Regeringens proposition

1996/97:82

Ändrade regler för anmälan av företagsförvärv enligt konkurrenslagen

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 27 februari 1997

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Anders[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Närings- och handelsdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

Enligt 37 § konkurrenslagen (1993:20) skall ett företagsförvärv anmälas till

Konkurrensverket för prövning, om de berörda företagen tillsammans har en

omsättning föregående räkenskapsår som överstiger fyra miljarder kronor.

 I propositionen föreslås att skyldigheten enligt 37 § att anmäla ett

företagsförvärv när omsättningen för de berörda företagen överstiger fyra

miljarder kronor avskaffas beträffande sådana förvärv där det förvärvade

företagets omsättning föregående räkenskapsår understiger 100 miljoner kronor.

Konkurrensverket skall dock kunna ålägga en part i ett förvärvsavtal att, trots

att förvärvsobjektets omsättning understiger detta belopp, anmäla förvärvet till

verket, när detta är påkallat av särskilda skäl. Vidare föreslås att en part

alltid skall ha rätt att frivilligt anmäla ett förvärv till Konkurrensverket.

 Syftet med ändringen är att Konkurrensverket och företagen inte skall belastas

i onödan.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut................................ 3

2 Lagtext.................................................... 4

3 Ärendet och dess beredning................................. 5

4 Gällande ordning........................................... 6

5 Ändrade regler för anmälan av företagsförvärv.............. 8

6 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser................... 14

7 Författningskommentar...................................... 14

Bilaga 1 Konkurrenslagsutredningens sammanfattning av sitt

 förslag .........................................17

Bilaga 2 Konkurrenslagsutredningens lagförslag................18

Bilaga 3 Förteckning över remissinstanserna...................19

Bilaga 4 Promemorians lagförslag..............................20

Bilaga 5 Lagrådsremissens lagförslag..........................22

Bilaga 6 Lagrådets yttrande...................................24

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 27 februari 1997.25

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

 antar regeringens förslag till lag om ändring i konkurrenslagen(1993:20).

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om ändring i konkurrenslagen (1993:20)

 Härigenom föreskrivs att 34 och 37 §§ konkurrenslagen (1993:20) skall ha

följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

--------------------------------------------------------------------

 34 §

--------------------------------------------------------------------

 Stockholms tingsrätt får på Stockholms tingsrätt får på

talan av Konkurrensverket talan av Konkurrensverket

förbjuda ett företagsförvärv som förbjuda ett företagsförvärv som

omfattas av anmälnings- omfattas av anmälnings-

skyldighet enligt 37 §. skyldighet enligt 37 § eller som

 har anmälts frivilligt enligt

 vad som anges där.

 Förvärvet skall förbjudas, om

 1. det skapar eller förstärker en dominerande ställning som väsentligt hämmar

eller är ägnad att hämma förekomsten eller utvecklingen av en effektiv

konkurrens på den svenska marknaden i dess helhet eller på en avsevärd del av

den, och

 2. detta sker på ett sätt som är skadligt från allmän synpunkt.

 Förbud får dock inte meddelas i fråga om förvärv som har skett på en svensk

eller utländsk börs, en auktoriserad marknadsplats eller någon annan reglerad

marknad eller genom inrop på exekutiv auktion. I stället får förvärvaren åläggas

att avyttra det som har förvärvats.

 37 §

 Ett företagsförvärv skall anmälas till Konkurrensverket av någon som är part i

förvärvsavtalet, om de berörda företagen tillsammans har en omsättning

föregående räkenskapsår som överstiger fyra miljarder kronor.

 Om förvärvaren ingår i en grupp som består av flera företag som har gemensamma

ägarintressen eller som hålls samman på något annat sätt, skall gruppens

sammanlagda årsomsättning anses som förvärvarens årsomsättning.

--------------------------------------------------------------------

 Skyldighet att anmäla ett

 företagsförvärv föreligger inte om

 det förvärvade företagets

 omsättning föregående räkenskapsår

 understiger 100 miljoner

 kronor. Trots att omsättningen

 understiger detta belopp, får

 Konkurrensverket i ett enskilt

 fall ålägga en part i ett

 förvärvsavtal att anmäla förvärvet,

 när detta är påkallat av särskilda

 skäl. En part i ett förvärvsavtal

 har dessutom alltid rätt att

 frivilligt anmäla ett förvärv till

 Konkurrensverket.

____________________

 1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1997.

 2. Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om företagsförvärv som har

skett före ikraftträdandet.

3 Ärendet och dess beredning

Den 1 juli 1993 trädde konkurrenslagen (1993:20) i kraft (prop. 1992/93:56, bet.

1992/93:NU17, rskr. 1992/93:144). Lagen innehåller bl.a. regler för prövning av

företagsförvärv. Enligt 34 § får Stockholms tingsrätt på talan av

Konkurrensverket förbjuda ett företagsförvärv som omfattas av

anmälningsskyldighet. Enligt 37 § skall ett företagsförvärv anmälas till

Konkurrensverket av någon som är part i förvärvsavtalet om de berörda företagen

tillsammans har en viss omsättning.

 Regeringen beslöt den 9 november 1995 att bemyndiga chefen för

Näringsdepartementet att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att

kartlägga och sammanställa erfarenheterna av den nya konkurrenslagen (dir.

1995:136). Enligt direktiven skall utredningen, som antagit namnet

Konkurrenslagsutredningen (N 1995:11), bl.a. kartlägga erfarenheter av och

synpunkter på hur reglerna för prövning av företagsförvärv har fungerat och

särskilt överväga om gränsen för skyldighet att anmäla förvärv är väl avvägd och

lämpligt utformad.

 Utredningen har funnit det så angeläget att ändra reglerna i fråga om

anmälningsskyldigheten att den föreslagit förändringar beträffande dessa regler

redan nu, i avvaktan på utredningens slutliga ställningstaganden.

 En sammanfattning av förslaget finns i bilaga 1. Utredningens förslag till

lagändring framgår av bilaga 2. Utredningens förslag har remissbehandlats. En

förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. En sammanställning över

remissyttrandena finns tillgänglig i Närings- och handelsdepartementet

(N96/2693).

 Härefter har förslaget beretts i Närings- och handelsdepartementet, vilket

lett fram till utarbetandet av en promemoria. Promemorians lagförslag framgår av

bilaga 4. Ett antal myndigheter och organisationer har fått tillfälle att

framföra synpunkter på promemorian vid ett remissmöte den 30 januari 1997. Dessa

är desamma som framgår av bilaga 3. Vad som härvid framkommit redovisas i ett

protokoll från mötet. Promemorian och protokollet finns tillgängliga i Närings-

och handelsdepartementet (N96/2693).

Lagrådet

 Regeringen beslutade den 13 februari 1997 att inhämta Lagrådets yttrande över

det lagförslag som finns i bilaga 5.

 Lagrådet har lämnat förslaget utan erinran. Lagrådets yttrande finns i bilaga

6.

4 Gällande ordning

Enligt 37 § konkurrenslagen skall ett företagsförvärv anmälas till

Konkurrensverket av någon som är part i förvärvsavtalet, förutsatt att de

berörda företagen tillsammans har en omsättning föregående räkenskapsår som

överstiger fyra miljarder kronor. När så är fallet följer av bestämmelsen att

samtliga förvärv skall anmälas, oberoende av förvärvets storlek, och att anmälan

skall göras på parts eget initiativ, utan särskild anmodan. I den meningen är

anmälningsskyldigheten generell. Om förvärvaren ingår i en grupp som består av

flera företag som har gemensamma ägarintressen eller som hålls samman på något

annat sätt, skall gruppens sammanlagda årsomsättning anses som förvärvarens

årsomsättning.

 Enligt 34 § får Stockholms tingsrätt, på talan av Konkurrensverket, förbjuda

ett företagsförvärv som omfattas av anmälningsskyldighet enligt 37 §. Förvärvet

skall förbjudas om det skapar eller förstärker en dominerande ställning som

väsentligt hämmar eller är ägnad att hämma förekomsten eller utvecklingen av en

effektiv konkurrens på den svenska marknaden eller på en avsevärd del av den och

detta sker på ett sätt som är skadligt från allmän synpunkt. Förbud får dock

inte meddelas i fråga om förvärv som har skett på en svensk eller utländsk börs,

en auktoriserad marknadsplats eller någon annan reglerad marknad eller genom

inrop på exekutiv auktion. I stället får förvärvaren åläggas att avyttra det som

har förvärvats.

 Om det är tillräckligt för att undanröja de skadliga effekterna av ett

företagsförvärv, får förvärvaren i stället för förbud enligt 34 § åläggas att

avyttra ett företag, en rörelse eller en del av en rörelse, eller att genomföra

någon annan konkurrensfrämjande åtgärd (36§).

 En anmälan av detta slag medför att Konkurrensverket enligt 38 § får besluta

om att genomföra en särskild undersökning av företagsförvärvet. Ett sådant

beslut skall meddelas inom 30 dagar från det anmälan kom in till verket. Av 39 §

följer att en talan hos Stockholms tingsrätt om ingripande mot förvärvet får

väckas bara efter beslut om särskild undersökning enligt 38 §.

 Enligt 3 § avses med företag en fysisk eller juridisk person som driver

verksamhet av ekonomisk eller kommersiell natur. Till den del sådan verksamhet

består i myndighetsutövning omfattas den dock inte av begreppet företag.

 I 4 § anges att med företagsförvärv avses förvärv av företag som driver

verksamhet inom landet. Som företagsförvärv räknas också förvärv av en rörelse

samt fusion. Ett förvärv där äganderätten till ett företag eller en rörelse inte

övergår i sin helhet skall anses som företagsförvärv bara om förvärvet ger

möjlighet att utöva ett bestämmande inflytande på företaget eller rörelsen.

 Av förarbetena till konkurrenslagen (prop. 1992/93:56 s. 40) framgår att man

bör se kontrollen av företagsförvärv som en undantagsåtgärd. Bara vissa större

företagsförvärv bör kunna bli föremål för samhällets prövning överhuvudtaget.

Ett ingripande med förbud bör ske endast när sådana förvärv får antas leda till

mer påtagliga skadliga effekter i ett långsiktigt perspektiv. Det avgörande för

prövningen bör vara om ett förvärv leder till väsentligt minskat konkurrenstryck

eller om konkurrensen sätts ur spel. Ytterligare framhålls att det är angeläget

att uppnå ett system med fasta och korta tidsfrister för prövningen av

förvärvsärenden, då det är viktigt för företagens planering att det inte under

för lång tid råder osäkerhet om ett företagsförvärv kommer att godkännas eller

inte. För att uppnå en objektiv utgångspunkt för när första tidsfristen börjar

löpa, bör det finnas en skyldighet att till Konkurrensverket anmäla sådana

förvärv som kan bli föremål för ingripande enligt lagen. Vidare anförs att en

ytterligare fördel som man uppnår med en anmälningsskyldighet är att det ökar

effektiviteten i förvärvskontrollen. Det förvärvande företaget kan inte

överraska konkurrensmyndigheten med att omedelbart integrera det förvärvade

företaget i sin egen verksamhet på så sätt att det verkar avhållande mot att

förbjuda förvärvet på grund av de stora skador en uppbrytning kan åstadkomma.

 Under tiden 1 juli 1993 - 30 juni 1996 anmäldes enligt uppgift från

Konkurrensverket 659 företagsförvärv enligt 37 § till verket. I 625 av dessa

ärenden avslutades handläggningen under den angivna tiden. 579 förvärv lämnades

efter prövning i sak utan åtgärd av verket. Återstoden avskrevs t.ex. efter

återkallelse. I 30 av de anmälda ärendena fattade verket beslut om särskild

undersökning enligt 38 §. I 7 fall gjorde förvärvsparterna s.k. frivilliga

åtaganden, vilka i flertalet fall förenats med vite med stöd av 57 §.

 Konkurrensverket har härutöver lämnat närmare uppgifter i fråga om de ärenden

om företagsförvärv som verket avslutade under tiden 1 mars -30 juni 1996. Under

den perioden avslutades 98 ärenden. 93 förvärv lämnades efter prövning utan

åtgärd. I 68 av dessa ärenden hade det förvärvade företaget en omsättning som

inte uppgick till 200 miljoner kronor. I 58 av dessa uppgick omsättningen inte

till 100 miljoner kronor.

 I två ärenden har Konkurrensverket väckt talan vid Stockholms tingsrätt med

yrkande att tingsrätten skall förbjuda förvärvet med stöd av 34 §. I båda fallen

har det förvärvade företaget en omsättning under 100 miljoner kronor.

5 Ändrade regler för anmälan av företagsförvärv

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Den generella skyldigheten enligt 37 § att |

| utan åläggande anmäla ett företagsförvärv när omsättningen för de|

| berörda företagen överstiger fyra miljarder kronor avskaffas |

| beträffande sådana förvärv där det förvärvade företagets omsättning|

| föregående räkenskapsår understiger 100 miljoner kronor. I dessa|

| fall ersätts den nuvarande ordningen av att Konkurrensverket i |

| ett enskilt fall kan ålägga en part i ett förvärvsavtal att, trots|

| att förvärvsobjektets omsättning understiger detta belopp, anmäla|

| förvärvet till verket, när detta är påkallat av särskilda skäl. En|

| part i ett förvärvsavtal har dessutom alltid rätt att frivilligt|

| anmäla ett förvärv till Konkurrensverket. |

--------------------------------------------------------------------

Utredningens förslag: Omfattningen av skyldigheten att anmäla företagsförvärv

enligt 37 § begränsas. Skyldigheten att anmäla ett företagsförvärv gäller inte

för sådana förvärv där det förvärvade företagets omsättning för föregående

räkenskapsår uppgår till högst 100 miljoner kronor. Denna begränsning skall dock

inte gälla om förvärvet medför att förvärvaren eller, om denne ingår i sådan

grupp som anges i paragrafens andra stycket, gruppen av företag skapar eller

förstärker en dominerande ställning på den svenska marknaden eller en avsevärd

del av den. Utredningen uttalar bl.a. att det är sannolikt att dessa förvärv

oftare än andra kan hämma konkurrensen på ett sätt som är skadligt från allmän

synpunkt och att bestämmelsen innebär att förvärv som saknar betydelse för

marknadsdominansen inte behöver anmälas.

Remissinstanserna: Det övervägande antalet remissinstanser är positiva till att

en inskränkning av den generella anmälningsskyldigheten sker i någon form.

Anmälningsskyldigheten i nuvarande omfattning anses bl.a. som betungande,

omfattande, resurskrävande och kostsam. De flesta har dock varit kritiska till

att - under en viss beloppsgräns - en anmälningsskyldighet skulle knytas till

att ett dominanskriterium uppfylls i det enskilda fallet. Det har bl.a.

hänvisats till svårigheterna att bedöma marknadsandel och den osäkerhet

regleringen därmed medför. Några har yttrat att skyldigheten helt borde upphöra

om förvärvsobjektets omsättning understiger 100 miljoner. En del vill därvid ha

en högre beloppsgräns. Andra har sett det som i någon mån bättre än ett

dominanskriterium om en anmälningsskyldighet i stället vore knuten till en viss

marknadsandel. Två remissinstanser har varit kritiska till att det

överhuvudtaget görs en temporär reglering och menar, att man bör avvakta

utredningens slutliga ställningsstagande beträffande anmälningsskyldigheten.

Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Det övervägande antalet remissinstanser är alltjämt positiva

till att en inskränkning av den generella anmälningsskyldigheten sker.

Åtskilliga är i princip positiva till promemorieförslaget. Flera remissinstanser

har dock ansett att Konkurrensverket endast bör kunna ålägga en part i ett

förvärvsavtal att anmäla förvärvet när det är påkallat av synnerliga skäl och

att beslut om åläggande skall kunna överklagas. Några remissinstanser har ansett

att en tidsgräns bör införas för när Konkurrensverket kan ålägga ett företag att

anmäla ett förvärv. Vidare har framförts att det bör förtydligas hur det

förvärvade företagets omsättning skall beräknas.

Skälen för regeringens förslag:

Allmänna överväganden

Den nuvarande anmälningsplikten vid företagsförvärv har medfört att ett stort

antal företagsförvärv anmäls till Konkurrensverket för prövning. Det är nu

väsentligt fler förvärvsärenden som granskas än vad som var fallet när 1982 års

lagstiftning gällde. I bara två fall av de anmälda förvärven har

Konkurrensverket hittills väckt talan om att förvärvet skall förbjudas. Av de

anmälda förvärven har endast ett fåtal gett upphov till några

konkurrensrättsliga anmärkningar eller invändningar från verkets sida. Enligt

Konkurrensverket har företagsförvärven i många fall lett till att konkurrensen

på marknaden skärpts. Som exempel nämns att utländska företag gått in på den

svenska marknaden genom förvärv av mindre och medelstora företag. De senare har

därmed kunnat få ökad finansiell styrka eller teknisk kompetens och därigenom en

starkare ställning på marknaden.

 De första årens erfarenheter av den nya konkurrenslagen leder därför till

slutsatsen att ett mycket stort antal företagsförvärv som inte medför några

negativa effekter från konkurrenssynpunkt trots detta underkastas prövning

enligt lagen.

 Den nuvarande ordningen medför således att Konkurrensverkets resurser tas i

anspråk för ärenden som saknar egentlig betydelse för konkurrensen. Den medför

också att företagen i många av dessa ärenden tvingas till omfattande arbete med

att ta fram uppgifter som krävs för verkets prövning och kan få betydande

kostnader för juridiska ombud m.m.

 Konkurrenslagsutredningen har inte slutfört sitt arbete och har därmed inte

tagit slutlig ställning till regelsystemet för företagsförvärv. Utredningen har

dock redovisat att den anser en ändring av anmälningsskyldigheten så angelägen

att den funnit anledning att lämna ett förslag i den delen i avvaktan på

utredningens slutliga överväganden. De nyss redovisade starka olägenheterna av

nuvarande ordning ger fullgod anledning för regeringen att ansluta sig till

utredningens synsätt. Slutsatsen blir därmed den att nuvarande ordning i fråga

om den generella anmälningsskyldigheten har sådana följder, att förändringar i

regelsystemet i denna del nu bör övervägas särskilt, i syfte att begränsa denna

skyldighet.

 Några remissinstanser har vid båda remissomgångarna ansett att

anmälningsskyldigheten bör upphöra vid gränsen 200 miljoner kronor. Man pekar

därvid på att detta belopp motsvarar Konkurrensverkets uppfattning om hur stora

företag kan vara utan att deras eventuellt konkurrensbegränsande avtal påverkar

konkurrensen på den svenska marknaden på ett märkbart sätt, enligt vad som

föreskrivs i 6 §, förutsatt att inte heller marknadsandelen överstiger en viss

gräns (jfr KKVFS 1993:2). Häremot får invändas att det är fråga om två skilda

prövningar. Gränsen 200 miljoner kronor avser förbudet i 6 § mot

konkurrensbegränsande avtal. Vad det rör sig om i det nu aktuella

lagstiftningsärendet är förvärv av företag som därmed upphör att vara fristående

aktörer på marknaden. De rättsliga förutsättningarna för ingripande enligt

förbudsbestämmelserna i 6 respektive 34 § är inte desamma. Regeringen bedömer,

med hänsyn till erfarenheterna i rättstillämpningen, det lämpliga valet vara att

följa utredningens förslag, vilket överensstämmer med promemorians förslag.

Detta innebär att den generella anmälningsskyldigheten slopas beträffande

förvärv där det förvärvade företagets omsättning föregående räkenskapsår

understiger 100 miljoner kronor.

 Utredningen har vidare föreslagit att en anmälningsskyldighet trots detta

skall gälla under den nyss nämnda gränsen, om förvärvaren genom förvärvet skapar

eller förstärker en dominerande ställning på den svenska marknaden eller en

avsevärd del av den. I fråga om gränsdragningen för anmälningsskyldighet genom

begreppen marknadsdominans respektive marknadsandel har kritikerna pekat på

bl.a. svårigheter att avgränsa vad som är relevant marknad, risken för

felbedömningar respektive att anmälan sker för säkerhets skull samt osäkerhet

från rättssäkerhetssynpunkt om när anmälningsskyldighet inträder. Regeringen

finner denna kritik tungt vägande. I första hand bör därför en annan väg prövas.

 Att som föreslagits i vissa remissyttranden över utredningens förslag, slopa

kontrollen helt beträffande förvärvsobjekt vilkas årsomsättning understiger viss

gräns framstår emellertid inte som den nu framkomliga eller lämpliga vägen. I

dag prövas alla förvärv oberoende av storlek, när gränsen fyra miljarder kronor

har passerats. Det saknas i nuläget beredningsunderlag som visar att det är

lämpligt att reducera det nuvarande kontrollområdet i fråga om förvärvsobjekt av

viss minsta storlek på så sätt att dessa avskärs från varje kontrollmöjlighet.

Inte heller finns det något underlag som gör det möjligt att bedöma var gränsen

i så fall skulle dras.

 Samtidigt bör uppmärksammas att de fall där ingripande är påkallat säkerligen

blir alltmer sällsynta ju mindre förvärvsobjektets årsomsättning är. Detta får

anses följa av att förvärv av mindre företag mera sällan får sådana

samhällsekonomiska och andra konsekvenser som utgör de rättsliga

förutsättningarna för ingripanden på företagsförvärvsområdet vid prövningen

enligt konkurrenslagen.

 Såsom framgår av promemorians förslag kan dock i mer sällsynta fall även

sådana mindre förvärv vara nog viktiga för att kvalificera för prövning, sett

utifrån de samhällsekonomiska och konsumentpolitiska intressen som

konkurrenslagen skall slå vakt om.

 En sådan undantagssituation är s.k. successiva förvärv, där ett redan starkt

företag har som strategi att undan för undan köpa upp mindre konkurrenter eller

även utan en sådan strategi rent faktiskt gör sådana förvärv vid olika

tillfällen. På mer koncentrerade marknader, med marknadsdominans för ett eller

flera företag tillsammans eller med fåtalskonkurrens, kan detta i vissa fall få

särskilt negativa effekter från allmän synpunkt. Varje sådant förvärv kan

visserligen i sig vara av mindre betydelse, sett uteslutande ur synvinkeln att

det förvärvade företaget har en liten omsättning. Förvärv av detta slag

utsläcker dock konkurrenter som kan ha en potential för tillväxt som skulle ha

kunnat höja konkurrenstrycket i ett kortare eller längre perspektiv. Samtidigt

tillväxer förvärvaren i storlek, om än långsamt. Om marknaden är så koncentrerad

att det vid sidan om företaget med marknadsdominans, eller i ett läge med duopol

eller liknande, endast finns få små konkurrenter, kan ett visst förvärv av ett

litet företag vara starkt negativt från konkurrenssynpunkt.

 Ett annat exempel är att ett starkt företag på en mer koncentrerad marknad,

med mycket få små företag, förvärvar en enstaka liten nyetablerare, för att

hindra att denne i framtiden kan komma att utmana förvärvarens ställning. Detta

kan inverka mycket negativt på andra presumtiva nyetablerares vilja att våga sig

in på marknaden, vilket kan över tid allvarligt skada konkurrenstrycket.

 Om man - med inriktning på dessa mer sällsynta situationer - under nivån 100

miljoner kronor slopar den generella anmälningsskyldigheten men samtidigt, och

under vissa förutsättningar, tillåter en prövningsmöjlighet i enskilt fall,

tillgodoses skyddsbehovet för de berörda allmänna intressena. Samtidigt kan man

i troligen betydande omfattning undvika de problem som dagens system skapar.

 En sådan prövningsmöjlighet kan skapas efter viss förebild av hur den tidigare

konkurrenslagen var utformad. Någon formell gräns för att undanta företag under

viss storlek från prövning infördes inte i 1982 års konkurrenslag. Inte heller

infördes regler om obligatorisk anmälan av företagsförvärv inom lagens

kontrollområde. I stället gällde att dåvarande Näringsfrihetsombudsmannen (NO)

snarast skulle besluta om att undersöka ett företagsförvärv, så snart han fann

anledning till detta. Om part i avtal om företagsförvärv anmält förvärvet till

NO för prövning av fråga om förbud m.m., skulle ombudsmannen snarast besluta

antingen att undersöka förvärvet eller att lämna det utan åtgärd såvitt avsåg

sådant förbud m.m. Om NO beslutat att undersöka förvärvet, och ville begära

prövning av frågan om förbud m.m., skulle han senast inom tre månader från

beslutet göra detta hos Marknadsdomstolen, om inte parterna i avtalet om

förvärvet samtyckte till en förlängning av denna frist.

Närmare om den lagtekniska utformningen

Vid en samlad bedömning framstår som lämpligast att, såsom föreslagits i

promemorian, avskaffa den generella anmälningsskyldigheten under nivån 100

miljoner kronor och att ersätta den med en föreskrift om att Konkurrensverket

under viss förutsättning kan ålägga en part i ett förvärvsavtal att anmäla ett

visst individuellt förvärv, när det förvärvade företagets omsättning understiger

100 miljoner kronor. Ett sådant system bör av bl.a. rättssäkerhetsskäl vara

kopplat med en möjlighet att anmäla ett förvärv av detta slag frivilligt, så att

nu gällande ordning med en frist för Konkurrensverket m.m. aktiveras. Denna

möjlighet bör finnas för att det skall gå att få rättslig visshet om ingripande

kommer att ske eller inte, i de mycket speciella situationer där ett företag,

som är part i fråga om ett litet förvärv av det aktuella slaget, kan känna en

befogad tveksamhet i frågan om huruvida förvärvet klarar en prövning enligt

konkurrenslagen. Systemet måste, i konsekvens därmed, medge, att tingsrätten, på

talan av Konkurrensverket, kan förbjuda också ett förvärv som har anmälts

frivilligt.

 Systemet med anmälan och prövning i fråga om företagsförvärv under gränsen för

den generella anmälningsskyldigheten har en alldeles särskild undantagskaraktär,

på grund av de ekonomiska förhållandena som redovisats i det föregående. Denna

karaktär bör framgå av författningstexten.

 Flera remissinstanser har, beträffande promemorieförslaget, i det avseendet

framfört som sin uppfattning att undantagskaraktären bör markeras genom att

verket ges befogenhet att ålägga part att anmäla ett förvärv endast när detta är

påkallat av synnerliga skäl. Regeringen anser att en så snävt utformad regel

skulle leda till att konkurrenslagens skyddsintressen eftersattes opåkallat. Vad

som bör få ett uttryck i själva bestämmelsen är bara det förhållandet att

anmälningsskyldigheten under den aktuella gränsen har en alldeles särskild

undantagskaraktär. Om det väl föreligger indikationer av viss styrka som talar

för att ett mindre förvärv vid närmare undersökning kan visa sig vara av sådan

angelägenhetsgrad som redovisats ovan, bör detta vara tillräckligt för att

ingripa med ett åläggande att anmäla förvärvet. Det anförda uppnås genom att det

i bestämmelsen anges att åläggande får meddelas endast när det är påkallat av

särskilda skäl.

 Det förslag regeringen därmed stannat för kommer inte helt att undanröja

resursåtgång för de prövande allmänna organen. En del förvärv kommer att anmälas

frivilligt. Särskilt om undantagskaraktären markeras tydligt, måste det dock

antas att dagens problem reduceras påtagligt, samtidigt som de befintliga

resurserna kan användas på ett sätt som är mer ändamålsenligt.

Frågor om överklagande, uppgiftsskyldighet och vite m.m.

När det gäller frågan om huruvida ett åläggande av Konkurrensverket att anmäla

ett visst företagsförvärv skall få överklagas gör regeringen följande bedömning,

som ansluter till promemorians förslag. Beslut av Konkurrensverket enligt 38 §

om att genomföra en särskild undersökning av ett företagsförvärv, som har

anmälts enligt de obligatoriska reglerna i 37 § får, på sätt som följer av 62 §,

jämfört med 60 och 61 §§, inte överklagas. Enligt 1982 års konkurrenslag gällde

en liknande ordning. Visserligen kunde dåvarande NO enligt 27 § den lagen ålägga

viss näringsidkare att göra anmälan innan denne slöt avtal om företagsförvärv.

Ett sådant beslut kunde överklagas särskilt. Det rörde sig dock därvid i grunden

om vad som var en informationsskyldighet avseende framtida förvärv. Skyldigheten

i fråga kunde åläggas i bred omfattning och fick avse exempelvis vissa slags

företagsförvärv eller eventuella förvärv av vissa angivna företag.

 Den skyldighet som det nu handlar om saknar, till skillnad mot de äldre

reglerna, samband med information som skall säkerställa att vissa förvärv inte

undgår prövning. I stället rör det sig här om att Konkurrensverket beträffande

ett för verket känt företagsförvärv skall kunna framtvinga en sådan anmälan

enligt 37 § som utgör den nödvändiga startpunkten för den enda rättsliga process

som kan leda till förbud m.m. mot ett visst företagsförvärv. Har väl en anmälan

skett enligt 37 §, ges nämligen verket, som berörts tidigare, enligt 38 § den

formella möjligheten att inom viss frist besluta om att genomföra en särskild

undersökning av det anmälda förvärvet. Ett sådant beslut är i sin tur en

förutsättning för att verket skall få väcka talan hos Stockholms tingsrätt

enligt 34 eller 36 § om förbud eller om annan i sistnämnda bestämmelse angiven

åtgärd. Ett beslut som har den beskrivna funktionen är inte något som påkallar

överklagbarhet. Samtidigt måste i sammanhanget framhållas att ett överklagande

av ett åläggandebeslut skulle kunna medföra betydande tidsförluster för

Konkurrensverket. En risk skulle då uppstå för att ett förvärv undandras

prövning på grund av den förut redovisade tvåårsregeln i 42 §.

 Med hänsyn till den speciella karaktär och funktion som den nu aktuella

bestämmelsen får i systemet bedömer regeringen att det saknas tillräckliga skäl

för att göra Konkurrensverkets beslut om åläggande att anmäla visst

företagsförvärv överklagbart.

 I sammanhanget kan tillfogas att det framdeles kan visa sig behövas en

liknande möjlighet som enligt den äldre konkurrenslagen att i generell

omfattning framtvinga information om eventuella framtida förvärv av vissa slag

eller avseende vissa företag. I detta lagstiftningsärende saknas dock det

erforderliga underlaget för att nu införa föreskrifter om en sådan befogenhet

för Konkurrensverket.

 Om det behövs för att Konkurrensverket skall kunna fullgöra sina uppgifter

enligt konkurrenslagen, får verket enligt 45 § ålägga företag eller annan att

tillhandahålla uppgifter, handlingar eller annat. Särskilda föreskrifter finns

vidare om förhör m.m. Om Konkurrensverket behöver material m.m. av detta slag

som underlag för att pröva frågan om huruvida i ett visst fall åläggande att

anmäla ett företagsförvärv skall meddelas eller inte, får det enligt regeringens

mening anses uppenbart, att verket är i behov av materialet m.m. just för att

det skall kunna fullgöra uppgift enligt konkurrenslagen. Vid denna bedömning

krävs inte lagändring för att tillgodose detta behov.

 Av 58 § framgår att verket får förelägga vite för fullgörande av skyldigheter

enligt 37 § att anmäla företagsförvärv. I den här föreslagna nyordningen, där

själva anmälningsskyldigheten beträffande ett visst företagsförvärv under

gränsen 100 miljoner kronor uppstår först efter det att verket ålagt parten,

har verket samma möjlighet att förelägga vite i samband med ett åläggande som

beträffande ett förvärv som omfattas av den generella anmälningsskyldigheten.

 För den händelse att ett förvärv inte anmäls gäller en yttersta gräns för när

ett förbud eller åläggande får meddelas beträffande ett visst förvärv. Som

berörts inträder denna gräns två år efter det att förvärvsavtalet ingicks. Detta

följer av 42 §. Det finns vissa skäl som talar för att det kan vara till fördel

att införa en kortare tidsfrist, efter vilken Konkurrensverket inte får ålägga

part att anmäla ett förvärv. I detta sammanhang saknas ett tillräckligt

beredningsunderlag för att införa en sådan frist. En lagteknisk förändring

behöver dock göras redan nu för att minska dagens problem, och det är inte

nödvändigt att från början införa en kortare frist.

 I författningskommentaren till 34 och 37 §§ redovisas förslaget närmare i

tekniska avseenden.

6 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser

De nya reglerna bör komma i tillämpning så snart som möjligt. Därför föreslås

att de träder i kraft den 1 juli 1997. Äldre föreskrifter bör fortfarande gälla

i fråga om företagsförvärv som har skett före ikraftträdandet.

7 Författningskommentar

7.1 Förslaget till lag om ändring i konkurrenslagen (1993:20)

34 §

Ändringen i paragrafens första stycke är föranledd av att möjligheten att

förbjuda ett företagsförvärv är knuten till anmälningsskyldigheten enligt 37 §.

Såsom tidigare föreligger enligt 37 § första stycket en generell

anmälningsskyldighet för samtliga förvärv där de berörda företagens gemensamma

omsättning överstiger fyra miljarder kronor. Enligt den ändrade lydelsen av 37 §

i form av ett nytt, tredje stycke, föreligger inte längre en sådan generell

skyldighet om det förvärvade objektets omsättning understiger 100 miljoner

kronor. Konkurrensverket får dock, trots att omsättningen understiger detta

belopp, i ett enskilt fall ålägga en part i ett förvärvsavtal att anmäla

förvärvet, när detta är påkallat av särskilda skäl. Därmed uppkommer en

anmälningsskyldighet för den parten. Därvid är det även möjligt för

Konkurrensverket att, såsom i fråga om den generella anmälningsskyldigheten,

väcka talan hos Stockholms tingsrätt om att tingsrätten skall förbjuda förvärvet

enligt 34 §. Mot bakgrund härav behövs ingen ändring av 34 § enbart av det

skälet att Konkurrensverket ges en möjlighet enligt 37 § att ålägga en part att

anmäla ett förvärv.

 Däremot är situationen annorlunda när det gäller en parts möjlighet att

frivilligt anmäla ett förvärv. Utan en ändring i 34 § skulle Konkurrensverket

sakna möjlighet att väcka en förbudstalan beträffande frivilliga anmälningar.

Mot bakgrund härav görs ett tillägg i den nuvarande förbudsbestämmelsen i 34 §.

Härigenom får tingsrätten möjlighet att, på talan av Konkurrensverket, förbjuda

även ett förvärv som inte omfattas av anmälningsplikt men som har anmälts

frivilligt till verket.

37 §

Allmänt hänvisas till avsnitt 5. Här kan följande anföras.

 Bestämmelserna i denna paragraf reglerar skyldigheten att anmäla

företagsförvärv. Sådan skyldighet föreligger enligt första och andra styckena om

de berörda företagen tillsammans har en omsättning föregående räkenskapsår som

överstiger fyra miljarder kronor. Ingår förvärvaren i en grupp som består av

flera företag som har gemensamma ägarintressen eller som hålls samman på något

annat sätt, skall gruppens sammanlagda årsomsättning anses som förvärvarens

omsättning.

 Genom föreskrifterna i det nya tredje stycket begränsas den generella

anmälningsskyldigheten på så sätt, att denna inte gäller förvärv där

förvärvsobjektets omsättning föregående räkenskapsår understiger 100 miljoner.

Konkurrensverket får dock, trots att omsättningen understiger detta belopp, i

ett enskilt fall ålägga part i ett förvärvsavtal att anmäla förvärvet, när detta

är påkallat av särskilda skäl. Angående den närmare innebörden härav hänvisas

till vad som har anförts i avsnitt 5.

 När det gäller frågan om hur omsättningen skall beräknas kan anföras följande.

Beträffande omsättningskriteriet i första stycket framgår i specialmotiveringen

i prop 1992/93:56 s. 102 att omsättningen skall i fråga om "de berörda

företagen" beräknas på deras totala omsättning i hela världen för samtliga varor

och tjänster. Av andra stycket följer att, om förvärvaren ingår i en grupp som

består av flera företag som har gemensamma ägarintressen eller som hålls samman

på något annat sätt, gruppens sammanlagda årsomsättning skall anses som

förvärvarens årsomsättning. I specialmotiveringen anges att det på säljsidan

däremot bara är det "säljande" företagets omsättning som skall medräknas. Detta

har av bl.a. Konkurrensverket tolkats som att endast det sålda företagets

omsättning skall medräknas på säljsidan.

 I andra stycket preciseras således att hela gruppens omsättning skall

medräknas på köpsidan. Så har emellertid inte skett författningsmässigt såvitt

avser säljsidan. Vidare får det anses följa av det berörda uttalandet i

specialmotiveringen att en sådan medräkning inte skall ske beträffande det

sålda, dvs. beträffande det förvärvade företaget. Det anförda är tillämpligt

också på omsättningsgränsen i det nya, tredje stycket. På det sättet följs

således systematiken i förhållande till paragrafens första och andra stycken

samt specialmotiveringen till dessa. I konsekvens med vad som följer av det

anförda beräknas vidare omsättningen enligt tredje stycket på det förvärvade

företagets totala omsättning för samtliga varor och tjänster i hela världen. Det

saknas i detta lagstiftningsärende beredningsunderlag för att överväga en annan

ordning.

 Mot bakgrund av den statistik beträffande anmälda förvärv som föreligger, samt

vad som är känt i övrigt, torde det mycket sällan finnas något allmänt intresse

av att ålägga en part att anmäla ett förvärv där objektets omsättning inte

uppgår till mer än 25-30 miljoner kronor.

 Enligt den sista meningen kan en part i ett förvärv frivilligt anmäla

förvärvet till Konkurrensverket.

Konkurrenslagsutredningens sammanfattning av sitt förslag

Enligt 37 § KL skall ett företagsförvärv anmälas till Konkurrensverket för

prövning om de berörda företagen tillsammans har en omsättning föregående

räkenskapsår som överstiger fyra miljarder kronor.

Genom vår kartläggning av anmälda företagsförvärv har framkommit att

Konkurrensverket med nuvarande ordning prövar ett stort antal företagsförvärv

som saknar egentlig betydelse från konkurrenssynpunkt. Lagens regel om

anmälningsskyldighet bör snarast möjligt ändras i syfte att begränsa denna

prövning, som onödigt belastar verket och företagen.

Vi föreslår därför att omfattningen av skyldigheten att anmäla företagsförvärv

enligt 37 § KL begränsas till att avse sådana förvärv där det förvärvade

företagets omsättning för föregående räkenskapsår överstiger 100 miljoner

kronor. Denna begränsning skall dock inte gälla om förvärvet medför att

förvärvaren eller, om denne ingår i en grupp av företag, gruppen av företag

skapar eller förstärker en dominerande ställning på den svenska marknaden eller

en avsevärd del av den.

--------------------------------------------------------------------------

--------------------------------------------------------------------------

Konkurrenslagsutredningens lagförslag

Härigenom föreskrivs att 37 § konkurrenslagen (1993:20) skall ha följande

lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse

--------------------------------------------------------------------

Föreslagen lydelse

Ett företagsförvärv skall anmälas till Konkurrensverket av någon som är part i

förvärvsavtalet, om de berörda företagen tillsammans har en omsättning

föregående räkenskapsår som överstiger fyra miljarder kronor.

 Om förvärvaren ingår i en grupp som består av flera företag som har gemensamma

ägarintressen eller som hålls samman på något annat sätt, skall gruppens

sammanlagda årsomsättning anses som förvärvarens årsomsättning.

--------------------------------------------------------------------

--------------------------------------------------------------------

 Skyldighet att anmäla ett företagsförvärv föreligger inte om det

förvärvade företagets omsättning för föregående räkenskapsår uppgår till högst

100 miljoner kronor. Denna begränsning av anmälningsskyldigheten

gäller dock inte om förvärvet medför att förvärvaren eller, om denne ingår

i en sådan grupp som anges i andra stycket, gruppen av företag skapar

eller förstärker en dominerande ställning på den svenska marknaden eller

en avsevärd del av den.

____________________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997.

--------------------------------------------------------------------

--------------------------------------------------------------------

Förteckning över remissinstanserna i fråga om Konkurrenslagsutredningens förslag

till ändring av anmälningsskyldigheten vid företagsförvärv enligt 37 §

konkurrenslagen (1993:20)

1. Stockholms Tingsrätt

2. Marknadsdomstolen

3. Konkurrensverket

4. Närings- och teknikutvecklingsverket

5. Länsstyrelsen i Skaraborgs län

6. Sveriges Industriförbund

7. Grossistförbundet Svensk Handel

8. Sveriges Köpmannaförbund

9. Företagarnas Riksorganisation

10. Svenska Bankföreningen

11. Sveriges Försäkringsförbund

12. Lantbrukarnas Riksförbund

13. Juridiska fakulteten vid Stockholms Universitet

14. Sveriges Advokatsamfund

15. Lagerlöf & Leman Advokatbyrå

16. Advokatfirman[REDACTED_EFTERNAMN]

17. Mannheimer Swartling Advokatbyrå

18. Advokatfirman Delphi

19. Sveriges Akademikers Centralorganisation

20. Tjänstemännens Centralorganisation

21. Landsorganisationen i Sverige

Promemorians lagförslag

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

34 § Stockholms tingsrätt får på 34 § Stockholms tingsrätt får på

talan av Konkurrensverket talan av Konkurrensverket

förbjuda ett företagsförvärv som förbjuda ett företagsförvärv som

omfattas av anmälnings- omfattas av anmälnings-

skyldighet enligt 37 §. skyldighet enligt 37 § eller som

 har anmälts frivilligt enligt

 vad som anges där.

 Förvärvet skall förbjudas, om

 1. det skapar eller förstärker en dominerande ställning som väsentligt hämmar

eller är ägnad att hämma förekomsten eller utvecklingen av en effektiv

konkurrens på den svenska marknaden i dess helhet eller på en avsevärd del av

den, och

 2. detta sker på ett sätt som är skadligt från allmän synpunkt.

 Förbud får dock inte meddelas i fråga om förvärv som har skett på en svensk

eller utländsk börs, en auktoriserad marknadsplats eller någon annan reglerad

marknad eller genom inrop på exekutiv auktion. I stället får förvärvaren åläggas

att avyttra det som har förvärvats.

37 § Ett företagsförvärv skall anmälas till Konkurrensverket av någon som är

part i förvärvsavtalet, om de berörda företagen tillsammans har en omsättning

föregående räkenskapsår som överstiger fyra miljarder kronor.

 Om förvärvaren ingår i en grupp som består av flera företag som har gemensamma

ägarintressen eller som hålls samman på något annat sätt, skall gruppens

sammanlagda årsomsättning anses som förvärvarens årsomsättning.

--------------------------------------------------------------------

Skyldighet att anmäla ett

företagsförvärv föreligger inte om

det förvärvade företagets

omsättning för föregående

räkenskapsår understiger 100

miljoner kronor.

Konkurrensverket får dock,

trots att omsättningen

understiger detta belopp, i

ett enskilt fall ålägga part i

ett förvärvsavtal att anmäla

förvärvet, när detta är påkallat av

särskilda skäl. Vidare har

parten rätt att frivilligt

anmäla förvärvet till

Konkurrensverket.

____________________

 1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1997.

 2. Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om företagsförvärv som har

skett före ikraftträdandet.

Lagrådsremissens lagförslag

2.1 Förslag till lag om ändring i konkurrenslagen (1993:20)

 Härigenom föreskrivs att 34 och 37 §§ konkurrenslagen (1993:20) skall ha

följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

--------------------------------------------------------------------

 34 §

--------------------------------------------------------------------

 Stockholms tingsrätt får på Stockholms tingsrätt får på

talan av Konkurrensverket talan av Konkurrensverket

förbjuda ett företagsförvärv som förbjuda ett företagsförvärv som

omfattas av anmälnings- omfattas av anmälnings-

skyldighet enligt 37 §. skyldighet enligt 37 § eller som

 har anmälts frivilligt enligt

 vad som anges där.

 Förvärvet skall förbjudas, om

 1. det skapar eller förstärker en dominerande ställning som väsentligt hämmar

eller är ägnad att hämma förekomsten eller utvecklingen av en effektiv

konkurrens på den svenska marknaden i dess helhet eller på en avsevärd del av

den, och

 2. detta sker på ett sätt som är skadligt från allmän synpunkt.

 Förbud får dock inte meddelas i fråga om förvärv som har skett på en svensk

eller utländsk börs, en auktoriserad marknadsplats eller någon annan reglerad

marknad eller genom inrop på exekutiv auktion. I stället får förvärvaren åläggas

att avyttra det som har förvärvats.

 37 §

 Ett företagsförvärv skall anmälas till Konkurrensverket av någon som är part i

förvärvsavtalet, om de berörda företagen tillsammans har en omsättning

föregående räkenskapsår som överstiger fyra miljarder kronor.

 Om förvärvaren ingår i en grupp som består av flera företag som har gemensamma

ägarintressen eller som hålls samman på något annat sätt, skall gruppens

sammanlagda årsomsättning anses som förvärvarens årsomsättning.

--------------------------------------------------------------------

 Skyldighet att anmäla ett

 företagsförvärv föreligger inte om

 det förvärvade företagets

 omsättning för föregående

 räkenskapsår understiger 100

 miljoner kronor. Trots att

 omsättningen understiger detta

 belopp, får Konkurrensverket i

 ett enskilt fall ålägga en part

 i ett förvärvsavtal att anmäla

 förvärvet, när detta är påkallat av

 särskilda skäl. En part i ett

 förvärvsavtal har dessutom alltid

 rätt att frivilligt anmäla ett

 förvärv till Konkurrensverket.

____________________

 1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1997.

 2. Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om företagsförvärv som har

skett före ikraftträdandet.

Lagrådets yttrande

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1997-02-17

Närvarande: f.d. justitierådet Per Jermsten, regeringsrådet Stig von Bahr,

justitierådet Bengt Lambe.

Enligt en lagrådsremiss den 13 februari 1997 (Närings- och handelsdepartementet)

har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om

ändring i konkurrenslagen (1993:20).

Förslaget har inför Lagrådet föredragits av rättssakkunnige Per[REDACTED_EFTERNAMN].

Lagrådet lämnar förslaget utan erinran.

Närings- och handelsdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 27 februari 1997

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Hjelm-Wallén,
[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

________

Regeringen beslutar proposition 1996/97:82 Ändrade regler för anmälan av

företagsförvärv enligt konkurrenslagen.