Regeringens proposition

1994/95:129

Kommunallagsanpassning av kyrkolagen m.m.

Prop.

1994/95:129

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 15 december 1994

Ingvar[REDACTED_EFTERNAMN]

 Marita[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Civildepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås ändringar i kyrkolagen (1992:300) som innebär att

reglerna om kyrkliga kommuner anpassas till reglerna i kommunallagen (1991:900).

Anpassningen görs med utgångspunkt i att Svenska kyrkan är ett

evangelisk-lutherskt trossamfund och med hänsynstagande till den på lokalplanet

rådande kyrkokommunala strukturen.

 Ändringarna innebär i huvudsak följande.

- Den kyrkokommunala kompetensen tydliggörs genom att lokaliserings- och

 likställighetsprinciperna samt retroaktivitetsförbudet skrivs in i lagen.

- Möjligheterna att delegera ärenden, både från fullmäktige till nämnder och

 inom nämnderna, utökas.

- Reglerna om kyrkofullmäktiges arbetsformer förenklas och förtydligas.

- Reglerna om jäv i kyrkorådet och andra nämnder utformas efter förebild av

 förvaltningslagens jävsregler.

- Det införs nya regler om ekonomihantering och revision i syfte att förbättra

 budgethantering, redovisning och resultatuppföljning.

- Reglerna om kommunalbesvär utformas på ett sätt som tydligare framhäver

 kommunalbesvärens särdrag.

- Instansordningen för kommunalbesvärsmål enligt kyrkolagen ändras på

 motsvarande sätt som skett i kommunallagen.

 Vidare behandlas frågan om tystnadsplikt för diakoner. Någon utvidgning av

tystnadsplikten föreslås inte.

 Slutligen behandlas några kyrkokommunala frågor som 1993 och 1994 års

kyrkomöten har aktualiserat.

 Därutöver görs också en justering i kommunallagen.

 Ändringarna föreslås träda i kraft den 1 april 1995.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut.............. 4

2 Lagtext.................................. 5

 2.1 Förslag till lag om ändring i kyrkolagen (1992:300) 5

 2.2 Förslag till lag om ändring i kommunallagen (1991:900) 46

3 Ärendet och dess beredning............... 47

4 Anpassning av lagstiftningen om kyrkliga kommuner till den nya

 kommunallagen............................ 48

5 Den kyrkokommunala kompetensen........... 50

6 Återkallande av förtroendeuppdrag........ 52

7 Ekonomiska förmåner till förtroendevalda. 54

8 Utökad delegering........................ 55

9 Kyrkofullmäktiges arbetsformer........... 56

10 Kyrkokommunalt partistöd................. 57

11 Skärpta jävsregler....................... 58

12 Ekonomisk förvaltning och revision....... 60

13 Bestämmelser om överklagande............. 63

 13.1 Instansordningen................ 63

 13.2 Laglighetsprövning.............. 64

14 Närvaro- och yttranderätt i vissa utskott och nämnder 66

15 Val av utskott i kyrkoråd m.m............ 67

16 Tystnadsplikt för diakoner............... 68

17 Författningskommentar.................... 70

 17.1 Förslaget till lag om ändring i kyrkolagen (1992:300) 70

 17.2 Förslaget till lag om ändring i kommunallagen (1991:900) 85

Bilaga Förteckning över remissinstanser som har yttrat sig över Kyrkobe-

 redningens delbetänkande Vissa kyrkofrågor

 (SOU 1993:46)........................ 86

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde

den 15 december 1994 ..........................87

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till

 1. lag om ändring i kyrkolagen (1992:300),

 2. lag om ändring i kommunallagen (1991:900).

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om ändring i kyrkolagen (1992:300)

 Härigenom föreskrivs i fråga om kyrkolagen (1992:300)

 dels att 11, 13, 17, 19, 20 och 22 kap. skall upphöra att gälla,

 dels att 5 kap. 24 §, 8 kap. 1 §, 9 kap. 14, 19, och 21 §§, 14 kap. 5 och

8 §§, 15 kap. 9 §, 16 kap. 4 §, 18 kap. 4 §, 23 kap. 8 §, 24 kap. 6 §, 25 kap. 8

§, 26 kap. 5 §, 33 kap. 8, 24, och 30 §§, 34 kap. 14 §, 37 kap. 21 §, 42 kap. 8

§, 43 kap. 10 §, 44 kap. 11, 12 och 19 §§, 45 kap. 29 §, 46 kap. 10 § och 47

kap. 1 § skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas tre nya paragrafer, 4 kap. 10 och 11 §§,

och 12 kap. 9 a §, sex nya kapitel, 11, 13, 17, 19, 20 och 22 kap., samt närmast

före 4 kap. 10 § en ny rubrik av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 4 kap.

 Övriga bestämmelser

 10 §

 Föreskrifter om den

 kyrkokommunala

 organisationen under

 krig eller krigsfara

 finns i lagen

 (1988:97) om

 förfarandet hos

 kommunerna,

 förvaltningsmyn-

 digheterna och

 domstolarna under krig

 eller krigsfara m.m.

 11 §

 Föreskrifter om rätt för

 kyrkliga kommuner att

 uppdra beslutanderätten

 i vissa anställnings-

 frågor till en

 sammanslutning av

 kyrkliga kommuner

 finns i kommunala

 delegationslagen

 (1954:130).

 5 kap.

 24 §

Beslut, som under Beslut, som under

tiden från beslutet om tiden från beslutet om

indelningsändring indelningsändring

eller, om eller, om

indelningsdelegerade indelningsdelegerade

skall utses enligt 22 skall utses enligt 22

§, från valet av §, från valet av

delegerade och till delegerade och till

dess att ändringen dess att ändringen

träder i kraft fattas träder i kraft fattas

av kyrkofullmäktige, av kyrkofullmäktige,

kyrkostämman, kyrkorådet kyrkostämman, kyrkorådet

eller en annan nämnd, eller en annan nämnd,

får överklagas enligt får överklagas enligt

föreskrifterna i 22 föreskrifterna i 22

kap. 1-3 §§. Också en kap. 1-10 §§. Också en

annan församling som annan församling som

berörs av indel- berörs av indel-

ningsändringen och den ningsändringen och den

som är folkbokförd i en som är folkbokförd i en

sådan församling får sådan församling får

klaga över beslutet. I klaga över beslutet. I

fråga om överklagandet fråga om överklagandet

tilllämpas i övrigt 22 tilllämpas i övrigt 22

kap. 4-6 §§. kap.

 11-15 §§.

 Ett beslut Ett beslut

varigenom kammarrätten varigenom länsrätten har

har bifallit bifallit överklagandet

överklagandet eller eller förbjudit att det

förbjudit att det överklagade beslutet

överklagade beslutet verkställs, får över-

verkställs, får över- klagas också av en

klagas också av en annan församling som

annan församling som berörs av indel-

berörs av indel- ningsändringen och av

ningsändringen och av den som är folkbokförd i

den som är folkbokförd i en sådan församling.

en sådan församling.

 8 kap.

 1 §

Föreskrifter om Föreskrifter om

pastoratssamfälligheter pastoratssamfälligheter

och om vilka för- och om vilka för-

samlingsangelägenheter samlingsangelägenheter

som en sådan som en sådan

samfällighet skall sköta samfällighet skall sköta

samt om samt om

flerpastoratssamfällig- flerpastoratssamfällig-

heter finns i 11 kap. heter finns i 11 kap.

3 § andra stycket och 4 7 § andra stycket och 8

§. §.

 9 kap.

 14 §

Följande föreskrifter i Följande föreskrifter i

denna lag om denna lag om

kyrkofullmäktige m.m. i kyrkofullmäktige m.m. i

församling tillämpas på församling tillämpas på

indelningsdelegerade: indelningsdelegerade:

12 kap. 8 och 9 §§ om 12 kap. 8-9 a §§ om

uppdragets upphörande, uppdragets upphörande,

12 kap. 10 § om 12 kap. 10 § om

ledighet från ledighet från

anställning, anställning,

12 kap. 11 § om 12 kap. 11 § om

ekonomiska förmåner, ekonomiska förmåner,

12 kap. 12 § om 12 kap. 12 § om

omröstning, omröstning,

12 kap. 13 § om 12 kap. 13 § om

reservation, reservation,

13 kap. 10 § första och 13 kap. 9, 11 och 12 §§

andra styckena, 11 § om hur sammanträdena

första stycket och 12 § kungörs,

om hur sammanträdena

kungörs,

13 kap. 13-15 §§ om 13 kap. 13-15 §§ om

ersättarnas tjänstgöring, ersättarnas tjänstgöring,

13 kap. 16 § om 13 kap. 16 § om

beslutförhet, beslutförhet,

13 kap. 17 § om jäv, 13 kap. 17 § om jäv,

13 kap. 24 § om

avbrutna sammanträden,

13 kap. 25 § om 13 kap. 26 § om

bordläggning, bordläggning,

13 kap. 26 och 27 §§ om 13 kap. 27 och 28 §§ om

offentlighet och offentlighet och

ordning vid samman- ordning vid samman-

trädena, trädena,

13 kap. 28-30 §§ om hur 13 kap. 29-33 §§ om hur

ärendena avgörs m.m., ärendena avgörs m.m.,

13 kap. 31-33 §§ om 13 kap. 34-40 §§ om

interpellation och interpellationer och

frågor, frågor,

13 kap. 34-38 §§ om 13 kap. 41-46 §§ om

protokollet, protokollet,

19 kap. 7 § om 19 kap. 7 § om

fastställande av fastställande av

budget. budget.

 Därvid skall följande gälla.

 1. Föreskrifterna om kyrkofullmäktige och kyrkorådet skall avse

indelningsdelegerade respektive arbetsutskottet eller en kommitté som avses i 13

§.

 2. Föreskrifterna i 13 kap. 13-15 §§ om ersättarnas tjänstgöring gäller också

när en delegerad som inte har utsetts vid proportionellt val har avgått och

fyllnadsval ännu inte har ägt rum.

 3. En interpellation får framställas, förutom till ordföranden i arbets-

utskottet eller en kommitté som avses i 13 §, också till ordföranden i

kyrkorådet, någon annan nämnd eller beredning i en församling eller en kyrklig

samfällighet som berörs av indelningsändringen.

 4. Tillkännagivanden och kungörelser skall anslås på anslagstavlan i varje

församling och kyrklig samfällighet som berörs av indelningsändringen.

Kungörelser skall införas i de tidningar i vilka de församlingar som berörs av

indelningsändringen inför sina tillkännagivanden.

 5. Så snart delegerades protokoll har justerats, skall avskrift av protokollet

överlämnas till arbetsutskottet och till församlingarnas och de kyrkliga

samfälligheternas kyrkoråd samt utdrag av protokollet tillställas de kommittéer

eller nämnder åt vilka har uppdragits att verkställa delegerades beslut.

 19 §

Följande föreskrifter i Följande föreskrifter i

denna lag om kyrkoråd denna lag om kyrkoråd

m.m. i församling till- m.m. i församling till-

ämpas på arbetsutskottet ämpas på arbetsutskottet

eller på en kommitté: eller på en kommitté:

12 kap. 5 och 6 §§ om 12 kap. 5 och 6 §§ om

valbarhet, valbarhet,

12 kap. 8 och 9 §§ om 12 kap. 8-9 a §§ om upp-

uppdragets upphörande, dragets upphörande,

12 kap. 10 § om 12 kap. 10 § om

ledighet från ledighet från

anställning, anställning,

12 kap. 11 § om 12 kap. 11 § om

ekonomiska förmåner, ekonomiska förmåner,

12 kap. 12 § om 12 kap. 12 § om

omröstning, omröstning,

12 kap. 13 § om 12 kap. 13 § om

reservation, reservation,

17 kap. 13 § om 17 kap. 13 § om

ledamots avgång, ledamots avgång,

17 kap. 16 § om tid och 17 kap. 16 § om tid och

plats för sammanträden, plats för sammanträden,

17 kap. 19 § om 17 kap. 19 § om

ersättarnas tjänstgöring, ersättarnas tjänstgöring,

17 kap. 20 § om 17 kap. 20 § om

beslutförhet, beslutförhet,

17 kap. 21 § om jäv, 17 kap. 21-23 §§ om jäv,

17 kap. 22 § om 17 kap. 24 § om

ärendenas avgörande och ärendenas avgörande och

protokollet, protokollet,

17 kap. 23 § andra 17 kap. 25 § andra

stycket om delgivning. stycket om delgivning.

 Därvid skall följande gälla.

 1. Föreskrifter om kyrkofullmäktige och kyrkorådet skall avse in-

delningsdelegerade respektive arbetsutskottet eller en kommitté.

 2. Utöver ledamot och ersättare i indelningsdelegerade är bara den valbar som

är folkbokförd inom området för församlingen eller den kyrkliga samfälligheten

enligt den nya indelningen.

 3. Tillkännagivanden skall ske på anslagstavlan i varje församling och kyrklig

samfällighet som berörs av indelningsändringen.

 21 §

I fråga om överklagande I fråga om överklagande

av beslut av kyrkliga av beslut av kyrkliga

indelningsdelegerade, indelningsdelegerade,

arbetsutskottet eller arbetsutskottet eller

en kommitté tillämpas 22 en kommitté tillämpas 22

kap. kap.

1-4 §§. Beslut får 1-12 §§. Beslut får

överklagas också av överklagas också av

varje församling eller varje församling eller

kyrklig samfällighet kyrklig samfällighet

som berörs av som berörs av

indelningsändringen och indelningsändringen och

av den som är av den som är

folkbokförd i en sådan folkbokförd i en sådan

församling. församling.

 I fråga om I fråga om

överklagande av beslut överklagande av beslut

av kammarrätten tilläm- av länsrätten eller kam-

pas 22 kap. 5 §. Ett marrätten tillämpas 22

beslut, varigenom kap. 14 §. Ett beslut,

kammarrätten har varigenom länsrätten

bifallit överklagandet eller kammarrätten har

eller förbjudit att det bifallit överklagandet

överklagade beslutet eller förbjudit att det

verkställs, får också överklagade beslutet

överklagas av en verkställs, får också

församling eller överklagas av en

kyrklig samfällighet församling eller

som berörs av kyrklig samfällighet

indelningsändringen och som berörs av

av den som är indelningsändringen och

folkbokförd i en sådan av den som är

församling. folkbokförd i en sådan

 församling.

 Föreskrifterna i 22 Föreskrifterna i 22

kap. 6 § om rättelse av kap. 15 § om rättelse av

verkställighet tillämpas verkställighet tillämpas

i fråga om beslut av i fråga om beslut av

indelningsdelegerade, indelningsdelegerade,

arbetsutskottet eller arbetsutskottet eller

av en kommitté. av en kommitté.

Föreslagen lydelse

11 kap. Allmänt om församlingar samt kyrkliga samfälligheter på lokal nivå

Församlingens befogenheter

1 § En församling får själv eller i samverkan med andra församlingar ha hand om

de församlingsangelägenheter som har anknytning till församlingens eller de

berörda församlingarnas områden eller till deras medlemmar.

2 § En församling skall behandla sina medlemmar lika, om det inte finns sakliga

skäl för något annat.

3 § En församling får inte fatta beslut med tillbakaverkande kraft som är till

nackdel för medlemmarna, om det inte finns synnerliga skäl för det.

4 § Med församlingsangelägenheter avses i 1 § frågor om

 1. främjande av kyrkans gudstjänstliv och undervisning samt diakoni och

evangelisation,

 2. anskaffande och underhåll av lös egendom som, utan att vara

byggnadstillbehör, är avsedd för kyrkobyggnad, församlingshus och andra

församlingslokaler eller annars för kyrkliga ändamål,

 3. anskaffande och underhåll av kyrkobyggnad, församlingshus och andra

församlingslokaler,

 4. anskaffande av lös egendom som inte är byggnadstillbehör, för kyrkligt

ändamål till de byggnader och lokaler som anges i 5,

 5. anskaffande och underhåll av andra byggnader och lokaler samt någon annan

mark för kyrkligt ändamål än som anges i 3,

 6. anläggande och underhåll av begravningsplatser, om inte regeringen för

särskilt fall beslutar att uppgiften skall skötas av en borgerlig kommun, samt

underhåll av kyrkotomt,

 7. avlöningsförmåner för arbetstagare hos församlingen.

5 § Om vissa församlingsangelägenheter finns det särskilda föreskrifter.

Församlingar i enförsamlingspastorat

6 § När en församling utgör ett pastorat (enförsamlingspastorat), sköter

församlingen själv alla de församlingsangelägenheter som anges i 4 §.

 Församlingen skall också sköta de angelägenheter som annars enligt denna lag

eller annan författning sköts av pastoratet.

Församlingar i flerförsamlingspastorat, pastoratssamfälligheter och

flerpastoratssamfälligheter

7 § När flera församlingar utgör ett pastorat (flerförsamlingspastorat) sköter

varje församling själv de församlingsangelägenheter som anges i 4 § 1 och 2.

 De församlingsangelägenheter som anges i 4 § 3-7 skall skötas av en kyrklig

samfällighet som består av samtliga församlingar i pastoratet

(pastoratssamfällighet). Stiftsstyrelsen får dock besluta att angelägenheterna

skall skötas av en sådan kyrklig samfällighet som anges i 8 §.

 Pastoratssamfälligheten skall också sköta de angelägenheter som annars enligt

lag eller annan författning sköts av pastoratet.

8 § En pastoratssamfällighet får också sköta de ekonomiska församlingsangelä-

genheter som anges i 4 § 1 och 2 (total pastoratssamfällighet).

 Församlingarna inom flera pastorat får bilda kyrklig samfällighet för att

sköta en eller flera av de ekonomiska församlingsangelägenheter som anges i 4 §

1-7 (flerpastoratssamfällighet) eller alla sådana angelägenheter (total

flerpastoratssamfällighet).

 Sådana flerpastoratssamfälligheter får även bildas för angelägenheter som

annars enligt lag eller annan författning sköts av pastoraten.

9 § Överlämnas en eller flera av de ekonomiska församlingsangelägenheter som

anges i 4 § 1-7 till en flerpastoratssamfällighet, får ändå en total

pastoratssamfällighet bildas eller bestå för att sköta de återstående ekonomiska

församlingsangelägenheterna.

 Kyrkliga samfälligheter som avses i 8 § andra stycket får inte ha hand om

sådana angelägenheter som skall skötas av stiftssamfälligheten.

10 § Föreskrifter om hur olika pastoratssamfälligheter och flerpastoratssam-

fälligheter bildas finns i 8 kap.

11 § En kyrklig samfällighet får inte besluta om ändringar i kyrkorummet utan

att församlingen först har godkänt dessa.

 En församling får hos samfälligheten väcka ärenden om underhåll eller andra

åtgärder som avser kyrkobyggnad, församlingshus och andra församlingslokaler.

12 § Föreskrifterna i 1-3 §§ gäller också pastoratssamfälligheter och

flerpastoratssamfälligheter.

Beslutanderätten i församlingar och kyrkliga samfälligheter

13 § I en församling utövas beslutanderätten av kyrkofullmäktige eller på

kyrkostämma, om inte något annat följer av 17 §.

14 § I församlingar med över 500 röstberättigade kyrkomedlemmar skall

beslutanderätten utövas av kyrkofullmäktige.

15 § Om antalet röstberättigade kyrkomedlemmar i en församling med

kyrkofullmäktige har gått ned till 500 eller därunder, skall beslutanderätten

fortfarande utövas av fullmäktige.

 Fullmäktige får dock besluta att församlingens beslutanderätt skall utövas av

kyrkostämma.

16 § Kyrkostämman får uppdra beslutanderätten åt kyrkofullmäktige.

 Förslag om att upphäva ett sådant beslut får inte väckas i fullmäktige förrän

tre år har förflutit sedan ledamöterna i fullmäktige började sin tjänstgöring.

17 § Ingår en församling med över 500 röstberättigade kyrkomedlemmar i en total

pastoratssamfällighet eller en total flerpastoratssamfällighet, får

stiftsstyrelsen besluta att församlingens beslutanderätt skall utövas av ett

direktvalt kyrkoråd, om församlingen begär det.

18 § Beslut om att avskaffa eller införa kyrkofullmäktige enligt 15 eller 16 §

eller att beslutanderätten skall utövas av ett direktvalt kyrkoråd enligt 17 §

skall tillämpas från och med året efter det år då val av kyrkofullmäktige nästa

gång förrättas i hela landet.

 Beslutet skall fattas före utgången av mars månad valåret.

19 § Stiftsstyrelsen skall genast underrättas om beslut enligt 15 § andra

stycket och 16 §.

 Länsstyrelsen skall genast underrättas om beslut enligt 18 §.

20 § I en pastorats- eller flerpastoratssamfällighet utövas beslutanderätten av

församlingsdelegerade. Om samfälligheten är total, utövas dock beslutanderätten

av kyrkofullmäktige.

Förvaltningen och verkställigheten i församlingar och kyrkliga samfälligheter

21 § I en församling skall kyrkorådet och övriga nämnder svara för

förvaltningen.

 Nämnderna bereder också ärenden som skall avgöras av kyrkofullmäktige eller

kyrkostämman. För en sådan uppgift kan fullmäktige eller stämman tillsätta en

särskild beredning bestående av en eller flera personer.

22 § Kyrkofullmäktige eller kyrkostämman får uppdra åt kyrkorådet eller någon

annan nämnd att i fullmäktiges eller stämmans ställe fatta beslut i ett visst

ärende eller i vissa grupper av ärenden, om inte något annat följer av lag eller

någon annan författning.

 Ett sådant uppdrag får inte avse ärenden som är av principiell beskaffenhet

eller i övrigt av större vikt.

 I samband med att budgeten fastställs eller anslag annars beviljas får

kyrkofullmäktige eller kyrkostämman uppdra åt kyrkorådet eller någon annan nämnd

att genomföra en viss verksamhet inom ramen för de riktlinjer eller andra

generella beslut om verksamheten som fullmäktige eller stämman har fastställt,

om inte något annat följer av lag.

23 § I en pastorats- eller flerpastoratssamfällighet skall kyrkorådet och övriga

nämnder svara för förvaltningen och verkställigheten.

 Nämnderna bereder också ärenden som skall avgöras av kyrkofullmäktige eller

församlingsdelegerade. Föreskrifterna i 21 § andra stycket om en särskild

beredning och i 22 § första stycket om uppdrag att i fullmäktiges eller

kyrkostämmans ställe fatta beslut i vissa frågor tilllämpas också i

samfälligheten.

Arkiv

24 § I arkivlagen (1990:782) finns föreskrifter om församlingars och kyrkliga

samfälligheters arkiv.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 12 kap.

 9 a §

 Kyrkofullmäktige,

 kyrkostämman eller

 församlingsdelegerade

 får återkalla uppdraget

 för en förtroendevald

 som valts av full-

 mäktige, stämman eller

 delegerade, om den

 förtroendevalde

 1. har vägrats

 ansvarsfrihet, eller

 2. genom en dom som

 har vunnit laga kraft

 har dömts för ett brott

 för vilket det är före-

 skrivet fängelse i två år

 eller däröver.

Föreslagen lydelse

13 kap. Kyrkofullmäktige i församling

Grundläggande föreskrifter om val av kyrkofullmäktige

1 § I lagen (1972:704) om kyrkofullmäktigval, m.m. finns föreskrifter om

 1. indelning i valdistrikt,

 2. valdag, röstlängd, förrättande och avslutande av val,

 3. utseende av ersättare, samt

 4. förfarandet när en ledamot i fullmäktige har avgått under tjänst-

göringstiden och när en ersättare har inträtt som ordinarie ledamot i

fullmäktige eller av annan anledning har avgått som ersättare.

Antalet ledamöter och ersättare

2 § Kyrkofullmäktige fastställer antalet ledamöter i fullmäktige. Antalet skall

bestämmas till ett udda tal och till minst

 15 i församling med 5 000 röstberättigade kyrkomedlemmar eller därunder,

 19 i församling med över 5 000 till och med 10 000 röstberättigade

kyrkomedlemmar,

 25 i församling med över 10 000 röstberättigade kyrkomedlemmar.

 Vid tillämpningen av första stycket skall den som har upptagits i gällande

röstlängd anses som röstberättigad.

3 § När kyrkofullmäktige skall utses första gången, beslutar kyrkostämman om

antalet ledamöter i fullmäktige. Länsstyrelsen skall genast underrättas om

beslutet.

 Om fullmäktige beslutar att antalet ledamöter skall ändras, skall beslutet

tillämpas först när val av fullmäktige nästa gång förrättas i hela landet.

Beslutet skall fattas före utgången av mars månad valåret. Länsstyrelsen skall

genast underrättas om beslutet.

4 § För ledamöterna skall ersättare utses till det antal som kyrkofullmäktige

bestämmer. Länsstyrelsen skall genast underrättas om beslutet.

 Antalet skall utgöra en viss andel, dock högst hälften, av det antal platser

som varje parti får i församlingen. Om det därvid uppkommer ett brutet tal,

avrundas detta till närmast högre hela tal.

 När fullmäktige skall utses första gången, beslutar kyrkostämman om antalet

ersättare. Länsstyrelsen skall genast underrättas om beslutet.

 Beslutar fullmäktige om ändring av antalet ersättare tillämpas 3 § andra

stycket.

Valperiodens längd

5 § Ledamöter och ersättare väljs för tre år räknat från och med den 1 januari

året efter det år då valet har ägt rum.

Ordförandeskapet

6 § Kyrkofullmäktige väljer bland sina ledamöter en ordförande och en eller

flera vice ordförande.

 Fullmäktige bestämmer tiden för uppdragen.

När sammanträdena skall hållas m.m.

7 § Kyrkofullmäktige bestämmer när ordinarie sammanträden skall hållas.

 Sammanträde skall också hållas, när kyrkorådet eller minst en tredjedel av

fullmäktiges ledamöter begär det eller när ordföranden anser att det behövs.

8 § Vid sammanträde före december månads utgång förrättar kyrkofullmäktige val

till de befattningar inom församlingen som blir lediga vid årets slut.

 Det år då val av fullmäktige har ägt rum i hela landet skall valen förrättas

av de nyvalda fullmäktige. Dessa förrättar också andra val som ankommer på

fullmäktige och avser tid efter utgången av det nämnda året.

Hur sammanträdena kungörs

9 § Ordföranden utfärdar kungörelse om när kyrkofullmäktige skall sammanträda.

Kungörelsen skall innehålla uppgift om tid och plats för sammanträdet samt

uppgift om de ärenden som skall behandlas.

 När sammanträde skall hållas första gången sedan beslutanderätten har

uppdragits åt fullmäktige, utfärdas kungörelsen av den senast valda ordföranden

i kyrkostämman.

10 § Kungörelsen skall anslås minst en vecka före sammanträdesdagen på

församlingens anslagstavla. Den skall inom samma tid också lämnas till varje

ledamot och ersättare på ett lämpligt sätt.

11 § Uppgift om tid och plats för sammanträdet samt, om kyrkofullmäktige har

bestämt det, uppgift om de ärenden som skall behandlas skall också minst en

vecka före sammanträdesdagen införas i den eller de ortstidningar som

fullmäktige beslutar.

 Om minst en tredjedel av de närvarande ledamöterna begär att uppgiften skall

införas i en viss ortstidning, skall uppgiften införas i den tidningen.

12 § Om ett ärende är så brådskande att det inte hinner kungöras på det sätt som

föreskrivs i 10 § och 11 § första stycket, skall kungörelsen med uppgift om

ärendet anslås senast vardagen före sammanträdesdagen. Dessutom skall

kungörelsen på ett lämpligt sätt lämnas till varje ledamot och ersättare så, att

den kan antas nå dem inom samma tid.

Ersättarnas tjänstgöring

13 § Om en ledamot är förhindrad att inställa sig till ett sammanträde eller att

vidare delta i ett sammanträde, skall en ersättare tjänstgöra i ledamotens

ställe.

14 § Ersättarna skall tjänstgöra enligt den ordning som har bestämts mellan

ersättarna.

 En ersättare som har börjat tjänstgöra har dock företräde oberoende av

turordning.

 En ersättare som avbryter tjänstgöringen på grund av jäv, får åter tjänstgöra

sedan ärendet har handlagts.

 I fråga om företrädesordningen tillämpas i övrigt de föreskrifter i vallagen

(1972:620) som gäller för ersättare i kommunfullmäktige.

15 § En ledamot som inställer sig under pågående sammanträde eller till fortsatt

sammanträde, har rätt att tjänstgöra också om en ersättare har inträtt i hans

ställe.

 En ledamot som har avbrutit tjänstgöringen vid ett sammanträde på grund av

något annat hinder än jäv får därefter under samma dag inte tjänstgöra vid

sammanträdet.

Beslutförhet

16 § Kyrkofullmäktige får handlägga ett ärende bara om mer än hälften av

ledamöterna är närvarande. Fullmäktige får dock föreskriva att interpellationer

och frågor får besvaras även om färre ledamöter är närvarande.

 Om en ledamot enligt 17 § eller 20 kap. 4 § är jävig i ett ärende, får

fullmäktige handlägga detta också om antalet närvarande ledamöter på grund av

jävet inte uppgår till vad som föreskrivs i första stycket.

Jäv

17 § En ledamot får inte delta i handläggningen av ett ärende som personligen

rör ledamoten själv eller ledamotens make, sambo, föräldrar, barn eller syskon

eller någon annan närstående. Föreskrifter om jäv i samband med revision finns i

20 kap. 4 §.

 Föreskrifterna i 17 kap. 21 § andra-fjärde styckena om verkan av jäv skall

tillämpas också på kyrkofullmäktige. Därvid skall vad som sägs om kyrkoråd i

stället gälla kyrkofullmäktige.

Rätt och skyldighet för utomstående att medverka

18 § Kyrkoherden har rätt att delta i överläggningarna men inte i besluten vid

kyrkofullmäktiges sammanträden. Kyrkofullmäktige får bestämma att också andra

skall ha rätt att delta i överläggningarna men inte i besluten.

 Ordföranden och vice ordföranden i en nämnd, revisorerna samt de anställda i

församlingen är skyldiga att lämna upplysningar vid kyrkofullmäktiges

sammanträden, om fullmäktige begär det och om det inte finns något hinder mot

det på grund av sekretess enligt lag.

Ärendenas art och beredning

19 § Kyrkofullmäktige skall besluta i ärenden som väckts av

 1. kyrkorådet eller någon annan nämnd, om inte något annat är föreskrivet i

lag,

 2. ledamot genom motion,

 3. regeringen, central förvaltningsmyndighet, länsstyrelsen, domkapitlet,

stiftsstyrelsen eller egendomsnämnden,

 4. revisorerna, om ärendet avser förvaltning som har samband med revis-

ionsuppdraget, eller

 5. beredning, om fullmäktige har föreskrivit det.

20 § Innan kyrkofullmäktige avgör ett ärende skall det ha beretts av den nämnd

eller beredning dit ärendet efter sin beskaffenhet hör eller av en beredning som

fullmäktige särskilt har utsett för ändamålet.

 Om ett ärende har beretts av någon annan än den nämnd eller beredning dit

ärendet efter sin beskaffenhet hör, skall nämnden eller beredningen få tillfälle

att yttra sig i ärendet innan det avgörs.

 Kyrkorådet skall alltid få tillfälle att yttra sig i ett ärende som har be-

retts av någon annan än rådet.

 Kyrkorådet skall lägga fram förslag till beslut i ett ärende, om inte någon

annan nämnd eller beredning har gjort det.

21 § Kyrkofullmäktige får behandla revisionsberättelsen utan föregående

beredning.

 Om en förtroendevald har vägrats ansvarsfrihet, får fullmäktige också utan

ytterligare beredning besluta att den förtroendevaldes uppdrag skall återkallas

enligt 12 kap. 9 a §.

22 § Ett brådskande ärende får avgöras trots att ärendet inte har beretts, om

samtliga närvarande ledamöter är ense om beslutet.

23 § Kyrkofullmäktige får förrätta val utan föregående beredning.

 Beredning behövs inte heller för ärenden som avser ändring av antalet

ledamöter eller ersättare i kyrkorådet eller annan nämnd eller avsägelse från

uppdrag som ledamot eller ersättare i fullmäktige, i rådet eller i någon annan

nämnd eller som revisor eller revisorsersättare.

24 § En motion bör beredas så, att kyrkofullmäktige kan fatta beslut om den inom

ett år från det att motionen väcktes. Om beredningen inte kan avslutas inom

denna tid, skall detta och vad som har framkommit vid beredningen anmälas till

fullmäktige vid sammanträde inom samma tid. Fullmäktige får då avskriva motionen

från vidare handläggning.

Opinionsundersökningar

25 § Kyrkofullmäktige får besluta att det som ett led i beredningen av ett

ärende som tillhör fullmäktiges handläggning skall inhämtas synpunkter från

röstberättigade i församlingen. Detta kan ske genom folkomröstning,

opinionsundersökning eller liknande förfarande.

 Fullmäktige får därvid anlita valnämnden i kommunen, om nämndens verksamhet i

övrigt inte hindras och om kommunfullmäktige beslutar det.Kommunen har rätt att

få ersättning för de kostnader som föranleds av att en församling anlitar

valnämnden.

Bordläggning

26 § Ett ärende skall bordläggas, om det begärs av minst en tredjedel av de

närvarande ledamöterna. För bordläggning i fråga om val eller av tidigare

bordlagt ärende krävs dock enkel majoritet.

 Ett bordlagt ärende skall behandlas på fullmäktiges nästa sammanträde, om

fullmäktige inte beslutar något annat.

Offentlighet vid sammanträdena

27 § Sammanträdena skall vara offentliga.

 Kyrkofullmäktige får dock besluta att överläggningen i ett visst ärende skall

hållas inom stängda dörrar. Ersättarna får närvara vid en sådan överläggning

också om de inte tjänstgör.

Ordning vid sammanträdena

28 § Ordföranden leder kyrkofullmäktiges sammanträden och ansvarar för ordningen

vid sammanträdena.

 Ordföranden får visa ut den som uppträder störande och inte rättar sig efter

tillsägelse.

Hur ärendena avgörs m.m.

29 § Ordföranden skall se till att ett ärende inte avgörs utan att föreskrif-

terna i 9-12 §§ om kungörelse och 20 § om beredning har iakttagits.

 Ett brådskande ärende får dock avgöras trots att det inte har kungjorts enligt

9-12 §§, om samtliga närvarande ledamöter beslutar det.

 Att brådskande ärenden i vissa fall får avgöras utan beredning framgår av

22 §.

30 § När överläggningen är avslutad lägger ordföranden fram förslag till beslut.

Förslaget skall utformas så att det kan besvaras med ja eller nej. Ordföranden

redovisar därefter sin uppfattning om vad som har beslutats och befäster

beslutet med klubbslag, om inte omröstning begärs.

31 § Om omröstning begärs, skall den ske öppet, utom i ärenden som avser val

eller anställning av personal.

32 § Om inte något annat är särskilt föreskrivet bestäms utgången genom enkel

majoritet.

33 § Vid lika röstetal har ordföranden utslagsröst.

 I ärenden som avser val eller anställning av personal fattas beslutet dock

genom lottning.

Interpellationer och frågor

34 § Interpellationer skall avse ämnen som hör till kyrkofullmäktiges, en nämnds

eller en fullmäktigeberednings handläggning. De får dock inte avse ärenden som

rör myndighetsutövning mot någon enskild.

35 § Interpellationerna skall ha ett bestämt innehåll och vara försedda med

motivering. De bör ställas endast i angelägenheter av större intresse för

församlingen.

36 § Kyrkofullmäktige beslutar utan föregående överläggning om en interpellation

får ställas.

37 § Interpellationer får ställas av ledamöterna och riktas till ordföranden i

kyrkorådet, i en annan nämnd eller en fullmäktigeberedning, till kyrkoherden

såsom ledamot i kyrkorådet samt till de förtroendevalda som fullmäktige

bestämmer.

38 § För att inhämta upplysningar får ledamöterna ställa frågor. Vad som sägs i

34, 36 och 37 §§ skall då tillämpas.

39 § En fråga skall ha ett bestämt innehåll. Den får vara försedd med en kort

inledande förklaring.

40 § När en fråga besvaras, får bara den som ställer frågan och den som svarar

delta i överläggningen.

Protokollet

41 § Vid sammanträde med kyrkofullmäktige skall protokoll föras på ordförandens

ansvar.

42 § Protokollet skall redovisa vilka ledamöter och ersättare som har

tjänstgjort och vilka ärenden som fullmäktige har handlagt.

43 § Protokollet skall för varje ärende redovisa

 1. vilka förslag och yrkanden som har lagts fram och inte tagits tillbaka,

 2. i vilken ordning ordföranden har lagt fram förslag till beslut,

 3. genomförda omröstningar och hur de har utfallit,

 4. vilka beslut som fattats,

 5. vilka ledamöter som har deltagit i besluten och hur de har röstat vid öppna

omröstningar, samt

 6. vilka reservationer som har anmälts mot besluten.

44 § I protokollet skall anges vilka interpellationer och frågor som har ställts

och vilka interpellationer och frågor som har besvarats.

45 § Ett protokoll skall justeras senast fjorton dagar efter sammanträdet på det

sätt som kyrkofullmäktige har bestämt.

46 § Senast på andra dagen efter justeringen skall denna tillkännages på

anslagstavlan.

 Av tillkännagivandet skall det framgå var protokollet finns tillgängligt samt

vilken dag som det har anslagits. Tillkännagivandet får inte tas bort före över-

klagandetidens utgång.

 Bevis om dagen för anslaget skall tecknas på protokollet eller utfärdas

särskilt.

Arbetsordningen

47 § Kyrkofullmäktige skall i en arbetsordning meddela de ytterligare

föreskrifter som behövs för fullmäktiges sammanträden och ärendenas

handläggning.

48 § Arbetsordningen skall alltid innehålla föreskrifter om

 1. antalet ledamöter i kyrkofullmäktige,

 2. när sammanträden skall hållas,

 3. anmälan av hinder att delta i sammanträden,

 4. inkallande av ersättare och deras tjänstgöring,

 5. vem som skall föra ordet till dess att en ordförande utsetts,

 6. rätten att delta i fullmäktiges överläggningar,

 7. förfarandet vid omröstning,

 8. handläggningen av motioner, interpellationer och frågor, samt

 9. formerna för justeringen av protokollet.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 14 kap.

 5 §

Föreskrifterna i 13 kap. 11 § om tillkännagivande i ortstidning gäller också för

sammanträden med kyrkostämman.

 Beslut om i vilken

eller vilka

ortstidningar som

kyrkostämmans

sammanträden skall

tillkännages får fattas

för flera kalenderår,

dock inte för längre tid

än till utgången av det

år då val av

kyrkofullmäktige

förrättas nästa gång i

hela landet.

 8 §

I fråga om kyrkostämman I fråga om kyrkostämman

tilllämpas tilllämpas

föreskrifterna i 12 föreskrifterna i 12

kap. 2, 12 och 13 §§ om kap. 2, 12 och 13 §§ om

förtroendevalda samt 13 förtroendevalda samt 13

kap. 8 § första stycket, kap. 17-24 och 26-48 §§

9 § första stycket, 10, om kyrkofullmäktige i

11, 17-22 och 24-40 §§ församling. Därvid skall

om kyrkofullmäktige i följande gälla.

församling. Därvid skall

följande gälla.

 1. Föreskrifterna om kyrkofullmäktige och ledamot i kyrkofullmäktige skall i

stället avse kyrkostämman och röstberättigad kyrkomedlem.

 2. Kyrkostämmans sammanträden skall alltid vara offentliga.

 3. Omröstning skall vara sluten också i andra ärenden än ärenden om val eller

tillsättning av tjänst, om någon röstberättigad kyrkomedlem begär det.

 4. I kyrkostämmans protokoll behöver inte redovisas vilka som har deltagit i

stämman eller hur var och en har röstat vid öppen omröstning.

 15 kap.

 9 §

I fråga om I fråga om

församlingsdelegerade församlingsdelegerade

tillämpas föreskrifterna tillämpas föreskrifterna

i 13 kap. 6-40 §§ om i 13 kap. 6-48 §§ om

kyrkofullmäktige i kyrkofullmäktige i

församling. Därvid skall församling. Därvid skall

följande gälla. följande gälla.

 1. Föreskrifterna om kyrkofullmäktige och kyrkoråd skall avse försam-

lingsdelegerade och samfällighetens kyrkoråd.

 2. Kungörelser och tillkännagivanden skall anslås på samfällighetens

anslagstavla.

 3. När sammanträde med delegerade skall hållas första gången, utfärdas

kungörelse om sammanträdet av ordföranden i kyrkofullmäktige i den församling i

samfälligheten som har flest röstberättigade kyrkomedlemmar. Om fullmäktige inte

finns i denna församling, utfärdas kungörelsen av ordföranden i församlingens

kyrkostämma.

 4. Rätt för ordföranden eller vice ordföranden i en församlings kyrkoråd att

delta i delegerades överläggningar men inte i besluten föreligger bara vid

handläggning av ärenden som angår församlingen särskilt. Om samfälligheten

omfattar församlingar i flera pastorat tillkommer rätten för en kyrkoherde att

delta i överläggningarna bara den kyrkoherde som domkapitlet utser.

 16 kap.

 4 §

I fråga om I fråga om

kyrkofullmäktige i kyrkofullmäktige i

kyrklig samfällighet kyrklig samfällighet

tillämpas föreskrifterna tillämpas föreskrifterna

i 13 kap. 5-40 §§ om i 13 kap. 5-48 §§ om

kyrkofullmäktige i kyrkofullmäktige i

församling. Därvid skall församling. Därvid skall

följande gälla. följande gälla.

 1. Föreskrifterna om kyrkoråd skall avse samfällighetens kyrkoråd.

 2. Kungörelser och tillkännagivanden skall anslås på samfällighetens

anslagstavla.

 3. När sammanträde med fullmäktige skall hållas första gången, utfärdas

kungörelse om sammanträdet av den ordförande som anges i 15 kap. 9 § 3.

 4. Om samtliga ersättare för en ledamot i fullmäktige är förhindrade att

inställa sig till ett sammanträde eller att vidare delta i ett sammanträde

inträder i ledamotens ställe den ersättare som enligt den för ersättarna

bestämda ordningen står i tur att tjänstgöra för den ledamot som har fått den

första platsen för partiet i församlingen eller i en sådan grupp av församlingar

som avses i 4 § lagen (1972:704) om kyrkofullmäktigval, m.m. Om en sådan

ersättare inte kan tjänstgöra, inträder den ersättare som står i tur att

tjänstgöra för den ledamot som har fått den andra platsen för partiet och så

vidare efter samma grund. Om ett partis samtliga ersättare är förhindrade att i

en ledamots ställe inställa sig till ett sammanträde eller att vidare delta i

sammanträdet, inträder en ersättare som har utsetts för partiet i en annan

församling eller grupp av församlingar efter den grund som nyss har sagts. Där-

vid har den ersättare företräde som har utsetts i den församling eller grupp av

församlingar där partiets röstetal är högst.

 5. Rätt för ordföranden eller vice ordföranden i en församlings kyrkoråd att

delta i fullmäktiges överläggningar men inte i besluten föreligger bara vid

handläggning av ärenden som angår församlingen särskilt. Om samfälligheten

omfattar församlingar i flera pastorat, tillkommer rätten för kyrkoherde att

delta i överläggningarna bara den kyrkoherde som domkapitlet utser.

Föreslagen lydelse

17 kap. Kyrkorådet och övriga nämnder i församlingar

Kyrkorådets uppgifter

1 § I varje församling skall det finnas ett kyrkoråd. Kyrkorådet är för-

samlingens styrelse.

 Två eller flera församlingar får utse ett gemensamt kyrkoråd för en eller

flera angelägenheter.

2 § Kyrkorådet skall ha omsorg om församlingslivet och verka för dess

utveckling, leda förvaltningen av församlingens angelägenheter samt ha tillsyn

över övriga nämnders verksamhet.

 Kyrkorådet skall uppmärksamt följa de frågor som kan inverka på församlingens

ekonomiska ställning samt hos kyrkofullmäktige eller kyrkostämman och övriga

nämnder liksom hos andra myndigheter göra de framställningar som rådet anser

behövs.

3 § Kyrkorådet skall särskilt

 1. bereda eller yttra sig i ärenden som skall handläggas av kyrkofullmäktige

eller kyrkostämman,

 2. ha hand om den ekonomiska förvaltningen och därvid själv förvalta kyrkans

och församlingens egendom, om sådan egendomsförvaltning inte har uppdragits åt

någon annan nämnd eller annars skall skötas av någon annan,

 3. ha hand om medelsförvaltningen, om kyrkofullmäktige eller kyrkostämman inte

har medgett någon annan nämnd att helt eller delvis ha hand om sin

medelsförvaltning,

 4. verkställa kyrkofullmäktiges eller kyrkostämmans beslut, om verk-

ställigheten inte har uppdragits åt någon annan,

 5. själv eller genom ombud föra församlingens talan i alla mål och ärenden, om

detta inte på grund av lag eller annan författning eller beslut av

kyrkofullmäktige eller kyrkostämman skall skötas av någon annan,

 6. ha hand om församlingens informationsverksamhet om kyrkofullmäktige eller

kyrkostämman inte har uppdragit denna åt någon annan nämnd,

 7. verka för sådana förenklingar i verksamheten som kan underlätta enskildas

kontakter med församlingen, samt

 8. i övrigt fullgöra de uppdrag som kyrkofullmäktige eller kyrkostämman har

överlämnat till rådet.

 Om beslutanderätten i en församling utövas av ett direktvalt kyrkoråd

tillämpas inte första stycket 1, 3-6 och 8. Ett sådant kyrkoråd får dock ha hand

om informationsverksamhet i församlingen.

4 § Kyrkorådet skall handlägga de ärenden som enligt särskilda författningar

ankommer på rådet.

 Kyrkorådet får begära in yttranden och upplysningar från övriga nämnder och

från beredningar och anställda i församlingen, när det behövs för att rådet

skall kunna fullgöra sina uppgifter.

Ledamöter och ersättare

5 § Kyrkoherden är ledamot i kyrkorådet.

 Kyrkoherden får förordna en präst som tjänstgör i pastoratet att vara

kyrkorådsledamot i annexförsamling i stället för kyrkoherden. Förordnandet skall

avse den tid för vilken övriga kyrkorådsledamöter har valts. Kyrkoherden skall

underrätta kyrkofullmäktiges eller kyrkostämmans ordförande om förordnandet.

 Om församlingar som tillhör olika pastorat har ett gemensamt kyrkoråd, skall

domkapitlet förordna en av församlingarnas kyrkoherdar att vara ledamot i rådet

och en annan att vara ersättare.

6 § Andra ledamöter än de som avses i 5 § samt ersättare i kyrkorådet väljs,

utom i fall som avses i 7 §, av kyrkofullmäktige eller kyrkostämman till det

antal som fullmäktige eller stämman bestämmer. Antalet valda ledamöter får dock

inte vara mindre än fyra.

 Antalet ersättare bör vara minst lika stort som antalet valda ledamöter.

 Om ersättarna inte väljs proportionellt, skall det vid valet också bestämmas i

vilken ordning som de skall tjänstgöra.

7 § Om beslutanderätten i en församling utövas av ett direktvalt kyrkoråd skall

andra ledamöter än de som avses i 5 § och ersättare utses genom direkta val när

val av kyrkofullmäktige förrättas i hela landet.

 I lagen (1972:704) om kyrkofullmäktigval, m.m. finns föreskrifter om

 1. indelning i valdistrikt,

 2. valdag, röstlängd, förrättande och avslutande av val,

 3. utseende av ersättare, samt

 4. förfarandet när en ledamot i kyrkorådet har avgått under tjänstgöringstiden

och när en ersättare har inträtt som ordinarie ledamot i kyrkorådet eller av

någon annan anledning har avgått som ersättare.

8 § Ledamöter i ett direktvalt kyrkoråd skall väljas till det antal som

kyrkorådet bestämmer. Antalet valda ledamöter skall vara jämnt och får inte vara

mindre än tio.

 För de valda ledamöterna skall ersättare utses till det antal som kyrkorådet

bestämmer. Antalet skall utgöra en viss andel, dock högst hälften, av det antal

platser som varje parti får i församlingen. Om det därvid uppkommer ett brutet

tal, avrundas detta till närmast högre hela tal. Länsstyrelsen skall genast

underrättas om kyrkorådets beslut.

 När ett direktvalt kyrkoråd skall utses första gången, beslutar kyrkofull-

mäktige eller kyrkostämman om antalet ledamöter och ersättare.

9 § Beslutar ett direktvalt kyrkoråd om ändring av antalet ledamöter eller

ersättare tillämpas beslutet först när val av kyrkofullmäktige förrättas nästa

gång i hela landet. Beslutet skall fattas före utgången av mars månad valåret.

Länsstyrelsen skall genast underrättas om beslutet.

10 § Antalet ledamöter i ett gemensamt kyrkoråd och det antal ledamöter i rådet

som varje församling skall utse bestäms genom överenskommelse mellan

församlingarna.

 Varje församling skall välja minst en ledamot.

 Om församlingarna inte kan enas, bestämmer länsstyrelsen antalet ledamöter i

rådet och det antal som skall utses av varje församling.

Valperiodens längd m.m.

11 § Sådana ledamöter och ersättare som avses i 6 och 7 §§ skall väljas för tre

år, räknat från och med den 1 januari året efter det år då val av

kyrkofullmäktige har förrättats i hela landet.

12 § Om valet till kyrkofullmäktige har upphävts och omval har ägt rum eller om

rättelse har vidtagits genom förnyad sammanräkning och mandatfördelningen mellan

partierna därvid har ändrats, upphör uppdragen för de ledamöter och ersättare i

kyrkorådet som har valts av fullmäktige, två månader efter det att omvalet eller

sammanräkningen har avslutats.

 När omvalet eller sammanräkningen har avslutats, skall fullmäktige förrätta

nytt val av ledamöter och ersättare för återstoden av tjänstgöringstiden.

13 § Om en vald ledamot av kyrkorådet avgår under tjänstgöringstiden, skall

fyllnadsval förrättas. För en ledamot som har utsetts vid proportionellt val

skall dock en ersättare inträda enligt den ordning som anges i 47 kap. 26 §.

Ordförandeskapet

14 § Kyrkofullmäktige eller kyrkostämman skall bland kyrkorådets ledamöter välja

en ordförande och en eller två vice ordförande. Fullmäktige eller stämman

bestämmer tiden för uppdragen.

 Direktvalda kyrkoråd och gemensamma kyrkoråd skall dock själva välja

ordförande och en eller två vice ordförande bland sina ledamöter. Till dess

kyrkorådet har förrättat valen utövas ordförandeskapet av den som har varit

ledamot längst tid. Om två eller flera har varit ledamöter lika länge, har den

som är äldst företräde.

15 § Om varken ordföranden eller någon vice ordförande kan närvara vid ett

sammanträde med kyrkorådet, utser rådet en annan ledamot att för tillfället vara

ordförande.

 Om ordföranden på grund av sjukdom eller annars för längre tid är förhindrad

att fullgöra sitt uppdrag, får rådet utse en annan ledamot att som ersättare för

ordföranden fullgöra dennes uppgifter.

När sammanträdena skall hållas

16 § Kyrkorådet bestämmer tid och plats för sina sammanträden.

 Sammanträde skall också hållas, när minst en tredjedel av rådets ledamöter

eller någon ledamot som avses i 5 § begär det eller ordföranden anser att det

behövs.

Kallelse till sammanträdena

17 § Kallelse till sammanträde med kyrkorådet skall anslås minst en vecka före

sammanträdesdagen på församlingens anslagstavla. Den skall inom samma tid lämnas

till varje ledamot och ersättare i rådet på ett lämpligt sätt.

 Om ett ärende är så brådskande att kallelse inte kan ske på detta sätt, skall

kallelsen med uppgift om ärendet anslås senast vardagen före sammanträdesdagen.

Dessutom skall kallelsen inom samma tid på ett lämpligt sätt lämnas till varje

ledamot och ersättare.

 Föreskrifterna i första och andra styckena gäller bara när det inte finns

föreskrifter om kallelse i reglemente för kyrkorådet.

18 § Kyrkorådet får till sina sammanträden kalla

 1. en ledamot eller en ersättare i kyrkofullmäktige,

 2. ordföranden eller en vice ordförande i kyrkostämman,

 3. en ledamot eller en ersättare i en annan nämnd eller beredning,

 4. en anställd hos församlingen, eller

 5. en särskild sakkunnig.

 Den som har kallats till ett sammanträde får delta i överläggningarna men inte

i besluten, om rådet beslutar det.

Ersättarnas tjänstgöring

19 § I fråga om ersättarnas tjänstgöring i kyrkorådet tillämpas föreskrifterna i

13 kap. 13-15 §§ om ersättarnas tjänstgöring i kyrkofullmäktige.

 Vad som sägs i första stycket tillämpas också när en av kyrkofullmäktige eller

kyrkostämma utsedd ledamot som inte har utsetts vid proportionellt val har

avgått och fyllnadsval ännu inte har ägt rum.

 Ersättarna får närvara vid rådets sammanträden.

Beslutförhet

20 § Kyrkorådet får handlägga ärenden bara om mer än hälften av ledamöterna är

närvarande.

Jäv

21 § En förtroendevald eller en anställd som är jävig i ett ärende hos kyrkorå-

det får inte delta i eller närvara vid handläggningen av ärendet. Denne får dock

vidta åtgärder som inte någon annan kan vidta utan olägligt uppskov.

 Den som känner till en omständighet som kan antas utgöra jäv mot honom, skall

självmant ge det till känna.

 Har det uppkommit en fråga om jäv mot någon och har någon annan inte trätt i

hans ställe, skall kyrkorådet snarast besluta i jävsfrågan. Den som jävet gäller

får delta i prövningen av jävsfrågan endast om kyrkorådet inte är beslutför utan

honom och någon annan inte kan tillkallas utan olägligt uppskov.

 Ett beslut i en jävsfråga får överklagas endast i samband med överklagande av

det beslut varigenom kyrkorådet avgör ärendet.

22 § En förtroendevald eller en anställd hos församlingen är jävig, om

 1. saken angår honom själv eller hans make, sambo, förälder, barn eller syskon

eller någon annan närstående eller om ärendets utgång kan väntas medföra synner-

lig nytta eller skada för honom själv eller någon närstående,

 2. han eller någon närstående är ställföreträdare för den som saken angår

eller för någon som kan vänta synnerlig nytta eller skada av ärendets utgång,

 3. han har fört talan som ombud eller mot ersättning biträtt någon i saken,

eller

 4. det i övrigt finns någon särskild omständighet som är ägnad att rubba

förtroendet till hans opartiskhet i ärendet.

23 § Från jäv bortses när frågan om opartiskhet uppenbarligen saknar betydelse.

 Jäv enligt 22 § 4 skall inte anses föreligga enbart på grund av att den som

handlägger ett ärende tidigare har deltagit i handläggningen av ärendet hos en

annan nämnd.

Ärendenas avgörande och protokollet

24 § I fråga om förfarandet vid fattande av beslut, förande av protokoll, proto-

kollets innehåll, justering av protokoll och tillkännagivande om justering

tillämpas föreskrifterna i 13 kap. 30-33 och 41-46 §§. Protokollet får dock

justeras av ordföranden och ytterligare minst en ledamot.

Framställningar till kyrkorådet m.m.

25 § Kyrkorådet skall på lämpligt sätt kungöra var framställningar till rådet

tas emot.

 Delgivning med kyrkorådet sker med ordföranden eller den som enligt

reglemente, instruktion eller särskilt beslut är behörig att ta emot delgivning.

Hur kyrkvärdar, kassaförvaltare och elektorer utses

26 § Kyrkorådet väljer kyrkvärdar bland dem som är röstberättigade i

församlingen enligt 12 kap. 2 §. Minst en av kyrkvärdarna skall utses bland

ledamöterna och ersättarna i kyrkorådet.

 Kyrkvärdarna utses för tre år räknat från och med den 1 januari året efter det

år då val av kyrkofullmäktige har förrättats i hela landet.

 Kyrkorådet utser för varje kalenderår en kassaförvaltare, om rådets

medelsförvaltning inte har ordnats på något annat sätt.

27 § Det år då val av kyrkofullmäktige har förrättats i hela landet, skall det

nyvalda kyrkorådet före december månads utgång utse kyrkvärdar och

kassaförvaltare enligt föreskrifterna i 26 §.

 Det nyvalda kyrkorådet får också före december månads utgång utse

 1. ledamot och ersättare i domkapitlet eller i domkyrkorådet i[REDACTED_EFTERNAMN] enligt

föreskrifterna i 27 kap. 5 § respektive 39 kap. 5 §,

 2. elektorer och ersättare för val av ledamöter och ersättare i kyrkomötet

enligt föreskrifterna i 46 kap. 13 §.

Reglemente och delegering

28 § Kyrkofullmäktige eller kyrkostämman får anta reglemente med närmare före-

skrifter om kyrkorådets verksamhet.

29 § Kyrkorådet får uppdra åt ett utskott, åt en ledamot eller ersättare eller

åt en anställd hos församlingen att besluta på rådets vägnar i ett visst ärende

eller vissa grupper av ärenden, dock inte i de fall som avses i 30 §.

30 § I följande slag av ärenden får beslutanderätten inte delegeras:

 1. ärenden som avser verksamhetens mål, inriktning, omfattning eller kvalitet,

 2. framställningar eller yttranden till kyrkofullmäktige eller kyrkostämman

liksom yttranden med anledning av att beslut av kyrkorådet i dess helhet eller

av fullmäktige eller stämman har överklagats,

 3. ärenden som rör myndighetsutövning mot enskilda, om de är av principiell

beskaffenhet eller annars av större vikt, och

 4. vissa ärenden som anges i särskilda föreskrifter.

31 § Beslut som fattas med stöd av uppdrag enligt 29 § skall anmälas till

kyrkorådet, som bestämmer på vilket sätt detta skall ske.

32 § Kyrkorådet får uppdra åt ordföranden eller en annan ledamot som rådet har

utsett att besluta på dess vägnar i ärenden som är så brådskande att rådets

avgörande inte kan avvaktas. Sådana beslut skall anmälas vid rådets nästa

sammanträde.

33 § Om kyrkorådet med stöd av 29 § uppdrar åt någon som har en ledande

ställning inom församlingen att fatta beslut, får rådet överlåta åt denne att i

sin tur uppdra åt någon annan anställd inom församlingen att besluta i stället.

Sådana beslut skall anmälas till den som har delegerat.

34 § Om kyrkorådet med stöd av 29 § uppdrar åt en anställd att besluta på rådets

vägnar, får rådet uppställa villkor som innebär att de som utnyttjar rådets

tjänster skall ges tillfälle att lägga fram förslag eller att yttra sig, innan

beslut fattas.

 Kyrkorådet får också föreskriva att en anställd får fatta beslut endast om

företrädare för dem som utnyttjar rådets tjänster har tillstyrkt beslutet.

35 § Föreskrifterna i 28-34 §§ tillämpas också på direktvalda kyrkoråd. Därvid

skall dock vad som sägs om kyrkofullmäktige eller kyrkostämman i stället avse

kyrkorådet.

Tillsättning av nämnder

36 § För förvaltning och verkställighet i övrigt får fullmäktige eller stämman

tillsätta de nämnder som behövs. Ledamöter och ersättare i sådana nämnder väljs

av fullmäktige eller stämman till det antal som fullmäktige eller stämman

bestämmer. För dessa nämnder tillämpas föreskrifterna om kyrkorådet i 6 § tredje

stycket, 12-25 §§, 26 § tredje stycket och 27-34 §§.

Handläggningen av vissa ärenden

37 § Kyrkofullmäktige och kyrkostämman får, om inte något annat är föreskrivet i

lag eller annan författning, besluta att kyrkorådet eller någon annan nämnd

skall

 1. ha hand om förvaltning och verkställighet i fråga om egendom som annars

förvaltas av någon annan nämnd,

 2. handlägga frågor om anställning, ledighet, vikariat eller skiljande från

anställning samt andra frågor beträffande arbetstagare som är underställda någon

annan nämnd.

Närvarorätt vid sammanträdena m.m.

38 § Kyrkofullmäktige eller kyrkostämman får besluta att en ledamot eller en

ersättare i fullmäktige, kyrkorådet, någon annan nämnd eller beredning får

närvara vid rådets eller någon annan nämnds sammanträden, också om han inte är

ledamot eller ersättare i rådet eller nämnden, och delta i överläggningarna men

inte i besluten samt få sin mening antecknad i protokollet.

 Kyrkoherden eller någon annan präst som avses i 5 § andra stycket har dock

alltid rätt att närvara och delta i överläggningarna.

 Om kyrkorådet har uppdragit åt ett sådant utskott som avses i 29 § att besluta

i ett visst ärende eller vissa grupper av ärenden har kyrkoherden eller någon

annan präst som avses i 5 § andra stycket alltid rätt att närvara och delta i

överläggningen när sådana ärenden behandlas.

 I sådana fall som avses i andra och tredje styckena har kyrkoherden rätt att

få sin mening antecknad i protokollet.

39 § I en församling där beslutanderätten utövas av ett direktvalt kyrkoråd

tillämpas föreskrifterna i 38 § första stycket. Därvid skall dock vad som sägs

om kyrkofullmäktige och kyrkostämma i stället avse kyrkofullmäktige i den

samfällighet i vilken församlingen ingår.

Verksamhetsberättelse för direktvalda kyrkoråd

40 § Ett direktvalt kyrkoråd skall före utgången av mars månad varje år till

samfällighetens fullmäktige avge en berättelse om sin verksamhet under det

föregående året.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 18 kap.

 4 §

Följande föreskrifter i Följande föreskrifter i

denna lag om kyrkoråd denna lag om kyrkoråd

m.m. i församling m.m. i församling

tillämpas på kyrkoråd tillämpas på kyrkoråd

och övriga nämnder i och övriga nämnder i

kyrkliga samfällig- kyrkliga samfällig-

heter: heter:

17 kap. 11-13 §§ om 17 kap. 11-13 §§ om

valperiodens längd valperiodens längd

m.m., m.m.,

17 kap. 14 § första 17 kap. 14 § första

stycket och 15 § om stycket och 15 § om

ordförandeskapet, ordförandeskapet,

17 kap. 16 § om när 17 kap. 16 § om när

sammanträdena skall sammanträdena skall

hållas, hållas,

17 kap. 17 och 18 §§ 17 kap. 17 och 18 §§

om kallelse till om kallelse till

sammanträdena, sammanträdena,

17 kap. 19 § om 17 kap. 19 § om

ersättarnas tjänstgöring, ersättarnas tjänstgöring,

17 kap. 20 § om 17 kap. 20 § om

beslutförhet, beslutförhet,

17 kap. 21 § om jäv, 17 kap. 21-23 §§ om jäv,

17 kap. 22 § om 17 kap. 24 § om

ärendenas avgörande och ärendenas avgörande och

protokollet, protokollet,

17 kap. 23 § om 17 kap. 25 § om

framställningar till framställningar till

kyrkorådet m.m., kyrkorådet m.m.,

17 kap. 26 och 27 §§ om 17 kap. 28-34 §§ om

reglemente och reglemente och

delegering, delegering,

17 kap. 29 § om 17 kap. 36 § om

tillsättning av nämnder, tillsättning av nämnder,

17 kap. 30 § om hand- 17 kap. 37 § om

läggningen av vissa handläggningen av vissa

ärenden ärenden,

17 kap. 31 § om 17 kap. 38 § om

närvarorätt vid närvarorätt vid

sammanträdena m.m. sammanträdena m.m.

 Därvid skall följande gälla.

 1. Föreskrifterna om församling och kyrkofullmäktige skall avse samfälligheten

och dess fullmäktige eller församlingsdelegerade.

 2. Kungörelser och tillkännagivanden skall anslås på samfällighetens

anslagstavla.

 3. Samfällighetens kyrkoråd skall underrätta församlingarna om frågor av

större ekonomisk betydelse. Kyrkorådet får infordra yttranden och upplysningar

från församlingarnas kyrkoråd, när det behövs för att rådet skall kunna fullgöra

sina uppgifter.

 4. Samfällighetens kyrkoråd får, om inte samfällighetens fullmäktige eller

församlingsdelegerade beslutar något annat, uppdra åt kyrkorådet eller någon

annan nämnd i en församling eller åt ett för församlingarna i ett pastorat

gemensamt kyrkoråd att verkställa beslut av samfällighetens fullmäktige eller

församlingsdelegerade eller att förvalta anslag som enligt fastställd budget

eller särskilt beslut blivit anvisat åt församlingen.

 5. Samfällighetens fullmäktige eller församlingsdelegerade får ge sam-

fällighetens kyrkoråd en annan benämning än kyrkoråd.

Föreslagen lydelse

19 kap. Ekonomisk förvaltning

Församlingar

Mål för den ekonomiska förvaltningen

1 § Församlingen skall ha en god ekonomisk hushållning i sin verksamhet.

Medelsförvaltningen

2 § Församlingen skall förvalta sina medel på ett sådant sätt att krav på god

avkastning och betryggande säkerhet kan tillgodoses.

 Kyrkofullmäktige eller kyrkostämman skall meddela närmare föreskrifter om

medelsförvaltningen.

Budgetens innehåll

3 § Församlingen skall varje år upprätta en budget för nästa budgetår. Bud-

getåret löper per kalenderår.

4 § Budgeten skall innehålla en plan för verksamheten och ekonomin under

budgetåret.

 I planen skall skattesatsen och anslagen anges. Av planen skall det vidare

framgå hur utgifterna skall finansieras och hur den ekonomiska ställningen

beräknas vara vid budgetårets slut.

 Budgeten skall också innehålla en plan för ekonomin för en period av tre år.

Budgetåret skall därvid alltid vara periodens första år.

5 § Förslag till budget skall upprättas av kyrkorådet före oktober månads

utgång.

 Om särskilda förhållanden kräver det, får budgetförslaget göras upp i november

månad. I sådant fall skall kyrkorådet före oktober månads utgång föreslå

skattesats för den församlingsskatt som ingår i preliminär skatt för inkomst

under det följande året.

 Kyrkorådet bestämmer när övriga nämnder senast skall lämna sina särskilda

budgetförslag till rådet.

6 § Kyrkorådet skall samråda med kommunstyrelsen innan budgetförslaget görs upp.

7 § Budgeten fastställs av kyrkofullmäktige eller kyrkostämman före november

månads utgång.

 Om budgeten på grund av särskilda förhållanden inte kan fastställas före

november månads utgång, skall fullmäktige eller stämman ändå fastställa

skattesatsen inom denna tid. Budgeten skall därefter fastställas före december

månads utgång.

 Fullmäktige eller stämman får i fall som avses i andra stycket fastställa en

annan skattesats än som har bestämts tidigare, om det finns särskilda skäl till

det.

8 § Kyrkorådets förslag till budget skall vara tillgängligt för allmänheten från

och med kungörandet av det sammanträde med kyrkofullmäktige eller kyrkostämman

då budgeten skall fastställas. Platsen där förslaget hålls tillgängligt skall

anges i kungörelsen.

Utgiftsbeslut under budgetåret

9 § Om kyrkofullmäktige eller kyrkostämman beslutar om en utgift under löpande

budgetår, skall beslutet innefatta också anvisning om hur utgiften skall

finansieras.

Förbud mot pantsättning

10 § Församlingen får inte upplåta panträtt i sin egendom till säkerhet för en

fordran. Vid förvärv av egendom får församlingen dock överta betalningsansvaret

för lån som tidigare har tagits upp mot säkerhet av panträtt i egendomen.

Räkenskapsföring och redovisning

11 § Kyrkorådet och övriga nämnder skall fortlöpande föra räkenskaper över de

medel som de förvaltar.

 Kyrkorådet bestämmer när övriga nämnder senast till rådet skall redovisa sin

medelsförvaltning under föregående budgetår.

12 § När kyrkorådet har fått övriga nämnders redovisningar, skall rådet avsluta

räkenskaperna med ett årsbokslut och sammanfatta detta i en årsredovisning.

 Gemensamma kyrkoråd skall varje år senast den 31 mars lämna redovisning till

de församlingar som har utsett rådet.

13 § I årsredovisningen skall upplysning lämnas om utfallet av verksamheten,

verksamhetens finansiering och den ekonomiska ställningen vid årets slut.

Upplysning skall också lämnas om borgensförbindelser och övriga

ansvarsförbindelser.

 Årsredovisningen skall också omfatta sådan kyrkokommunal verksamhet som

bedrivs i form av aktiebolag, stiftelse, ekonomisk förening, ideell förening

eller handelsbolag.

14 § Årsredovisningen skall upprättas med iakttagande av god redovisningssed.

15 § Årsredovisningen skall lämnas över till kyrkofullmäktige eller kyrkostämman

och revisorerna snarast möjligt och senast den 1 juni året efter det år som

redovisningen avser.

16 § Årsredovisningen skall godkännas av kyrkofullmäktige eller kyrkostämman.

Det bör inte ske innan kyrkofullmäktige eller kyrkostämman enligt 20 kap. 14 §

andra stycket har beslutat om ansvarsfrihet skall beviljas eller vägras.

17 § Årsredovisningen skall hållas tillgänglig för allmänheten från och med

kungörandet av det sammanträde med kyrkofullmäktige eller kyrkostämman då

årsredovisningen skall godkännas.

 Den plats där årsredovisningen hålls tillgänglig skall anges i kungörelsen.

18 § Kyrkofullmäktige eller kyrkostämman får bestämma att allmänheten får ställa

frågor om årsredovisningen vid ett sammanträde med fullmäktige eller stämman.

19 § Kyrkofullmäktige eller kyrkostämman skall meddela närmare föreskrifter om

redovisningen.

20 § Särskilda föreskrifter finns om

 1. vård om och förvaltning av kyrka och kyrkoegendom,

 2. förvaltning av medel som myndigheter har särskild tillsyn över, samt

 3. kollektmedel.

Kyrkliga samfälligheter

21 § Föreskrifterna i 1-20 §§ tillämpas också på kyrkliga samfälligheter. Därvid

skall följande gälla.

 1. Föreskrifterna om församlingens kyrkofullmäktige samt om dess kyrkoråd och

övriga nämnder skall i stället avse samfällighetens kyrkofullmäktige eller

församlingsdelegerade samt dess kyrkoråd och övriga nämnder.

 2. Församlingarnas kyrkoråd skall lämna sina särskilda förslag om anslag för

det nästföljande året till samfällighetens kyrkoråd, som bestämmer när detta

skall ske.

20 kap. Revision

Församlingar

Val av revisorer och revisorsersättare

1 § Under de år då val av kyrkofullmäktige har förrättats i hela landet skall

nyvalda fullmäktige eller kyrkostämman välja revisorer och revisorsersättare för

granskning av verksamheten under de tre följande åren.

 Om val till kyrkofullmäktige har upphävts och omval har ägt rum eller om

rättelse har vidtagits genom förnyad sammanräkning och mandatfördelningen mellan

partierna därvid har ändrats, upphör uppdragen för revisorerna och

revisorsersättarna två månader efter det att omvalet eller sammanräkningen har

avslutats.

 När omvalet eller sammanräkningen har avslutats, skall fullmäktige förrätta

nytt val av revisorer och revisorsersättare för återstoden av tjänst-

göringstiden.

2 § Vid en samlad revision av hela verksamheten skall minst tre revisorer och

lika många ersättare väljas.

 Vid en särskild revision för granskning av en viss eller vissa nämnders

verksamhet skall minst tre revisorer och lika många ersättare väljas för varje

nämnd eller grupp av nämnder.

3 § Om en revisor som inte har utsetts vid proportionellt val avgår under

tjänstgöringstiden, får kyrkofullmäktige eller kyrkostämman förrätta fyllnadsval

för återstoden av denna tid.

Jäv

4 § Den som är redovisningsskyldig till församlingen får inte

 1. vara revisor eller revisorsersättare för granskning av verksamhet som

omfattas av redovisningsskyldigheten,

 2. delta i val av revisor eller revisorsersättare för granskning av sådan

verksamhet, eller

 3. delta i handläggningen av ärenden om ansvarsfrihet för verksamheten.

 Föreskrifterna i första stycket gäller också make, sambo, föräldrar, barn,

syskon eller någon annan närstående till den redovisningsskyldige.

5 § Trots föreskrifterna i 4 § får enskilda förtroendevalda i kyrkofullmäktige

mot vilka anmärkning kan riktas enligt 13 § delta i fullmäktiges överläggningar

när revisionsberättelsen över den verksamhet som de har ansvarat för behandlas.

 Ordföranden och vice ordförandena i kyrkorådet eller i någon annan nämnd får

också delta i kyrkofullmäktiges överläggningar när verksamhet inom den egna

nämnden behandlas. Vad som nu har sagts gäller också om de inte är ledamöter i

fullmäktige.

Revisorernas ställning

6 § Varje revisor fullgör sitt uppdrag självständigt.

Revisorernas uppgifter

7 § Revisorerna granskar i den omfattning som följer av god revisionssed all

verksamhet som bedrivs inom kyrkorådets och övriga nämnders verksamhetsområden.

 Revisorerna prövar om verksamheten har skötts på ett ändamålsenligt och från

ekonomisk synpunkt tillfredsställande sätt, om räkenskaperna är rättvisande och

om den kontroll som har utövats inom nämnderna är tillräcklig.

8 § Revisorernas granskning omfattar inte ärenden som avser myndighetsutövning

mot någon enskild i andra fall än när handläggningen av sådana ärenden har

vållat församlingen ekonomisk förlust eller när granskningen sker från allmänna

synpunkter.

9 § Vad som sägs om nämnder i 7 § gäller också beredningar.

Revisorernas rätt till upplysningar m.m.

10 § Kyrkorådet och övriga nämnder samt de anställda är skyldiga att lämna

revisorerna de upplysningar som behövs för revisionsarbetet.

 De skall också ge revisorerna tillfälle att när som helst inventera de

tillgångar som kyrkorådet och de övriga nämnderna har hand om och ta del av de

räkenskaper och andra handlingar som berör kyrkorådets och övriga nämnders

verksamhet.

11 § Vad som sägs om nämnder i 10 § gäller också beredningar.

Revisorernas förvaltning och protokoll

12 § Revisorerna svarar själva för den förvaltning som har samband med

revisionsuppdraget, om kyrkofullmäktige eller kyrkostämman inte bestämmer något

annat.

 Beslut som revisorerna fattar angående förvaltningen skall tas upp i

protokoll. Föreskrifterna i 17 kap. 24 § om justering av protokoll och

tillkännagivande om justeringen tillämpas också på revisorernas protokoll.

Revisionsberättelse

13 § Revisorerna skall varje år till kyrkofullmäktige eller kyrkostämman avge en

berättelse med redogörelse för resultatet av den revision som avser verksamheten

under det föregående budgetåret.

 Av berättelsen skall framgå om det finns någon anmärkning på den granskade

verksamheten eller inte. Om anmärkning framställs, skall anledningen till den

anges i berättelsen.

 Anmärkningar får riktas mot

 1. kyrkorådet, övriga nämnder och beredningar, samt

 2. de enskilda ledamöterna i sådana organ.

 Revisionsberättelsen skall innehålla ett särskilt uttalande i frågan huruvida

ansvarsfrihet tillstyrks eller inte.

Prövning av frågan om ansvarsfrihet

14 § Kyrkofullmäktige eller kyrkostämman skall inhämta förklaringar över de

anmärkningar som har framställts i revisionsberättelsen.

 Därefter skall fullmäktige eller stämman vid ett sammanträde före utgången av

året efter det år som revisionen avser besluta om ansvarsfrihet skall beviljas

eller vägras.

15 § Om ansvarsfrihet vägras, får fullmäktige eller stämman besluta att

skadeståndstalan skall väckas.

 Talan som inte grundas på brott skall väckas inom ett år från det att beslutet

om vägrad ansvarsfrihet fattades. Annars är rätten till sådan talan förlorad.

Revisionsreglemente

16 § Kyrkofullmäktige eller kyrkostämman får meddela närmare föreskrifter om

revisionen.

Kyrkliga samfälligheter

17 § I fråga om kyrkliga samfälligheter tillämpas 1-16 §§. Därvid skall följande

gälla.

 1. Föreskrifterna om församlingens kyrkofullmäktige samt om dess kyrkoråd och

övriga nämnder skall i stället avse samfällighetens kyrkofullmäktige eller dess

församlingsdelegerade samt dess kyrkoråd och övriga nämnder.

 2. Församlingskyrkoråd som förvaltar medel för samfällighetens räkning skall

varje år avge redovisning för sin förvaltning under det föregående kalenderåret.

Redovisningen skall lämnas till samfällighetens kyrkoråd som bestämmer när detta

skall ske.

22 kap. Laglighetsprövning

Tillämpningsområde

1 § Varje person som är medlem i en församling har rätt att få lagligheten av

församlingens beslut prövad genom att överklaga dem hos länsrätten.

2 § Följande beslut får överklagas:

 1. kyrkofullmäktiges eller kyrkostämmans beslut,

 2. beslut av kyrkorådet eller en annan nämnd, om beslutet inte är av rent

förberedande eller rent verkställande art, samt

 3. sådana beslut av revisorerna som avses i 20 kap. 12 § andra stycket.

3 § Föreskrifterna i detta kapitel gäller inte om det i lag eller annan för-

fattning finns särskilda föreskrifter om överklagande.

Hur besluten överklagas

4 § Ett beslut överklagas skriftligt.

 I sitt överklagande skall klaganden ange vilket beslut som överklagas och de

omständigheter som han stöder sitt överklagande på.

5 § Överklagandet skall ges in till länsrätten.

Klagotid

6 § Överklagandet skall ha kommit in till länsrätten inom tre veckor från den

dag då det tillkännagavs på församlingens anslagstavla att protokollet över

beslutet justerats.

 Anslaget om protokollsjusteringen måste vara uppsatt på anslagstavlan under

hela klagotiden för att tiden skall löpa ut.

7 § Om överklagandet före klagotidens utgång har kommit in till församlingen i

stället för till länsrätten, skall överklagandet ändå prövas.

Grunder för laglighetsprövningen

8 § Ett överklagat beslut skall upphävas, om

 1. det inte har tillkommit i laga ordning,

 2. beslutet hänför sig till något som inte är en angelägenhet för försam-

lingen,

 3. det organ som har fattat beslutet har överskridit sina befogenheter, eller

 4. beslutet strider mot lag eller annan författning.

 Något annat beslut får inte sättas i det överklagade beslutets ställe.

9 § Om ett fel har saknat betydelse för ärendets utgång, behöver beslutet inte

upphävas. Detsamma gäller om beslutet har kommit att förlora sin betydelse till

följd av senare inträffade förhållanden.

10 § Vid prövningen av överklagandet får inte andra omständigheter beaktas än

sådana som klaganden har hänvisat till före klagotidens utgång.

Processuella frågor

11 § Vid tillämpningen av förvaltningsprocesslagen (1971:291) skall församlingen

anses som part.

 Länsrätten skall inhämta stiftsstyrelsens yttrande över överklagandet, om det

behövs.

12 § Ett föreläggande enligt 5 § förvaltningsprocesslagen (1971:291) får inte

gälla sådana brister i skrivelsen med överklagandet som består i att denna inte

anger den eller de omständigheter på vilka klaganden stöder sitt överklagande.

 Föreskriften i 29 § förvaltningsprocesslagen om rätt att utan yrkande besluta

till det bättre för enskild skall inte tillämpas.

13 § Föreskrifter om hur länsrättens beslut överklagas finns i förvaltnings-

processlagen (1971:291). Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kam-

marrätten.

14 § Om länsrättens eller kammarrättens beslut har gått klaganden emot, får bara

klaganden själv överklaga beslutet.

 Om länsrätten eller kammarrätten har upphävt ett beslut eller förbjudit att

det verkställs, får domstolens beslut överklagas av församlingen och av de

personer som anges i 1 §.

Rättelse av verkställighet

15 § Om ett beslut har upphävts genom ett avgörande som har vunnit laga kraft

och om beslutet redan har verkställts, skall det organ som har fattat beslutet

se till att verkställigheten rättas i den utsträckning det är möjligt.

Hur man överklagar beslut av kyrkliga samfälligheter

16 § I fråga om överklagande av beslut av församlingsdelegerade, kyrko-

fullmäktige, kyrkorådet eller någon annan nämnd i en kyrklig samfällighet

tillämpas 1-15 §§, om inte något annat är särskilt föreskrivet.

 Beslut får överklagas också av en församling som ingår i samfälligheten.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 23 kap.

 8 §

Följande föreskrifter i Följande föreskrifter i

denna lag tillämpas på denna lag tillämpas på

stiftssamfälligheter: stiftssamfälligheter:

19 kap. 1-5 och 7-15 §§ 19 kap. 1-5 och 7-20 §§

om ekonomisk om ekonomisk

förvaltning, förvaltning,

20 kap. 1-11 §§ om 20 kap. 1-16 §§ om

revision, revision,

21 kap. 2 och 3 §§ om 21 kap. 2 och 3 §§ om

församlingsskatt, församlingsskatt,

22 kap. 1-6 §§ och 7 § 22 kap. 1-15 §§ och 16 §

andra stycket om andra stycket om

kommunalbesvär. laglighetsprövning.

 Därvid skall följande gälla.

 1. Föreskrifterna om församlingens kyrkofullmäktige samt om dess kyrkoråd och

övriga nämnder skall i stället avse stiftsfullmäktige samt stiftsstyrelsen och

övriga nämnder.

 2. Val av revisorer och revisorsersättare i en stiftssamfällighet skall

förrättas av de nyvalda stiftsfullmäktige snarast efter valperiodens början.

 24 kap.

 6 §

Beträffande Beträffande

stiftsfullmäktige till- stiftsfullmäktige till-

lämpas föreskrifterna i lämpas föreskrifterna i

12 kap. 8-13 §§ om 12 kap. 8-13 §§ om

förtroendevalda samt 13 förtroendevalda samt 13

kap. 6-40 §§ om kap. 6-48 §§ om

kyrkofullmäktige i kyrkofullmäktige i

församling. Därvid skall församling. Därvid skall

följande gälla. följande gälla.

 1. Föreskrifterna om kyrkoråd skall avse stiftsstyrelsen.

 2. Kungörelser och tillkännagivanden skall anslås på stiftssamfällighetens

anslagstavla.

 3. Om ersättaren för en ledamot i fullmäktige är förhindrad att inställa sig

till ett sammanträde eller att vidare delta i ett sammanträde, inträder i

ledamotens ställe den ersättare som enligt den ordning som har bestämts för

ersättarna står i tur att tjänstgöra för den ledamot som har fått den första

platsen för partiet i valkretsen. Om en sådan ersättare inte kan tjänstgöra,

inträder den ersättare som står i tur att tjänstgöra för den ledamot som har

fått den andra platsen för partiet och så vidare efter samma grund. Om ett

partis samtliga ersättare är förhindrade att i en ledamots ställe inställa sig

till ett sammanträde eller att vidare delta i sammanträdet, inträder en

ersättare som har utsetts för partiet i en annan valkrets efter den grund som

nyss har sagts. Därvid har den ersättare företräde som har utsetts i den

valkrets där partiets röstetal är högst.

 4. Rätt att delta i fullmäktiges överläggningar men inte i besluten har

- de personer som anges i 4 § tredje stycket,

- ledamöterna i stiftsstyrelsen och en ordförande eller en vice ordförande i

 någon annan nämnd eller i en beredning vid handläggningen av ärenden som har

 beretts av nämnden eller beredningen och vid besvarande av interpellationer

 eller frågor som har framställts till ordföranden vid behandlingen av

 revisionsberättelsen för den verksamhet som hans uppdrag avser,

- en revisor hos stiftssamfälligheten vid behandlingen av revisionsberättelsen

 för den verksamhet som hans uppdrag avser,

- ordföranden eller vice ordföranden i församlings eller kyrklig samfällighets

 kyrkoråd i ärenden som rör församlingen eller den kyrkliga samfälligheten

 särskilt, eller

- anställda hos stiftssamfälligheten eller särskilda sakkunniga som stifts-

 fullmäktige har kallat för att meddela upplysningar vid sammanträdet.

 5. Det år då val av kyrkofullmäktige har ägt rum i hela landet förrättats val

till de befattningar inom samfälligheten som blir lediga vid årets slut av de

nyvalda stiftsfullmäktige vid ett sammanträde snarast efter valperiodens början.

Dessa förrättar också andra val som ankommer på stiftsfullmäktige och avser tid

efter utgången av det nämnda året.

 25 kap.

 8 §

Följande föreskrifter i Följande föreskrifter i

denna lag om kyrkoråd denna lag om kyrkoråd

m.m. i församling til- m.m. i församling til-

lämpas på lämpas på

stiftsstyrelsen och stiftsstyrelsen och

andra nämnder än andra nämnder än

egendomsnämnden: egendomsnämnden:

12 kap. 8 och 9 §§ om 12 kap. 8-9 a §§ om upp-

uppdragets upphörande, dragets upphörande,

12 kap. 10 § om 12 kap. 10 § om

ledighet från ledighet från

anställning, anställning,

12 kap. 11 § första 12 kap. 11 § första

stycket om ekonomiska stycket om ekonomiska

förmåner, förmåner,

12 kap. 12 § om 12 kap. 12 § om

omröstning, omröstning,

12 kap. 13 § om 12 kap. 13 § om

reservation, reservation,

17 kap. 12 och 13 §§ om 17 kap. 12 och 13 §§ om

uppdragets upphörande uppdragets upphörande

när valet har upphävts när valet har upphävts

och om verkan av leda- och om verkan av leda-

mots avgång, mots avgång,

17 kap. 16 § om när 17 kap. 16 § om när

sammanträdena skall sammanträdena skall

hållas, hållas,

17 kap. 17 och 18 §§ om 17 kap. 17 och 18 §§ om

kallelse till kallelse till

sammanträdena, sammanträdena,

17 kap. 19 § om 17 kap. 19 § om

ersättarnas tjänstgöring, ersättarnas tjänstgöring,

17 kap. 20 § om 17 kap. 20 § om

beslutförhet, beslutförhet,

17 kap. 21 § om jäv, 17 kap. 21-23 §§ om jäv,

17 kap. 22 § om 17 kap. 24 § om

ärendenas avgörande och ärendenas avgörande och

protokollet, protokollet,

17 kap. 23 § om 17 kap. 25 § om

framställningar till framställningar till

kyrkorådet m.m., kyrkorådet m.m.,

17 kap. 26 och 27 §§ om 17 kap. 28-34 §§ om

reglemente och reglemente och

delegering, delegering,

17 kap. 29 § om 17 kap. 36 § om

tillsättning av nämnder, tillsättning av nämnder,

17 kap. 30 § om 17 kap. 37 § om

handläggningen av vissa handläggningen av vissa

ärenden, ärenden,

17 kap. 31 § om 17 kap. 38 § om

närvarorätt vid närvarorätt vid

sammanträden. sammanträden.

 Därvid skall följande gälla.

 1. Föreskrifterna om församling, kyrkofullmäktige och kyrkoråd skall avse

stiftssamfälligheten, stiftsfullmäktige och stiftsstyrelsen.

 2. Föreskrifterna om 2. Föreskrifterna om

närvaro- och närvaro- och

yttranderätt för kyrko- yttranderätt för

herden skall avse kyrkoherden skall avse

biskopen och vice biskopen och, när denne

ordföranden i har förhinder,

stiftsstyrelsen. I domprosten. I

stiftsstyrelsen och stiftsstyrelsen och

andra nämnder i Uppsala andra nämnder i Uppsala

stift gäller detsamma stift gäller vad som nu

också för den biträdande har sagts om biskopen

biskopen. också för den biträdande

 biskopen.

 3. Kungörelser och tillkännagivanden skall anslås på stiftssamfällighetens

anslagstavla.

 4. Stiftsstyrelsen skall underrätta församlingarna om frågor av större

ekonomisk betydelse. Stiftsstyrelsen får begära upplysningar från försam-

lingarnas och de kyrkliga samfälligheternas kyrkoråd, när det behövs för att

stiftsstyrelsen skall kunna fullgöra sina uppgifter.

 5. Stiftsstyrelsen får, om inte stiftsfullmäktige beslutar något annat, uppdra

åt kyrkorådet eller någon annan nämnd i en församling eller kyrklig samfällighet

att verkställa beslut av stiftsfullmäktige eller att förvalta anslag som enligt

fastställd budget eller särskilt beslut blivit anvisat åt församlingen eller den

kyrkliga samfälligheten.

 26 kap.

 5 §

Följande föreskrifter i Följande föreskrifter i

denna lag om kyrkoråd i denna lag om kyrkoråd i

församling tilllämpas på församling tilllämpas på

egendomsnämnden: egendomsnämnden:

12 kap. 8 och 9 §§ om 12 kap. 8-9 a §§ om

uppdragets upphörande, uppdragets upphörande,

12 kap. 10 § om 12 kap. 10 § om

ledighet från ledighet från

anställning, anställning,

12 kap. 11 § första 12 kap. 11 § första

stycket om ekonomiska stycket om ekonomiska

förmåner, förmåner,

12 kap. 12 § om 12 kap. 12 § om

omröstning, omröstning,

12 kap. 13 § om 12 kap. 13 § om

reservation, reservation,

17 kap. 12 och 13 §§ om 17 kap. 12 och 13 §§ om

uppdragets upphörande uppdragets upphörande

när valet har upphävts när valet har upphävts

och om verkan av leda- och om verkan av leda-

mots avgång, mots avgång,

17 kap. 14 och 15 §§ om 17 kap. 14 och 15 §§ om

ordförandeskapet, ordförandeskapet,

17 kap. 16 § om när 17 kap. 16 § om när

sammanträdena skall sammanträdena skall

hållas, hållas,

17 kap. 17 och 18 §§ om 17 kap. 17 och 18 §§ om

kallelse till kallelse till

sammanträdena, sammanträdena,

17 kap. 19 § om 17 kap. 19 § om

ersättarnas tjänstgöring, ersättarnas tjänstgöring,

17 kap. 20 § om 17 kap. 20 § om

beslutförhet, beslutförhet,

 17 kap. 21-23 §§ om jäv,

17 kap. 22 § om 17 kap. 24 § om

ärendenas avgörande och ärendenas avgörande och

protokollet, protokollet,

17 kap. 23 § om 17 kap. 25 § om

framställningar till framställningar till

kyrkoråden m.m., kyrkoråden m.m.,

17 kap. 26 och 27 §§ om 17 kap. 28-34 §§ om

reglemente och reglemente och

delegering. delegering.

 Därvid skall följande gälla.

 1. Föreskrifterna om kyrkoråd skall avse egendomsnämnden.

 2. Föreskrifterna om församlingen, kyrkofullmäktige och kyrkostämman skall

avse stiftssamfälligheten och stiftsfullmäktige.

 33 kap.

 8 §

Följande föreskrifter om Följande föreskrifter om

kyrkoråd m.m. skall kyrkoråd m.m. skall

tillämpas på tillämpas på

tillsättningsnämnden. tillsättningsnämnden.

12 kap. 8 § om 12 kap. 8-9 a §§ om

uppdragets upphörande, uppdragets upphörande,

12 kap. 10 § om 12 kap. 10 § om

ledighet från ledighet från

anställning, anställning,

12 kap. 11 § om 12 kap. 11 § om

ekonomiska förmåner, ekonomiska förmåner,

12 kap. 12 § om 12 kap. 12 § om

omröstning, omröstning,

12 kap. 13 § om 12 kap. 13 § om

reservation, reservation,

17 kap. 11-13 §§ om 17 kap. 11-13 §§ om

valperiodens längd valperiodens längd

m.m., m.m.,

17 kap. 14 § andra 17 kap. 14 § andra

stycket om stycket om

ordförandeskapet, ordförandeskapet,

17 kap. 16-18 §§ om 17 kap. 16-18 §§ om

sammanträden m.m., sammanträden m.m.,

17 kap. 19 § om 17 kap. 19 § om

ersättarnas tjänstgöring, ersättarnas tjänstgöring,

17 kap. 20 § om 17 kap. 20 § om

beslutförhet, beslutförhet,

17 kap. 21 § om jäv, 17 kap. 21 -23 §§ om jäv,

17 kap. 22 § om 17 kap. 24 § om

ärendenas avgörande och ärendenas avgörande och

protokollet. protokollet.

 24 §

Vid tillsättning av en Vid tillsättning av en

prästtjänst skall biskops- eller

avseende fästas bara prästtjänst skall

vid sakliga grunder avseende fästas bara

såsom förtjänst och vid sakliga grunder

skicklighet. Bland de såsom förtjänst och

grunder som sålunda skicklighet. Bland de

skall beaktas skall grunder som sålunda

skickligheten sättas skall beaktas skall

främst, om det inte skickligheten sättas

finns särskilda skäl för främst, om det inte

något annat. finns särskilda skäl för

 något annat.

 Närmare föreskrifter om vad som sägs i första stycket meddelas av regeringen.

 30 §

Kyrkorådets, Kyrkorådets,

tillsättningsnämndens tillsättningsnämndens

eller stiftsstyrelsens eller stiftsstyrelsens

beslut enligt detta beslut enligt detta

kapitel får i andra kapitel får i andra

fall än som avses i 27 § fall än som avses i 27 §

överklagas enligt överklagas enligt

bestämmelserna i 22 bestämmelserna i 22

kap. om kommunalbesvär. kap. om

 laglighetsprövning.

 34 kap.

 14 §

En En

arbetstagarorganisation arbetstagarorganisation

får inte anordna eller får inte anordna eller

på något annat sätt orsa- på något annat sätt orsa-

ka stridsåtgärder som ka stridsåtgärder som

inte tillåts enligt 11 inte tillåts enligt 11

och 12 §§. En sådan och 12 §§. En sådan

organisation får inte organisation får inte

heller genom understöd heller genom understöd

eller på något annat sätt eller på något annat sätt

medverka vid tillåtna medverka vid otillåtna

stridsåtgärder. stridsåtgärder.

 Om en präst som tillhör en arbetstagarorganisation tänker inleda eller har

inlett en otillåten stridsåtgärd, är arbetstagarorganisationen skyldig att söka

hindra åtgärden eller verka för att den upphör.

 37 kap.

 21 §

Kyrkorådets, Kyrkorådets,

tillsättningsnämndens tillsättningsnämndens

eller stiftsstyrelsens eller stiftsstyrelsens

beslut enligt detta beslut enligt detta

kapitel får överklagas kapitel får överklagas

enligt föreskrifterna i enligt föreskrifterna i

22 kap. om 22 kap. om

kommunalbesvär. laglighetsprövning.

 42 kap.

 8 §

Till kyrkofonden Till kyrkofonden

betalas betalas

 1. allmän och 1. allmän och

särskild kyrkoavgift särskild kyrkoavgift

enligt 13-16 §§, enligt 13-15 §§,

 2. statsbidrag som 2. statsbidrag som

beviljas för ändamålet. beviljas för ändamålet.

 Till kyrkofonden skall också föras avkastning och ersättning från fondens

tillgångar och från andra kapitaltillgångar enligt regeringens bestämmande.

 43 kap.

 10 §

I fråga om valbarhet I fråga om valbarhet

till elektor eller till elektor eller

ersättare för elektor, ersättare för elektor,

verkan av att verkan av att

valbarheten upphör och valbarheten eller

rätt att avsäga sig uppdraget upphör och

uppdraget tillämpas rätt att avsäga sig

föreskrifterna i 12 uppdraget tillämpas

kap. 5 § första stycket, föreskrifterna i 12

8 och 9 §§ om ledamot kap. 5 § första stycket,

och ersättare i kyrko- 8-9 a §§ om ledamot och

fullmäktige. ersättare i kyrko-

 fullmäktige.

 Den som har fyllt 18 år senast på dagen för elektorsvalet är dock valbar.

 44 kap.

 11 §

Val av prästledamot och Val av prästledamot och

ersättare för denne får ersättare för denne får

överklagas hos överklagas hos

kammarrätten. länsrätten.

 Skrivelsen med överklagandet skall ges in till domkapitlet inom tio dagar

efter det att valet avslutades.

 Prövningstillstånd

 krävs vid överklagande

 till kammarrätten.

 12 §

Domkapitlet skall Domkapitlet skall

inhämta valförrättarens inhämta valförrättarens

förklaring över förklaring över

överklagandet samt överklagandet samt

valsedlar och övriga valsedlar och övriga

valhandlingar. Dom- valhandlingar. Dom-

kapitlet skall sända kapitlet skall sända

dessa handlingar och dessa handlingar och

överklagandet med eget överklagandet med eget

yttrande till yttrande till

kammarrätten. länsrätten.

 19 §

Stiftsfullmäktiges val Stiftsfullmäktiges val

av ledamöter och av ledamöter och

ersättare för dessa i ersättare för dessa i

domkapitlet får domkapitlet får

överklagas enligt överklagas enligt

föreskrifterna i 22 föreskrifterna i 22

kap. om kommunalbesvär. kap. om

 laglighetsprövning.

 45 kap.

 29 §

Elektors- och Elektors- och

biskopsvalen överklagas biskopsvalen överklagas

hos kammarrätten. hos länsrätten.

 Skrivelsen med överklagandet skall ha kommit in inom tre veckor från den dag

då biskopsförslaget har blivit kungjort genom anslag.

 Prövningstillstånd

 krävs vid överklagande

 till kammarrätten.

 46 kap.

 10 §

För val av elektorer utgör varje pastorat i valkretsen ett valdistrikt.

 Av 16 § framgår att Av 14 § framgår att

det i vissa fall kan det i vissa fall kan

hållas gemensamt val för hållas gemensamt val för

flera distrikt. flera distrikt.

 47 kap.

 1 §

Följande val skall vara Föreskrifterna i detta

proportionella under kapitel gäller

de förutsättningar som proportionella val som

anges i 2 §: förrättas av

 1. val av ledamöter - kyrkofullmäktige,

och ersättare i - kyrkostämman,

indelningsdelegerade - församlingsdele-

enligt 9 kap. 3 §, gerade,

 2. val av ledamöter - stiftsfullmäktige,

och ersättare i - kyrkorådet eller någon

arbetsutskottet eller annan nämnd i en

i en kommitté enligt 9 församling eller

kap. 16 §, kyrklig samfällighet,

 3. val av ledamöter - stiftsstyrelsen,

och ersättare i - indelningsdele-

församlingsdelegerade gerade,

enligt 15 kap. 4 §, - elektorer för val av

 4. val av ledamöter ledamöter och

och ersättare i kyrkoråd ersättare i

och övriga nämnder i för- stiftsfullmäktige,

samlingar enligt 17 - elektorer för val av

kap. 6 och 29 §§, ledamöter och

 5. val av ledamöter ersättare i kyrkomö-

och ersättare i kyrkoråd tet,

och övriga nämnder i - kyrkomötet.

kyrkliga samfälligheter

enligt 18 kap. 3 §,

 6. val av revisorer

och revisorsersättare

enligt 20 kap. 1 §,

 7. val av ledamöter

och ersättare i

stiftsstyrelsen och

övriga nämnder i

stiftssamfälligheter

enligt 25 kap. 4 och 8

§§,

 8. val av ledamöter

och ersättare i

egendomsnämnden enligt

26 kap. 2 §,

 9. val av ledamöter

och ersättare i organ

som tillsätts av

kyrkomötet enligt 29

kap. 30 och 31 §§,

 10. val av ledamöter

och ersättare i

tillsättningsnämnd

enligt 33 kap. 5 och 7

§§,

 11. val av ledamöter

och ersättare i

Domkyrkorådet i[REDACTED_EFTERNAMN]

enligt 39 kap. 5 §,

 12. val av

elektorer och ersättare

för dessa vid val av

ledamöter och ersättare

i stiftsfullmäktige

enligt 43 kap. 8 och 9

§§,

 13. val av ledamöter

och ersättare i

stiftsfullmäktige

enligt 43 kap. 15 §,

 14. val av

lekmannaledamöter och

ersättare för dessa i

domkapitel enligt 44

kap. 17 §,

 15. val av

elektorer och ersättare

för dessa vid

biskopsval enligt 45

kap. 5 och 6 §§,

 16. val av

elektorer och ersättare

för dessa vid val av

ledamöter och ersättare

i kyrkomötet enligt 46

kap. 15 och 16 §§,

 17. val av ledamöter

och ersättare i

kyrkomötet enligt 46

kap. 25 §.

----------------

 Denna lag träder i kraft den 1 april 1995. Beslut som har meddelats eller val

som har förrättas före ikraftträdandet överklagas enligt äldre bestämmelser.

2.2 Förslag till lag om ändring i kommunallagen (1991:900)

 Härigenom föreskrivs att 2 kap. 10 § kommunallagen (1991:900) skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 kap.

 10 §

Fullmäktige skall besluta om partistödets omfattning och formerna för det.

Stödet får inte utformas så, att det otillbörligt gynnar eller missgynnar ett

parti.

 Om det med stöd av 4 Om det med stöd av 4

kap. 35 § har anställts kap. 30 § har anställts

en politisk sekre- en politisk sekre-

terare för de terare för de

förtroendevalda i ett förtroendevalda i ett

parti, skall detta parti, skall detta

beaktas när stödet beaktas när stödet

bestäms. bestäms.

_____________

 Denna lag träder i kraft den 1 april 1995.

3 Ärendet och dess beredning

Chefen för Civildepartementet tillkallade den 18 maj 1992 en parlamentarisk

kommitté med uppgift att se över den statliga regleringen av Svenska kyrkans

ställning, organisation och ekonomi (dir. 1992:45). Kommittén antog namnet

Kyrkoberedningen (ordförande: hovrättspresidenten Carl Axel Petri).

 I Kyrkoberedningens uppdrag ingick bl.a. att överväga en anpassning av

kyrkolagens bestämmelser om församlingar m.m. till motsvarande bestämmelser i

kommunallagen och att se över det kyrkliga utjämningssystemet. Genom särskilda

beslut har regeringen till beredningen lämnat över riksdagsskrivelsen

1991/92:222 i den del den avsåg tystnadsplikt för diakoner samt kyrkomötets

skrivelser 1992:6 om kyrkoherdes självskrivenhet i utskott och 1989:8 om

kyrkokommunalt partistöd.

 Kyrkoberedningen har behandlat dessa frågor i delbetänkandet Vissa kyrkofrågor

(SOU 1993:46). Betänkandet har remissbehandlats och en förteckning över

remissinstanserna finns i bilaga. En sammanställning av remissyttrandena finns

tillgänglig i detta ärende (C93/507/KY).

 I det följande behandlar regeringen de förslag som finns i det angivna

betänkandet med undantag för frågan om det kyrkliga utjämningssystemet. I den

frågan har regeringen genom ett beslut den 9 juni 1994 tillkallat en särskild

utredare med uppdrag att göra en fortsatt översyn av utjämningssystemet (dir.

1994:52).

 1994 års kyrkomöte har fått tillfälle att yttra sig över ett förslag till änd-

ringar i kyrkolagen (1992:300) avseende de nyss angivna frågorna (RegSkr 1994:1,

1KL 1994:2, kskr. 1994:9). Kyrkomötet har i allt väsentligt godtagit lagför-

slaget men också hemställt om en del andra ändringar i kyrkolagen. I denna

proposition behandlas dock i huvudsak frågor som har samband med regeringens

skrivelse. Vissa andra frågor som kyrkomötet har tagit upp, t.ex. frågan om att

anpassa kyrkolagen till ny arbetsrättslig lagstiftning, avser regeringen att

återkomma till.

 Vid 1993 års kyrkomöte behandlades vissa kyrkokommunala frågor (1KL 1993:1,

kskr 1993:10). Vi tar också upp några av dem i denna proposition.

 Härutöver föreslås också vissa ändringar i kyrkolagens överklaganderegler.

 Slutligen föreslås en justering i kommunallagen.

Lagrådet

I denna proposition läggs fram förslag om en ny instansordning när det bl.a.

gäller överklagande av kyrkokommunala beslut. I regeringens proposition

1994/95:27 Fortsatt reformering av instansordningen m.m. i de allmänna

förvaltningsdomstolarna föreslås bl.a. ändringar i kommunallagen (1991:900) som

innebär att kommunalbesvärsmålen skall prövas i länsrätt i stället för i

kammarrätt som första instans och att det skall krävas prövningstillstånd vid

överklagande från länsrätt till kammarrätt. Lagrådet har yttrat sig över

förslaget och lämnat det utan erinran. Med anledning av detta får det anses att

Lagrådets hörande skulle sakna betydelse när det gäller förslagen om att införa

en motsvarande ordning på det kyrkliga området.

4 Anpassning av lagstiftningen om kyrkliga kommuner till den nya kommunallagen

 Regeringens förslag: Kyrkolagens bestämmelser

 om de kyrkliga kommunerna anpassas i princip

 till motsvarande bestämmelser för de borgerliga

 kommunerna i den nya kommunallagen. Anpass-

 ningen görs med särskild hänsyn till att Svenska

 kyrkan är ett evangelisk-lutherskt trossamfund

 och till den kyrkokommunala strukturen på lokal-

 planet.

 Beredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (se betänkandet

s. 73).

 Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker överlag beredningens förslag.

 Svenska kyrkans centralstyrelse framhåller att förslagen i huvudsak är väl

avvägda. Församlingens grundläggande karaktär av en kristen gemenskap och ett

utflöde av Svenska kyrkan som ett evangelisk-lutherskt trossamfund har fått ut-

göra en given utgångspunkt. Svenska kyrkans församlings- och pastoratsförbund

betonar att samma allmänna kommunalrättsliga principer skall gälla för såväl de

kyrkliga som de borgerliga kommunerna.

 Domkapitlet i Strängnäs ställer sig visserligen bakom beredningens avvägningar

men ifrågasätter rent principiellt om inte större hänsyn bör tas till att

Svenska kyrkan är ett evangelisk-lutherskt trossamfund och till den kyrkokom-

munala struktur som råder på lokalplanet. Domkapitlet markerar också en viss

tveksamhet till traditionen att i möjligaste mån anpassa kyrkolagen till

kommunallagen. Även andra remissinstanser ger uttryck för motsvarande uppfatt-

ning. Domkapitlet i Växjö understryker för sin del kraftigt att den dubbla

anvarslinjen med sina två grundprinciper (det folkliga självstyret och den

prästerliga ämbetsförvaltningen) och sin samverkansmodell bör vara vägledande i

allt kyrkligt organisationsarbete.

 1994 års kyrkomöte har i huvudsak tillstyrkt förslagen. Kyrkomötet har

framhållit att det är väsentligt att regleringen av Svenska kyrkans organisation

på lokalplanet så långt möjligt ansluter till kommunallagens regler.

 Skälen för regeringens förslag: Den kyrkokommunala lagstiftningen är uppbyggd

av ett stort antal detaljerade regler. Lagregleringen har av tradition varit

anpassad till motsvarande regler för de borgerliga kommunerna. Numera finns

föreskrifterna i kyrkolagen (1992:300).

 Den 1 januari 1992 trädde en ny kommunallag (1991:900) i kraft. Den innehåller

flera nyheter i förhållande till äldre kommunallagstiftning. Följande nyheter

förtjänar att nämnas särskilt.

 Den allmänna kommunala kompetensen beskrivs tydligare bl.a. genom att flera av

de kommunala kompetensprinciperna anges direkt i lagen. Kommunerna har fått ökad

frihet att organisera sin nämndverksamhet. I princip är kommunstyrelsen numera

den enda obligatoriska nämnden. Det har skapats utrymme för en ökad delegering,

både från fullmäktige till nämnderna och inom nämnderna. Reglerna om fullmäktige

har förenklats och gjorts tydligare. Nya jävsregler gäller för nämnderna efter

modell från förvaltningslagen (1986:223). Reglerna om den ekonomiska förvalt-

ningen är nästan helt och hållet nya och medger en bättre ekonomistyrning.

Reglerna om kommunalbesvär har gjorts tydligare och mer överskådliga. Termen

kommunalbesvär har i lagtexten ersatts av laglighetsprövning.

 I samband med att kyrkomötet behandlade förslaget till ny kyrkolag togs frågan

om en kommunallagsanpassning upp (1KL 1991:9, kskr.13). Enligt kyrkomötets

beslut bör kyrkolagen anpassas till den nya kommunallagen.

 Kyrkoberedningens förslag om en kommunallagsanpassning har i stort sett

tillstyrkts av remissinstanserna. Det finns sålunda en bred uppslutning kring

att regleringen av de kyrkliga kommunerna också i fortsättningen bör ansluta

till kommunallagens regler. Årets kyrkomöte har understrukit behovet av en sådan

anslutning. Regeringen delar denna uppfattning.

 Kyrkoberedningen har i sitt slutbetänkande Staten och trossamfunden (SOU

1994:42) föreslagit att församlingarnas kommunstatus bör upphöra i samband med

de föreslagna relationsförändringarna mellan staten och Svenska kyrkan. I

belysning av detta kan man naturligtvis ifrågasätta om det nu finns anledning

att fullfölja traditionerna med en nära anpassning av den kyrkokommunala

lagstiftningen efter kommunala förhållanden. Det finns emellertid i den nya

kommunallagen regler som från grundläggande demokratiska utgångspunkter är

mycket betydelsefulla och som därför också bör få genomslag på det kyrkliga

området. Regeringen har därför stannat för att föreslå en del förändringar av

kyrkolagens regler om församlingar och samfälligheter i syfte att anpassa dem

till den nya kommunallagen och till vissa av de ändringar som riksdagen har

beslutat med anledning av prop. 1993/94:188 Lokal demokrati och som trädde i

kraft den 1 juli 1994. Vid avvägningen av i vilken omfattning som anpassningen

bör göras har vi tagit utgångspunkt i det förhållandet att Svenska kyrkan är ett

trossamfund och också tagit hänsyn till den speciella struktur som råder på

lokalplanet inom Svenska kyrkan.

5 Den kyrkokommunala kompetensen

 Regeringens förslag: Grunden för regleringen av

 församlingarnas och de kyrkliga samfällig-

 heternas kompetens ändras inte. På samma sätt

 som i kommunallagen anges dock några av de

 grundläggande kommunala kompetensprinciperna

 direkt i lagtexten, nämligen lokaliserings- och

 likställighetsprinciperna samt retroaktivitets-

 förbudet.

 Beredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (se betänkandet

s. 86).

 Remissinstanserna: Nästan alla remissinstanser tillstyrker beredningens

förslag. Några har invändningar mot att införa ett särskilt kyrkokommunalt med-

lemsbegrepp. Många har synpunkter på lokaliseringsprincipens räckvidd när det

gäller internationell diakoni och hjälpverksamhet.

 Svenska kyrkans centralstyrelse anser att det är olämpligt att ha ett

medlemsbegrepp i kyrkolagen som skiljer sig från det som finns i religionsfri-

hetslagen genom att det endast avser medlemskapet i församlingen som kyrklig

kommun. Religionsfrihetslagens medlemsbegrepp avser däremot tillhörigheten till

Svenska kyrkan som trossamfund och återfinns exempelvis i 12 kap. 2 § kyrkolagen

som ett villkor för rösträtt. Det föreslagna medlemsbegreppet riskerar enligt

centralstyrelsen att framhäva och ge företräde åt församlingens kyrkokommunala

form framför församlingens mer grundläggande ställning som den lokala

manifestationen av kyrkan.

 Svenska kyrkans församlings- och pastoratsförbund tycker att begreppet

"medlemmar" i de föreslagna nya paragraferna i 11 kap. bör definieras i lagtext.

Svenska kyrkans centralstyrelse framhåller vikten av att hänsyn tas till de

speciella förtecken som omger den församlingskommunala verksamheten vid

bedömningen av främst lokaliseringsprincipens räckvidd.

 1994 års kyrkomöte har invändningar mot att uttrycket "medlem" används i

lagtexten som en kommunalrättslig begreppsbestämning. Enligt kyrkomötet kunde en

möjlighet vara att i stället för begreppet medlem uttryckligen ange vad som

avses, nämligen den som är folkbokförd i församlingen. I övrigt har kyrkomötet

tillstyrkt förslaget.

Skälen för regeringens förslag

Nuvarande reglering

Föreskrifterna om de kyrkliga kommunernas kompetens finns i 11 kap. 1-7 §§

kyrkolagen. Liksom i äldre kommunallagstiftning på det borgerliga området finns

en allmän kompetensregel. Den säger att en församling själv eller i samverkan

med andra församlingar får sköta sina angelägenheter. Den kompletteras med en i

sju punkter i princip uttömmande uppräkning av vad som avses med

församlingsangelägenheter.

 I den nya kommunallagen har det gjorts betydelsefulla förändringar i

regleringen av den kommunala kompetensen. Av tradition har kompetensen uttryckts

i den allmänt formulerade bestämmelsen att kommunerna sköter sina egna angelä-

genheter. I den nya lagen har denna regel förtydligats och kompletterats. Syftet

har varit att ge läsaren en möjlighet att redan av lagen utläsa de grundläggande

principer för den kommunala kompetensen som har vuxit fram i rättspraxis.

 Kompetensregleringen finns i 2 kap. 1-10 §§ kommunallagen. Grundregeln är att

kommunerna får ha hand om sådana angelägenheter av allmänt intresse som har

anknytning till kommunens område eller dess medlemmar. Förutom kravet på ett

allmänintresse uttrycks därigenom också den s.k. lokaliseringsprincipen.

Härutöver finns bestämmelser som uttrycker den kommunala likställighetsprincipen

och förbudet mot att fatta beslut med tillbakaverkande kraft

(retroaktivitetsförbudet). Det finns också en särskild reglering om kommunernas

kompetens i näringslivsfrågor.

Den kyrkokommunala kompetensen bör i grunden inte ändras

Redan i jämförelse med äldre kommunallagar har man i den kyrkliga lagstiftningen

valt en annan teknik för att uttrycka kompetensen. Det hänger främst samman med

den uppdelning av församlingsangelägenheter som görs mellan församlingar och

kyrkliga samfälligheter. Det har ansetts nödvändigt att återge de olika

församlingsangelägenheterna på en sådan detaljerad nivå att de kan urskiljas när

man anger de olika kyrkokommunala organens befogenheter. Samtidigt har det

ansetts viktigt att markera att församlingarna utgör grunden i den kyrkliga

organisationen. Det finns därför en punktvis uppräkning i lagen av vad som avses

med församlingsangelägenheter.

 Den speciella kyrkokommunala strukturen motiverar enligt regeringens mening

väl den detaljerade regleringen av församlingsangelägenheterna. Därför bör

uppbyggnaden av den nuvarande kompetensregleringen för församlingarna och de

kyrkliga samfälligheterna i grunden inte ändras. Trots det bör en del

förtydliganden göras, så att man får en bättre överblick över vad församlingarna

och de kyrkliga samfälligheterna får syssla med. Viktiga principer för verksam-

heten bör, liksom i kommunallagen, kunna utläsas ur kyrkolagen. Därför bör den

grundläggande allmänna kompetensregeln kompletteras med föreskrifter som

uttrycker några av de viktiga kompetensprinciperna.

 En sådan princip är lokaliseringsprincipen. Den anger att det alltid måste

finnas ett lokalt förankrat intresse av en åtgärd, antingen i förhållande till

en kommuns geografiska område eller till medlemmarna eller till båda delar. Även

på det kyrkokommunala området måste det anses rimligt med ett krav på lokal

anknytning för att en åtgärd skall vara kompetensenlig. Vi föreslår därför att

kravet på anknytning till en församlings eller berörda församlingars områden

eller till deras medlemmar uttrycks i lagtexten.

 Som kyrkomötet har framhållit kan det vara vanskligt att använda begreppet

medlem i detta sammanhang. Det får inte blandas samman med reli-

gionsfrihetslagens medlemsbegrepp som avser tillhörigheten till Svenska kyrkan

som trossamfund. Som regeringen anförde i skrivelsen till kyrkomötet (RegSkr

1994:1) bör man dock inte överdriva risken för en sådan sammanblandning,

särskilt inte om det klart framgår av motiven till lagtexten att man med för-

samlingsmedlem avser bara den som är folkbokförd i en församling. Man måste

också beakta att man i det pågående arbetet med grunderna för tillhörigheten

till trossamfundet Svenska kyrkan inte använder begreppet medlem utan just till-

hörig. Att i stället använda formuleringen "folkbokförd i församlingen" medför

lagtekniska svårigheter och ett otympligt lagspråk. Vi anser därför att man inte

bör frångå förslaget att använda begreppet medlem för att uttrycka den

kommunalrättsliga statusen.

 Den kommunala likställighetsprincipen innebär att en kommuns medlemmar skall

behandlas lika, om det inte finns sakliga skäl för något annat. Det finns alltså

ett krav på objektivitet och rättvisa i den kommunala verksamheten. Ett sådant

objektivitets- och rättvisekrav gäller också på det kyrkokommunala området.

Likställighetsprincipen bör därför komma till uttryck i kyrkolagen.

 Likaså bör retroaktivitetsförbudet återges i lagtexten. Det är en från

rättssäkerhetssynpunkt generellt sett viktig princip.

 Däremot finns det enligt vår mening inte något behov av en särskild reglering

av församlingarnas kompetens på näringslivsområdet. Det förekommer visserligen

en del kyrkokommunal verksamhet i företagsform och måhända också en del un-

derstöd till näringslivet. Tillåtligheten av sådan verksamhet bör dock kunna

bestämmas med tillräckligt stöd av den grundläggande kompetensbestämmelsen som

vi föreslår skall finnas kvar.

6 Återkallande av förtroendeuppdrag

 Regeringens förslag: Kyrkofullmäktige, kyrko-

 stämman, församlingsdelegerade eller stiftsfull-

 mäktige får under löpande mandatperiod möjlighet

 att återkalla uppdraget för en förtroendevald

 som utsetts av dem och som vägrats ansvarsfrihet

 eller dömts för ett allvarligt brott.

 Beredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (se betänkandet

s. 76).

 Remissinstanserna: Så gott som samtliga remissinstanser tillstyrker förslaget

att förtroendevaldas uppdrag skall kunna återkallas under vissa betingelser.

 1994 års kyrkomöte har inget att erinra i denna del.

 Skälen för regeringens förslag: Bestämmelser om hur de förtroendevaldas

uppdrag upphör finns i 12 kap. 8 och 9 §§ kyrkolagen. Med förtroendevald avses

valda ledamöter och ersättare i kyrkofullmäktige, församlingsdelegerade,

stiftsfullmäktige, kyrkorådet, stiftsstyrelsen och övriga nämnder samt bered-

ningar. Med förtroendevald avses också revisorer och revisorsersättare,

ordföranden och vice ordföranden i kyrkostämma samt kyrkoherden eller någon

annan präst som har utsetts till ordförande eller vice ordförande i kyrkorådet.

När den förtroendevalde upphör att vara valbar upphör uppdraget automatiskt. När

han vill avgå skall det organ som har utsett honom befria honom från uppdraget,

om det inte finns särskilda skäl som talar mot det. Däremot saknas i kyrkolagen

regler om möjlighet att i andra fall entlediga en förtroendevald.

 I borgerliga kommuner infördes en sådan befogenhet för fullmäktige genom 1991

års kommunallag. Fullmäktige fick då rätt att entlediga förtroendevalda som

vägrats ansvarsfrihet eller som dömts för ett brott för vilket det är före-

skrivet fängelse i två år eller däröver. Bestämmelserna gäller förtroendevalda

som fullmäktige har utsett. Att det finns ett system för utkrävande av ansvar

ansågs viktigt för allmänhetens förtroende för de kommunala förvaltningarna,

eftersom dessa bedrivs för kommunmedlemmarnas skull och på deras uppdrag.

 Enligt brottsbalkens bestämmelser om tjänstefel har de förtroendevalda ett

straffrättsligt ansvar vid myndighetsutövning där prövningen görs vid domstol.

Det ansågs dock att frågan om utkrävande av ansvar borde ses i ett vidare

perspektiv och grundas på fullmäktiges förtroende för dem de utsett att ha

kommunala uppdrag. Fullmäktige fick därför rätt att i vissa fall entlediga

ledamöter och ersättare i styrelsen, övriga nämnder och fullmäktigeberedningar

samt revisorer och revisorsersättare.

 De skäl som har åberopats för att införa en regel i kommunallagen om entledi-

gande av en förtroendevald har självfallet giltighet även inom det kyrko-

kommunala området. Att kunna upprätthålla allmänhetens förtroende för dem som

har valts till kyrkokommunala uppdrag framstår som angeläget, med hänsyn till

uppdragets karaktär av förtroendeuppdrag inom trossamfundet Svenska kyrkan till

och med än mer angeläget än inom de borgerliga kommunerna. Det bör därför enligt

regeringens mening vara möjligt att under vissa omständigheter entlediga

förtroendevalda som utsetts av kyrkofullmäktige, kyrkostämman, församlings-

delegerade eller stiftsfullmäktige. Förutsättningarna för ett sådant ent-

ledigande bör vara desamma som anges i kommunallagen, nämligen att den förtroen-

devalde har vägrats ansvarsfrihet eller genom dom som har vunnit laga kraft har

dömts för ett brott för vilket det är föreskrivet fängelse i två år eller

däröver.

7 Ekonomiska förmåner till förtroendevalda

 Regeringens bedömning: Kyrkolagens regler om

 ekonomiska förmåner till de förtroendevalda bör

 inte ändras i nuläget.

 Beredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens bedömning (se betänkan-

det s. 78).

 Remissinstanserna delar beredningens bedömning. Det framhålls bl.a. att

arvodet inom det kyrkliga området inte torde spela en avgörande roll för

villigheten att ta på sig förtroendeuppdrag. Det ideella inslaget är med all

sannolikhet alltjämt betydande.

 1994 års kyrkomöte har inget att erinra i denna del.

 Skälen för regeringens bedömning: Bestämmelser om ekonomiska förmåner till

kyrkokommunalt förtroendevalda finns i 12 kap. 11 § kyrkolagen. Kyrkofullmäktige

och kyrkostämman i en församling samt kyrkofullmäktige och församlingsdelegerade

i en kyrklig samfällighet får besluta att förtroendevalda i församlingen

respektive samfälligheten i skälig omfattning skall få ersättning för

resekostnader och andra utgifter som föranleds av uppdraget, ersättning för

förlorad arbetsinkomst samt arvode. Samma förhållanden gäller i en

stiftssamfällighet. Om en församling ingår i en total pastoratssamfällighet

eller i en total flerpastoratssamfällighet får kyrkofullmäktige i samfälligheten

besluta att förtroendevalda i församlingens kyrkoråd eller kyrkostämma skall få

sådan ersättning och arvode. Arvode skall bestämmas till lika belopp för lika

uppdrag.

 I motsats till kyrkolagen har kommunallagen en reglering som uttrycker en rätt

för de förtroendevalda att få ersättning för vissa inkomster och förmåner som de

förlorar när de fullgör sina uppdrag. Kommuner och landsting är skyldiga att

besluta dels om ersättning för den arbetsinkomst samt om de pensions- och semes-

terförmåner som de förtroendevalda förlorar när de fullgör sina uppdrag, dels

enligt vilka grunder ersättningen skall betalas. När det gäller andra ekonomiska

förmåner (resekostnadsersättning, arvode, pension m.m.) till de förtroendevalda

är kommunallagens föreskrifter inte tvingande för fullmäktige.

 Kommunallagens bestämmelser om rätt för de förtroendevalda till ersättning för

förlorad arbetsinkomst samt förlorade pensions- och semesterförmåner har

ifrågasatts med hänsyn till att de gett upphov till vissa tillämpningsproblem.

Regeringen har därför tillkallat en kommitté som skall utreda vissa frågor om de

förtroendevaldas villkor i kommuner och landsting (dir. 1994:86). I översynen

kommer att ingå bl.a. kommunallagens regler om ersättning för förlorad

arbetsförtjänst. Med hänsyn till detta och till remissinstansernas inställning

bör det enligt vår mening inte nu göras någon ändring av kyrkolagens före-

skrifter om ekonomiska förmåner till förtroendevalda.

8 Utökad delegering

 Regeringens förslag: Kyrkokommunernas möjlig-

 heter att delegera ärenden utökas i huvudsak på

 motsvarande sätt som skett för de borgerliga

 kommunerna. Det gäller både från kyrkofullmäk-

 tige till nämnder och inom nämnderna.

 Beredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (se betänkandet

s. 100).

 Remissinstanserna tillstyrker eller har ingen erinran mot förslagen.

 1994 års kyrkomöte har tillstyrkt förslaget.

 Skälen för regeringens förslag: En viktig del i den nya kommunallagen är att

det har skapats större möjligheter att delegera ärenden. Det gäller både från

fullmäktige till nämnder och inom nämnderna.

 Vad först gäller delegering från fullmäktige till nämnderna angavs i den äldre

kommunallagen att kommunens beslutanderätt utövades av fullmäktige med en

möjlighet att delegera utom i ärenden av principiell beskaffenhet eller annars

av större vikt eller i den mån annat följde av lag eller annan författning. En

motsvarande reglering finns i kyrkolagen för de kyrkliga kommunerna.

 Den ändringen har gjorts i 1991 års kommunallag att det i stället räknas upp

de ärenden i vilka fullmäktige måste besluta, bl.a. när det gäller målen och

riktlinjerna för verksamheten, budgeten, skatten, organisationen och val. Sådant

som inte anges i kommunallagen eller i speciallagstiftning som förbehållet

fullmäktiges beslutsområde kan i princip delegeras.

 Vi kan, i likhet med Kyrkoberedningen och remissinstanserna, inte finna att

det är påkallat med en motsvarande nyordning för de kyrkliga kommunerna. Däremot

bör det i likhet med vad som gäller enligt kommunallagen vara möjligt att

delegera enskilda ärenden och inte bara grupper av ärenden. Det bör också vara

möjligt för kyrkofullmäktige att ge s.k. finansbemyndiganden till kyrkorådet

eller andra nämnder. På så sätt kan fullmäktige bevilja nämnderna ett ramanslag

för en hel verksamhet eller för en hel nämnd, vilket kan underlätta en mer

målorienterad styrning av verksamheten. Det krävs dock i sådana fall att

fullmäktige har tagit ställning till verksamhetens omfattning och inriktning

samt till kostnaderna i stort. Riktlinjer för hur anslagen får användas kan då

läggas fast genom en hänvisning till olika måldokument.

 När det gäller delegering inom nämnderna har det i 1991 års kommunallag tagits

in nya regler som innebär

- att det delegeringsbara området utvidgas utom i fråga om ärenden om

 myndighetsutövning mot enskilda,

- att nämnderna själva får besluta om delegering utan fullmäktiges tillstånd,

- att förvaltningschefer får vidaredelegera till andra anställda,

- att brådskande ärenden får delegeras.

 De nya delegeringsreglerna syftar till att skapa utrymme för en smidigare

ärendehantering hos nämnderna och också till att ge nämnderna möjlighet att ägna

sig åt mer övergripande frågor av direkt politisk betydelse, medan tjänstemän

kan ägna sig åt den mer löpande ärendehanteringen. Det resonemanget har också

bäring på de kyrkokommunala nämnderna. Motsvarande regler bör därför införas för

kyrkorådet och övriga nämnder hos de kyrkliga kommunerna.

9 Kyrkofullmäktiges arbetsformer

 Regeringens förslag: Reglerna om kyrkofullmäk-

 tiges arbetsformer anpassas i huvudsak till vad

 som gäller för fullmäktige i borgerliga kommuner.

 Beredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (se betänkandet

s. 118).

 Remissinstanserna: I stort sett alla remissinstanser tillstyrker eller mot-

sätter sig inte förslaget. Endast två har synpunkter på enskilda frågor.

 Stiftsstyrelsen i Stockholm anser att reglerna för inkallelse av ersättare i

stiftsfullmäktige bör förändras. Nuvarande lagrum har utformats som om valet av

ersättare skett genom direkta val med valsedlar på sätt som sker vid val till

landsting och kommunfullmäktige. I Stockholms stift har valen till

stiftsfullmäktige i vissa valkretsar skett med acklamation.

 Sveriges kyrkokamerala förening tar upp frågan om rätt att delta i

kyrkofullmäktiges överläggningar. Föreningen anser att de föreslagna

bestämmelserna skall kompletteras med en lagreglerad rätt även för kyrkorådens

ordförande och vice ordförande att delta i överläggningarna. Inte minst i

kyrkliga samfälligheter är det enligt föreningen viktigt att dialogen mellan

kyrkorådens främsta företrädare och kyrkofullmäktige är rättsligt reglerad.

Detta har betydelse för kyrkofullmäktiges möjligheter att med bästa möjliga be-

slutsunderlag fatta beslut om resursfördelningen mellan olika församlingar i

större samfälligheter.

 1994 års kyrkomöte har inga erinringar mot förslaget i denna del.

 Skälen för regeringens förslag: Kyrkofullmäktiges arbetsformer regleras i 13

kap. kyrkolagen. Där finns föreskrifter bl.a. om antalet ledamöter och ersätta-

re och deras tjänstgöring, om ordförandeskapet, om sammanträden och om utomstå-

endes rätt att delta i dem, om hur ärendena bereds och avgörs, om interpellatio-

ner och frågor samt om protokollet och arbetsordningen.

 I kommunallagen finns bestämmelserna om fullmäktiges arbetsformer i 5 kap.

Några större sakliga ändringar infördes inte med 1991 års lag. Däremot togs

många detaljregler bort och vissa bestämmelser förenklades eller förtydligades.

Fullmäktige fick större frihet i beslutsprocessen och möjlighet att komplettera

lagens bestämmelser med egna föreskrifter i arbetsordningen.

 Regeringen föreslår nu att motsvarande ändringar i princip görs fullt ut i

kyrkolagen. Med hänsyn till det kyrkokommunala områdets speciella karaktär har

vi i vissa fall avstått från att föreslå en anpassning till de nya

bestämmelserna i kommunallagen. Det gäller bl.a. kommunallagens föreskrifter om

vem som får väcka ärenden i fullmäktige och om överlåtelse av rätt att besvara

en interpellation i vissa fall. I den nya kommunallagen har fullmäktige fått

rätt att bestämma vilka som får vara med vid sammanträdena. Arbetsordningen

skall innehålla föreskrifter om detta. Vi föreslår att motsvarande ändring görs

i kyrkolagen men med ett undantag, nämligen att kyrkoherden får ha kvar sin rätt

att delta i överläggningarna men inte i besluten vid kyrkofullmäktiges samman-

träden. Detta motiveras av kyrkoherdens ställning i samspelet mellan företrä-

darna för den dubbla ansvarslinjen. I övrigt bör alltså fullmäktige själva

avgöra vilka som skall få en generell rätt att delta.

 Stiftsstyrelsen i Stockholm efterlyser en ändring av bestämmelserna för

inkallelse av ersättare i stiftsfullmäktige. Föreskrifter om val till stifts-

fullmäktige finns i 43 kap. kyrkolagen. Ledamöterna och ersättarna i stiftsfull-

mäktige väljs av elektorer. Varje kontrakt i stiftet utgör en valkrets om inte

något annat beslutas. Valet skall ske inför öppna dörrar vid ett valsammanträde

inom varje valkrets. Om ersättare inte väljs proportionellt skall det vid valet

också bestämmas i vilken ordning som de skall tjänstgöra. Av 13 kap. 40 §

framgår att arbetsordningen skall innehålla föreskrifter om inkallande av

ersättare. Vidare framgår av 24 kap. 6 § 3 att om ersättaren för en ledamot är

förhindrad att inställa sig till eller vidare delta i ett sammanträde inträder i

ledamotens ställe den ersättare som enligt företrädesordningen står i tur att

tjänstgöra för den ledamot som har fått den första platsen för partiet i

valkretsen. Om en sådan ersättare inte kan tjänstgöra inträder den ersättare som

står i tur att tjänstgöra för den ledamot som har fått den andra platsen för

partiet och så vidare efter samma grund. Om ett partis samtliga ersättare är

förhindrade inträder en ersättare som som har utsetts för partiet i en annan

valkrets. Företräde har den ersättare som har utsetts i den valkrets där parti-

ets röstetal är högst.

 Vi har förståelse för att bestämmelserna om inträdesordningen kan uppfattas

som svåra att följa på det kyrkokommunala området. En ändring av reglerna kräver

dock en närmare utredning, som lämpligen bör göras i annat sammanhang. Vi

föreslår därför inte nu någon ändring i sak av föreskrifterna om ersättares

tjänstgöring.

10 Kyrkokommunalt partistöd

 Regeringens bedömning: Någon möjlighet att ge

 partistöd bör inte nu införas på det kyrkokommu-

 nala området.

 Beredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens bedömning (se betänkan-

det s. 98, reservation).

 Remissinstanserna: Flertalet har ingen invändning mot eller kommentar till be-

redningens bedömning.

 Svenska kyrkans centralstyrelse anser dock att övervägande skäl talar för att

kyrkomötets klart uttalade önskemål om ett kyrkokommunalt partistöd i form av

ett mandatbidrag nu bör tillgodoses. Domkapitlet och Stiftsstyrelsen i Västerås

påtalar att det finns ett behov av någon form av mandatstöd på stiftsnivå.

Mandatstödet skulle kunna användas för att förbättra samarbetet inom

partigrupperna under mandatperioderna och till viss fortbildning. Liknande

synpunkter framförs av Stiftsstyrelsen i Karlstad. Sveriges kyrkokamerala

förening understryker för sin del vikten av att församlingarna får en reglerad

rätt att lämna bidrag till partier/grupperingar i kyrkofullmäktige för

information om den kyrkliga verksamheten.

 1994 års kyrkomöte vidhåller sin tidigare framförda uppfattning att det bör

införas någon form av partistöd eller mandatbidrag.

 Skälen för regeringens bedömning: Kyrkokommunerna saknar befogenhet att utge

annat ekonomiskt stöd till de politiska partierna än bidrag till valsedels-

kostnader enligt 12 § lagen (1972:704) om kyrkofullmäktigeval, m.m. En försam-

ling får besluta att ett parti som är eller genom valet blir representerat i

kyrkofullmäktige i församlingen skall få bidrag av församlingen till partiets

kostnader för valsedlar. Beslutet skall innehålla att ersättning utgår till

varje sådant parti efter enhetliga grunder. Detsamma gäller för kyrkliga

samfälligheter där det ingår en församling med direktvalt kyrkoråd. Beslut om

bidrag skall därvid avse ett parti som är eller genom valet blir representerat i

kyrkorådet i församlingen.

 Borgerliga kommuner får däremot enligt föreskrifter i kommunallagen ge

ekonomiskt bidrag och annat stöd (partistöd) till de politiska partier som är

representerade i fullmäktige. Stödet skall främja partiernas

informationsverksamhet och förbättra deras möjlighet att aktivt medverka i

opinionsbildningen bland medborgarna och därigenom stärka den kommunala

demokratin.

 Regeringen har tillkallat en kommitté som bl.a. skall överväga formerna för

det kommunala partistödet (dir. 1994:86). Arbetet skall vara avslutat senast den

1 januari 1996. Innan resultatet av det arbetet föreligger bör man enligt vår

mening inte lägga något förslag om ett partistöd på det kyrkokommunala området.

11 Skärpta jävsregler

 Regeringens förslag: Förvaltningslagens regler

 om intresse-, ställföreträdar-, ombuds- och

 delikatessjäv som om hanteringen av jävsfrågorna

 införs i kyrkolagen.

 Beredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag (se

betänkandet s. 124).

 Remissinstanserna: Med två undantag tillstyrker remissinstanserna beredningens

förslag eller har inte några invändningar mot det.

 Svenska kyrkans församlings- och pastoratsförbund anser att det bör införas en

bestämmelse i kyrkolagen för att möjliggöra dubbla engagemang i nämnder och

kyrkliga företag. Förbundet framhåller att på många håll i landet ägs och för-

valtas t.ex. församlingshemmen av särskilt bildade stiftelser. I styrelserna för

dessa stiftelser sitter ofta personer som tillika är ledamöter i kyrkorådet.

Sådana dubbla engagemang bör enligt förbundets mening inte vara jävsgrundande

och detta bör klargöras i kyrkolagen på samma sätt som skett i kommunallagen.

 Stiftsstyrelsen i Växjö noterar för sin del situationen där förtroendevalda

deltar i behandlingen av ett ärende på pastoratsnivå och därefter i samma ärende

på stiftsnivå i stiftsstyrelsen. Flertalet ledamöter i stiftsfullmäktige och

stiftsstyrelse har även uppdrag på lokalplanet. Detta får enligt stiftsstyrelsen

till och med anses vara en fördel för arbetet på stiftsnivå. Styrelsen anser

dock att det bör övervägas att införa jävsregler i dessa fall där en ledamot de

facto företräder olika intressen.

 1994 års kyrkomöte har inget att erinra mot regeringens förslag.

 Skälen för regeringens förslag: Kyrkolagens jävsföreskrifter, som bara avser

sakägarjäv, är desamma för både fullmäktige och nämnder (frånsett

egendomsnämnden, jfr 25 kap. 8 § kyrkolagen). En ledamot i kyrkofullmäktige

eller stiftsfullmäktige, eller en ledamot eller någon annan som skall handlägga

ärenden hos kyrkorådet, stiftsstyrelsen eller andra nämnder, får inte delta i

eller närvara vid handläggningen av ett ärende som personligen rör honom själv

eller hans maka, föräldrar, barn eller syskon eller någon annan närstående.

 Den tidigare kommunallagen hade samma jävsregler som kyrkolagen beträffande

styrelsen och kommunallagsreglerade nämnder. För de specialreglerade nämnderna

gällde däremot förvaltningslagens strängare bestämmelser. Med den nya kommu-

nallagen blev dessa bestämmelser tillämpliga i hela den kommunala förvaltningen.

1991 års kommunallag innehåller således, förutom sakägarjäv och undantagsregler

om bortseende från jäv i vissa fall, följande jävsgrunder:

- intressejäv,

- ställföreträdarjäv,

- ombudsjäv och

- delikatessjäv.

 Kommunallagen saknade tidigare bestämmelser om hur en uppkommen fråga om jäv

skall hanteras i fullmäktige och i nämnderna. För att säkerställa att

jävssituationer hanteras enhetligt är det av värde att det finns enhetliga

förfaranderegler. Från den 1 juli 1994 har det därför införts regler i

kommunallagen som motsvarar förvaltningslagens regler om hantering av jävsfrågor

(prop. 1993/94:188, bet. 1993/94:KU40, rskr. 1993/94:379, SFS 1994:690).

 Vi anser att principiella skäl talar för att strängare och i grunden enhetliga

jävsregler av den typ som numera finns i kommunallagen även bör införas på det

kyrkokommunala området. Härigenom inskärper man vikten av att garantera ob-

jektivitet vid handläggningen av ärenden. Motsvarande gäller även beträffande de

nya reglerna om hantering av jävsfrågorna.

 Vi föreslår alltså att regler motsvarande dem som finns i kommunallagen om

intresse-, ställföreträdar-, ombuds- och delikatessjäv samt om bortseende från

jäv och om hantering av jävsfrågorna förs in i kyrkolagen.

 Vi föreslår också att den särskilda bestämmelsen om undantag från

tillämpningen av delikatessjävet vid dubbla engagemang i nämnder även blir

tillämplig på det kyrkokommunala området.

 När det gäller egendomsnämnden saknas i kyrkolagen uttryckliga bestämmelser om

jäv. Detta torde ha sin grund i att egendomsnämndens föregångare var den

statliga stiftsnämnden som sedan blev en obligatorisk kyrkokommunal nämnd med

enbart statliga förvaltningsuppgifter. Därmed har förvaltningslagens strängare

jävsregler gällt för egendomsnämnden även om detta inte uttryckligen angetts i

lagen (jfr prop. 1987/88:31, s. 214). När det nu skrivs in i kyrkolagen att

förvaltningslagens jävsregler skall tillämpas på övriga kyrkokommunala nämnder

bör det för tydlighets skull också uttryckligen anges att detsamma gäller för

egendomsnämnden. Detta kan ske genom en hänvisning till de nya jävsreglerna i

kyrkolagen i kapitlet om egendomsnämnden.

 Två remissinstanser har synpunkter på frågan om jäv vid dubbla engagemang i

nämnder och i kyrkliga företag respektive på pastorats- och på stiftsnivå.

 När regeln om undantag från ställföreträdar- och delikatessjävet vid dubbla

engagemang i nämnder och kommunala företag infördes i kommunallagen tänkte man

på de fall där företagsverksamheten kan ses som ersättning för eller komplement

till verksamhet i nämndregi. Dessa kommunala företag utgör i själva verket en

del av den kommunala förvaltningen. Inom det kyrkokommunala området torde det

vara ovanligt med sådana företag. Det finns därför inte något behov av denna

undantagsregel förs in i kyrkolagen.

 Den föreslagna regeln om undantag från jäv vid dubbla engagemang i nämnder är

inte avsedd att tillämpas beträffande nämnder på olika nivåer. Vid uppdrag både

på pastorats- och stiftsnivå kommer den föreslagna regeln om delikatessjäv att

hindra den situation som Stiftsstyrelsen i Växjö uttrycker farhågor för. Jäv

föreslås alltså föreligga om det finns någon särskild omständighet som är ägnad

att rubba förtroendet för någons opartiskhet. Om frågan om opartiskhet

uppenbarligen saknar betydelse skall man bortse från jäv.

12 Ekonomisk förvaltning och revision

 Regeringens förslag: Kommunallagens nya bestäm-

 melser om ekonomisk förvaltning och revision

 förs in i kyrkolagen.

 Beredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (se betänkandet

s. 135 och 137).

 Remissinstanserna: I stort sett alla remissinstanser tillstyrker förslagen

eller har ingen erinran mot dem.

 1994 års kyrkomöte framhåller vikten av att kommunallagens bestämmelser om

ekonomisk förvaltning och revision förs in i kyrkolagen redan till kommande

årsskifte. Kyrkomötet påpekar bl.a. att ett nytt budget- och redovisningssystem

i stor utsträckning har börjat tillämpas på den kyrkokommunala sidan utan

formellt lagstöd.

Skälen för regeringens förslag

Det ställs allt större krav på att kommunerna kan hushålla med sina resurser.

Kraven på ett effektivt utnyttjande av befintliga resurser har inneburit att nya

former för ekonomistyrning har behövt tillskapas. Ett nytt budget- och redovis-

ningssystem har därför införts hos de borgerliga kommunerna. Detta har i sin tur

gjort det nödvändigt att anpassa kommunallagens regler till de nya systemen för

ekonomistyrning. Sålunda har det i kommunallagen införts nya bestämmelser om

budgethantering, redovisning och resultatuppföljning.

 De borgerliga kommunernas ekonomiska förvaltning är till stor del vägledande

också för de kyrkliga kommunerna. Såsom kyrkomötet har påpekat har många

kyrkliga kommuner redan börjat tillämpa ett nytt budget- och redovisningssystem.

Svenska kyrkans församlings- och pastoratsförbund har utarbetat en ny budget-

och redovisningsmodell för de kyrkliga kommunerna som bygger på de nya formerna

för ekonomistyrning i de borgerliga kommunerna. Detta talar för att de nya

ekonomibestämmelserna i kommunallagen i allt väsentligt bör transformeras till

motsvarande regler i kyrkolagen.

 I syfte att skapa ökade förutsättningar för en god ekonomisk hushållning avser

regeringen att göra en utvärdering av reglerna om ekonomisk förvaltning i den

nya kommunallagen. Utvärderingen kan komma att leda till slutsatsen att de nu

gällande reglerna behöver kompletteras. Ett eventuellt förslag om ändringar

beträffande de borgerliga kommunerna kan medföra att ändringar bör göras även

för de kyrkliga kommunerna.

 Regeringens förslag innebär att den nuvarande regeln om förmögenhetsskydd (19

kap. 1 §) slopas och ersätts av en allmän regel om att de kyrkliga kommunerna

skall iaktta en god ekonomisk hushållning.

 Det är inte alltid möjligt att sätta likhetstecken mellan ett gott och sunt

ekonomiskt handlande och en strävan att hålla förmögenheten intakt. Ibland kan

man behöva använda sina ekonomiska resurser på ett friare sätt än vad som följer

av förmögenhetsskyddsbestämmelsen. I stället bör det alltså mer allmänt anges

att de kyrkliga kommunerna skall ha en god ekonomisk hushållning i sin

verksamhet. Samtidigt bör de åläggas att förvalta sina medel på ett sådant sätt

att krav på god avkastning och betryggande säkerhet kan tillgodoses. Kravet på

god avkastning får inte innebära att medlen riskeras genom placeringar som är

tveksamma eller svårbedömda från rättslig synpunkt.

 Kyrkofullmäktige bör åläggas att meddela närmare föreskrifter om

medelsförvaltningen.

 I kommunallagen har det tidigare kravet på en balanserad budget övergetts. Det

kan diskuteras om detta krav också bör överges för kyrkokommunernas del.

Balanseringskravet har onekligen bidragit till en god ordning som gett stadga

och stabilitet i de kyrkliga kommunernas ekonomi. Detta kan tala för att behålla

balanseringskravet. Å andra sidan kan det, liksom i de borgerliga kommunerna,

finnas ett behov av ökad flexibilitet i verksamhetsfinansieringen med hänsyn

till skilda ekonomiska förhållanden som kan råda under olika år. Det kan sålunda

under något år vara fördelaktigare att hålla nere församlingsskatten och i

stället använda sig av ekonomiska reserver eller av upplåning. Dessutom tycks

det vara så att balanseringskravet ändå inte garanterar någon verklig balans i

de kyrkliga kommunernas budget. Kravet kan nämligen i formellt hänseende

uppfyllas genom användning av olika s.k. budgetregleringsposter som används för

att rent tekniskt balansera budgeten. Det finns också en möjlighet att balansera

budgeten med förskott. En formell balansering kan också göras genom avsättning

till eller disposition av fonder. Någon balans i verklig mening behöver alltså

inte föreligga enligt den nuvarande bestämmelsen i kyrkolagen.

 Eftersom balanseringskravet ändå kan sägas vara i viss mån fiktivt och då det

heller inte finns anledning anta annat än att kyrkokommunerna, i likhet med de

borgerliga, kan ges förtroendet att planera sin finansiering på ett mera allsi-

digt sätt, anser vi att kyrkolagen inte bör hindra detta. Det formella balan-

seringskravet bör alltså slopas. I detta läge är det dock extra viktigt att de

kyrkliga kommunerna gör klart för sig hur den planerade verksamheten kommer att

påverka kapitalanvändningen och kapitalanskaffningen.

 Anpassningen till kommunallagens ekonomiregler bör vidare innebära bl.a. att

det av budgeten skall framgå hur den ekonomiska ställningen beräknas vara vid

årets slut. Dessutom bör det införas ett krav på verksamhetsplan och ekonomisk

planering. Reglerna om rätt att bilda fonder, ta upp lån och ingå borgen samt om

fondmedlens användning kan slopas, eftersom dessa rättigheter ändå tillkommer

kyrkokommunerna i deras egenskap av juridiska personer.

 Sammantaget innebär våra förslag i fråga om den ekonomiska regleringen att de

kyrkliga kommunerna får ökad frihet men också ökat ansvar på det ekonomiska om-

rådet. Det övergripande syftet är att de härigenom skall få bättre möjligheter

att bedriva en långsiktig ekonomisk planering. Detta blir allt mer viktigt i

takt med en försämrad samhällsekonomi. Kraven på att församlingar och

samfälligheter hushållar med sina resurser ökar. Befintliga resurser måste

utnyttjas effektivare och sannolikt i ökad omfattning omfördelas mellan olika

verksamhetsområden. I detta perspektiv är det viktigt med en flerårig ekonomisk

planering som komplement till de ettåriga budgetarna. Regeringen vill i detta

sammanhang betona att slopandet av det formella kravet på att budgeten skall

vara balanserad inte får innebära en konsekvent underbalansering av budgetarna.

Ett sådant handlande skulle inte vara förenligt med en god ekonomisk hushållning

som det ställs krav på i den av oss föreslagna lagregleringen. Vi vill också

framhålla den ekonomiska flerårsplaneringens betydelse som en utgångspunkt för

diskussioner om behovet av strukturella åtgärder inom den kyrkokommunala

verksamheten.

 I konsekvens med att ekonomibestämmelserna anpassas till kommunallagens regler

bör även revisionsbestämmelserna i kyrkolagen anpassas till motsvarande regler i

kommunallagen.

13 Bestämmelser om överklagande

13.1 Instansordningen

 Regeringens förslag: Den första domstolspröv-

 ningen i mål enligt kyrkolagen skall göras i

 länsrätt i stället för i kammarrätt.

 Prövningstillstånd skall gälla för sådana mål i

 ledet länsrätt - kammarrätt.

 Beredningen har inte behandlat denna fråga.

 1994 års kyrkomöte har inte uttalat sig om instansordningen.

 Skälen för regeringens förslag: Inom de allmänna förvaltningsdomstolarna pågår

sedan en tid en reformering av bl.a. instansordningen. De grundläggande

förslagen har lagts fram av Domstolsutredningen i dess betänkande Domstolarna

inför 2000-talet Arbetsuppgifter och förfaranderegler (SOU 1991:106).

Betänkandet har remissbehandlats och en förteckning över remissinstanserna samt

en sammanställning av remissvaren finns intagen i Ds 1993:5. När det gäller

instansordningen i de allmänna förvaltningsdomstolarna har Domstolsutredningen

uttalat att en principiell utgångspunkt bör vara att den första prövningen av

ett överklagat ärende sker i länsrätt.

 I propostionen 1994/95:27 Fortsatt reformering av instansordningen m.m. i de

allmänna förvaltningsdomstolarna har Domstolsutredningens tankegångar fullföljts

bl.a. i fråga om kommunalbesvärsmål. I propositionen föreslås således att

kommunalbesvärsmål skall prövas i länsrätt i stället för i kammarrätt som första

instans. Vidare föreslås att det skall krävas prövningstillstånd för en prövning

av länsrättens beslut i kammarrätten. För att behålla den kunskap om kommunala

förhållanden som de särskilda ledamöterna i sådana mål bidrar med, föreslås i

propositionen att särskilda ledamöter även skall ingå i prövningen av kommu-

nalbesvärsmål i länsrätt (a. prop. s. 149).

 Som skäl för en sådan nedflyttning av målen anförs i propositionen bl.a. att

det är positivt att en prövning inom länet återinförs och att den många gånger

svåra gränsdragningen mellan kommunalbesvär och förvaltningsbesvär blir lättare

att hantera rent praktiskt eftersom länsrätten ju prövar även

förvaltningsbesvär. Huvudskälet är dock att man på detta sätt följer principen

att tyngdpunkten i rättsskipningen skall ligga i första instans (a.a. s. 146).

 När det gäller förslaget att det skall krävas prövningstillstånd i ledet

länsrätt - kammarrätt motiveras detta bl.a. med att instanskedjan genom

nedflyttningen av mål förlängs och att en förlängd handläggningstid till följd

av det kan motverkas genom ett krav på prövningstillstånd. Det sägs dock att

målens karaktär gör att det kommer att bli vanligt att prövningstillstånd

beviljas (a.a. s. 149).

 De skäl som har redovisats för en ändrad instansordning när det gäller

kommunalbesvärsmål i borgerliga kommuner äger samma giltighet i fråga om

kyrkokommunala mål. Med det nära samband som finns mellan kyrkolagens och

kommunallagens regler i övrigt, ett samband som för övrigt förstärks genom de

förslag som vi nu lägger fram, får det anses lämpligt att överklaganden enligt

de båda lagarna hanteras på ett enhetligt sätt även i fortsättningen. Enligt

regeringens mening bör därför en motsvarande ändring göras för de kyrkokommunala

målens vidkommande genom ändringar i kyrkolagen.

 Vidare bör föreskrifterna om överklagande av val av prästledamot i domkapitlet

i 44 kap. 11 § kyrkolagen och elektors- och biskopsval i 45 kap. 29 § kyrkolagen

ändras på motsvarande sätt. Dessa föreskrifter kan inte anses utgöra

grundläggande föreskrifter om prästtjänster i Svenska kyrkan eller om biskopar.

Kyrkomötets yttrande över lagförslaget i denna del behöver därför inte inhämtas.

13.2 Laglighetsprövning

 Regeringens förslag: Kyrkolagens regler om

 kommunalbesvär anpassas till kommunallagens

 regler om laglighetsprövning.

 Beredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (se betänkandet

s. 138).

 Remissinstanserna motsätter sig inte beredningens förslag. Kammarkollegiet

och Svenska kyrkans församlings- och pastoratsförbund efterlyser dock ett

förtydligande av vem som har rätt att överklaga.

 1994 års kyrkomöte har tagit upp en fråga som rör förfarandet vid

överklagande av kyrkokommunala prästtillsättningar. Sådana beslut av kyrkorådet,

tillsättningsnämnden eller stiftsstyrelsen överklagas i den ordning som gäller

för laglighetsprövning (33 kap. 30 § kyrkolagen). Detta får till följd att en

präst som söker tjänst i ett annat pastorat eller stift än det där han är bosatt

inte har någon rätt att få tillsättningsbeslutet prövat. Detta är enligt

kyrkomötet inte tillfredsställande. Kyrkomötet föreslår därför en ny regel av

följande innebörd: "Ett beslut om tillsättning av en prästtjänst får också

överklagas av den som sökt tjänsten."

 Skälen för regeringens förslag: I 22 kap. kyrkolagen finns bestämmelser om

kommunalbesvär. De motsvarar de regler som fanns i den äldre kommunallagen. I

den nya kommunallagen har reglerna gjorts tydligare och mer överskådliga. Vissa

särdrag för kommunalbesvären som har utbildats i rättspraxis har uttryckts

direkt i lagtexten. Termen kommunalbesvär har ersatts av laglighetsprövning.

 Reglerna om kommunalbesvär i kyrkolagen bör anpassas till de nya reglerna om

laglighetsprövning i kommunallagen. Därvid bör - på samma sätt som har gjorts i

kommunallagen - vissa särdrag för kommunalbesvärsprocessen som har utbildats i

rättspraxis framgå direkt av lagtexten. Det gäller bl.a. det att domstolen bara

får upphäva eller inte upphäva ett beslut, men inte sätta ett nytt beslut i dess

ställe. På så sätt markerar man att det är fråga om en ren laglighetsprövning

och inte en lämplighetsprövning.

 Ett skäl för att byta ut termen kommunalbesvär mot laglighetsprövning har

varit den allmänna strävan att ta bort ordet besvär ur all författningstext. Det

har också funnits ett behov av att på ett ännu bättre sätt klargöra skillnaden

mellan kommunalbesvär och förvaltningsbesvär. Eftersom kärnpunkten i

kommunalbesvärsprövningen är just legalitetsprövningen har ordet

laglighetsprövning ansetts vara ett bra ersättningsord. Termen bör införas också

i kyrkolagen.

 I kommunallagen har två av de tidigare prövningsgrunderna slopats, nämligen

att ett beslut "kränker klagandens enskilda rätt" eller att det "vilar på

orättvis grund". I samband med tillkomsten av lagen konstaterades att båda

prövningsgrunderna hade en synnerligen begränsad användbarhet, men att de ofta

åberopades av de klagande och därmed kunde ge upphov till åtskilliga

missförstånd och en onödig handläggning. Prövningsgrunden "vilar på orättvis

grund" torde ursprungligen ha införts för att ge uttryck åt kravet på

likställighet mellan kommunmedlemmarna. Men genom att likställighetsprincipen nu

skrivs in i lagen kan prövningsgrunden "står i strid mot lag eller annan

författning" användas om någon anser att ett beslut strider mot likställighets-

principen. Vår slutsats är att de två aktuella prövningsgrunderna kan slopas

också i kyrkolagen.

 Den av kyrkomötet föreslagna ändringen om överklagande av beslut om

prästtillsättning skulle innebära en avvikelse från den bärande principen i

laglighetsprövningen, nämligen att det bara är kommunmedlemmar som får klaga. En

laglighetsprövning kan, som förut har nämnts, bara leda till att beslutet

upphävs eller inte upphävs. Någon utvidgad talerätt är mot bakgrund av dessa

förhållanden inte motiverad.

14 Närvaro- och yttranderätt i vissa utskott och nämnder

 Regeringens förslag: Biskop, domprost och kyrko-

 herde får närvaro- och yttranderätt i vissa ut-

 skott och nämnder. Kyrkoherden får därvid rätt

 att få sin mening antecknad i protokollet.

 Beredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag såvitt gäller

närvaro- och yttranderätt (se betänkandet s. 163 f.).

 Remissinstanserna tillstyrker beredningens förslag. Många av dem tycker dock

att förslaget inte är tillräckligt långtgående. Endast två är tveksamma.

 1994 års kyrkomöte föreslår en ny regel av innebörd att kyrkoherden har rätt

att få sin mening antecknad i protokollet, när han eller hon har utnyttjat sin

rätt att närvara och delta i överläggningarna.

 Skälen för regeringens förslag: Kyrkoherden är självskriven ledamot i

kyrkorådet och har närvaro- och yttranderätt i de nämnder som kyrkofullmäktige

har utsett. Utöver de nämnder som kyrkofullmäktige utser kan ett kyrkoråd

tillsätta s.k. utskott för att avgöra vissa ärenden eller för beredningen av

ärenden till kyrkorådet. Några bestämmelser om kyrkoherdens ställning i utskott

som kyrkorådet tillsatt finns inte. Detsamma gäller för biskopen i fråga om de

utskott som stiftsstyrelsen har tillsatt.

 Bestämmelsen om kyrkoherdens självskrivenhet i kyrkorådet är ett uttryck för

principen om den dubbla ansvarslinjen. Denna princip brukar beskrivas så att ett

grundläggande element i kyrkans uppbyggnad är föreningen av folkligt förankrad

självstyrelse och prästerlig ämbetsförvaltning. På grund av principen skall den

prästerliga ämbetsförvaltningen tillförsäkras ett visst inflytande i de lokala

organen.

 Ställningstagandet att på den lokala nivån låta kyrkoherden vara ledamot i

kyrkorådet medan hans deltagande i övriga av kyrkofullmäktige utsedda nämnder

inskränks till närvaro- och yttranderätt synes i huvudsak ha bestämts av att

kyrkorådet är den nämnd där behovet av prästerligt inflytande är störst.

 De av kyrkorådet tillsatta utskotten kan givetvis vara av skiftande karaktär

och betydelse. Intresset av prästerligt inflytande torde vara störst i de

utskott som har beslutanderätt i vissa ärenden. Men mellan de beslutande

utskotten kan det finnas stora skillnader. En typ av utskott, t.ex.

arbetsutskott, behandlar centrala ärenden för den kyrkliga verksamheten medan

andra endast avgör speciella ärenden av begränsad art. Det största intresset av

prästerligt inflytande torde finnas i de utskott som har en central funktion i

ett pastorats arbete.

 Frågan om kyrkoherdens självskrivenhet som ledamot i utskott behandlades vid

1992 års kyrkomöte. Kyrkomötet förordade därvid en ordning som innebär att

kyrkoherden får närvaro- och yttranderätt i utskott (1KL 1992:1 s. 8, kskr.

1992:6).

 Även regeringen anser att det finns skäl att utvidga närvaro- och yttran-

derätten för en kyrkoherde till vissa utskott. Frågan är då hur avgränsningen

skall göras. I enlighet med kyrkomötets mening anser regeringen att det

lämpligaste är att kyrkoherden får närvaro- och yttranderätt i utskott till

vilka kyrkorådet har delegerat beslutanderätt. Det måste vara i sådana organ som

behovet av det prästerliga inflytandet är störst. Ett tillägg bör göras i

kyrkolagen så att kyrkoherden får en sådan närvarorätt. Dessutom bör kyrkoherden

ha rätt att få sin mening antecknad i protokollet.

 Frågan om kyrkoherdens rätt att delta i arbetet i vissa utskott aktualiserar

frågan om biskopen bör ges samma rätt när det gäller vissa utskott till vilka

stiftsstyrelsen har delegerat beslutanderätt. Enligt vår mening talar samma skäl

som talar för kyrkoherdens närvarorätt även för biskopens rätt att delta i

arbetet i stiftsstyrelsens utskott.

 En annan fråga i detta sammanhang gäller biskopens närvaro- och yttranderätt i

nämnder som stiftsfullmäktige har tillsatt. När biskopen har förhinder finns det

ingen företrädare för det kyrkliga ämbetet som har denna rätt. Förhållandena på

stiftsplanet skiljer sig på denna punkt från motsvarande förhållanden i pastora-

ten, där en vikarie för kyrkoherden kan träda in vid t.ex. semester och sjukdom.

För biskopen förordnas däremot ingen vikarie. Enligt regeringens mening bör

därför införas en rätt för domprosten att i biskopens ställe träda in i de nämn-

der som stiftsfullmäktige har tillsatt. Förslaget gäller dock inte

egendomsnämnden, där någon ändring enligt vår uppfattning inte är motiverad med

hänsyn till att nämnden endast sysslar med frågor om kyrklig jord.

15 Val av utskott i kyrkoråd m.m.

 Regeringens förslag: Samtliga val som förrättas

 av kyrkokommunala organ skall kunna vara pro-

 portionella.

 Beredningen har inte uttalat sig i denna fråga.

 1994 års kyrkomöte har hemställt om en sådan ändring i kyrkolagen.

 Skälen för regeringens förslag: I 47 kap. 1 § kyrkolagen räknas upp vilka

kyrkliga organ som kan väljas proportionellt. Det gäller bl.a. val av ledamöter

och ersättare i kyrkoråd och övriga nämnder, dels i församlingar (punkten 4),

dels i kyrkliga samfälligheter (punkten 5). Utskott, dvs. avdelning av

kyrkorådet enligt 17 kap. 27 § första stycket, saknas dock i uppräkningen.

 Tidigare har gällt att även val till kyrkorådets utskott har omfattats av en

sådan möjlighet. I 7 kap. 14 § församlingslagen (1988:180) angavs således att

proportionellt val även kunde användas vid val av utskott. Genom en hänvisning i

8 kap. 2 § samma lag gällde detsamma för kyrkorådets utskott i kyrkliga

samfälligheter.

 Enligt kommunallagen (1991:900) gäller att proportionellt valsätt enligt lagen

(1992:339) om proportionellt valsätt skall tillämpas när kommunstyrelsen eller

en annan nämnd väljer utskott bland sina ledamöter och ersättare.

 Såsom kyrkomötet har påpekat (1KL 1993:1 och 1KL 1994:2) torde avsikten inte

ha varit att den nya kyrkolagen skulle innebära någon ändring i dessa avseenden.

Detta vinner stöd av uttalanden i förarbetena till kyrkolagen (jfr prop.

1991/92:85 s. 157 f.).

 För att det inte skall råda någon tvekan om att även kyrkorådsutskott skall

kunna väljas proportionellt enligt kyrkolagen bör 47 kap. 1 § ändras.

16 Tystnadsplikt för diakoner

 Regeringens bedömning: Någon absolut tystnads-

 plikt för diakoner bör inte införas.

 Beredningens förslag: Tystnadsplikten för diakoner utvidgas så att den på

samma sätt som för prästerna blir absolut. (Se betänkandet s. 156).

 Remissinstanserna: Ungefär hälften av remissinstanserna tillstyrker

beredningens förslag, ett par med tveksamhet. Övriga avstyrker helt eller anser

att frågan bör utredas ytterligare.

 Svenska kyrkans centralstyrelse noterar att Svenska kyrkan med förslaget ges

större möjligheter att möta det ökade behov av själavård som gör sig alltmer

märkbart i samhället samtidigt som den viktiga resurs som diakoner och

diakonissor utgör i församlingsarbetet kan tas till vara på ett bättre sätt.

Domkapitlet i Strängnäs har inga invändningar mot beredningens förslag. Diakoner

och diakonissor bör enligt domkapitlet i detta avseende jämställas med präster.

 Svea hovrätt ifrågasätter behovet av utvidgad tystnadsplikt och hänvisar till

kyrkolagens förarbeten där det uttalades att sådant behov inte förelåg, eftersom

dels endast präst fick leda bikt och därmed sammanhängande samtal, dels be-

stämmelsen i 7 kap. 33 § sekretesslagen i övrigt fick anses tillfyllest. Vad

beredningen anfört till stöd för sitt förslag är enligt hovrätten inte ägnat att

beröva det argumentet den betydelse det förut tillmätts. Beträffande förslaget

att denna tystnadsplikt skall jämställas med prästernas, vilket bl.a. skulle

medföra att de inte vore skyldiga att vittna ens om konfidenten skulle vilja

lösa dem från tystnadsplikten, lägger hovrätten för sin del vikt vid att

tystnadsplikten ytterst ligger i den enskildes intresse. Det bör även övervägas

om tystnadsplikten verkligen skall tillåtas medföra att ytterligare en yrkes-

kategori helt undantas från vittnesplikt, särskilt som redan undantaget för

präster inte är ställt utom diskussion.

 Domkapitlet och Stiftsstyrelsen i Skara, som också avstyrker beredningens för-

slag, betraktar frågan om utvidgning av tystnadsplikten ur två synvinklar: dels

vad som kan vara bra för samhällets del, dels vad som är bäst för den enskilda

människan. När det gäller samhällets intresse av att bevara största möjliga

öppenhet kringskärs detta om alltför många yrkesgrupper ställs under dessa

ovillkorliga regler och när det gäller den enskilde kan det innebära oöverstig-

liga svårigheter att tillgodose dennes behov om tystnadsplikten i dess mest om-

fattande form ständigt möter.

 Domkapitlet i[REDACTED_EFTERNAMN] framhåller att en prästs absoluta tystnadsplikt i grunden

har en teologisk motivering. Prästen får i bikten möjlighet att ge avlösning

utan att synden får bli allmänt känd. En diakon har inte som en präst möjlighet

att ge avlösning. Om en diakon får samma tystnadsplikt som en präst kan denna

därför inte motiveras teologiskt. Även praktiska skäl talar mot en utvidgning av

tystnadsplikten. Teologiska skäl för att inte genomföra beredningens förslag an-

förs också av Domkapitlet och Stiftsstyrelsen i Karlstad.

 Svenska kyrkans församlings- och pastoratsförbund påpekar att diakoner redan i

dag ofta arbetar i ett sammanhang där det är ett naturligt och nödvändigt inslag

att man i ett arbetslag kan diskutera hur klienterna/konfidenterna utvecklas. En

absolut tystnadsplikt skulle omöjliggöra eller i vart fall försvåra ett sådant

arbete.

 Ersta diakonisällskap avstyrker förslaget att de som vigts till diakoner skall

få samma tystnadsplikt som präster men föreslår i stället att de endast får

samma befrielse från vittnesplikten som tillkommer präster.

 1994 års kyrkomöte anser att övervägande skäl talar för att man bör avvakta

resultatet av ett inomkyrkligt utredningsarbete om det kyrkliga ämbetet innan

man tar slutlig ställning till frågan om diakonernas tystnadsplikt.

 Skälen för regeringens bedömning: För den som är prästvigd i Svenska kyrkan

gäller tystnadsplikt enligt 36 kap. 1 § kyrkolagen avseende uppgifter som han

eller hon erfarit under bikt eller själavårdande samtal. Tystnadsplikten är

absolut, dvs. gäller oavsett om det skulle vålla skada om uppgiften röjs.

Prästens tystnadsplikt bryts inte av den skyldighet att vittna inför domstol som

gäller för flertalet offentliga funktionärer som är belagda med tystnadsplikt.

 Vid sidan av prästens tystnadsplikt för uppgifter under bikt och själavårdande

samtal föreligger sekretess i viss utsträckning för uppgifter inom kyrkans

församlingsvårdande verksamhet som avser enskilda personers förhållanden (7 kap.

33 § sekretesslagen). Med församlingsvårdande verksamhet avses själavårdande och

diakonal verksamhet samt barn- och ungdomsverksamhet. Tystnadsplikt enligt dessa

bestämmelser gäller bl.a. för diakoner som deltar i församlingsvårdande

verksamhet.

 1991 års kyrkomöte uttalade med anledning av regeringens skrivelse med förslag

till ny kyrkolag att diakonvigda borde ha samma rättigheter och skyldigheter som

präster när det gäller tystnadsplikt för sådant som har erfarits i samband med

den direkta själavården (2KL 1991:1, kskr. 1991:11). Regeringen föreslog

emellertid inte någon ändring i bestämmelserna om tystnadsplikt (jfr prop.

1991/92:85 s. 96). Konstitutionsutskottet anförde bl.a. att det borde övervägas

att utvidga bestämmelsen i 36 kap. 1 § kyrkolagen till att gälla diakoner, som

vigts i Svenska kyrkans ordning. Syftet skulle vara att täcka även sådana

själavårdande samtal som äger rum utanför ramen för Svenska kyrkans församlings-

vårdande verksamhet. Frågan borde enligt utskottet utredas vidare (1991/92:KU32

s. 15 f.).

 Kyrkoberedningen har funnit det motiverat att utvidga diakonernas

tystnadsplikt så att den blir helt likvärdig med prästernas. Enligt beredningen

är det för respekten för vigningen som ett livslångt åtagande liksom i arbetet

inom den kyrkliga organisationen av värde med en sådan mer långtgående

tystnadsplikt för diakonerna.

 Remissutfallet är splittrat. Ett stort antal remissinstanser avstyrker helt

beredningens förslag. En del anser att frågan åtminstone bör utredas

ytterligare.

 Den fråga som nu är aktuell är om den lagstadgade tystnadsplikten för diakoner

skall utvidgas till att även avse de diakoner som inte arbetar i den offentliga

verksamheten och om diakonernas tystnadsplikt generellt bör stämma överens med

prästernas.

 För vår del vill vi till en början upprepa vad regeringen slog fast i ärendet

om en ny kyrkolag, nämligen att den tystnadsplikt som gäller inom Svenska

kyrkans församlingsvårdande verksamhet i princip bör vara tillfyllest för

diakonernas verksamhet. Den absoluta tystnadsplikt som därutöver gäller för

prästerna är knuten till det kyrkliga ämbetet som präst och inte till

prästtjänsten. Som några domkapitel har påtalat finns det i grunden teologiska

motiv för kopplingen mellan det prästerliga ämbetet och den absoluta

tystnadsplikten.

 Det pågår för närvarande ett inomkyrkligt utredningsarbete om det kyrkliga

ämbetet. Det fortsatta arbetet avser i första hand diakonatets ställning. Enligt

vår mening kan det innan resultatet av det arbetet föreligger inte vara lämpligt

att utvidga diakonernas tystnadsplikt på det sätt som Kyrkoberedningen har

föreslagit. Regeringen lägger därför inte fram något lagförslag i den delen.

17 Författningskommentar

17.1 Förslaget till lag om ändring i kyrkolagen (1992:300)

4 kap. Kyrkliga indelningsenheter m.m.

I 10 och 11 §§ har det efter mönster från kommunallagen förts in hänvisningar

till viss annan lagstiftning.

5 kap. Ändringar i den territoriella församlingsindelningen

Bestämmelsen i 24 § har anpassats till ändringarna i 22 kap.

8 kap. Bildande av kyrkliga samfälligheter m.m.

Bestämmelsen i 1 § har anpassats till ändringarna i 11 kap.

9 kap. Kyrkliga indelningsdelegerade

I 14, 19 och 21 §§ har hänvisningarna justerats till de föreslagna ändringarna i

12, 13, 17 och 22 kap.

11 kap. Allmänt om församlingar samt kyrkliga samfälligheter på lokal nivå

Av lagtekniska skäl föreslås att hela nuvarande 11 kap. upphävs och ersätts av

ett nytt kapitel.

___________________________________________________

Lagförslaget Nuvarande föreskrifter i

 kyrkolagen

___________________________________________________

11 kap. 1 § 11 kap. 1 §

2 § -

3 § -

4 § 1 §

5 § 1 §

6 § 2 §

7 § 3 §

8 § 4 §

9 § 5 §

10 § 6 §

11 § 7 §

12 § -

13 § 8 §

14 § 9 §

15 § 10 §

16 § 11 §

17 § 12 §

18 § 13 §

19 § 14 §

20 § 15 §

21 § 16 §

22 § 17 §

23 § 18 §

24 § 19 §

___________________________________________________

 I sak innebär de föreslagna ändringarna att den kyrkokommunala kompetensen

uttrycks på ett sätt som ansluter till regleringen av kompetensen i

kommunallagen.

 Av 1 § framgår lokaliseringsprincipen. Begreppet medlem används här för att ge

uttryck åt det kyrkokommunala medlemsbegreppet. Med medlem avses den som är

folkbokförd i församlingen.

 Det faller utanför en kyrkokommuns ordinära kompetens att göra vederlagsfria

prestationer till enskilda personer utan att denna rätt eller skyldighet har

stöd i lag (förbudet mot att ge understöd åt enskilda). Åtgärderna måste

generellt sett mer ta till vara ett allmänt intresse för församlingen. Detta

framgår bl.a. av rättspraxis på området. I 2 kap. 1 § kommunallagen uttrycks

kravet på allmänintresse. I det kyrkliga sammanhanget skulle det emellertid

kunna leda tanken fel att i lagtext tala om ett allmänintresse för att uttrycka

församlingens kompetens. Något sådant begrepp har därför inte införts.

 2 § ger uttryck åt likställighetsprincipen och 3 § innehåller en bestämmelse

som uttrycker det förbud mot beslut med retroaktiv verkan som enligt praxis

finns på det kommunala området. Angående medlemsbegreppet, se kommentaren under

1 §. 4 § motsvarar innehållet i den i princip uttömmande uppräkning av

församlingsangelägenheter som görs i nuvarande 11 kap. 1 § andra stycket.

Paragrafen är sammankopplad med den allmänna kompetensbeskrivningen i 1 § genom

en hänvisning dit.

 12 § är ny. Den anger att föreskrifterna i 1 - 3 §§ inte enbart gäller för

församlingarna utan också för de kyrkliga samfälligheterna. Att samfälligheterna

också är kyrkliga kommuner är reglerat i 4 kap. 9 §. Härav följer att de

allmänna kommunalrättsliga principerna också bör gälla i lika mån för

samfälligheterna som för församlingarna.

 I 14, 15 och 17 §§ används begreppet kyrkomedlem. Med detta avses den som är

medlem av Svenska kyrkan.

 I 22 § har ett tillägg gjorts som möjliggör för kyrkofullmäktige eller

kyrkostämman att delegera, förutom grupper av ärenden, också enskilda ärenden.

Av tredje stycket framgår att det blir möjligt för fullmäktige att ge s.k.

finansbemyndiganden.

12 kap. Förtroendevalda

I kapitlet har förts in en ny paragraf, 9 a §, som handlar om entledigande av

förtroendevalda i vissa fall under löpande mandatperiod. De närmare motiven har

redovisats i avsnitt 6.

13 kap. Kyrkofullmäktige i församling

Av lagtekniska skäl föreslås att hela nuvarande 13 kap. upphävs och ersätts av

ett nytt kapitel.

___________________________________________________

Lagförslaget Nuvarande föreskrifter i

 kyrkolagen

___________________________________________________

13 kap. 1 § 13 kap. 1 §

2 § 2 §

3 § 3 §

4 § 4 §

5 § 5 §

6 § 6 §

7 § 8 §

8 § 9 §

9 § 10 §

10 § 10 §

11 § 11 §

12 § 12 §

13 § 13 §

14 § 13 §

15 § 15 §

16 § 16 §

17 § 17 §

18 § 18 §

19 § 19 §

20 § 20 §

21 § -

22 § -

23 § 21 §

24 § 22 §

25 § 23 §

26 § 25 §

27 § 26 §

28 § 27 §

29 § 28 §

30 § 29 §

31 § 30 §

32 § 30 §

33 § 30 §

34 § 31 §

35 § -

36 § 32 §

37 § 31 §

38 § 33 §

39 § -

40 § -

41 § 34 §

42 § 35 §

43 § 36 §

44 § -

45 § 37 §

46 § 38 §

47 § 39 §

48 § 40 §

___________________________________________________

 I sak innebär de föreslagna ändringarna att reglerna om fullmäktiges

arbetsformer har anpassats till motsvarande regler för fullmäktige i

kommunallagen. Huvudsyftet är att förenkla regleringen och ge ett ökat utrymme

för fullmäktige att själva bestämma om arbetsformerna. Några av ändringarna

kommenteras närmare i det följande.

 I 6 § regleras ordförandeskapet. Bestämmelserna i nuvarande 6 och 7 §§ om hur

ordförandeskapet utövas har slopats. Detta kan i stället regleras i arbets-

ordningen.

 9-12 §§ reglerar hur sammanträdena kungörs. Detaljregleringen av i vilka

tidningar det är tillåtet för kyrkofullmäktige att annonsera har, liksom i

kommunallagen, slopats. Vidare har regeln om en minoritets möjligheter att

bestämma om annonsering i en viss tidning utformats lika med den om bordläggning

i 26 §. Detta stämmer överens med hur frågan har behandlats i kommunallagen.

 I 17 § finns bestämmelser om jäv. I första stycket har endast den ändringen

gjorts att begreppet sambo har införts. Sambo definieras på samma sätt som i

lagen (1987:232) om sambors gemensamma hem. I andra stycket finns en ny

hänvisning till de regler om verkan av jäv som föreslås bli införda i 17 kap. 21

§ andra-fjärde styckena.

 18 § handlar om rätt och skyldighet för utomstående att medverka. Den tidigare

uppräkningen i flera punkter av personkretsen har slopats. I stället anges bara

att kyrkoherden skall ha rätt att delta i överläggningarna men inte i besluten

och att kyrkofullmäktige får bestämma att också andra skall ha en sådan rätt.

Det innebär en saklig skillnad genom att den nuvarande lagstadgade rätten för

vissa att delta i överläggningarna, bl.a. för ordföranden i kyrkorådet och annan

nämnd, nu blir fakultativ och alltså beroende av vad fullmäktige bestämmer i

frågan. Det kan förutsättas att både kyrkorådets ordförande och vice ordförande

i normalfallet får rätt att delta i överläggningarna.

 I 19-24 §§ behandlas ärendenas art och beredning. I 20 § fjärde stycket görs

ett förtydligande i fråga om kyrkorådets roll i beredningsprocessen, genom att

det markeras att kyrkorådet ansvarar som sista instans för att det finns ett

förslag till beslut i varje ärende.

 26 § handlar om bordläggning av ärenden. Ordförandens nuvarande rätt och

skyldighet att bestämma till vilken dag ett ärende skjuts upp har slopats och i

stället föreskrivs att ett ärende som bordlagts skall tas upp på nästa

sammanträde, om fullmäktige inte beslutar något annat.

 I 28 § ges föreskrifter om ordningen vid kyrkofullmäktiges sammanträden. Den

nuvarande bestämmelsen i 27 § tredje stycket om att ordföranden får upplösa ett

sammanträde, när det uppstår oordning som inte kan avstyras, har slopats. Denna

fråga kan i stället regleras i arbetsordningen.

 I 34-40 §§ finns bestämmelser om interpellationer och frågor. I 34 § anges

vilka ärenden som en interpellation får avse, nämligen ärenden som hör till

kyrkofullmäktiges, en nämnds eller en fullmäktigeberednings handläggning. I

paragrafens andra mening anges att interpellationer inte får avse ärenden som

rör myndighetsutövning mot någon enskild. Detta är en nyhet som kan ha viss

betydelse, eftersom det förekommer viss myndighetsutövning hos lokala kyrkliga

organ, t.ex. tillsättning av prästtjänster och upplåtelse av gravrätt.

 I 37 § anges av och till vem interpellationer får ställas. Fullmäktige ges

möjlighet att utvidga personkretsen och bestämma vilka förtroendevalda som skall

kunna interpelleras utöver den obligatoriska kretsen. Det har inte, liksom i

fråga om den motsvarande ändringen i kommunallagen, ansetts ändamålsenligt att

närmare försöka ange vilka förtroendevalda som skall kunna interpelleras direkt.

Såsom även angetts i förarbetena till kommunallagen (prop. 1990/91:117 s. 86)

förutsätts dock att fullmäktige inte kommer att bestämma kretsen till andra än

de politiskt direkt ansvariga. På det kyrkokommunala området bör dock, liksom

hittills, interpellationer även kunna riktas till och besvaras av kyrkoherden i

dennes egenskap av ledamot i kyrkorådet.

 45 § handlar om justering av protokollet. Reglerna har förenklats och

fullmäktige har fått större frihet att bestämma om formerna för justeringen.

Enligt 48 § blir det obligatoriskt att ta in bestämmelser om justeringen av

protokoll i arbetsordningen. Dessa föreskrifter kan behandla t.ex. när omedelbar

justering får göras och antalet justerare utöver ordföranden. Den nuvarande

möjligheten att justera protokollet vid nästa sammanträde har slopats. Detta har

gjorts av effektivitetsskäl, dvs. för att undvika onödig fördröjning i vissa

fall med att justera protokollet.

14 kap. Kyrkostämma

I 5 § andra stycket i dess nuvarande lydelse anges att beslut om i vilka

ortstidningar som kyrkostämmans sammanträde skall tillkännages får fattas för

flera kalenderår. På detta sätt har det markerats en skillnad mot den möjlighet

som kyrkofullmäktige har enligt nuvarande 13 kap. 11 § (till vilken det f.ö.

hänvisas i 5 § första stycket) och som anger tiden till ett kalenderår i taget.

Eftersom den detaljreglering som finns i detta avseende i 13 kap. 11 § nu

föreslås slopad kan motsvarande detaljreglering för kyrkostämman slopas. Andra

stycket i 5 § föreslås därför utgå.

 I 8 § regleras hur föreskrifterna om kyrkofullmäktige skall tillämpas på

kyrkostämma. Där hänvisas bl.a. till nuvarande 13 kap. 10 § som föreskriver

bl.a. att kungörelsen om sammanträdet minst en vecka före sammanträdesdagen

skall sändas till varje ledamot och ersättare på ett lämpligt sätt. En strikt

tolkning skulle innebära att kungörelsen till kyrkostämman skall sändas till

varje röstberättigad kyrkomedlem. Detta har inte varit avsikten. Hänvisningen i

14 kap. 8 § till 13 kap. 10 § slopas därför. Vidare har nuvarande hänvisningar

till 13 kap. 8 § första stycket, 9 § första stycket och 11 § slopats.

Visserligen finns motsvarigheter till nämnda paragrafer kvar även i det

föreslagna nya 13 kap. Eftersom motsvarande regler redan finns för kyrkostämmas

vidkommande i 14 kap. 2, 3, 4 och 5 §§ är emellertid dessa hänvisningar onödiga.

15 kap. Församlingsdelegerade

Bestämmelsen i 9 § har anpassats till ändringarna i 13 kap. Regeln i punkt 4 kan

givetvis tillämpas bara om det har getts en generell rätt för kyrkorådets

ordförande eller vice ordförande att delta i delegerades överläggningar.

16 kap. Kyrkofullmäktige i kyrkliga samfälligheter

Bestämmelsen i 4 § har anpassats till ändringarna i 13 kap. Regeln i punkt 5 kan

givetvis tillämpas bara om det har getts en generell rätt för kyrkorådets

ordförande eller vice ordförande att delta i samfällighetens överläggningar.

17 kap. Kyrkorådet och övriga nämnder i församlingar

Av lagtekniska skäl föreslås att hela nuvarande 17 kap. upphävs och ersätts av

ett nytt kapitel.

___________________________________________________

Lagförslaget Nuvarande föreskrifter i

 kyrkolagen

___________________________________________________

17 kap. 1-21 §§ 17 kap. 1-21 §§

22 § -

23 § -

24 § 22 §

25 § 23 §

26 § 24 §

27 § 25 §

28 § 26 §

29 § 27 §

30 § -

31 § -

32 § -

33 § -

34 § -

35 § 28 §

36 § 29 §

37 § 30 §

38 § 31 §

39 § 32 §

40 § 33 §

___________________________________________________

 I 3 § har ett tillägg gjorts av vilket det framgår att även direktvalda

kyrkoråd får samma möjligheter som andra kyrkoråd att ha hand om

informationsverksamhet i församlingen. Den tidigare skillnaden i detta avseende

mellan vanliga kyrkoråd och direktvalda kyrkoråd har inte varit motiverad, något

som också 1994 års kyrkomöte har påtalat (jfr 1KL 1994:2 s. 25).

 I 21-23 §§, som delvis är nya, regleras frågan om jäv. Regleringen är

uttömmande och avser all handläggning hos kyrkorådet och nämnderna, oavsett om

det är fråga om ärenden som innebär myndighetsutövning mot enskilda eller inte.

Bestämmelserna gäller både förtroendevalda och anställda. I övrigt hänvisas till

motiven i avsnitt 11.

 I 29 § är det en nyhet att det inte längre krävs kyrkofullmäktiges eller

kyrkostämmans bemyndigande för att kyrkorådet eller övriga nämnder skall få

delegera ärenden. En annan nyhet är att inte bara hela ärendegrupper kan

delegeras, utan också enskilda ärenden.

 30 § är ny. Möjligheterna att delegera har vidgats. Att kyrkorådet och övriga

nämnder måste ha kvar ett övergripande ansvar för hela verksamheten inom

respektive område markeras av att ärenden som avser verksamhetens mål, inrikt-

ning, omfattning eller kvalitet inte får delegeras. Detta övergripande ansvar

motiverar också att man behåller kravet på att rådet eller nämnden i sin helhet

måste besluta om framställningar eller yttranden till fullmäktige eller stämman

liksom yttranden med anledning av att rådets eller en annan nämnds beslut har

överklagats.

 I 32 §, som är ny, finns bestämmelser som medger att brådskande ärenden

delegeras. Villkoret är att man inte kan vänta med besluten till nästa

sammanträde och att det rör sig om ärenden som oundgängligen måste avgöras.

Någon begränsning av möjligheterna att delegera enligt denna paragraf med

hänsyn till ärendets natur finns inte. Ärenden som avgörs med stöd av denna

paragraf måste anmälas vid nästa sammanträde med nämnden.

 Även 33 och 34 §§ är nya.

 33 § innebär att det införs möjligheter att vidaredelegera beslutanderätt. Med

uttrycket "någon som har en ledande ställning inom församlingen" avses både

kyrkoherden och förvaltningschefer. Det ankommer på de kyrkliga kommunerna att i

en arbetsordning eller liknande dokument bestämma vilka som skall ha rätt att

vidaredelegera. Beslutet skall anmälas till den som har vidaredelegerat. I

övrigt hänvisas beträffande innebörden av denna bestämmelse till förarbetena

till 6 kap. 37 § kommunallagen (prop. 1990/91:117 s. 205 och 206).

 34 § syftar till att förstärka brukarinflytandet när beslut skall fattas. Det

kan ske genom att villkor ställs upp när ärenden skall delegeras. Här kan

hänvisas till prop. 1986/87:91 och KU1987/88:23. En nämnd får i övrigt ställa

upp villkor i samband med att ärenden delegeras.

 Att de nya bestämmelserna kommer att gälla också direktvalda kyrkoråd framgår

av 35 §.

 I 36 §, som motsvarar nuvarande 29 §, har föreskrifterna om att

kyrkofullmäktige eller kyrkostämma tillsätter nämnder för den förvaltning m.m.

som enligt särskilda författningar sköts av dessa tagits bort. Sådana

specialreglerade nämnder finns inte på det kyrkokommunala området. Numera finns

de inte heller på det kommunala området.

 I 38 §, som motsvarar nuvarande 31 §, har det införts ett nytt tredje stycke.

Kyrkoherden får rätt att närvara och delta i överläggningarna i utskott till

vilket en församlings kyrkoråd har delegerat beslutanderätt, när utskottet

behandlar sådana ärenden. Kyrkoherden har därvid möjlighet att i annexförsamling

sätta annan präst i sitt ställe. Genom en hänvisning från 18 kap. 4 § kommer

bestämmelsen att bli tillämplig även för utskott till vilket kyrkoråd i en

samfällighet delegerat beslutanderätt. I ett nytt fjärde stycke anges att

kyrkoherden har rätt att få sin mening antecknad i protokollet.

 I 40 § har tiden för att avge verksamhetsberättelse utökats med två månader.

18 kap. Kyrkoråd och övriga nämnder i kyrkliga samfälligheter

Hänvisningarna i 4 § har anpassats till ändringarna i 17 kap.

19 kap. Ekonomisk förvaltning

Av lagtekniska skäl föreslås att hela nuvarande 19 kap. upphävs och ersätts av

ett nytt kapitel.

___________________________________________________

Lagförslaget Nuvarande föreskrifter i

 kyrkolagen

___________________________________________________

19 kap. 1 § 19 kap. 1 §

2 § -

3 § 3 §

4 § 4 §

5 § 5 §

6 § 6 §

7 § 7 §

8 § 8 §

9 § 9 §

10 § 12 §

11 § 13 §

12 § 14 §

13 § -

14 § -

15 § -

16 § -

17 § -

18 § -

19 § -

20 § 15 §

21 § 16 §

___________________________________________________

 I sak har flera ändringar gjorts som syftar till att underlätta en flexibel

och modern ekonomihantering på samma sätt som genom kommunallagen har införts

för de borgerliga kommunerna. En del nyheter kommenteras närmare i det följande.

 Enligt 1 § skall församlingen ha en god ekonomisk förvaltning. Paragrafen

ersätter den nuvarande bestämmelsen i 19 kap. 1 § om förmögenhetsskydd. Det har

inte ansetts meningsfullt att uttömmande ange vad som kan anses höra till en god

ekonomisk hushållning. I 2 § ges exempel på vad som ligger i en sådan

hushållning, nämligen att medelsförvaltningen skall ske på ett sådant sätt att

krav på god avkastning och betryggande säkerhet kan tillgodoses. Det måste också

anses höra till en god ekonomisk hushållning att kyrkliga kommuner som får

försäljningsvederlag för anläggningstillgångar eller försäkringsersättning för

sådan egendom använder motsvarande belopp för att investera i andra anlägg-

ningstillgångar eller för att betala skulder som tagits för att förvärva sådana

tillgångar. Detta hindrar inte att det i vissa speciella fall kan vara tillåtet

att använda medel från försäljning av en anläggningstillgång för löpande behov,

t.ex. om en förändrad verksamhetsinriktning gör behovet av anläggningstillgången

avsevärt mindre.

 Till en god ekonomisk hushållning hör också att sett över någon tid av inte

allt för lång varaktighet ha balans mellan inkomster och utgifter. Att

undergräva sin ekonomi genom en konsekvent underbalansering av budgetarna kan

inte anses förenligt med en god ekonomisk hushållning.

 Även om bestämmelsen om god ekonomisk hushållning till sin natur är sådan att

den saknar direkt rättsverkan bör den kunna utgöra en viktig utgångspunkt för

revisorernas granskning av den ekonomiska förvaltningen.

 Angående förhållandena kring begreppet god ekonomisk hushållning i övrigt

hänvisas till prop. 1990/91:117 s. 109-111 och 211.

 I 4 § behandlas budgetens innehåll. I sak föreslås den ändringen att det inte

längre krävs att budgeten skall vara balanserad. Fortfarande skall det dock

framgå av budgeten hur utgifterna skall finansieras. En annan nyhet är att det

av budgeten skall framgå hur den ekonomiska ställningen beräknas vara vid

budgetårets slut. Genom denna regel ställs indirekt ett krav på kyrkokommunerna

att upprätta en balansbudget. Det införs också ett krav på att budgeten skall

innehålla en verksamhetsplan samt krav på rullande ekonomiska treårsplaner.

 9 § ersätter bestämmelsen om medelsanvisning i nuvarande 19 kap. 9 § första

stycket. Regeln innebär att det i fortsättningen inte ställs något krav på

balansering av de anslagsbeslut som fattas utan samband med budgetfastställelse.

Kyrkofullmäktige eller kyrkostämman måste dock ange hur utgiften skall

finansieras.

 I 11-19 §§ finns föreskrifter om räkenskapsföring och redovisning. I 13 §

ställs nya krav på hur årsredovisningen skall utformas. 14 §, som också är ny i

sak, ställer krav på att årsredovisningen skall upprättas med iakttagande av god

redovisningssed. I överensstämmelse med vad som gäller för kyrkorådets förslag

till budget har det i 17 § införts ett krav på att årsredovisningen skall

offentliggöras. Genom 18 § öppnas en möjlighet för kyrkofullmäktige eller

kyrkostämman att låta allmänheten ställa frågor om årsredovisningen vid ett

sammanträde med fullmäktige eller stämman. Syftet med bestämmelsen är att öka

intresset hos allmänheten för hur politikerna har skött ekonomin under budget-

året. För att ett "frågesammanträde" skall fylla sin funktion bör det hållas

innan revisorerna har avgett sin revisionsberättelse. Det torde vara lämpligt

att ledamöter från kyrkorådet är närvarande vid sammanträdet, eftersom det är

kyrkorådet som upprättar årsredovisningen och därför har bäst kunskap om den.

20 kap. Revision

Av lagtekniska skäl föreslås att hela nuvarande 20 kap. upphävs och ersätts av

ett nytt kapitel.

___________________________________________________

Lagförslaget Nuvarande föreskrifter i

 kyrkolagen

___________________________________________________

20 kap. 1 § 20 kap. 1 §

2 § -

3 § 3 §

4 § 4 §

5 § -

6 § -

7 § 5 §

8 § -

9 § -

10 § 6 §

11 § -

12 § 7 §

13 § 8 §

14 § 9 §

15 § 10 §

16 § 11 §

17 § 12 §

___________________________________________________

 4 och 5 §§ innehåller föreskrifter om revisionsjäv. En saklig nyhet är att de

enskilda förtroendevalda som har revisionsansvar ges rätt att, oavsett om de är

ledamöter eller inte, delta i kyrkofullmäktiges överläggningar när

revisionsberättelsen över den verksamhet som de har ansvarat för behandlas.

 Enligt 6 § fullgör varje revisor sitt uppdrag självständigt. Bestämmelsen, som

saknar motsvarighet i dag, framhåller den enskilde revisorns oberoende

ställning. Bestämmelsen ger endast uttryck för gällande rätt och innebär således

ingen ändring i sak.

 I 7 §, som handlar om revisorernas uppgifter, används orden "all verksamhet

som bedrivs inom kyrkorådets och övriga nämnders verksamhetsområden" för att

markera att det inte bara är arbete som dessa har utfört själva som är föremål

för granskning utan att granskningen också avser all annan verksamhet som

bedrivs inom deras verksamhetsområden, t.ex. av utskott eller av anställda och

enskilda förtroendevalda.

 8 § är ny och innehåller en bestämmelse som klargör revisorernas förhållande

till viss ärendehantering. Huvudregeln är att revisorerna inte får granska

ärenden som avser myndighetsutövning mot någon enskild. Inom kyrkan förekommer

myndighetsutövning t.ex. i samband med tillsättning av prästtjänster och

upplåtelse av gravrätt. Det finns två undantag från huvudregeln. Det ena är om

handläggningen av ett ärende har vållat församlingen ekonomisk förlust, som

exempelvis kan bestå i ett skadestånd som har dömts ut av domstol eller som har

betalats ut efter förlikning. Det andra undantaget är när granskningen sker från

allmänna synpunkter, dvs. revisorerna gör en allmän granskning för att

kontrollera handläggningsrutiner m.m.

 13 §, som handlar om revisionsberättelsen, motsvarar närmast nuvarande 20 kap.

8 §. Ett nytt stycke har tillförts om att anmärkning får riktas mot kyrkorådet,

övriga nämnder och beredningar samt de enskilda ledamöterna i sådana organ.

Bestämmelsen tar sikte på att visa vem som är revisionsansvarig. Bestämmelsen

omfattar också kyrkoherden såsom ledamot av kyrkorådet. En revisionsanmärkning

kan alltså riktas mot kyrkoherden i den nämnda egenskapen.

22 kap. Laglighetsprövning

Av lagtekniska skäl föreslås att hela nuvarande 22 kap. upphävs och ersätts av

ett nytt kapitel. Rubriken har ändrats till Laglighetsprövning.

___________________________________________________

Lagförslaget Nuvarande föreskrifter i

 kyrkolagen

___________________________________________________

22 kap. 1 § 22 kap. 1 §

2 § 1 §

3 § -

4 § 1 §

5 § 1 §

6 § 1 §

7 § 1 §

8 § 1 §

9 § -

10 § 1 §

11 § 4 §

12 § 4 §

13 § -

14 § 5 §

15 § 6 §

16 § 7 §

___________________________________________________

 I 1, 5-7, 11, 13 och 14 §§ har de ändringar gjorts som följer av en ändrad

instansordning (jfr avsnitt 13:1).

 I 1 § anges vidare vem som får överklaga ett kyrkokommunalt beslut. Det gäller

medlemmar i både en territoriell och en icke-territoriell församling. Med medlem

i en territoriell församling avses den som är folkbokförd där. Vem som är medlem

i en icke-territoriell församling framgår av lagen (1992:288) om medlemskap i

icke-territoriella församlingar.

 I 6 och 7 §§ finns regler om klagotiden. I 6 § andra stycket finns en ny regel

som innebär att anslag om protokollsjustering måste vara uppsatt på

anslagstavlan under hela klagotiden för att denna tid skall löpa ut.

Situationen har varit uppe till bedömning i ett par rättsfall (RÅ 1975 ref. 118,

RÅ 1976 ref. 13 och RÅ 1976 Bb 485). Om anslaget tas ned för tidigt innebär

regeln att beslutet inte vinner laga kraft. Detta kan avhjälpas genom att

församlingen upphäver sitt beslut och fattar ett nytt beslut av samma innebörd

och låter tillkännagivandet vara anslaget under hela klagotiden.

 I 8 § första stycket, som motsvarar nuvarande 22 kap. 1 § första stycket,

finns de s.k. prövningsgrunderna. Föreskriften är en handlingsregel för

domstolen som handlägger ett mål om laglighetsprövning. Oberoende av vilken

prövningsgrund som klaganden åberopar skall domstolen självständigt avgöra

vilken grund som kan komma i fråga. I andra stycket finns en ny regel om

rättsföljden, som klargör att processen inte tar sikte på en materiell

överprövning av kyrkokommunala beslut utan på en legalitetsprövning.

 11-14 §§ innehåller bestämmelser om den processuella hanteringen av

kyrkokommunala besvärsmål. I 14 § anges vem som får överklaga länsrättens eller

kammarrättens beslut. I paragrafens andra stycke har en ändring gjorts som

innebär att en medlem i en icke-territoriell församling får samma rätt som en

person som är folkbokförd i en territoriell församling att överklaga beslut.

23 kap. Allmänt om stiftssamfälligheter

Hänvisningarna i 8 § har anpassats till ändringarna i 19, 20 och 22 kap.

24 kap. Stiftsfullmäktige

Hänvisningarna i 6 § har anpassats till ändringarna i 13 kap.

25 kap. Stiftsstyrelsen och övriga nämnder i stiftssamfälligheter

I 8 § första stycket har hänvisningarna anpassats till de föreslagna ändringarna

i 12 och 17 kap.

 I 8 § andra stycket 2 har gjorts en ändring som gör det möjligt för domprosten

att i biskopens frånvaro utnyttja den närvaro- och yttranderätt som tillkommer

biskopen. Ändringen i paragrafen innebär vidare att rätten för stiftsstyrelsens

vice ordförande att närvara och delta i överläggningarna i övriga nämnder på

stiftsnivå slopas. Något behov av den nuvarande regeln torde inte föreligga.

26 kap. Stiftssamfällighetens egendomsnämnd

I 5 § görs en uppräkning av vilka föreskrifter i kyrkolagen angående kyrkoråd i

församling som skall tillämpas på egendomsnämnden. I uppräkningen har, förutom

en anpassning av hänvisningarna till ändringar i 12 och 17 kap., gjorts ett

tillägg till 17 kap. 21-23 §§ som handlar om jäv. Ändringen har motiverats i

avsnitt 11.

33 kap. Tillsättning av biskops- och prästtjänster

I 8 § har hänvisningarna anpassats till ändringar i 12 och 17 kap.

 Ändringen i 24 § är närmast av redaktionell art, eftersom man i kyrkolagen

överlag skiljer mellan biskops- och prästtjänster.

 I 30 § har begreppet laglighetsprövning ersatt "kommunalbesvär" (jfr

kommentaren till 22 kap.).

34 kap. Anställning som präst m.m.

Ändringen i 14 § är bara av redaktionell natur.

37 kap. Den kyrkomusikaliska verksamheten

I 21 § har begreppet laglighetsprövning ersatt "kommunalbesvär" (jfr kommentaren

till 22 kap.).

42 kap. Kyrkofonden

I 8 § har en hänvisning till 42 kap. 16 § strukits eftersom 16 § upphävs den 1

januari 1995 (jfr SFS 1993:1323).

43 kap. Val till stiftsfullmäktige

I 10 § första stycket har hänvisningarna anpassats till ändringarna i 12 kap.

44 kap. Val till domkapitlet

I 11, 12 och 19 §§ har ändringar gjorts i instansordningen. Ändringarna har

motiverats i avsnitt 13.1.

45 kap. Biskopsval

I 29 § har ändringar gjorts avseende instansordningen. Ändringarna har

motiverats i avsnitt 13.1.

46 kap. Val till kyrkomötet

I 10 § har en felaktig hänvisning till 16 § i samma kapitel rättats.

47 kap. Proportionellt valsätt vid kyrkliga val

1 § har förenklats på så sätt att det anges att föreskrifterna om proportionellt

valsätt gäller vid val som förrättas av de angivna organen. Därigenom blir

reglerna tillämpliga också vid val av utskott och beredningar. Frågorna har

behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 15).

Ikraftträdande

Ändringarna i kyrkolagen föreslås träda i kraft den 1 april 1995, dvs. vid samma

tidpunkt som har föreslagits angående den ändrade instansordningen för

kommunalbesvär enligt kommunallagen (jfr prop. 1994/95:27 s. 113 f.). I likhet

med vad som har föreslagits i den nyss nämnda propositionen föreslås att beslut

som har meddelats före ikraftträdandet skall överklagas enligt äldre

bestämmelser. Detsamma skall gälla val som har förrättats före ikraftträdandet.

17.2 Förslaget till lag om ändring i kommunallagen (1991:900)

2 kap. Kommunernas och landstingens befogenheter

I 10 § andra stycket har en felaktig hänvisning rättats.

Förteckning över remissinstanser som har yttrat sig över Kyrkoberedningens

delbetänkande Vissa kyrkofrågor (SOU 1993:46)

Remissyttranden har avgetts av Svea hovrätt, Kammarrätten i Stockholm,

Statskontoret, Statistiska centralbyrån, Riksskatteverket, Riksantikvarieämbetet

och statens historiska museer, Kammarkollegiet, Kyrkofondens styrelse, Svenska

kyrkans centralstyrelse, Domkapitlen i Uppsala, Linköping, Skara, Strängnäs,

Västerås, Växjö,[REDACTED_EFTERNAMN], Göteborg, Karlstad, Härnösand, Luleå, Visby och

Stockholm, Stiftsstyrelserna i Uppsala, Linköping, Skara, Strängnäs, Västerås,

Växjö,[REDACTED_EFTERNAMN], Göteborg, Karlstad, Härnösand, Luleå, Visby och Stockholm, Svenska

kyrkans församlings- och pastoratsförbund, Svenska kyrkans personalförbund,

Svenska kyrkans diakon- och diakonissförbund, Ersta diakonisällskap, Stiftelsen

Stora Sköndal och Sveriges kyrkokamerala förening.

Riksrevisionsverket har uppgett att verket från sina utgångspunkter inte har

något att anföra i ärendet. Svenska Kommunförbundet har avstått från att lämna

synpunkter.

Diakonikurs 2 på Samariterhemmet i Uppsala har kommit in med ett särskilt

yttrande.

Civildepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 15 december 1994

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],

Hjelm-Wallén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN],

Heckscher, Hedborg,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

___________

Regeringen beslutar proposition 1994/95:129 Kommunallagsanpassning av kyrkolagen

m.m.