges i 19 kap. 3 § skattebe-

talningslagen (1997:483).

Slutlig avstämning av avgifterna

skall göras året efter fastställelse-

året. Den skillnad som framkom-

mer mellan beräknade belopp och

de belopp som slutligt framräknas

för det aktuella året skall regleras i

samband med att storleken på de

preliminära avgifterna bestäms.

Det belopp som skall regleras

gentemot Riksgäldskontoret beräk-

nas med sådan avkastning som an-

ges i 8 kap. 1 § första stycket lagen

(1998:674) om inkomstgrundad

ålderspension och det belopp som

skall regleras gentemot Första

Fjärde AP-fonderna med sådan

ränta som anges i 19 kap. 3 § skat-

tebetalningslagen (1997:483).

Med fastställelseår avses detsamma som enligt 1 kap. 8 § första stycket

lagen om inkomstgrundad ålderspension.

__________

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

2.8 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:710) med

vissa bestämmelser om Premiepensionsmyndigheten

Härigenom föreskrivs att 2, 5 och 10 §§ lagen (1998:710) med vissa

bestämmelser om Premiepensionsmyndigheten skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 §1

Följande bestämmelser i 7 kap.

försäkringsrörelselagen

(1982:713), och föreskrifter som

har meddelats med stöd av dessa

bestämmelser, skall gälla för Pre-

miepensionsmyndighetens försäk-

ringsverksamhet:

Följande bestämmelser i 7 kap.

försäkringsrörelselagen

(1982:713) skall gälla för Premie-

pensionsmyndighetens försäk-

ringsverksamhet:

 1 § om försäkringstekniska avsättningar,

 2 § om beräkning av livförsäkringsavsättningar,

 3 8 a §§ om försäkringstekniska riktlinjer och beräkningsunderlag,

 9 11 §§ om placering av tillgångar som motsvarar försäkringstek-

niska avsättningar, och

 17 b § om användning av optioner och liknande finansiella instru-

ment.

Bestämmelserna i 7 kap. 10 b, 10 c och 10 e §§ försäkringsrörelsela-

gen gäller dock bara för den del av verksamheten som avser tillhanda-

hållande av livräntor enligt 9 kap. 2 § lagen (1998:674) om inkomstgrun-

dad ålderspension eller efterlevandeskydd enligt 10 kap. 1 § samma lag.

Vid tillämpningen av de be-

stämmelser och föreskrifter som

anges i första stycket skall myn-

digheten anses som ett livförsäk-

ringsbolag. Vad som sägs om dot-

terföretag i 7 kap. 10 a § försäk-

ringsrörelselagen skall avse före-

tag i vilka staten har ett sådant

inflytande som anges i 1 kap. 9 §

första, andra eller tredje stycket

samma lag, om myndigheten före-

träder staten som ägare.

Vid tillämpningen av de be-

stämmelser som anges i första

stycket skall myndigheten anses

som ett livförsäkringsbolag. Vad

som sägs om dotterföretag i 7 kap.

10 a § försäkringsrörelselagen

skall avse företag i vilka staten har

ett sådant inflytande som anges i

1 kap. 9 § första, andra eller tredje

stycket samma lag, om myndig-

heten företräder staten som ägare.

5 §

Premiepensionsmyndigheten

skall för varje kalenderår upprätta

en årsredovisning enligt lagen

(1995:1560) om årsredovisning i

försäkringsföretag. För denna re-

dovisning skall följande bestäm-

melser i den lagen, och föreskrifter

som har meddelats med stöd av

dessa bestämmelser, tillämpas:

Premiepensionsmyndigheten

skall för varje kalenderår upprätta

en årsredovisning enligt lagen

(1995:1560) om årsredovisning i

försäkringsföretag. För denna re-

dovisning skall följande bestäm-

melser i den lagen tillämpas:

 1 kap. 2 § om hänvisningar till årsredovisningslagen (1995:1554),

 1 kap. 3 § om vissa definitioner,

 2 kap. 1 § andra stycket om skyldighet att ta in en resultatanalys i

årsredovisningen,

 2 kap. 2 § om årsredovisningens delar m.m.,

 3 kap. om balans- och resultaträkning,

 4 kap. om värderingsregler,

 5 kap. om tilläggsupplysningar,

 6 kap. om förvaltningsberättelse och resultatanalys, och

 9 kap. 2 § om överklagande av Finansinspektionens beslut.

Om myndigheten företräder sta-

ten som ägare för ett eller flera

företag, i vilka staten har ett sådant

inflytande som anges i 1 kap. 9 §

första, andra eller tredje stycket

försäkringsrörelselagen

(1982:713), skall myndigheten

även upprätta en koncernredovis-

ning med tillämpning av bestäm-

melserna om sådan redovisning i

7 kap. 2 4 §§ lagen om årsredo-

visning i försäkringsföretag samt

av föreskrifter som har meddelats

med stöd av dessa bestämmelser.

Vid tillämpningen av de bestäm-

melser och föreskrifter som anges

i första och andra styckena skall

myndigheten anses som ett livför-

säkringsföretag. Vad som sägs om

intresseföretag skall avse företag i

vilka staten har ett sådant infly-

tande som anges i 1 kap. 5 § årsre-

dovisningslagen, om myndigheten

företräder staten som ägare. Vad

som sägs om företagets verkstäl-

lande direktör skall avse myndig-

hetens chef.

Om myndigheten företräder sta-

ten som ägare för ett eller flera

företag, i vilka staten har ett sådant

inflytande som anges i 1 kap. 9 §

första, andra eller tredje stycket

försäkringsrörelselagen

(1982:713), skall myndigheten

även upprätta en koncernredovis-

ning med tillämpning av bestäm-

melserna om sådan redovisning i

7 kap. 2 4 §§ lagen om årsredo-

visning i försäkringsföretag.

Vid tillämpningen av de bestäm-

melser som anges i första och

andra styckena skall myndigheten

anses som ett livförsäkringsföre-

tag. Vad som sägs om intresse-

företag skall avse företag i vilka

staten har ett sådant inflytande

som anges i 1 kap. 5 § årsredo-

visningslagen, om myndigheten

företräder staten som ägare. Vad

som sägs om företagets verkstäl-

lande direktör skall avse myndig-

hetens chef.

10 §

Följande bestämmelser i försäk-

ringsrörelselagen (1982:713), och

föreskrifter som har meddelats

med stöd av dessa bestämmelser,

skall gälla för Finansinspektionens

tillsyn över Premiepensionsmyn-

digheten enligt 15 kap. 2 § lagen

(1998:674) om inkomstgrundad

ålderspension:

Följande bestämmelser i försäk-

ringsrörelselagen (1982:713) skall

gälla för Finansinspektionens till-

syn över Premiepensionsmyndig-

heten enligt 15 kap. 2 § lagen

(1998:674) om inkomstgrundad

ålderspension:

 19 kap. 3 § om skyldighet för styrelsen och vissa befattningshavare

att lämna upplysningar till inspektionen,

 19 kap. 8 § om rätt för inspektionen att sammankalla ett försäkrings-

bolags styrelse,

 19 kap. 9 § om skyldighet för styrelsen och verkställande direktören

att hålla försäkringsbolagets räkenskapsmaterial m.m. tillgängligt för

granskning,

 19 kap. 10 § om skyldighet för vissa andra personer att lämna upp-

lysningar m.m. till inspektionen,

 19 kap. 11 § första, andra och femte styckena om rätt för inspektio-

nen att meddela erinringar och förelägganden att vidta rättelser,

 19 kap. 13 § om överklagande av inspektionens beslut, och

 19 kap. 15 § om avgifter för att bekosta inspektionens verksamhet.

Vid tillämpningen av de be-

stämmelser och föreskrifter som

anges i första stycket skall myn-

digheten anses som ett försäk-

ringsbolag. Vad som sägs om för-

säkringsbolagets verkställande

direktör skall avse myndighetens

chef.

Vid tillämpningen av de be-

stämmelser som anges i första

stycket skall myndigheten anses

som ett försäkringsbolag. Vad som

sägs om försäkringsbolagets verk-

ställande direktör skall avse myn-

dighetens chef.

___________

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

2.9 Förslag till lag om ändring i aktiebolagslagen

(1975:1385)

Härigenom föreskrivs att 9 kap. 6 § aktiebolagslagen (1975:1385)1

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

9 kap.

6 §2

Om två eller flera styrelser i all-

männa pensionsfonden förvaltar

aktier i bolaget, får varje styrelse

för sig utöva rösträtt för de aktier

styrelsen förvaltar.

Om två eller flera allmänna pen-

sionsfonder enligt lagen

(2000:000) om allmänna pensions-

fonder (AP-fonder) och lagen

(2000:000) om Sjätte AP-fonden

förvaltar aktier i bolaget, får varje

fond för sig utöva rösträtt för de

aktier fonden förvaltar.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

2.10 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen

(1980:100)

Härigenom föreskrivs att 9 kap. 23 § sekretesslagen (1980:100)1 skall

ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

9 kap.

23 §2

Sekretess gäller för sådan upp-

gift hos myndighet om innehav av

finansiella instrument som har

lämnats till myndigheten till följd

av särskilt beslut enligt 11 § insi-

derlagen (1990:1342) eller till

följd av 9 kap. 5 § lagen

(1988:1385) om Sveriges riksbank

eller 44 § lagen (1983:1092) med

reglemente för Allmänna pen-

sionsfonden, om det inte står klart

att uppgiften kan röjas utan att den

som uppgiften rör lider skada eller

men.

Sekretess gäller för sådan upp-

gift hos myndighet om innehav av

finansiella instrument som har

lämnats till myndigheten till följd

av särskilt beslut enligt 11 § insi-

derlagen (1990:1342) eller till

följd av 9 kap. 5 § lagen

(1988:1385) om Sveriges riks-

bank, 7 kap. 2 § lagen (2000:000)

om allmänna pensionsfonder (AP-

fonder) eller 5 kap. 2 § lagen

(2000:000) om Sjätte AP-fonden,

om det inte står klart att uppgiften

kan röjas utan att den som uppgif-

ten rör lider skada eller men.

I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst tjugo år.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. Äldre föreskrifter gäller

fortfarande för uppgift om innehav av finansiella instrument som lämnats

före ikraftträdandet.

2.11 Förslag till lag om ändring i försäkringsrörelselagen

(1982:713)

Härigenom föreskrivs att 9 kap. 2 och 3 §§ lagen (1982:713) om försäk-

ringsrörelse1 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

9 kap.

2 §

Aktieägarnas, delägarnas och garanternas rätt vid bolagsstämman får

utövas genom ombud med skriftlig, dagtecknad fullmakt. Sådan fullmakt

gäller högst ett år från utfärdandet. Om bolagsordningen innehåller be-

stämmelser att delägarnas rätt att besluta om försäkringsbolagets angelä-

genheter skall tillkomma särskilt utsedda delegerade, får delägarna inte

utöva någon beslutanderätt vid bolagsstämman. Delegerade får inte rösta

genom ombud.

Varje aktieägare, delägare, delegerad eller garant kan vid bolagsstäm-

man medföra högst ett biträde.

Om två eller flera styrelser i

allmänna pensionsfonden förvaltar

aktier i ett visst försäkringsaktie-

bolag får varje styrelse för sig ut-

öva rösträtt för de aktier styrelsen

förvaltar.

Om två eller flera allmänna pen-

sionsfonder enligt lagen

(2000:000) om allmänna pen-

sionsfonder (AP-fonder) och lagen

(2000:000) om Sjätte AP-fonden

förvaltar aktier i ett visst försäk-

ringsaktiebolag får varje fond för

sig utöva rösträtt för de aktier fon-

den förvaltar.

3 §

I ett försäkringsaktiebolag kan ingen rösta för egna och andras aktier

för sammanlagt mer än en femtedel av de aktier som företräds på stäm-

man, om inte något annat följer av bolagsordningen.

Aktieägaren eller den röstberättigade i ett ömsesidigt försäkringsbolag

får inte själv eller genom ombud rösta i fråga om

1. talan mot honom,

2. hans befrielse från skadeståndsansvar eller andra förpliktelser

gentemot bolaget, eller

3. sådan talan eller befrielse som avses i 1 och 2 beträffande någon an-

nan, om aktieägaren eller den röstberättigade i frågan har ett väsentligt

intresse som kan strida mot bolagets.

Bestämmelserna i första och andra styckena om aktieägare och andra

röstberättigade gäller även deras ombud.

Om två eller flera styrelser i

allmänna pensionsfonden förvaltar

aktier i ett visst försäkringsaktie-

bolag, anses varje styrelse för sig

som aktieägare vid tillämpning av

första och tredje styckena.

Om två eller flera allmänna

pensionsfonder enligt lagen

(2000:000) om allmänna pen-

sionsfonder (AP-fonder) och lagen

(2000:000) om Sjätte AP-fonden

förvaltar aktier i ett visst försäk-

ringsaktiebolag, anses varje fond

för sig som aktieägare vid tillämp-

ning av första och tredje styckena.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

2.12 Förslag till lag om ändring i lagen (1984:404) om

stämpelskatt vid inskrivningsmyndigheter

Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (1984:404) om stämpelskatt vid in-

skrivningsmyndigheter skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 §1

Staten är inte skattskyldig enligt

denna lag. Detta gäller dock inte

Allmänna pensionsfonden.

Staten är inte skattskyldig enligt

denna lag. Detta gäller dock inte

allmänna pensionsfonderna enligt

lagen (2000:000) om allmänna

pensionsfonder (AP-fonder) och

lagen (2000:000) om Sjätte AP-

fonden.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

2.13 Förslag till lag om ändring i lagen (1988:1385) om

Sveriges riksbank

Härigenom föreskrivs att 6 kap. 1 § lagen (1988:1385) om Sveriges riks-

bank1 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

6 kap.

1 §

Med bankinstitut förstås i denna lag bankaktiebolag, sparbanker, med-

lemsbanker och utländska bankföretag som med stöd av 1 kap. 4 eller 5 §

bankrörelselagen (1987:617) driver bankrörelse från filial här i landet.

Med finansinstitut förstås bank-

institut, kreditmarknadsföretag,

värdepappersinstitut, allmänna

pensionsfonden, försäkringsföretag

med svensk koncession, landshy-

poteks- och stadshypoteksinsti-

tutionerna, Svenska skeppshypo-

tekskassan samt utländska företag

som med stöd av 2 kap. 8, 9 eller

10 § lagen (1992:1610) om finan-

sieringsverksamhet driver verk-

samhet från filial i Sverige.

Med finansinstitut förstås bank-

institut, kreditmarknadsföretag,

värdepappersinstitut, Första

Fjärde AP-fonderna enligt lagen

(2000:000) om allmänna pen-

sionsfonder (AP-fonder), Sjätte

AP-fonden enligt lagen (2000:000)

om Sjätte AP-fonden, försäkrings-

företag med svensk koncession,

landshypoteks- och stadshypo-

teksinstitutionerna, Svenska

skeppshypotekskassan samt ut-

ländska företag som med stöd av

2 kap. 8, 9 eller 10 § lagen

(1992:1610) om finansieringsverk-

samhet driver verksamhet från

filial i Sverige.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

3 Ärendet och dess beredning

Förslagen i denna proposition utgör ett led i reformeringen av det all-

männa ålderspensionssystemet.

Större delen av det nya pensionssystemet är ett fördelningssystem, där

de förvärvsarbetandes pensionsavgifter löpande finansierar pensions-

utbetalningarna. Därutöver skall en mindre del byggas upp som ett fon-

derat premiereservsystem, där den enskilde själv får välja förvaltare för

sina pensionsmedel. Allmänna pensionsfonder skall i ålderspensions-

systemet utgöra en buffert i fördelningssystemet för att utjämna skillna-

der mellan avgiftsinbetalningar och pensionsutbetalningar. AP-fondssys-

temet utnyttjas dessutom inom premiepensionssystemet på så sätt att en

ny sjunde fondstyrelse inom fonden skall förvalta medlen för dem som

inte anger något annat val av fond för sitt sparande och de medel för dem

som aktivt väljer förvaltning inom sjunde fondstyrelsen.

Huvuddelen av reglerna för det reformerade ålderspensionssystemet

trädde i kraft den 1 januari 1999. Vissa delar av regelsystemet, bl.a. reg-

lerna för uttag av pension, träder emellertid i kraft först den 1 januari

2001. Dessutom finns det ett flertal mer detaljerade ikraftträdande- och

övergångsbestämmelser till den nya lagstiftningen (prop. 1997/98:151

och 152, bet. 1997/98:SfU13 och SfU14, rskr. 1997/98:315 och 320).

I juli 1999 färdigställdes inom Finansdepartementet en promemoria om

AP-fondernas organisation och placeringsregler i det reformerade pen-

sionssystemet (Ds 1999:38), nedan benämnd AP-fondspromemorian.

Förslagen i promemorian bygger på en överenskommelse mellan repre-

sentanter för de fem riksdagspartier (m, c, fp, kd och s) som står bakom

pensionsöverenskommelsen. Dessa representanter bildar den s.k. Genom-

förandegruppen.

I detta ärende behandlas frågorna om ny organisation och nya förvalt-

ningsregler för AP-fonden med utgångspunkt i den nyss nämnda prome-

morian. Till grund för övervägandena ligger också det nya inkomstgrun-

dade ålderspensionssystemet och de nedan beskrivna överföringarna från

AP-fonden till statsbudgeten.

I ärendet föreslås inte några materiella ändringar i reglerna för sjätte

fondstyrelsens verksamhet eftersom fondstyrelsen har lämnats utanför

nämnda fempartiuppgörelse. Med anledning av att reglerna för buffert-

fonderna och sjunde fondstyrelsen föreslås ingå i en ny lag, lämnar rege-

ringen emellertid också förslag till en ny lag om sjätte fondstyrelsen, där

nu gällande regler för fondstyrelsen tas in i princip oförändrade.

För att möjliggöra val till den statliga förvaltaren av premiepensions-

medel föreslogs i promemorian bl.a. att reglerna som rör aktivt val till

sjunde fondstyrelsen frågor skulle träda i kraft redan den 1 januari 2000.

Beredningen av lagstiftningsärendet i den delen har därför skett separat

före promemorians övriga delar. Riksdagen har nyligen antagit regering-

ens förslag som bl.a. syftar till att göra det möjligt att inom premiepen-

sionssystemet aktivt välja förvaltning inom sjunde fondstyrelsen (prop.

1999/2000:12 Statlig förvaltning av premiepensionsmedel, m.m., bet.

1999/2000:SfU6, rskr. 1999/2000:99). I detta ärende föreslås inte några

mer påtagliga förändringar av bestämmelserna för sjunde fondstyrelsen i

förhållande till de regler som riksdagen nyligen antagit. Reglerna rörande

sjunde fondstyrelsens verksamhet, således inkluderande nu nämnda av

riksdagen nyligen antagna förslag, har därför i princip utan ändringar i

sak överförts till den nya lagen om AP-fonderna. Viss marginell lagtek-

nisk anpassning har dock skett till förslagen i övrigt.

I februari 1998 färdigställdes inom Finansdepartementet en promemo-

ria om AP-fonden och det reformerade ålderspensionssystemet (Ds

1998:7), nedan benämnd Överföringspromemorian. Ålderspensionsre-

formen medför en betydande omfördelning av inkomster och utgifter

mellan statsbudgeten och AP-fonden. Riksdagen beslutade med anled-

ning härav, i samband med att den fattade beslut om huvuddelen av det

nya ålderspensionssystemet (se ovan), att det, som en kompensation för

ålderspensionsreformens finansiella effekter, skall ske en överföring av

finansiella tillgångar från AP-fonden till statsbudgeten. Det beslutades

vidare att AP-fonden övergångsvis under vart och ett åren 1999 och 2000

skall överföra 45 miljarder kronor till statsbudgeten. Slutligt beslut om

överföringens storlek avsågs enligt riksdagsbeslutet ske under hösten

1999. För denna överföring borde inriktningen vara att den genomförs

som en engångsöverföring. I propositionen behandlas formerna för och

storleken på engångsöverföringen.

I propositionen behandlas också Socialdepartementets promemoria

Automatisk balansering av ålderspensionssystemet (Ds 1999:43), nedan

kallad Balanseringspromemorian, i den del som rör AP-fondernas låne-

rätt om fonderna skulle tömmas på sina tillgångar.

AP-fondspromemorian, Överföringspromemorian och Balanserings-

promemorian har remitterats. I bilaga 1 3 finns förteckningar över de

remissinstanser som beretts tillfälle att yttra sig. Sammanställningar av

remissvar på promemoriorna finns tillgängliga i lagstiftningsärendena

dnr Fi1999/2450 avseende AP-fondspromemorian, i dnr Fi1999/330 av-

seende Överföringspromemorian och i dnr S1999/6478/SF avseende

Balanseringspromemorian.

När uttrycket promemorian används i propositionen avses AP-

fondspromemorian, om det inte av sammanhanget direkt framgår att

Överföringspromemorian eller Balanseringspromemorian avses.

I propositionen behandlas också följande skrivelser: två från Allmänna

pensionsfonden, första tredje fondstyrelserna, rörande dels omständig-

heter som bör beaktas vid en reformering av AP-fonden (dnr

Fi1999:363), dels utökade möjligheter till utlandsplaceringar under år

2000 (dnr Fi1999/4864), en från Läkare mot Tobak m.fl. avseende AP-

fondens aktieinnehav i Swedish Match (dnr Fi1997:1927), en från CON-

NECT Sverige rörande riskkapitalförsörjningen i tillväxtföretag (dnr

Fi1999/3381), en från Kooperativa förbundet (KF) rörande placeringar i

ekonomiska föreningar (dnr Fi1999/3901) samt en från Arbetsgivarver-

ket rörande rätten att föreslå ledamöter till fondstyrelserna (dnr

Fi1999/3101).

Förslagen i denna proposition har utarbetats i samråd med Genom-

förandegruppen.

Lagrådet

Regeringen beslutade den 18 november 1999 att inhämta Lagrådets ytt-

rande över de lagförslag som finns i bilaga 4.

Lagrådets yttrande finns i bilaga 5.

Förslaget till lag om Sjätte AP-fonden (avsnitt 2.2), förslaget till lag

om införande av ny lagstiftning för allmänna pensionsfonder (avsnitt 2.3)

samt förslagen med följdändringar till de nya lagarna (avsnitten 2.3

2.13) har inte granskats av Lagrådet. Förslagen till följdändringar är av så

enkel beskaffenhet att Lagrådets hörande skulle sakna betydelse, medan

förslaget till lag om Sjätte AP-fonden behandlar ämnen som inte omfattas

av skyldighet att inhämta Lagrådets yttrande. Förslaget till lag om infö-

rande av ny lagstiftning för allmänna pensionsfonder har tillkommit på

förslag av Lagrådet. De bestämmelser i förslaget till införandelag som i

lagrådsremissens lagförslag utgjorde övergångsbestämmelser till försla-

get till lag om allmänna pensionsfonder (AP-fonder) har granskats av

Lagrådet.

Lagrådet har lämnat ett antal synpunkter på utformningen av lagtexten

och förslagen i övrigt. Synpunkterna avser såväl sakfrågor som frågor av

mer redaktionell art. Lagrådets synpunkter behandlas under de avsnitt i

propositionen som de hänför sig till eller i författningskommentaren.

Regeringen har i propositionen i huvudsak följt Lagrådets synpunkter

4 Bakgrund

4.1 AP-fondens historik

AP-fonden bildades i samband med att lagstiftningen om allmän tilläggs-

pension trädde i kraft år 1960 (prop. 1959:100, Särsk. U 1, rskr. 269, SFS

1959:293). Fonden byggdes upp genom att nivån på tilläggspensions-

avgiften inledningsvis sattes högre än vad som svarade mot utbetalda

pensioner.

I betänkandet från 1957 års pensionskommitté anfördes två olika motiv

för att inrätta en fond vid sidan av fördelningssystemet. För det första

skulle fondbildningen bidra till att kompensera det bortfall i långsiktigt

sparande som förutsågs bli följden av införandet av ATP-systemet.

Fondsparandet skulle möjliggöra de investeringar som skulle säkerställa

pensionärernas standard. För det andra framstod det som nödvändigt att

fondera medel för att täcka de långsiktiga pensionsutfästelserna. Genom

att redan från början anpassa avgiftsuttaget till de långsiktiga utgiftskra-

ven skulle större förändringar i framtida avgiftsuttag kunna undvikas.

Sett i ett längre tidsperspektiv skulle fonden kunna användas för att tids-

mässigt jämna ut finansieringen av de snabbt växande ATP-pensionerna.

Samtidigt kunde fondmedlen täcka tillfälliga underskott i ATP-systemet.

Från början uppdrogs förvaltningen av AP-fondens medel till tre

fondstyrelser. Inledningsvis fick AP-fonden endast placera i räntebärande

papper, huvudsakligen obligationer. En fjärde fondstyrelse inrättades i

samband med att AP-fonden fick rätt att placera i aktier år 1974 (prop.

1973:97, NU 58, rskr. 237, SFS 1973:503). År 1984 inrättades fem nya

fondstyrelser, de s.k. löntagarfondstyrelserna, inom ramen för AP-fonden

(prop. 1983/84:50, FiU 20, rskr. 122, SFS 1983:1092). Dessa fondstyrel-

ser skulle, liksom den fjärde fondstyrelsen, i första hand placera tillgång-

arna i aktier. AP-fondens placeringsmöjligheter utökades ytterligare år

1988 genom att första tredje fondstyrelserna fick rätt att placera i fastig-

heter (prop. 1987/88:11, NU 1987/88:10, rskr. 1987/88:111, SFS

1987:1326). Samma år inrättades också en femte fondstyrelse med

samma inriktning och uppgifter som den fjärde fondstyrelsen (prop.

1987/88:167, NU 42, rskr. 406, SFS 1988:747).

Efter riksdagsbeslut avvecklades löntagarfondstyrelserna år 1992

(prop. 1991/92:36, bet. 1991/92:FiU9, rskr. 1991/92:91, SFS 1991:1857).

De tillgångar och skulder som då förvaltades av dessa styrelser fördes

över till gemensam förvaltning av en nyinrättad avvecklingsstyrelse

(Fond 92 94) i avvaktan på en total utskiftning under år 1994. Under

åren 1992 1994 skiftades sammanlagt 28 miljarder kronor ut. Avveck-

lingsstyrelsen ombildades år 1996 till sjätte fondstyrelsen (prop.

1995/96:171, bet. 1995/96:NU24, rskr. 1995/96:284, SFS 1996:697).

Även sjätte fondstyrelsen skall placera anförtrodda medel i aktier och

andra värdepapper på riskkapitalmarknaden. Sjätte fondstyrelsens place-

ringsregler är utformade så att de ger utökade möjligheter att göra inves-

teringar som tar sikte på små och medelstora företag.

Riksdagen fattade i juni 1998 beslut om en genomgripande reforme-

ring av det allmänna pensionssystemet. En kortfattad beskrivning av

ålderspensionsreformen återfinns i avsnitt 5. I flera avseenden berör

ålderspensionsreformen AP-fonden. Reformen har bl.a. inneburit inrät-

tandet av en sjunde fondstyrelse (prop. 1997/98:151, bet. 1997/98:SfU13,

rskr. 1997/98:315 och 316, SFS 1998:711) vars placeringsregler överens-

stämmer med de som gäller för värdepappersfonder. En beskrivning av

sjunde fondstyrelsen finns i avsnitt 4.2.2.

4.2 Nuvarande förhållanden

4.2.1 Första sjätte fondstyrelserna

Mål och placeringsbestämmelser

De olika fondstyrelsernas placeringsinriktningar är som ovan konstaterats

uppdelade så att placeringar på penning- och obligationsmarknaden och i

fastigheter i princip är förbehållet första tredje fondstyrelserna medan

placeringar på riskkapitalmarknaden är förbehållet fjärde sjätte fondsty-

relserna. Placeringsbestämmelserna för första tredje fondstyrelserna

respektive fjärde sjätte fondstyrelserna skiljer sig därför åt.

År 1993 genomfördes vissa begränsade förändringar i förutsättning-

arna för fondernas verksamhet, bl.a. renodlades målet för förvaltningen

med koncentrering på ett krav på långsiktigt hög avkastning. Fondstyrel-

serna ålades också att fastställa närmare mål för sin placeringsverksam-

het. Första tredje fondstyrelsernas tidigare mycket detaljerade place-

ringsbestämmelser förenklades också.

I tabell 4.1 finns en schematisk beskrivning av nu gällande placerings-

regler för första sjätte fondstyrelserna. Därefter följer en mer utförlig

beskrivning av gällande placeringsbestämmelser.

Nu gällande placeringsbestämmelser inleds med en rambestämmelse

som kan sägas ange målen för fondstyrelsernas förvaltning. Därefter föl-

jer ett antal bestämmelser som i detalj anger i vilka tillgångar styrelserna

får placera och hur stor andel av de förvaltade medlen som styrelserna får

placera i de olika tillgångsslagen.

Enligt rambestämmelserna skall första sjätte fondstyrelserna förvalta

anförtrodda medel på sådant sätt att de blir till största möjliga nytta för

försäkringen för tilläggspension. Fondmedlen skall vidare placeras så att

kraven på långsiktigt hög avkastning och tillfredsställande riskspridning

tillgodoses. För första tredje fondstyrelserna gäller även krav på till-

fredsställande betalningsberedskap och betryggande säkerhet. Det åligger

fondstyrelserna att fastställa närmare mål för sin placeringsverksamhet.

Tabell 4.1 Schematisk beskrivning av AP-fondernas nuvarande placeringsregler

1 3:e

fondstyrelserna

4 5:e

fondstyrelserna

6:e fondstyrelsen

Skuldförbindel-

ser med låg kre-

ditrisk

Utlandsandel

ja

ja, högst 10 %

ja, i likviditets-

förvaltningen

nej

ja, i likviditets-

förvaltningen

nej

Andra skuld-

förbindelser

Aktier

Utlandsandel

Ägarbegränsning

Fastigheter

Utlandsandel

ja, högst 5 %

nej, dock aktier i

fastighetsbolag

nej, dock aktier i

utländska fastig-

hetsbolag

ja, högst 5 % i

aktier i fastig-

hetsbolag

ja, ej någon be-

gränsning

ja, dock endast

värdepapper med

hög likviditet

ja

ja, högst 10 %

högst 10 % i ett

enskilt bolag.

Ingen begräns-

ning i onoterade

bolag.

nej, dock aktier i

fastighetsbolag

ja

ja, dock endast

värdepapper med

hög likviditet

ja

nej

högst 30 % i

noterade bolag.

Ingen begräns-

ning i onoterade

bolag och risk-

kapitalbolag

nej, dock aktier i

fastighetsbolag

nej

 Enligt de mer detaljerade bestämmelserna skall första tredje fondsty-

relserna placera fondmedlen huvudsakligen i skuldförbindelser med låg

kreditrisk. Ett belopp motsvarande högst fem procent av fondmedlen får

placeras i andra skuldförbindelser utfärdade av svenska aktiebolag eller

ekonomiska föreningar. Första tredje fondstyrelserna får dock inte pla-

cera fondmedel i konvertibla skuldebrev eller skuldebrev förenade med

optionsrätt, eftersom dessa instrument kan sägas utgöra förstadier till

aktier. Första tredje fondstyrelserna får i princip inte förvärva aktier. Ett

belopp motsvarande högst tio procent av portföljen får bestå av skuldför-

bindelser med låg kreditrisk utställda i utländsk valuta. Är emittenten inte

svensk juridisk person krävs dessutom att skuldförbindelserna är föremål

för handel på en svensk eller utländsk börs, en auktoriserad marknads-

plats eller någon annan reglerad marknad. Vidare får första tredje

fondstyrelserna placera högst fem procent av fondmedlen i fastigheter.

För fastighetsplaceringarna gäller ett undantag från principen att första

tredje fondstyrelserna inte får placera på riskkapitalmarknaden. Detta

innebär att fondstyrelserna får placera i aktier i fastighetsbolag, dvs. bo-

lag som har till ändamål att äga eller förvalta sådan egendom. Fondsty-

relserna får dessutom förvärva andelar i utländska fonder som äger fas-

tigheter eller fastighetsbolag. För tillgångsslaget fastigheter finns det inte

någon begränsning i storleken på det utländska innehavet.

Om det behövs för att upprätthålla en tillfredsställande betalningsbe-

redskap eller för att tillgodose kravet på en ändamålsenlig förvaltning får

fondmedel också placeras hos Riksbanken, annan bank eller postgirot.

För att effektivisera förvaltningen av tillgångarna eller för att skydda till-

gångarna får första tredje fondstyrelserna handla med optioner och ter-

miner eller andra likartade finansiella instrument. För att tillgodose ett

tillfälligt penningbehov får första tredje fondstyrelserna ta upp kredit hos

kreditinrättning eller hos annan fondstyrelse.

Fjärde sjätte fondstyrelserna skall, som framgått, placera de förvaltade

medlen på riskkapitalmarknaden. De får placera i aktier i svenska aktie-

bolag, i konvertibla skuldebrev och skuldebrev förenade med optionsrätt

till nyteckning som har utfärdats av svenska aktiebolag, som riskkapital i

ekonomiska föreningar samt i andelar i svenska kommanditbolag. AP-

fonden får dock inte vara komplementär i ett kommanditbolag. Fjärde

och femte fondstyrelserna får dessutom placera i standardiserade köp och

säljoptioner avseende aktier i svenska aktiebolag, aktier i utländska

aktiebolag, i andelar i utländska aktiefonder samt i konvertibla skulde-

brev och skuldebrev förenade med optionsrätt till nyteckning som har

utfärdats av utländska aktiebolag. Värdet av de utländska innehaven får

inte överstiga 10 % av värdet av de medel fondstyrelsen förvaltar. Enligt

en ny undantagsregel inräknas inte i utlandsramen aktietillgångar i ut-

ländska bolag om bolaget förvärvat ett svenskt aktiebolag genom offent-

ligt erbjudande, bolaget har betydande verksamhet i Sverige samt är no-

terat vid svensk börs (prop.1998/99:93, bet. 1998/99:FiU21, rskr.

1998/99:195).

Vidare får fjärde sjätte fondstyrelserna, om det behövs för att hålla en

tillfredsställande betalningsberedskap eller för att tillgodose kravet på

ändamålsenlig förvaltning, placera medel hos Riksbanken, annan bank

eller postgirot. I samma syfte får medel placeras i värdepapper med hög

likviditet, avsedda för den allmänna marknaden. Under samma förutsätt-

ningar som för första tredje fondstyrelserna får även fjärde sjätte

fondstyrelserna handla med optioner och terminer eller andra likartade

finansiella instrument samt ta upp kredit.

Placeringsbestämmelserna innehåller också begränsningar för hur stor

ägarandel fjärde sjätte fondstyrelserna får ha i ett enskilt aktiebolag.

Fjärde och femte fondstyrelserna får vardera inte förvärva så många vid

en svensk eller utländsk börs, en auktoriserad marknadsplats eller någon

annan reglerad marknad noterade aktier i ett svenskt aktiebolag att dessa

uppgår till mer än 10 % av samtliga aktier i bolaget eller, om aktierna har

olika röstvärde, att röstetalet för aktierna uppgår till mer än 10 % av rös-

tetalet för samtliga aktier i bolaget. För onoterade bolag finns inga

begränsningar. För sjätte fondstyrelsen gäller begränsningar i ägandet

endast för vid svensk börs inregistrerade aktier och gränsen är satt till

30 % av aktiekapitalet eller röstetalet. Från begränsningsregeln är aktier i

svenska riskkapitalbolag undantagna.

I nedanstående tabell beskrivs hur första sjätte fondstyrelsernas medel

var fördelade på olika tillgångsslag i slutet av november 1999.

Tabell 4.2 AP-fondernas tillgångar i miljarder kronor och procent per den 30

december 1999, marknadsvärden (preliminära, avrundade siffror)

1 3:e

fond-

styel-

serna

4:e

fond-

styrel-

sen

5:e

fond-

styrel

-sen

6:e

fond-

styrel-

sen

Totalt

Andel

(pro-

cent)

Statsobligationer

172

173

23,2

Realränteobligationer

 47

 48

 6,4

Bostadsobligationer

150

150

20,2

Övriga obligationer

 27

 27

 3,6

Penningmarknads-

instrument

 47

 2

 49

 6,5

Näringslivslån,

förl. Lån

 30

 30

 4,0

Utländska obligationer

 50

 50

 6,8

Summa räntebärande

523

 2

 1

 0

526

70,7

Svenska aktier

133

 21

 17

170

22,9

Svenska onoterade aktier

 1

 2

 3

 0,4

Utländska aktier

 10

 2

 11

 1,5

Summa aktier

 144

 22

 19

185

24,8

Likvida medel

Fastigheter

 1

31

 2

 3

 31

 0,3

 4,1

Summa övrigt

Totalt

 31

555

 2

147

23

19

 33

744

 4,5

100

Redovisning, revision och resultatutvärdering

AP-fondens räkenskapsår är kalenderår. Varje fondstyrelse skall före den

15 februari varje år lämna årsredovisning, vilken består av resultaträk-

ning, balansräkning och förvaltningsberättelse. Årsredovisningen skall

upprättas i enlighet med god redovisningssed. Revisorerna skall därefter

för varje kalenderår avge en revisionsberättelse som skall överlämnas till

fondstyrelserna inom fjorton dagar efter det att årsredovisningen har

kommit revisorerna till handa. Sedan revisionsberättelsen har kommit

fondstyrelsen till handa, skall styrelsen genast överlämna årsredovis-

ningen och revisionsberättelsen till regeringen, som senast den 1 juni

samma år skall avgöra frågan om fastställelse av balansräkningen.

Varje fondstyrelse skall samtidigt med att årsredovisningen och revi-

sionsberättelsen överlämnas till regeringen också överlämna en egen ut-

värdering av styrelsens förvaltning av fondmedlen (resultatuppföljning).

Regeringen skall varje år göra en sammanställning av fondstyrelsernas

årsredovisningar och göra en utvärdering av fondstyrelsernas förvaltning

av fondkapitalet. Denna sammanställning, fondstyrelsernas årsredovis-

ningar och regeringens utvärdering skall överlämnas till riksdagen senast

den 1 juni året efter aktuellt räkenskapsår. Den utvärdering som sker med

hjälp av extern kompetens betalas av AP-fonden.

För varje fondstyrelse utser regeringen två revisorer att granska styrel-

sens förvaltning. Minst en revisor skall vara auktoriserad. En av de auk-

toriserade revisorerna utses av regeringen att samordna revisionen av

fondstyrelsernas förvaltning. Revisorerna förordnas för tiden intill dess

balansräkningen har fastställts nästa gång. Mandattiden är således ett år.

Regeringen får entlediga en revisor, även om den tid för vilken han blivit

utsedd inte har gått ut.

Organisation

Första tredje fondstyrelserna har var och en nio ledamöter. Fjärde och

femte fondstyrelserna består vardera av fjorton ledamöter. För varje

ledamot i fondstyrelserna finns en suppleant. Ledamöterna och supp-

leanterna förordnas av regeringen. Flertalet av dem utses efter förslag av

arbetsgivare- och arbetstagareorganisationer. Tanken med förslagssyste-

met är att det i fondstyrelserna skall finnas representanter för de försäk-

rade (arbetstagarna) och avgiftsbetalarna (arbetsgivarna), vilka kan sägas

vara intressenter i förhållande till de av styrelserna förvaltade tillgång-

arna (se prop. 1959:100 s. 176). En annan princip är att de försäkrade och

avgiftsbetalarna vardera skall ha lika många företrädare bland de leda-

möter som utses efter förslag. I förordningen (1984:287) om förslag på

ledamöter i styrelserna för Allmänna pensionsfonden m.m. anges vilka

arbetstagare- och arbetsgivareorganisationer som har rätt att lämna för-

slag till ledamöter och suppleanter i första femte fondstyrelserna.

Sjätte fondstyrelsen består av fem ledamöter utan suppleanter. För

sjätte fondstyrelsen gäller inte förslagssystemet. Ledamöterna utses i

stället av regeringen utan föregående förslag från intresseorganisationer

på arbetsmarknaden.

Styrelseledamöternas mandattid är tre år. Regeringen får dock entle-

diga en ledamot eller en suppleant även om den tid för vilken hon/han är

förordnad inte har gått ut. Ordförande i fondstyrelserna förordnas av re-

geringen bland de ledamöter som inte utses efter förslag från arbetstagar-

och arbetsgivarorganisationer.

Fondstyrelserna får anställa de tjänstemän som behövs samt bestämma

deras löner och övriga anställningsvillkor. Första tredje fondstyrelserna

har alltsedan AP-fondens tillkomst ett gemensamt kansli, medan fjärde

sjätte fondstyrelserna har var sitt kansli. Första femte samt sjunde

fondstyrelsernas kanslier är belägna i Stockholm, medan sjätte fondsty-

relsen är lokaliserad till Göteborg. Varje kansli leds av en verkställande

direktör.

Medelstilldelning och pensionsutbetalningar

I 4 kap. 3 § lagen (1981:691) om socialavgifter och 8 § lagen (1998:676)

om statlig ålderspensionsavgift samt i 6 § lagen (1994:1744) om allmän

pensionsavgift föreskrivs vilka medel, tilläggspensionsavgifter respektive

pensionsavgifter, som skall föras till AP-fonden. I APR anges sedan hur

dessa medel fördelas mellan fondstyrelserna.

Tilläggspensionsavgifterna fördelas mellan första, andra och tredje

fondstyrelserna på grundval av vilka subjekt som har erlagt avgifterna.

Till första fondstyrelsens förvaltning överförs tilläggspensionsavgifter

som erlagts av staten, kommuner och därmed jämförliga samfälligheter

samt av bolag m.fl., i vilka dessa subjekt har ett bestämmande inflytande.

Andra fondstyrelsen förvaltar avgifter som har erlagts av andra större

arbetsgivare. Övriga tilläggspensionsavgifter förvaltas av tredje fondsty-

relsen. Första tredje fondstyrelserna bidrar med medel till pensionsutbe-

talningar och andra kostnader för ATP-systemet i förhållande till de av-

gifter som överförts till respektive fondstyrelse närmast föregående år.

Fjärde och femte fondstyrelserna förvaltar medel som rekvireras från

Riksförsäkringsverket. Fondstyrelserna har rätt att rekvirera medel som

första tredje fondstyrelserna förvaltar enligt särskilda regler. Fjärde och

femte fondstyrelserna skall årligen till första tredje fondstyrelserna över-

föra en avkastning beräknad till tre procent av nuvärdet av förvaltade

medel, varvid nuvärdesberäkningen skall ske med utgångspunkt i föränd-

ringen av konsumentprisindex.

Sjätte fondstyrelsen förvaltar dels 10 miljarder kronor som omfördelats

inom AP-fonden från första tredje fondstyrelserna till placeringar på

riskkapitalmarknaden, dels de medel, ca 370 miljoner kronor, som kvar-

stod outskiftade inom avvecklingsstyrelsen, när den vid halvårsskiftet

1996 ombildades till sjätte fondstyrelsen. Sjätte fondstyrelsen är till

skillnad från övriga fondstyrelser inte skyldig att fortlöpande bidra med

medel till finansieringen av ATP-systemet.

I de medel som fondstyrelserna förvaltar ingår också avkastningen av

förvaltade medel.

Om inte andra medel står till förfogande, skall första tredje fondstyrel-

serna tillskjuta medel för betalning av pensioner, förvaltningskostnader

och andra utgifter avseende ATP-systemet.

AP-fondens rättsliga karaktär

Första sjätte fondstyrelsernas tillgångar utgör statliga medel som i lag

avsatts till sådan särskild förvaltning som anges i 9 kap. 8 § regerings-

formen. Fondens organisation och verksamhet är exklusivt reglerad i lag

(APR). Innebörden av lagen är att fondens medel inte får tas i anspråk av

staten för något annat ändamål än som är föreskrivet, om inte riksdagen

beslutar om annat. Fonden företräds utåt av respektive fondstyrelse såvitt

avser de medel fonden förvaltar. Varje styrelse är en myndighet. Styrel-

serna kan i viss ordning delegera beslutanderätten till enskilda ledamöter

eller till hos styrelsen anställda tjänstemän.

4.2.2 Sjunde fondstyrelsen

I det reformerade ålderspensionssystemet skall huvuddelen av inbetalda

ålderspensionsavgifter användas för att finansiera utgående inkomstrela-

terade pensioner inom ramen för ett fördelningssystem. Därutöver skall

en mindre del byggas upp som ett fullt ut fonderat premiereservsystem. I

det systemet skall den enskilde själv få välja förvaltare för sina pen-

sionsmedel och det skall finnas ett individuellt konto för varje enskild

pensionssparare som visar dennes pensionstillgodohavande. Sistnämnda

del av det nya pensionssystemet kallas premiepensionssystemet.

Premiepensionssystemet är utformat som ett fondförsäkringssystem,

där kapitalförvaltningen skall ske i värdepappersfonder som sköts av fri-

stående fondförvaltare. Systemets försäkringsfunktion handhas av den

nyinrättade Premiepensionsmyndigheten (PPM).

När premiepensionsrätt har fastställts första gången har den enskilde

möjlighet att välja fond för medel som motsvarar pensionsrätten. Senare

års pensionsrätt skall PPM placera med den fördelning mellan fonder

som pensionsspararen senast bestämt för sitt sparande. Pensionsspararen

får när som helst omplacera sitt sparande. För dem som inte anmäler nå-

got val av fond till PPM har det inrättats en sjunde fondstyrelse inom AP-

fonden. Sjunde fondstyrelsen skall enligt nu gällande regler i en särskild

fond, Premiesparfonden, förvalta dessa pensionssparares premiepen-

sionsmedel. Sjunde fondstyrelsen utgör, liksom övriga fondstyrelser, en

egen myndighet.

Enligt de riktlinjer som riksdagen godkänt för en reform av det all-

männa pensionssystemet skall det finnas en eller flera statliga kapitalför-

valtare som förvaltar premiepensionsmedlen för de personer som vill

välja en sådan lösning. För att uppfylla detta bildade regeringen, efter

riksdagens bemyndigande, ett statligt fondbolag. Detta bolag fann emel-

lertid efter en genomgång av sina ekonomiska utsikter att dess ekono-

miska prognos är dålig och att verksamheten därför inte bör drivas vi-

dare. I en nyligen avlämnad proposition instämde regeringen, efter sam-

råd med Genomförandegruppen, i detta konstaterande och föreslog att det

statliga bolaget skall avvecklas (prop. 1999/2000:12 Statlig förvaltning

av premiepensionsmedel, m.m.). Riksdagen har, med bifall till proposi-

tionens förslag, bemyndigat regeringen att avveckla bolaget (bet.

1999/2000:SfU6, rskr. 1999/2000:99).

I samma proposition föreslog regeringen att det statliga fondbolagets

uppgift att förvalta medlen för dem som aktivt vill välja en statlig lösning

skall övertas av sjunde fondstyrelsen. Det föreslogs att fondstyrelsen

skall förvalta dessa medel i en ny, särskild fond benämnd Premievalsfon-

den. På samma sätt som i privat fondverksamhet skall samtliga kostnader

för förvaltningen av de båda fonderna, såväl Premiesparfonden som Pre-

mievalsfonden, tas ur de förvaltade medlen. I propositionen poängterades

att det därvid inte får förekomma någon korssubventionering mellan

dessa båda fonder. Detta innebär att ur vardera av Premiesparfonden och

Premievalsfonden får bara tas medel för förvaltningskostnader som upp-

kommit för just den fonden. Gemensamma kostnader skall fördelas på ett

skäligt sätt mellan fonderna. Riksdagen har nyligen antagit regeringens

förslag i nu nämnda proposition.

Det finns i detta sammanhang skäl att erinra om att regeringen i samma

proposition konstaterade att det i sig finns goda skäl att göra det möjligt

för nuvarande sjunde AP-fondstyrelsen att erbjuda såväl de pensions-

sparare som inte gör något val av fond som dem som aktivt valt statlig

förvaltning av premiepensionsmedlen placering i s.k. generationsfonder.

Med detta uttryck avses fonder som vänder sig till särskilda åldersgrup-

per. Syftet med sådana fonder är att bättre kunna beakta att pensionsspa-

rare av olika ålder generellt har olika lång placeringshorisont.

Det redovisades dock inte något lagförslag på denna punkt. Till stöd

för detta anfördes det angelägna i att de första fondvalen för de enskilda

kan ske före utgången av år 2000. Inrättandet av generationsfonder skulle

kräva ytterligare bearbetning av de datasystem hos PPM som skall han-

tera bl.a. dessa fondval och som är under leverans till myndigheten. Ett

sådant merarbete bedömdes som en olämplig belastning för PPM under

det nuvarande intensiva uppbyggnadsarbetet. I propositionen slogs dock

fast att frågan om generationsfonder bör övervägas ytterligare och att

regeringen hade för avsikt att, efter samråd med Genomförandegruppen,

återkomma till riksdagen i den delen (a. prop. s. 18).

Under riksdagsbehandlingen av den aktuella propositionen har social-

försäkringsutskottet konstaterat att Premiesparfonden inte kan väljas och

att den som aktivt gjort ett val av fond eller fonder därför inte senare kan

få sina medel placerade i just Premiesparfonden. Enligt utskottets mening

bör pensionsspararna aktivt kunna välja att få sina medel placerade i en

fond med samma låga risk och med samma avkastningskrav som gäller

för Premiesparfonden. Utskottet anförde att regeringen därför, när till-

räckliga erfarenheter vunnits av effekterna beträffande val och byte av

fond, bör återkomma i ärendet till riksdagen (a. bet. s. 6ff).

En bärande tanke i lagstiftningen om premiepensionen är att den stat-

liga förvaltningen hos sjunde fondstyrelsen skall vara jämförbar och lik-

värdig med de privata placeringsalternativen för premiepensionen. Av

den anledningen har det eftersträvats att det så långt möjligt skall gälla

samma regler för dessa olika alternativ. För att uppnå likvärdiga förut-

sättningar för förvaltningen hos sjunde fondsstyrelsen jämfört med öv-

riga premiepensionsalternativ har bestämmelserna i lagen (1990:1114)

om värdepappersfonder i allt väsentligt gjorts tillämpliga för sjunde

fondstyrelsen och dess verksamhet. Bestämmelserna i lagen om värde-

pappersfonder skall gälla för förvaltningen av såväl Premiesparfonden

som, enligt förslag i den nyss nämnda propositionen om statlig förvalt-

ning av premiepensionsmedel, Premievalsfonden. Detta innebär bl.a. att

samma placeringsbestämmelser som gäller för de privata fondbolagen

gäller också för sjunde fondstyrelsens placeringar. Fondstyrelsen är vi-

dare skyldig att upprätta fondbestämmelser som skall godkännas av

Finansinspektionen och vidta de informationsåtgärder som gäller för

värdepappersfonder.

För sjunde fondstyrelsen gäller vissa särskilda regler som begränsar

dess inflytande. Fondstyrelsen får inte till Premiesparfonden och Premie-

valsfonden förvärva så många aktier i svenska eller utländska aktiebolag

att fondernas totala innehav i ett och samma bolag överstiger fem procent

av röstetalet för samtliga aktier i bolaget. Fondstyrelsen får vidare endast

rösta för aktier som den förvärvat i situationer när avkastningskravet eller

behovet att trygga placeringarnas säkerhet inte kan tillgodoses på annat

sätt. Situationer när fondstyrelsen får utöva rösträtten kan t.ex. vara när

en akties verkliga värde bara kan tryggas genom ett likvidationsyrkande

eller begäran om särskild granskning av bolagets förvaltning och räken-

skaper.

Sjunde fondstyrelsen står under tillsyn av Finansinspektionen. Fond-

styrelsen är också underkastad reglerna i lagen om värdepappersfonder

om skadeståndsansvar vid utövande av fondverksamhet. På motsvarande

sätt som för fondbolag gäller i förhållande till andelsägarna skall fondsty-

relsen i sin förvaltning handla uteslutande i pensionsspararnas intresse.

I likhet med vad som gäller för de övriga fondstyrelserna inom AP-

fonden finns det även för sjunde fondstyrelsen en rambestämmelse som

anger målet för fondstyrelsens förvaltning. Den anger att sjunde fondsty-

relsen skall förvalta fondmedlen så att de ger så god avkastning som

möjligt. Det målet gäller för såväl Premiesparfonden som Premievals-

fonden. För förvaltningen av icke-väljarnas medel i Premiesparfonden

gäller dessutom att den totala risknivån skall vara låg. Fondstyrelsen

skall i likhet med övriga fondstyrelser fastställa närmare mål för sin pla-

ceringsverksamhet. Även sjunde fondstyrelsen får uppdra åt andra kapi-

talförvaltare att förvalta viss del av fondmedlen.

Sammantaget innebär det nu sagda att de förutsättningar som gäller för

sjunde fondstyrelsens medelsförvaltning i viktiga avseenden avviker från

vad som gäller för övriga fondstyrelser inom AP-fonden.

Vid sidan av lagen om värdepappersfonder gäller för sjunde fondsty-

relsen vissa av de för fondstyrelserna gemensamma bestämmelserna i

APR. Bestämmelserna i APR om styrelsearbete, delegation m.m. samt

redovisning och revision gäller således även för sjunde fondstyrelsen.

Reglerna för uppföljning och utvärdering av sjunde fondstyrelsens

verksamhet är också utformade i överensstämmelse med vad som gäller

för övriga fondstyrelser. Risken för kompetenskollision mellan Finans-

inspektionens tillsynsverksamhet och regeringens utvärdering minimeras

genom att regeringen i sin utvärdering skall granska om sjunde fondsty-

relsen uppfyller de riktlinjer som ställts upp för verksamheten och om

verksamheten bedrivs effektivt. Finansinspektionens tillsyn skall i prin-

cip endast avse förhållanden som rör tillämpning av reglerna i lagen om

värdepappersfonder.

Den beskrivning som gjorts i avsnitt 4.2.1 av redovisning, revision,

resultatutvärdering och organisation för första sjätte fondstyrelserna är

således tillämplig också för sjunde fondstyrelsen. I fråga om utseende av

styrelse gäller däremot, i likhet med vad som gäller för sjätte fondstyrel-

sen, inte förslagssystemet. Ledamöterna utses i stället av regeringen utan

föregående förslag från organisationer på arbetsmarknaden. Anledningen

till denna olikhet i förhållande till vad som gäller för buffertfonderna är

att sjunde fondstyrelsen endast förvaltar premiepensionsmedel och att det

tillgodohavande som uppkommer för den enskilde i premiepensionssys-

temet bedöms ha karaktären av egendom i regeringsformens mening och

därmed omfattas av grundlagens egendomsskydd. Fastställd premiepen-

sionsrätt har därmed en mycket stark knytning till den enskilda indivi-

den. En annan särregel för sjunde fondstyrelsen innebär att den fondsty-

relsen består av färre ledamöter, sju stycken, än de övriga fondstyrel-

serna. Dessa ledamöter har inte heller några suppleanter.

Eftersom sjunde fondstyrelsen ingår i premiepensionssystemet styrs

medelstilldelning och utbetalningar av särskilda regler. Dessa flöden

regleras i lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension, LIP, och

av de anvisningar som PPM ger.

5 AP-fonden och ålderspensionsreformen

5.1 Det reformerade ålderspensionssystemet

Dagens allmänna pensionssystem består dels av folkpensionen och pen-

sionstillskott, som ger en grundpension baserad på bosättning i riket, dels

av den allmänna tilläggspensionen (ATP), där förmånerna baseras på de

inkomster som de försäkrade har haft under sin yrkesverksamma tid. Så-

väl folkpensionen som ATP-systemet omfattar tre typer av pensionsför-

måner; ålderspension, förtidspension och efterlevandepension. Inom

ATP-systemet står ålderspensioner för ca 70 % av utgifterna och förtids-

pensioner för ca 20 %.

Riksdagen har fattat beslut om en genomgripande reformering av det

allmänna ålderspensionssystemet. Denna innebär en gradvis övergång till

nya regler för beräkning av ålderspensionsförmåner, som omvandlar

systemet från ett förmånsbestämt till ett avgiftsbestämt system. Under en

övergångsperiod kommer pensionsförmånen, i varierande proportioner

beroende på födelseår, att beräknas både enligt nuvarande och reforme-

rade regler. Först när de som är födda år 1953 pensionerats upphör helt

beräkning av nybeviljade pensioner enligt de äldre reglerna. De reforme-

rade reglerna trädde i kraft den 1 januari 1999, men tillämpas även för

vissa inkomster intjänade fr.o.m. år 1960.

I det reformerade systemet fastställs årligen en pensionsrätt motsva-

rande 18,5 % av pensionsgrundande inkomster jämte vissa tillkommande

belopp, bl.a. s.k. barnårsrätt till småbarnsföräldrar. Ålderspensionssyste-

met kommer att vara uppdelat i två delar ett fördelningssystem där ut-

gående pensioner i princip finansieras löpande med avgiftsintäkter och

ett premiepensionssystem, där utgående pensioner finansieras med medel

som fonderats under intjänandetiden.

Huvuddelen av pensionsrätten, ett belopp motsvarande 16,0 % av den

pensionsgrundande inkomsten, tillgodoräknas fr.o.m. år 1999 den en-

skilde inom ramen för fördelningssystemet. Den årliga pensionsrätten

läggs till tidigare intjänad pensionsrätt och därmed ackumuleras en sam-

lad fordran på pensionssystemet, pensionsbehållningen. Vid pensione-

ringen räknas denna om till ett årligt belopp, där hänsyn tas till bl.a. för-

väntad återstående livslängd efter pensionering. Värdeuppräkningen av

såväl intjänad pensionsrätt som utgående pensioner knyts till ett index

som mäter den genomsnittliga inkomstutvecklingen i samhället. Denna

följsamhet till samhällsekonomin omfattar även utgående pensioner be-

räknade enligt nuvarande ATP-regler.

Ett belopp, som fr.o.m. år 1999 uppgår till motsvarande 2,5 % av den

pensionsgrundande inkomsten förs till premiepensionssystemet, där

medlen förvaltas i värdepappersfonder enligt den enskildes eget val. I

premiepensionssystemet bestäms pensionsrättens värdeutveckling av av-

kastningen på fonderade medel. Premiepensionsrätt kommer att med va-

rierande andelar omfatta dem som är födda år 1938 eller senare och be-

räknas på inkomster intjänade fr.o.m år 1995 och därefter. Sedan år 1995

avsätts medel till det framtida premiereservsystemet på ett konto hos

Riksgäldskontoret. För pensionsgrundande inkomster intjänade före år

1995 tillgodoräknas hela pensionsrätten i det nya pensionssystemet inom

fördelningsdelen. För dem som är födda före år 1954 är andelen av pen-

sionsrätten som tillgodoräknas inom premiepensionssystemet lägre än

2,5 %.

Grundtryggheten i ålderspensionssystemet omvandlas från dagens

folkpension och pensionstillskott, som ger ett belopp lika för alla, till en

garanterad pensionsnivå, som till viss del är beroende av tidigare

inkomster. Till dem vars inkomstrelaterade ålderspension inte når upp till

den garanterade nivån utgår en särskild inkomstutfyllnad, garantipension.

Pensionsreformen medför en organisatorisk förändring av det allmänna

pensionssystemet. Inkomstrelaterad ålderspension särskiljs från övriga

pensionsförmåner och bildar en egen försäkringsgren. Denna delas i sin

tur upp i en fördelningsdel och en premiereservdel. Till fördelningsdelen

förs även inkomstrelaterade ålderspensioner inom nuvarande regelsys-

tem. Den inkomstrelaterade ålderspensionen finansieras med en

ålderspensionsavgift på 18,5 % av pensionsgrundande inkomster.

Avgiftsinbetalningarna sammanfaller därmed med värdet av intjänad

pensionsrätt i det reformerade systemet. Förtids- och efterlevandepensio-

nen inom ATP-systemet överförs till statsbudgeten. Även garantipensio-

nen finansieras över statsbudgeten.

5.2 AP-fondernas roll i det reformerade ålderspensions-

systemet

AP-fondernas huvuduppgift i det reformerade ålderspensionssystemet är

att utgöra den buffert för den inkomstrelaterade ålderspensionens fördel-

ningsdel som skall utjämna under- och överskott i nettot mellan av-

giftsintäkter och pensionsutgifter. Av de totala avgifterna förs ett belopp

motsvarande pensionsrätten i fördelningssystemet, dvs. för personer som

helt omfattas av nya regler 16,0 % av avgiftsunderlaget, till AP-fonderna.

AP-fonderna finansierar inkomstrelaterad ålderspension oavsett om den

är beräknad enligt ATP-systemet eller det reformerade systemets regler.

Vidare täcks kostnaderna för ålderspensionssystemets administration av

AP-fonderna.

ATP kommer att stå för en betydande del av det reformerade pensions-

systemets finansiella belastning under lång tid. Ända fram till 2050-talet

kommer ATP-systemet att stå för en inte försumbar del av den totala

pensionsskulden och pensionsutgifterna. När ATP-systemet väl är utfasat

kommer AP-fonderna enbart att ha betydelse för inkomstpensionen och

fungera som en generationsbuffert för att hantera förändringar i den sam-

hällsekonomiska utvecklingen och vissa demografiska svängningar.

I AP-fondssystemet förvaltas därutöver hos en särskild fondstyrelse,

sjunde fondstyrelsen, det sparande som härrör från dem som inte aktivt

valt en förvaltare av sina premiepensionsmedel. Dessa medel skall för-

valtas i den s.k. Premiesparfonden. Riksdagen har nyligen beslutat att det

även skall vara möjligt att aktivt välja en förvaltning hos sjunde fondsty-

relsen för sina premiepensionsmedel. Dessa medel skall förvaltas i en

särskild fond den s.k. Premievalsfonden. En närmare beskrivning av

premiepensionssystemet finns i avsnitt 4.2.2.

Även utan det föreslagna systemet för s.k. automatisk balansering

skulle ålderspensionssystemet uppvisa en högre grad av finansiell stabi-

litet än vad som gäller i dag. Det skulle dock kvarstå risker för att

betydande underskott kan uppkomma under förhållandevis långa perio-

der, bl.a. vid en ur pensionssystemets synvinkel oförmånlig demografisk

utveckling. De kvarstående finansiella riskerna hänger bl.a. samman med

att pensionsförmånernas värdeuppräkning knyts till utvecklingen av den

genomsnittliga inkomsten i stället för inkomstsumman, som bestämmer

avgiftsinkomsternas utveckling. Vidare sker anpassningen till föränd-

ringar i medellivslängd med lång tidseftersläpning förändringar i

medellivslängd påverkar inte pensionen för personer äldre än 65 år.

För att kompensera för de finansiella riskerna kommer det nya pen-

sionssystemet att innehålla en mekanism, en s.k. automatisk balansering,

som innebär att utgående pensioner reduceras i situationer då det annars

föreligger risk för varaktiga underskott. Denna automatiska balansering

träder i kraft om systemets totala pensionsskuld, definierad som summan

av intjänad pensionsrätt, överstiger systemets tillgångar i form av det

sammanlagda värdet av avgiftsförmögenheten (dvs. värdet av framtida

avgiftsinbetalningar) och buffertfondernas behållning (behållningen utan-

för sjunde fondstyrelsen). Om balanseringen aktiveras och vid en senare

tidpunkt avgiftsförmögenheten tillsammans med kapitalet i buffertfon-

derna överstiger pensionsskulden sker en kompenserande extra index-

uppräkning av pensionsförmånerna, dock högst till dess att indexeringen

återfår det värde den skulle haft om den automatiska balanseringen inte

hade aktiverats. Genom denna konstruktion kan storleken på buffertfon-

dernas behållning i vissa fall komma att få betydelse för uppräkningen av

pensionsförmånerna.

Medel skall också, enligt den uppgörelse som gjorts mellan de fem

partier som står bakom pensionsuppgörelsen, tillgodogöras de försäkrade

om pensionssystemets tillgångar varaktigt och med betryggande marginal

bedöms överstiga skulderna. En sådan situation kan t.ex. uppkomma om

avgiftsunderlaget skulle växa väsentligt snabbare än genomsnittsin-

komsten till följd av att befolkningen växer. En annan möjlighet är att

buffertfondens avkastning utvecklas starkt i förhållande till

inkomstsummans tillväxt. I dag finns ingen färdigutvecklad metod för att

bestämma vid vilken ekonomisk styrka i pensionssystemet en återföring

till de försäkrade kan bli aktuell. På vilket sätt fördelningen till de försäk-

rade av ett uppkommet överskott skall ske bedömdes i samband med

fempartiuppgörelsen bäst kunna beslutas i samband med att en sådan

situation uppkommer. Ds 1999:43 Automatisk balansering av ålderspen-

sionssystemet har remitterats och en proposition avses lämnas under vå-

ren år 2000. Frågor rörande såväl den automatiska balanseringens slutliga

konstruktion som hur eventuellt överskott skall fördelas kommer att be-

handlas i denna proposition.

Den sparandefunktion som AP-fonden svarat för inom dagens pen-

sionssystem (se avsnitt 4) minskar i betydelse av demografiska orsaker.

AP-fonden kommer dock inledningsvis att uppvisa ett finansiellt över-

skott, varför fonden även i det reformerade ålderspensionssystemet

kommer att ge ett positivt bidrag till sparandet i samhället. Samtidigt

kommer ett betydande finansiellt sparande att ske inom ramen för pre-

miepensionssystemet.

5.3 AP-fondens utveckling

AP-fondens marknadsvärderade behållning uppgick den 31 december

1999 till 744 miljarder kronor. Det motsvarar 38 % av BNP. Fondens

behållning motsvarar därmed ca 5,5 års utbetalningar av ATP-pensioner.

AP-fondens storlek bestäms av avgiftsintäkter från ATP-avgiften, fon-

dens avkastning (dvs. direktavkastning och förändring i tillgångarnas

marknadsvärde) och pensionsutbetalningar. Fonden bär även kostnaden

för administrationen av ATP-systemet.

ATP-systemets avgiftsintäkter översteg utbetalda pensioner fram t.o.m.

år 1982. Därefter har systemet haft ett löpande avgiftsunderskott, för-

utom under år 1990 då tilläggspensionsavgiften höjdes. Eftersom

direktavkastningen överstigit avgiftsunderskottet har fonden haft ett

positivt finansiellt sparande och fondens behållning har därmed vuxit.

Därtill har fondens behållning påverkats av värdeförändringar på fondens

tillgångar.

Tabell 5:1: AP-fondens utveckling, miljarder kronor, löpande priser

Avgiftinkomster

Utgifter Överföring till

 Riksgäldskontoret

Fondbehållning

1960

 2,9

 0,2

 0,5

1970

 6,1

 1,2

 35,9

1980

 22,2

 19,3

146,7

1990

 78,9

 78,0

407,6

1994

 82,7

109,0

562,4

1995

 80,7

113,9

618,5

1996

 84,9

118,5

686,4

1997

1998

* 1999

 87,7

 93,0

 109,0

122,4

125,6

135,0 45

713,0

745,0

744,0

Källor: Riksförsäkringsverket och Finansdepartementet.

* Prognos

Under år 1999 beräknas avgiftsunderskottet i ATP-systemet uppgå till

26 miljarder kronor och AP-fondens direktavkastning till 38 miljarder

kronor. Det innebär att det finansiella sparandet, dvs. fondens transak-

tionsförändring, inklusive överföringen till staten på 45 miljarder kronor,

beräknas uppgå till -33 miljarder kronor.

Med undantag för de närmaste 10 åren blir sannolikt AP-fondens av-

giftsnetto negativt. Det är främst demografiska faktorer som leder till att

belastningen på systemet blir som störst under perioden 2010 2050.

Detta är en följd av att andelen förvärvsaktiva i förhållande till antalet

pensionärer blir mindre. I AP-fondstermer betyder det att de prognostise-

rade avgiftsinbetalningarna minskar samtidigt som de prognostiserade

pensionsutbetalningarna ökar i takt med att antalet pensionärer ökar.

5.4 Förslag till överföring av medel från AP-fonden till

Riksgäldskontoret

Regeringens förslag: Tillgångar till ett marknadsvärde av 155 miljarder

kronor skall överföras från AP-fonden till Riksgäldskontoret den

1 januari 2001. En ny analys av pensionssystemets ekonomiska ställning

skall göras 2004 och en prövning ske om ytterligare medel skall överfö-

ras den 1 januari 2005.

Överföringspromemorians förslag: I promemorian presenterades två

alternativa förslag till överföring av medel från AP-fonden till Riksgälds-

kontoren; dels en löpande överföring på i storleksordningen 20 miljarder

kronor årligen, dels en engångsöverföring på 300 350 miljarder kronor

den 1 januari år 1999. Den här föreslagna överföringen på 155 miljarder

kronor beräknas tillsammans med de redan beslutade överföringarna på

45 miljarder kronor år 1999 och 45 miljarder kronor år 2000 och med

hänsyn tagen till ränteeffekter och senareläggningen av det fulla avgifts-

uttaget, ha en effekt på AP-fondens behållning motsvarande en engångs-

överföring på 258 miljarder kronor den 1 januari år 1999.

Remissinstanserna (Överföringspromemorian): Flertalet av remiss-

instanserna förordade en engångsvis överföring. Första tredje fondsty-

relserna efterlyste mer utförliga känslighetsanalyser i syfte att säkerställa

buffertfondernas fondstyrka. Finansinspektionen förordade en engångs-

överföring, och efterlyste en analys av konsekvenserna för bostadsobli-

gationsmarknaden. Landsorganisationen i Sverige (LO) förordade en

löpande överföring och att ett mindre totalt belopp överförs. Riksgälds-

kontoret tillstyrkte att ett engångsbelopp överförs, men förordade ett be-

lopp i den övre delen av det föreslagna intervallet (300 350 miljarder

kronor).

Remissinstanserna (AP-fonds- och Balanseringspromemorian):

Vare sig AP-fonds- eller Balanseringspromemorian presenterar något

förslag vad avser överföringens storlek. Däremot refereras till femparti-

uppgörelsen om en överföring på 155 miljarder kronor den 1 januari

2001. Några remissinstanser har valt att kommentera frågan om över-

föringen av medel från AP-fonden i sina remissvar på dessa promemo-

rior. Första tredje AP-fondstyrelserna och Landsorganisationen i Sve-

rige anser att risken för en aktivering av den automatiska balanseringen

skulle bli för stor vid den föreslagna överföringen och drar slutsatsen att

överföringsbeloppet bör reduceras ytterligare. Fondstyrelserna pekar på

möjligheten att göra en extra överföring vid den föreslagna kontrollsta-

tionen år 2004. Sveriges Pensionärers Riksförbund (SPRF) avstyrker i

sitt remissvar att AP-fondsmedel överförs till statsbudgeten då medlen

enligt förbundets mening är särskilt avsatta för pensioner till ATP-pen-

sionärer och därmed enligt grundlagen inte skall användas för andra

ändamål än de avsedda. Tjänstemännens Centralorganisation (TCO)

anser att det kan läggas principiella aspekter på motiven till varför över-

föringar från AP-fonden skall göras. Organisationen finner bl.a. att det

inte är självklart att det skall följa med pengar från AP-fonden bara för

att förtidspensionerna flyttas in i statsbudgeten. TCO motsätter sig vidare

en kontrollstation som innebär att medel endast kan tillfalla statskassan.

Riksförsäkringsverket (RFV) förordar i sitt remissvar på Balanserings-

promemorian att inga ytterligare medel överförs från AP-fonderna till

statsbudgeten år 2001. Ställningstagandet grundar sig på att ålderspen-

sionssystemets finansiella ställning har försvagats under senare tid, att en

sannolik felkonstruktion av den automatiska balanseringen medfört att

avgiftsförmögenhetens storlek överskattats, samt att de gjorda kalkylerna

är behäftade med stor osäkerhet. RFV menar att en eventuell överföring

först bör ske efter den föreslagna översynen av systemets finansiella

ställning år 2004.

Skälen för regeringens förslag

Bakgrund

Reformeringen av det allmänna ålderspensionssystemet medför en bety-

dande omfördelning av inkomster och utgifter inom den offentliga sek-

torn. Den del av socialavgifterna som förs till ålderspensionssystemet

ökar, medan den del som förs till statsbudgeten reduceras i motsvarande

grad. Därtill skall ålderspensionsavgift betalas för samtliga inkomster

som ger pensionsrätt, vilket innebär att statsbudgeten belastas med av-

giftsbetalningar för en rad statliga transfereringar till hushållen. Vidare

överförs betalningsansvaret för förtids- och efterlevandepensioner inom

ATP-systemet från AP-fonden till statsbudgeten. Totalt sett medför pen-

sionsreformen en finansiell försvagning av statsbudgeten. I Överförings-

promemorian uppskattades denna försvagning till i storleksordningen 50

miljarder kronor årligen. Sett över en längre tidsperiod kommer dessa

effekter av pensionsreformen att minska i reala termer, men en viss be-

lastning kvarstår även på lång sikt. Samtidigt förstärks AP-fondens

finansiella netto. Det årliga avgiftsunderskott som råder för närvarande

förbyts i ett överskott mellan avgiftsintäkter och pensionsutbetalningar.

Tillsammans med fondens avkastning innebär detta att AP-fonden får ett

betydande finansiellt överskott och fondens behållning skulle, med rim-

liga antaganden om inkomsttillväxt och avkastning, växa förhållandevis

snabbt.

Pensionsreformens omfördelande effekter mellan staten och AP-fon-

den skall ses mot bakgrund av att bibehållande av nuvarande ordning inte

hade varit hållbart. Vid frånvaro av en reform hade AP-fondens avgifts-

underskott fortsatt att växa för att så småningom överstiga fondens av-

kastning och fonden skulle tömmas även vid en god ekonomisk tillväxt.

Finansieringen av ATP-systemet skulle således behövt stärkas förr eller

senare även utan reform.

I syfte att kompensera statsbudgeten för effekterna av pensionsrefor-

men har riksdagen beslutat att en överföring av medel skall ske från AP-

fonden till staten. Vid beslutet gjordes en avvägning mellan intresset av

att upprätthålla avsedd uppräkning av pensionerna och behovet av att

kompensera statsbudgeten för tillkommande utgifter. AP-fondernas be-

hållning bedömdes visserligen inledningsvis behöva vara relativt stor för

att kunna överbrygga det underskott som kan förutses under perioden

2010 2050. Samtidigt bedömdes att AP-fondens storlek var större än vad

som var motiverat för att fonden skall uppfylla sin buffertfunktion i det

reformerade ålderspensionssystemet. Detta skapade ett utrymme för att

kompensera statskassan för den försvagning som uppkommer till följd av

pensionsreformen.

I Överföringspromemorian, som låg till grund för beslutet att föra över

medel från AP-fonden, gjordes bedömningen att överföringen från AP-

fonden till statsbudgeten skulle kunna uppgå till 300-350 miljarder kro-

nor utan att det skulle föreligga risk för ålderspensionssystemets finan-

siella hållbarhet. I den remissbehandling som följde anförde emellertid

flertalet remissinstanser att det reformerade pensionssystemets känslighet

för demografisk utveckling borde analyseras djupare innan beslut fatta-

des om storleken på överföringen från AP-fonden. Regeringen föreslog

därför i propositionen Inkomstgrundad ålderspension m.m. att det i av-

vaktan på vidare beredning skulle ske en överföring på 45 miljarder kro-

nor år 1999 och ett lika stort belopp år 2000 (prop. 1997/98:151 s. 605

ff.). Överföringarna föreslogs ske kvartalsvis. Vidare föreslog regeringen

att den resterande delen av överföringen skall ske i form av ett engångs-

belopp. Beloppets slutliga storlek ansågs emellertid inte kunna fastställas

vid denna tidpunkt. Det slutliga beslutet föreslogs få anstå i avvaktan

bl.a. på vidare analys av pensionssystemets känslighet för demografiska

förändringar. Riksdagen anslöt sig till regeringens förslag och bedöm-

ning.

Överföringens storlek

I den uppgörelse som slöts sommaren 1999 mellan de fem partier som

står bakom pensionsreformen togs ställning till engångsbeloppets storlek.

Överenskommelsen gjordes utifrån en avvägning mellan å ena sidan be-

hovet att kompensera statsbudgeten för den finansiella belastningen som

ålderspensionsreformen medför och å andra sidan en strävan efter att

reducera risken att den automatiska balanseringen i pensionssystemet

skall aktiveras. Utgångspunkten för överenskommelsen var att statsbud-

geten skall kompenseras i så stor utsträckning som möjligt med den

restriktionen att den automatiska balanseringen inte skall aktiveras under

ett basscenario som bygger på:

 SCB:s befolkningsprognos 1997,

 ett tillväxtantagande om 2 % i pensionsgrundande inkomst per person

med sådan inkomst och

 ett antagande att den reala avkastningen på AP-fonden uppgår till

3,25 % per år.

Mot denna bakgrund kom partierna överens om att 155 miljarder kro-

nor skall föras från AP-fonden till Riksgäldskontoret den 1 januari 2001.

Överenskommelsen innebär att en utveckling, som sammantaget är mer

positiv för pensionssystemets ekonomiska ställning än den i basscenariot

ovan, kommer resultera i att systemets finansiella styrka och i princip

även AP-fonderna växer, vilket kan aktualisera en återföring av medel till

de försäkrade. Vid en utveckling som sammantaget är mer negativ än den

i basscenariot förutsattes att underskott skulle uppstå i systemet och

utgifterna minskas genom den automatiska balanseringen.

Sammantaget skulle en överföring på 155 miljarder kronor, tillsam-

mans med de redan beslutade överföringarna och med hänsyn tagen till

ränteeffekter och senareläggningen av det fulla avgiftsuttaget ge en effekt

på AP-fonden som motsvarar en engångsvis överföring om 258 miljarder

kronor den 1 januari 1999. Det överenskomna beloppet är således mindre

än vad som bedömdes vara lämpligt i Överföringspromemorian (dvs.

300 350 miljarder kronor). En av orsakerna bakom nedjusteringen av

överföringsbeloppet är en mer pessimistisk bild vad avser den demogra-

fiska utvecklingen.

Något nytt förslag till överföringsbelopp har inte remitterats. Som

konstaterats ovan har dock flera remissinstanser valt att kommentera

fempartiuppgörelsen i denna del. Riksförsäkringsverket förordar i sitt

remissvar på Balanseringspromemorian att inga ytterligare medel över-

förs från AP-fonderna till statsbudgeten år 2001. RFV hänvisar till att

ålderspensionssystemets finansiella ställning försvagats genom att pre-

miepensionen utökats från 2 till 2,5 % av den pensionsgrundande in-

komsten och att avgiftsinkomsterna till ålderspensionssystemets fördel-

ningsdel reducerats i motsvarande mån. Vidare hänvisas till att basbelop-

pet återställts från den neddragning till 98 % som genomfördes under

saneringen av statsfinanserna, vilket också leder till en finansiell för-

svagning av pensionssystemet. Dessa förändringar var emellertid redan

kända då det överenskomna beloppet fastställdes till 155 miljarder kronor

och utgör härvidlag ingen ny information. RFV pekar vidare på att den

automatiska balanseringen sannolikt utformats på ett felaktigt sätt, vilket

överskattat den s.k. avgiftsförmögenheten med i storleksordningen 3 %.

Den felaktiga utformningen skulle om det inte åtgärdades innebära att

den automatiska balanseringen vid en för pensionssystemet negativ ut-

veckling aktiveras senare än vad som skulle vara fallet med en korrekt

utformning. RFV drar slutsatsen att överföringsbeloppet bestämts under

felaktiga premisser och bör justeras ned.

En arbetsgrupp med representanter för Finansdepartementet, Socialde-

partementet och Riksförsäkringsverket har under hösten granskat de be-

räkningar som låg till grund för överenskommelsen. Gruppen konstaterar

att Riksförsäkringsverkets påpekande om balanseringens felaktiga ut-

formning är korrekt och att balanseringen bör justeras i enlighet med på-

pekandet. Gruppen har emellertid konstaterat att det finns andra, motver-

kande faktorer vilka inneburit att pensionssystemets tillgångar under-

skattats vid de beräkningar som låg till grund för överenskommelsen.

Reviderade beräkningar har påvisat att avgiftsförmögenheten underskat-

tats i tidigare beräkningar. Dessutom har ett programmeringsfel upp-

täckts i Riksförsäkringsverkets simuleringar som låg till grund för upp-

görelsen. Sammantaget uppväger dessa faktorer de negativa effekterna av

den felaktiga utformningen av den automatiska balanseringen. Risken för

att balanseringen aktiveras bedöms ungefär bli densamma som framkom

vid de beräkningar som låg till grund för överenskommelsen. Den plane-

rade överföringen från AP-fonden till statsbudgeten har därför bedömts

kunna genomföras utan att den automatiska balanseringen aktiveras

under basscenariot ovan.

Det råder givetvis alltid osäkerhet om bedömningen av den samhälls-

ekonomiska och demografiska utvecklingen. Sedan överenskommelsen

har tillkommit ytterligare faktorer som medför att sannolikheten för att

den automatiska balanseringen aktiveras påverkas i såväl för pensions-

systemet positiv riktning (bl.a. högre avkastning i AP-fonden) som nega-

tiv riktning (bl.a. ny befolkningsprognos). Som ovan konstaterats kan en

utveckling för pensionssystemet som är sämre än basscenariot aktualisera

en balansering.

I sitt remissvar redovisar första tredje fondstyrelserna egna beräk-

ningar byggda på samma principer och i stort sett samma sifferunderlag

som använts vid bestämningen av överföringsbeloppets storlek. Till

skillnad från regeringens beräkningar har buffertfondernas avkastning i

fondstyrelsernas modell dock antagits vara slumpmässig (stokastisk). För

perioden 2001 till 2045 har 250 olika simulerade avkastningsserier

konstruerats genom att slumpmässigt dra från en statistisk fördelning

med en medelavkastning och en varians för avkastningen. Olika medel-

värden och varianser har valts för fördelningen.

I det fall medelvärdet i fördelningen satts till 3 %, dvs. något under den

genomsnittliga avkastningsnivå som motsvarar basscenariot ovan, aktive-

ras den automatiska balanseringen i knappt 10 % av simuleringarna. AP-

fonderna har också gjort simuleringar under antagandet att den före-

slagna inleveransen på 155 miljarder kronor skulle reduceras med 50

miljarder kronor. Då skulle sannolikheten för att den automatiska balan-

seringen aktiveras halveras. Fondstyrelserna drar slutsatsen att över-

föringen från AP-fonderna bör reduceras. Fondstyrelserna har i remissva-

ret också presenterat simuleringar med alternativa tillgångsportföljer där

den automatiska balanseringen aktiverats i väsentligt mindre utsträck-

ning. I dessa simuleringar har man använt avkastningsserier dragna ur en

fördelning som har ett medelvärde på 4 procent. Vid en sådan nivå på

avkastningen reduceras sannolikheten för automatisk balansering till

hälften, trots att variationen i avkastningen antagits vara större vid 4 än

vid 3 procentsalternativet.

Fondstyrelsernas simuleringar ger värdefulla insikter om dynamiken i

pensionssystemet som kompletterar de beräkningar som låg till grund för

överenskommelsen om överföringens storlek. Den nya informationen är

emellertid inte av den arten att den förändrar grunden för ställningsta-

gandet. Vad fondstyrelserna diskuterar i sitt remissvar är vilken säker-

hetsmarginal i form av en buffertfond, som skall finnas innan den auto-

matiska balanseringen aktiveras. Den säkerhetsmarginal som förslaget

bygger på är definierad av de antaganden som ställts upp ovan (1997 års

befolkningsprognos, 2 procents årlig tillväxt, 3,25 procents årlig avkast-

ning). Att den automatiska balanseringen aktiveras i vissa av fondstyrel-

sens simuleringar är ett uttryck för att utvecklingen i dessa scenarier är

sämre än i basscenariot.

Mot denna bakgrund anser regeringen att förslaget till engångsöverfö-

ring om 155 miljarder kronor är en väl balanserad avvägning mellan å

ena sidan pensionssystemets finansiella styrka och å andra sidan den

kompensation som statsbudgeten bör erhålla. Överföringen föreslås ske

den 1 januari 2001. I avsnitt 12 redovisas buffertfondernas utveckling

efter överföringen vid olika avkastningsantaganden.

SPRF har i sitt remissvar avstyrkt att AP-fondsmedel överförs till

statsbudgeten då medlen enligt förbundets mening är särskilt avsatta för

pensioner till ATP-pensionärer och därmed enligt grundlagen inte skall

användas för andra ändamål än de avsedda. Första sjätte fondstyrelser-

nas tillgångar utgör statliga medel som i lag avsatts till sådan särskild

förvaltning som anges i 9 kap. 8 § regeringsformen. Innebörden härav är

att medlen inte får tas i anspråk av staten för något annat ändamål än vad

riksdagen beslutat om. Det finns däremot inte något som hindrar att riks-

dagen beslutar att medlen skall användas för något nytt ändamål, jfr av-

snitt 4.2.1 och 10.5 i denna proposition.

Kontrollstation

Den föreslagna överföringen innebär en relativt måttlig kompensation för

statsbudgeten. Med en nominell räntenivå på 6 % innebär överföringen

att statsbudgeten kompenseras för omkring 15 miljarder kronor av de ca

50 miljarder kronor som statsbudgeten initialt försvagas med till följd av

pensionsreformen (se ovan för en diskussion om mer långsiktiga stats-

finansiella effekter av reformen). Samtidigt råder en betydande osäkerhet

om pensionssystemets framtida utveckling. Det gäller både beräknings-

metoderna och befolkningsprognosen. Med hänsyn till dessa faktorer

anser regeringen, till skillnad från vad. TCO anför i sitt remissvar, att en

ny analys av huruvida ytterligare medel kan föras över till statskassan bör

göras år 2004. Därefter skall det slutliga överföringsbeloppet fastställs.

Om pensionssystemets ställning medger en ytterligare överföring av

medel till statsbudgeten, utan att den automatiska balanseringen aktiveras

före år 2050, skall en sådan överföring ske den 1 januari 2005. Denna

prövning skall göras med utgångspunkt från huvudscenariot i SCB:s vid

prövningstillfället senaste befolkningsprognos och med antagande om 2

% tillväxt i pensionsgrundande inkomst per person och 3,25 % real

avkastning på buffertfondens medel. Den totala slutliga överföringen

skall dock maximalt utgöras av ett belopp som för AP-fondens behåll-

ning motsvarar en engångsöverföring den 1 januari 1999 med 350 mil-

jarder kronor.

5.5 De närmare formerna för överföringen

Regeringens förslag: Överföringen skall ske genom att nuvarande första

och andra fondstyrelserna åläggs inleverera statspapper, svensk eller ut-

ländsk valuta eller bostadspapper till Riksgäldskontoret. Medlen skall

användas till amortering av statsskulden. Regeringen beslutar om de

överförda tillgångarnas närmare sammansättning. Riksgäldskontoret

skall förvalta överförda bostadspapper passivt till förfall, dock tillåts

vissa marknadsvårdande operationer.

Överföringspromemorians förslag: Förslaget överensstämmer i hu-

vudsak med regeringens. I promemorian föreslogs att första tredje

fondstyrelserna själva skulle avgöra vilka tillgångar som skall levereras

in till Riksgäldskontoret.

Remissinstanserna (Överföringspromemorian): Riksgäldskontoret

ansåg att fondstyrelserna skulle samråda med kontoret om överföringens

sammansättning. Kontoret ansåg det borde klarläggas att endast

bostadspapper denominerade i svenska kronor får överföras. Första

tredje fondstyrelserna menade att fondstyrelserna själva skall ha möjlig-

het att besluta om överföringens sammansättning. Svenska Bankföre-

ningen, Fondbolagens förening och Svenska Fondhandlareföreningen

framhöll vikten av att Riksgäldskontoret förvaltade bostadsobligationerna

till förfall. Föreningarna pekade också på vikten av att Rikgäldskontoret

får rätt att göra marknadsvårdande operationer.

Remissinstanserna (AP-fondspromemorian): Riksgäldskontoret

upprepar sin tidigare uppfattning att AP-fonden inte ensam skall besluta

om tillgångssammansättningen. Enligt kontorets bedömning bör rege-

ringen och riksdagen ange riktlinjer för överföringens sammansättning.

Kontoret anser vidare att det finns anledning att ompröva om

bostadspapper bör få ingå i överföringen till staten eller att man i vart fall

bör sätta en tydlig och låg gräns för hur stor del av överföringen som får

bestå av bostadspapper och hur lång löptid de får ha. Om bostadsobliga-

tioner ändå inkluderas i inleveransen efterlyser kontoret en tydlig defini-

tion av vad passiv förvaltning innebär och hur kreditrisker i bostadsobli-

gationer skall behandlas.

Första tredje fondstyrelserna upprepar att en förutsättning för att de

samhällsekonomiska effekterna av en överföring skall bli små är att

fondstyrelserna ges möjlighet att välja vilka värdepapper som skall leve-

reras till Riksgäldskontoret. Enligt styrelsernas uppfattning måste inleve-

ransen kunna utgöras av såväl nominella som reala statspapper samt

bostadspapper. Svenska Bankföreningen, Svenska Fondhandlareföre-

ningen och Fondbolagens förening pekar på att AP-fondernas innehav av

bostadspapper kommer att minska markant. Föreningarna menar att det

är av största vikt att anpassningen sker över lång tid för att undvika

effekter på bostadskreditmarknaden i form av högre räntor på bostadslån.

Skälen för regeringens förslag

Överföringens sammansättning

I Överföringspromemorian föreslogs att den engångsvisa överföringen

skulle ske genom att första tredje fondstyrelserna ålades att inleverera

statspapper, likvida medel och bostadspapper till Riksgäldskontoret.

Överförda bostadsobligationer föreslogs Riksgäldskontoret förvalta pas-

sivt till förfall. Nedan föreslås att tredje fondstyrelsen skall läggas ned.

Verksamheten föreslås överföras till första fondstyrelsen. Regeringen

föreslår därför att överföringen skall ske genom en inleverans från första

och andra fondstyrelserna.

Riksgäldskontoret pekar på att beloppet som skall överföras nu är

mindre än vad som tidigare föreslagits och att av statsskuldspolitiska skäl

en tydlig och låg gräns bör sättas för hur stor andel bostadspapper som

överföringen får bestå av. Enligt kontoret bör därför utrymme finnas för

att utesluta möjligheten att inleverera bostadspapper. Enligt regeringens

uppfattning är det av stor vikt att de nya AP-fondernas portföljanpass-

ningsbehov blir så litet som möjligt för att undvika kraftiga effekter på de

finansiella marknaderna som kan uppstå vid stora försäljningar på andra-

handsmarknaden. För att i största möjliga mån undvika sådana störningar

bör AP-fonderna ges ett stort inflytande över vilka tillgångar som skall

ingå i överföringen. Om bostadsobligationer ej tillåts vara en del av över-

föringen skulle, enligt regeringens uppfattning, behovet av omallokering

bli så stort att man inte kan bortse från oönskade marknadseffekter. Det

förslag som skisseras här innebär även efter nedjusteringen av överfö-

ringsbeloppet en betydande neddragning av AP-fondens innehav av

bostadsobligationer som motsvarar närmare 10 procent av bostadspap-

persmarknaden (se vidare i avsnitt 12). Enligt regeringens uppfattning är

det av stor vikt att en mjuk övergång sker för att undvika risken för höjda

bostadsräntor. Fondstyrelserna föreslås därför ges möjlighet att till Riks-

gäldskontoret överföra; likvida medel i svensk eller utländsk valuta; rän-

tebärande värdepapper utgivna av svenska staten genom Riksgäldskonto-

ret denominerade i såväl svenska kronor som utländsk valuta

(statspapper); räntebärande värdepapper utgivna för allmän omsättning

av kreditmarknadsbolag vars huvudsakliga verksamhet är att ge kredit

mot säkerhet i fast egendom (bostadspapper). Bostadspapperen skall

dock vara denominerade i svenska kronor och ha en återstående löptid på

högst fem år. Samtliga värdepapper skall vid överföringen värderas till

marknadsvärde.

Medlen skall användas till amortering av statsskulden. Överförda

statspapper skall omedelbart lösas in av Riksgäldskontoret. Inleveransen

innebär endast att en intern statlig fordran kan avskrivas. Överförda lik-

vida medel skall även de användas för att amortera på statsskulden. Det

kan ske genom att Riksgäldskontoret köper tillbaka utestående obliga-

tionsstock (hela eller delar av utestående lån), tillfälligt drar ned på nuva-

rande statsskuldväxelprogram eller drar ned planerade emissionsvolymer

i obligationer. Kontoret kan också välja att dra ned på skulden i utländsk

valuta förutsatt att man t.ex. genom s.k. swapkontrakt tillser att kontoret

håller sig inom regeringens riktlinjer för utlandsupplåningen.

Som en följd av möjligheten att inleverera likvida medel kan Riks-

gäldskontoret komma att tillföras likvida medel som överstiger dess be-

hov på kort sikt. Riksgäldskontoret kan därför, främst av marknadsvår-

dande skäl, önska placera likviditeten under någon tid bl.a. för att pågå-

ende emissionsprogram inte skall rubbas på ett olyckligt sätt. Ett sådant

förfarande kräver lagändring vilket föreslås här. På vilket sätt och i vil-

ken takt som Riksgäldskontoret skall amortera statsskulden är beslut som

långsiktigt kan påverka kostnaderna för kontorets upplåning. Kontoret

bör därför själv bestämma hur och i vilken takt en amortering skall ske.

Enligt det lagfästa målet för statsskuldspolitiken skall Riksgäldskontoret

minimera kostnaderna för statsskuldförvaltningen. Denna reglering torde

vara tillräcklig för att uppnå uppsatta kostnadsminimeringsmål för skuld-

förvaltningen.

 Riksgäldskontoret föreslås förvalta bostadspapperen passivt till förfall.

Kontoret skall således inte göra aktiva omplaceringar i syfte att öka av-

kastningen på portföljen. Detta för att öka förutsägbarheten för bostads-

institutens finansiering. Riksgäldskontoret skall ej heller göra omstruktu-

reringar i portföljen till följd av kreditrisköverväganden. Som påpekas i

Riksgäldskontorets remissvar skulle omplaceringar i detta syfte kunna

uppfattas som statliga signaler om bristande kreditvärdighet i de enskilda

instituten, vilket i sin tur skulle kunna skapa oönskade marknadseffekter.

En betydande del av den utestående stocken bostadsobligationer kom-

mer att förvaltas passivt av kontoret, vilket kan försämra bostadsobliga-

tionsmarknadens funktionssätt. Riksgäldskontoret bör därför tillåtas att

delta i vissa marknadsvårdande transaktioner, t.ex. medverka vid uppköp

eller bytestransaktioner initierade av emittenter liksom vid efterfrågan

delta i repotransaktioner med innehavda värdepapper. En förutsättning är

emellertid att den genomsnittliga löptiden för kontorets innehav av

sådana obligationer inte förlängs. Influtna medel skall användas för

amortering av statsskulden.

Den inlevererade bostadsobligationsportföljen skall förvaltas separat

från statsskuldsportföljen. De riktlinjer som regeringen ger för stats-

skuldspolitiken, t.ex. avseende genomsnittlig löptid, skall inte inkludera

bostadspappersportföljen. Den kreditrisk som kontoret kommer att bära

till följd av inleveransen gentemot de emitterande bostadsinstituten skall

inte inkluderas i de kreditlimiter som kontoret har mot de svenska bank-

koncernerna. De kreditförluster som skulle kunna uppstå i portföljen

skall inte belasta Riksgäldskontorets anslag för förvaltningskostnader

eller anslaget för kostnader för upplåning och låneförvaltning.

Vem skall besluta?

Som ovan konstaterats är det av stor vikt att de nya AP-fondernas port-

följanpassningsbehov blir så litet som möjligt. Fonderna bör därför ges

stort inflytande över inleveransens tillgångssammansättning. Samtidigt

får överföringens sammansättning betydelse för vilken tidsmässig profil

amorteringen av statsskulden får och kan i viss mån påverka statsskul-

dens sammansättning och löptid. Viss statsskuldspolitisk hänsyn bör där-

för också tas vid bestämmandet av tillgångssammansättningen. En av-

vägning mellan dessa delvis motstående intressen görs lämpligen av

regeringen. I avsnitt 11 föreslås att regeringen skall fatta beslut om för-

delningen av kvarvarande tillgångar mellan fonderna. Detta beslut måste

tidsmässigt fattas efter beslutet om överföringens sammansättning. Även

detta faktum talar för att regeringen bör vara beslutsfattare också i frågan

om överföringens sammansättning.

Mot bakgrund av detta avser regeringen att tillsätta en särskild utredare

som får i uppdrag att, efter samråd med AP-fondernas styrelser och Riks-

gäldskontoret, utforma ett förslag till inleveransens sammansättning. På

grundval av det inkomna förslaget föreslås regeringen besluta om över-

föringens sammansättning. Den särskilda utredaren bör också ges i upp-

drag att ta hand om och föreslå lösningar på de värderingsfrågor som kan

uppkomma i samband med överföringen.

6 Utgångspunkter

6.1 Brister i nuvarande fondsystem

AP-fondens förvaltningsregler har kommit att framstå som alltmer

begränsande och otidsenliga. Tidigare avregleringar på kapital- och

valutamarknaderna har medfört en snabb utveckling av nya finansiella

produkter och tjänster. Parallellt härmed har teknikerna för effektiv

kapitalförvaltning förbättrats. Regelverket för AP-fonden har inte anpas-

sats till den utvecklingen. Visserligen har placeringsmöjligheterna efter-

hand breddats, men det har i hög grad skett genom att nya fondstyrelser

inrättats och inte genom en reformering av befintliga fondstyrelsers pla-

ceringsregler. Detta har medfört en låst portföljstruktur med stora svårig-

heter för fonderna att möta förändrade ekonomiska förhållanden genom

omplaceringar. Nuvarande ordning har negativa effekter såväl för AP-

fondens förvaltning som för de finansiella marknadernas funktion. Port-

följens sammansättning är svår att anpassa till ändringar i förväntnings-

bilden. En aktiv kapitalförvaltning blir därför inte möjlig.

Problemen kan illustreras genom att studera den portföljsammansätt-

ning som är möjlig för AP-fonden i dess helhet (exklusive sjunde

fondstyrelsen), med beaktande av storleken på de medel som förvaltas av

de olika fondstyrelserna och de skilda placeringsregler som gäller för

dem.

Tabell 6.1 Möjligt innehav av olika tillgångsslag för AP-fonden (exklusiva

sjunde

fondstyrelsen) uttryckt som andel (%) av den totala portföljen (991231)

 Min Max

Räntebärande instrument 71 75

Aktier 25 25

Fastigheter 0 4

Utländska tillgångar 0 13

Tabellen visar, med utgångspunkt i förhållandena vid utgången av

december 1999, att AP-fonden totalt sett inte kunde ha mindre än 71 %

av sina placeringar i räntebärande instrument och maximalt 25 % i aktier

(det förutsätts att några likvida medel inte finns hos fjärde sjätte fondsty-

relserna). Dessa siffror ger emellertid, som följd av stigande räntor i

kombination med den osedvanligt starka börsuppgången, ingen bra bild

av AP-fondens möjliga tillgångsfördelning historiskt sett. Tidigare har

aktieandelen maximalt kunnat vara omkring 15 %.

Första tredje fondstyrelsernas gemensamt förvaltade tillgångar om-

fattar omkring en fjärdedel av såväl den totala stocken statspapper ut-

givna i svenska kronor som av bostadspappersstocken. Storleken innebär

starka restriktioner för den löpande förvaltningen vilket torde innebära

sämre förutsättningar för ett gott förvaltningsresultat. En konsekvens av

AP-fondens dominerande ställning på penning- och obligationsmarkna-

den och begränsade möjligheter att bedriva en aktiv förvaltning är sämre

prisbildning och sämre likviditet, vilket gör marknaden mindre attraktiv.

Allokeringen av sparandet i samhällsekonomin blir också sämre då en

stor aktör i praktiken är förhindrad att placera i enlighet med sina prefe-

renser.

Placeringsreglerna har också medfört att avkastningen blivit lägre än

för andra långsiktiga kapitalförvaltare som kunnat placera en större del

av kapitalet i aktier. Enligt t.ex. William M. Mercer, den konsultfirma

som på Finansdepartementets uppdrag genomfört utvärderingar av AP-

fondens förvaltningsresultat, bör ett flexiblare placeringsmandat med

större möjlighet att placera i aktier och utländska tillgångar kunna leda

till stora ökningar i portföljens förväntade avkastning till samma risk som

i dag (se regeringens skrivelse 1998/99: 132, bilaga 1).

Ett grundläggande problem med AP-fondens nuvarande placerings-

regler är den bristande överensstämmelsen mellan långsiktigheten i fon-

dens åtaganden och placeringsutrymmet för långsiktiga, reala till-

gångsslag, i första hand aktier. Kapitalförvaltningen måste ta hänsyn till

framtida åtaganden, dvs. fondens skuldsida, när portföljens tillgångs-

sammansättning skall bestämmas. En sådan analys skulle sannolikt ge en

optimal portfölj med en väsentligt större aktieandel än vad dagens place-

ringsregler medger. Att som i dag huvudsakligen i lag närmare fastställa

portföljallokeringen framstår dessutom som alltför stelt och tungrott. Den

begränsade möjlighet till omallokering mellan tillgångsslagen framgår av

tabell 6.1. I stället bör placeringsreglerna vara flexibla och medge en an-

passning av tillgångsallokeringen efter skuldsidans utveckling men också

efter förväntningar om framtida ekonomisk utveckling.

Ytterligare en nackdel med dagens placeringsregler i kombination med

AP-fondens dominanta ställning på penning- och obligationsmarknaden

är att de försvårar en utvärdering av förvaltningen. Inga enkla jämförelser

kan göras med andra aktörer. Bristande möjligheter till relevant

utvärdering innebär att förvaltningens effektivitet sannolikt blir sämre.

AP-fondens organisation är inte heller anpassad för en effektiv förvalt-

ning. Styrelserna är mycket stora och kompetens i kapitalförvaltning sak-

nas delvis. Första tredje fondstyrelserna har tre styrelser för en förvalt-

ning som sker gemensamt.

6.2 Förutsättningar för effektiv förvaltning

Regeringens förslag: Ett antal sinsemellan självständiga buffertfonder

med entydiga förvaltningsmål bör skapas. Buffertfondernas placerings-

regler skall vara identiska och präglas av ett brett spektrum av till-

gångsslag och stor flexibilitet. Särskilt skall ökade möjligheter till place-

ring i aktier och i utländska värdepapper öppnas. Ägandet i svenskt

näringsliv skall fortsatt begränsas. Styrelsernas storlek och sammansätt-

ning skall utgå från kompetens och effektiv förvaltning.

Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna tillstyrker eller har inget att erinra.

Skälen för regeringens förslag: Utgångspunkten för förslagen om

AP-fondernas framtida förvaltningsregler och organisation är de uppgif-

ter som fonderna har i det reformerade ålderspensionssystemet. I före-

gående avsnitt har beskrivits att fonderna primärt kommer att fylla en

buffertfunktion i syfte att utjämna obalanser mellan avgiftsinkomster och

pensionsutbetalningar. Av intresse är också att utvecklingen av AP-fon-

dernas kapital kan få betydelse för nivån på utgående pensioner och för

uppräkningen av intjänade pensionsrätter (se avsnitt 5.2). Beträffande

nuvarande sjunde fondstyrelsen skall den, som framgått, inte utgöra en

buffert i pensionssystemet utan ingår i stället i premiepensionssystemet

som ett statligt förvaltningsalternativ (se avsnitt 4.2.2). Mot bakgrund av

vad som sagts kan vissa förutsättningar ställas upp för att uppnå en

effektivare förvaltning inom Allmänna pensionsfonden. Dessa förutsätt-

ningar kan i princip sägas gälla för den del av AP-fondssystemet som

ligger utanför nuvarande sjunde fondstyrelsen och som kommer att stå

för buffertfunktionen inom pensionssystemet. Dessa fonder benämns

nedan buffertfonderna.

Även fortsättningsvis är det viktigt att ett så entydigt och väl definierat

mål som möjligt sätts upp för förvaltningen. Särskilda uppgifter som på-

förs fonderna kan innebära målkonflikter, förhindra en effektiv förvalt-

ning och försvåra utvärderingen. Till exempel bör inte fonderna ges

näringspolitiska uppgifter. Inte heller arbetsmarknadspolitiska-, regional-

politiska eller andra ekonomisk-politiska uppgifter bör finnas.

Vidare bör en organisation skapas som står i samklang med och kan

främja det uppsatta förvaltningsmålet. Att rätt slag av kompetens finns

hos styrelser och kanslier är därvid nödvändigt. Samtidigt är det en rim-

lig utgångspunkt att avgiftsbetalarna och de försäkrade även fortsätt-

ningsvis ges ett visst inflytande. Goda förutsättningar för en effektiv för-

valtning måste vara vägledande vid bestämning av t.ex. styrelsens stor-

lek.

AP-fondssystemet kommer även efter en inleverans av medel till staten

att vara den största inhemska aktören på den svenska kapitalmarknaden.

Även med en minskad total fondstorlek framstår det därför som ända-

målsenligt att organisera förvaltningen i ett antal fonder med eget för-

valtaransvar (buffertfonder). Storleken bör anpassas till vad som är önsk-

värt för att uppnå en effektiv kapitalförvaltning, låga förvaltningskostna-

der och för att bidra till väl fungerande marknader. Vidare bör buffertfon-

derna (vid sidan av sjunde AP-fonden som har en särskild uppgift) ha

identiska placeringsregler och i övrigt likvärdiga förutsättningar t.ex.

storleksmässigt. Varje fond bör ges s.k. blandmandat, dvs. möjlighet att

på ett flexibelt sätt allokera kapitalet mellan olika tillgångsslag. Ett alter-

nativ vore att även fortsättningsvis ha en specialiserad organisation där

varje fond förvaltar något eller några tillgångsslag. Även om en lämplig

tillgångsstruktur inledningsvis skulle kunna uppnås är problemet med en

sådan struktur att strategiska allokeringar mellan tillgångsslag skulle

låsas fast med den brist på flexibilitet som det för med sig. (AP-fonden är

att betrakta som statliga medel avsatta för särskild förvaltning. En om-

allokering kan endast ske genom lagstiftning.) En specialistfunktion

inom AP-fondssystemet bör emellertid även fortsättningsvis innehas av

nuvarande sjätte fondstyrelsen som har ett särskilt mandat att investera i

små, onoterade bolag. Sjätte fondstyrelsen är, som tidigare nämnts, inte

föremål för översyn i detta sammanhang

Med den skildrade grundmodellen skapas bättre förutsättningar för

konkurrens och en rättvisande utvärdering möjliggörs. Samtidigt kan

också olika slag av marknadsstörningar som uppstår till följd av det för-

valtade kapitalets storlek på en marknad minskas. Fler fonder innebär

också minskad administrativ risk i AP-fondssystemet som helhet. Vad

avser förvaltningskostnaderna blir de rimligen större med fler fonder men

en avvägning måste här ske mot möjligheterna till en effektivare förvalt-

ning och högre avkastning. Även den synpunkten att flera, oberoende

fonder reducerar eventuella problem med ett statligt inflytande i närings-

livet bör vägas in i bedömningen.

Placeringsreglerna bör som ovan konstaterats tillåta ett brett spektrum

av tillgångsslag samt vara så flexibla som möjligt, dvs. innehålla få

kvantitativa begränsningar. I stället skall generella krav på matchning

mot åtagandesidan, riskspridning och lågt risktagande gälla. En sådan

inriktning underlättar omplaceringar i portföljen, medger att risker diver-

sifieras bort, innebär att placeringarna anpassas till AP-fondens uppgift i

pensionssystemet och att förväntad långsiktig avkastning kan bli så hög

som möjligt för den valda risknivån. En förvaltning som bättre kan ta

hänsyn till både tillgångs- och skuldsidan möjliggörs därmed. Det avgö-

rande motivet för kvantitativa restriktioner bör vara behovet att sätta yttre

gränser för statens finansiella risktagande i pensionssystemet. AP-fon-

dens buffertfunktion ställer dessutom krav på att tillgångarna i huvudsak

skall vara likvida.

En konsekvens av de riktlinjer som nu skisserats kan förutses bli en

större andel riskkapitalplaceringar i fonderna. Detta blir en följd av kra-

vet på matchning och hög långsiktig avkastning. Aktier, vilka generellt är

mer riskfyllda på kort sikt än räntebärande värdepapper, har historiskt

visat sig ge högre avkastning sett över längre perioder. Risken i aktiepla-

ceringar i relation till risken i obligationsplaceringar avtar med place-

ringshorisonten. En ökad andel aktier skall emellertid inte styras av

ägarambitioner. Regler som begränsar AP-fondens samlade ägande av

det svenska näringslivet liksom röstandelen i ett enskilt företag bör fin-

nas även i fortsättningen.

Även andelen utländska tillgångar kan förutses öka. Detta bidrar till

riskspridning i portföljen. Vidare bidrar en högre utlandsandel till att

pensionskapitalet kan innehålla en större andel reala tillgångar dvs. ut-

ländska aktier, samtidigt som eventuella problem med AP-fonden som

stor ägare av svenska företag undviks.

6.3 Lagförslag

Regeringens förslag: De nya reglerna för nuvarande första, andra, fjärde

och femte fondstyrelserna och nuvarande sjunde fondstyrelsen tas in i en

ny lag benämnd lag om allmänna pensionsfonder (AP-fonder). Som

framgår av avsnitt 11 skall nuvarande tredje fondstyrelsens verksamhet

läggas ned under år 2000 och dess tillgångar och förpliktelser överföras

till första fondstyrelsen.

För sjunde fondstyrelsen förs nu gällande regler i lagen (1983:1092)

med reglemente för Allmänna pensionsfonden över sakligt sett i princip

oförändrade till den nya lagen. Vissa nya bestämmelser skall dock gälla i

fråga om fondstyrelsens organisation. Även regleringen av målet för

sjunde fondstyrelsens förvaltning justeras något.

De för sjätte fondstyrelsen nu gällande reglerna i lagen (1983:1092)

med reglemente för Allmänna pensionsfonden förs sakligt sett i princip

oförändrade över till en ny lag som enbart reglerar sjätte fondstyrelsen.

Samtliga övergångsbestämmelser samlas i en särskild införandelag,

gemensam för lagen om allmänna pensionsfonder och den nya lagen om

sjätte fondstyrelsen. Införandelagen innehåller också bestämmelser

rörande överföringen av tillgångar från AP-fonderna till Riksgäldskonto-

ret.

Som en konsekvens av de nya reglerna, som även innebär nya namn på

de olika AP-fonderna, sker följdändringar i ett flertal andra lagar.

Promemorians förslag: Överensstämmer i allt väsentligt med

regeringens förslag. I promemorian föreslogs dock inte någon införan-

delag.

Remissinstanserna yttrar sig inte i dessa frågor.

Skälen för regeringens förslag

Ny lag om nuvarande första, andra, fjärde, femte och sjunde fondstyrel-

sen

Nu gällande regler för AP-fonden finns samlade i en särskild lag, lagen

(1983:1092) med reglemente för Allmänna pensionsfonden (APR). De

förändringar som nu föreslås för buffertfondernas organisation och place-

ringsverksamhet är förhållandevis omfattande. Det finns bl.a. därför skäl

att nu placera dessa regler i en helt ny lag för de allmänna pensionsfon-

derna. I likhet med vad som gäller i dag bör reglerna för samtliga fond-

styrelser samlas i en och samma lag. Som framgår av avsnitt 11 skall

nuvarande tredje fondstyrelsens verksamhet läggas ned under år 2000

och dess tillgångar och förpliktelser överföras till första fondstyrelsen.

Den nya lagen kommer därför endast att omfatta nuvarande första, andra,

fjärde och femte fondstyrelserna.

Även bestämmelserna om sjunde fondstyrelsen bör tas in i den nya

lagen. Sjunde fondstyrelsens förvaltningsregler berörs inte av denna

översyn utan föreslås föras över till den nya lagen om allmänna pensions-

fonder i ett i princip oförändrat skick. För sjunde fondstyrelsen gäller

emellertid också ett antal regler som är identiska med dem som nu gäller

för övriga fondstyrelser. Hit räknas bestämmelser om styrelsearbete,

delegation m.m. samt redovisning och revision, men även ansvar för upp-

följning och utvärdering. Dessa bestämmelser skall alltjämt gälla. Där-

emot bör vissa marginella lagtekniska förändringar ske för sjunde

fondstyrelsen. I avsnitt 7 och 10 föreslås således dels vissa marginella

justeringar av bestämmelserna som anger målet för sjunde fondstyrelsens

förvaltning, dels vissa ändringar i fråga om fondstyrelsens organisation.

Dessa förslag följer i stort sett vad som föreslås för buffertfonderna.

Ny lag om nuvarande sjätte fondstyrelsen

Sjätte fondstyrelsen ligger, som nämnts tidigare, utanför den femparti-

uppgörelse på vilken förslagen i denna proposition vilar. Reglerna för

sjätte fondstyrelsen berörs därför inte i sak i detta lagstiftningsarbete.

Med anledning av att bestämmelserna för buffertfonderna och sjunde

fondstyrelsen föreslås ingå i en ny lag, lämnar emellertid regeringen

förslag till en lagteknisk översyn av reglerna för sjätte fondstyrelsen. De

nya reglerna, som således i materiellt hänseende är i princip oförändrade,

föreslås bli intagna i en ny särskild lag för sjätte fondstyrelsen. Lagrådet

har framhållit att det är önskvärt att alla fonder i AP-fondsystemet be-

handlas i den nya lagen om allmänna pensionsfonder (AP-fonder). Rege-

ringen delar rent principiellt Lagrådets synpunkter i denna del. Den

fempartiöverenskommelse som ligger till grund för förslagen i denna

proposition omfattar inte reglerna för sjätte fondstyrelsen och medger

därför inte en sådan lagteknisk lösning som Lagrådet förordat. Rege-

ringen avser dock att så snart som möjligt återkomma till riksdagen med

förslag som innebär att även reglerna rörande sjätte fondstyrelsen förs in

i den föreslagna lagen om allmänna pensionsfonder (AP-fonder).

En gemensam införandelag

Lagrådet har, mot bakgrund av att övergångsbestämmelserna för de olika

lagförslagen delvis sammanfaller, förordat att samtliga övergångs-

bestämmelser samlas i en särskild införandelag, gemensam för lagen om

allmänna pensionsfonder (AP-fonder) och den nya lagen om sjätte AP-

fondstyrelsen. Regeringen delar Lagrådets bedömning att en gemensam

införandelag gör övergångsreglerna mer lättillgängliga. Enligt regering-

ens mening bör en införandelag också innehålla bestämmelserna rörande

överföringen av tillgångar från AP-fonderna till Riksgäldskontoret (se

avsnitt 5). Sistnämnda bestämmelser har inte varit föremål för Lagrådets

prövning.

Följdändringar i andra lagar

I avsnitt 11 föreslås att nuvarande första, andra och fjärde fondstyrelserna

skall byta namn till Första, Andra respektive Fjärde AP-fonden medan

nuvarande femte fondstyrelsen byter namn till Tredje AP-fonden. Nuva-

rande tredje fondstyrelsens verksamhet upphör och dess verksamhet

överförs till Första AP-fonden. Nuvarande sjätte och sjunde fondstyrel-

serna föreslås byta namn till Sjätte respektive Sjunde AP-fonden. Dessa

namnbyten liksom införandet av två nya lagar med en ny term, allmänna

pensionsfonder , medför att ett antal lagar som idag hänvisar till APR

eller i övrigt innehåller begreppet Allmänna pensionsfonden bör juste-

ras. Dessa ändringar, som med något undantag inte redovisats för Lagrå-

det, berörs närmare i författningskommentaren (avsnitt 13.4-8).

Även lagen (1994:2004) om kapitaltäckning och stora exponeringar

för kreditinstitut och värdepappersbolag innehåller vissa sådana hänvis-

ningar som avses i föregående stycke. Nyligen har emellertid inom

Finansdepartementet utarbetats en promemoria om moderniserade kapi-

taltäckningsregler (Fi1999/4768). Promemorian har remitterats. Lagför-

slagen i promemorian omfattar i huvudsak ändrade kapitaltäckningskrav

för marknadsrisker och berör även vad som idag benämns Allmänna pen-

sionsfonden. De nya kapitaltäckningsreglerna föreslås träda i kraft den 1

juli 2000. Ett sådant ikraftträdande ligger i tiden före det ikraftträdande

som i denna proposition föreslås för följdändringar i andra lagar. Rege-

ringen lämnar därför inte här något förslag till justering av lagen om

kapitaltäckning och stora exponeringar för kreditinstitut och värdepap-

persbolag i de delar den rör Allmänna pensionsfonden.

7 Mål för förvaltningen

7.1 Övergripande mål

Regeringens förslag: AP-fonderna skall förvaltas till största möjliga

nytta för försäkringen för inkomstgrundad ålderspension. Allokeringen

av tillgångar skall ske efter en analys av pensionssystemets åtagande.

Målet skall vara att långsiktigt maximera avkastningen i förhållande till

risken i placeringarna. Medelsförvaltningen skall ske med god risksprid-

ning. Den totala risknivån i förvaltningen skall vara låg. Risk och avkast-

ning skall tolkas i termer av utgående pensioner. Kravet på låg risk skall

emellertid inte gälla för nuvarande sjunde fondstyrelsens förvaltning av

Premievalsfonden, dit premiepensionsmedlen förs för dem som aktivt

valt just den lösningen. Nödvändig betalningsberedskap skall upprätt-

hållas.

Näringspolitiska eller andra ekonomisk-politiska uppgifter skall inte

finnas. Hänsyn till miljö och etik skall tas i placeringsverksamheten utan

att avkall göra på det övergripande målet om hög avkastning.

Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens.

Remissinstanserna: De flesta remissinstanser kommenterar inte för-

slagen eller lämnar dem utan erinran. Första tredje fondstyrelserna

efterlyser ett förtydligande av uppdraget, särskilt vad avser placerings-

horisontens längd samt hur avvägningen skall ske mellan olika pensio-

närsgenerationer. Fjärde och femte fondstyrelserna anser att risknivån

bör anges vara rimlig snarare än låg. Sveriges Pensionärers Riksförbund

anser att mellanrisk kan vara en mer ändamålsenlig risknivå. Även Riks-

försäkringsverket anser att kravet på låg risk bör utgå. Femte fondstyrel-

sen understryker vikten av att relatera risken till åtagandesidan snarare än

till att endast beakta fluktuationer i förmögenhetsmassan. Landsorgani-

sationen i Sverige (LO) efterlyser ett klarläggande av placeringshorison-

tens längd samt om det är den nominella eller reala avkastningen som

skall stå i centrum för risk- och avkastningsanalysen. Statskontoret anser

att ansvaret för vilka etisk och miljömässig hänsyn som skall tas lämpli-

gen bör läggas på de enskilda fondstyrelserna medan femte fondstyrelsen

anser att förslaget bör preciseras och konkretiseras när det gäller hur

miljö- och etikhänsyn skall tas i förvaltningen och hur tungt dessa hänsyn

skall väga.

Skälen för regeringens förslag: Målet för AP-fonden har efterhand

renodlats och i dag gäller ett övergripande mål om långsiktigt hög av-

kastning. Det är, som ovan konstaterats, viktigt att målet för de nya buf-

fertfonderna kan formuleras så entydigt som möjligt. Målet bör vara tyd-

ligt kopplat till AP-fondssystemets huvudsakliga roll i pensionssystemet.

Fonderna bör sålunda, med utgångspunkt i åtagandena, allokera det för-

valtade kapitalet så att pensionsvillkoren för de försäkrade blir så för-

månliga som möjligt.

AP-fonden skall inte ha näringspolitiska eller ekonomisk-politiska mål.

Rollen som förvaltare av statliga pensionsmedel ställer krav på att fon-

derna uppbär allmänhetens förtroende. Hänsyn till miljö och etik skall tas

i placeringsverksamheten utan att avkall görs på det övergripande målet

om hög avkastning. Femte fondstyrelsen har i sitt remissvar efterlyst en

precisering och konkretisering när det gäller hur miljö- och etikhänsyn

skall tas i förvaltningen och hur tungt dessa hänsyn skall väga. LO har

särskilt pekat på ILO:s och OECD:s riktlinjer på området. Regeringen

anser emellertid i likhet med Statskontoret att ansvaret att mejsla ut fon-

dernas profil på detta område bör åvila de enskilda fondstyrelserna.

Regeringen har möjlighet att i samband med de årliga utvärderingarna

precisera sin syn om det skulle vara påkallat. Det som nu sagts bör avse

även nuvarande sjunde fondstyrelsen.

Buffertfonderna

AP-fondssystemets roll i det reformerade ålderspensionssystemet är, för-

utom när det gäller sjunde fondstyrelsen, främst att fungera som en buf-

fert för pensionssystemet. Vid de tillfällen som pensionsutgifterna är

större än pensionsavgifterna kommer medel att tas ur buffertfonderna.

Omvänt tillförs buffertfonderna medel om avgifterna överstiger utgif-

terna. AP-fondssystemet utjämnar därmed såväl kortsiktiga betalnings-

flöden som mer långsiktiga obalanser i nettoutbetalningarna som bl.a.

uppkommer till följd av demografiska faktorer. Buffertfunktionen bidrar

till att avgifterna till pensionssystemet kan hållas konstanta över tiden.

En ogynnsam förmögenhetsutveckling i buffertfonderna kan samtidigt

leda till lägre pensioner genom den automatiska balanseringen (se avsnitt

5.2). Omvänt skall varaktiga överskott i systemet komma de försäkrade

tillgodo. På vilket sätt återstår emellertid att närmare definiera. Det finns

således en form av symmetri genom att såväl bra som dåliga utfall i för-

valtningen kan komma att påverka pensionernas storlek.

För att kunna bidra till så goda pensionsvillkor som möjligt för de för-

säkrade måste förvaltningen ta sin utgångspunkt i fondernas åtagandesida

i form av förväntade framtida pensionsutbetalningar. Nedan föreslås att

fyra oberoende buffertfonder tillskapas. Varje buffertfonds åtagande

skall definieras såsom en fjärdedel av hela systemets åtagande. Hänsyn

måste härvidlag tas till såväl det nya pensionssystemet som de utbetal-

ningar som även fortsättningsvis kommer att ske inom ramen för ATP-

systemet. För att tydligt markera förvaltningens samband med pensions-

systemet bör den nuvarande portalparagrafen om att AP-fonderna skall

förvalta fondmedlen på ett sådant sätt att de blir till största möjliga nytta

för försäkringen, bibehållas. Tillgångsallokeringen bör således bestäm-

mas efter en analys av pensionssystemets skuldsida, t.ex. genom en s.k.

ALM-analys (Asset Liability Management). Nödvändigt underlag för

analysen av åtagandesidan ges av Riksförsäkringsverket efter beslut av

regeringen.

Det kan konstateras att hög avkastning (allt annat lika) minskar risken

för att en reducering av pensionerna i förhållande till den genomsnittliga

inkomstutvecklingen uppkommer (genom den automatiska balanse-

ringen) och ökar sannolikheten för att en uppräkning av pensionsrättig-

heterna sker. Ett mål om hög avkastning i fondernas förvaltning bör där-

för också bibehållas i lagstiftningen. LO efterlyser ett klarläggande om

det är den nominella eller reala avkastningen som avses. Det är i detta

sammanhang inte nödvändigt att närmare definiera detta att sträva efter

en hög nominell avkastning är liktydigt med att sträva efter en hög real

avkastning.

Placeringshorisonten bör också avspeglas i fondernas förvaltningsmål.

Med placeringshorisont avses här vilken tidshorisont som skall användas

vid analysen av åtagandesidan. Den skall inte förväxlas med utvärde-

ringshorisonten som diskuteras närmare i avsnitt 9. Pensionsskulden är

långsiktig - dess s.k. duration är i dag ca 33 år, dvs. som ett vägt genom-

snitt förfaller pensionsskulden om 33 år. Det talar för en lång placerings-

horisont. AP-fondssystemets främsta uppgift som buffert är dessutom att

utjämna långa demografiskt styrda svängningar i nettot mellan avgifter

och utgifter. Dessa cykler spänner över decennier. Även detta talar för en

lång placeringshorisont. Ovanstående skäl talar för att det i lag bör fast-

ställas att förvaltningen skall inriktas mot att uppnå en långsiktigt hög

avkastning.

Såväl LO som första tredje fondstyrelserna har önskat att placerings-

horisontens längd skall preciseras ytterligare. Regeringen vill därför an-

föra följande. Belastningen på pensionssystemet och därmed på fondka-

pitalet är till följd av demografiska faktorer störst under perioden 2010

2050. Enligt regeringens uppfattning är det därför nödvändigt för buffert-

fonderna att ha en horisont som minst sträcker sig 40 50 år fram i tiden

när tillgångsallokeringen bestäms. Horisonten kan vara längre än så. Så-

väl prognos- som analysteknikerna förfinas över tiden på ett sätt som i

dag inte går att förutse. Någon enhetlig prognoshorisont är inte heller lätt

att bestämma. Det kan t.ex. finnas skäl att ta hänsyn till utvecklingen

också på längre sikt, men ge dessa prognoser en lägre vikt vid bestäm-

mandet av tillgångsfördelningen. Det skulle därför enligt regeringens

mening föra alltför långt att i lag eller motivtext i detalj precisera vilken

placeringshorisont som skall användas. Regeringen kan, om det finns

anledning, närmare precisera sin syn i samband med de årliga utvärde-

ringarna (se avsnitt 9).

En hög förväntad avkastning kan oftast nås till priset av en högre risk.

Avkastningen måste därför ställas i relation till risken i förvaltningen.

Detta bör framgå av lagbestämmelse. I normal tillgångsförvaltning bru-

kar risken definieras i termer av variationer i tillgångarnas värden. En

sådan definition är emellertid inte tillräcklig när det gäller buffertfon-

derna. Stora variationer i tillgångsvärdena kan vara förenlig med låga

variationer i utgående pensioner om tillgångsvärdena uppvisar en hög

grad av samvaration med åtagandesidan, t.ex. genom att såväl åtagande-

sidan som tillgångssidan påverkas av tillväxten i ekonomin. Risken i buf-

fertfondernas förvaltning bör i stället definieras med utgångspunkt i va-

riationer i de utbetalda pensionerna. Det finns emellertid skäl att ytter-

ligare precisera regeringens syn på risk i buffertfondernas förvaltning:

Det reformerade pensionssystemet innebär att pensionsrätterna definieras

utifrån inbetalda avgifter som räknats upp med den genomsnittliga in-

komstutvecklingen. Avvikelser kan, som ovan konstateras, ske såväl

uppåt som nedåt till följd av en aktiverad automatisk balansering eller en

extra uppräkning av pensionsrätterna. En möjlighet är att ta utgångspunkt

i den pensionsnivå som uppkommer vid en uppräkning med inkomst-

index och definiera risken som avvikelser från denna pensionsnivå.

Systemets buffertfunktion bör normalt hålla en låg riskprofil vilket kan

motiveras av dess mer grundläggande sociala uppgift. Stor vikt bör läg-

gas vid att undvika att den automatiska balanseringen aktiveras. Det är

emellertid viktigt att konstatera att det fastlagda målet för förvaltningen

inte är ett riskminimeringsmål. I stället är det pensionernas utveckling

som bör stå i fokus. En portföljstrategi som endast har som syfte att mi-

nimera risken för ett i tiden näraliggande avsteg från den indexering som

följer genomsnittsinkomsternas utveckling skulle innebära ett alltför lågt

risktagande i portföljen. Minskas risken i portföljen kommer

sannolikheten för en snar inbromsning att reduceras till gagn för dagens

pensionärsgeneration. Samtidigt minskar den förväntade avkastningen

vilket kan öka risken för framtida inbromsningar och minska sannolik-

heten för framtida uppräkningar av pensionen, något som drabbar fram-

tida pensionärsgenerationer. Detta illustrerar en komplicerad avvägning

av olika intressen mellan generationerna. Buffertfonderna bör i sin place-

ringspolitik sträva efter att vara neutrala mellan olika pensionärsgenera-

tioner.

Första tredje fondstyrelserna har i sitt remissvar önskat en närmare

vägledning när det gäller hur neutralitet mellan olika generationer skall

uppnås. Ovanstående riskdefinition med fokusering på avvikelser från

snittinkomstindexeringen innebär att förvaltningen inriktas mot att hålla

pensionsnivån relativt den aktiva befolkningens inkomster konstant över

tiden, snarare än att försöka bibehålla en realt oförändrad pension över

tiden. Det följer av att pensionssystemet genom snittinkomstindexeringen

är konstruerad utifrån principen att pensionsnivån skall följa den aktiva

befolkningens inkomstnivå.

Flera remissinstanser, bland dem fjärde och femte fondstyrelserna har

ansett att kravet på låg risk bör ersättas med ett krav på rimlig risk. Femte

fondstyrelsen framhåller särskilt att risken i portföljen bör kunna varieras

beroende på hur stor sannolikheten är för att den automatiska balanse-

ringen skall slå till. Fondstyrelsernas utgångspunkt torde ha varit att ris-

ken i förvaltningen skall definieras utifrån variansen i förmögenhetsmas-

sans värde, en syn det fanns visst stöd för i den remitterade promemo-

rians skrivningar. Med ovanstående definition av riskbegreppet är det

möjligt att acceptera större svängningar i tillgångsmassans värde om san-

nolikheten för en automatisk balansering är liten. De synpunkter som

fondstyrelserna lämnat torde därmed vara beaktade.

I kravet på låg risk innefattas också att samtliga AP-fonder (inklusive

nuvarande sjunde fondstyrelsen) bör, om inte analysen av åtagandesidan

ger starka indikationer i en annan riktning, ha en god riskspridning mel-

lan olika tillåtna tillgångsslag och en lämplig spridning mellan inhemska

och utländska marknader. Under alla förhållanden bör en god risksprid-

ning finnas inom varje tillgångsslag. Koncentration till enskilda företag,

branscher, länder eller valutor skall undvikas.

AP-fondssystemets huvudsakliga funktion att utgöra en buffert i

ålderspensionssystemet, dvs. att ha beredskap att svara för utbetalningar

till ålderspensionssystemet, gör det vidare motiverat att i målbestämmel-

serna ange att buffertfonderna skall ha den nödvändiga beredskapen att

kunna överföra medel till Riksförsäkringsverket.

Nuvarande sjunde fondstyrelsen

Buffertfondernas uppgift är att stödja fördelningsdelen i pensionssyste-

met, där pensionsnivån i huvudsak bestäms av andra faktorer än kapita-

lets avkastning. De försäkrade bär endast indirekt, via den automatiska

balanseringen, den finansiella risken i buffertfondernas placeringar. Nu-

varande sjunde fondstyrelsen, som är en del av det fonderade premie-

pensionssystemet, skiljer sig i det avseendet från buffertfonderna. Inom

premiepensionssystemet definieras pensionsnivån av inbetalda avgifter

och kapitalets avkastning. Den enskilde bär direkt den finansiella risken.

Förvaltningsuppdraget bör därför definieras något annorlunda än för buf-

fertfonderna.

Den nuvarande lagfästa målbestämmelsen anger att sjunde fondstyrel-

sen skall förvalta fondmedlen så att de ger så god avkastning som möjligt

och att risken i förvaltningen av Premiesparfonden, där medlen för dem

som inte gjort något val av fond skall förvaltas, skall vara låg.

Riksdagen har nyligen antagit regeringens förslag om att sjunde

fondstyrelsen skall förvalta också en särskild fond, benämnd Premievals-

fonden, för dem som aktivt vill välja en statlig placering för premiepen-

sionsmedlen. Den nu angivna målsättningen för förvaltningen, dock med

undantag för kravet på låg risk, skall gälla också för den fonden (prop.

1999/2000:12, bet. 1999/2000:SfU6, rskr. 1999/2000:99).

Även för sjunde fondstyrelsen är det viktigt att kravet på långsiktigt

hög avkastning kommer i förgrunden för placeringsverksamheten. Hög

avkastning ger, allt annat lika, goda pensionsvillkor för såväl de pen-

sionssparare som inte gjort något val av fond och vars premiepensions-

medel därmed förvaltas i Premiesparfonden som för dem som aktivt valt

förvaltning hos sjunde fondstyrelsen. Avkastningen måste dock ställas i

relation till risken i förvaltningen. Det gäller såväl för Premiesparfonden

som för Premievalsfonden.

Med risk i sjunde fondstyrelsens förvaltning avses förväntade genom-

snittliga avvikelser såväl uppåt som nedåt från långsiktigt förväntad

pensionsnivå. Större förväntade avvikelser innebär högre risk. För sjunde

fondstyrelsen finns det emellertid en direkt koppling mellan å ena sidan

kapitalets avkastning och variationer i densamma och å andra sidan pen-

sionens storlek och variationer i denna. Risken i portföljen kan därmed

för sjunde fondstyrelsen, till skillnad mot buffertfonderna, beskrivas i

termer av variationer i tillgångsvärdena. Placeringshorisonten spelar dock

en stor roll.

Förvaltningen i Premiesparfonden skall även fortsättningsvis hålla en

låg riskprofil. Vikten av detta understryks av det faktum att de sparare

vars premiepensionsmedel förvaltas i just den fonden inte själva valt pla-

cering för medlen och att det därför finns särskilda skyddsbehov för den

gruppen. Underlåtenhet att välja bör inte resultera i en förvaltning med

hög risk för negativa avvikelser från förväntad pension. Förvaltningen

skall emellertid inte vara så försiktig att den förväntade premiepensionen

för dessa sparare kraftigt avviker negativt från den förväntade pensions-

nivån för hela kollektivet av premiepensionssparare.

Kravet på låg risk innebär att sjunde fondstyrelsen skall inrikta sin för-

valtning av Premiesparfonden så att eventuella upp- och nedgångar i

storleken hos den framtida premiepensionen kan förväntas blir små. Här-

vidlag spelar placeringshorisonten för den enskilda pensionsspararen en

betydande roll. En lång placeringshorisont innebär att kortsiktiga sväng-

ningar i portföljens marknadsvärde kan accepteras. Sådana svängningar

påverkar inte den slutliga pensionen. En kortare placeringshorisont krä-

ver däremot en försiktigare placeringsstrategi. De enskilda spararnas

kvarvarande tid till pensionen spelar således en avgörande roll för place-

ringsinriktningen i Premiesparfonden. Placeringshorisonten för en

genomsnittlig pensionssparare hos sjunde fondstyrelsen kommer sanno-

likt att vara relativt lång.

Att risken skall vara låg innebär också att Premiesparfondens risknivå

normalt skall vara lägre än för den genomsnittliga privata förvaltaren av

pensionskapital med samma placeringshorisont. Pension från premiepen-

sionssystemet fyller en mer grundläggande social funktion än olika pri-

vata pensionslösningar, vilka i de flesta fall utgör komplement till pen-

sionen från det offentliga pensionssystemet. Sjunde fondstyrelsen bör

därför i Premiesparfonden t.ex. normalt inte ha en större andel av kapi-

talet placerat i aktier än vad jämförbara privata förvaltare har om inte en

sådan större andel kan motiveras av ett lägre risktagande i fondens andra

placeringar eller av en längre placeringshorisont. Generellt gäller att en

måttlig risknivå uppnås genom en väl avvägd sammansättning av hela

portföljen och fördelning av tillgångar inom varje tillgångsslag och inte

genom att placera i enskilda tillgångar med låg risk.

Låg risk kan uppnås genom en hög andel obligationer i värdepap-

persportföljen. I den proposition som låg till grund för bildandet av

sjunde fondstyrelsen nämndes, med hänvisning till vad som pekats på av

den utredning som regeringens förslag om premiepensionen byggde på

(Lag om premiepension, SOU 1997:131), som ett exempel att 70 % obli-

gationer kan vara en sådan andel (prop. 1997/98:151 s. 423). Den nu

nämnda andelen skall ses just som ett exempel. Som ovan konstaterats

måste risken i portföljen kunna anpassas till den genomsnittlige placera-

rens placeringshorisont. Det bör därför inte anges någon fast andel obli-

gationer som ett riktmärke för alla situationer.

Som redan angetts undantas den nya Premievalsfonden från kravet på

att den totala risknivån skall vara låg. Detta bör alltjämt gälla. Skälen är

att det i riksdagens riktlinjer för pensionsreformen poängterats att en

statlig kapitalförvaltare, för dem som vill välja en sådan lösning för sina

premiepensionsmedel, måste verka på strikt marknadsmässiga villkor

och i konkurrens med övriga aktörer inom premiepensionssystemet

(prop. 1993/94:250 s. 119 f.). Någon skillnad i förhållande till vad som

gäller för de privata kapitalförvaltare som verkar i systemet får enligt

riktlinjerna inte förekomma. Syftet är att uppnå neutralitet mellan detta

statliga valalternativ och de privata aktörerna. Något krav på låg risk bör

därför inte ställas upp för den nya Premievalsfonden.

7.2 Verksamhetsplan

Regeringens förslag: Styrelsen i varje buffertfond, liksom nuvarande

sjunde fondstyrelsen, skall årligen fastlägga en plan för verksamheten.

Verksamhetsplanen skall innehålla en placeringspolicy, en ägarpolicy

och en riskhanteringsplan. Sjunde AP-fonden undantas dock från kravet

på ägarpolicy.

I placeringspolicyn skall anges närmare mål för förvaltningen. Dessa

skall vara mätbara och tidsbestämda. Vidare skall anges hur hänsyn till

miljö och etik skall tas i placeringsverksamheten utan att avkall görs på

det övergripande målet om hög avkastning. I ägarpolicyn skall fastslås

mål, medel, regler för beslutsfattande samt allmänna riktlinjer i ägarstyr-

ningsfrågor. Buffertfonderna skall vara restriktiva med egen styrelse-

representation.

Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser avstår från att kom-

mentera förslaget eller har ingen erinran mot det. Fjärde fondstyrelsen

pekar på behovet av att sekretessbelägga strategiska och taktiska övervä-

ganden också på medellång sikt. Svenska Bankföreningen, Svenska

Fondhandlareföreningen och Fondbolagens förening betonar i ett ge-

mensamt remissvar vikten av att buffertfondernas ägarpolicy följer de

riktlinjer som ställs upp i promemorian, dvs. att ägarrollen entydigt skall

utövas i syfte att uppnå en hög avkastning på de förvaltade medlen och

inte vara ett närings- eller ekonomisk-politiskt instrument. Sveriges För-

säkringsförbund understryker vikten av att uppställa mätbara mål som

kan utvärderas efter viss tidsperiod. Landsorganisationen i Sverige (LO)

anser det viktigt att fonderna utarbetar ambitiösa etiska riktlinjer och att

man därvid bör vara angelägen att följa förutom vad svensk lag före-

skriver även ILO:s och OECD:s uppföranderegler.

Skälen för regeringens förslag: De övergripande målen som före-

slås bli intagna i lag måste operationaliseras så att varje buffertfond på

egen hand lägger fast närmare mål för verksamheten. Ansvaret härför bör

åvila fondens styrelse. En verksamhetsplan bör antas i god tid före verk-

samhetsårets början. Att styrelserna formulerar verksamhetsplaner tjänar

flera syften. Dels fungerar de som styrinstrument för verksamheten, dels

ges regeringen möjlighet att utvärdera och vid behov bedöma relevansen

av de närmare målen mot bakgrund av de övergripande mål och krav på

verksamheten som gäller. Verksamhetsplanen bör innehålla en place-

ringspolicy, en ägarpolicy och en riskhanteringsplan.

Placeringspolicy

I placeringspolicyn skall det övergripande målet om långsiktig hög av-

kastning vid vald risknivå operationaliseras. En strategisk portfölj för

buffertfonderna bör definieras på grundval av en analys av AP-fonds-

systemets åtagandesida. Mål kan t.ex. sättas för avvägningen mellan no-

minella räntebärande och reala tillgångar, för obligationsportföljens

genomsnittliga löptid, för utlandsplaceringar och för aktieportföljens

sammansättning. De närmare målen kan innehålla förvaltningsmål för de

olika tillgångsslagen. Avvägning mellan avkastning och risk är en central

del av den placeringspolicy som styrelsen fastlägger. I en fastlagd policy

kan också ingå element som krävs för den interna styrningen. Exempel-

vis kan fondens investeringsprocess närmare definieras i en sådan policy.

Placeringspolicyn bör i så stor utsträckning som möjligt vara offentlig

men hänsyn måste här också tas till att en framgångsrik placeringspolitik

kan kräva att viss information, t.ex. om förestående omplaceringar, inte

offentliggörs i förväg. Som fjärde fondstyrelsen påpekar i sitt remissvar

kan även vissa strategiska och taktiska överväganden på medellång sikt

behöva sekretessbeläggas. I första hand kan bestämmelsen i 6 kap. 1 §

sekretesslagen (1980:100) komma i fråga i dessa fall.

Ett annat syfte med att uppställa närmare mål är att möjliggöra upp-

följning och utvärdering av verksamheten. För en meningsfull utvärde-

ring krävs att uppsatta mål är mätbara och tidsbestämda så att det i efter-

hand kan konstateras huruvida målen uppnåtts. En utvärdering måste i

första hand ske över långa perioder med tanke på den placeringshorisont

som gäller (se avsnitt 9).

Närmare mål som är direkt förknippade med den ekonomiska utveck-

lingen och som t.ex. lägger fast en strategi för portföljsammansättningen

och eventuella förskjutningar i densamma, måste kunna bli föremål för

en omprövning även under det löpande verksamhetsåret. Det kan t.ex.

ske väsentliga förändringar i den analys av de samhällsekonomiska förut-

sättningarna eller i andra variabler som legat till grund för målsättningen.

I verksamhetsplanen skall beskrivas hur miljö- och etikhänsyn skall tas

i placeringsverksamheten, utan att göra avkall på de grundläggande för-

valtningsmålen. Fonderna bör i årsredovisningen redovisa på vilket sätt

sådan hänsyn tagits i medelsförvaltningen.

Ägarpolicy

Vad gäller inflytandefrågor tillhör AP-fonden gruppen institutionella pla-

cerare tillsammans med bl.a. försäkringsbolag och värdepappersfonder.

För sådana institutioner har ägarrollen utvecklats från en uttalat passiv

till en tydligare och mer aktiv hållning. Med erfarenheter från ameri-

kanska pensionsfonders ökande ägarengagemang har försäkringsbolagen

och till viss del även värdepappersfonderna under senare tid valt att

konkretisera sin ägarroll i offentliggjorda policyprogram. Även nuva-

rande fondstyrelser har i ökad utsträckning valt att precisera en ägarpo-

licy.

Tendensen under senare tid är att stora institutionella placerare ökar

sitt inflytande, bl.a. över bolagsstyrelsernas till- och sammansättning

samt över stämmoförfarandena. För de nya buffertfonderna, som skall

vara finansiella placerare, kan det emellertid aldrig bli fråga om någon

utpräglad aktiv ägarroll. En sådan riskerar att bli överordnad avkast-

ningsmålet. Å andra sidan är det inte rimligt att så stora institutioner som

buffertfonderna enbart "röstar med fötterna". Genom sin storlek på

aktiemarknaden kan ett sådant beteende negativt påverka fondens

värdeutveckling och stå i motsatsställning till avkastningsmålet, vilket

erfarenheterna från t.ex. de stora försäkringsbolagen har visat.

För den nuvarande sjätte fondstyrelsen (vars regler inte berörs i det här

lagstiftningsärendet) är situationen en annan. Med engagemang i mindre

och medelstora företag under viktiga utvecklingsfaser är möjligheten att

rösta med fötterna givetvis mycket begränsad. För denna fond är det

nödvändigt att ta ett mer aktivt ägaransvar.

För buffertfondernas del är det som framhållits angeläget att ägarrollen

utövas med särskilt beaktande av den starka statliga prägeln samt med

hänsyn till fondernas mål att vara till nytta för de försäkrade. Det är vik-

tigt att ägarrollen entydigt utövas i syfte att bättre tillvarata möjligheterna

till högre avkastning på förvaltade medel. Buffertfondernas ägande skall

inte vara ett närings- eller ekonomisk-politiskt instrument. Utan att åsi-

dosätta avkastningsmålet bör emellertid fonderna genom sin ägarroll

kunna bidra till samhällsintresset genom att verka för de krav på miljö-

hänsyn och etik som fastslagits i placeringspolicyn.

Med tanke på AP-fondens storlek som aktieägare bör varje fond fastlägga

en ägarpolicy vars syfte skall vara att bidra till det övergripande avkast-

ningsmålet. Ägarpolicyn bör ingå i fondens verksamhetsplan. Sjunde AP-

fonden har i sitt reglemente starka restriktioner på utövandet av rösträt-

ten. Lagkravet att ha en ägarpolicy bör därför inte gälla för placerings-

verksamheten hos den fonden.

I buffertfondernas ägarpolicy bör fastslås mål för fondernas agerande,

vilka medel som skall användas för att uppnå målen, regler för fondens

beslutsfattande i ägarfrågor samt allmänna riktlinjer för fondernas age-

rande i ägarfrågor, t.ex. när det gäller styrelseval. När det gäller egen sty-

relserepresentation finns skäl för fonderna (exklusive den nuvarande

sjätte fondstyrelsen) att vara restriktiva. Styrelserepresentation får inte bli

en begränsning av fondernas möjlighet att avveckla ett engagemang. Buf-

fertfonderna bör i sin årsredovisning redovisa hur ägandet utövats under

året och de resultat som uppnåtts i den utsträckning detta är görligt.

Riskhanteringsplan

Varje fonds styrelse skall vidare upprätta en s.k. riskhanteringsplan i

enlighet med god sed på finansmarknaden. Planen skall säkerställa en väl

fungerande intern kontroll av risker, att ansvaret för riskhanteringen är

klart fastställt och att det med ansvaret följer erforderliga befogenheter

och en självständig ställning samt att ledningen är medveten om olika

risker och hur de hanteras. Tydliga riskmandat bör ges för de olika place-

ringarna. I planen bör ingå regler för hur olika slag av finansiella risker

såsom ränterisk, kreditrisk, länderrisk, branschrisk, valutarisk och likvi-

ditetsrisk skall hanteras liksom operationella risker. Regler för använd-

ning av derivat är ett annat område som bör ingå i riskhanteringsplanen.

8 Placeringsbestämmelser

8.1 Regler för buffertfonderna

8.1.1 Placeringstillgångar

Regeringens förslag: Buffertfondernas tillgångar skall placeras i finan-

siella tillgångar på kapitalmarknaden såsom värdepapper, fondandelar

eller andra finansiella kontrakt. Aktier och fordringsrätter som fonderna

placerar i skall som huvudregel vara föremål för omsättning och mark-

nadsnotering. Undantag från kravet på marknadsnotering ges för 5 % av

de totala fondmedlen. Placering i onoterade aktier skall ske på indirekt

väg via fond eller riskkapitalföretag. Kraven på omsättningsbarhet och

marknadsnotering omfattar inte fastighetsaktier. Dessa krav gäller inte

heller derivatinstrument, repor och värdepapperslån.

Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens

förslag. I promemorian föreslås emellertid ingen ram för onoterade vär-

depapper.

Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har inget att erinra mot

huvuddragen i förslaget. Första femte fondstyrelserna, Riksgäldskonto-

ret, Sveriges Finansanalytikers förening, Företagarnas Riksorganisation,

Landsorganisationen i Sverige (LO) och Kooperativa förbundet (KF)

anser att även onoterade värdepapper skall tillåtas som placering. Sveri-

ges Finansanalytikers Förening föreslår att 5 % av fondernas tillgångar

skall få placeras i onoterade aktier. Svenska Arbetsgivareföreningen och

Sveriges Industriförbund anser att frågan om möjligheten att placera i

onoterade aktier bör ses över för att på bästa sätt även fortsättningsvis

skapa mångfald i riskkapitalutbudet. Behovet av att upprätthålla en

mångfald kapitalkällor för riskkapitalmarknaden har även framhållits av

företaget CONNECT Sverige i ett brev ställt till Näringsdepartementet

(Dnr Fi 1999/3381). Femte fondstyrelsen vill att också konvertibler,

teckningsoptioner och liknande instrument på onoterade aktier skall

tillåtas. Sjätte fondstyrelsen vill att en mindre del av buffertfondernas

kapital skall kunna placeras i s.k. private equity- fonder. Första tredje

fondstyrelserna anser också att fonderna skall tillåtas att ge direktlån och

placera i råvaror. LO vill tillåta placering i direktägda fastigheter. KF

anser att fonderna även framgent bör tillåtas att placera andelar som risk-

kapital i ekonomiska föreningar.

Skälen för regeringens förslag

Krav på omsättningsbarhet och marknadsnotering

En gemensam nämnare för de placeringsmöjligheter som bör gälla för

buffertfonderna är att medlen placeras i finansiella tillgångar såsom vär-

depapper, fondandelar eller andra finansiella kontrakt som utges på

kapitalmarknaden. Därmed utesluts placeringar i råvaror, ädla metaller

och liknande som, utöver att de ofta kräver särskild kompetens, i princip

inte ingår i traditionell förvaltning av pensionskapital. Visserligen skulle

sådana placeringar under vissa omständigheter kunna motiveras t.ex.

genom att de kan bidra till en lägre risknivå i fondernas portföljer. Buf-

fertfonderna bör emellertid, som en del i det grundläggande sociala

trygghetssystemet, ha relativt konservativa placeringsregler. Råvaror

förekommer i dag knappast i andra pensionsförvaltares portföljer. Buf-

fertfonderna bör därför inte i dag ges möjlighet att gå in på denna mark-

nad.

En grundläggande placeringsregel för fonderna bör vara att de aktier

och fordringsrätter fonden placerar i, är omsättningsbara och marknads-

noterade. Ett krav på omsättningsbarhet är motiverat av att en buffertfond

skall hålla nödvändig betalningsberedskap. Att tillgångarna är omsätt-

ningsbara innebär att önskade förändringar i portföljen faktiskt kan

genomföras.

Vidare bör placeringar i största möjliga mån göras på en börs eller

annan reglerad marknad. Med ett krav på marknadsnotering ökar utvär-

deringsmöjligheterna. Den löpande förvaltningen underlättas också

genom att bättre underlag för portföljbeslut kan erhållas. Sammantaget

borde detta medföra en effektivare förvaltning.

Undantag från kravet på marknadsnotering

Ett stort antal remissinstanser har anfört att buffertfonderna inte bör

stängas ute från de marknader som utgörs av onoterade värdepapper och

då särskilt aktier. Första tredje fondstyrelserna har även framhållit vär-

det av att kunna placera i onoterade räntebärande värdepapper t.ex.

svenska statsobligationer som inte är s.k. benchmarkslån samt i

bostadscertifikat. De skäl som framförts är av olika slag: avkastnings-

möjligheterna skulle höjas bl.a. genom att en likviditetspremie kan till-

godogöras om fonderna gavs möjlighet att placera i onoterade räntebä-

rande värdepapper; kunskapen om de reguljära aktiemarknaderna skulle

öka genom placeringar i onoterade företag i framtida tillväxtbranscher;

mångfalden av riskkapitalkällor skulle vidmakthållas och även stärkas

om också buffertfonderna gavs möjlighet att investera i onoterade aktier;

den svenska riskkapitalmarknadens funktion skulle förbättras; flexibili-

teten i fondernas räntepappersförvaltning skulle öka. Vidare anförs att

behovet av god betalningsberedskap väl kan upprätthållas även med en

mindre del placeringar i onoterade värdepapper, eftersom placeringshori-

sonten är lång och endast en mindre del av portföljen kommer att place-

ras i onoterade värdepapper.

Enligt regeringens uppfattning bör en möjlighet att placera medel även

i onoterade värdepapper övervägas. Det finns som framhållits fördelar

med en sådan möjlighet från såväl buffertfondernas perspektiv som från

ett bredare kapitalmarknadsperspektiv. Att upprätthålla och stärka mång-

falden av riskkapitalkällor bör eftersträvas även om särskilda hänsyn här-

vidlag måste iakttas vad gäller de samlade förvaltningskostnaderna i AP-

fondssystemet, likviditeten i buffertfondernas placeringar och möjlighe-

ten att utvärdera fonderna. Då motivet för placeringar i onoterade värde-

papper skall vara att tillägna sig kunskap och i viss utsträckning tillgodo-

göra sig högre avkastning men vid högre risk är det en självklar utgångs-

punkt att placeringarna bör utgöra en liten del av fondernas totala medel.

Det faktum att fonderna skall fylla en buffertfunktion och därför bör vara

likvida utgör ett bärande argument för att en maximigräns bör sättas för

sådana placeringar.

En placeringsverksamhet i onoterade aktier i buffertfondernas regi bör

emellertid ha en annan karaktär än den verksamhet som bedrivs i den

nuvarande sjätte fondstyrelsen. Riskkapitalverksamhet kräver stora resur-

ser i jämförelse med förvaltning av börsnoterade aktier. Sjätte fondstyrel-

sen har i dag byggt upp en betydande organisation för riskkapitalinveste-

ringar inom den onoterade sektorn som inkluderar ett djupare engage-

mang och i många fall ett mycket starkt ägarinflytande i de enskilda

företagen. För AP-fondssystemet som helhet synes det från kostnadssyn-

punkt vara omotiverat att bygga upp fem sådana parallella organisationer.

Buffertfondernas uppgift skall vara att göra finansiella placeringar som

inte skall medföra ett aktivt ägarengagemang för bolagen. En sådan in-

riktning innebär också att buffertfondernas förvaltningskanslier kan

begränsas storleks- och kostnadsmässigt.

Som fjärde sjätte fondstyrelserna påpekat i sina remissvar finns det

möjligheter att investera indirekt i onoterade bolag där det aktiva ägandet

överlåts på någon annan part. Fondstyrelserna pekar på olika vägar som

dessa redan i dag utnyttjar. Till stor del sker riskkapitalengagemangen

indirekt via riskkapitalföretag (t.ex. aktie- och kommanditbolag) och

fonder. I praktiken brukar då inget aktivt direktägande utövas i målbola-

gen utan ägarinflytandet utövas i konsortiet tillsammans med övriga del-

ägare. Strikt juridiskt innebär vissa av dessa olika indirekta placeringsvä-

gar emellertid även ett direktägande i målbolagen. Skall placeringar i

onoterade bolag utgöra en finansiell placering och skall en tydlig skilje-

linje upprätthållas gentemot sjätte fondstyrelsens verksamhet bör buffert-

fondernas placeringar i onoterade bolag därför endast ske i indirekt form.

Direkta aktieinvesteringar i målbolagen med eller utan mellanliggande

företag och med i förekommande fall företagaransvar skall förbehållas

sjätte fondstyrelsen.

Första tredje fondstyrelserna har påtalat att placering i vissa räntebä-

rande värdepapper såsom statsobligationer som inte är s.k.

benchmarkslån och även bostadscertifikat enligt promemorian inte skulle

tillåtas då dessa enligt fondstyrelserna inte är noterade. Kravet på note-

ring borde därför enligt fondstyrelsernas uppfattning mjukas upp. De

värdepapper som fondstyrelserna hänvisar till uppfyller emellertid kravet

på marknadsnotering och utgör därför inte något skäl för att mjuka upp

denna regel. Som flera remissinstanser påpekar kan emellertid en lång-

siktig placerare som AP-fonderna tillgodogöra sig en högre avkastning

genom att köpa illikvida räntebärande värdepapper utan att kravet på

betalningsberedskap behöver åsidosättas. Regeringen delar denna syn. En

begränsad del av portföljen bör därför också kunna investeras i räntebä-

rande värdepapper som inte är noterade. Ett krav är emellertid att de är

omsättningsbara, vilket i detta sammanhang skall tolkas som att de är

utgivna för allmän omsättning.

Den hittillsvarande fondförvaltningen inom första tredje fondstyrel-

serna har sedan år 1988 rymt även s.k. direktlån till kommuner och

näringsliv, t.ex. reverslån. En annan typ av lån är s.k. partnerfinansie-

ringslån riktade till kraftindustrin. Sådana låneplaceringar är inte omsätt-

ningsbara eller marknadsnoterade. Första tredje fondstyrelserna har i

sitt remissvar uttryckt önskemål att även fortsättningsvis få placera i

direktlån. Lånen uppgår sammantaget till några procent av tillgångarna

och får sägas vara en speciell placeringsverksamhet som kräver särskild

administration och handläggning i samband med bedömning av låntagare

och/eller låneprojekt. Motiven för att medge direktlångivning till

näringslivet var bl.a. att AP-fonden under 1980-talet minskat andelen

placeringar i näringslivet. Fonden såg också ett ökat behov att stärka den

reala avkastningen. Med de placeringsregler som nu föreslås för buffert-

fonderna är de tidigare anförda motiven inte längre giltiga eftersom ett

större utrymme för riskkapitalplaceringar i näringslivet kommer att före-

slås. I och med detta ökar också möjligheterna att höja den reala avkast-

ningen. Placering i form av direktlån kan inte heller sägas utgöra en

naturlig del i en kapitalförvaltande statlig organisation utan näringspoli-

tiska uppdrag. Med hänsyn härtill föreslås att långivning i form av

reverslån och partnerfinansieringslån och andra lån som inte är utgivna

för allmän omsättning inte bör ingå i buffertfondernas verksamhet (med

undantag för direktlån till egna fastighetsbolag enligt nedan). Nuvarande

lånestock får avvecklas i takt med att den förfaller eller genom försälj-

ning av stocken (se avsnitt 11).

Med hänsyn till ovanstående bedömer regeringen det som lämpligt att

buffertfonderna inom en ram på högst 5 % av varje fonds totala kapital

tillåts placera i onoterade räntebärande värdepapper utgivna för allmän

omsättning samt i onoterade aktier på indirekt väg via fonder och riskka-

pitalföretag. Innehav av andelar i sådana företag behöver ej uppfylla kra-

vet på marknadsnotering. Även kapitalinsatser i ekonomiska föreningar

med sådan inriktning bör tillåtas. Inga krav bör ställas på att de indirekta

placeringarna enbart sker i svenska bolag. Fjärde- och femte fondstyrel-

sernas befintliga direktinvesteringar i onoterade bolag (dvs. sådana som

inte kan sägas ingå i ovan beskrivna indirekta placeringar) skall överföras

till sjätte fondstyrelsen (se avsnitt 11).

Vad gäller placering i fastigheter bör sådana kunna utgöra en kompo-

nent i en långsiktig kapitalförvaltning. Som ovan framgått (se avsnitt

4.2.1) får fastigheter enligt nuvarande bestämmelser inte i placeringssyfte

direktägas av AP-fonderna utan endast ägas genom bolags- eller fastig-

hetsfonder. Inte minst det faktum att AP-fonderna redan i dag äger ett

stort fastighetsbolag talar för att även framöver tillåta placering i fastig-

hetsaktier som ej är noterade på börs eller annan marknad. Ett indirekt

ägande av fastigheter innebär, som framhölls i samband med att möjlig-

heten till direktägande av fastigheter i placeringssyfte togs bort, fördelar

såsom lägre transaktionskostnader, bättre likviditet och bättre risksprid-

ning jämfört med ett direkt ägande. Det blir enklare och billigare att an-

passa fastighetsportföljens storlek och sammansättning. Dessa fördelar är

alltjämt för handen varför det inte, som LO anför, är lämpligt att återin-

föra möjligheter till direktägande. Fastighetsbolagen skall drivas enligt

företagsekonomiska principer, vilket bl.a. innebär att fonderna även skall

kunna ge direktlån till de egna fastighetsbolagen.

Fonderna bör emellertid i enlighet med vad som nu gäller tillåtas att

direkt förvärva fastigheter för att bereda lokaler för den egna verksam-

heten.

Undantag från kravet på marknadsnotering och omsättningsbarhet

Att buffertfonderna är hänvisade till kapitalmarknaden innebär också att

fonderna får placera i fondandelar samt handla med derivat såsom optio-

ner, terminer och likartade finansiella instrument. Även derivat med vissa

index som underliggande tillgång bör kunna handlas, t.ex aktieindex,

fastighetsindex eller konsumentprisindex. Handel med derivatinstrument

bör främst ske i syfte att effektivisera förvaltningen, skydda tillgångarna

mot olika risker och kunna förändra sin position i riskhänseende. De får

inte användas för att kringgå de placeringsregler som här föreslås. Deri-

vaten får t.ex. inte vara kopplade till råvaror. Derivat föreslås inte for-

mellt omfattas av kravet på notering och omsättningsbarhet. Det förefal-

ler emellertid lämpligt att i största möjliga mån utnyttja likvida instru-

ment handlade såväl över börs som OTC eller instrument där de under-

liggande tillgångarna är likvida.

Placeringar på kapitalmarknaden omfattar även inlåning i bankinstitut

och annan kortfristig utlåning (dagslånemarknaden). Sådana placeringar

skall endast göras i den mån det behövs för att tillgodose fondernas be-

hov av likviditet. Kravet på marknadsnotering och omsättningsbarhet

gäller inte heller dessa placeringar.

Buffertfonderna får göra repor och ge värdepapperslån förutsatt att

detta, på samma sätt som föreslås beträffande derivatinstrument, främst

görs i syfte att effektivisera förvaltningen eller skydda tillgångarna mot

olika risker eller förändra sin position i riskhänseende. Liksom beträf-

fande derivat omfattas repor och värdepapperslån inte av kravet på note-

ring och omsättningsbarhet.

Upptagande av lån och ställande av säkerhet

Utbyte av säkerheter i samband med olika slag av exponeringar har blivit

en allt vanligare metod att hantera motpartsrisker främst i samband med

derivattransaktioner. Fonderna bör ges möjlighet att ta del i sådan verk-

samhet.

För att tillgodose tillfälliga penningbehov får kortfristiga medel lånas

på marknaden. Även här bör fonderna ges möjlighet att ställa säkerhet.

8.1.2 En minsta andel "säkra" räntebärande papper

Regeringens förslag: Minst 30 % av en buffertfonds tillgångar skall

vara placerade i räntebärande värdepapper med låg kredit- och likvidi-

tetsrisk.

Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Det stora flertalet remissinstanser tillstyrker för-

slaget eller lämnat det utan erinran. Riksgäldskontoret anser att gränsen

skall vara minst 40 %. Sveriges Pensionärers Riksförbund (SPRF) anser

att även ett tak skall sättas på 60 %. Tjänstemännens Centralorganisation

(TCO) och Riksförsäkringsverket vill inte ha någon gräns i lag.

Skälen för regeringens förslag: Det är som ovan konstaterats väsent-

ligt för pensionssystemet att avkastningen i AP-fondssystemet är hög och

stabil. En central fråga i samband med reformeringen av AP-fondens pla-

ceringsregler är avvägningen mellan tillgångar med låg kredit- och likvi-

ditetsrisk, i första hand räntebärande värdepapper, och mer renodlade

riskplaceringar såsom aktier.

Aktieplaceringar innebär högre risktagande och måste därför kompen-

seras med en högre förväntad avkastning för att placerare skall lockas att

investera. Mer flexibla placeringsregler för AP-fonden medför möjlighe-

ter att placera en väsentligt högre andel i aktier än vad som är fallet i dag.

Detta innebär att AP-fondens tillgångsportfölj, sett isolerad från åtagan-

desidan, i det korta perspektivet blir mer riskfylld.

En jämförelse mellan obligationer och aktier visar entydigt att aktier

under 1900-talet gett högre avkastning för placerare med längre place-

ringshorisont såväl under mycket långa tidsperioder som kortare på 5 10

år. Detta framgår av tabell 8.1 och diagram 8.1. Av tabellen framgår

också att skillnaden mellan aktie- och obligationsavkastningarnas varia-

tionsbredd avtar kraftigt med placeringsperiodens längd. Skillnaden i risk

mellan dessa tillgångsslag minskar således ju längre placeringshorisonten

är.

Tabell 8.1 Högsta, genomsnittliga och lägsta nominella respektive reala

årsavkastning

för aktier (inkl. utdelning) och statsobligationer med 1, 5, 10 och 20 års

placerings-

horisont, åren 1919 1998 (procent)

Avkastning

Aktier

1års

plac.

Hor

Obliga-

tioner

1års

plac. hor.

Aktier

5års

plac.

hor.

Obliga-

tioner

5års

plac.

hor.

Aktier

10års

plac.

hor.

Obliga-

tioner

10års

plac.

hor.

Aktier

20års

plac.

hor.

Obliga-

tioner

20års

plac.

hor

Nominell

avkastning

Högsta

 69,4

 29,6

 40,9

18,3

33,8

15,3

23,3

13,2

Genom-

snittliga

 13,0

 7,3

 11,7

 6,5

11,6

 6,2

11,4

 5,4

Lägsta

-34,5

-32,5

-12,8

-4,8

 -2,1

 -0,3

 0,7

 0,1

Real av-

kastning

Högsta

 55,1

 38,3

 36,2

 24,6

30,2

 14,6

16,2

11,3

Genom-

snittliga

 9,2

 3,4

 7,4

 2,6

 9,1

 3,9

 6,4

 0,7

Lägsta

-36,3

-37,0

-11,3

-12,3

 -2,7

 -2,3

 0,9

-4,4

Diagram 8.1 Årlig real avkastning på rullande 20-årsinvesteringar i olika till-

gångsslag, åren 1919-1998

Källa: Frennberg staten eller upptagande av lån på marknaden. Riksförsäk-

ringsverket menar att en lånerätt för AP-fonden skulle förutsätta en stat-

lig garanti för pensionssystemet, vilket enligt verkets mening skulle

innebära ett avsteg från grundtanken med ett autonomt pensionssystem.

Skälen för regeringens förslag: Som har konstaterats kommer det nya

pensionssystemet att innehålla en mekanism, en s.k. automatisk balan-

sering, som innebär att utgående pensioner reduceras i situationer då det

annars föreligger risk för varaktiga underskott i systemet. Sannolikheten

för en tömning av fonderna skulle minska om hänsyn togs till fondernas

likviditetsnivå vid balanseringens konstruktion (s.k. likviditetsmarginal

eller balansering med särskilt beaktande av likviditetssituationen, se

Balanseringspromemorian). Även om den automatiska balanseringen

skulle kompletteras på något av dessa sätt skulle detta inte helt ta bort

risken för att buffertfonderna under en period kan tömmas vid oavbrutet

negativ utveckling för ålderspensionssystemets ekonomiska ställning.

Frågan om den automatiska balanseringens konstruktion bereds för när-

varande i regeringskansliet.

Pensionssystemet skall ses som ett autonomt system. Grundtanken är

också att hålla fonderna strikt åtskilda från statsbudgeten. Det måste fin-

nas en tydlig gräns mellan pensionssystemet och statsbudgeten för att

systemet skall kunna behålla sin autonoma ställning. Eftersom balanse-

ringen inte eliminerar risken för att buffertfonderna tillfälligt kan tömmas

(det gäller också om en s.k. likviditetsmarginal införs), måste systemet

kunna tillföras medel. Detta kan antingen ske genom att statsbudgeten

tillskjuter medel eller genom att fonderna ges en lånerätt. Riksgäldskon-

toret menar i sitt remissvar på Balanseringspromemorian att det rimligen

är bättre att ange hur en sådan situation där pensionssystemet behöver

låna skall hanteras samtidigt som reglerna utformas så att risken för att

en sådan situation skall uppstå i görligaste mån begränsas. Regeringen

delar denna uppfattning. Tillskott av statliga medel till buffertfonderna

skulle medföra att pensionssystemets autonoma ställning åsidosattes. En

lånerätt för fonderna är därför enligt regeringens uppfattning att föredra.

Första tredje fondstyrelserna och Riksförsäkringsverket har invänt mot

detta och hävdar att fonder med underskott skulle äventyra pensionssys-

temets autonomi. Autonomin är emellertid enligt regeringens mening

avhängig av att systemet totalt sett är långsiktigt finansiellt stabilt och

inte en funktion av huruvida buffertfonderna tillfälligt uppvisar ett över-

eller underskott. Det avgörande är således att systemets sammanlagda

tillgångar, dvs. avgiftsförmögenheten tillsammans med buffertfondernas

behållning, inte långsiktigt understiger den samlade pensionsskulden.

Riksförsäkringsverket anser att en statlig garanti för pensionssystemet

är en förutsättning för en lånerätt och att detta innebär ett avsteg från

grundtanken på ett autonomt system. AP-fonderna är emellertid att

betrakta som statliga myndigheter och därmed inte självständiga juridiska

personer utan varje myndighet är en del av staten som juridisk person (se

avsnitt 10.5). En statlig garanti är därmed obehövlig.

Buffertfonderna skall utgöra självständiga enheter. Med beaktande av

den åtagandesida som buffertfonderna har gemensamt är de inom vissa

givna ramar fria att efter analyser och bedömningar placera fondmedlen

så att målet för förvaltningen uppnås. Avkastningen för respektive fond

kommer därför över tiden att vara olika stor. Därmed kommer respektive

fonds tillgångsförmögenhet att variera. Samtidigt kommer fonderna att

tillföras medel och bidra till systemet med en fjärdedel var utan att hän-

syn tas till fondernas respektive storlek. Vid en ogynnsam utveckling

kommer fonderna till följd av skilda tillgångsförmögenheter att tömmas

olika snabbt. En möjlighet vore att låta samtliga fonder tömmas innan

någon av fonderna tillåts låna. En sådan ordning skulle dock innebära att

oberoendet och konkurrenselementet mellan fonderna bröts. Det förefal-

ler därför naturligast att respektive fond ansvarar för den eventuella upp-

låning som vid någon tidpunkt kan vara nödvändig för att täcka de åta-

ganden fonden har. Detta skulle dock innebära att AP-fondssystemet som

helhet vid en viss tidpunkt skulle kunna betraktas som en belånad värde-

pappersportfölj i det fall någon av fonderna har en negativ behållning och

de övriga samtidigt har en positiv behållning. Det innebär att portföljen

som helhet skulle ha en högre förväntad avkastning och en högre risk än

vad som annars skulle vara fallet. En sådan ordning skulle emellertid

troligen gälla under en begränsad tid och inte innebära någon väsentlig

olägenhet. Övervägande skäl talar därför för att respektive fond svarar

för sin egen upplåning utan hänsyn till om övriga fonder har en positiv

behållning.

Enligt dagens bestämmelser tillåts fonderna att låna kortfristigt på

marknaden för att täcka vissa likviditetsbehov. I syfte att täcka mer lång-

siktiga finansieringsbehov skulle upplåning på de finansiella markna-

derna vara ett mindre fördelaktigt alternativ. Kostnaden för AP-fonderna

att låna direkt på marknaden är givetvis svår att uppskatta. Sannolikt

skulle kostnaden i dag vara ca 50 100 räntepunkter högre än upplåningen

via Riksgäldskontoret. AP-fonderna bör därför ej ges möjlighet att själv-

ständigt låna i eget namn utan bör hänvisas till Riksgäldskontoret. I det

fall fonderna behöver täcka långsiktiga finansieringsbehov föreslås där-

för att fonderna i likhet med affärsverk och andra myndigheter ges möj-

lighet till lån i Riksgäldskontoret.

I nedanstående tabell sammanfattas förslaget till placeringsregler för

de nya buffertfonderna. I de regler som innebär att olika procentsatser

skall tillämpas på en fonds tillgångar skall tillgångarna beräknas exklu-

sive de särskilda fondmedel som utgörs av direktlån och som skall av-

vecklas.

Tabell 8.2 Förslag till placeringsregler för de nya buffertfonderna

Placeringsinstrument

Alla instrument på kapitalmarknaden. Aktier och

fordringsrätter skall vara marknadsnoterade och

omsättningsbara (undantag fastighetsaktier).

Onoterade värdepapper

Högst 5 % av en fonds tillgångar får vara place-

rade i onoterade men omsättningsbara värde-

papper. Onoterade aktier får endast ägas indirekt

via fond eller riskkapitalföretag (undantag för

egna fastighetsaktier).

Räntebärande värdepapper med

låg risk

Minst 30 % av en fonds tillgångar.

Derivat

Främst i syfte att effektivisera förvaltning eller

minska risker. Ej derivat med råvaror som un-

derliggande instrument.

Krediter

Repor, direktlån till egna fastighetsbolag, korta

lån och inlåning.

Utländsk valuta

Högst 40 % av en fonds tillgångar får exponeras

mot valutarisk. Upptrappning med 5 procenten-

heter per år.

Upplåning

Kort upplåning för tillfälliga behov. Möjlighet

till lån i Riksgäldskontoret vid fondtömning.

Stora exponeringar

Högst 10 % av en fonds tillgångar får exponeras

mot en emittent eller grupp av emittenter.

Svenska aktier

Marknadsvärdet av varje fonds innehav av aktier

i svenska bolag får högst motsvara 2 % av det

totala värdet av svenska aktier på svenska börser

och marknadsplatser.

Röstandel

Högst 10 % i ett börsnoterat enskilt företag

(undantag för egna fastighetsbolag). Högst 30 %

i onoterade företag (riskkapitalföretag).

8.2 Regler för nuvarande sjunde fondstyrelsen

Som framgått av avsnitt 4 gäller för sjunde fondstyrelsens förvaltning att

den så långt möjligt skall vara konkurrensneutral i förhållande till de pri-

vata fondförvaltare som agerar inom ramen för premiepensionssystemet.

I fråga om regler för placeringsverksamheten åstadkoms detta enligt nu

gällande ordning genom att flertalet av placeringsbestämmelserna i lagen

(1990:1114) om värdepappersfonder gjorts tillämpliga också för sjunde

fondstyrelsen. I avsnitt 6.3 föreslås att de nu gällande placeringsbestäm-

melserna för fondstyrelsen skall föras över materiellt oförändrade till den

föreslagna lagen om allmänna pensionsfonder (AP-fonder).

9 Andra förvaltningsfrågor

Regeringens förslag: All förvaltning av fondernas medel skall, om sty-

relsen så beslutar, kunna skötas av utomstående förvaltare. Det kan ske

genom köp av fondandelar eller genom skräddarsydda förvaltningsupp-

drag. Minst 10 % av kapitalet i varje buffertfond skall förvaltas på detta

sätt.

Regeringen ansvarar för att en årlig utvärdering av fondernas förvalt-

ning sker. I utvärderingen ges regeringen möjlighet att precisera sin syn

på pensionssystemets åtagandesida och uppdraget i övrigt. Regeringen

skall liksom i dag överlämna sin utvärdering till riksdagen i form av en

regeringsskrivelse.

Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har inget att erinra mot

förslaget. Första tredje fondstyrelserna, Landsorganisationen och

Finansanalytikernas Förening anser inte att någon gräns för extern för-

valtning skall finnas i lag. Svenska Bankföreningen, Fondhandlareföre-

ningen, Fondbolagens Förening, Svenska Arbetsgivareföreningen,

Industriförbundet och Företagarnas Riksförbund vill ha en betydligt

högre gräns. Det föreslås bl.a. att en av buffertfonderna åläggs ett 100

procentigt krav på extern förvaltning. En övergångsregel för kravet på

extern upphandling av förvaltningen har önskats av första tredje fondsty-

relserna. Riksrevisionsverket anser att utvärderingen skall granska

ägarinflytandet.

Skälen för regeringens förslag

Extern förvaltning

Till följd av att de nya buffertfonderna föreslås få friare placeringsregler

krävs det en bred förvaltningskompetens. Det kommer sannolikt inte att

vara kostnadseffektivt för varje fond att ha egen kompetens inom alla de

områden där placeringar förutsätts ske. Det gäller inte minst behovet av

kunskap om utländska aktie- och obligationsmarknader. Inslaget av

extern förvaltning kommer således att öka i takt med att de utländska

inslagen i portföljen ökar. En möjlighet för fonderna att erhålla extern

kompetens är att köpa fondandelar i fonder avsedda för institutionella

placerare. Att investera i utländska aktieindexfonder är t.ex. ett sätt att

åstadkomma en väldiversifierad utlandsportfölj utan att behöva bygga

upp kompetens på samtliga utländska marknader. Ett annat sätt att an-

vända extern kompetens är att upphandla skräddarsydda förvaltnings-

uppdrag hos utomstående förvaltare. Den externa förvaltaren kan förvalta

en särskild del av portföljen där kompetens saknas inom fonden. En

extern förvaltare kan också förvalta en del av portföljen med exakt

samma placeringsriktlinjer som den egna organisationen i syfte att er-

hålla ett riktmärke mot vilket den egna organisationens resultat kan mä-

tas. Den norska oljefonden på ca 170 miljarder norska kronor (utgången

av år 1998) är ett exempel på ett stort och snabbt växande placerings-

kapital (prognos ca 600 miljarder norska kronor år 2002) vars aktietill-

gångar 30 50 % av fondens kapital enligt placeringsregler

inledningsvis helt förvaltas externt.

Extern förvaltning genom diskretionära (skräddarsydda) förvaltnings-

uppdrag hindrar inte att fonderna utövar rösträtt för aktier som förvaltas

på detta sätt. Om den externa förvaltningen sker genom förvärv av ande-

lar i värdepappersfonder, enligt lagen (1990:1114) om värdepappersfon-

der, gäller i stället att fondbolaget företräder andelsägarna i alla frågor

som rör värdepappersfonden och således även röstar för de aktier som

ingår i fonden.

Viktigt är att AP-fonderna försäkrar sig om att den externa förvalt-

ningen utförs i linje med de övergripande målen för förvaltningen och

följer gällande regler i lagstiftningen samt de mål som i övrigt satts upp i

verksamhetsplanen, bl.a. avseende placeringspolicy samt etiska och mil-

jömässiga hänsyn. Fonderna måste ha kompetens att följa upp den

externa förvaltningen.

Det finns i dag inte något hinder för fondstyrelserna att anlita externa

förvaltare. Ett antal remissinstanser som kommenterat frågan, t.ex.

första tredje fondstyrelserna, har förordat att det borde vara upp till fon-

derna själva att bestämma hur förvaltningen skall skötas och att lagstifta-

ren inte bör inskränka deras möjlighet att välja den mest effektiva for-

men. Andra remissinstanser såsom Svenska Arbetsgivareföreningen och

Svenska Bankföreningen anser att den externa förvaltningen generellt för

fonderna skall utgöra en väsentligt större del än den lägsta gräns som

föreslagits. Remissinstanserna har bl.a. ansett det inte vara möjligt eller

rimligt att buffertfonderna själva bygger upp tillräcklig kompetens på alla

de områden som skulle krävas. Vidare har framhållits att eventuella

problem med stort statligt ägande kan elimineras genom höga krav på

extern förvaltning.

I syfte att understryka vikten av en kostnadseffektiv förvaltning, där

alla investeringsmöjligheter utnyttjas på ett optimalt sätt och en bas ska-

pas för jämförelser mellan internt och externt förvaltade medel, finns det

skäl att föreskriva att en viss del av förvaltningen skall skötas externt.

Den i promemorian föreslagna miniminivån torde härvidlag knappast

utgöra en bindande restriktion för fondernas förvaltning utan skall

betraktas som en markering av vikten av kostnadseffektiv förvaltning.

Sålunda föreslås att minst 10 % av varje buffertfonds marknadsvärde-

rade tillgångar skall förvaltas externt genom diskretionära förvaltnings-

uppdrag eller i fonder.

Första tredje fondstyrelserna har önskat att ett sådant krav bör tilläm-

pas flexibelt och inte vara bindande förrän vid utgången av det första år

som de nya placeringsreglerna är avsedda att gälla. År 2001 kommer med

stor sannolikhet att präglas av tämligen omfattande portföljomstrukture-

ringar och kan betraktas som något av ett övergångsår i sammanhanget.

Vidare kommer fonderna inte förrän vid ett relativt sent stadium att veta

hur tillgångssidan ser ut i samband med uppdelningen. Det kan därvidlag

vara olämpligt att föreskriva att regeln skall vara uppfylld redan den

1 januari 2001. Regeln bör därför vara bindande först efter det första för-

valtningsåret, dvs. fr.o.m. den 1 januari 2002.

Den externt förvaltade verksamheten skall i alla delar behandlas lika

med den internt förvaltade vad gäller krav att följa de övergripande må-

len och föreskrivna reglerna. Det är också av stor vikt att de externa för-

valtarna fyller de krav på sundhet och pålitlighet som måste ställas samt

att de står under offentlig tillsyn. Möjligheten att på indirekt väg placera i

onoterade bolag via t.ex. kommanditbolag eller riskkapitalbolag som fö-

reslås kan också sägas utgöra en form av extern förvaltning, liksom även

placeringar i investmentbolag kan sägas göra. Detta slag av extern för-

valtning omfattas inte av det lagstadgade kravet på offentlig tillsyn.

För sjunde fondstyrelsens förvaltning av premiepensionsmedel skall

det så långt möjligt gälla konkurrensneutralitet i förhållande till de pri-

vata fondförvaltare som kan väljas för förvaltning av sådana medel. För

sådana privata förvaltare finns det inte några lagregler om extern medels-

förvaltning. Det saknas därför skäl att införa regler som innebär ett krav

på att viss del av sjunde fondstyrelsens placeringsverksamhet skall skötas

av utomstående förvaltare. Däremot bör möjligheten till sådan extern

förvaltning finnas kvar.

Utvärdering

Goda incitament till effektiv förvaltning får allmänt anses finnas med en

organisation som inrymmer ett antal likvärdiga och självständiga fonder.

Till detta skall läggas den genomlysning, utvärdering och informations-

givning om fondernas utveckling som även fortsättningsvis kommer att

ske. En väl fungerande medelsförvaltning förutsätter vidare god intern

kontroll. Buffertfondernas styrelser har ansvar för att det finns erforder-

liga system och rutiner för detta.

En central beståndsdel i den fondorganisation som här föreslås är in-

tern uppföljning och extern utvärdering av förvaltningen. En intern

resultatuppföljning syftar till att ge underlag för att bedöma förvaltnings-

resultatet och för korrigerande åtgärder. Det är sålunda en oumbärlig

funktion. Betydelsen av en extern utvärdering skall ses mot bakgrund av

att de föreslagna placeringsreglerna ger buffertfonderna stor frihet att

välja inriktning och risknivå. Med den friheten följer ett stort ansvar och

därmed krav på ett balanserande uppföljnings- och utvärderingssystem.

En extern utvärdering av förvaltningen skall ge en opartisk bedömning av

fondernas förvaltningsresultat.

En utvärdering bör ske av såväl den "externa effektiviteten" som den

"interna effektiviteten" i förvaltningen. Utvärderingen av den "externa

effektiviteten" bör innehålla en bedömning av hur väl de övergripande

målen operationaliserats i konkretare förvaltningsmål, inkluderande i

förekommande fall en utvärdering av den ALM-analys som legat till

grund för bestämmandet av tillgångsportföljens sammansättning. Rege-

ringen bör här ges utrymme att vid behov förtydliga sin syn på pensions-

systemets åtagandesida och förvaltningsuppdraget i övrigt. (Om obe-

roende mellan regering och buffertfonderna, se vidare i avsnitt 10.3.)

Utvärderingen av den "interna effektiviteten" bör ta fasta på i vilken grad

uppsatta mål har uppnåtts. Som femte fondstyrelsen påpekar bör denna

utvärdering i normalfallet ta sin utgångspunkt i de av fonderna uppsatta

målen. Regeringen vill emellertid förbehålla sig rätten att göra en utvär-

dering mot riktmärken som regeringen själv valt om de riktmärken fon-

den fastställt för sin portföljförvaltning bedöms uppenbart olämpliga.

Riksrevisionsverket anser att buffertfondernas ägarinflytande i enskilda

företag skall utgöra en av de punkter som bör granskas i utvärderingen av

fondernas förvaltning. En sådan granskning kan förutsättas utgöra en

naturlig del av den utvärdering som föreslås. I utvärderingen bör också

ingå att bedöma buffertfondernas oberoende sinsemellan. Avgörande i

det sammanhanget är en bedömning av de olika placeringsstrategierna.

Ett krav på oberoende hindrar inte fonderna från ett visst administrativt

samarbete (se avsnitt 10.3). Utvärderingen bör också kunna omfatta de

gemensamma redovisningsprinciper som tillämpas (se avsnitt 10.4).

Även med nu aktuella regler kan en utvärdering sägas ske både internt

och externt. De nuvarande fondstyrelserna är ålagda att utföra en egen

utvärdering av sin förvaltning vilket kan ses som en resultatuppföljning.

Dessa utvärderingar tillsammans med årsredovisning och revisions-

berättelse ligger sedan till grund för en extern utvärdering av förvalt-

ningen som görs av regeringen. Denna tillsammans med en sammanställ-

ning av fondstyrelsernas årsredovisningar överlämnas årligen till riksda-

gen i form av en regeringsskrivelse.

Den nya organisation och förvaltning som nu föreslås minskar som

ovan framgått inte behovet av en effektiv utvärdering. Ansvaret för ut-

värderingen skall liksom tidigare ligga på regeringen. I det avseendet

föreslås därmed att rådande ordning behålls. Nuvarande förhållande

innebär emellertid att fondstyrelsernas egen utvärdering skall utgöra

underlag för regeringens utvärdering. Under de två senaste åren har rege-

ringen därutöver anlitat extern kompetens för sin utvärdering. Den nuva-

rande ordningen att AP-fondernas egna utvärderingar av sin egen verk-

samhet utgör underlag för regeringens bedömning kan ifrågasättas.

Underlaget för regeringens utvärdering bör framöver i stället tas fram av

en lämplig extern utvärderare med hög kompetens inom området kapital-

förvaltning eller på annat sätt som regeringen själv bestämmer. Buffert-

fonderna bör naturligtvis bistå med det material regeringen behöver för

sin utvärdering. Fonderna bör tillsammans med regeringen utarbeta

gemensamma metoder för avkastningsmätning i syfte att underlätta jäm-

förelser av fondernas resultat. En lämplig lösning är att använda tillämp-

liga delar av den s.k. GIPS-standarden som används på marknaden.

 Som framhållits i avsnitt 7 måste en utvärdering i första hand ske över

långa perioder med tanke på den långa placeringshorisonten. En avväg-

ning måste härvidlag göras mellan behovet av att utvärdera den nuva-

rande förvaltningsorganisationen, vilket talar för en relativt kort utvärde-

ringsperiod å ena sidan, och behovet av att understryka långsiktigheten i

förvaltningen samt att så långt möjligt undvika slumpmässighet i utvär-

deringen, vilket talar för en lång utvärderingsperiod å den andra. Den

utvärderingshorisont på 5 år som hittills använts bedöms här vara en

lämplig avvägning även fortsättningsvis.

Extern utvärdering skall liksom i dag bekostas med fondmedel. Rege-

ringen skall även fortsättningsvis överlämna sin utvärdering till riksda-

gen i form av en regeringsskrivelse.

10 Organisationsfrågor

10.1 Fondernas antal

Regeringens förslag: De nuvarande första femte fondstyrelserna redu-

ceras till fyra från varandra fristående AP-fonder som skall utöva buf-

fertfunktionen i pensionssystemets fördelningsdel. I AP-fondssystemet

kvarstår nuvarande sjätte och sjunde fondstyrelserna i princip oföränd-

rade.

De nya buffertfonderna skall, med undantag av att direktlånestocken

förvaltas av första fonden fram till avveckling, initialt vara lika stora med

identiska regler för placeringar och organisation.

Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens

förslag. I promemorian föreslogs dock att de nuvarande första femte

fondstyrelserna skulle avvecklas och ersättas med fyra nya AP-fonder.

Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller

lämnar det utan erinran. Första fjärde fondstyrelserna, Sveriges Försäk-

ringsförbund och Sveriges Pensionärers Riksförbund förespråkar tre

buffertfonder. Sjätte fondstyrelsen anser att den kan bygga upp den fjärde

fonden.

Skälen för regeringens förslag

Storleken på fondkapitalet

AP-fondens förmögenhet förvaltas i dag av sex fondstyrelser. Fjärde

sjätte fondstyrelserna har egna kanslier, medan första tredje fondstyrel-

serna har ett gemensamt kansli. Det totala fondkapitalet beräknas komma

att uppgå till ca 580 miljarder kronor den 1 januari år 2001 efter beslu-

tade och förutsedda inleveranser. Medlen är i utgångsläget till en övervä-

gande del förvaltade i första tredje fondstyrelsernas gemensamma

kansli. Härutöver finns sjunde fondstyrelsen. I det följande diskuteras

emellertid enbart storleken på buffertfonderna exklusive sjätte

fondstyrelsen, vilken beräknas uppgå till ca 560 miljarder kronor vid

samma datum. Jämfört med AP-fondspromemorian och den senare

lagrådsremissen är den beräknade fondstorleken ca 45 miljarder kronor

större, beroende på ett högre finansiellt sparande samt delvis på

värdetillväxten i aktieportföljen vilken emellertid har motverkats av en

försämring på räntesidan.

Lämplig fondstorlek

I syfte att ge de enskilda fonderna förutsättningar att bedriva en effektiv

kapitalförvaltning och förbättra möjligheterna till rättvisande utvärde-

ringar av förvaltningen bör, som tidigare redogjorts för, de medel som

efter den antagna inleveransen skall ingå i AP-fondssystemet fördelas på

ett antal från varandra fristående fonder med identiska förutsättningar.

Att fonderna ges identiska förutsättningar bör kunna ha en positiv inver-

kan på fondförvaltningens effektivitet. En uppdelning av fondkapitalet på

ett antal lika stora fonder bör också kunna ha en gynnsam effekt på den

svenska kapitalmarknadens funktionssätt. För att förutsättningarna skall

bli identiska bör fonderna inledningsvis i princip tillföras lika mycket

kapital. Denna likabehandlingsprincip bör även gälla kapital som i fram-

tiden tillförs fonderna liksom fondernas skyldighet att bidra med medel

till kostnaderna för ålderspensionssystemet.

Ett ställningstagande till hur många AP-fonder (buffertfonder) som bör

finnas i framtiden bör baseras på en analys av vilken fondstorlek som kan

vara lämplig. Goda förutsättningar för en effektiv kapitalförvaltning ökar

utsikterna att uppfylla avkastningsmålet. Vidare måste förvaltningskost-

nader beaktas.

Möjligheterna att bedriva en aktiv förvaltning ökar ju mindre portföl-

jerna är, eftersom det är enklare att omstrukturera en liten portfölj. Be-

loppen som måste omsättas på marknaden blir lägre vilket underlättar

transaktionerna både med avseende på priseffekterna och den tid det tar

att genomföra justeringen. Vid en uppdelning av kapitalet på flera mindre

fonder minskar dessutom risken för att en enskild fond dominerar en viss

marknad och försämrar marknadens funktionssätt.

Fondförvaltning innebär vidare alltid en risk för felaktiga investerings-

beslut. Genom att dela upp fondkapitalet på ett flertal förvaltare kan en

spridning av förvaltningsriskerna uppnås.

Å andra sidan finns kostnadsfördelar med att koncentrera fondkapitalet

till ett fåtal större fonder. Kapitalförvaltning är förknippad med klara

stordriftsfördelar. Till stor del består förvaltningskostnaderna av fasta

kostnader. Fler fonder medför fler kanslier och högre totala förvaltnings-

kostnader. Ett flertal AP-fonder innebär också att en fond oftare agerar

med en annan AP-fond som motpart. Ett mer koncentrerat fondkapital

undviker i större utsträckning sådana situationer och de totala transak-

tionskostnaderna blir därigenom lägre. En stor förvaltare kan också få en

bättre tillgång till analytiker m.m. på de internationella marknaderna.

För att finna en lämplig fondstorlek måste ovanstående faktorer vägas

mot varandra. Viktigast för att erhålla en effektiv förvaltningsorganisa-

tion som genererar en hög långsiktig avkastning måste vara att fonderna

har en sådan storlek att det skapas goda förutsättningar för att bedriva

förvaltningen effektivt. Härvidlag är nuvarande första tredje fondstyrel-

serna alltför stor på den svenska penning- och obligationsmarknaden och

fjärde fonden alltför stor aktör på aktiemarknaden för att en effektiv, ak-

tiv förvaltning skall kunna bedrivas. De eventuellt ökade totala administ-

rationskostnader som kan följa av en uppdelning på flera fonder torde

mer än väl uppvägas av möjliga förvaltningsvinster.

Bedömningen av en lämplig portföljstorlek bör vidare grundas på en

bedömning av AP-fondskapitalets storlek på olika marknader. Storleken

måste därvid bedömas utifrån de placeringsregler som föreslås. På de

internationella marknaderna utgör inte fondernas storlek någon begräns-

ning. Däremot utgör storleken en begränsande faktor på den svenska

kapitalmarknaden och dess huvudsakliga delmarknader, penning- och

obligationsmarknaden samt aktiemarknaden. I den följande framställ-

ningen bortses från ett eventuellt framtida svenskt medlemskap i valu-

taunionen.

Penning- och obligationsmarknaden

Enligt de placeringsregler som nu föreslås måste minst 30 % av fondka-

pitalet vara placerat i räntebärande värdepapper, i första hand obligatio-

ner med låg kredit- och likviditetsrisk. Obligationsmarknaden domineras

av staten och bostadslåneinstituten med viss övervikt för volymen

statspapper, vilket framgår av tabell 10.1.

Tabell 10.1 Penning- och obligationsmarknaden, 30 november 1999,

miljarder kronor

Penningmarknaden 456

Statsskuldväxlar 256

Certifikat 200

Obligationsmarknaden 1563

Statsobligationer 793

Bostadsobligationer 595

Övriga emittenter 175*

Totalt 2019

Källa: Sveriges Riksbank,

*Siffror från 990630

Marknaderna för stats- och bostadsobligationer är så stora och likvida

att de möjliggör även för relativt stora fonder att agera aktivt. Omsätt-

ningen på stats- och bostadspappersmarknaden totalt sett (avista, termin,

repor) låg under år 1999 på i genomsnitt drygt 180 miljarder kronor per

dag (med stor dominans för statsobligationsmarknaden).

Av nedanstående tabell framgår storleken på de största försäkringsbo-

lagens obligationsportföljer vid utgången av år 1998 jämfört med första

tredje fondstyrelserna.

Tabell 10.2 Försäkringsbolagens räntebärande värdepappersportföljer, den 31

december 1998, miljarder kronor

Penningmarkn.

Bostadsobl.

Statsobl.

Totalt

SPP

 5

 44

 85

134

Skandia Liv

 9

 22

 37

 68

Trygg Hansa-Liv AB

 3

 21

 27

 51

AMF Pension

 0

 15

 31

 46

1 3 fondstyrelserna

 47

150

219

417

Källa: Sveriges Försäkringsförbund

En riktlinje vid uppdelningen av fondkapitalet bör vara att försöka

åstadkomma en fondstorlek som medför att var och en av de nya fon-

derna kommer att innehålla stats- och bostadspapper på en nivå som

storleksmässigt motsvarar de större försäkringsbolagens innehav med

undantag för de allra största. Det skulle innebära en obligationsportfölj

på mellan 40 och 80 miljarder kronor. En sådan storlek torde inte orsaka

några särskilda problem, vare sig för marknadens funktionssätt eller för

fondernas förutsättning att bedriva aktiv förvaltning.

Om man antar att fonderna kommer att välja att placera ca 40 % av

fondkapitalet i inhemska stats- och bostadsobligationer (se avsnitt 12),

skulle det motsvara fonder i storleksordningen 100 200 miljarder kronor.

Aktiemarknaden

Den svenska aktiemarknaden är idag väsentligt större än den svenska

obligationsmarknaden, men omsättningen på aktiemarknaden är betydligt

lägre. Vid den sista december 1999 var det sammanlagda marknadsvärdet

för bolagen noterade på OM Stockholmsbörsens A-, O- och OTC-listor

ca 3 717 miljarder kronor. Den genomsnittliga omsättningen var under de

första kvartalen omkring 9 miljarder kronor per dag.

Internationella studier av värdepappersmarknader, som bl.a. aktualise-

rats i samband med utvärderingen av nuvarande fjärde fondstyrelsen,

visar att fondstorlekar som motsvarar 3 4 % eller mer av den lokala

marknaden innebär olika slag av kostnader som inte obetydligt försämrar

förvaltningsresultatet (se promemorian bilaga 3). Vilken storlek som är

lämplig för en fond på den svenska aktiemarknaden beror också på vilka

önskemål som finns vad gäller flexibiliteten att strukturera om portföljen.

Omsättningen på den svenska aktiemarknaden är som nämnts låg jämfört

med den svenska obligationsmarknaden. Till följd av de begränsade om-

sättningsmöjligheterna bör inte de nya fonderna vara alltför stora. Det

kan av effektivitetsskäl antas vara eftersträvansvärt att var och en av AP-

fondernas svenska aktieportföljer ligger på en lägre nivå än de största

privata förvaltarnas portföljer (se tabell 10.3). Värdena i tabellen får ge-

nerellt förutses ha stigit med den kraftiga börsuppgången (för AP-fon-

derna över 60 %).

Tabell 10.3 De institutionella största aktieägarna på OM Stockholmsbörsen (exkl.

 AP-

fonden, februari 1999)

 miljarder kronor

Investor 90

Roburs aktiefonder 81

SPP 77

Nordbankens aktiefonder 43

4-6 AP-fonderna 104

Källa: Ägarna och makten 1999 (Sundin, Sundqvist)

Mot bakgrund av dessa olika faktorer bör fondernas svenska aktieport-

följ lämpligen ligga i storleksordningen 30 50 miljarder kronor per fond.

Vid ett antagande att AP-fondernas innehav av svenska aktier kommer att

utgöra omkring 25 % av tillgångarna (se avsnitt 12) motsvarar det en

fondstorlek i intervallet 120 200 miljarder kronor.

Bestämning av antalet fonder

De storlekstal som ovan redovisats avseende de största aktörerna på den

svenska kapitalmarknadens olika delmarknader indikerar att de nya AP-

fonderna skulle kunna ha en storlek på maximalt omkring 200 miljarder

kronor. Avgörande härvidlag är hänsynen till att en god marknadsfunk-

tion samt goda möjligheter till en effektiv förvaltning skall kunna upp-

rätthållas.

Storleken skall också ses mot bakgrund av AP-fondernas framtida till-

växt. Denna är utöver avkastningen beroende av demografiska faktorer

och den ekonomiska tillväxten som i sin tur bestämmer avgiftsnettots

utveckling. Gjorda framskrivningar (se diagram 12.1 och 12.2) visar på

en ökad fondstyrka den närmaste perioden. Den beräknade fondtillväxten

kan inte entydigt sägas förändra de framtida storleksrelationerna mellan

fonderna och övriga stora enskilda kapitalförvaltare i sådan utsträckning

att det i sig bör påverka valet av antalet fonder under de närmaste 15 20

åren.

I promemorian föreslås att fyra buffertfonder inrättas. Några remissin-

stanser har föreslagit tre fonder. Det skulle innebära en fondstorlek på

ca 185 miljarder kronor, dvs. i övre delen av de angivna intervallen. De

anför bl.a. att större fonder har fördelar när man agerar på den internatio-

nella marknaden, att fondförvaltning har stordriftsfördelar samt att fyra

buffertfonder skulle innebära krav på att ytterligare ett kansli byggs upp.

Enligt regeringens uppfattning är entydigt starka skäl för endera tre eller

fyra fonder svårt att finna. Det rör sig om grad- och inte artskillnader. Av

avgörande betydelse för regeringens ställningstagande är funktionen på

den inhemska marknaden. Regeringen föreslår därför att fyra buffertfon-

der inrättas varvid varje fond skulle uppgå till omkring 140 miljarder

kronor vid en beräknad sammanlagd fondstorlek (exklusive värdet av

Sjätte och Sjunde AP-fondens medel) på ca 560 miljarder kronor efter

den antagna överföringen år 2001. I sammanfattning skulle respektive

AP-fond tillhöra gruppen större aktörer på såväl den inhemska aktie- som

obligationsmarknaden men enskilt inte få någon tätposition.

Fyra buffertfonder

De nya placeringsregler och den nya organisation som här föreslås med-

för att genomgripande förändringar måste göras i AP-fondens nuvarande

struktur. De medel som här föreslås bli uppdelade på fyra fonder förval-

tas i dag av fem fondstyrelser, men däremot bara av tre kanslier, eftersom

första tredje fondstyrelserna har en gemensam förvaltningsorganisation.

Även vad avser det kapital som förvaltas av AP-fonden medför förslaget

stora förändringar både beträffande den värdemässiga fördelningen och

fördelningen av enskilda tillgångar.

Som närmare utvecklas nedan bör varje ny AP-fond utgöra en myn-

dighet. Det är dock naturligt att tre av de fyra nya AP-fonderna byggs

upp kring de kanslier som i dag finns. En redogörelse för principerna för

omorganisationen av AP-fonden, bl.a. vad avser fördelning av fondkapi-

talet och personalfrågor finns i avsnitt 11 Övergångsfrågor och ikraftträ-

dande.

Sjätte fondstyrelsen har anfört att den kan bygga upp den nya fjärde

buffertfonden inom ramen för sin organisation. Buffertfonderna är emel-

lertid konstruerade som blandfonder och den specialistfunktion inriktad

emot onoterade aktieinnehav som sjätte fondstyrelsen innehar bör kvar-

stå. En sammanvävning av de två olika mandat som sjätte fondstyrelsen

respektive buffertfonderna representerar bedöms därför inte som lämplig.

Dels skulle den nuvarande verksamhetens fokus riskera att tappas, dels

skulle utvärderingen gentemot övriga buffertfonder försvåras.

Sjätte fondstyrelsen omfattas inte av förslagen i denna proposition

Beträffande sjunde fondstyrelsen motiverar den genomgripande omorga-

nisation som här föreslås beträffande första femte fondstyrelserna inte

några förändringar. Nuvarande sjunde fondstyrelsen föreslås därför orga-

nisatoriskt endast överföras till den föreslagna nya lagen, men byta namn

till Sjunde AP-fonden (se nedan).

Sammanfattningsvis innebär förslaget att nuvarande första femte

fondstyrelserna reduceras till fyra från varandra fristående AP-fonder

som skall utöva buffertfunktionen i det reformerade pensionssystemet.

10.2 Medelstilldelning och pensionsutbetalningar m.m.

Regeringens förslag: Varje buffertfond skall tillföras lika mycket av de

medel som skall föras till allmänna pensionsfonderna och om så behövs

bidra med lika mycket medel till pensioner och andra kostnader för

ålderspensionssystemet.

Promemorians förslag: Överensstämmer i allt väsentligt med rege-

ringens förslag.

Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller läm-

nar det utan erinran. Riksförsäkringsverket anser att det av lagtexten bör

framgå att överföringen av medel till fonderna skall ske brutto varje må-

nad.

Skälen för regeringens förslag: De medel som förvaltas av AP-

fondssystemet utanför de nuvarande sjätte och sjunde fondstyrelserna

skall, enligt vad som föreslås i föregående avsnitt, i framtiden förvaltas

av fyra fristående buffertfonder (AP-fonder) med identiska förutsätt-

ningar. För att lika förutsättningar skall gälla måste placeringsregler och

organisation vara identiska för dessa fonder. Vidare måste medelstilldel-

ning till och utbetalningar från fonderna följa samma regler. Fonderna

skall därför inledningsvis tilldelas lika mycket medel. Vidare skall de

även i framtiden tillföras lika mycket medel och bidra med lika mycket

medel till pensioner och andra kostnader för ålderspensionssystemet.

Som Riksförsäkringsverket påpekat är det ur principiell synvinkel viktigt

att influtna pensionsavgifter och pensionsutbetalningar hålls åtskilda från

statsbudgeten. Detta kan lämpligen ske genom att influtna pensionsav-

gifter omgående överförs till fonderna och att Riksförsäkringsverket

sedan får rekvirera medel från fonderna för månadens pensionsutbetal-

ningar. Det skall således inte vara tillåtet för Riksförsäkringsverket att

behålla influtna pensionsavgifter för att avräkna dessa mot månadens

pensionsutbetalningar. Detta sker redan i dag på så sätt att första tredje

fondstyrelserna varje månad tillförs pensionsavgifter från Riksförsäk-

ringsverket när avgifterna har influtit, vanligen den 13:e i månaden. Riks-

försäkringsverket rekvirerar sedan medel för månadens pensionsutbetal-

ningar den 18:e och den 19:e i månaden. För att klargöra att en brutto-

överföring skall ske bör det i lagtexten anges att influtna pensionsavgifter

omgående skall överföras till fonderna. Riksförsäkringsverket anser

vidare att de medel som rekvireras för månadens pensionsutbetalningar i

första hand bör tas från de under månaden influtna pensionsavgifterna.

Enligt regeringens mening bör det i stället ankomma på fonderna att av-

göra med vilka tillgångar de fullgör sin skyldighet gentemot Riksförsäk-

ringsverket.

Uppgiften att till buffertfonderna fördela, överföra och från dem rekvi-

rera penningmedel bör som framgått oförändrat skötas av Riksförsäk-

ringsverket.

I varje fonds förvaltning bör, liksom enligt gällande regler, ingå

avkastningen på fondens medel.

Varje fond bör såsom tidigare betala kostnaderna för sin verksamhet

och för revision av sin förvaltning med de medel som fonden förvaltar.

Dessutom bör fonderna betala sådan kostnad som regeringen har haft för

att anlita särskild, extern fackkunskap för utvärdering av fondens verk-

samhet.

10.3 AP fondernas ledning

10.3.1 Övergripande frågor

Regeringens förslag: De nya AP-fonderna skall vara fristående från

varandra och oberoende i sin löpande förvaltning gentemot regering och

riksdag. Samverkan mellan fonderna får dock ske vad avser rent admi-

nistrativa tjänster och vid analys av fondernas åtagandesida.

För varje fond skall finnas en styrelse som ensam skall ansvara för

verksamheten. Styrelsen skall utse en person att ansvara för den löpande

förvaltningen.

Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens

förslag. Promemorian innehöll emellertid inte något krav på att styrel-

serna skall utse en person att leda den löpande förvaltningen. I promemo-

rian föreslås också att regeringen ges möjlighet att i förväg ange en rikt-

märkesportfölj för sin utvärdering och på detta sätt styra förvaltningen.

Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna tillstyrker förslaget

eller lämnar det utan erinran. Riksgäldskontoret ifrågasätter AP-fonder-

nas självständighet och föreslår att regeringen tar ett mer uttalat ansvar

för fondernas övergripande förvaltningsstrategi inspirerad av styrsyste-

met för statsskuldsförvaltningen. Tillämpad på AP-fonderna skulle den

innebära att fonderna ges i uppdrag att lägga fram förslag till placerings-

policy till regeringen för godkännande. Första femte fondstyrelserna

anser det däremot inte lämpligt att regering eller riksdag lägger fast pla-

ceringsinriktningen.

Skälen för regeringens förslag: Ovan har, med undantag för nuva-

rande sjätte och sjunde fondstyrelserna, föreslagits att placeringsreglerna

inom AP-fondssystemet skall göras enhetliga och att fondkapitalet skall

uppdelas på fyra identiska fonder. Som framgått i avsnitt 4 är de nuva-

rande bestämmelserna om AP-fondens organisation mycket heterogena.

Antalet ledamöter och sättet för utseende av ledamöter skiljer sig åt mel-

lan fondstyrelserna. Fondstyrelserna är ensamma ansvariga för förvalt-

ningen av de medel som styrelsen förvaltar, vilka uppgår till mycket stora

belopp, men några krav på styrelseledamöternas erfarenhet och kunnande

uppställs inte i nuvarande lagstiftning.

Utgångspunkten bör vara att de nya AP-fondernas organisation skall

utformas så att den på bästa möjliga sätt är ägnad att främja målet för

förvaltningen. Organisationen skall således ge förutsättningar för en

effektiv förvaltning av fondmedlen.

Fondernas oberoende

Enligt regeringens uppfattning bör de enskilda fonderna även fortsätt-

ningsvis ha en fri och oberoende ställning i sin löpande förvaltning gen-

temot regering och riksdag. I promemorian föreslogs att regeringen

skulle ges möjlighet att ange ett gemensamt riktmärke för fonderna som

ett instrument att använda vid behov av samordning av placeringarna och

matchningen mot åtagandesidan. Riksgäldskontoret har i sitt remissvar

anfört att den föreslagna ordningen skapar ett oklart ansvarsförhållande

och att regeringen borde ta ett mer uttalat ansvar för placeringsverksam-

heten. Mer konkret anser man att AP-fonderna framöver bör lägga för-

slag till placeringspolicy för godkännande av regeringen. Fördelen med

denna modell vore enligt kontoret att en tydligare ansvarsfördelning

mellan regering och AP-fonderna skapades. Första tredje fondstyrel-

serna konstaterar i sitt remissvar att ett av regeringen fastställt gemen-

samt riktmärke för fonderna riskerar att medföra en likriktning av fond-

förvaltningen. Därmed riskerar också det förväntade mervärdet i fon-

derna jämfört med riktmärket ligga nära noll medan den administrativa

kostnaden för fyra parallella förvaltningsorganisationer blir hög. Fjärde

fondstyrelsen anser att regeringen endast bör ges befogenhet att precisera

förutsättningarna för skuldanalysen. Femte fondstyrelsen pekar på faran

att regeringen styr buffertfonderna mot en "suboptimal" förvaltning om

ett gemensamt riktmärke fastställs. Om fonderna relativt fritt tillåts att

utforma sitt uppdrag erhålls en värdefull riskspridning, enligt fondstyrel-

sen.

Enligt regeringens uppfattning är det viktigt att även fortsättningsvis

markera att pensionssystemet är autonomt och skall ha en hög grad av

självständighet gentemot regeringen. Fondstyrelserna skall ha det fulla

ansvaret för placeringsverksamheten. Verksamheten bör endast regleras i

lag. Regeringen bör inte ges möjlighet att genom instruktioner, regle-

ringsbrev eller tilldelning av anslagsmedel styra över fonderna utöver

vad som följer av rätten att utse styrelse. På detta sätt kan ett förtroende

upprätthållas för att AP-fondernas medel endast används till nytta för

pensionssystemet och de försäkrade och inte utnyttjas i andra syften.

Det är också viktigt att stor försiktighet iakttas så att inte fördelarna

med uppdelningen av organisationen på fyra parallella förvaltnings-

organisationer försvinner genom en alltför stor likriktning av

tillgångsförvaltningen. Regeringen delar därför fondstyrelsernas åsikt att

fonderna själva bör utforma den närmare placeringsinriktning som man

avser att arbeta efter. Regeringen bör därför inte ges utrymme att

fastställs riktmärke för fonderna. Regeringen bör emellertid som ovan

föreslås ha möjlighet att vid utvärderingstillfällena förtydliga sin syn på

pensionssystemets åtagandesida och förvaltningsuppdraget i övrigt (se

avsnitt 9).

Fonderna skall vara inbördes oberoende och konkurrera med varandra

när det gäller placeringsverksamheten, dvs. strategisk och taktisk till-

gångsallokering. Det bör emellertid inte utgöra ett hinder för samarbete

på andra områden om detta upplevs som kostnadseffektivt. Exempelvis

bör fonderna kunna samarbeta när det gäller administrativa tjänster, t.ex.

back-officetjänster, IT-system, ekonomi- och personaltjänster. Det bör

också vara möjligt för fonderna att samarbeta när det gäller analys av

pensionssystemets åtagandesida så länge den inte inkräktar på konkur-

rensen när det gäller placeringsverksamheten. Varje fond skall dock ut-

ifrån en sådan analys självständigt göra en tillgångsallokering som

matchar åtagandesidan. Som konstaterats i avsnitt 9 bör fondernas obe-

roende agerande vara förmål för regeringens årliga utvärdering.

Ledningsfunktioner

Enligt regeringens förslag överlämnas åt respektive fonder att utifrån

generella mål och placeringsregler närmare bestämma inriktningen på

medelsförvaltning. Placeringsbestämmelsernas utformning lägger således

ett stort ansvar på de enskilda fonderna att själva utforma den närmare

inriktningen på medelsförvaltningen. Storleken på det förvaltade kapita-

let och verksamhetens art medför vidare ett mycket stort finansiellt

ansvar för fondernas styrelser. Dessa omständigheter tillsammans med

behovet av en klar och tydlig ledningsfunktion talar för att den nuvarande

ordningen med en styrelse med fullt och odelat ansvar för verksamheten

bör behållas i de nya fonderna (jfr bet. 1995/96:KU1 s. 5 f. samt prop.

1993/94:185 s. 9, bet. 1995/96:KU1 s 11 f. och SOU 1997:57 s. 118).

I en organisation av AP-fondernas slag är det självklart att det måste

finnas en person som ansvarar för skötseln av den löpande verksamheten.

Samtliga nuvarande fondstyrelser har också utsett en verkställande

direktör som ansvarar för den löpande verksamheten. Enligt regeringens

mening bör denna ordning komma till uttryck lagen. Det bör därför före-

skrivas att varje styrelse skall utse en person att sköta den löpande för-

valtningen enligt styrelsens riktlinjer och anvisningar.

I dag erhåller verkställande direktören sina befogenheter genom dele-

gation från fondstyrelsen. Det föreslås här att styrelsen även i framtiden

skall ha ett fullt och odelat ansvar för verksamheten. Den person som

utses att sköta den löpande förvaltningen bör därför även framdeles er-

hålla sina befogenheter från styrelsen. Några förvaltningsbefogenheter

skall därför inte fastslås i lag. För den person styrelsen utser bör gälla

samma formella kompetens- och jävsregler, se nedan, som för styrelse-

ledamöterna.

10.3.2 Styrelsen

Regeringens förslag: Varje AP-fonds styrelse skall bestå av nio leda-

möter utan suppleanter. Ledamöterna utses av regeringen för en tid av

längst tre år. Samtliga ledamöter skall utses på grundval av sin personliga

kompetens att främja fondförvaltningen. Kompetenskravet skall också

omfatta den person (verkställande direktör) som styrelsen utser att sköta

den löpande förvaltningen. Av ledamöterna i styrelserna för buffertfon-

derna skall två utses efter förslag från arbetstagarorganisationer och två

från arbetsgivarorganisationer. Regeringen utser ordförande bland de

ledamöter som utses utan förslag.

Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens

förslag.

Remissinstanserna: Tjänstemännens Centralorganisation (TCO) an-

ser att antalet styrelseledamöter bör utökas till 15 och att arbetsmarkna-

dens parter ges rätt att föreslå majoriteten av dessa. Landsorganisationen

i Sverige (LO) anser att andelen ledamöter som företräder arbetsta-

garintressen är för liten, varför antalet styrelseledamöter bör utökas så att

arbetstagarorganisationer utser tre ledamöter i respektive styrelse. LO

anser vidare att styrelsen bör ha suppleanter och att regeringen vid ut-

seende av ledamöter bör tillse att könsfördelningen blir jämn. Flera

remissinstanser, däribland Riksbanken, Svenska Bankföreningen, Svenska

Fondhandlareföreningen, Fondbolagens Förening, Sveriges Pensionä-

rers Riksförbund (SPRF), Svenska Arbetsgivareföreningen (SAF) och

Sveriges Industriförbund, framhåller vikten av att ledamöterna i fonder-

nas styrelser utses på grundval av sin personliga kompetens att främja

fondförvaltningen. SAF, Sveriges Industriförbund, Företagarnas Riksor-

ganisation, Svensk handel, Svenska Bankföreningen, Svenska Fond-

handlareföreningen och Fondbolagens Förening anser vidare att leda-

möterna i fondernas styrelser bör utses utan föregående förslag från

organisationer som företräder arbetstagar- respektive arbetsgivarintres-

sen. Några remissinstanser, SAF, Sveriges Industriförbund och Företa-

garnas Riksorganisation, anser att ledamöterna bör utses av riksdagen.

Sveriges Pensionärers Riksförbund anser att pensionärsorganisationerna

bör få rätt att föreslå styrelseledamöter och ifrågasätter om arbetsgi-

varintressen skall få påverka utseendet av styrelseledamöter. Arbets-

givarverket anser att de statliga arbetsgivarna genom Arbetsgivarverket

bör ges rätt att lämna förslag till ledamöter i fondstyrelserna enligt

samma grunder som gäller för andra arbetsmarknadsorganisationer.

Beträffande frågan om entledigande av ledamöter anser Riksbanken att

sådant bör få ske endast om ledamoten brister i kompetens eller engage-

mang och att ett beslut om entledigande från regeringen bör motiveras. I

övrigt tillstyrker remissinstanserna promemorians förslag eller lämnar

det utan erinran.

Skälen för regeringens förslag

Styrelsernas sammansättning och utseende av ledamöter

Enligt nu gällande bestämmelser utses ledamöterna och suppleanterna i

samtliga fondstyrelser av regeringen. Flertalet ledamöter i första femte

fondstyrelserna utses emellertid efter förslag av arbetsgivar- och arbets-

tagarorganisationer och andra intressenter på arbetsmarknaden. Tanken

med förslagssystemet är att fondstyrelserna skall innehålla representanter

för de försäkrade och avgiftsbetalarna, vilka kan sägas vara intressenter i

förhållande till de av styrelserna förvaltade tillgångarna (se prop.

1959:100 s.176). En annan princip är att försäkringstagarna och avgifts-

betalarna vardera skall ha lika många företrädare bland de ledamöter som

utses efter förslag. I förordningen (1984:287) om förslag på ledamöter i

styrelserna för Allmänna pensionsfonden m.m. anges närmare bl.a. vilka

organisationer som har rätt att lämna förslag till ledamöter och supp-

leanter i första femte fondstyrelserna. För sjätte och sjunde fondstyrel-

serna gäller inte förslagssystemet. Där utser regeringen samtliga leda-

möter utan föregående nominering.

Som tidigare framhållits är innebörden av de föreslagna placerings-

bestämmelserna att det liksom i dag i allt väsentligt har överlåtits på fon-

dernas styrelser att besluta om sådant som placeringsinriktning, portfölj-

sammansättning, riskprofil, risklimiter m.m. Ansvaret för dessa frågor

och fondens verksamhet i övrigt ställer stora krav på styrelsernas kom-

petens, särskilt i fråga om samhällsekonomi och kapitalförvaltning.

Det finns mot bakgrund härav skäl att försäkra sig om att fondstyrel-

serna innehar erforderlig kompetens rörande samhällsekonomi, kapital-

förvaltning och andra frågor som är av betydelse för medelsförvaltningen

och verksamheten i övrigt. Flera remissinstanser, däribland Riksbanken,

Svenska Bankföreningen, Svenska Fondhandlareföreningen, Fondbola-

gens Förening, Sveriges Pensionärers Riksförbund (SPRF), Svenska

Arbetsgivareföreningen (SAF) och Sveriges Industriförbund, framhåller

också vikten av att ledamöterna i fondernas styrelser utses på grundval av

sin personliga kompetens i fråga om fondförvaltning. Ledamöterna bör

därför utses på grundval av sin kunskap inom områden som är av bety-

delse för fondernas uppgifter. Detta innebär inte att en person måste vara

yrkesverksam på kapitalmarknaden för att komma ifråga som styrelse-

ledamot. Det innebär endast att en tilltänkt ledamot bör besitta kunskaper

som är till nytta för fondförvaltningen i stort. Som nämnts skall samma

kompetenskrav gälla för den person som styrelsen utser att sköta den

löpande förvaltningen.

Pensionsavgifterna och pensionsutbetalningarna kan till stor del ses

som lönekostnader respektive uppskjuten ersättning för arbete. Arbets-

marknadens parter måste därför anses ha ett starkt intresse i fondens för-

valtning. AP-fondens organisation har historiskt utformats så att fonden

haft en stark anknytning till arbetsmarknaden. Detta har skett genom att

organisationerna på arbetsmarknaden har rätt att föreslå ledamöter till

fondstyrelserna. Denna ordning får anses ha en stark förankring i sam-

hället och bidrar till att stärka allmänhetens förtroende för AP-fonden. I

promemorian föreslås därför att arbetsmarknadens parter även i framti-

den bör ha ett inte oväsentligt inflytande i AP-fonderna.

Flera remissinstanser har från olika utgångspunkter synpunkter på

promemorians förslag. LO och TCO anser å ena sidan att arbetstagarnas

intressen i fondstyrelserna bör stärkas jämfört med promemorians för-

slag. SAF, Sveriges Industriförbund, Företagarnas Riksorganisation,

Svensk handel, Svenska Bankföreningen, Svenska Fondhandlareföre-

ningen och Fondbolagens Förening anser å andra sidan att ledamöterna

bör utses utan föregående förslag från organisationer som företräder

arbetstagar- respektive arbetsgivarintressen. Enligt regeringens mening

utgör vad som framförs av remissinstanserna i denna del inte skäl att

frångå den bedömning som görs i promemorian. Det nuvarande förslags-

systemet bör därför i princip behållas. Organisationer som företräder

arbetstagar- respektive arbetsgivarintressen bör således också fortsätt-

ningsvis ha rätt att föreslå ledamöter till AP-fondernas styrelser. Detta

innebär inte att de som föreslås behöver ha direkt koppling till organisa-

tionen i fråga, utan denna kan mycket väl föreslå en extern person som

organisationen har förtroende för. Det saknas däremot, såsom Sveriges

Pensionärers Riksförbund föreslår, skäl att vidga kretsen av organisatio-

ner som har rätt att föreslå ledamöter till fondstyrelserna till andra än

arbetsmarknadens parter. Principen att arbetsgivar- respektive arbetsta-

garsidan skall ha rätt att föreslå lika många ledamöter var bör således inte

ändras.

De organisationer som bör komma i fråga vad gäller rätten att föreslå

ledamöter är sammanslutningar för arbetsgivare, kommuner, arbetsta-

gare, respektive personer som erlägger egenavgifter samt sammanslut-

ningar inom konsumentkooperationen. Arbetstagar- och arbetsgivar-

sidans styrelseplatser bör fördelas efter organisationernas relativa styrka

på arbetsmarknaden. Den närmare utformningen av fördelningen av för-

slagsrätten mellan organisationerna på arbetsmarknaden bör på samma

sätt som gäller i dag anges i en särskild förordning. För de ledamöter som

föreslås av arbetsmarknadens parter skall gälla samma kompetenskrav

som för övriga ledamöter. Arbetsgivarverket saknar i dag rätt att föreslå

ledamöter till fondstyrelserna. Arbetsgivarverket anser att verket som

representant för de statliga arbetsgivarna bör ges en sådan rätt. Genom

reformen angående det delegerade arbetsgivaransvaret den 1 juli 1994

erhöll visserligen Arbetsgivarverket ställning som fullt självständig

arbetsgivarorganisation för myndigheterna, jämförbar med andra arbets-

givarorganisationer på den svenska arbetsmarknaden. Enligt regeringens

mening får emellertid statens behov av representation i fondernas styrel-

ser som helhet anses tillgodosett genom de ledamöter som regeringen

utser utan föregående förslag från arbetsmarknadens parter, vilka såsom

framgår nedan föreslås bli fem.

Enligt gällande regler utses ledamöter och suppleanter i fondstyrel-

serna av regeringen. AP-fondstyrelserna anses vara statliga myndigheter

(se närmare avsnitt 10.3.4) och fondförmögenheterna utgör statliga me-

del. I promemorian görs därför bedömningen att det därför är naturligt

att styrelseledamöterna utses av regeringen (jfr 11 kap. 9 § regerings-

formen). Några remissinstanser, SAF, Sveriges Industriförbund och

Företagarnas Riksorganisation anser att ett principiellt tilltalande alter-

nativ är att ledamöterna utses i stället för av regeringen av riksdagen.

Utnämningsmakten ligger emellertid med några få undantag på rege-

ringen. Enligt regeringen saknas tillräckliga skäl att frångå denna princip

när det gäller AP-fonderna. Enbart den omständigheten att pensionssys-

temet skall vara autonomt utgör inte skäl att göra avsteg från regeringens

utnämningsmakt vad avser AP-fonderna. Något undantag från utnäm-

ningsmakten har inte heller gjorts såvitt avser ledningen av Riksförsäk-

ringsverket eller Premiepensionsmyndigheten, vilka också har viktiga

funktioner i pensionssystemet. Regeringen bör därför även i fortsätt-

ningen utse ledamöterna i fondernas styrelser. Det bör också ankomma

på regeringen att bland de ledamöter som utses utan förslag utse ordfö-

rande och vice ordförande i styrelserna. Genom att regeringen utser

ledamöterna kan också garantier skapas för att ledamöterna innehar er-

forderlig kompetens. Regeringen bör därför ges rätt att vägra att utse en

av en organisation föreslagen person till styrelseledamot, om regeringen

bedömer att denne saknar erforderliga kvalifikationer. I denna situation

bör regeringen ha rätt att utse ledamot i organisationens ställe. Rege-

ringen skall dock innan den själv utser en ledamot bereda organisationen

tillfälle att lämna ett nytt förslag.

LO anser att regeringen vid utseende av ledamöter bör tillse att köns-

fördelningen blir jämn. Regeringen strävar givetvis efter att könsfördel-

ningen i AP-fondernas styrelser, liksom i andra statliga myndigheter,

skall vara så jämn som möjligt. Förslagssystemet medför dock vissa

begränsningar i regeringens inflytande över styrelsernas sammansättning

i detta avseende. En följd av att fonderna skall vara från varandra obe-

roende är att en och samma person inte bör utses till ledamot i flera AP-

fondstyrelser, liksom att en styrelseledamot inte bör vara anställd hos

eller inneha annat uppdrag för en annan AP-fond. Däremot är det inte

något som hindrar att den person som styrelsen utsett att handha den

löpande förvaltningen också är ledamot av fondens styrelse.

Som ytterligare förutsättningar för att komma i fråga som styrelsele-

damot bör krävas att vederbörande inte är underårig eller har förvaltare

enligt 11 kap. 7 § föräldrabalken. Vidare bör inte den som är försatt i

konkurs eller den som är underkastad näringsförbud enligt lagen

(1986:436) om näringsförbud få vara ledamot i en fondstyrelse. Som

framgår av avsnitt 10.5 föreslås att de nya AP-fonderna skall vara statliga

myndigheter. Enligt 11 kap. 9 § tredje stycket regeringsformen får endast

den som är svensk medborgare vara styrelseledamot i myndighet som

lyder omedelbart under riksdagen eller regeringen. Ett sådant formkrav

måste därför införas, även om det hade varit önskvärt att tillåta även

andra än svenska medborgare att vara styrelseledamöter.

Antalet styrelseledamöter

Första tredje fondstyrelserna har var och en nio ledamöter. Fjärde och

femte fondstyrelserna har vardera fjorton ledamöter. För varje ledamot i

nu nämnda fondstyrelser utses en suppleant. Antalet personer i första

femte fondstyrelserna uppgår således till inte mindre än 110, inklusive

suppleanter. Sjätte fondstyrelsen består däremot av endast fem ledamöter

och sjunde fondstyrelsen av sju ledamöter, i båda fallen utan suppleanter.

Detta talar i sig för att det finns skäl att överväga om inte en reducering

av antalet ledamöter kan bidra till att förbättra effektiviteten i fondstyrel-

sernas arbete. Det nuvarande systemet har, om man bortser från sjätte

och sjunde fondstyrelserna, även visat sig vara tungrott. Förutom leda-

möterna är i stor utsträckning också suppleanterna närvarande vid styrel-

sesammanträdena. Förklaringen härtill står att finna i den beslutförhets-

regel som säger att ett ärende inte får tas upp till behandling om inte så-

vitt möjligt samtliga ledamöter, eller vid förfall för någon av dem, en

suppleant för denne har fått tillfälle att delta i ärendets behandling. För

fjärde och femte fondstyrelserna har detta kommit att innebära att så

många som 28 ledamöter och suppleanter kan vara närvarande vid sty-

relsesammanträdena. Härtill kommer verkställande direktören och even-

tuellt ytterligare någon eller några personer från fondstyrelsens kansli.

En styrelse bör för att utgöra ett effektivt ledningsorgan inte bestå av

alltför många ledamöter. Detta gäller också styrelser inom den statliga

förvaltningen, särskilt om det är styrelsen som ensam är ansvarig för

verksamheten (se prop. 1993/94:185 s.14). En vanlig åsikt är att en från

effektivitetssynpunkt optimal styrelse bör bestå av 5 9 personer inklu-

sive eventuella suppleanter. Mot denna bakgrund framstår de befintliga

reglerna om fondstyrelsernas storlek som mindre ändamålsenliga. Anta-

let ledamöter och suppleanter i varje fondstyrelse bör därför begränsas. I

promemorian görs bedömningen att en lämplig storlek får anses vara att

varje styrelse i fortsättningen består av nio ledamöter. Med nio ledamöter

möjliggörs en bred förankring hos arbetsmarknadens parter, samtidigt

som det ges möjlighet att tillföra styrelserna en bred kompetens inom

områden som är av betydelse för verksamheten utan att antalet kan anses

vara så stort att det hämmar effektiviteten. TCO anser i sitt remissvar att

antalet ledamöter bör uppgå till 15. Regeringen delar den bedömning som

görs i promemorian om behovet av att begränsa antalet ledamöter i sty-

relserna. Varje styrelse bör således i fortsättningen består av nio leda-

möter. I promemorian görs också bedömningen att det inte föreligger

något behov av att utse suppleanter för ledamöterna. LO anser i sitt

remissvar att det bör finns suppleanter för ledamöterna för att organisa-

tionsintressena skall vara företrädda även vid förfall för en ledamot som

föreslagits av en organisation. Enligt regeringens mening är det väl för-

enligt med de skäl som ligger bakom förslagssystemet att en ledamot

som har utsetts efter förslag från arbetsmarknadens parter är frånvarande

från enstaka sammanträden utan att någon träder i hans ställe. Det kan

anmärkas att styrelseledamöterna vid utförandet av sitt uppdrag enbart

skall verka för fondens bästa i enlighet med vad som är föreskrivet om

målet för fondens verksamhet. Regeringen ansluter sig därför till den

bedömning som görs i promemorian att det inte finns något behov av

suppleanter för ledamöterna.

Av ledamöterna bör två utses efter förslag från organisationer som

företräder arbetstagarintressen och två från organisationer som företräder

arbetsgivarintressen.

Mandattid

Ledamöterna i fondstyrelserna förordnas för närvarande för en tid av tre

år. Det skulle i och för sig kunna övervägas att förkorta mandattiden till

ett år. Fördelen skulle vara att det blir en tydligare koppling mellan fon-

dens verksamhetsår och styrelsens förvaltningsansvar. Som följd av att

det inrättas ett antal från varandra oberoende fonder med identiska förut-

sättningar uppkommer en konkurrenssituation mellan fonderna, något

som är tänkt att påverka avkastningen positivt. Om mandattiden samti-

digt förkortas till ett år kan det ge incitament för styrelserna att söka

uppnå goda resultat på kort sikt. Målet för fondstyrelsernas förvaltning är

emellertid att långsiktigt maximera avkastningen. En förkortning av

mandattiden skulle således kunna motverka det övergripande målet för

placeringsverksamheten. Av den anledningen bör styrelseledamöternas

mandattider inte begränsas. Mot bakgrund av den långsiktighet som bör

prägla fondförvaltningen skulle en förlängning av mandattiderna kunna

övervägas, exempelvis till fem år vilket används som utvärderingsperiod

i regeringens utvärderingar av de nuvarande fondstyrelsernas förvaltning

(se t.ex. skr. 1996/97:152 s.7). Allt för långa mandattider kan dock med-

föra andra problem. Den nuvarande mandattiden om längst tre år får där-

för anses vara väl avvägd.

Även om mandattiden är högst tre år bör regeringen ha rätt att entle-

diga en ledamot trots att den tid för vilken han är utsedd inte har gått ut.

Vidare bör en ledamot alltid ha rätt att på egen begäran bli entledigad i

förtid. I de nu nämnda fallen skall för den återstående mandattiden en ny

ledamot utses i den avgående ledamotens ställe. Riksbanken anser att det

i lagtext eller i motiven bör fastställas kriterier för när en styrelseledamot

får entledigas, samt att det bör ställas upp krav på att ett sådant beslut

skall motiveras. AP-fonderna skall visserligen vara oberoende mot rege-

ringen i den löpande förvaltningen vilket skulle kunna motivera en sådan

ordning. Det skulle emellertid strida mot vad som får anses utgöra praxis

vad avser regeringens utnämningsmakt. Även andra myndigheter med

starkt oberoende mot regeringen, t.ex. JK omfattas av denna praxis. Ett

avsteg kan näppeligen göras för AP-fonderna utan en bredare översyn,

något som för närvarande inte är aktuellt.

Det är inte önskvärt att hela styrelsen byts ut vid ett tillfälle. Därför bör

mandattiderna för ledamöterna i största möjliga mån anpassas så de inte

löper ut samma år. Mandattiden förslås bli högst tre år. En successiv in-

fasning av ledamöternas mandattider är därför möjlig inom ramen för de

föreslagna bestämmelserna. Det bör lämpligen ankomma på regeringen

att i samband med att ledamöter första gången utses till fondstyrelserna

tillse att mandattiderna inledningsvis bestäms så att successiva utbyten av

ledamöter kommer till stånd i framtiden.

10.3.3 Styrelsens uppgifter

Regeringens förslag: Styrelsen ansvarar för fondens förvaltning, organi-

sation och verksamhet i övrigt. Styrelsen skall fastställa verksamhetsplan

och därvid utarbeta placeringspolicy, ägarpolicy och riskhanteringsplan

för fonden.

Promemorians förslag: Promemorians förslag överensstämmer med

regeringens.

Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller läm-

nar det utan erinran. Naturvårdsverket anser att en person i styrelsen bör

utses med speciellt ansvar för fondens miljöarbete.

Skälen för regeringens förslag: Styrelsen skall, som framgår av av-

snitt 10.3.1, ensam ansvara för fondens verksamhet. Den centrala upp-

giften är därvid förvaltningen av fondmedlen. Som tidigare påpekats

ställer de föreslagna placeringsbestämmelserna särskilt stora krav på sty-

relsen i detta avseende. Av placeringsbestämmelserna framgår att fonden

årligen skall fastställa verksamhetsplan. I denna skall närmare mål för

placeringsverksamheten preciseras. Vidare skall för fonden fastställas en

ägarpolicy och en riskhanteringsplan. Ansvaret för dessa frågor vilar

ytterst på styrelsen. Även andra frågor som rör medelsförvaltningen om-

fattas av styrelsens ansvar.

I styrelsens ansvar ingår att organisera verksamheten. Det är således

styrelsen som fattar de grundläggande beslut som behövs för inrättande

av fondens kansli. I det ligger bl.a. att utse den person (verkställande

direktör) som skall leda fondens löpande verksamhet. Naturvårdsverket

anser i sitt remissvar att en person i styrelsen bör utses med speciellt

ansvar för fondens miljöarbete. Enligt regeringens mening bör det an-

komma på styrelserna att själva organisera sitt eget arbete, vilket bl.a.

omfattar den interna ansvarsfördelningen i styrelsen för etik- och miljö-

frågor.

I styrelsens uppgifter ligger också, så som närmare utvecklas nedan, att

företräda fonden mot tredje man. Eftersom fonderna är statliga myndig-

heter ansvarar dock staten, vilket också utvecklas närmare nedan, för de

förbindelser som fonderna ingår.

Det är emellertid inte möjligt och inte heller lämpligt att styrelserna

fattar beslut i alla frågor som rör fondens verksamhet. Styrelserna skall

därför ha möjlighet att delegera beslutanderätten i viss fråga eller vissa

frågor till en eller flera styrelsemedlemmar eller till den person styrelsen

utser att sköta den löpande förvaltningen (verkställande direktör) eller till

andra anställda hos fonden. Rätten att delegera omfattar också rätten att

företräda fonden mot tredje man. Besluten om delegation bör dokumente-

ras på ett tydligt sätt. Styrelsens rätt att delegera rätten att besluta i vissa

frågor bör uttryckligen framgå av lag.

Ett annat viktigt område för styrelsens ansvar är redovisningen i fon-

den. Styrelsen har det yttersta ansvaret för fondens redovisnings- och

bokföringsskyldighet. Ett närliggande ansvarsområde är internrevisionen.

Enligt vedertagna principer bör den eller de funktioner som styrelsen

inrättar för detta ändamål organisatoriskt svara direkt under styrelsen.

10.4 Redovisning och revision

Regeringens förslag: Bestämmelserna i AP-fondsreglementet om redo-

visning och revision överförs i huvudsak oförändrade till den nya lagen.

Det införs allmänna regler om löpande bokföring och arkivering. Reg-

lerna om årsredovisningen anpassas närmare till systematiken för

svenska företag. Ett krav på att samtliga revisorer skall vara auktorise-

rade införs.

Promemorians förslag: Promemorians förslag överensstämmer med

regeringens. I promemorian föreslogs dock att antalet revisorer skulle

utökas till tre för varje fond.

Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker förslagen eller läm-

nar dem utan erinran. Första fjärde fondstyrelserna anser att en gemen-

sam standard för redovisning bör etableras för fonderna. Första tredje

fondstyrelserna anser vidare att antalet revisorer bör, så som gäller i dag,

begränsas till två.

Skälen för regeringens förslag: Bestämmelserna om redovisning och

revision i lagen (1983:1092) med reglemente för Allmänna pensionsfon-

den (APR) har varit föremål för genomgripande reformeringar under

1990-talet. Bestämmelsernas materiella innehåll är i allt väsentligt väl

förenliga med de krav som de nya placeringsregler m.m. som här föreslås

medför. Regeringen föreslår därför att reglerna i huvudsak oförändrade

bör överföras till den nya lagen om allmänna pensionsfonderna. Viss

lagteknisk och systematisk anpassning till det nya regelverket bör därvid

göras.

Några kompletteringar av gällande regler föreslås emellertid. APR

innehåller inte någon bestämmelse om bokföringsskyldighet. En

bestämmelse därom bör därför införas efter mönster från den nyligen

antagna bokföringslagen. Med hänsyn främst till AP-fondernas speciella

karaktär som myndighet bör bestämmelsen endast ange vissa allmänna

krav på löpande bokföring, verifikationer och arkivering av räken-

skapsinformation. Även bestämmelsen rörande årsredovisning bör i för-

tydligande syfte utvecklas något. Bestämmelserna bör närmare ansluta

till den systematik som används för årsredovisningar på företagsområdet.

Enligt det remitterade förslaget till automatisk balansering skall rege-

ringen årligen fastställa ett s.k. balanstal. Vid beräkningen av detta skall

hänsyn tas till det sammanlagda redovisade marknadsvärdet vid utgången

av varje kalenderår för Första Fjärde AP-fonderna och Sjätte AP-fonden.

En bestämmelse om årlig marknadsvärdering bör därför införas i kraven

på fondernas årsredovisningar i såväl lagen om allmänna pensionsfonder

som lagen om sjätte AP-fonden.

Bestämmelserna om redovisning avses på samma sätt som gäller i dag

vara uttömmande i den meningen att andra regler om statlig redovisning

så som förordningen (1996:882) om myndigheters årsredovisning och

bokföringsförordningen (1979:1212) inte skall tillämpas beträffande AP-

fonderna. Reglerna om revision och utvärdering skall också så som i dag

vara uttömmande. AP-fonderna skall därför inte vara föremål för Riksre-

visionsverkets externa revision. Den externa revisionen och granskningen

skall således ske genom revisorernas och regeringens utvärdering. Vad

nu sagts avser inte sådan extern granskning som företas av Riksdagens

revisorer samt JO och JK.

I promemorian föreslås att antalet revisorer utökas till tre. Första

tredje fondstyrelserna anser den nuvarande ordningen med två revisorer

har visat sig vara rationell och effektiv varför den bör bestå. Första

tredje fondstyrelsernas synpunkt har fog för sig. Regeringen anser därför

att antalet revisorer så som gäller i dag kan begränsas till två. I jämfö-

rande syfte kan nämnas att från årsskiftet 1998/99 finns det i försäkrings-

rörelselagen (1982:713) inte längre något krav på att det, inklusive den

revisor som utses av Finansinspektionen, skall finnas tre revisorer i ett

livförsäkringsbolag. Det bör föreskrivas att båda revisorerna skall vara

auktoriserade. En av revisorerna skall vara gemensam för Första fjärde

AP-fonderna och Sjätte AP-fonden.

Första fjärde fondstyrelserna har i sina remissvar tagit upp frågan om

en gemensam standard för redovisning bör etableras för fonderna. Så

som fondstyrelserna framhåller är det bl.a. av utvärderingsskäl av vikt att

AP-fonderna redovisar på ett enhetligt sätt. God redovisningssed bör

även framdeles vara styrande för kraven på AP-fondernas redovisning.

Enligt regeringens mening skulle det dock vara olyckligt att i lag eller

motiv närmare slå fast vilka redovisningsprinciper som bör gälla. Vilka

redovisningsprinciper som bör tillämpas kan behöva anpassas över tiden.

Det bör därför t.ex. inte anges huruvida redovisningen skall följa de prin-

ciper som gäller för värdepappersfonder eller de som gäller för livförsäk-

ringsbolag eller en kombination av dessa. I stället bör det enligt regering-

ens mening ankomma i första hand på fonderna att med hänsyn till lämp-

liga redovisningsregler för jämförbara finansiella företag utveckla och

etablera en gemensam praxis inom ramen för god redovisningssed och

rättvisande bild, så att AP-fondernas årsredovisning ger en god genom-

lysning av verksamheten. Vidare bör regeringen i den årliga utvärde-

ringen kunna ge sin syn på de redovisningsprinciper som tillämpas. De

nya reglerna om redovisning och revision föreslås bli tillämpade från och

med räkenskapsåret 2001.

10.5 Fondernas rättsliga ställning

Regeringens förslag: Varje fond utgör en statlig myndighet. Fondernas

organisation och verksamhet är reglerad i lag.

Avtal och andra rättshandlingar som fonderna ingår är gällande mot

staten. Detta gäller dock inte om motparten insåg eller bort inse att avta-

let eller rättshandlingen inte faller inom fondens verksamhetsområde

eller att den som handlat för fonden överskridit sin befogenhet.

Styrelsen företräder fonden mot tredje man. Styrelsen företräder också

fonden inför domstol.

Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller

lämnar det utan erinran. Första tredje fondstyrelserna menar, med hän-

syn till ålderspensionssystemets autonoma ställning och frikoppling från

statsbudgeten, att principiella invändningar kan göras mot att fonderna

skall vara statliga myndigheter, men anser ändå i avsaknad av andra

bättre alternativ att myndighetsformen är att föredra. Fondstyrelserna

anser vidare att det bör undersökas om EG-rätten medger att fonderna

undantas från lagen (1992:1528) om offentlig upphandling. Hovrätten för

Västra Sverige förordar att undantaget beträffande statens bundenhet vad

gäller avtal och andra rättshandlingar som fonderna ingår utanför deras

verksamhetsområde skall gälla utan krav på ond tro hos motparten.

Skälen för regeringens förslag: AP-fondens tillgångar utgör statliga

medel som i lag avsatts till sådan särskild förvaltning som anges i 9 kap.

8 § regeringsformen. Fondens organisation och verksamhet är reglerad i

lag. Innebörden är att fondens medel inte får tas i anspråk av staten för

något annat ändamål än som är föreskrivet där, om inte riksdagen beslu-

tar om annat. Det har tidigare rått viss osäkerhet om fondstyrelserna är att

betrakta som statliga myndigheter, eftersom detta inte framgår av lagtext

eller äldre lagmotiv. Det är emellertid numera klarlagt att varje fondsty-

relse utgör en myndighet. I motiven till inrättandet av sjunde fondstyrel-

sen uttalades således att sjunde fondstyrelsen i likhet med övriga fondsty-

relser skulle vara en egen myndighet (prop. 1997/98:151 s. 421 jfr. Lag-

rådets yttrande i prop.1999/2000:12 s. 44). Tidigare har bl.a. regerings-

rätten (RÅ 1984 2:101 s. 570) och Högsta domstolen (NJA 1992 s. 581)

gjort motsvarande bedömning.

Det är angeläget att det inte råder någon tvekan om de nya fondernas

rättsliga status. Fonderna skall i det reformerade pensionssystemet utgöra

buffert för den offentliga ålderspensionens fördelningsdel. Vidare kom-

mer förvaltningen av fondmedlen även framdeles att vara offentligrätts-

ligt reglerad. Med hänsyn härtill måste fondmedlen även fortsättningsvis

anses utgöra statliga tillgångar. För att säkerställa att fondmedlen även

fortsättningsvis inte tas i anspråk för annat ändamål än som buffert i

ålderspensionssystemet skall fondmedlen vara avsatta till särskild för-

valtning enligt 9 kap. 8 § regeringsformen. Av fempartiuppgörelsen föl-

jer vidare att eventuella överskott i buffertfonderna skall, med undantag

för vad som ytterligare kan komma att överföras till statsbudgeten vid

kontrollstationen år 2004 (se avsnitt 5), tillfalla de försäkrade.

Fondernas funktion i det offentliga ålderspensionssystemet och de för-

valtade medlens karaktär av statliga tillgångar medför att fonderna även

fortsättningsvis bör betraktas som statliga myndigheter för förvaltning av

statliga medel. Den föreslagna lagen ger de enskilda AP-fonderna i den

löpande verksamheten en självständig ställning i förhållande till rege-

ringen. Regleringen avviker således från vad som i allmänhet gäller för

statliga myndigheter (se 11 kap. 6 § regeringsformen). Det är dock inte

unikt att regeringens möjlighet att styra enskilda myndigheter inskränks i

lag. Förhållandet bör förstås så att regeringen, genom att föreslå riksda-

gen ifrågavarande lagstiftning rörande allmänna pensionsfondernas för-

valtning, frivilligt avstår från sin beslutanderätt över fonderna i den om-

fattning som följer av den föreslagna lagen. Förfarandet har stöd i 8 kap.

14 § regeringsformen. Genom lagformen kommer bestämmelserna enligt

18 kap. 17 § regeringsformen att även omfattas av den s.k. formella

lagkraftens princip. Det innebär att beslutanderätten inte kan tas tillbaka

utan beslut av riksdagen i lag. Fondmedlen föreslås i framtiden förvaltas

av sex från varandra fristående fonder, inklusive Sjätte och Sjunde AP-

fonderna. Med hänsyn till respektive fonds självständiga karaktär bör

varje fond utgöra en myndighet.

Statliga myndigheter utgör inte några självständiga rättssubjekt, utan

ingår endast som en del av rättssubjektet staten. En följd härav är att sta-

ten är ansvarig för avtal och andra rättshandlingar som myndigheterna

ingår. Det saknas emellertid för närvarande en allmän reglering om sta-

tens ansvar för avtal m.m. som dess myndigheter ingår och vad som

krävs för att staten skall bli bunden av ett sådant avtal. AP-fondernas sär-

skilda ställning jämfört med andra statliga myndigheter medför i sig att

det är särskilt angeläget att klargöra statens ansvar i aktuellt avseende. De

avtal och andra rättshandlingar som AP-fonderna ingår avser regelmäs-

sigt mycket stora värden. Transaktionerna görs ofta i en internationell

miljö där motparterna i allmänhet inte är närmare bekanta med svenska

förhållanden. En oklarhet om ansvaret för fondernas förbindelser kan

således medföra problem för fonderna.

Första tredje fondstyrelserna har också under hand förklarat att avsak-

naden om regler rörande ansvaret för AP-fondens förbindelser och vad

som skall krävas för att ingångna avtal skall vara rättsligt bindande, med-

för problem för fondstyrelserna i kontakter med utländska motparter. Ett

klarläggande av att staten är ansvarig för avtal och andra rättshandlingar

som fonderna ingår bör således kunna underlätta för fonderna att bedriva

en effektiv förvaltning. Det bör också underlätta den överföring av ömse-

sidiga kontrakt som måste ske som en följd av den föreslagna omorgani-

sationen av AP-fonden. I promemorian föreslås därför att det uttryck-

ligen skall anges att staten är ansvarig för avtal och andra rättshandlingar

som fonderna ingår.

Det skulle enligt den bedömning som görs i promemorian leda för

långt att föreskriva att staten generellt är ansvarig för rättshandlingar som

fonderna ingår. Avgränsningen bör lämpligen utformas så att staten är

ansvarig för rättshandlingar som fonderna ingår under förutsättning att

rättshandlingen ligger inom deras verksamhetsområden. För att skydda

godtroende motparter till fonderna bör, som ytterligare förutsättning för

att staten inte skall vara ansvarig, gälla att motparten varken insåg eller

borde ha insett att avtalet eller rättshandlingen inte föll inom fondens

verksamhetsområde eller att den som handlat för fonden har överskridit

sin befogenhet. Hovrätten för Västra Sverige förordar i sitt remissvar att

undantaget beträffande statens bundenhet vid rättshandlingar som faller

utanför en fonds verksamhetsområde bör gälla utan något krav på ond tro

hos motparten. Med tanke på svårigheterna att uttömmande ange vilka

rättshandlingar som faller inom AP-fondernas verksamhetsområde torde

det enligt hovrätten möta avsevärda problem att bevisa ond tro hos en

avtalspart till en fond, såvitt gäller gränserna för fondens behörighet.

Detta skulle enligt hovrätten kunna resultera i en längre gående bunden-

het för staten vid behörighetsöverträdelser än som följer av vanliga av-

talsregler. Något ondtrosrekvisit gäller inte om ett ombud överskrider sin

behörighet. Enligt regeringen bör regelverket utformas så att tredje mans

skyddsintresse tillgodoses. Det är därför rimligt att risken för att AP-fon-

derna handlar illojalt, dvs. utanför sitt verksamhetsområde, i första hand

bärs av staten. Det är också i omsättningens intresse att tredje man kan

företa rättshandlingar med AP-fonderna utan att närmare behöva över-

väga om handlingen ligger inom ramen för fondens verksamhetsområde

eller inte. Regeringen delar därför den bedömning som görs i promemo-

rian. Som förutsättning för att staten inte skall vara ansvarig för ett avtal

som en AP-fond har ingått bör således gälla att motparten varken insåg

eller borde ha insett att avtalet inte föll inom fondens verksamhetsom-

råde.

Det saknas i allmänhet också uttryckliga bestämmelser om vem som

har rätt att företräda statliga myndigheter i förhållande till tredje man. Av

samma skäl som anförts för att reglera statens ansvar för fondernas för-

bindelser bör även frågan om rätten att företräda fonderna mot tredje man

uttryckligen regleras. Styrelsen ansvarar ensam för fondens verksamhet.

Detta innefattar en rätt för styrelsen att företräda fonden mot tredje man.

Styrelsens allmänna rätt att delegera beslutanderätten i viss eller vissa

frågor medför också rätt att delegera rätten att företräda fonden mot

tredje man, t.ex. till den person styrelserna utsett att sköta den löpande

verksamheten. För att en statlig myndighet skall få föra statens talan vid

domstol krävs att den uttryckligen tillagts sådan rätt. I annat fall till-

kommer rätten att företräda staten Justitiekanslern. En allmän bestäm-

melse om rätt för myndigheter att företräda staten inom sitt verksamhets-

område finns i 2 § verksförordningen (1995:1322). Eftersom verksför-

ordningen inte avses bli tillämplig på de nya AP-fonderna, bör i stället en

bestämmelse av motsvarande innehåll tas in i lagen om allmänna pen-

sionsfonderna.

Första tredje fondstyrelserna anser att det bör undersökas om det är

möjligt att undanta fonderna från lagen (1992:1528) om offentlig upp-

handling. De regler som gäller för offentlig upphandling innebär enligt

fondstyrelserna att fondernas flexibilitet begränsas, vilket är en konkur-

rensnackdel i förhållande till privata kapitalförvaltare. Den EG-rättsliga

reglering på vilken lagen om offentlig upphandling bygger medger

emellertid, enligt regeringens mening, inte att fonderna undantas från

lagen om offentlig upphandling. EG-rätten och lagen om offentlig upp-

handling innehåller dock undantag för finansiell verksamhet. Kommis-

sionen avser att under december 1999 ge ut ett tolkningsmeddelande

rörande undantaget för finansiell verksamhet.

Frågor om statlig arbetsrätt m.m. behandlas i avsnitt 11.

11 Övergångsfrågor och ikraftträdande

Regeringens förslag: Tillgängliga fondmedel skall beloppsmässigt för-

delas så lika som möjligt mellan de fyra buffertfonderna, utan att kravet

på effektivitet i förvaltningen efterges. Regeringen beslutar hur tillgång-

arna närmare skall fördelas mellan buffertfonderna efter samråd med sty-

relserna i fonderna. De nuvarande första femte fondstyrelsernas innehav

av fordringsrätter som inte är utgivna för allmän omsättning skall dock

förvaltas av första buffertfonden avskilt från övriga tillgångar. I takt med

att fordringsrätterna avvecklas skall influtna medel fördelas lika mellan

samtliga buffertfonder. Vidare skall nuvarande fjärde femte fondstyrel-

sernas innehav av aktier, konvertibla skuldebrev och skuldebrev förenade

med optionsrätt till nyteckning som inte är utgivna för allmän omsättning

eller marknadsnoterade och som inte utgör ett indirekt innehav av onote-

rade aktier, mot ersättning överföras till sjätte fondstyrelsen.

De fyra buffertfonderna byggs upp runt de existerande myndigheterna.

Tredje fondstyrelsen läggs ned och dess tillgångar förs över till första

fondstyrelsen. De nuvarande första, andra, fjärde och femte fondstyrel-

serna skall utgöra de nya buffertfonderna i det allmänna pensionssyste-

met.

Nuvarande första, andra och fjärde fondstyrelserna byter namn till

Första, Andra respektive Fjärde AP-fonden, medan nuvarande femte

fondstyrelsen bildar Tredje AP-fonden. Nuvarande sjätte och sjunde

fondstyrelserna föreslås byta namn till Sjätte respektive Sjunde AP-fon-

den.

De organisatoriska förändringarna föreslås träda i kraft den 1 maj

2000, med undantag för omfördelningen av tillgångarna. Förslagen i öv-

rigt föreslås träda i kraft den 1 januari 2001.

Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regering-

ens. I promemorian föreslås dock att de nuvarande fondstyrelserna skall

läggas ned och fyra nya myndigheter bildas. Dessutom föreslås att ersätt-

ning för de tillgångar som skall föras till Sjätte AP-fonden skall bestäm-

mas efter bokfört värde. Till skillnad mot promemorian föreslås att samt-

liga övergångsbestämmelser skall samlas i en särskild införandelag.

Remissinstanserna: Första tredje fondstyrelserna anser att första

femte fondstyrelsernas innehav av fordringsrätter som inte är utgivna för

allmän omsättning skall förvaltas i en särskild avvecklingsfond. Flera

remissinstanser, däribland första femte fondstyrelserna, framhåller vik-

ten av att arbetet med att förbereda de organisatoriska förändringarna,

den antagna inleveransen till staten och fördelningen av tillgångarna på-

börjas skyndsamt. Sjätte fondstyrelsen anser att fjärde och femte fondsty-

relsernas innehav av aktier, konvertibla skuldebrev och skuldebrev för-

enade med optionsrätt till nyteckning som inte är utgivna för allmän om-

sättning eller marknadsnoterade, skall överföras till sjätte fondstyrelsen

utan ersättning. Fjärde och femte fondstyrelserna anser att överföringen

skall göras till marknadsvärde. Första tredje fondstyrelserna anser att

fonderna inte skall betraktas som statliga myndigheter i sin roll som

arbetsgivare. Kammarkollegiet har ifrågasatt om det är språkligt lämpligt

att använda beteckningen fond i namnet på en myndighet.

Skälen för regeringens förslag

Fördelningen av tillgångarna

Det totala marknadsvärdet av AP-fondens tillgångar kan, exklusive den

del som förvaltas av den nuvarande sjätte fondstyrelsen antas uppgå till

ca 560 miljarder kronor per den 1 januari 2001 efter inleveransen på 155

miljarder kronor. Detta belopp skall fördelas på de fyra buffertfonderna.

Det beloppsmässiga värdet av tillgångarna bör vara så lika som möjligt

från början för att få lika förutsättningar för framtida utvärderingar av

förvaltningen.

Buffertfonderna skall som framgått ovan inte få investera i fordrings-

rätter som inte är utgivna för allmän omsättning t.ex. reverslån och s.k.

partnerfinansieringslån. De nuvarande första femte fondstyrelsernas in-

nehav av sådana fordringsrätter bör därför avvecklas. Förfallotiden varie-

rar men de längsta löptiderna sträcker sig upp mot 15 år. Avvecklingen

bör ske så snabbt som möjligt men i en takt som inte medför att värdet

försämras. Avvecklingen kan ske genom försäljning av fordringsstocken

eller genom att avvakta lånens förfall.

I promemorian föreslås att lånestocken av administrativa och kost-

nadsmässiga skäl inte bör delas upp på samtliga buffertfonder utan i

stället förvaltas av en fond. Första tredje fondstyrelserna anser emeller-

tid att lånestocken bör förvaltas av en särskild avvecklingsfond eftersom

samtliga nya fonder har intresse av hur lånestocken avvecklas. Att bygga

upp en temporär myndighetsorganisation endast för detta ändamål skulle

enligt regeringens mening vara svårt att motivera. Lånestocken föreslås

därför förvaltas av Första AP-fonden. Förvaltningen bör ske i en separat

portfölj vid sidan av den egentliga fondförvaltningen. Principen om lika-

fördelning av medel mellan buffertfonderna bör gälla även de belopp

som inflyter från dessa fordringsrätter. Första AP-fonden skall därför,

sedan kostnaderna för förvaltningen har dragits av, fördela influtna medel

i lika delar mellan samtliga buffertfonder. Utbetalning av influtna medel

bör ske kvartalsvis. Även den avkastning som erhålls på förfallna belopp

skall på samma sätt fördelas lika mellan fonderna. Ifrågavarande lån för-

utses den 1 januari 2001 uppgå till storleksordningen 30 miljarder kronor

vilket innebär att buffertfonderna inledningsvis blir något mindre eller

drygt 130 miljarder kronor per fond (i stället för ovan angivna 140

miljarder kronor).

För att uppdelningen av de befintliga tillgångarna skall bli värdemäs-

sigt rättvis måste tillgångarna värderas till marknadsvärde. Vidare bör

uppdelningen göras med syfte att varje fond skall erhålla en, med av-

seende på sammansättningen av tillgångarna, väldiversifierad portfölj av

värdepapper. Detta gäller egenskaper som tillgångsslag, risk, löptid,

emittent m.m. Det överordnade målet för fondförvaltningen är att erhålla

hög avkastning. Hänsyn måste tas till detta vid fördelningen av tillgång-

arna. Fördelningen får därför inte göras på ett sådant sätt att möjlighe-

terna att bedriva en effektiv kapitalförvaltning försvåras. Vid fördel-

ningen måste beaktas om och hur riskerna har hanterats, t.ex. med deri-

vatinstrument, i de befintliga portföljerna. Vidare måste beaktas att de

poster som fördelas inte blir svåra att omsätta, t.ex. om de avviker från

marknadsstandarden för s.k. handelsposter, eller att mervärden som kan

vara förenade med, t.ex. större aktieposter i enskilda företag, går förlo-

rade.

Det är inte möjligt att lagstiftningsvägen lösa alla frågor som uppdel-

ningen av tillgångarna ger upphov till. Regeringen bör därför få i upp-

drag att besluta hur den faktiska uppdelningen av tillgångarna skall gå

till. Detta bör ske efter samråd med fondernas styrelser. Regeringen avser

därför tillsätta en särskild utredare som ges i uppdrag att utarbeta ett för-

slag till fördelning av tillgångarna som underställs regeringen för beslut.

En möjlighet är att fördela tillgångsslagen lika mellan fonderna och att

inom respektive tillgångsslag en motsvarande uppdelning sker med av-

seende på sådant som emittent, löptid m.m. En alternativ fördelningsme-

tod skulle kunna vara att den särskilde utredaren organiserar ett auk-

tionsliknande förfarande genom vilket fonderna fördelar hela eller delar

av de befintliga tillgångarna mellan sig. På detta sätt skulle de enskilda

fonderna redan i utgångsläget kunna påverka sin portföljsammansättning

i enlighet med de mål de nya fonderna fastställer. Utredaren kan också

välja att föreslå andra sätt att fördela tillgångarna mellan fonderna i en-

lighet med fondernas preferenser. Fördelen med en sådan metod är att

fonderna besparas transaktionskostnader förbundna med en motsvarande

omstrukturering på marknaden. En förutsättning för en sådan lösning är

bl.a. att styrelserna för de nya fonderna har utsetts i god tid och hunnit

fastställa mål för sin placeringsverksamhet.

Eftersom buffertfonderna inte annat än på indirekt väg skall få placera

i aktier, konvertibla skuldebrev och skuldebrev förenade med optionsrätt

till nyteckning som inte är utgivna för allmän omsättning eller marknads-

noterade, måste nuvarande fjärde och femte fondstyrelsernas innehav av

sådana tillgångar avvecklas. På samma sätt som föreslås i promemorian

anser regeringen att en lämplig ordning är att dessa tillgångar överförs till

nuvarande sjätte fondstyrelsen och att sjätte fondstyrelsen utger ersätt-

ning för dem. Regeringen delar således inte sjätte fondstyrelsens bedöm-

ning att överföringen bör ske utan ersättningsskyldighet för sjätte fond-

styrelsen. Ersättningen skall ingå i de medel som skall fördelas mellan de

nya fonderna. I promemorian föreslogs att ersättningen skulle uppgå till

tillgångarnas bokförda värde. Fjärde och femte fondstyrelserna har i sina

remissvar förespråkat en ersättning motsvarande marknadsvärdet grundat

på oberoende värderingar. Mot en överföring av tillgångarna till bokförda

värden har anförts att det innebär ett visst mått av godtycke i överförda

förmögenhetsbelopp samt att utvärderingen av fondernas förvaltning blir

missvisande om det bokförda värdet skiljer sig från marknadsvärdet.

Dessa faktorer har också diskuterats i promemorian där det emellertid

också framhålls att marknadsvärderingar är behäftade med kostnader för

pensionssystemet som kan synas svårmotiverade. Regeringen föreslår att

den särskilda utredare som skall hantera olika övergångsfrågor också tar

ställning till olika värderingsfrågor som uppkommer i samband med för-

delningen av tillgångarna.

Den föreslagna överföringen av medel från AP-fonden till statskassan

och uppdelningen av tillgångsmassan har så betydande beröringspunkter

att genomförandet bör samordnas. En slutlig fördelning av tillgångarna

mellan buffertfonderna kan göras först när det står klart vilka tillgångar

som kommer att ingå i överföringen. Samma utredare som ger förslag om

tillgångarnas fördelning bör därför ge förslag till den antagna överföring-

ens sammansättning. Utredaren bör också, som ovan nämnts, ta ställning

till de värderingsfrågor som kan tänkas uppkomma. Utgångspunkten bör

vara att fördelningen av tillgångarna skall göras per den 1 januari 2001.

Det är rimligt att kostnaden för utredaren inklusive eventuell konsulthjälp

bärs av AP-fonden.

Genomförandet av den nya organisationen

Tiden från det att beslut föreligger till dess att de nya buffertfonderna

skall ta över förvaltningen av fondmedlen kommer att bli knapp för de

organisationsförändringar som skall göras. Innan de nya fonderna tar

över förvaltningen av fondmedlen bör de i princip vara fullt funktions-

dugliga. Styrelser liksom de verkställande ledningarna måste utses i god

tid dessförinnan. Dessutom torde fordras att en betydande del av perso-

nalen finns på plats. Varje fond skall förvalta en avsevärd förmögen-

hetsmassa. Det är därför av synnerlig vikt att förvaltningen redan från

början fungerar tillfredsställande inte bara vad avser kapitalförvaltningen

utan även beträffande administrativa rutiner, riskhantering och intern-

kontroll. Vidare måste fonderna ha tillgång till lokaler och teknisk utrust-

ning m.m. Arbetet med att bygga upp fondernas organisation måste där-

för bedrivas med hög intensitet. Flera remissinstanser, däribland första

femte fondstyrelserna, framhåller vikten av att arbetet med att förbereda

de organisatoriska förändringarna, den antagna inleveransen till staten

och fördelningen av tillgångarna påbörjas skyndsamt. Ovan har aviserats

att en utredare ges i uppdrag att ta hand om de senare frågorna.

I promemorian görs bedömningen att förslagen till ny organisation och

nya placeringsregler medför så genomgripande förändringar i AP-fon-

dens nuvarande struktur att de nuvarande fondstyrelserna och deras för-

valtningsorganisationer (kanslier) bör avvecklas och fyra nya AP-fonder

med tillhörande organisationer bör byggas upp. Det anges dock att det är

naturligt att tre av de fyra nya AP-fonderna byggs upp kring de kanslier

som finns i dag, inte minst med tanke på tidsaspekten. I promemorian

aviserades också att en arbetsgrupp skulle ta hand om de organisatoriska

frågorna.

Enligt regeringens mening talar emellertid övervägande skäl för att den

nya organisationen i stället skall utgå från den organisatoriska struktur

som finns i dag utan nedläggning av befintliga myndigheter och tillska-

pande av nya. Ovan föreslås att antalet buffertfonder skall reduceras till

fyra. I dag finns fem befintliga myndigheter. Tre av myndigheterna, dvs.

första tredje fondstyrelserna, har dock en gemensam förvaltningsorgani-

sation. Det är därför lämpligt att en av dessa myndigheter läggs ned.

Regeringen föreslår därför att tredje fondstyrelsen läggs ned och att de

förvaltade tillgångarna förs över till en av buffertfonderna (Första AP-

fonden, se nedan). Buffertfonderna bör således byggas upp av de fyra

kvarvarande fondstyrelserna. Nedan föreslås att denna organisatoriska

förändring sker redan under år 2000, innan de nya placeringsreglerna

träder i kraft. Även för sjunde fondstyrelsen föreslås vissa nya organisa-

tionsregler. Det finns skäl att även låta de reglerna träda i kraft vid denna

tidigare tidpunkt.

Förslaget innebär att varje styrelse kommer fungera som en organisa-

tionskommitté med ansvar att bygga upp myndigheten. Någon särskild

arbetsgrupp för att ta hand om de organisatoriska frågor som kommer att

uppstå i samband med övergången blir därmed inte nödvändig att till-

sätta.

Den här föreslagna lösningen har flera fördelar jämfört med den som

föreslogs i promemorian. Dels torde uppbyggnadsarbetet gå snabbare.

Fyra styrelser och tre kanslier finns redan på plats som omedelbart kan

påbörja förberedelsearbetet. Det praktiska arbetet med att organisera

kanslier och fördela tillgångarna bör visserligen i första hand hanteras av

de nya styrelserna. Det får dock anses ingå i de avgående styrelsernas

uppdrag att inom ramen för nuvarande placeringsregler förbereda över-

gången till det nya regelverket. Detta får anses följa av styrelsernas all-

männa skyldighet att förvalta anförtrodda medel på sådant sätt att de blir

till största möjliga nytta för pensionssystemet.

Vidare undviks med den här föreslagna lösningen vissa praktiska

problem som skulle ha uppstått om den i promemorian beskrivna lös-

ningen valts. Såsom konstateras i promemorian måste styrelser utses

innan det nya regelverket träder i kraft, för att övergången till den nya

organisationen skall kunna genomföras på ett rationellt och säkert sätt.

De nya myndigheterna skulle emellertid enligt förslaget byggas upp med

utgångspunkt i de befintliga kanslierna. Promemorians förslag skulle där-

för konkret innebära att det för tre av förvaltningsorganisationerna skulle

finnas två styrelser, dels styrelsen för den befintliga myndigheten som

kommer att ha ett kortsiktigt perspektiv, dels styrelsen för den nya myn-

digheten som kommer att ha ett långsiktigt perspektiv. Styrelserna skulle

då konkurrera om kansliets personal och kunna ha olika uppfattningar i

frågor med såväl kort som långsiktig betydelse. Den här föreslagna lös-

ningen är även ur denna synpunkt att föredra. Därutöver torde denna

modell begränsa eventuella arbetsrättsliga frågeställningar jämfört med

det förslag som presenterades i promemorian.

Första tredje fondstyrelserna har alltsedan AP-fondens tillkomst haft

ett gemensamt kansli. En särskild fråga rör hanteringen av detta kansli.

Förslaget till ny lagstiftning innebär dock att fonderna skall vara obe-

roende gentemot varandra, vilket omöjliggör en fortsatt samförvaltning.

Det nuvarande kansliet bör därför tillhöra en av buffertfonderna (Första

AP-fonden, se nedan) medan en av de övriga buffertfonderna (Andra AP-

fonden, se nedan) ges i uppdrag att bygga ett kansli från grunden. Första

tredje fondstyrelsernas nuvarande kansli bör dock inledningsvis stötta

den sistnämnda fonden i uppbyggnaden av det nya kansliet.

Som ovan konstaterats kommer uppbyggnaden av förvaltningsorgani-

sationerna att ske under stor tidspress. Det är viktigt att personal och ru-

tiner finns på plats som kan hantera förvaltningen på ett professionellt

sätt. I det fall någon av fonderna inte färdigställt sin organisation per den

1 januari 2001 bör förvaltningen helt eller delvis kunna överlåtas på en

eller flera av de övriga fonderna till dess uppbyggnaden av förvaltnings-

organisationen är färdigställd, dock längst till den 1 januari 2002. Skälig

ersättning skall utgå för detta.

Sammanfattningsvis skall första, andra, fjärde och femte fondstyrel-

serna bilda de nya buffertfonderna i det nya AP-fondssystemet medan

tredje fondstyrelsen läggs ned. En av buffertfonderna (Andra AP-fonden)

ges i uppdrag att bygga en ny förvaltningsorganisation från grunden, me-

dan övriga fonder tar sin utgångspunkt i befintliga kanslier.

Namnfrågan

Den nuvarande formella benämningen på fonderna (exempelvis All-

männa pensionsfonden, första fondstyrelsen) är enligt regeringens me-

ning ålderdomlig och ger intrycket att fondernas förvaltning avser en

gemensam tillgångsmassa Allmänna pensionsfonden. För att markera

att förvaltningsorganisationerna skall vara separata myndigheter som är

oberoende i sin löpande förvaltning och samtidigt anknyta till en benäm-

ning AP-fond som redan i dag är mer allmänt förekommande än de

formella namnen på myndigheterna föreslås en ändring av myndigheter-

nas namn. Nuvarande första, andra och fjärde fondstyrelserna föreslås

byta namn till Första, Andra respektive Fjärde AP-fonden, medan nuva-

rande femte fondstyrelsen byter namn till Tredje AP-fonden. Som fram-

gått skall nuvarande tredje fondstyrelsens verksamhet upphöra och dess

verksamhet överförs till Första AP-fonden. Nuvarande sjätte och sjunde

fondstyrelserna föreslås byta namn till Sjätte respektive Sjunde AP-fon-

den. Kammarkollegiet har ifrågasatt om det är språkligt lämpligt att an-

vända beteckningen fond i namnet på en myndighet. Enligt Kammarkol-

legiet kan det leda till oklarhet huruvida det är det förvaltade kapitalet

eller myndigheten som avses när ordet fond används. Enligt regeringens

mening skall risken för missförstånd inte överdrivas. Beteckningen AP-

fond har, inte bara i vardagligt tal, använts under lång tid utan att det,

såvitt känt, medfört några praktiska problem. Beteckningen AP-fond har

dessutom ett inte obetydligt good-will-värde. Regeringen anser därför att

uttrycket AP-fond bör användas i myndighetsnamnen.

Lagrådet har i sitt yttrande anfört att det är anmärkningsvärt att inte

någon femte AP-fond föreslås och anser att detta medför en för allmän-

heten svårförklarlig lucka i lagen. Lagrådet föreslår att numreringen av

fonderna görs fortlöpande. Regeringen delar Lagrådets uppfattning att

det vore önskvärt med en obruten, löpande numrering. Sjätte och Sjunde

AP-fonden är emellertid etablerade beteckningar för nuvarande sjätte

respektive sjunde fondstyrelsen. Det är förenat med kostnader som inte är

försumbara att byta namn (ny numrering), inte minst för sjunde fondsty-

relsen som vänder sig till allmänheten i sin roll som förvaltare inom pre-

miepensionssystemet. Ett namnbyte för sjunde fondstyrelsen skulle san-

nolikt upplevas som mer förvirrande för allmänheten, inte minst då ett

namnbyte i praktiken inte kan ske förrän efter det första fondvalet inom

premiepensionssystemet genomförts. Övervägande skäl talar därför för

att behålla nuvarande numreringar på sjätte och sjunde fondstyrelsen.

Personalfrågor

Som framgått ovan innebär förslaget om förändringar av AP-fondernas

organisation att tredje fondstyrelsen läggs ned medan första, andra, fjärde

och femte fondstyrelserna kvarstår som separata myndigheter. Första

fondstyrelsen övertar förvaltningen av de tillgångar som tredje fondsty-

relsen i dag ansvarar för.

I 6 b § lagen (1982:80) om anställningsskydd finns bestämmelser om

övergång av verksamhet. Innebörden av dessa bestämmelser är att om en

verksamhet eller en del av en verksamhet går över från en arbetsgivare

till en annan, går också anställningsavtalen för de arbetstagare som hör

till den överlåtna verksamheten över på den nya arbetsgivaren. För att

6 b § skall vara tillämplig krävs alltså att det har skett ett arbetsgivarbyte.

På det statliga området anses anställningsmyndigheten som arbetsgivare

vid tillämpningen av 6 b § (se AD 1999 nr 21). Detta innebär att det sker

ett arbetsgivarbyte om verksamhet går över från en myndighet till en

annan. Överfört på den aktuella situationen innebär det anförda att tredje

fondstyrelsens verksamhet övergår till första fondstyrelsen. Räntebärande

instrument kommer dessutom att föras över från första och andra fond-

styrelserna till fjärde och femte fondstyrelserna. Omvänt kommer aktier

att föras över från fjärde och femte fondstyrelserna till första och andra

fondstyrelserna. Syftet med verksamheten kommer dock att vara oför-

ändrat. Det kan mot denna bakgrund hävdas att verksamhet går över

mellan samtliga kvarvarande myndigheter. Även om första, andra, fjärde

och femte fondstyrelserna inte läggs ned utan kvarstår som myndigheter,

skall därför bemanningen av hela den nya AP-fondsorganisationen ske

med beaktande av reglerna om övergång av verksamhet i 6 b § lagen om

anställningsskydd. Om dessa bestämmelser inte skulle anses vara

tillämpliga i det enskilda fallet skall, i de fall där personalförstärkningar

behöver göras, rekrytering i första hand ske från någon av de myndighe-

ter där övertalighet kan ha uppstått.

Statlig arbetsrätt m.m.

Som tidigare angetts är det numera fastlagt att varje fondstyrelse är en

statlig myndighet. Första tredje fondstyrelserna anser emellertid att fon-

derna inte skall betraktas som statliga myndigheter i sin roll som arbets-

givare.

Staten som arbetsgivare företräds av Arbetsgivarverket, som är en för-

valtningsmyndighet för statliga arbetsgivarfrågor. Verket företräder de

statliga myndigheterna i förhandlingar som rör kollektivavtal om löner

och övriga anställningsvillkor samt sluter kollektivavtal på statens väg-

nar. Vidare utvecklar och samordnar Arbetsgivarverket den statliga

arbetsgivarpolitiken. Verket är också ett serviceorgan för de statliga

myndigheterna. Det är obligatoriskt för statliga myndigheter att tillhöra

Arbetsgivarverket. Verkets verksamhet finansieras genom avgifter från

myndigheterna.

De nuvarande fondstyrelserna tillhör inte Arbetsgivarverket utan är

medlemmar (delägare) i Bankinstitutens arbetsgivareorganisation (BAO).

Genom medlemskapet i BAO är fondstyrelserna bundna av det s.k.

bankavtalet, som träffats mellan BAO och Finansförbundet. Fondstyrel-

serna har dessutom alltsedan starten tillämpat bankavtalet när det gäller

de anställdas löner och övriga anställningsvillkor. Grunden för fondsty-

relsernas agerande har varit en bestämmelse i den nu gällande lagen med

reglemente för Allmänna pensionsfonden att varje fondstyrelse får an-

ställa de tjänstemän som behövs samt bestämma deras löner och övriga

anställningsvillkor. Vidare har i förarbetena till lagen uttalats att anställ-

ningsvillkoren för de anställda hos fondstyrelserna fastställs utan med-

verkan av någon statlig myndighet (se prop. 1983/84:50 s. 153). Mot

denna bakgrund har det varit naturligt för fondstyrelserna att tillämpa det

avtal som tillämpas av de flesta andra aktörer inom samma bransch, dvs.

bankavtalet. Genom medlemskapet i BAO har fondstyrelserna också er-

hållit en värdefull service om branschförhållanden o.d.

Medlemskapet i BAO kom till under en tid då det fortfarande rådde

oklarhet hos fondstyrelserna om deras rättsliga ställning. Eftersom det

numera är klarlagt att fondstyrelserna är statliga myndigheter och då

statliga myndigheter inte är självständiga rättssubjekt utan bara en del av

den juridiska personen staten, kan fondstyrelserna inte längre vara med-

lemmar i BAO. Det är som nämnts obligatoriskt för statliga myndigheter

att tillhöra Arbetsgivarverket. Något skäl för att detta inte skall gälla för

AP-fonderna föreligger inte.

När det sedan gäller kollektivavtalsfrågan har regeringen genom för-

ordningen (1976:1021) om statliga kollektivavtal, m.m.

(kollektivavtalsförordningen) överlåtit åt Arbetsgivarverket att på statens

vägnar sluta kollektivavtal (2 §). De statliga myndigheterna är bundna av

de kollektivavtal som verket träffar. För att göra avsteg från denna ord-

ning krävs starka skäl.

Fondstyrelserna har sedan tidigare såsom redovisats tillämpat samma

avtal som andra aktörer inom samma bransch. I detta fall finner rege-

ringen att det med hänsyn till fondernas historiska bakgrund och mycket

speciella verksamhet finns skäl att bibehålla denna särskilda ordning.

Därför bör fonderna ges rätt att själva sluta kollektivavtal, vilket kan ske

genom att regeringen fattar ett särskilt beslut med denna innebörd.

Det kan i detta sammanhang framhållas att eftersom fonderna är stat-

liga myndigheter är lagen (1994:260) om offentlig anställning tillämplig

på dem. Detsamma gäller andra delar av den statliga arbetsrätten, exem-

pelvis anställningsförordningen (1994:373) och tjänstledighetsförord-

ningen (1984:111).

Ikraftträdande

Ovan föreslås att en överföring av medel från AP-fonden till Riksgälds-

kontoret skall genomföras den 1 januari 2001. Det är lämpligt att även de

nya bestämmelserna om AP-fondernas organisation och placeringsregler

träder i kraft i anslutning till inleveransen av medel till Riksgäldskonto-

ret. För att underlätta övergången till det nya regelverket bör de organi-

satoriska förändringarna, frånsett omfördelningen av tillgångar, genom-

föras redan under år 2000. Detta gäller t.ex nedläggningen av tredje

fondstyrelsen och namnändringarna på de kvarvarande fondstyrelserna.

Även reglerna om utseende och sammansättning av styrelserna samt där-

till hörande bestämmelser, hör till det slag av organisationsregler som bör

träda i kraft redan under år 2000. Enligt regeringen bör bestämmelserna

lämpligen träda i kraft den 1 maj 2000. I syfte att så långt möjligt skapa

ett enhetligt regelverk för de olika AP-fonderna bör detta tidigare ikraft-

trädande för styrelsereglerna gälla även för Sjunde AP-fonden.

12 Samhällsekonomiska effekter

12.1 Effekter för pensionssystemet

Regeringens bedömning: En reformering av AP-fondssystemet i linje

med förslagen ovan skulle innebära att möjligheten till hög avkastning

och riskspridning i fondförvaltningen ökar. Fonderna skulle i sin verk-

samhet på ett bättre sätt kunna bidra till högre och stabilare pensioner.

AP-fondens kvarvarande behållning bedöms vara tillräcklig för att

undvika en reducering av pensionerna under normala ekonomiska

förhållanden.

Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens.

Remissinstanserna: Remissinstanserna instämmer i regeringens be-

dömning eller avstår från att kommentera den.

Skälen för regeringens bedömning: Den genomsnittliga reala av-

kastningen på AP-fondernas kapital har betydelse för framtida

pensionsnivåer. Om avkastningen skulle understiga tillväxten i avgifts-

underlaget är sannolikheten hög att den automatiska balanseringen akti-

veras och pensionsnivåerna reduceras.

Nedanstående diagram visar AP-fondssystemets behållning (exklusive

sjunde AP-fonden) vid olika antaganden om tillväxt och avkastning på

kapitalet vid en överföring på 155 miljarder kronor. Diagrammen baseras

på basscenariot med SCB:s befolkningsprognos 1997, 2 % real tillväxt

och 3,25 % real avkastning (se avsnitt 5.4). I detta fall når AP-fondens

behållning en topp framåt år 2015 för att sedan minska successivt under

en längre period i och med de stora pensionsavgångarna. Fondstyrkan

(fondens storlek i termer av det antal år som den kan finansiera mätårets

pensionsutgifter) viker emellertid nedåt redan före år 2010.

Buffertfondernas kvarvarande behållning är tillräcklig för att undvika en

reducering av pensionerna under basscenariots antaganden.

Vid samma tillväxt som i basscenariot, men i ett alternativ med klart

högre real avkastning, 5 %, växer fondbehållningen stadigt. Vid en sådan

utveckling ökar också fondstyrkan snabbare under den första perioden

för att sedan plana ut på en högre nivå under en längre period i samband

med de stora pensionsavgångarna, dvs. fondstyrkan viker inte heller

nedåt. Ett sådant gynnsammare avkastningsalternativ och väsentligt

snabbare fondtillväxt får förutses aktualisera en återföring av medel till

de försäkrade och motsvarande begränsning av AP-fondens storlek. I ett

alternativ med en mycket hög avkastning i relation till tillväxten, 5 %

respektive 0,5 % tillväxt, utvecklas fondstyrkan allra starkast. En sådan

långsiktig, stor skillnad mellan avkastning och tillväxt måste emellertid

betraktas som osannolik. En sådan utveckling skulle emellertid komma

att balanseras genom återföring av medel till de försäkrade.

Beskrivningar av ytterligare scenarier återfinns i Balanseringsprome-

morian (Ds 1999:43).

Den s.k. automatiska balanseringen kommer att utlösas i båda till-

växtalternativen om avkastningen inte blir högre än tillväxten. I det svaga

tillväxtalternativet, dvs. 0,5 %, kommer bromsen att utlösas även om av-

kastningen är högre men stannar vid 1,5 %.

Allmänt kan sägas att sannolikheten för uppkomsten av en balansering

som beror på kortsiktiga svängningar i buffertfondens värde är förhållan-

devis liten. Detta beror på att AP-fonden kommer att vara liten i förhål-

lande till pensionsskulden (ca 10 % år 2001 efter antagen överföring).

Däremot har den långsiktiga nivån på den reala avkastningen stor

betydelse för stabiliteten i pensionssystemet, vilket också framgår av

diagrammen. Vidare bör framhållas att den automatiska balanseringen

inte helt tar bort risken för att AP-fonden under en period kan tömmas

vid en oavbrutet negativ utveckling för ålderspensionssystemets

ekonomiska ställning. Detta beror bl a på att ingen särskild hänsyn tas till

fondens likviditet vid de beräkningar som ligger till grund för den

automatiska balanseringen. Vid en fondavkastning som långsiktigt inte

överstiger tillväxten kan en tömning inträffa inom en 30 40-årsperiod.

Diagram 12.1: AP-fondens behållning vid olika antaganden om BNP-tillväxt och

avkastning, fasta priser, miljarder kronor

 Diagram 12.2: AP-fondens behållning vid olika antaganden om BNP-tillväxt och

avkastning, fondstyrka

För AP-fondssystemet innebär reformförslagen bättre förutsättningar att

uppnå högre avkastning på pensionskapitalet samtidigt som risken kan

begränsas genom ökade möjligheter till framförallt utländsk diversifie-

ring. Konsultfirman William M. Mercer har i en konsultrapport till rege-

ringen i samband med regeringens utvärdering av AP-fondernas verk-

samhet jämfört AP-fondens nuvarande portfölj med en optimal portfölj. I

rapporten konstateras att det går att konstruera en portfölj som i

varianstermer har samma risk som den nuvarande portföljen men som

har en förväntad avkastning som är 1,5 procentenhet högre än den

nuvarande (se regeringens skrivelse 1998/99:132). Det skulle motsvara

en ökad årlig avkastning på ca 8 miljarder kronor per år vid föreslagen

storlek på totalt förvaltat kapital i AP-fondssystemet efter beslutade och

föreslagna överföringar till statskassan.

Förslagen ger också organisatoriska förutsättningar för en effektivare

kapitalförvaltning. De föreslagna organisations- och placeringsreglerna

innebär att AP-fondssystemets uppgift att stödja pensionssystemet bättre

kan tillgodoses och att sannolikheten för att den s.k. automatiska balanse-

ringen aktiveras därmed blir lägre. Därutöver ökar också möjligheten att

pensionerna räknas upp utöver inkomstindex. En reform i enlighet med

vad som ovan föreslagits skulle därmed sammantaget innebära att AP-

fonderna på ett bättre sätt skulle kunna bidra till högre och stabilare pen-

sioner.

12.2 Effekter på de finansiella marknaderna

Regeringens bedömning: Förslagen till nya placeringsregler innebär

behov av portföljomplaceringar i de nya AP-fonderna. Med integrerade

internationella kapitalmarknader bör inte sådana förändringar i inhemsk

efterfrågan och utbud långsiktigt påverka räntor, aktiepriser och valuta-

kurs. På kort sikt kan de dock ge vissa effekter på prissättningen. AP-

fonderna har incitament att genomföra portföljanpassningen på ett sådant

sätt att marknaderna inte påverkas i alltför stor utsträckning

AP-fondens minskade efterfrågan på statspapper kompenseras med ett

reducerat utbud till följd av inleveransen till statskassan (statsskulden

amorteras). Effekten på statsobligationsräntorna bedöms bli liten.

Även AP-fondens efterfrågan på bostadspapper minskar till följd av de

nya placeringsreglerna. Möjligheten för AP-fonden att som en del av en

överföring leverera bostadsobligationer till Riksgäldskontoret, innebär att

bostadsinstitutens anpassning till minskad efterfrågan kan slås ut över ett

antal år och att marknadseffekterna i denna del kan begränsas.

Förslaget till nya placeringsregler innebär också att de nya AP-fon-

derna kommer att genomföra omplaceringar till utländska tillgångar.

Detta kan innebära ett tillfälligt tryck nedåt på kronan. Förslaget till

övergångsregel begränsar risken för kraftiga effekter.

AP-fonden kan förväntas vilja ha en större andel svenska aktier i sin

portfölj. Denna anpassning förutses kunna ske i sin helhet genom ned-

dragningen av den räntebärande portföljen som sker vid överföringen till

Riksgäldskontoret.

Reformen torde också bidra till en bättre fungerande kapitalmarknad.

Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens.

Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser lämnar bedömningen

utan kommentar. Första tredje fondstyrelserna, Svenska Arbetsgivare-

föreningen och Sveriges Industriförbund instämmer i bedömningen att de

samhällsekonomiska effekterna av inleveransen till statskassan blir små

och temporära. Första tredje fondstyrelserna pekar i sitt remissvar sär-

skilt på att temporära flöden av det slag som portföljanpassning hos AP-

fonden utgör, i regel inte brukar ge någon påverkan på valutakursen och

hänvisar till studier på området. Svenska Bankföreningen, Svenska Fond-

handlareföreningen och Fondbolagens Förening instämmer i sitt gemen-

samma remissvar i att de portföljomplaceringar som blir följden av AP-

fondernas nya placeringsregler inte långsiktigt kommer att påverka rän-

tor, aktiepriser och valutakurs. Föreningarna stryker dock under vikten av

att det sker en gradvis anpassning för att de negativa effekterna skall bli

kortvariga och begränsade, särskilt när det gäller bostadspappersmarkna-

den. Föreningarna efterlyser åtgärder för att öka andra placerares efter-

frågan på svenska bostadsobligationer. Sveriges Försäkringsförbund

understryker vikten av att administrativa kontrollrutiner är i full funktion

när fonderna börjar sin förvaltning för att störningar skall kunna undvi-

kas. Sveriges Finansanalytikers förening pekar på att AP-fonderna i för-

slaget ges möjlighet att, om de så önskar, helt avstå från att investera i

svenska värdepapper vilket, om så skulle ske, skulle ha mycket stora

kortsiktiga konsekvenser för den svenska kapitalmarknaden och inte

minst på bolånemarknaden. Även Kooperativa Förbundet är av uppfatt-

ningen att de samhällsekonomiska effekterna bör bli små och temporära

till följd av de föreslagna förändringarna. Förbundet pekar på behovet av

ett alternativt tillvägagångssätt om oväntade effekter inträder på markna-

den.

Skälen för regeringens bedömning

Utgångspunkter och antaganden

På lång sikt bestäms jämviktspriserna på de finansiella marknaderna av

fundamentala faktorer. På marknaderna för räntebärande värdepapper är

det faktorer såsom realränta, inflationsförväntningar, kreditrisk, likvi-

ditetsrisk och riskpremier som bestämmer priserna. Valutakursen styrs på

lång sikt av faktiska och förväntade skillnader i inflationsnivå och

konkurrenskraft. Aktiepriser bestäms av faktiska och förväntade vinst-

och räntenivåer. Förslagen till överföring och förändrade placeringsregler

bör inte påverka sådana fundamentala faktorer. Därmed bör förslagen ej

heller ge några långsiktiga effekter på marknaderna.

När det gäller effekterna på kort sikt kommer utbud och efterfrågan på

de finansiella marknaderna att påverkas. Detta kan orsaka priseffekter på

dessa marknader på kort sikt. På lite längre sikt bör dock de integrerade

internationella kapitalmarknaderna bidra till att priserna åter når de lång-

siktiga jämviktsnivåerna. Den analys som redovisas nedan avser således

(tillfälliga) effekter på utbud och efterfrågan som förslagen kan förväntas

ha.

De förändringar i placeringsbestämmelserna som föreslås kommer att

innebära behov av betydande förändringar i AP-fondernas totala port-

följsammansättning. Omallokeringen kommer främst att ske från rän-

tebärande instrument till aktier och från inhemska till utländska

tillgångar. Kvarvarande överföringar från AP-fonden till staten kommer

att innebära en neddragning av andelen räntebärande tillgångar. Det inne-

bär en möjlighet för AP-fonden att genomföra huvuddelen av önskade

förändringar i portföljsammansättningen utan köp och försäljning på

andrahandsmarknaden vilket bidrar till att reducera marknadseffekterna.

Dessa portföljanpassningar kan komma att behöva ske över en längre

period för att minska eventuella negativa marknadseffekter. Till följd av

fondernas långsiktiga mål om hög avkastning ligger det i fondernas

intresse att undvika stora marknadsstörningar. En alltför snabb utförsälj-

ning av vissa tillgångar skulle påverka priset negativt. På motsvarande

sätt skulle alltför snabba köp av värdepapper påverka priset i en ogynn-

sam riktning för de nya AP-fonden. Fonderna har således själva incita-

ment att tillse att störningarna blir så små som möjligt. De effekter på

utbud och efterfrågan som diskuteras nedan kommer delvis uppstå redan

före tidpunkten för förslagens ikraftträdande till följd av fondernas förbe-

redelser inför det nya regelverket och planerade överföringar. Även

priseffekter kan till stor del väntas uppstå innan ikraftträdandet.

Den flexibilitet AP-fonderna föreslås få avseende såväl placeringsreg-

ler som överföringens tillgångssammansättning medför att en rad anta-

ganden måste göras för att marknadseffekterna av förslagen skall kunna

analyseras. För det första måste en utgångspunkt väljas som motsvarar

portföljsammansättningen den 1 januari 2001 efter gjorda överföringar.

För det andra måste antaganden göras om den portföljstruktur de nya AP-

fonderna kommer att eftersträva.

Som utgångspunkt för analysen används AP-fondens procentuella port-

följsammansättning den 31 december 1999 som redovisats i tabell 4.2.

Justeringar har därefter skett för beslutade och tänkta överföringar till

Riksgäldskontoret, prognosticerat avgiftsnetto och antagen avkastning

under år 2000. Här görs det förenklade antagandet att AP-fonden väljer

att genomföra överföringarna till Riksgäldskontoret genom att reducera

innehavet av stats- och bostadspapper så att det återstående anpassnings-

behovet efter överföringen fördelas jämnt mellan dessa tillgångsslag.

I tabell 12.1 nedan görs ett antagande om önskad portföljstruktur, dvs.

hur de nya Första Fjärde AP-fondernas styrelser sammantaget långsiktigt

kan förutsättas vilja fördela portföljförmögenheten mellan olika till-

gångsslag. Portföljallokeringen skall som ovan konstaterats ske efter en

analys av fondernas åtagandesida. Första tredje fondstyrelserna har i sitt

remissvar på AP-fondspromemorian redovisat resultatet av en rudimentär

ALM-analys. I studien gavs också exempel på tillgångsportföljer som

förutsägs kunna matcha skuldsidan. Denna studie har tillsammans med

de privata livförsäkringsbolagens portföljer tagits till utgångspunkt för

analysen. Av intresse för eventuella marknadseffekter är i första hand

AP-fondens behov av förändringar av innehaven av stats- och

bostadspapper, svenska aktier samt av utländska tillgångar. Övriga inne-

hav har i tabellen sammanförts i en övrigpost bestående av i huvudsak

onoterade aktier och räntebärande placeringar samt fastighetstillgångar

(fastighetsaktier). Det måste framhållas att de nya Första Fjärde AP-fon-

derna på sikt kan förutses uppvisa inbördes mer eller mindre olika

sammansättningar och att även den genomsnittliga sammansättningen

kan skilja sig från det angivna exemplet. Vidare måste understrykas att

portföljomflyttningarna kommer att genomföras under en tidsperiod vars

längd huvudsakligen bestäms av marknadsförutsättningarna. Den

långsiktigt önskade portföljsammansättningen kan därför inte antas

uppnås redan under år 2001 utan kan förväntas att ta flera år i anspråk.

Tabell 12.1 AP-fondernas långsiktiga portföljsammansättning, andel av totala

tillgångar (%), ett exempel

Statspapper 22

Bostadspapper 18

Utländska räntepapper 10

Svenska aktier 25

Utländska aktier 20

Övrigt 5

Totalt 100

I exemplet i tabell 12.1 antas att fonderna långsiktigt kommer att ha en

andel räntebärande tillgångar med låg kreditrisk (i tabellen statspapper,

bostadspapper och utländska räntepapper) på ca 50 %, vilket motsvarar

den fördelning som privata pensionsförvaltare har mellan räntebärande

papper och aktier och utgör ungefärligen den portföljsammansättning

som första tredje fondstyrelsen använt i sina simuleringar. Vad gäller

den långsiktigt önskade fördelningen mellan olika slag av räntebärande

värdepapper antas att de nya AP-fonderna vill fördela sina inhemska

räntebärande tillgångar ungefär i den proportion som kommer att råda

mellan stats- och bostadspappersmarknaderna totalt sett. De redan be-

slutade överföringarna till statsbudgeten innebär, tillsammans med den

här föreslagna inleveransen år 2001, att statspappersmarknadens andel av

den sammantagna stats- och bostadspappersmarknaden kommer att

minska något och utgöra ca 55 % av totalen. Dessutom har antagits att

fonderna kommer att hålla en större andel utländska obligationstillgångar

i en strävan efter ökad internationell diversifiering. I exemplet antas

vidare att fonderna på lång sikt kommer att vilja hålla en väsentligt större

andel utländska aktier än i utgångsläget. Posten övrigt antas komma att

utgöra en mindre andel än i dag. Detta beror bl.a. på att direktlåneverk-

samheten föreslås avvecklas.

Statspappersmarknaden

AP-fondens nuvarande portföljsammansättning har en stark övervikt i

placeringar på penning- och obligationsmarknaden. Under de antaganden

som redovisas i tabell 12.1 kommer fonderna att vilja dra ned andelen

räntebärande tillgångar och öka innehavet av framför allt utländska

aktier. Det innebär att efterfrågan på räntebärande tillgångar kommer att

minska i de nya AP-fonderna. Genom de beslutade och föreslagna över-

föringarna tillsammans med de nya placeringsreglerna minskar AP-fon-

dens efterfrågan på statspapper med ca 120 miljarder kronor i det exem-

pel som skisseras ovan. Endast en begränsad del av denna anpassning

behöver emellertid ske genom försäljning på marknaden. Ca 105 miljar-

der kronor antas ovan inlevereras till Riksgäldskontoret antingen direkt

eller i form av likvida medel som uppkommit genom att statspapper för-

fallit.

Efterfrågebortfallet från AP-fonden kompenseras genom att utbudet på

statspappersmarknaden kraftigt minskar. Återstående överföringar till

Riksgäldskontoret på sammanlagt 200 miljarder kronor innebär att sta-

tens bruttoskuld, efter tidpunkten för bostadsobligationernas förfall,

kommer att minska med omkring 185 miljarder kronor i nominellt

värde.1

Det betyder dock inte att utbudet av statsobligationer denominerade i

svenska kronor minskar med samma summa. Som en följd av att den

totala låneportföljen minskar innebär inleveransen att Riksgäldskontorets

andel lån i utländsk valuta ökar. Det kan antas att staten på sikt vill

justera ned denna andel. Till följd av detta förväntas den inhemska

statspappersmarknaden komma att minska med ett mindre belopp. Om

valutalåneandelen skall hållas konstant krävs en amortering av

valutaskulden på ca 60 miljarder kronor till följd av återstående över-

föringar till Riksgäldskontoret. En amortering av denna storleksordning

skulle ta flera år i anspråk. Staten har påbörjat denna anpassning genom

amorteringen av valutaskulden under åren 1998 och 1999. Enligt

regeringens riktlinjer för statsskuldspolitiken skall amorteringen fortsätta

under innevarande år. Utbudet av statsobligationer utställda i svenska

kronor kommer vid detta hypotetiska antagande om amortering på

statsskulden således att minska med omkring 125 miljarder kronor.

Sammantaget kommer stocken som skall placeras utanför AP-fonden

(nettot mellan utbuds- och efterfrågeförändringen) att vara i princip oför-

ändrad. De sammantagna effekterna på statspappersmarknaden bedöms

därför bli små.

Bostadspappersmarknaden

Förslagen till förändring av AP-fondens placeringsregler medför att fon-

dens efterfrågan på bostadspapper minskar. De portföljandelar som redo-

visas i tabellerna 4.2 och 12.1 ovan indikerar att fonderna skulle behöva

minska innehavet av bostadspapper med ca 65 miljarder kronor jämfört

med dagens innehav. Detta motsvarar ett efterfrågebortfall på knappt 9 %

av bostadspappersmarknaden. Omkring 50 miljarder kronor antas lever-

eras in till Riksgäldskontoret, antingen direkt i form av bostadspapper

eller i form av likvida medel från sådana värdepapper som försålts eller

hållits till förfall. Efter överföringen återstår endast ett mindre neddrag-

ningsbehov. Någon omfattande försäljning av bostadspapper över mark-

naden behöver således inte ske.

Till följd av den antagna överföringen av bostadspapper till Riksgälds-

kontoret uppkommer effekten på efterfrågan gradvis med slut omkring år

2005, när de sista bostadsobligationerna i Riksgäldskontorets temporära

innehav förfaller. Under femårsperioden fram till år 2005 bedöms dock

AP-fonderna växa med omkring 165 miljarder kronor under

basscenariots antaganden. Utav dessa medel kan med ovanstående

antagande knappt 20 % förväntas placeras i bostadspapper. Det totala

efterfrågebortfallet från AP-fonden på bostadsmarknaden blir således

med detta perspektiv mindre och det genomsnittliga årliga

efterfrågebortfallet under perioden begränsat.

Vid en bedömning av effekterna bör hänsyn också tas till hur andra

aktörers efterfrågan kan komma att påverkas under samma period. En

viss ökad efterfrågan kan här förutses eftersom andra aktörer kan ha be-

hov av att vikta om sina räntebärande innehav till förmån för

bostadspapper i syfte att anpassa sig till den nya fördelning som kommer

att råda mellan stats- och bostadspappersmarknaderna bl.a. i nationella

obligationsindex. En efterfrågan på bostadspapper kan också förutses

från det nya premiereservsystemet. Vidare kan sparandet i fonder och

pensionsförsäkringar antas växa snabbare än bostadsobligationsstocken

under kommande år. Denna efterfrågetillväxt från försäkringsbolag och

andra institutionella placerare kan komma att uppväga den minskade

efterfrågan från AP-fonden. Svenska Bankföreningen, Svenska Fond-

handlareföreningen och Fondbolagens Förening pekar på behovet av att

vidta åtgärder i syfte att öka andra placerares efterfrågan på svenska

bostadsobligationer för att åstadkomma en "mjuk" övergång. Förening-

arna pekar på att anpassningen skulle underlättas om utredningsförslaget

i betänkandet Säkrare obligationer? (SOU 1997:110) genomfördes. Ut-

redningsförslaget bereds för närvarande inom Regeringskansliet.

Även utbudet av bostadsobligationer har betydelse för en bedömning

av förslagets effekter. Utbudet på den svenska marknaden kan påverkas

av att bostadsinstituten i ökad utsträckning vänder sig till utländska pla-

cerare i bostadspapper, med emissioner såväl i svenska kronor som i ut-

ländsk valuta, för att täcka upplåningsbehoven. Ökade möjligheter att

emittera i euro kan underlätta en sådan utveckling.

Sammantaget bedöms förslagens förväntade effekter på efterfrågan av

bostadspapper vara av sådan storlek att de kommer att kunna absorberas

av andra aktörer på marknaden utan att bostadsfinansieringen i det längre

perspektivet påverkas i negativ riktning. Den minskade efterfrågan kan

dock få temporära effekter på bostadsräntorna som kan innebära att

spreaden mellan bostads- och statsobligationsräntor tillfälligt ökar. Varje

bedömning av effektens storlek är behäftad med osäkerhet. Regeringens

bedömning är att effekterna blir små.

Valutamarknaden

I det ovan skisserade exemplet kommer AP-fondens portfölj framöver att

innehålla en större andel tillgångar som är exponerade för valutarisk än i

dag. Omstruktureringen av portföljen kommer därför att medföra valu-

tautflöden. Omställningen i enlighet med tabell 12.1 motsvarar ett valu-

tautflöde totalt sett i storleksordningen 100 miljarder kronor. Med de

övergångsregler som ovan föreslås begränsas dock det årliga utflödet till

drygt 25 miljarder kronor per år. (Här antas att nuvarande första tredje

fondstyrelsernas valutasäkrade positioner i utländska räntebärande

papper löses upp fram till årsskiftet 2000/2001 i enlighet med vad rege-

ringens anfört i sin utvärdering av AP-fonderna.)

Frågan kan ställas om de flöden som de nya AP-fonderna förväntas

förorsaka i sig kan väntas påverka det svenska ränteläget eller valutakur-

sen. I det sammanhanget måste framhållas att utvecklingen av dessa fak-

torer i allt väsentligt styrs av marknadernas tilltro till den svenska eko-

nomin och Riksbankens förmåga att upprätthålla låg inflation. Sverige

har under senare år haft betydande utflöden över kapitalbalansen, i stor-

leksordningen 70 miljarder kronor per år och tidvis större. Detta har dock

inte hindrat den allmänna räntenivån i Sverige från att sjunka. Även rän-

tegapet mot utlandet har minskat. Utvecklingen speglar ett ökat för-

troende för den svenska ekonomin samt att den svenska bytesbalansen

varit stark under de senaste åren med överskott i storleksordningen 50

60 miljarder kronor årligen. Regeringens prognoser för de närmaste åren

pekar på fortsatta överskott. I det perspektivet bedöms AP-fondernas

långsiktiga placeringsbehov utomlands inte ensamma vara av den stor-

leksordningen att de mer än tillfälligt och i begränsad omfattning kan

förutses påverka det inhemska ränteläget eller den svenska kronans kurs.

Viss osäkerhet finns emellertid om vilka flöden som kan förväntas ad-

deras till de som uppstår till följd av reformeringen av AP-fonden. Till de

ovan nämnda effekterna skall läggas behovet av att amortera statens

valutaskuld som uppstår till följd av överföringen från AP-fonden och

budgetöverskotten åren framöver. Utöver detta kommer svenska företag

att ges möjlighet att övergå till euro vilket kan ge upphov till vissa

valutaflöden (se prop. 1999/2000:23 för en diskussion).

Det är emellertid viktigt att hålla i minnet att vare sig de nya AP-fon-

dernas beslut om att köpa utländska tillgångar eller regeringens even-

tuella beslut om fortsatt amortering av skulden i utländsk valuta är obe-

roende av utvecklingen av kronans kurs. Om kronan upplevs som tillfäl-

ligt undervärderad kommer tidsutdräkten för AP-fondernas och Riks-

gäldskontorets respektive portföljanpassningar att förlängas. Detta utgör

en korrigerande mekanism i förloppet.

Aktiemarknaden

Som ovan konstaterats uppstår till följd av reformen ett behov av att

omallokera portföljen så att andelen räntebärande tillgångar minskar me-

dan andelen aktier ökar. I det ovan angivna exemplet skulle

aktietillgångarna växa med 85 miljarder kronor. Exemplet innebär en viss

neddragning av svenska aktietillgångar medan de utländska tillgångarna

antas öka med i storleksordningen 100 miljarder kronor. Höstens svenska

börsuppgång har medfört att den önskade svenska aktieandelen redan

kommer att uppnås efter överföringen. Små effekter förutses på den

svenska aktiemarknaden. Effekten på de internationella aktiemarkna-

derna torde vara försumbar.

Kapitalallokeringen

Reformeringen av AP-fondssystemet bör som tidigare framhållits bidra

till en bättre fungerande kapitalmarknad med bättre prisbildning. Antalet

stora kapitalförvaltare i Sverige som får möjlighet att pröva i vilka for-

mer kapital skall förmedlas till användarna blir fler. Hittillsvarande regle-

ring av AP-fondens förvaltade medel har begränsat dessa möjligheter.

Reformen torde därför bidra till att sparandet i större utsträckning alloke-

ras till de samhällsekonomiskt mest lönsamma områdena vilket bör

stärka långsiktig tillväxt och sysselsättning.

Pris och tillgång på kapital bestäms numera i hög grad på den interna-

tionella kapitalmarknaden. Med inte fullständigt integrerade marknader

får dock antas att utbudet av riskkapital på den svenska marknaden kan

öka till följd av reformen.

12.3 Effekter på de offentliga finanserna

Regeringens bedömning: Överföringen från AP-fonden till statskassan

innebär att statsbudgeten kompenseras med ca 15 miljarder kronor av den

initiala försvagning på ca 50 miljarder kronor som pensionsreformen har

bedömts innebära.

 Kvarvarande och föreslagna inleveranser till staten innebär att statens

samlade balansräkning krymper. Nettoförmögenheten blir dock oföränd-

rad. Statsskulden beräknas minska i storleksordningen 9 % av BNP under

en dryg femårsperiod. Samtidigt kommer AP-fondens innehav av

statspapper att minska, vilket medför att den offentliga sektorns konsoli-

derade bruttoskuld, den s.k. Maastrichtskulden, beräknas minska med ca

3,5 % av BNP.

Skälen för regeringens bedömning: Som konstaterades i avsnitt 5

innebär pensionsreformen initialt en årlig försvagning av statsbudgeten

med i storleksordningen ca 50 miljarder kronor enligt de uppskattningar

som gjordes i Överföringspromemorian. Sett över en lång tidsperiod

kommer denna effekt av pensionsreformen att minska mätt i reala termer.

(Se avsnitt 5 för en mer utförlig diskussion.) Som kompensation för detta

föreslås en överföring från AP-fonden till statskassan på 155 miljarder

kronor år 2001. Denna överföring motsvarar tillsammans med redan

beslutade inleveranser en överföring från AP-fonden på sammanlagt 258

miljarder kronor. Sammantaget innebär detta att statskassan kompenseras

med i storleksordningen 15 miljarder kronor i form av minskade

räntekostnader vid ett ränteantagande om 6 %. År 2004 skall en ny

prövning ske för att se om ytterligare medel kan överföras år 2005.

Kvarvarande och föreslagna överföringar från AP-fonden till Riks-

gäldskontoret innebär att såväl offentliga sektorns finansiella skulder

som finansiella tillgångar minskar i omfattning den offentliga sektorns

samlade balansräkning krymper. Nettoförmögenheten förblir oförändrad.

De förslag till förändrad organisation av och placeringsregler för AP-

fonden som här lämnas kommer emellertid att ge bättre förutsättningar

för en mer effektiv kapitalförvaltning och innebära större möjlighet att

placera i högavkastande tillgångar, vilket på sikt bör medföra en högre

avkastning på fondens tillgångar. Effekten av dessa förslag på den

offentliga sektorns finansiella sparande är svåra att uppskatta.

Överföringarna från AP-fonden till statskassan utgör dock en omdis-

ponering av offentliga sektorns finansiella tillgångar som har påtagliga

effekter vad gäller sparandets fördelning inom den offentliga sektorn och

dess bruttoskuldsättning.

Den offentliga sektorns konsoliderade bruttoskuld, som är det mått

som bl.a. tillämpas i de s.k. Maastrichtkriterierna, beräknas genom att

från statens och kommunernas finansiella bruttoskuld dra interna ford-

ringar mellan olika delar av den offentliga sektorn. Det innebär bl.a. att

statens bruttoskuld reduceras med AP-fondens innehav av statspapper.

Följaktligen påverkas den konsoliderade bruttoskuldens storlek om

fondens statspappersinnehav förändras.

Som framgår ovan förutses den föreslagna förändringen i placerings-

reglerna i sig leda till att AP-fonden minskar innehavet i statspapper, dels

genom överföringen, dels genom att fonden omallokerar sin portfölj

räntepapper till främst aktier. Minskningen av statspappersinnehavet

bidrar sålunda i sig till att öka den konsoliderade bruttoskulden. Effekten

kan, utifrån den i tabell 12.1 redovisade antagna fördelningen av till-

gångarna, beräknas uppgå till en ökning av den konsoliderade brutto-

skulden med ca 5,5 % av BNP. Samtidigt minskar den offentliga sektorns

totala bruttoskuld med ca 9 % av BNP till följd av den antagna inleve-

ransen till staten. Tillsammans med inleveransen kommer således de änd-

rade placeringsreglerna innebära att den offentliga sektorns konsolide-

rade bruttoskuld förutsätts minska med netto ca 3,5 % av BNP under ett

antal år. Minskningen kommer att avslutas först då den sista bostadsobli-

gationen som inlevererats till Riksgäldskontoret förfallit omkring år

2005.

13 Författningskommentar

13.1 Förslaget till lag om allmänna pensionsfonder

(AP-fonder)

Första avdelningen

1 kap. Inledande bestämmelser

Allmänna pensionsfonder

1 kap. 1 §

Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Bestämmel-

sen anger lagens tillämpningsområde. AP-fondernas verksamhet regleras

 med undantag för den nuvarande sjätte fondstyrelsen i denna lag.

Sjätte fondstyrelsen föreslås i detta lagstiftningsärende byta namn till

Sjätte AP-fonden. Sjätte fondstyrelsen föreslås i detta lagstiftningsärende

byta namn till Sjätte AP-fonden. I andra stycket har intagits en hänvis-

ning till att det utöver de AP-fonder som regleras i denna lag, finns en

Sjätte AP-fond.

Frågan om AP-fondernas rättsliga ställning har behandlats i avsnitt

10.5. Eftersom en grundprincip är att pensionssystemet skall vara strikt

skilt från statsbudgeten skall lagen (1996:1059) om statsbudgeten och

andra författningar utfärdade i anslutning till den lagen på samma sätt

som i dag inte gälla AP-fonderna (jfr prop. 1995/96:220 s. 82).

1 kap. 2 §

Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Bestämmel-

serna motsvarar 1 § första och andra styckena lagen (1983:1092) med

reglemente för Allmänna pensionsfonden (APR).

Första Fjärde AP-fondernas roll i det reformerade ålderspensionssys-

temet är att utgöra buffert för den inkomstrelaterade ålderspensionens

fördelningsdel. Till Första Fjärde AP-fonderna förs den del av ålders-

pensionsavgifterna m.m. som avser fördelningsdelen.

Som framgår av 5 kap. 1 § skall Sjunde AP-fonden förvalta medel för

de sparare inom premiepensionssystemet som inte aktivt valt någon för-

valtare av sina premiepensionsmedel och de som aktivt valt förvaltning

inom Sjunde AP-fonden (se prop. 1999/2000:12). Förvaltningen för

dessa båda kategorier skall hållas åtskild, varför förvaltningen i Sjunde

AP-fonden sker i två separata fonder, Premiesparfonden för dem som

inte gjort något val av förvaltare och Premievalsfonden för väljarnas me-

del, se 5 kap. 1 §.

Ansvar för AP-fondernas förbindelser

1 kap. 3 §

Bestämmelsen saknar motsvarighet i APR.

En följd av att AP-fonderna är statliga myndigheter (se avsnitt 10.5) är

att staten bär ansvaret för avtal och andra rättshandlingar som fonderna

ingår. För att underlätta fondernas affärstransaktioner med bl.a. utländska

motparter och därigenom bidra till en effektivare förvaltning av fond-

medlen har det ansetts lämpligt att i lagen uttryckligen ange att staten

ansvarar för fondernas förbindelser.

En förutsättning för att staten skall vara ansvarig för ett avtal eller an-

nan rättshandling som en AP-fond har ingått är att rättshandlingen faller

inom fondens verksamhetsområde. Det torde inte vara möjligt att uttöm-

mande ange vilka rättshandlingar som faller inom fondernas verksam-

hetsområde. Eftersom AP-fondernas verksamhet är reglerad i denna lag

intar emellertid lagen en särställning vid bedömningen av om ett avtal

faller inom fondernas verksamhetsområde.

För att skydda godtroende kontrahenter till AP-fonderna gäller, som

ytterligare förutsättning för att staten inte skall bli bunden av en rätts-

handling som en fond ingår, att motparten insåg eller borde ha insett att

avtalet inte föll inom fondens verksamhetsområde.

Andra avdelningen

Bestämmelser om Första Fjärde AP-fonderna

2 kap. Medelstilldelning och pensionsutbetalningar m.m.

Medelstilldelning

2 kap. 1 §

Bestämmelsen, som motsvarar 2 § APR, har behandlats i avsnitt 10.2.

Den grundläggande principen för såväl medelstilldelning som pen-

sionsutbetalningar är att var och en av Första Fjärde AP-fonderna skall

erhålla respektive bidra med lika mycket medel. Influtna pensionsavgif-

ter skall omgående överföras till fonderna. Influtna pensionsmedel får

således inte behållas av Riksförsäkringsverket för att räknas av mot de

medel som verket enligt 2 § har rätt att rekvirera för samma månads pen-

sionsutbetalningar. Det har ansetts överflödigt att såsom i den nuva-

rande bestämmelsen särskilt ange att i respektive fonds förvaltning

också ingår avkastningen på de medel fonden förvaltar.

Pensionsutbetalningar

2 kap. 2 §

Bestämmelsen, som motsvarar 3 § första stycket APR, har behandlats i

avsnitt 10.2.

Bestämmelsen ger Riksförsäkringsverket en rätt att från Första Fjärde

AP-fonderna rekvirera de medel som behövs för pensionsutbetalningar

m.m. Som framgått skall inte månadens pensionsutbetalningar avräknas

mot under månaden influtna pensionsavgifter, utan överföringarna skall

ske brutto, se avsnitt 10.2 och kommentaren till 1 §.

Kostnaderna för verksamheten

2 kap. 3 §

Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 10.2 och motsvarar 3 § andra

stycket APR.

Som framgår av 7 kap. 1 § tredje stycket skall fonderna även betala

den kostnad som regeringen haft för att anlita någon med särskild sak-

kunskap för att biträda regeringen vid utvärderingen av förvaltningen av

fondmedlen.

Lånerätt

2 kap. 4 §

Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 8.1.7. Den saknar motsvarighet i

APR.

Om de medel som någon av Första Fjärde AP-fonderna förvaltar inte

räcker till för att fonden skall kunna fullgöra sina åtaganden får fonden

låna medel i Riksgäldskontoret. Lånerätten syftar i första hand till att

säkerställa att fonderna skall kunna fullgöra sina åtaganden enligt 2 §,

dvs. att bidra till kostnaderna för pensionsutbetalningar m.m. Härutöver

får lånerätten utnyttjas för att fonderna skall kunna fullgöra sådana avtal

och andra rättshandlingar som staten svarar för enligt 1 kap. 3 §. Låne-

rätten får också användas för att, om andra medel saknas, betala kostna-

derna för den löpande verksamheten, jfr 3 §.

I 4 kap. 17 § finns en bestämmelse om rätt att ta upp lån i kapitalför-

valtningsverksamheten.

3 kap. Fondernas ledning

Styrelsen

3 kap. 1 §

Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Första stycket

motsvarar delvis 1 och 4 §§ APR, jfr även 30 § APR. Bestämmelsen

anger Första Fjärde AP-fondernas ledningsorganisation. Varje fond skall

ha en styrelse. Denna ansvarar ensam för fondens organisation och för

förvaltningen av fondens medel.

Av tredje stycket följer att det är styrelsen som företräder fonden i

olika sammanhang bl.a. mot tredje man. Eftersom statliga myndigheter

inte utan särskilt bemyndigande har rätt att själva uppträda vid domstol,

har en särskild bestämmelse tagits in om detta.

Det följer av 9 § att styrelsen skall utse en person att handha den

löpande förvaltningen enligt styrelsens riktlinjer och anvisningar. Av

10 § framgår vidare att styrelsen har rätt att delegera sin beslutanderätt.

Styrelsens ansvar och uppgifter har behandlats i avsnitt 10.3.3.

Hur ledamöter utses

3 kap. 2 §

Bestämmelsen, som motsvarar 4 § första stycket APR, har behandlats i

avsnitt 10.3.2.

I andra och tredje styckena anges de kompetens- och behörighetskrav

som gäller för ledamöterna. Kraven gäller för samtliga ledamöter, dvs.

även för de som enligt 3 § utses efter förslag av organisationer.

Samma kompetenskrav som det som anges i andra stycket gäller också

för den person som styrelsen utser att sköta den löpande förvaltningen, se

9 §.

3 kap. 3 §

Bestämmelsen, som har utformats i enlighet med Lagrådets förslag, har

behandlats i avsnitt 10.3.2. En liknande bestämmelse finns för närva-

rande i 4 § första och andra styckena APR.

 Eftersom de kompetenskrav som anges i 2 § andra och tredje styckena

också gäller för ledamöter som utses efter förslag av organisationer, har

det införts en uttrycklig möjlighet för regeringen att vägra att utse någon

som har föreslagits av en organisation. Innan regeringen utser ledamot i

organisationens ställe, skall organisationen beredas tillfälle att lämna ett

nytt förslag.

Mandattid

3 kap. 4 §

Paragrafen har behandlats i avsnitt 10.3.2. Bestämmelsen motsvarar 5 §

första stycket APR.

Den normala mandattiden för en ledamot i någon av styrelserna i

Första Fjärde AP-fonderna skall vara tre år. Regeringen har dock möj-

lighet att utse en ledamot för kortare tid än tre år. Som anförs i avsnitt

10.3.2 är avsikten att byten av ledamöter i fondstyrelserna skall ske suc-

cessivt, varför regeringen inledningsvis bör utse ledamöterna på olika

långa mandattider (ett, två respektive tre år) för att framdeles kunna

tillämpa en ordning med successiva byten av ledamöterna. Det föreligger

inte något hinder mot att utse en ledamot vars förordnande löper ut för en

ny mandatperiod (omförordnande).

Hur ledamöter entledigas

3 kap. 5 §

En liknande bestämmelse finns för närvarande i 5 § andra och tredje

styckena APR.

En ledamots uppdrag upphör i förtid inte bara om ledamoten själv eller

den som enligt 3 § första stycket föreslagit honom begär det, utan även

om det uppkommer brist i de formella kraven enligt 2 § andra och tredje

styckena eller om ledamoten avlider.

Skyldigheten att utse ny ledamot för återstående mandattid bör inte ut-

göra hinder mot att avvakta med utseende av ny ledamot, om den tid som

återstår av mandatperioden är kort. Om den ledamot vars uppdrag upp-

hört i förtid utsetts efter förslag enligt 3 § första stycket, bör regeringen

innan den avvaktar med att utse ny ledamot bereda den organisation som

förslagsrätten tillkommer tillfälle att yttra sig.

Sammanträden

3 kap. 6 §

Bestämmelsen motsvarar i huvudsak 7 § första stycket APR.

Utgångspunkten är att styrelsen avgör ärenden vid sammanträden. Det

kan dock uppkomma situationer, exempelvis i brådskande fall, då ett

ärende i stället för vid ett ordinärt sammanträde måste behandlas på annat

sätt. En sådant sätt är att avgöra ärenden per capsulam, dvs. att protokoll

med förslag till beslut skickas runt bland ledamöterna. Om beslut fattas

per capsulam bör samtliga ledamöter underteckna protokollet. Vid ett

ordinärt sammanträde förutsätts ledamöterna personligen vara på plats.

Detta utesluter inte att sammanträden hålls per telefon eller med hjälp av

annan teknisk utrustning eller att en eller flera ledamöter är närvarande

per telefon eller med hjälp av annan sådan utrustning. Om sammanträdet

hålls per telefon eller liknande kan det vara önskvärt att de ledamöter

som inte fysiskt har varit på plats undertecknar protokollet. Det ankom-

mer på styrelsens ordförande såsom sammankallande att i varje enskilt

fall ta ställning till formerna för styrelsens handläggning och beslutsfat-

tande.

Beslut

3 kap. 7 §

Bestämmelsen motsvarar i huvudsak 7 § andra fjärde styckena APR.

Viss justering har dock skett med ledning av de förändringar som nyligen

genomförts vad avser aktiebolag (prop. 1997/98:99, bet. 1997/98:LU26,

rskr. 1997/98:257). I bestämmelsen har också tillagts ett uttryckligt krav

på att styrelsens protokoll skall justeras av ordföranden och en av styrel-

sens därtill utsedd ledamot. Det har ansetts olämpligt att beslutförhet kan

uppnås genom att räkna in även jäviga ledamöter.

Av 18 § förvaltningslagen (1986:223) följer att styrelsens beslutsfat-

tande, i den mån enighet inte kan nås, sker enligt den s.k. kollektiva om-

röstningsmetoden. Den innebär att ordföranden framställer ett eller flera

förslag som kan besvaras med antingen ja eller nej. Ledamöterna röstar

först enligt ett acklamationsförfarande, varefter ordföranden tillkännager

vilket förslag som enligt hans mening fått flest röster. Detta blir beslutet

om någon ledamot inte begär omröstning, vilken då måste ske. Omröst-

ning sker öppet. De olika förslagen ställs mot varandra i tur och ordning.

Som styrelsens beslut gäller den mening som fler än hälften av de närva-

rande röstar för. Vid lika röstetal har ordföranden utslagsröst.

Jäv

3 kap. 8 §

Bestämmelsen motsvarar 7 a § APR.

Bestämmelsen är utformad med aktiebolagslagens bestämmelser om

jäv som förebild (se prop. 1992/93:206 s. 49). Genom hänvisningen i

10 § blir bestämmelsen även tillämplig på annan till vilken styrelsen de-

legerat beslutanderätt i en viss fråga, t.ex. till den person som styrelsen

har utsett att sköta den löpande förvaltningen eller annan anställd hos

fonden.

Uppdrag att handla på styrelsens vägnar

3 kap. 9 §

Paragrafen har utformats med beaktande av vad Lagrådet förslagit.

Bestämmelsen, som saknar motsvarighet i APR, har behandlats i avsnitt

10.3.1.

Styrelsen skall utse en person att handha den löpande förvaltningen.

För denne gäller samma kompetenskrav som för styrelseledamöterna. Av

10 § följer att också behörighetskraven i 2 § tredje stycket gäller, utom

såvitt avser kravet på svenskt medborgarskap. Av förutnämnda bestäm-

melse framgår att även jävsbestämmelsen gäller för den person som sty-

relsen utser. Någon särskild rätt att företräda fonden finns inte föreskri-

ven, utan den person styrelsen utser att handha den löpande förvaltningen

härleder i stället sin rätt att företräda fonden från styrelsen, se 10 §.

3 kap. 10 §

Paragrafen, som har utformats i enlighet med Lagrådets förslag, har be-

handlats i avsnitt 10.5. Bestämmelsen motsvarar 8 § APR.

Om styrelsen uppdrar åt någon eller några att företräda fonden mot

tredje man, bör av delegationsbeslutet tydligt framgå omfattningen av

den rätt som delegerats och till vem eller vilka den riktar sig. Av delega-

tionsbeslutet bör även framgå eventuell rätt till vidaredelegation.

Ersättning

3 kap. 11 §

Bestämmelsen överensstämmer med vad som enligt 10 § APR gäller

beträffande de nuvarande fondstyrelserna.

4 kap. Medelsförvaltningen

Lagrådet har föreslagit att rubrikerna till 3 12 §§ ersätts med en rubrik

 Placering av fondmedlen . Enligt regeringen är det, bl.a. av pedagogiska

skäl, av värde med fler rubriker än vad Lagrådet förordar. Viss omarbet-

ning av rubrikerna har dock skett i syfte att bättre anpassa dem till pa-

ragrafernas materiella innehåll. Regeringen har följt Lagrådets synpunk-

ter beträffande det systematiska inordnandet av bestämmelsen om minsta

andel fordringsrätter med låg kredit- och likviditetsrisk (4 § i propositio-

nens lagtext).

Mål för placeringsverksamheten

4 kap. 1 §

Bestämmelserna har behandlats utförligt i avsnitt 7.1. Deras nuvarande

motsvarighet finns i 11 § första och andra styckena APR.

Att den totala risknivån i fondernas placeringar skall vara låg innefattar

ett krav på god riskspridning. Varje fond bör således fördela medlen

mellan olika inhemska och utländska marknader, mellan olika till-

gångsslag samt inom tillgångsslagen så att god riskspridning uppnås.

Verksamhetsplan

4 kap. 2 §

Bestämmelsen, som delvis motsvarar 11 § fjärde stycket APR, har be-

handlats utförligt i avsnitt 7.2.

Allmänna placeringsbestämmelser

4 kap. 3 §

Bestämmelsen, som saknar egentlig motsvarighet i APR, anger de

grundläggande principerna för fondernas placeringsverksamhet. Den har

behandlats närmare i avsnitt 8.1.1.

Med kapitalmarknaden avses bl.a. kreditmarknaden och aktiemarkna-

den. Kreditmarknaden brukar delas in i penning- och obligationsmarkna-

den. Till kreditmarknaden hör vidare ren avistatinlåning på konto i bank

eller liknande. Utöver vad som nämnts brukar till kapitalmarknaden räk-

nas även derivatmarknaden och handeln med valuta. Likaså ingår andelar

eller motsvarande i fastighetsfonder också i begreppet kapitalmarknaden

men däremot inte direktinvesteringar i fastigheter. Fastigheter får dock

enligt 16 § förvärvas för att skaffa lokaler för verksamheten.

Till kapitalmarknaden räknas inte placeringar i råvaror, såsom metaller

och olja. Inte heller placeringar i allehanda samlarobjekt såsom antikvi-

teter m.m. hänförs till kapitalmarknaden.

4 kap. 4 §

Bestämmelsen, som har behandlats i avsnitt 8.1.2, syftar till att begränsa

fondernas totala risktagande. Bestämmelsen saknar motsvarighet i APR.

Låg kreditrisk innebär normalt att emittenten eller skuldförbindelserna

har en officiell, hög rating. Hit hör normalt skuldförbindelser som har

getts ut eller garanteras av svensk eller utländsk stat, kommun eller jäm-

förbara samfälligheter. Även skuldförbindelser emitterade av företag och

organisationer hör hit förutsatt att de har en tillräckligt hög rating. En

möjlighet är att utgå från emittenter eller skuldförbindelser som i rating-

hänseende betecknas "investment grade", dvs. s.k. A-ratade (A, AA,

AAA eller motsvarande) emittenter eller skuldförbindelser. Däremot bör

inte trippel B-ratade låntagare (BBB eller motsvarande), vilka också be-

tecknas "investment grade" accepteras. Det är heller inte lämpligt att hela

denna ram fylls av obligationer som ligger i det lägre intervallet av A-

ratade, dvs. A.

Förvärv och innehav av aktier

4 kap. 5 §

Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 8.1.1. Bestämmelser av liknande

slag finns i 15 a § andra stycket och 35 § APR.

Av bestämmelsen följer motsatsvis att Första Fjärde AP-fonderna inte

får placera fondmedlen i onoterade aktier. Från kravet på notering un-

dantas aktier och andelar i fastighetsbolag och riskkapitalföretag. Hur

stor del av fondmedlen som får placeras i onoterade företag framgår av

8 §. Av samma paragraf följer att Första Fjärde AP-fonderna inte får

vara komplementär i ett kommanditbolag. Beträffande begreppet reglerad

marknad se kommentaren till 8 §.

4 kap. 6 §

Avsikten med bestämmelsen, som saknar motsvarighet i APR, är att

begränsa Första Fjärde AP-fondernas ägande i svenskt näringsliv.

Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 8.1.4.

Marknadsvärdet enligt första stycket beräknas genom att fondens inne-

hav av sådana aktier i svenska aktiebolag som är noterade vid svensk

börs eller auktoriserad marknadsplats divideras med det samlade börs-

värdet för dessa bolag. Med det samlade börsvärdet avses inte enbart

värdet av de aktier som är noterade vid en svensk börs eller auktoriserad

marknadsplats, utan även värdet av de aktier i bolagen som är föremål för

omsättning vid en utländsk börs eller annan reglerad marknad, i den mån

värdet av dessa aktier inte ingår i det börsvärde som finns angivet för den

svenska marknadsplatsen. Däremot får dubbelräkning inte ske, t.ex. om i

det värde som anges för bolaget vid OM Stockholmsbörsen ingår även

aktier som är föremål för handel utomlands får dessa inte på nytt inräk-

nas när börsvärde skall beräknas. I börsvärdet ingår av naturliga skäl inte

eventuella onoterade aktier i bolagen.

Från begränsningen i första stycket undantas dels andelar i fonder som

inte medför rätt att rösta för de aktier som ingår i fonden, dels fastighets-

bolag i vilka en fond innehar mer än 10 % av rösterna för samtliga aktier

i bolaget, se 9 § andra stycket 2. Av bestämmelsen följer att en fond kan

inneha mer än 10 % av rösterna i ett noterat fastighetsbolag om fonden

eller flera fonder gemensamt vid börsintroduktionen behåller minst hälf-

ten av rösterna i bolaget. Det är sådana bolag som undantas från bestäm-

melsen. Om en fond väljer att minska sitt innehav i ett sådant fastighets-

bolag till mindre än 10 % av rösterna, skall dock bolaget därefter be-

handlas enligt huvudregeln.

Förvärv av obligationer och andra fordringsrätter

4 kap. 7 §

Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 8.1.1. Bestämmelser av liknande

slag finns i 12 och 39 §§ APR.

Bestämmelsen reglerar Första Fjärde AP-fondernas förvärv av obliga-

tioner och andra fordringsrätter. För att fonderna skall få förvärva en

fordringsrätt skall den vara utgiven för allmän omsättning. Av 8 § följer

vidare att fordringsrätterna som huvudregel också skall vara marknads-

noterade. Vad gäller innebörden av begreppet utgiven för allmän omsätt-

ning kan vägledning hämtas i de uttalanden härom som gjordes i motiven

till lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument (prop.

1990/91:142 s. 87). Begreppet fordringsrätt omfattar inte derivatinstru-

ment (jfr prop. 1990/91:142 s. 141 144), varför sådana instrument inte

omfattas av något krav på marknadsnotering.

Från kravet på att skuldförbindelser skall vara utgivna för allmän om-

sättning undantas enligt första punkten placeringar som ingår som ett led

i en fonds likviditetsförvaltning.

Första Fjärde AP-fonderna får endast placera i fastigheter indirekt ge-

nom bolag eller andel i fastighetsfond. Fastighetsbolag som ägs av en

fond eller flera fonder gemensamt skall drivas enligt sedvanliga företags-

ekonomiska principer. Härav följer att fonden eller fonderna bör ha möj-

lighet att fritt välja hur de finansierar ett fastighetsbolag som de äger.

Denna princip kan emellertid komma i konflikt med det principiella för-

budet mot att lämna direktlån. Syftet med undantaget i andra punkten är

att möjliggöra direktlån och andra liknande finansieringsformer till fas-

tighetsbolag som ägs av en eller flera fonder gemensamt. Gränsen för hur

stort ägandet i ett bolag måste vara för att undantaget skall bli tillämpligt

överensstämmer med gränsen i 9 § andra stycket 2.

Begränsning av innehav av onoterade instrument

4 kap. 8 §

Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 8.1.1. Bestämmelser av liknande

slag finns i 12, 35 och 39 §§ APR.

Med uttrycket börs eller någon annan reglerad marknad avses såväl

svenska som utländska marknadsplatser. Kravet på omsättningsbarhet

och marknadsnotering innebär bl.a. att fonderna inte kan ge s.k. direktlån

eller delta i partnerfinansieringslån. Vad gäller innebörden av begreppet

reglerad marknad kan hänvisas till de uttalanden härom som gjordes i

motiven till den nuvarande börslagstiftningen (prop. 1991/92:113 s. 119

121) och till de ändringar i lagstiftningen som genomfördes år 1996

(prop. 1994/95:50 s. 115 117). I förarbetena till börslagstiftningen gjor-

des bedömningen att den svenska penningmarknaden inte omfattades av

begreppet reglerad marknad (prop. 1991/92: 113 s. 120 f.). Efter det att

lagstiftningen infördes har OM Räntebörsen AB, som registrerar kurser

på penning- och obligationsmarknaden, erhållit börsauktorisation. Den

svenska penning- och obligationsmarknaden får därför numera anses ut-

göra en sådan reglerad marknad som avses med ifrågavarande bestäm-

melse.

Röstandelsbegränsning

4 kap. 9 §

Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 8.1.5. En liknande bestämmelse

finns för närvarande i 37 § APR.

Avsikten med bestämmelsen är att begränsa fondernas ägarinflytande i

ett enskilt företag.

Om en fond överskrider någon av de röstandelsgränser som föreskrivs

i paragrafen skall fonden minska sitt innehav till det tillåtna så snart det

med hänsyn till marknadsförhållandena är lämpligt, se 15 §.

Valutakursrisk

4 kap. 10 §

Bestämmelsen, som har behandlats i avsnitt 8.1.6, sätter en övre gräns för

hur stor del av Första Fjärde AP-fondernas tillgångar som får vara ut-

satta för valutakursrisk. Bestämmelsen saknar direkt motsvarighet i APR.

Bestämmelser som begränsar de utländska innehaven finns dock i 12 §

andra stycket och 35 § andra stycket APR.

Av bestämmelsen följer att det inte finns några begränsningar i en

fonds möjligheter att placera i utländska tillgångar så länge fondens to-

tala valutakursrisk inte överstiger det angivna gränsvärdet. Skiljelinjen

dras således inte mellan svenska och utländska tillgångar, utan huruvida

valutakursrisk föreligger eller inte.

För ett finansiellt instrument i svenska kronor utgivet av en utländsk

emittent gäller således inte någon begränsning i nu aktuellt avseende.

Regeln träffar däremot finansiella instrument utgivna av svenska emit-

tenter som innehåller en valutakursrisk.

För räntebärande värdepapper är avgörande för om valutakursrisk fö-

religger om instrumentet är utgivet i utländsk valuta. För obligationer

med olika valutor på kupong och kapitaldel utgörs sådan risk i förekom-

mande fall av den del som är utgiven i utländsk valuta.

För svenska företag, dvs. företag med juridisk hemvist i Sverige, anses

inte föreligga någon valutakursrisk med undantag för svenska företag

som, när de legala förutsättningarna finns, väljer att redovisa i utländsk

valuta.

För aktier och andra andelar i utländska företag, dvs. företag med juri-

disk hemvist utomlands, gäller generellt att innehav av sådana andelar

anses vara exponerade för valutakursrisk. Detta gäller även sådana före-

tag som utgör sammanslagningar av svenska och utländska företag som

efter sammanslagningen även är noterade vid svensk börs.

Hänsyn skall också tas till olika valutaderivatinstrument vid beräkning

av värdet av den totala valutakursrisken för de förvaltade tillgångarna.

Gränsvärdet avser vidare fondens nettoexponering. Det är alltså möj-

ligt att begränsa valutaexponering genom t.ex. terminsavtal och andra

derivatinstrument och på detta sätt undvika att överskrida gränsvärdet.

Detta gäller oavsett tillgångsslag.

Om en fond överskrider 40 %-gränsen, skall fonden anpassa sin port-

följsammansättning så snart det med hänsyn till marknadsförhållandena

är lämpligt, se 15 §. Det är också möjligt att anpassa valutakursrisken till

40 %-gränsen utan att portföljsammansättningen behöver ändras, t.ex

med derivat eller terminer.

Av en övergångsregel i 13 § lagen (2000:000) om införande av ny lag-

stiftning för allmänna pensionsfonder framgår att fonderna stegvis får

öka sin exponering för valutakursrisk och att 40 %-gränsen gäller fr.o.m.

år 2006.

Exponeringsbegränsning

4 kap. 11 §

Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 8.1.3. Den saknar motsvarighet i

APR.

I paragrafen begränsas fondernas stora exponeringar, dvs. hur stor del

av en fonds tillgångar som får vara utfärdade av en och samma emittent

eller av en grupp emittenter med inbördes anknytning. Begränsningsre-

geln avser den sammanlagda kreditrisken för såväl räntebärande värde-

papper som aktier, utlåning och derivatkontrakt.

Vid beräkning av exponeringsgraden bör en nettning mellan skulder

och tillgångar gentemot samma motpart få utnyttjas. Skulder kan t.ex.

uppkomma i samband med placering i s.k. OTC-derivat. För att nettning

skall tillåtas förutsätts att ett nettningsavtal upprättats mellan parterna

som är legalt hållbart och som inte kan brytas upp vid en konkurssitua-

tion. I övrigt skall bruttovärden användas vid tillämpningen av regeln.

I andra stycket har intagits en beskrivning av vad som avses med

begreppet "grupp av emittenter med inbördes anknytning", som används i

första stycket. Förebilden för beskrivningen finns i 5 kap. 2 § första

stycket lagen (1994:2004) om kapitaltäckning och stora exponeringar för

kreditinstitut och värdepappersbolag. Avsikten är också att gruppregeln

skall tillämpas i linje med Finansinspektionens praxis i fråga om den be-

stämmelsen.

Råvaruderivat

4 kap. 12 §

Bestämmelsen, som har utformats i enlighet med Lagrådets förslag, har

behandlats i avsnitt 8.1.1. Den saknar motsvarighet i APR.

Fondernas användning av derivatinstrument regleras inte särskilt utan

omfattas av de allmänna placeringsreglerna. Derivat är finansiella

instrument och omfattas således av begreppet avtal på kapitalmarknaden

i 3 §. Förbudet i den förevarande paragrafen förhindrar att placeringar

sker i derivatinstrument som har råvaror som underliggande tillgångar.

Skyddande av fordran

4 kap. 13 och 14 §§

Med hänsyn till bestämmelsen i 3 § finns det behov av en regel som ger

fonderna rätt att förvärva pantsatt eller utmätt egendom som inte kan sä-

gas omfattas av begreppet placeringar på kapitalmarknaden. Paragraferna

har utformats med ledning av 2 kap. 8 § bankrörelselagen (1987:617) och

motsvarar i stort 14 § APR.

Avveckling av vissa innehav

4 kap. 15 §

Bestämmelser av motsvarande innebörd finns i 12, 14 och 15 a §§ APR.

Beträffande hanteringen av överskridande av gränsen för valutakurs-

risk i 10 §, se även kommentaren till nämnda paragraf.

Fast egendom m.m.

4 kap. 16 §

Bestämmelsen, som i huvudsak motsvarar 15 a § första stycket APR, har

behandlats i avsnitt 8.1.1.

Beträffande fastighetsplaceringar, se avsnitt 8.1.1 och kommentaren

till 3 §.

Krediter

4 kap. 17 §

Bestämmelsen motsvarar 15 § APR.

Första Fjärde AP-fonderna skall förvalta anförtrodda medel inom

ramen för vad som föreskrivs i denna lag. Härav följer att fonderna i

princip inte får bedriva placeringsverksamhet med lånade medel. Detta

låneförbud bör dock inte vara helt undantagslöst. Fonderna måste ha

möjlighet att hantera tillfälliga likviditetsbelastningar utan att avyttra

tillgångar om en kortfristig kredit framstår som mer ändamålsenlig. Det

är också klart att fonderna måste ha tillgång till sedvanliga checkkrediter

och andra korta krediter för den löpande verksamheten. Vidare kan det i

vissa fall framstå som lämpligare att finansiera en placering med en kort-

fristig kredit än att realisera andra tillgångar. Det kan exempelvis om

en fond avser att nyttja en teckningsrätt i utländsk valuta för att sedan

omgående avyttra aktien vara risk- och kostnadseffektivt att låna i

valuta till transaktionen. Vad avser hanteringen av s.k. repor och värde-

papperslån, se avsnitt 8.1.1.

I 2 kap. 4 § finns en bestämmelse om lånerätt i Riksgäldskontoret för

det fall en fond skulle behöva låna medel för att fullgöra sina åtaganden,

dvs. om den töms på tillgångarna.

Förvaltningsuppdrag

4 kap. 18 §

Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 9. Första meningen motsvarar i

allt väsentligt 11 § tredje stycket APR.

Andra stycket innebär att var och en av Första Fjärde AP-fonderna

måste förvalta 10 % av marknadsvärdet av fondens samtliga tillgångar

externt. Denna förvaltning kan ske genom diskretionära förvaltningsupp-

drag eller i fonder. För den externt förvaltade delen av verksamheten

skall i alla delar gälla samma regler som för den internt förvaltade, se

närmare om detta i avsnitt 9.

Möjligheten i 8 § att indirekt placera i onoterade företag genom risk-

kapitalföretag, utgör inte sådana förvaltningsuppdrag som avses i denna

paragraf.

Tredje avdelningen

Bestämmelser om Sjunde AP-fonden

5 kap. behandlar förvaltningen av premiepensionsmedel. Som angetts i

avsnitt 6.4 har de regler i APR som gäller för nuvarande sjunde fondsty-

relsens verksamhet förts över sakligt sett i princip oförändrade till den

förevarande lagen. De bestämmelser i APR som det hänvisas till i anslut-

ning till de olika paragraferna i 5 kap. har behandlats i dels prop.

1997/98:151 Inkomstgrundad ålderspension, m.m., dels prop.

1999/2000:12 Statlig förvaltning av premiepensionsmedel, m.m.

5 kap. Förvaltningen av premiepensionsmedel

Ändamål

5 kap. 1 §

Bestämmelsen behandlar den löpande förvaltning av premiepensionsme-

del som skall ske hos Sjunde AP-fonden. Bestämmelsen svarar mot

43 a § APR och har endast justerats redaktionellt. Rubriken till paragra-

fen har ändrats i enlighet med Lagrådets förslag.

Samarbetsavtal med Premiepensionsmyndigheten m.m.

5 kap. 2 §

Paragrafen behandlar i första stycket det krav på ett avtal om det prak-

tiska samarbetet (samarbetsavtal) som Sjunde AP-fonden skall ingå med

PPM och de åtaganden i övrigt som fonden, i likhet med de privata fond-

förvaltarna i premiepensionssystemet, skall göra gentemot Premiepen-

sionsmyndigheten.

Andra stycket innebär att Sjunde AP-fonden inte får utforma Premie-

sparfonden eller Premievalsfonden som s.k. ideella fonder. Bestämmel-

sen innehåller också ett förbud för Sjunde AP-fonden att inrätta fonderna

eller någondera av dem som en sådan fond som avses i 3 § lagen om vär-

depappersfonder. Premiepensionsmyndigheten får dock medge att Pre-

miesparfonden och/eller Premievalsfonden utformas som en s.k. index-

fond.

Paragrafen motsvarar 43 g § APR.

Röstandelsbegränsning

5 kap. 3 §

Paragrafen behandlar en begränsning av Sjunde AP-fondens rätt att för-

värva aktier i ett och samma bolag och motsvarar 43 c § andra stycket

APR. Den justering av bestämmelsen som gjorts innebär inte någon änd-

ring i sak. Sjunde AP-fonden får således inte till Premiesparfonden och

Premievalsfonden förvärva ytterligare aktier i ett bolag om röstetalet för

samtliga aktier som dessa fonder därmed skulle inneha i samma bolag

överstiger fem procent av röstetalet för samtliga aktier i bolaget.

Utövande av rösträtt

5 kap. 4 §

Paragrafen innehåller en väsentlig inskränkning av möjligheterna för

Sjunde AP-fonden att utöva det ägarinflytande som följer av innehav av

aktier i svenska aktiebolag. Bestämmelsen motsvarar 43 d § APR.

Lagrådet har pekat på att det kan uppkomma oklarhet om hur

bestämmelsen förhåller sig till aktiebolagslagens bestämmelser om röst-

rätt för aktier. Den begränsning av rösträtten som följer av paragrafen

riktar sig endast mot Sjunde AP-fonden och således inte mot emittenten

av den aktuella aktien. Bestämmelsen är således inte av bolagsrättsligt

slag. Av detta följer att om Sjunde AP-fonden ändå, i strid med bestäm-

melsen, gör bruk av sin rätt att rösta för en viss aktie, är rösten giltig i

förhållande till såväl emittenten som övriga aktieägare.

Fondandelar och inlösen av fondandelar

5 kap. 5 §

Paragrafen motsvarar 43 b § APR. Den innehåller regler kring fondan-

delar och inlösen av fondandelar.

Tillämpliga bestämmelser

5 kap. 6 §

I bestämmelsen anges genom en hänvisning de bestämmelser för Första

Fjärde AP-fonderna som skall gälla också för Sjunde AP-fonden.

Bestämmelsen har i den del som gäller fondens ledning behandlats i

avsnitt 10.3. Skillnaden i förhållande till Första Fjärde AP-fonderna in-

nebär att regeringen skall utse styrelseledamöterna i Sjunde AP-fonden

utan föregående förslag från organisationer som företräder arbetstagar-

respektive arbetsgivarintressen. Att 3 kap. 3 § andra stycket är tillämplig

för Sjunde AP-fonden innebär således att regeringen bland de styrelsele-

damöter som utses skall utse en till ordförande och en till vice ordfö-

rande.

Hänvisningen till bestämmelserna om mål för placeringsverksamheten

har behandlats i avsnitt 7.1. Den del som avser fastställande av verksam-

hetsplan har behandlats i avsnitt 7.2.

Hänvisningen till bestämmelsen om förvaltningsuppdrag i 4 kap. 18 §

avser endast den bestämmelsens första stycke. Av detta följer att för

Sjunde AP-fonden finns, i motsats till vad som gäller för Första Fjärde

AP-fonderna, inte något krav på att en viss del av tillgångarna skall för-

valtas externt utan endast en möjlighet att göra så.

5 kap. 7 §

Paragrafen redovisar genom hänvisningar de bestämmelser i lagen om

värdepappersfonder som skall gälla för Sjunde AP-fonden. Bestämmel-

sen motsvarar i huvudsak 43 e § APR.

Lagrådet har satt ifråga om inte ytterligare en bestämmelse i lagen om

värdepappersfonder, 7 § om förbud för vissa personer med insynsställ-

ning att handla med en värdepappersfond, innehåller sådana åligganden

för enskilda att det inte bör vara tillåtet för regeringen eller någon annan

myndighet att meddela avvikande föreskrifter i ämnet. Med anledning av

Lagrådets påpekande har den aktuella bestämmelsen tagits upp i tredje

stycket, vid sidan av 47 § om skadestånd, som ett undantag från bemyn-

digandet.

Förevarande paragraf anger att verksamheten i fonden i princip skall

organiseras enligt samma ordning som gäller för värdepappersfonder. I

det sammanhanget hänvisas till såväl lagregler som myndighetsföre-

skrifter för värdepappersfonder. Lagrådet har pekat på att senare änd-

ringar i myndighetsföreskrifterna inte får automatiskt genomslag i den

paragraf som nu är i fråga. Det kan med anledning av vad Lagrådet an-

fört konstateras att hänvisningen i paragrafen till myndighetsföreskrifter

är överflödig. Syftet, att utforma en syntetisk värdepappersfond , upp-

nås fullt ut även utan en sådan hänvisning. Hänvisningen har därför slo-

pats.

Finansinspektionens tillsyn

5 kap. 8 §

I paragrafen anges vilka av tillsynsbestämmelserna i lagen om värdepap-

persfonder som i tillämpliga delar skall gälla för Finansinspektionens

tillsyn över Sjunde AP-fonden. Bestämmelsen motsvarar 43 h § APR

med den justeringen att hänvisningen till verkställighetsföreskrifter har

slopats (jfr kommentaren till 5 kap. 7 §).

Fjärde avdelningen

6 kap. Redovisning och revision m.m.

Räkenskapsår

6 kap. 1 §

Bestämmelsen motsvarar 16 § första stycket APR.

Löpande bokföring, verifikationer och arkivering

6 kap. 2 §

Bestämmelsen, som är ny, har utformats för att nära ansluta till den nya

bokföringslagen (1999:1078) som trädde i kraft den 1 januari 2000 (prop.

1998/99:130).

Den nuvarande AP-fonden omfattas inte av gällande bestämmelser rö-

rande bokföringsskyldighet för statliga myndigheter (jfr kommentaren till

1 kap. 1 § och 1 § bokföringsförordningen [1979:1212]). Bokföring är en

förutsättning för att förvaltningen skall kunna följas. Bestämmelserna om

revisorernas granskning i 8 § förutsätter också att fonderna är bokfö-

ringsskyldiga.

Såsom konstaterats i 10.4 måste det i första hand ankomma på fon-

derna själva att med beaktande av lämpliga redovisningsnormer för jäm-

förbara företag utveckla och etablera en gemensam praxis som uppfyller

kraven på god redovisningssed.

Årsredovisning

6 kap. 3 §

Bestämmelserna motsvarar i huvudsak i 16 § andra stycket APR. I för-

hållande till i dag har reglerna kompletterats med ett krav att fondens

balansräkning, resultaträkning och noter skall ge en rättvisande bild över

ställning och resultat samt att förvaltningsberättelsen skall ge en rättvi-

sande översikt över fondens utveckling. Detta överensstämmer med vad

som gäller för en årsredovisning enligt årsredovisningslagen (1995:1554)

och därtill anknutna redovisningslagar för finansiella företag.

I departementspromemoria med förslag till automatisk balansering av

ålderspensionssystemet (Ds 1999:43) föreslås att regeringen årligen skall

fastställa ett s.k. balanstal. Vid beräkningen av detta skall hänsyn tas till

det sammanlagda redovisade marknadsvärdet vid utgången av varje ka-

lenderår för Första Fjärde AP-fonderna och Sjätte AP-fonden. Syftet

med bestämmelsen i tredje stycket är att säkerställa att det årligen sker en

sådan marknadsvärdering av fondmedlen i Första Fjärde AP-fonderna.

6 kap. 4 §

Bestämmelsen motsvarar i huvudsak 16 § andra stycket och 25 § APR.

Första stycket torde motsvara vad som redan i dag tillämpas av fondsty-

relserna.

Revisorer

6 kap. 5 §

Bestämmelsen motsvarar 21 § APR. Samtliga revisorer skall dock vara

auktoriserade. Av 4 kap. 4 § andra och tredje styckena lagen (2000:000)

om Sjätte AP-fonden följer att det skall finnas en revisor som är gemen-

sam för Första Fjärde, Sjätte och Sjunde AP-fonderna och att den revi-

sorn skall samordna revisionen av förvaltningen hos fonderna.

6 kap. 6 §

Bestämmelsen i första stycket motsvarar i huvudsak 22 § första stycket

APR.

Den tid för vilken revisorerna utses har utsträckts till att avse längst tre

år. Avsikten är också att ett förordnande som revisor normalt skall om-

fatta tre år.

Bestämmelserna i andra och tredje styckena motsvarar i princip 22 §

andra och tredje styckena APR, jfr 3 kap. 5 § angående vad som gäller

för entledigande av styrelseledamot.

6 kap. 7 §

Bestämmelsen motsvarar 23 § APR.

Av 2 kap. 3 § framgår att kostnaderna för arvoden och andra ersätt-

ningar till revisorerna skall betalas med de medel som respektive fond

förvaltar. Den revisor som är gemensam för fonderna får fördela kostna-

den för sitt arbete mellan fonderna.

Revisionsberättelse

6 kap. 8 §

Bestämmelsen motsvarar 24 § APR. Vissa redaktionella och språkliga

justeringar har dock gjorts.

Fastställelse av resultaträkning och balansräkning

6 kap. 9 §

Bestämmelsen motsvarar i huvudsak 25 § APR. Målet för fondernas för-

valtning är samtidigt ett resultatkrav på de enskilda fonderna. Regeringen

skall därför inte bara avgöra frågan om fastställande av fondernas balans-

räkningar utan även den om fastställande av resultaträkningarna.

7 kap. Övriga bestämmelser

Regeringens sammanställning och utvärdering

7 kap. 1 §

Bestämmelsen motsvarar 45 § APR.

Frågan om utvärderingen av fondernas förvaltning har behandlats i av-

snitt 9. Av skäl som där anges har skyldigheten för fondstyrelserna att

utvärdera sin egen förvaltning avskaffats. Utvärderingen av fondernas

förvaltning har därför koncentrerats till den utvärdering som regeringen

skall göra.

Anmälningsskyldighet

7 kap. 2 §

Bestämmelsen motsvarar 44 § APR.

13.2 Förslaget till lag om Sjätte AP-fonden

Förvaltade medel

1 kap. 1 §

Bestämmelsen i andra stycket anger vilka medel som Sjätte AP-fonden

förvaltar. Fonden erhåller inte några ytterligare medel utöver de som den

mottagit enligt de angivna övergångsbestämmelserna. De tillgångar som

förs över till Sjätte AP-fonden enligt 10 § ikraftträdandelagen utgör inte

ett faktiskt tillskott eftersom fonden skall lämna ersättning för dessa

medel. Det hänvisas därför inte till 10 § ikraftträdandelagen i förevarande

bestämmelse.

Bestämmelsen i tredje stycket svarar mot 26 § andra stycket andra

meningen APR.

Kostnader för verksamheten

1 kap. 2 §

Bestämmelsen, som svarar mot 29 § APR, behandlar bl.a. kostnaderna

för Sjätte AP-fondens verksamhet.

2 kap. Fondens ledning

Styrelsen

2 kap. 1 §

Bestämmelsen innehåller regler om antalet ledamöter i Sjätte AP-fondens

styrelse, hur dessa utses och de behörighetskrav som ställs på ledamö-

terna. Bestämmelsen motsvarar i huvudsak 4 § fjärde stycket och 31 §

APR.

Mandattid

2 kap. 2 §

Bestämmelsen behandlar mandattiden för styrelseledamöterna och svarar

mot 31 och 32 §§ APR.

Sammanträden och beslut

2 kap. 3 §

Bestämmelsen motsvarar 7 § APR och behandlar frågor om styrelsens

sammanträden och beslut.

Jäv

2 kap. 4 §

Bestämmelsen motsvarar 7 a § APR och behandlar jävsfrågor.

Uppdrag att handla på styrelsens vägnar

2 kap. 5 §

Bestämmelsen, som svarar mot 8 § APR, behandlar styrelsens möjlighet

att delegera rätten att företräda fonden.

Ersättning m.m.

2 kap. 6 §

Bestämmelsen motsvarar 9 § APR och reglerar rätten för fonden att an-

ställa och bestämma de närmare anställningsvillkoren för sina tjänste-

män.

2 kap. 7 §

Bestämmelsen motsvarar 10 § APR och reglerar rätten för regeringen att

besluta om ersättningar till styrelsens ledamöter.

3 kap. Medelsförvaltningen

Mål för placeringsverksamheten

3 kap. 1 §

Bestämmelsen behandlar de övergripande målen för Sjätte AP-fondens

placeringsverksamhet och svarar i huvudsak mot 11 § fjärde stycket och

34 § APR.

Placering av fondmedel

3 kap. 2 §

Bestämmelsen motsvarar 36 § APR och anger närmare hur de medel som

Sjätte AP-fonden förvaltar får placeras.

3 kap. 3 §

I bestämmelsen, som motsvarar 36 a § APR, görs vissa preciseringar till

reglerna i 3 kap. 2 § om i vilka fall ett aktiebolag inte anses som ut-

ländskt.

3 kap. 4 §

Bestämmelsen svarar mot 12 a § APR och reglerar under vilka förutsätt-

ningar Sjätte AP-fonden får handla med derivatinstrument.

3 kap. 5 §

Bestämmelsen behandlar vissa särskilda placeringsmöjligheter för Sjätte

AP-fonden och motsvarar 39 § APR.

3 kap. 6 §

Bestämmelsen behandlar de situationer när Sjätte AP-fonden får förvärva

utmätt eller pantsatt egendom. Paragrafen motsvarar 14 § APR.

Fast egendom m.m.

3 kap. 7 §

Bestämmelsen motsvarar 15 a § första stycket APR och behandlar de

situationer när Sjätte AP-fonden får förvärva fast egendom och liknande.

Krediter

3 kap. 8 §

I bestämmelsen, som i huvudsak motsvaras av 15 § APR, regleras de fall

när Sjätte AP-fonden får ta upp lån.

Förvaltningsuppdrag

3 kap. 9 §

Bestämmelsen slår fast Sjätte AP-fondens rätt att låta fondmedel förval-

tas externt. Paragrafen har sin motsvarighet i 11 § tredje stycket APR.

4 kap. Redovisning och revision m.m.

Räkenskapsår

4 kap. 1 §

Paragrafen motsvarar 16 § första stycket APR

Årsredovisning

4 kap. 2 §

Paragrafens första stycke motsvarar 16 § andra stycket APR och inne-

håller bestämmelser om Sjätte AP-fondens årsredovisning.

Det andra stycket, som saknar motsvarighet i gällande regler för fon-

den, syftar till att säkerställa att det varje år sker en marknadsvärdering

av de tillgångar som Sjätte AP-fonden förvaltar. För Första Fjärde AP-

fonderna har bestämmelsen sin motsvarighet i 6 kap. 3 § tredje stycket

lagen (2000:000) om allmänna pensionsfonder (AP-fonder) Bakgrunden

till kravet på marknadsvärdering har behandlats närmare i författnings-

kommentaren till sistnämnda bestämmelse.

Resultatuppföljning

4 kap. 3 §

Bestämmelsen behandlar den resultatuppföljning som Sjätte AP-fonden

årligen skall överlämna till regeringen. Bestämmelsen motsvarar 16 a §

APR.

Revisorer

4 kap. 4 §

Bestämmelsen motsvarar 21 § APR och behandlar de revisorer som rege-

ringen skall utse för fonden. Föreskriften om en gemensam revisor för

Sjätte AP-fonden och övriga AP-fonder är en nyhet i förhållande till gäl-

lande regler.

4 kap. 5 §

Bestämmelsen motsvarar 22 § APR och behandlar tiden för revisorernas

förordnande och vissa frågor om entledigande av en revisor.

4 kap. 6 §

Bestämmelsen motsvarar 23 § APR.

Revisionsberättelse

4 kap. 7 §

Bestämmelsen handlar om den revisionsberättelse som skall upprättas

och har sin motsvarighet i 24 § APR.

Fastställelse av resultaträkning och balansräkning

4 kap. 8 §

Bestämmelsen motsvarar 25 § APR och behandlar regeringens faststäl-

lande av balansräkningen. Tillägget om fastställelse av resultaträkningen

innebär inte någon materiell förändring i fråga om regeringens fastställel-

searbete.

5 kap. Övriga bestämmelser

Regeringens sammanställning och utvärdering

5 kap. 1 §

Bestämmelsen behandlar genom en hänvisning till motsvarande regel

för Första Fjärde AP-fonderna regeringens utvärdering av förvalt-

ningen av fondmedel och motsvarar 45 § APR.

Anmälningsskyldighet

5 kap. 2 §

Paragrafen motsvarar 44 § APR och handlar om anmälningsskyldighet

för innehav av finansiella instrument.

13.3 Förslaget till lag om införande av ny lagstiftning för

allmänna pensionsfonder

Ikraftträdande m.m.

1 §

Bestämmelsen reglerar tidpunkterna för ikraftträdandet av lagen om all-

männa pensionsfonder (AP-fonder), lagen om Sjätte AP-fonden och

denna lag. Principen för reformeringen av AP-fondssystemet är att de

organisatoriska förändringarna sker den 1 maj 2000, medan förändring-

arna vad avser tillgångsfördelning och placeringsbestämmelser sker den

1 januari 2001.

Ikraftträdandefrågorna har behandlats i avsnitt 11. Bestämmelsen i

första stycket andra och tredje meningarna rörande det särskilda ikraft-

trädandet för Första och Andra AP-fonderna av regeln i 4 kap. 10 § lagen

om allmänna pensionsfonder (AP-fonder) om valutakursrisk har dock

behandlats i avsnitt 8.1.6.

2 §

Bestämmelsen, som reglerar tidpunkterna för upphävandet av lagen

(1983:1092) med reglemente för Allmänna pensionsfonden, har behand-

lats i avsnitt 11.

AP-fondernas namn

3 §

Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 11. Som framgår av 4 § skall

tredje fondstyrelsen upphöra med sin verksamhet. För att hålla samman

numreringen av buffertfonderna i lagen om allmänna pensionsfonder

(AP-fonder) byter femte fondstyrelsen namn till Tredje AP-fonden. I

övrigt behålls den nuvarande numreringen i den nya lagen. En följd av

förändringarna är att det inte kommer att finnas någon Femte AP-fond.

Namnbytena på AP-fonderna genomförs innan lagen (1983:1092) med

reglemente för Allmänna pensionsfonden helt upphävts. I andra stycket

anges därför att vad som föreskrivs i nämnda lag om första, andra, fjärde

femte, sjätte och sjunde fondstyrelserna efter namnbytena skall avse

Första, Andra, Tredje, Fjärde, Sjätte respektive Sjunde AP-fonderna.

Upphörande av tredje fondstyrelsens verksamhet

4 §

Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 11 och reglerar upphörandet av

tredje fondstyrelsens verksamhet. Tillgångar och förpliktelser i verksam-

heten överförs till Första AP-fonden. I andra stycket finns en motsvarig-

het till 3 § andra stycket.

Överföring av tillgångar till Riksgäldskontoret

5 §

Bestämmelsen, som reglerar överföringen av tillgångar från AP-fonds-

systemet till Riksgäldskontoret, har behandlats i avsnitt 5.4. Definitionen

av bostadsobligationer omfattar inte enbart sådana skuldförbindelser som

normalt benämns bostadsobligationer, utan också bostadscertifikat.

6 §

Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 5.5. Som en del av överföringen

enligt 5 § eller vid förfall av bostadsobligationer som erhållits vid över-

föringen, kan Riksgäldskontoret komma att erhålla likvida medel i sådan

omfattning att det likviditetsmässigt saknas behov av att under någon tid

fortsätta pågående emissionsprogram. Syftet med bestämmelsen är att

göra det möjligt för Riksgäldskontoret att trots det fortsätta med på-

gående emissionsprogram.

7 §

Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 5.5.

Fördelning av tillgångar mellan AP-fonderna

8 och 9 §§

Bestämmelserna, som har behandlats i avsnitt 11, har utformats med

beaktande av Lagrådets synpunkter på motsvarande bestämmelser i lag-

rådsremissens lagförslag.

Paragraferna reglerar fördelningen av tillgångar mellan Första Fjärde

AP-fonderna. Principen är att fonderna skall tillföras lika stora värden.

10 §

Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 8.1.1 och 11. Om det i över-

föringen skulle komma att ingå utländska instrument får Sjätte AP-fon-

den behålla dessa. Sjätte AP-fonden kan dock inte omplacera tillgångarna

på annat sätt än vad som följer av lagen (2000:000) om Sjätte AP-fonden.

Sjätte AP-fonden får dock utan hinder av nämnda lag fullgöra kont-

raktsåtaganden som är förenade med innehaven av de tillgångar fonden

erhåller vid överföringen.

Kostnader

11 §

Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 11. Den har utformats med beak-

tande av Lagrådets synpunkter.

Övergångsbestämmelser

12 §

Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 9. Den innebär att om någon eller

några av AP-fonderna inte har hunnit att bygga upp erforderlig organisa-

tion för att förvalta hela eller del av fondmedlen får de under år 2001 för-

valta fondmedel tillsammans med någon eller några av de övriga AP-

fonderna.

13 §

Bestämmelsen, som har utformats i enlighet med Lagrådets synpunkter

på motsvarande paragraf i lagrådsremissens lagförslag, har behandlats i

avsnitt 8.1.6. För att begränsa de potentiella valutaflödena införs bestäm-

melsen i 4 kap. 10 § lagen (2000:000) om allmänna pensionsfonder (AP-

fonder) om maximal valutakursrisk stegvis.

14 §

Bestämmelserna har behandlats i avsnitt 9.

15 §

Bestämmelsen reglerar övergången till de nya redovisningsreglerna i 6

kap. lagen om allmänna pensionsfonder (AP-fonder) och har berörts i av-

snitten 9 och 10.4. Den har sakligt utformats med beaktande av Lagrå-

dets synpunkter, dock har vissa redaktionella ändringar gjorts i förhål-

lande till den av Lagrådet föreslagna ordalydelsen.

13.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:710) med

vissa bestämmelser om Premiepensionsmyndigheten

2, 5 och 10 §§

Lagrådet har pekat på ett problem med tekniken att i bestämmelserna

hänvisa till myndighetsföreskrifter om försäkringsbolag. Samma slag av

påpekande har gjorts såvitt gäller 5 kap. 7 § förslaget till lag om allmänna

pensionsfonder (AP-fonder). I författningskommentaren till den bestäm-

melsen redogörs för problemställningen. På samma sätt som i nämnda

bestämmelse slopas därför hänvisningarna till myndighetsföreskrifter.

Slopandet innebär inte någon ändring i sak.

13.5 Förslagen till lag om ändring i lagen (1981:691) om

socialavgifter, lag om ändring i lagen (1994:1744)

om allmän pensionsavgift och lag om ändring i lagen

(1998:676) om statlig ålderspensionsavgift

Bestämmelserna har justerats redaktionellt med anledning av att de av-

gifter som avses skall föras endast till de förvaltare som enligt reglerna i

lagen om allmänna pensionsfonder (AP-fonder) benämns Första Fjärde

AP-fonderna.

13.6 Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:674) om

inkomstgrundad ålderspension

8 kap. 2 och 4 §§

Bestämmelserna har justerats redaktionellt med anledning av att Premie-

sparfonden och Premievalsfonden förvaltas av den förvaltare som bytt

namn till Sjunde AP-fonden. Justeringarna är också en följd av att be-

greppet Allmänna pensionsfonden utgått och att premiepensionsmedlen i

Premiesparfonden och Premievalsfonden skall förvaltas enligt lagen om

allmänna pensionsfonder (AP-fonder).

13.7 Förslagen till lag om ändring i aktiebolagslagen

(1975:1385), lag om ändring i försäkringsrörelsela-

gen (1982:713), lag om ändring i lagen (1984:404)

om stämpelskatt vid inskrivningsmyndigheter och lag

om ändring i lagen (1988:1385) om Sveriges riks-

bank

Bestämmelserna har justerats redaktionellt med anledning av omorgani-

sationen av Allmänna pensionsfonden och uppdelningen av regleringen

av förvaltningen av pensionsmedlen på två olika lagar: Första Fjärde och

Sjunde AP-fonderna enligt lagen om allmänna pensionsfonder (AP-fon-

der) och Sjätte AP-fonden enligt lagen om Sjätte AP-fonden.

13.8 Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen

(1980:100)

9 kap. 23 §

Bestämmelsen har justerats redaktionellt med anledning av att AP-fon-

derna förvaltas enligt två olika lagar, lagen om allmänna pensionsfonder

(AP-fonder) och lagen om Sjätte AP-fonden, och de uppgifter om inne-

hav av finansiella instrument som avses i bestämmelsen därmed lämnats

enligt antingen 7 kap. 2 § förstnämnda lag eller 5 kap. 2 § sistnämnda

lag.

Övergångsbestämmelsen

APR upphävs samtidigt som lagen om allmänna pensionsfonder (AP-

fonder) och lagen om Sjätte AP-fonden träder i kraft. Vid en sekretess-

bedömning enligt 23 § av uppgifter om innehav av finansiella instrument

som lämnats till första sjunde fondstyrelserna inom AP-fonden före

ikraftträdandet anses lämnade enligt motsvarande bestämmelser i APR.

Förteckning över remissinstanser som lämnat svar på Ds

1999:38 AP-fondernas organisation och placeringsregler i det

reformerade pensionssystemet

Sveriges riksbank, Hovrätten för Västra Sverige, Kammarrätten i Stock-

holm, Riksgäldskontoret, Finansinspektionen, Riksrevisionsverket, Justi-

tieombudsmannen, Justitiekanslern, Riksförsäkringsverket, Statskontoret,

Kammarkollegiet, Premiepensionsmyndigheten, Allmänna pensionsfon-

den, första-tredje fondstyrelserna, Allmänna pensionsfonden, fjärde

fondstyrelsen, Allmänna pensionsfonden, femte fondstyrelsen, Allmänna

pensionsfonden, sjätte fondstyrelsen, OM Stockholm AB/OM Stock-

holmsbörsen, Juridiska fakulteten vid Lunds Universitet, Svenska Bank-

föreningen, Svenska Fondhandlareföreningen, Fondbolagens förening,

Sveriges Aktiesparares Riksförbund, Sveriges Försäkringsförbund, För-

säkringskasseförbundet, Pensionärernas Riksorganisation, Sveriges pen-

sionärers riksförbund, Riksförbundet för pensionärsgemenskap,

Landstingsförbundet, Tjänstemännens Centralorganisation, Landsorgani-

sationen i Sverige, Svenska Arbetsgivareföreningen, Sveriges Industri-

förbund, Sveriges Finansanalytikers förening, Företagarnas Riksorgani-

sation, Kooperativa Förbundet, Svensk Handel, Naturvårdsverket,

Socialdemokratiska småföretagareföreningen i Stockholm.

Förteckning över remissinstanser som lämnat svar på Ds

1999:43 Automatisk balansering av ålderspensionssystemet -

regler för avsteg från inkomstindexering

Justitieombudsmannen, Svea hovrätt, Kammarrätten i Göteborg, Justitie-

kanslern, Riksförsäkringsverket, Riksgäldskontoret, Statskontoret, Eko-

nomistyrningsverket, Statistiska centralbyrån, Finansinspektionen, Riks-

revisionsverket, Konjunkturinstitutet, Premiepensionsmyndigheten, All-

männa pensionsfonden, Första-tredje fondstyrelserna, Allmänna pen-

sionsfonden, Fjärde fondstyrelsen, Allmänna pensionsfonden, Sjunde

fondstyrelsen, Försäkringskasseförbundet, Pensionärernas Riksorganisa-

tion, Sveriges Pensionärsförbund, Sveriges Pensionärers Riksförbund,

Svenska Kommunförbundet, Landstingsförbundet, Sveriges Industriför-

bund, Företagarnas Riksorganisation, Föreningen Auktoriserade Reviso-

rer, Svenska aktuarieföreningen, Sveriges Försäkringsförbund, Tjänste-

männens Centralorganisation, Sveriges Akademikers Centralorganisa-

tion, Landsorganisationen i Sverige, Svenska Arbetsgivareföreningen,

Svenska Bankföreningen.

Förteckning över remissinstanser som lämnat svar på Ds

1998:7 AP-fonden och det reformerade ålderspensionssystemet

Riksförsäkringsverket, Allmänna pensionsfonden första tredje fondsty-

relserna, Allmänna pensionsfonden fjärde fondstyrelsen, Allmänna pen-

sionsfonden sjätte fondstyrelsen, Finansinspektionen, Kammarkollegiet,

Riksrevisionsverket, Riksgäldskontoret, Konjunkturinstitutet, Statistiska

centralbyrån, Justitiekanslern, Riksbanksfullmäktige, Försäkringskasse-

förbundet, Svenska arbetsgivareföreningen, Sveriges Industriförbund,

Tjänstemännens centralorganisation, Landsorganisationen, Sveriges

Akademikers Centralorganisation, Pensionärernas Riksorganisation, Sve-

riges pensionärers riksförbund, Riksförbundet PensionärsGemenskap,

Sveriges Försäkringsförbund, Svenska Bankföreningen, Fondbolagens

förening, Finansbolagens förening, Förtidspensionsutredningen, Efterle-

vandepensionsutredningen, Ensamståendes intresseorganisation, EAP

Lagrådsremissens lagförslag

Regeringen har följande förslag till lagtext.

Förslag till lag om allmänna pensionsfonder (AP-fonder)

Härigenom föreskrivs följande.

Första avdelningen

Allmänna bestämmelser

1 kap. Inledande bestämmelser

Allmänna pensionsfonder

1 § I denna lag finns bestämmelser om fem från varandra oberoende stat-

liga fonder som förvaltar medel inom försäkringen för inkomstgrundad

ålderspension. Dessa är Första AP-fonden, Andra AP-fonden, Tredje AP-

fonden, Fjärde AP-fonden och Sjunde AP-fonden.

2 § De medel som enligt 4 kap. 3 § lagen (1981:691) om socialavgifter, 8

§ lagen (1998:676) om statlig ålderspensionsavgift och 6 § lagen

(1994:1744) om allmän pensionsavgift skall föras till allmänna pensions-

fonderna, skall förvaltas av Första Fjärde AP-fonderna.

De medel som enligt 8 kap. 2 § första stycket 2 lagen (1998:674) om

inkomstgrundad ålderspension skall föras till Premiesparfonden eller

Premievalsfonden skall förvaltas av Sjunde AP-fonden.

Dessutom finns en Sjätte AP-fond som förvaltar medel inom försäk-

ringen för inkomstgrundad ålderspension. Den fondens verksamhet reg-

leras i lagen (2000:000) om Sjätte AP-fonden.

Ansvar för AP-fondernas förbindelser

3 § Avtal och andra rättshandlingar som en AP-fond ingår är gällande

mot staten. Detta gäller dock inte om motparten insåg eller borde ha in-

sett att avtalet eller rättshandlingen inte faller inom fondens verksam-

hetsområde eller att den som handlat för fonden överskridit sin befogen-

het.

Andra avdelningen

Bestämmelser om Första Fjärde AP-fonderna

2 kap. Medelstilldelning och pensionsutbetalningar m.m.

Medelstilldelning

1 § Riksförsäkringsverket skall omgående till var och en av Första

Fjärde AP-fonderna överföra en fjärdedel av de penningmedel som avses

i 1 kap. 2 § första stycket.

Pensionsutbetalningar

2 § Riksförsäkringsverket skall, i den mån andra medel inte står till för-

fogande, från Första Fjärde AP-fonderna rekvirera de medel som behövs

för att finansiera försäkringen för inkomstpension och tilläggspension

enligt lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension och tilläggs-

pension i form av ålderspension enligt lagen (1962:381) om allmän för-

säkring. De medel som överförs skall tillskjutas av fonderna med en fjär-

dedel vardera.

Kostnaderna för verksamheten

3 § Var och en av Första Fjärde AP-fonderna skall betala kostnaderna

för sin verksamhet och för revision av fondförvaltningen.

Lånerätt

4 § Om de medel som någon av Första Fjärde AP-fonderna förvaltar inte

räcker till för att fonden skall kunna fullgöra sina åtaganden enligt denna

lag, får fonden låna medel i Riksgäldskontoret.

3 kap. Fondernas ledning

Styrelsen

1 § För var och en av Första Fjärde AP-fonderna skall det finnas en sty-

relse. Varje styrelse skall bestå av nio ledamöter.

Styrelsen ansvarar för fondens organisation och förvaltningen av fon-

dens medel.

Hur ledamöter utses

2 § Styrelsens ledamöter utses av regeringen.

Ledamöterna skall utses på grundval av sin kompetens att främja fond-

förvaltningen.

Ledamöterna skall vara svenska medborgare. Den som är underårig

eller som har förvaltare enligt 11 kap. 7 § föräldrabalken får inte vara

ledamot. Detsamma gäller den som är i konkurs eller har näringsförbud

enligt lagen (1986:436) om näringsförbud.

3 § Av ledamöterna utses två efter förslag av organisationer som företrä-

der arbetstagarintressen och två efter förslag av organisationer som före-

träder arbetsgivarintressen.

Om förslag inte lämnas eller om en organisation föreslår någon som

enligt regeringens bedömning inte har tillräcklig kompetens, skall orga-

nisationen få tillfälle att lämna ett nytt förslag innan regeringen utser

ledamöter.

Regeringen utser bland de ledamöter som inte föreslagits av organisa-

tioner en till ordförande och en till vice ordförande.

Mandattid

4 § En styrelseledamot utses längst för tiden till dess resultaträkning och

balansräkning fastställts under tredje året efter det då ledamoten utsågs.

Hur ledamöter entledigas

5 § Regeringen får entlediga en ledamot i förtid. Uppdrag som ledamot

upphör i förtid, om ledamoten eller den som enligt 3 § första stycket

föreslagit ledamoten, begär det.

Om en ledamots uppdrag upphör i förtid, skall en ny ledamot utses för

den återstående tiden enligt 2 och 3 §§.

Sammanträden

6 § Ordföranden skall se till att styrelsen sammanträder i den omfattning

som behövs. Om en styrelseledamot begär det, skall styrelsen samman-

kallas.

Kallelse till sammanträde utfärdas av ordföranden. I kallelsen skall de

ärenden anges som skall förekomma vid sammanträdet.

Beslut

7 § En styrelse är beslutför om fler än hälften av antalet ledamöter är

närvarande. Vid bedömningen av om styrelsen är beslutför skall styrel-

seledamöter som är jäviga enligt 8 § anses som inte närvarande. Beslut

får inte fattas i ett ärende, om inte såvitt möjligt samtliga ledamöter dels

har fått tillfälle att delta i ärendets behandling, dels har fått ett tillfreds-

ställande underlag för att avgöra ärendet.

Som styrelsens beslut gäller den mening som fler än hälften av de när-

varande röstar för vid sammanträdet eller, vid lika röstetal, den mening

som ordföranden ansluter sig till. Är styrelsen inte fulltalig, skall de som

röstar för beslutet dock utgöra fler än en tredjedel av hela antalet styrel-

seledamöter.

Vid styrelsens sammanträden skall protokoll föras. Protokollet under-

tecknas av ordföranden och den ledamot som styrelsen utser. Om någon

ledamot i samband med beslut anmäler skiljaktig mening, skall denna

antecknas i protokollet.

Jäv

8 § En styrelseledamot får inte handlägga en fråga om

1. avtal mellan styrelseledamoten och fonden,

2. avtal mellan fonden och tredje man, om styrelseledamoten i frågan

har ett väsentligt intresse som kan strida mot fondens, eller

3. avtal mellan fonden och en juridisk person som styrelseledamoten

ensam eller tillsammans med någon annan får företräda.

Bestämmelsen i första stycket 3 gäller inte om fondens motpart är ett

företag i vilket fonden innehar fler än hälften av rösterna för samtliga

aktier eller andelar i den juridiska personen.

Med avtal som avses i första och andra styckena jämställs rättegång

eller annan talan.

Skötseln av den löpande förvaltningen

9 § Styrelsen skall utse en person som skall sköta den löpande förvalt-

ningen enligt styrelsens riktlinjer och anvisningar. Denne skall utses på

grundval av sin kompetens att främja fondförvaltningen.

Behörighet

10 § Styrelsen företräder fonden. Styrelsen företräder också fonden inför

domstol.

Styrelsen får uppdra åt en enskild ledamot eller någon annan att var för

sig eller två eller flera i förening avgöra ärenden som annars skall avgö-

ras av styrelsen. Styrelsen skall ange vilken behörighet som ett sådant

uppdrag medför. Beträffande den som inte är styrelseledamot gäller vad

som sägs i 2 § tredje stycket andra och tredje meningen och 8 §.

Ersättning

11 § Regeringen bestämmer arvoden och andra ersättningar till ledamö-

terna i styrelserna.

4 kap. Medelsförvaltningen

Mål för placeringsverksamheten

1 § Första Fjärde AP-fonderna skall förvalta fondmedlen på sådant sätt

att de blir till största möjliga nytta för försäkringen för inkomstgrundad

ålderspension.

Fondmedlen skall placeras så att långsiktigt hög avkastning uppnås.

Den totala risknivån i fondernas placeringar skall vara låg.

Fonderna skall i sin placeringsverksamhet ha nödvändig beredskap för

att kunna överföra medel till Riksförsäkringsverket enligt 2 kap. 2 §.

Verksamhetsplan

2 § Var och en av Första Fjärde AP-fonderna skall årligen fastställa en

verksamhetsplan. Denna skall innehålla riktlinjer för placeringsverksam-

heten och för utövande av rösträtt i enskilda företag samt en riskhante-

ringsplan enligt 3 §.

Riskhantering

3 § Var och en av Första Fjärde AP-fonderna skall ha en riskhanterings-

plan som beskriver de huvudsakliga risker som är förenade med place-

ringsverksamheten och hur dessa risker skall hanteras. Det skall vidare

finnas interna instruktioner för hantering av dessa risker. Riskhanterings-

planen och instruktionerna skall följas upp löpande.

Hur fondmedlen skall placeras

4 § Första Fjärde AP-fonderna skall förvalta fondmedlen genom att göra

placeringar och ingå andra avtal på kapitalmarknaden, om inte annat

föreskrivs i detta kapitel. Första Fjärde AP-fonderna får också ta på sig

förpliktelser som är förenade med sådana avtal.

Förvärv av aktier

5 § Första Fjärde AP-fonderna får endast förvärva sådana aktier eller

andra andelar i företag som är, eller inom ett år från emissionen avses bli,

noterade vid en börs eller någon annan reglerad marknad. Detta gäller

inte aktier och andra andelar i företag som har till huvudsakligt ändamål

att

1. äga eller förvalta fast egendom eller tomträtt (fastighetsbolag), eller

2. äga och förvalta sådana aktier eller andra andelar i företag som inte

är noterade vid en börs eller någon annan reglerad marknad

(riskkapitalföretag).

Aktier i svenska aktiebolag

6 § Var och en av Första Fjärde AP-fonderna får inneha sådana aktier i

svenska aktiebolag som är noterade vid en svensk börs eller en auktorise-

rad marknadsplats till ett marknadsvärde som uppgår till högst två pro-

cent av det totala marknadsvärdet av sådana aktier i bolagen.

Vid tillämpning av första stycket skall inte beaktas

1. sådana aktier i bolagen som ingår i svenska eller utländska fonder i

vilka AP-fonden innehar andelar som inte medför rätt att rösta för

aktierna, och

2. aktier i fastighetsbolag i vilka fonden innehar så många aktier att

röstetalet för dem överstiger tio procent av röstetalet för samtliga aktier i

bolaget.

Förvärv av obligationer och andra fordringsrätter

7 § Första Fjärde AP-fonderna får endast förvärva obligationer och

andra fordringsrätter som är utgivna för allmän omsättning. Detta gäller

inte

1. placeringar som syftar till att tillgodose en fonds behov av likviditet,

och

2. krediter till ett fastighetsbolag, om fonden ensam eller tillsammans

med någon eller några av de andra tre AP-fonderna innehar mer än hälf-

ten av röstetalet för samtliga aktier eller andelar i bolaget.

8 § Minst trettio procent av marknadsvärdet av de tillgångar som var och

en av Första Fjärde AP-fonderna innehar skall vara placerade i ford-

ringsrätter med låg kredit- och likviditetsrisk.

Innehav av onoterade instrument

9 § Högst fem procent av marknadsvärdet av de tillgångar som var och

en av Första Fjärde AP-fonderna innehar får bestå av

1. sådana aktier eller andra andelar i riskkapitalföretag som inte är

noterade vid en börs eller någon annan reglerad marknad,

2. fordringsrätter som inte är noterade vid en börs eller någon annan

reglerad marknad, och

3. andelar i svenska och utländska fonder som huvudsakligen placerar i

sådana aktier eller andra andelar i företag som inte är noterade vid en

börs eller någon annan reglerad marknad.

Ingen av Första Fjärde AP-fonderna får vara komplementär i ett

svenskt eller utländskt kommanditbolag.

Röstandelsbegränsning

10 § Ingen av Första Fjärde AP-fonderna får inneha så många aktier

eller andra andelar i ett företag att röstetalet för dem överstiger tio pro-

cent eller, beträffande sådana riskkapitalföretag som avses i 9 §, trettio

procent, av röstetalet för samtliga aktier eller andelar i företaget.

Första stycket gäller inte

1. sådana aktier eller andra andelar i fastighetsbolag som inte är note-

rade vid en börs eller någon annan reglerad marknad,

2. sådana aktier eller andra andelar i fastighetsbolag som är noterade

vid en börs eller någon annan reglerad marknad och i vilka bolag fonden

ensam eller tillsammans med någon eller några av de andra tre AP-fon-

derna innehade minst hälften av röstetalet för samtliga aktier eller andra

andelar i bolaget när noteringen skedde, och

3. andelar i svenska och utländska fonder som inte medför rätt att

utöva rösträtt för de aktier eller andra andelar i företag som ingår i dessa

fonder.

Valutarisk

11 § Högst fyrtio procent av marknadsvärdet av de tillgångar som var

och en av Första Fjärde AP-fonderna innehar får vara utsatt för valuta-

kursrisk.

Exponeringsbegränsning

12 § Högst tio procent av marknadsvärdet av var och en av Första

Fjärde AP-fondernas tillgångar får utgöras av fondpapper eller andra

finansiella instrument utfärdade av en emittent eller av en grupp av

emittenter med inbördes anknytning. Denna begränsning gäller inte

emittenter som anges i 4 kap. 6 § andra stycket A lagen (1994:2004) om

kapitaltäckning och stora exponeringar för kreditinstitut och värdepap-

persbolag.

Med grupp av emittenter med inbördes anknytning avses två eller flera

fysiska eller juridiska personer som utgör en helhet från risksynpunkt

därför att

1. någon av dem har direkt eller indirekt ägarinflytande över en eller

flera av de övriga i gruppen, eller

2. de utan att stå i sådant förhållande som avses i 1 har sådan inbördes

anknytning att någon eller samtliga av de övriga kan befaras råka i betal-

ningssvårigheter om en av dem drabbas av finansiella problem.

Råvaruderivat

13 § Första Fjärde AP-fonderna får inte placera fondmedlen i finansiella

instrument med råvaror som underliggande tillgång.

Skyddande av fordran

14 § För att skydda en fordran får var och en av Första Fjärde AP-fon-

derna

1. köpa egendom som är utmätt eller utgör säkerhet för fordran, och

2. som betalning för fordran överta egendom som utgör säkerhet för

fordran eller annan egendom om det finns anledning att anta att fonden

annars skulle lida avsevärd förlust.

I utbyte mot egendom som har köpts eller övertagits enligt första

stycket får en fond förvärva aktier i ett bolag, som bildats för att förvalta

egendomen eller för att fortsätta en verksamhet som drivs med den.

Har aktier förvärvats enligt första eller andra stycket får fonden, om

det finns uppenbar risk för att fonden annars lider förlust, förvärva ytter-

ligare aktier i samma bolag.

15 § Har aktier förvärvats enligt 14 § får fonden, om bolaget överlåter

sina tillgångar till ett annat bolag, byta ut dessa aktier mot aktier i det

andra bolaget.

Avveckling av vissa innehav

16 § Om någon av gränserna i detta kapitel efter förvärvet kommer att

överskridas, skall fonden avveckla innehavet i motsvarande mån så snart

det med hänsyn till marknadsförhållandena är lämpligt. Innehavet skall

dock avvecklas senast när det kan göras utan förlust för fonden.

Detsamma gäller egendom som en fond förvärvat enligt 14 och 15 §§.

Fast egendom m.m.

17 § Var och en av Första Fjärde AP-fonderna får förvärva fast egen-

dom, tomträtt och bostadsrätt för att skaffa lokaler för verksamheten eller

tillgodose därmed sammanhängande behov.

Krediter

18 § Första Fjärde AP-fonderna får låna medel för att tillgodose ett till-

fälligt penningbehov och ta på sig sådana förpliktelser som är förenade

med detta.

Förvaltningsuppdrag

19 § Första Fjärde AP-fonderna får uppdra åt ett värdepappersinstitut

eller någon annan kapitalförvaltare som i sitt hemland står under betryg-

gande tillsyn av en myndighet eller något annat behörigt organ att för-

valta fondens tillgångar. En andel motsvarande minst tio procent av

marknadsvärdet av var och en av Första Fjärde AP-fondernas tillgångar

skall överlämnas till sådan förvaltning.

Tredje avdelningen

Bestämmelser om Sjunde AP-fonden

5 kap. Förvaltningen av premiepensionsmedel

Inledande bestämmelse

1 § Sjunde AP-fonden skall förvalta Premiesparfonden och Premievals-

fonden.

Premiesparfonden och Premievalsfonden skall förvaltas för de ändamål

som framgår av bestämmelserna om premiepension i lagen (1998:674)

om inkomstgrundad ålderspension. Förvaltningen skall ske uteslutande i

pensionsspararnas intresse.

Sjunde AP-fonden får ur vardera av Premiesparfonden och Premievals-

fonden ta ut medel för de förvaltningskostnader som uppkommit för

respektive fond. Om kostnaderna avser både Premiesparfonden och Pre-

mievalsfonden, skall de fördelas mellan fonderna på ett skäligt sätt.

Sjunde AP-fonden skall ta emot medel till och betala ut medel från

Premiesparfonden och Premievalsfonden enligt de anvisningar som Pre-

miepensionsmyndigheten lämnar.

Samarbetsavtal med Premiepensionsmyndigheten m.m.

2 § Sjunde AP-fonden skall ingå samarbetsavtal enligt 8 kap. 3 § första

stycket 2 lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension med Pre-

miepensionsmyndigheten samt göra de åtaganden som anges i samma

stycke 3 6.

Fondbestämmelserna för Premiesparfonden och Premievalsfonden får

inte medge att medel delas ut till någon annan än Premiepensionsmyn-

digheten. Sjunde AP-fonden får inte heller genom Premiesparfonden

eller Premievalsfonden utöva sådan näringsverksamhet som avses i 3 §

lagen (1990:1114) om värdepappersfonder. Premiepensionsmyndigheten

får dock, efter att ha inhämtat yttrande från Finansinspektionen, medge

att värdeutvecklingen för Premiesparfonden och Premievalsfonden eller

en av dem får vara beroende av index. Ett sådant medgivande får lämnas

om god riskspridning uppnås i fonden.

Röstandelsbegränsning

3 § Sjunde AP-fonden får inte till Premiesparfonden och Premievalsfon-

den förvärva så många aktier i ett svenskt eller utländskt aktiebolag att

röstetalet för dem tillsammans med dessa fonders övriga aktier i samma

bolag överstiger fem procent av röstetalet för samtliga aktier i bolaget.

Utövande av rösträtt

4 § Sjunde AP-fonden får rösta för sådana aktier i ett svenskt aktiebolag

som den förvärvat till Premiesparfonden eller Premievalsfonden endast

när kravet på långsiktigt hög avkastning eller behovet att trygga place-

ringarnas säkerhet inte kan tillgodoses på annat sätt.

Fondandelar och inlösen av fondandelar

5 § Premiesparfonden och Premievalsfonden skall vara indelade i

fondandelar. Alla fondandelar i en fond skall vara lika stora.

Värdet av en fondandel i Premiesparfonden eller Premievalsfonden är

fondens värde delat med antalet fondandelar. Fondernas tillgångar skall

värderas med ledning av gällande marknadsvärde. Sjunde AP-fonden

skall dagligen beräkna fondandelsvärdet och underrätta Premiepen-

sionsmyndigheten om värdet.

När medel tillförs Premiesparfonden eller Premievalsfonden, skall

Sjunde AP-fonden utfärda fondandelar till Premiepensionsmyndigheten.

När medel betalas ur en av fonderna, skall det ske genom inlösen av

fondandelar.

Tillämpliga bestämmelser

6 § Följande bestämmelser i denna lag för Första Fjärde AP-fonderna

skall gälla också i fråga om Sjunde AP-fonden:

 3 kap. om fondernas ledning utom 3 § första och andra styckena,

 4 kap. 1 § andra stycket om mål för placeringsverksamheten med den

inskränkningen att det för förvaltningen av Premievalsfonden inte krävs

att den totala risknivån skall vara låg,

 4 kap. 2 § om verksamhetsplan utom vad gäller riktlinjer för ut-

övande av rösträtt i enskilda företag,

 4 kap. 3 § om riskhantering, och

 4 kap. 19 § första meningen om förvaltningsuppdrag.

7 § Följande bestämmelser i lagen (1990:1114) om värdepappersfonder,

och föreskrifter som har meddelats med stöd av dessa bestämmelser,

skall gälla för förvaltningen av Premiesparfonden och Premievalsfonden:

 6 a § om skyldighet för revisor att anmäla vissa förhållanden till

Finansinspektionen,

 7 § om förbud för vissa personer med insynsställning att handla med

en värdepappersfond,

 9 och 10 §§ om upprättande och godkännande av fondbestämmelser,

 12 § om företrädare för andelsägarna i en värdepappersfond m.m.,

 13 § första stycket 2 4 och andra stycket om förbud mot att ta upp

lån m.m.,

 17 22 §§, 23 § första stycket 2 och 3 samt 24 och 25 §§ om place-

ring av medel i en värdepappersfond,

 26 29 §§ om information om en värdepappersfond,

 32 § första stycket om inlösen av fondandelar, och

 47 § om skadestånd.

Vid tillämpningen av de bestämmelser och föreskrifter som anges i

första stycket skall Premiesparfonden och Premievalsfonden anses som

värdepappersfonder och Premiepensionsmyndigheten som fondandels-

ägare. Vad som sägs om fondbolag skall avse Sjunde AP-fonden.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får, utom

såvitt avser 47 § om skadestånd, föreskriva avvikelser och medge

undantag i det enskilda fallet från de bestämmelser som anges i första

stycket.

Tillsyn

8 § Sjunde AP-fonden skall stå under tillsyn av Finansinspektionen. För

tillsynen gäller bestämmelserna i 39 42 och 46 §§ lagen (1990:1114) om

värdepappersfonder och de föreskrifter som har meddelats i anslutning

till dessa bestämmelser.

Vid tillämpningen av de bestämmelser och föreskrifter som anges i

första stycket skall vad som sägs om fondbolag avse Sjunde AP-fonden.

Fjärde avdelningen

Redovisning och revision m.m.

6 kap. Redovisning och revision m.m.

Räkenskapsår

1 § AP-fondernas räkenskapsår är kalenderår.

Löpande bokföring, verifikationer och arkivering

2 § En AP-fond skall i överensstämmelse med god redovisningssed

1. löpande bokföra alla affärshändelser,

2. se till att det finns verifikationer för alla bokföringsposter samt

systemdokumentation och behandlingshistorik,

3. bevara all räkenskapsinformation och sådan utrustning och sådana

system som behövs för att presentera räkenskapsinformationen, samt

4. för varje räkenskapsår avsluta den löpande bokföringen med en

årsredovisning enligt bestämmelserna i 3 §.

Årsredovisning

3 § En årsredovisning skall bestå av

1. en balansräkning,

2. en resultaträkning,

3. noter, och

4. en förvaltningsberättelse.

Balansräkningen, resultaträkningen och noterna skall upprättas som en

helhet och ge en rättvisande bild av AP-fondens ställning och resultat.

Förvaltningsberättelsen skall innehålla en rättvisande översikt över

utvecklingen av fondens verksamhet, ställning och resultat.

I årsredovisningen skall placeringstillgångarna marknadsvärderas.

4 § Årsredovisningen skall skrivas under av fondens samtliga styrelse-

ledamöter. Har en avvikande mening om årsredovisningen antecknats till

styrelsens protokoll, skall yttrandet fogas till redovisningen.

Årsredovisningen skall senast den 15 februari året efter räkenskapsåret

överlämnas till revisorerna.

Sedan revisionsberättelse enligt 8 § kommit fonden till handa, skall

den och årsredovisningen genast överlämnas till regeringen.

Revisorer

5 § För varje AP-fond skall det finnas två revisorer som granskar förvalt-

ningen av fondmedlen. De utses av regeringen. En revisor skall vara

gemensam för samtliga fonder. Revisorerna skall vara auktoriserade.

Den revisor som är gemensam för fonderna skall samordna revisionen

av fondernas förvaltning.

Revisorerna får anlita hjälp när de fullgör sitt uppdrag.

6 § En revisor skall utses längst för tiden till dess resultaträkning och

balansräkning fastställts under tredje året efter det då revisorn fick för-

ordnandet.

Regeringen får entlediga en revisor i förtid. Uppdrag som revisor upp-

hör i förtid, om revisorn begär det.

Om en revisors uppdrag upphör i förtid, skall en ny revisor utses för

den återstående tiden.

7 § Regeringen bestämmer arvoden och andra ersättningar till reviso-

rerna.

Revisionsberättelse

8 § För varje räkenskapsår skall revisorerna lämna en revisionsberättelse.

Revisionsberättelsen skall innehålla en redogörelse för omfattningen

och resultatet av revisorernas granskning och inventering av de tillgångar

som AP-fonderna förvaltar samt uppgift om huruvida det finns någon

anmärkning mot årsredovisningen, bokföringen eller i övrigt mot förvalt-

ningen. Revisorerna får också meddela de erinringar som de anser nöd-

vändiga.

En revisor som är av skiljaktig mening eller i övrigt anser det nödvän-

digt med ett särskilt uttalande får ange detta i revisionsberättelsen, om

han inte lämnar en egen revisionsberättelse.

Revisorerna skall överlämna revisionsberättelsen till styrelsen senast

fjorton dagar efter det att de fick årsredovisningen enligt 4 §.

Fastställelse av resultaträkning och balansräkning

9 § Regeringen skall senast den 1 juni året efter räkenskapsåret fastställa

resultaträkning och balansräkning.

7 kap. Övriga bestämmelser

Regeringens sammanställning och utvärdering

1 § Regeringen skall årligen göra en sammanställning av AP-fondernas

årsredovisningar och göra en utvärdering av förvaltningen av fondmed-

len. Om regeringen vid utvärderingen anlitar någon med särskild fack-

kunskap, skall kostnaden för detta betalas av den eller de fonder som är

berörda. Kostnaden skall fördelas mellan fonderna efter vad regeringen

bedömer skäligt.

Regeringen skall senast den 1 juni året efter räkenskapsåret överlämna

fondernas årsredovisningar samt regeringens sammanställning och utvär-

dering till riksdagen.

Anmälningsskyldighet

2 § Styrelseledamöter och revisorer i AP-fonderna samt de arbetstagare

och uppdragstagare hos en fond som styrelsen i fonden bestämmer skall

skriftligen anmäla sitt innehav av finansiella instrument som anges i 1

kap. 1 § lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument och för-

ändringar i innehavet.

Styrelsen bestämmer hur anmälan enligt första stycket skall ske.

1. Denna lag träder i kraft den 1 april 2000 såvitt avser 3 kap. och i

övrigt den 1 januari 2001.

2. De tillgångar som vid utgången av år 2000 förvaltas av första femte

fondstyrelserna enligt lagen (1983:1092) med reglemente för Allmänna

pensionsfonden skall fördelas mellan Första Fjärde AP-fonderna, med

undantag för de tillgångar som enligt punkten 3 av övergångsbestämmel-

serna till lagen (2000:000) om Sjätte AP-fonden skall överföras till Sjätte

AP-fonden.

Fordringsrätter som förvaltas av första femte fondstyrelserna enligt

lagen med reglemente för Allmänna pensionsfonden och som inte är ut-

givna för allmän omsättning skall förvaltas av Första AP-fonden avskilt

från övriga tillgångar. För dessa fordringsrätter gäller inte 4 kap. 19 §.

Regeringen beslutar hur tillgångarna närmare skall fördelas.

3. Kapital, ränta och andra medel som Första AP-fonden erhåller för de

fordringsrätter som avses i punkt 2 andra stycket skall, efter avdrag för

kostnaderna för förvaltningen, varje kvartal fördelas mellan Första

Fjärde AP-fonderna med en fjärdedel vardera.

4. Till utgången av år 2006 får den högsta andel av var och en av

Första Fjärde AP-fondernas tillgångar som enligt 4 kap. 11 § får vara

utsatta för valutarisk inte överstiga

 15 procent före utgången av år 2001,

 20 procent före utgången av år 2002,

 25 procent före utgången av år 2003,

 30 procent före utgången av år 2004,

 35 procent före utgången av år 2005 och

 40 procent före utgången av år 2006.

5. Kostnaderna för omorganisationen av första-femte fondstyrelserna

enligt lagen med reglemente för Allmänna pensionsfonden till Första

Fjärde AP-fonderna skall betalas av fondmedel, enligt vad regeringen

beslutar.

6. Bestämmelserna om årsredovisning och revision i 16, 21 25 och

45 §§ den upphävda lagen med reglemente för Allmänna pensionsfonden

skall gälla för Första Fjärde AP-fonderna och Sjunde AP-fonden till ut-

gången av juni 2001.

7. Bestämmelsen i 4 kap. 19 § andra meningen om krav på förvalt-

ningsuppdrag skall inte tillämpas under år 2001.

8. Utan hinder av kravet i 1 kap. 1 § att AP-fonderna skall vara från

varandra oberoende får var och en av Första Fjärde AP-fonderna under

år 2001förvalta fondmedlen gemensamt med någon eller några av de tre

andra AP-fonderna.

Förslag till lag om ändring i lagen (1998:674) om

inkomstgrundad ålderspension

Härigenom föreskrivs att 8 kap. 2 § lagen (1998:674) om inkomstgrun-

dad ålderspension skall ha följande lydelse.

Lydelse enligt prop. 1999/2000:12

Föreslagen lydelse

8 kap.

2 §

När pensionsrätt för premiepen-

sion för en pensionssparare har

fastställts, skall Premiepen-

sionsmyndigheten föra över medel

som motsvarar pensionsrätten

samt avkastningen enligt 1 § andra

stycket från Riksgäldskontoret till

förvaltning i

När pensionsrätt för premiepen-

sion för en pensionssparare har

fastställts, skall Premiepen-

sionsmyndigheten föra över medel

som motsvarar pensionsrätten

samt avkastningen enligt 1 § andra

stycket från Riksgäldskontoret till

förvaltning i

1. värdepappersfonder eller utländska fondföretag som avses i 3 §,

eller

2. Premiesparfonden eller Pre-

mievalsfonden inom Allmänna

pensionsfonden.

2. Premiesparfonden eller Pre-

mievalsfonden som förvaltas av

Sjunde AP-fonden enligt 5 kap.

lagen (2000:000) om allmänna

pensionsfonder (AP-fonder).

Om pensionsspararen har tagit ut premiepension i form av livränta en-

ligt 9 kap. 2 § skall medlen i stället föras över till Premiepensionsmyn-

dighetens livränteverksamhet.

_______________

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

Lagrådets yttrande över lagrådsremissen om AP-fonderna i det

reformerade pensionssystemet

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1999-12-06

Närvarande: f.d. justitierådet Lars Å.[REDACTED_EFTERNAMN], regeringsrådet Susanne

Billum, justitierådet Göran Regner.

Enligt en lagrådsremiss den 18 november 1999 (Finansdepartementet) har

regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till

1. lag om allmänna pensionsfonder (AP-fonder),

2. lag om ändring i lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension.

Förslagen har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn

Mikael Sedolin och hovrättsassessorn Johan[REDACTED_EFTERNAMN].

Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet:

Förslaget till lag om Allmänna pensionsfonder (AP-fonder)

Den föreslagna lagen har samband med det reformerade ålderspensionssys-

tem vars huvuddelar trätt i kraft den 1 januari 1999. Den nya lagen skall

reglera organisation och förvaltningsregler i detta system. Den utgör därför

en viktig del i pensionsreformen och kan förväntas gälla under överskådlig

tid. Det är därför betydelsefullt att regleringen blir överskådlig.

Det är mot denna bakgrund anmärkningsvärt att lagen skall omfatta Första-

Fjärde AP-fonderna och Sjunde AP-fonden medan Sjätte AP-fonden skall

regleras i en särskild lag och någon femte fond inte skall finnas enligt remis-

sen. Det önskvärda är naturligtvis att alla fonder i systemet behandlas i den

nya lagen och att numreringen av dem inte uppvisar någon för allmänheten

svårförklarlig lucka.

Lagrådet förordar att alla fonder regleras i den nya lagen och att numre-

ringen av dem görs fortlöpande. Även om Sjätte AP-fonden skulle lämnas

utanför den nya lagen, bör hänvisningen i tredje stycket i remissförslagets 1

kap. 2 § flyttas till 1 § så att denna paragraf anger vilka fonder som finns.

Varje AP-fond skall utgöra en statlig myndighet vars organisation och verk-

samhet regleras i den nya lagen. Det bör markeras att fonderna har denna

rättsliga ställning. I lagförslagets 1 § kan detta komma till tydligt uttryck

genom att "statliga fonder" byts mot "statliga myndigheter", en justering

som Lagrådet förordar.

De nuvarande första-sjunde fondstyrelsernas organisation och verksamhet är

på motsvarande sätt reglerad i lag, lagen (1983:1092) med reglemente för

Allmänna pensionsfonden (APR). Tidigare har det rått oklarhet om fondsty-

relsernas rättsliga ställning, t.ex. om de omfattas av offentlighetsprincipen

enligt 2 kap. tryckfrihetsförordningen (jfr Regeringsrättens årsbok RÅ84

2:101) och av Justitiekanslerns tillsyn (se JK-beslut 1985 s. 96), bl.a. därför

att det vid tillkomsten av APR uttalades att AP-fonden är en särskild insti-

tution vars organisation och verksamhet är exklusivt reglerad i reglementet

(prop. 1983/84:50 del A s. 71). Att det nu görs helt klart att de omvandlade

fondstyrelserna är statliga myndigheter är en klar fördel och innebär att de

regelsystem som gäller för den statliga förvaltningen blir tillämpliga i den

mån den nya lagen inte innehåller någon specialreglering. Så t.ex. skall

lagen (1994:260) om offentlig anställning tillämpas (se avsnitt 10.5, in fine,

i remissen; jfr 9 § APR) och förvaltningslagen (1986:223) i princip vara

tillämplig i verksamheten (se författningskommentaren till 3 kap. 7 §).

Alldeles tydligt är det emellertid inte i vilken utsträckning den nya lagens

bestämmelser skall ersätta regler som gäller generellt för statsförvaltningen.

Ett exempel på detta är att lagens 6 kap. innehåller regler om redovisning

och revision utan att det framgår huruvida den granskning som Riksdagens

revisorer och Riksrevisionsverket normalt gör av statlig verksamhet också

skall ske (se 12 kap. 7 § regeringsformen, RF, och 1 § lagen 1974:585 om

skyldighet att tillhandahålla riksdagens revisorer vissa handlingar m.m. samt

förordningen 1988:80 med instruktion för Riksrevisionsverket). Att riksda-

gens revisorers grundlagsfästa granskning kan avse också fondmyndighe-

terna torde vara oemotsägligt. Om också Riksrevisionsverket skall kunna

granska verksamheten ter sig mera oklart. Det är önskvärt att det i det fort-

satta lagstiftningsarbetet genomgås vilka generella regleringar för den stat-

liga förvaltningen som inte skall tillämpas på dessa myndigheter därför att

den nya lagen innehåller specialbestämmelser som bör ges företräde. Lik-

nande oklarheter kan gälla förhållandet till annan normgivning, exempelvis

relationen mellan 5 kap. 4 § om utövande av rösträtt och aktiebolagslagens

bestämmelser om rösträtt för aktier.

3 kap.

I kapitlets 1 § anges de grundläggande reglerna om Första - Fjärde AP-fon-

dernas styrelser. En bestämmelse av liknande karaktär återfinns dock även i

10 § första stycket, vari anges att styrelsen företräder fonden och att styrel-

sen också företräder fonden inför domstol. Enligt Lagrådets mening passar

denna senare bestämmelse mindre väl i 10 §, som i övrigt innehåller regler

om delegation. Lagrådet föreslår därför att bestämmelsen flyttas till 1 §, där

den kan bilda ett tredje stycke av följande lydelse.

"Styrelsen företräder fonden. Detta gäller också inför domstol."

För att tydliggöra att också den person som enligt 9 § skall sköta den lö-

pande förvaltningen får sin behörighet genom delegation från styrelsen före-

slår lagrådet vidare att 10 § utformas enligt följande.

"Styrelsen får uppdra åt en enskild ledamot, åt den som enligt 9 § skall

handha den löpande förvaltningen eller åt någon annan att avgöra ärenden.

Styrelsen skall ange vilken behörighet som ett sådant uppdrag medför.

Beträffande den som inte är styrelseledamot gäller vad som sägs i 2 § tredje

stycket andra och tredje meningarna samt 8 §."

Beträffande 9 § ifrågasätter Lagrådet om inte uttrycket "sköta den löpande

förvaltningen" bör ersättas med uttrycket "handha den löpande förvalt-

ningen", vilket synes bättre återge vad som avses. Enligt Lagrådets mening

är vidare rubriken före 9 §, "Skötseln av den löpande förvaltningen", något

missvisande, eftersom paragrafen endast handlar om att styrelsen skall utse

en person att handha den löpande förvaltningen. Lagrådet föreslår att såväl

denna rubrik som rubriken "Behörighet" närmast före 10 § utgår och ersätts

med en enda rubrik, placerad före 9 §, av följande lydelse.

"Uppdrag att handla på styrelsens vägnar"

 Lagrådet föreslår vidare att 3 § ges följande lydelse.

"Av styrelseledamöterna föreslås två av organisationer som företräder

arbetstagarintressen och två av organisationer som företräder arbetsgi-

varintressen. Om sådant förslag inte lämnas, får regeringen ändå utse leda-

mot. Dessförinnan skall organisationen ha getts tillfälle att lämna ett förslag.

Motsvarande gäller om en organisation föreslår någon som inte uppfyller

kraven i 2 § andra och tredje styckena.

Regeringen utser bland de ledamöter som inte har föreslagits av organisatio-

ner en till ordförande och en till vice ordförande."

4 kap.

Fjärde kapitlet behandlar frågor om medelsförvaltningen. I kapitlets 4-13 §§

har tagits in bestämmelser om placering av fondmedel. Varje paragraf har

försetts med en rubrik. Alla rubriker är dock inte helt adekvata med hänsyn

till paragrafernas innehåll. Enligt Lagrådets mening är det bättre att endast

ha en rubrik för hela detta avsnitt av kapitlet. Lagrådet förordar att rubriken

före 4 § ges lydelsen "Placering av fondmedlen" och att rubrikerna före 5 -

13 §§ slopas.

4 § tar upp de grundläggande principerna för fondernas placeringsverksam-

het. De följande paragraferna med undantag för 8 § innehåller bestämmelser

om placering i olika finansiella instrument. 8 § däremot upptar en bestäm-

melse som syftar till att begränsa fondernas totala risktagande. Paragrafen

som således täcker alla former av tillgångar bör lämpligen placeras närmast

efter 4 §.

Enligt 13 § får Första - Fjärde AP-fonderna inte placera fondmedlen i finan-

siella instrument med råvaror som underliggande tillgång. Av författnings-

kommentaren framgår att syftet med bestämmelsen är att förhindra att place-

ringar sker i derivatinstrument som har råvaror som underliggande till-

gångar. Paragrafen kan emellertid ges en betydligt vidare tolkning. För att

undvika missförstånd bör i lagtexten anges att bestämmelsen endast omfattar

optioner, terminer eller andra likartade finansiella instrument. Lagrådet före-

slår att paragrafen ges följande lydelse.

"Första - Fjärde AP-fonderna får inte placera fondmedlen i optioner, termi-

ner eller andra likartade finansiella instrument med råvaror som underlig-

gande tillgångar."

5 kap.

1 § föregås av en rubrik, "Inledande bestämmelser". Denna rubrik ger knap-

past någon närmare upplysning om vad som regleras i paragrafen. Vidare

förekommer uttrycket Inledande bestämmelser också som beteckning på 1

kap. i lagförslaget. Lagrådet föreslår därför att rubriken före 1 § ändras till

"Ändamål".

Paragrafen innehåller vidare en onödig upprepning i första och andra

styckena. Lagrådet föreslår att de båda styckena sammanförs till ett stycke

av följande lydelse.

"Sjunde AP-fonden förvaltar Premiesparfonden och Premievalsfonden för

de ändamål som framgår av bestämmelserna om premiepension i lagen

(1998:674) om inkomstgrundad ålderspension. Förvaltningen skall ske ute-

slutande i pensionsspararnas intresse."

I 7 § första stycket anges att vissa bestämmelser i lagen (1990:1114) om

värdepappersfonder och föreskrifter som har meddelats med stöd av de an-

givna bestämmelserna skall gälla för förvaltningen av Premiesparfonden och

Premievalsfonden. I tredje stycket av paragrafen bemyndigas regeringen

eller den myndighet som regeringen bestämmer att föreskriva avvikelser

från de bestämmelser som anges i första stycket, med undantag för där an-

givna 47 § om skadestånd. Paragrafen motsvarar nuvarande 43 e § APR.

Undantaget från delegeringsmöjligheten beträffande skadestånd torde grun-

das på att föreskrifter om skadestånd hör till kategorin civilrättsliga

bestämmelser enligt 8 kap. RF, för vilka utrymmet för normgivning i annan

form än lag är mycket begränsat (se Holmberg-Stjernquist, Grundlagarna s.

255). Flertalet övriga bestämmelser i 1990 års lag till vilka paragrafen hän-

visar synes avse sådana förhållanden som enligt 8 kap. 13 § RF i princip

faller inom regeringens s.k. restkompetens. Ett frågetecken måste dock sät-

tas för 7 § i 1990 års lag som avser förbud för vissa personer med insyns-

ställning att handla med en värdepappersfond. Denna föreskrift innehåller ett

åliggande för enskilda, vilket enligt 8 kap. 3 § RF skall regleras genom lag.

Eftersom möjligheterna till delegering av kompetens att besluta s.k. betung-

ande föreskrifter är mindre på socialförsäkringsområdet än i fråga om t.ex.

näringsverksamhet (se 8 kap. 7 § RF och Lagrådets yttrande i prop.

1997/98:151 del III s. 148), torde det knappast vara tillåtet för regeringen

eller någon annan myndighet att meddela avvikande föreskrifter i ämnet.

Förbudsregeln i 7 § bör därför nämnas vid sidan av 47 § när det i tredje

stycket anges vilka undantag som gäller från bemyndigandet.

Ett annat problem med den förevarande paragrafen är att den valda tekniken,

att i lag hänvisa till föreskrifter på lägre konstitutionell nivå som skall

gälla

enligt lagen, torde innebära att en senare ändring i en sådan förordning eller

myndighetsföreskrift inte kan påverka innehållet i lagen (jfr 8 kap. 17 § RF).

Denna kommer alltjämt att lagfästa den föreskrift som gällde när lagen be-

slutades.

Ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna

Allmänt kan sägas att det är svårt att bilda sig en uppfattning om behovet av

olika övergångsbestämmelser, då förslagen i remissen på denna punkt är

ofullständiga. Vid lagrådsföredragningen har upplysts att arbete pågår med

att färdigställa ett förslag till lag om Sjätte AP-fonden och att avsikten är

att

övergångsbestämmelserna till den lagen skall komplettera de nu föreslagna.

Det gäller bl.a. den fortsatta giltigheten av bestämmelser i APR. Bortsett

från de principiella invändningarna mot att alla övergångsbestämmelser som

rör ett lagförslag inte kan utläsas ur samma lagförslag, riskerar ett sådant

system att bli mycket svåröverskådligt. Enligt Lagrådets mening kan det,

mot bakgrund av att övergångsbestämmelserna för de olika lagförslagen

synes delvis sammanfalla, finnas skäl att samla samtliga

övergångsbestämmelser i en särskild införandelag, gemensam för lagen om

allmänna pensionsfonder (AP-fonder) och en eventuell lag om Sjätte AP-

fonden.

Lagrådet, som endast kan ta ställning till de nu remitterade lagförslagen, kan

vidare inte underlåta att påpeka att de föreslagna övergångsbestämmelserna

till lagen om AP-fonder följaktligen lämnar viktiga frågor oreglerade. Det

gäller främst upphävandet av den ovannämnda APR, som inte gärna kan

fortsätta att gälla tillsvidare, parallellt med den nya lagen. Enligt Lagrådets

mening måste övergångsbestämmelserna till lagen om AP-fonder komplette-

ras i detta avseende. I den mån bestämmelserna i APR skall fortsätta att

tillämpas trots den nya lagen får detta anges för varje särskilt fall. Detta

gäller även om man i ett senare lagförslag rörande sjätte AP-fonden önskar

föreslå att vissa bestämmelser i APR skall tillämpas övergångsvis.

Enligt remissförslaget skall de nuvarande första - femte fondstyrelserna er-

sättas av fyra buffertfonder. Av uttalandena i motiven framgår att det är

tänkt att omvandlingen skall tillgå så att första och andra fondstyrelsen blir

Första och Andra AP-fonderna, tredje fondstyrelsen avvecklas och femte

fondstyrelsen ges beteckningen Tredje AP-fonden. Vad nu sagts framgår

inte på något satt av lagtexten. Enligt Lagrådets mening måste de olika

fondstyrelsernas ersättande med AP-fonder samt upphörandet av den tredje

fondstyrelsen lagregleras.

När det gäller utformningen av de föreslagna bestämmelserna vill lagrådet

vidare anföra följande.

Eftersom tredje fondstyrelsen avses bli nedlagd redan under år 2000 bör i

andra punkten första stycket och femte punkten orden "första - femte"

fondstyrelserna bytas ut mot "första, andra, fjärde och femte" fondstyrel-

serna.

Andra punkten andra stycket bör ges en tydligare utformning och samman-

läggas med första stycket till ett stycke. Lagrådet förordar att första stycket

får två nya meningar av följande lydelse.

"Beträffande fordringsrätter som inte är utgivna för allmän omsättning gäller

dock att de skall förvaltas av Första AP-fonden avskilt från övriga till-

gångar. För dessa fordringsrätter gäller inte 4 kap. 19 §."

Enligt andra punkten första stycket skall de av fondstyrelserna förvaltade

medlen fördelas mellan Första - Fjärde AP-fonderna. I ett tredje stycke före-

skrivs att regeringen beslutar hur tillgångarna närmast skall fördelas. Regle-

ringen ger ett intryck av att regeringen kan göra en fördelning efter eget

skön. Så är emellertid inte syftet med bestämmelsen. Av motiven (avsnitt

11) framgår att tillgångarna skall beloppsmässigt fördelas så lika som möj-

ligt mellan de fyra AP-fonderna. Vad bemyndigandet för regeringen går ut

på är att regeringen skall mot bakgrund av likafördelningsprincipen besluta

om den närmare fördelningen av de olika tillgångarna. Vad nu sagts bör

komma till uttryck i lagtexten. Lagrådet föreslår att tredje stycket (som om

Lagrådets förslag ovan godtas blir andra stycket) ges följande lydelse.

"Tillgångarna skall fördelas så att fonderna tillförs lika stora värden. Rege-

ringen beslutar närmare hur tillgångarna skall fördelas."

Godtas Lagrådets förslag till utformningen av andra punkten första stycket

bör i tredje punkten hänvisningen till "punkt 2 andra stycket" ändras till

"punkt 2 första stycket".

Enligt 4 kap. 11 § får högst fyrtio procent av de tillgångar som var och en av

de fyra AP-fonderna innehar vara utsatta för valutarisk. Bestämmelserna kan

emellertid enligt vad som sägs i motiven inte tillåtas bli helt tillämpliga vid

ikraftträdandet. I punkten 4 föreslås därför en övergångsregel av innehåll att

valutariskandelen får högst uppgå till 15 % under det kalenderår då de nya

bestämmelserna införs och att därefter en upptrappning sker med fem pro-

cent per år till dess 40 % uppnås. Detta sker vid utgången av år 2005. I

bestämmelsens inledning har dock felaktigt angetts år 2006. Lagrådet före-

slår att årtalet "2006" där byts ut mot "2005" och att sista strecksatsen

stryks.

I sjätte punkten anges att vissa bestämmelser om årsredovisning och revi-

sion i APR skall gälla för Första - Fjärde AP-fonderna och Sjunde AP-fon-

den till utgången av juni 2001. Av lagtexten framgår inte om motsvarande

bestämmelser i den nya lagen skall gälla vid sidan av de bestämmelserna i

APR eller om de senare skall gälla exklusivt. Ett förtydligande bör därför

göras i punkten. Lagrådet föreslår att sjätte punkten ges följande lydelse.

"6. Bestämmelserna om årsredovisning och revision i 16, 21-25 och 45 §§''''''''

lagen med reglemente för Allmänna Pensionsfonden skall tillämpas beträf-

fande räkenskapsåret 2000 till utgången av juni 2001 i fråga om Första -

Fjärde AP-fonderna och Sjunde AP-fonden i stället för motsvarande

bestämmelser i den nya lagen."

Förslaget till lag om ändring i lagen om inkomstgrundande ålderspension

Lagrådet lämnar förslaget utan erinran.

Finansdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 13 januari 2000

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Hjelm-
[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Engqvist,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: Finansminister[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1999/2000:46 AP-fonden i det

reformerade pensionssystemet

 Lagen omtryckt 1989:633.

 Senaste lydelse 1999:964.

1 Senaste lydelse av lagens rubrik 1997:936.

2 Senaste lydelse 1998:680.

1 Senaste lydelse 1999:1307.

2 Senaste lydelse 1999:390.

1 Senaste lydelse 1999:393.

1 Lagen omtryckt 1993:150.

2 Senaste lydelse 1998:760.

1 Lagen omtryckt 1992:1474.

2 Senaste lydelse 1998:1417.

1 Lagen omtryckt 1995:1567.

1 Senaste lydelse 1996:838.

1 Lagen omtryckt 1999:19.

1 AP-fondens tillgångar marknadsvärderas medan Riksgäldskontorets skuld

redovisas till

nominellt värde. Till följd av fallande räntor bedöms marknadsvärdet vid

inleveranstidpunkten överstiga det nominella värdet med omkring 7 %. Den av

Riksgäldskontoret redovisade statsskulden minskar därför inte med hela det

inlevererade

beloppet. Mellanskillnaden bokförs i nationalräkenskaperna som en förlust i

Riksgäldskontoret och en motsvarande vinst i AP-fonden.

Prop. 1999/2000:46

6

1

Prop. 1999/2000:46

189

189

23

190

189

189

43

5

189

189

53

11

189

189

67

190

189

189

74

5

189

189

83

37

189

189

109

5

189

189

113

5

189

189

134

190

189

189

143

8

189

189

155

11

189

189

186

214

189

189

Prop. 1999/2000:46

Bilaga 1

1

3

Prop. 1999/2000:00

Bilaga 1

189

189

Prop. 1999/2000:46

Bilaga 2

187

5

5

5

189

189

Prop. 1999/2000:46

Bilaga 3

188

5

Prop. 1999/2000:00

Bilaga 3

189

189

Prop. 1999/2000:46

Bilaga 4

201

5

Prop. 1999/2000:00

Bilaga 4

189

189

Prop. 1999/2000:46

37

37

209

1