Regeringens proposition

1994/95:165

Ett högskoleverk

Prop.

1994/95:165

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 23 februari 1995

Lena Hjelm-Wallén

 Carl Tham

 (Utbildningsdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I budgetpropositionen (prop. 1994/95:100, bil. 9) har regeringen angivit att den

avser att under våren återkomma till riksdagen med förslag som gäller inrättande

av en ny myndighet inom högskoleområdet. Kanslersämbetet, Verket för

högskoleservice (VHS), Överklagandenämnden för högskolan, Högskolans

avskiljandenämnd, Rådet för grundläggande högskoleutbildning och Rådet för

forskning om universitet och högskolor berörs av förändringen. I denna

proposition föreslås att ett högskoleverk inrättas den 1 juli 1995.

Högskoleverket föreslås överta de uppgifter som i dag Kanslersämbetet och Rådet

för grundläggande högskoleutbildning har. Dessa myndigheter föreslås läggas ned

med utgången av juni 1995. Vidare föreslås verket överta de myndighetsuppgifter

som åvilar VHS. De serviceuppgifter gentemot högskolorna som åvilar VHS, dvs.

medverkan vid antagning av studerande, upphandling, juridisk service samt

AU/ADB-service, föreslås så snart det är tekniskt möjligt överföras till ett

statligt helägt bolag med högskolorna som företrädare för staten. Intill dess

behålls VHS med enbart serviceuppgifter. De båda nämnderna föreslås kansli-

mässigt samordnas med Högskoleverket. Rådet för forskning om universitet och

högskolor behålls t.o.m. budgetåret 1997 varefter verksamheten inordnas i forsk-

ningsrådsorganisationen. I propositionen läggs även fram förslag om anslag till

berörda myndigheter för budgetåret 1995/96.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut............... 3

2 Lagtext................................... 4

 2.1 Förslag till lag om ändring i hög-

 skolelagen (1992:1434)................ 4

 2.2 Förslag till lag om ändring i lagen

 (1993:792) om tillstånd att utfärda

 vissa examina......................... 5

 2.3 Förslag till lag om ändring i skol-

 lagen (1985:1100)..................... 6

3 Ärendet och dess beredning................ 8

4 En förändrad central myndighetsstruktur

 inom högskoleområdet...................... 9

 4.1 Bakgrund och regeringens förslag...... 9

 4.2 Samlad hantering av närliggande verk-

 samheter.............................. 14

 4.3 Mer renodlade roller.................. 14

 4.4 Nationell förvaltningsnivå............ 16

 4.5 Högskoleverket........................ 18

 4.5.1 Uppföljning och utvärdering..... 18

 4.5.2 Tillsyn......................... 20

 4.5.3 Bevakning, analyser, utredningar 21

 4.5.4 Prövning av kvalitet och

 examensrätt..................... 21

 4.5.5 Internationella frågor.......... 24

 4.5.6 Information..................... 25

 4.5.7 Medelsfördelning................ 25

 4.5.8 Samordning...................... 26

 4.5.9 Chefsutveckling m.m............. 26

 4.5.10 Högskoleprovet................. 26

 4.5.11 Övrigt......................... 26

 4.5.12 Årlig rapport m.m.............. 27

 4.5.13 Ledningsform för Högskoleverket 27

 4.6 Överklagande m.m...................... 27

5 Övergångsfrågor........................... 28

6 Anslagsfrågor för budgetåret 1995/96...... 29

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde

den 23 februari 1995........................... 33

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

 1. antar regeringens förslag till lag om ändring i högskolelagen (1992:1434),

 2. antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1993:792) om

 tillstånd att utfärda vissa examina,

 3. antar regeringens förslag till lag om ändring i skollagen (1985:1100),

 4. godkänner att ett högskoleverk inrättas den 1 juli 1995,

 5. godkänner att ett statligt helägt servicebolag med högskolorna som

 företrädare för staten bildas enligt senare beslut av regeringen,

 6. godkänner att Verket för högskoleservice ombildas till en uppdragsmyndighet

 den 1 juli 1995,

 7. bemyndigar regeringen att besluta om nedläggning av Verket för

 högskoleservice,

 8. godkänner att Kanslersämbetet och Rådet för grundläggande högskoleutbildning

 läggs ned med utgången av juni 1995,

 9. till Högskoleverket för budgetåret 1995/96 under åttonde huvudtiteln anvisar

 ett ramanslag på 240 000 000 kronor,

 10.till Verket för högskoleservice, uppdragsverksamhet, för budgetåret 1995/96

 under åttonde huvudtiteln anvisar ett anslag på 1 000 kronor,

 11.till Rådet för forskning om universitet och högskolor för budgetåret

 1995/96 under åttonde huvudtiteln anvisar ett reservationsanslag på

 12 149 000 kronor.

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om ändring i högskolelagen (1992:1434)

 Härigenom föreskrivs att 1 kap. 11 § högskolelagen skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

1 kap.

11 §

 Regeringen föreskriver Regeringen föreskriver

vilka examina som får vilka examina som får

avläggas vid hög- avläggas. Högskoleverket

skolorna. beslutar om vid vilka

 högskolor dessa examina

 får avläggas. Regeringen

 föreskriver dock om vilka

 examina som får avläggas

 vid Sveriges

 lantbruksuniversitet.

_________________

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995.

2. De föreskrifter om vid vilka högskolor, med undantag av Sveriges

lantbruksuniversitet, en viss examen får avläggas som regeringen har meddelat

före ikraftträdandet och som träder i kraft senast den 1 juli 1995 skall

fortsätta att gälla till dess Högskoleverket beslutar om något annat.

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1993:792) om tillstånd att utfärda

vissa examina

 Härigenom föreskrivs att 6 och 7 §§ lagen (1993:792) om tillstånd att utfärda

vissa examina skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 6 §

 Tillstånd att utfärda examina lämnas av regeringen.

 Innan beslut fattas i Innan beslut fattas i

tillståndsfrågor skall tillståndsfrågor skall

yttrande inhämtas från yttrande begäras in från

Kanslersämbetet. Högskoleverket.

 7 §

Ett tillstånd att utfärda examina får återkallas, om de krav som uppställs i

2 eller 3 § inte är uppfyllda. Detsamma gäller om sådana villkor som har ställts

upp med stöd av 4 § inte iakttas eller om utbildningsanordnaren inte iakttar sin

skyldighet enligt 5 § att medverka i uppföljning och utvärdering av

utbildningen.

 Beslut om återkallelse Beslut om återkallelse

av tillstånd fattas av av tillstånd fattas av

regeringen efter fram- regeringen efter

ställning av Kansler- framställning av

ämbetet. Innan Kansler- Högskoleverket. Innan

ämbetet gör en sådan Högskoleverket gör en sådan

framställning skall framställning skall

utbildningsanordnaren utbildningsanordnaren ha

ha givits tillfälle getts tillfälle till

till rättelse. rättelse.

________________

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995.

2.3 Förslag till lag om ändring i skollagen (1985:1100)

 Härigenom föreskrivs att 2 kap. 4 och 4 a §§ skollagen (1985:1100)[1] skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

2 kap.

4 §[2]

 För att få anställas som lärare i det offentliga skolväsendet utan tidsbe-

gränsning skall den sökande dels behärska svenska språket, om det inte finns

synnerliga skäl att medge annat, dels ha nödvändiga insikter i de föreskrifter

som gäller beträffande det offentliga skolväsendet, särskilt de föreskrifter som

anger målen för utbildningen, dels också uppfylla ett av följande krav:

 1.Sökanden har genom- 1.Sökanden har genomgått

gått svensk lärarut- svensk lärarutbildning

bildning med huvud- med huvudsaklig

saklig inriktning mot inriktning mot den

den undervisning an- undervisning

ställningen avser eller anställningen avser eller

en därmed jämställd därmed jämställd

lärarutbildning i lärarutbildning i ett

ett annat nordiskt land annat nordiskt land

eller ett annat land eller ett annat land som

som tillhör Europeiska tillhör Europeiska

frihandelssamman- frihandels-

slutningen eller Euro- sammanslutningen eller

peiska gemenskaperna. Europeiska unionen.

 2. Sökanden har 2. Sökanden har genomgått

genomgått annan annan högskoleutbildning

högskoleutbildning som som av Högskoleverket

av Verket för förklarats i huvudsak

högskoleservice motsvara sådan

förklarats i huvudsak lärarutbildning som avses

motsvara sådan lärarut- under 1.

bildning som avses

under 1.

 Om det saknas sökande som uppfyller kraven enligt 1 eller 2, men det finns

särskilda skäl att anställa någon av de sökande utan tidsbegränsning, får sådan

anställning ändå komma till stånd, ifall den sökande har motsvarande kompetens

för den undervisning som anställningen avser och det dessutom finns skäl att

anta att sökanden är lämpad att sköta undervisningen.

4 a §[3]

 Beslut av Verket för Beslut av Högskoleverket

högskoleservice i i ärenden som avses i 4 §

ärenden som avses i 4 § första stycket 2 får inte

första stycket 2 får överklagas.

inte överklagas.

___________________

1.Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995.

2.En sådan förklaring som Verket för högskoleservice lämnat enligt 2 kap. 4 §

första stycket 2 i dess äldre lydelse skall gälla också efter ikraftträdandet.

 **Fotnot**

 [1] Lagen omtryckt 1991:1111.

 [2] Senaste lydelse 1993:326.

 [3] Senaste lydelse 1994:152.

3 Ärendet och dess beredning

Verket för högskoleservice (VHS) har bl.a. i sin fördjupade anslagsframställning

för budgetåren 1994/95 och 1995/96 påtalat de problem som varit förenade med

verkets dubbla roll att ha uppgifter för regeringen och riksdagen å ena sidan

(myndighetsuppgifter) och uppdrag från universitet och högskolor å andra sidan

(serviceuppgifter). Mot bakgrund härav uppdrog regeringen åt VHS den 2 juni 1994

att i samverkan med Svenska Akademiska Rektorskonferensen (SAR) och De Nya

Högskolornas Rektorskonvent (NHR) göra en förstudie rörande förutsättningarna

för förändrade styrformer m.m. av VHS service till universitet och högskolor. I

en rapport som redovisades till regeringen i september 1994 föreslogs en ny

organisation för VHS serviceuppgifter.

 Genom regeringsbeslut den 22 december 1993 tillkallades en särskild utredare

med uppgift att göra en uppföljning av 1993 års universitets- och högskolereform

(dir. 1993:143). Utredarens (RUT 93) uppgift är att studera hur den nya friheten

och det ökade ansvaret som kännetecknar reformen utnyttjats av universiteten och

högskolorna under treårsperioden 1993/94-1995/96.

 Genom tilläggsdirektiv den 27 oktober 1994 uppdrog regeringen åt den nyss

nämnde utredaren att analysera myndighetsstrukturen inom universitets- och

högskolesektorn. I tilläggsdirektiven framhölls att förändringarna inom

högskoleområdet medfört en rad problem både för de studerande och för

universiteten och högskolorna. I uppdraget ingick bl.a. att pröva om ytterligare

uppgifter kan delegeras från regeringen till myndighetsnivån och över huvud

taget vilka uppgifter som bör fullgöras av en central myndighet.

 Med anledning av de nämnda tilläggsdirektiven till RUT 93 anmälde regeringen i

budgetpropositionen (prop. 1994/95:100, bil. 9, s. 110) sin avsikt att under

våren återkomma till riksdagen med förslag som gäller inrättande av en ny

myndighet inom högskoleområdet. Regeringen föreslog i avvaktan därpå oförändrade

anslag till Kanslersämbetet, Verket för högskoleservice, Överklagandenämnden för

högskolan, Rådet för grundläggade högskoleutbildning samt Rådet för forskning om

universitet och högskolor.

 RUT 93 överlämnade den 13 januari 1995 betänkandet (SOU 1994:153) Ett nytt

högskoleverk. Betänkandet har remissbehandlats. En sammanställning av

remissynpunkterna kan erhållas från Utbildningsdepartementet (dnr U95/80/UH).

 I en skrivelse till regeringen har Svenska Akademiska Rektorskonferensen och

Nya Högskolornas Rektorskonvent hemställt att regeringen medger att

serviceuppgifter för högskolorna avseende samordnad antagning, upphandling,

juridisk service samt service i fråga om ADB och administrativ utveckling får

bedrivas i form av ett statligt helägt servicebolag (aktiebolag). Universitet

och högskolor skall därvid företräda staten som ägare. Bolaget skall inte

anförtros myndighetsutövning. I skrivelsen nämns även att de båda

rektorsorganisationerna har enats om att bilda ett gemensamt förbund, Svenska

Högskoleförbundet (SHF).

 Regeringen lägger i propositionen fram förslag dels om den centrala

myndighetsstrukturen, dels i anslagsfrågorna.

4 En förändrad central myndighetsstruktur inom högskoleområdet

4.1 Bakgrund och regeringens förslag

Genom 1993 års universitets- och högskolereform gavs universiteten och

högskolorna stor frihet bl.a. när det gäller studieorganisation, utbildnings-

utbud, antagning av studenter och disposition av resurser. En ny examensordning

och ett nytt resurstilldelningssystem infördes. Den ökade friheten skall

stimulera till nytänkande, kvalitet och effektivt utnyttjande av resurser. Inom

vida ramar har universiteten och högskolorna inte bara en rätt att besluta om

utbildningsutbudet utan också skyldighet att genom en ständig pågående

omprioritering förnya och utveckla den utbildning som erbjuds.

 Den ordning som infördes för universitet och högskolor harmonierar med det

styrsystem som generellt gäller för statliga myndigheter. Mål och uppdrag etc.

ges i myndighetsinstruktioner och regleringsbrev av regeringen. Myndigheterna

svarar för sin verksamhet och dess utveckling inför regeringen i

årsredovisningar, anslagsframställningar och, i förekommande fall, särskilda

rapporter.

 Den centrala myndighetsstruktur som infördes i samband med 1993 års reform

utformades så att högskolorna blev direkt underställda regeringen.Med hänvisning

till de krav som en från staten mer fristående högskola ställer presenterade

regeringen under hösten 1991 förslag till riksdagen om förändringar av den

centrala myndighetsstrukturen inom högskolesektorn (prop. 1991/92:76).

Universitets- och högskoleämbetet (UHÄ) och Utrustningsnämnden för universitet

och högskolor (UUH) lades ned med utgången av juni 1992. Två nya myndigheter

bildades den 1 juli 1992: Verket för högskoleservice (VHS) och ett

utvärderingssekretariat som senare fick namnet Kanslersämbetet.

 VHS har till huvudsaklig uppgift att i enlighet med de uppdrag som lämnas av

regeringen samt av universitet och högskolor

 - svara för information i samhället om verksamheten vid universitet och

 högskolor

 - stimulera intresset för högre utbildning och forskning

 - svara för administrativ utveckling

 - biträda universitet och högskolor med juridisk rådgivning och service.

 Verket skall vidare följa den internationella utvecklingen inom högskoleområdet

och främja det internationella utbytet.

 Verket skall också på uppdrag av universitet och högskolor samt andra

myndigheter och inrättningar som har anknytning till verksamheten vid

universitetet och högskolor ha hand om utrustningsplanering och upphandling mot

betalning. Verket får också lämna samma tjänster till andra myndigheter och

inrättningar. Vidare får verket, om det är ändamålsenligt, ingå avropsavtal och

liknande avtal utan särskilt uppdrag. Regeringen bestämmer särskilt om verkets

utrustningsplanering och upphandling i vissa fall.

 Verket får utföra andra uppdrag till universitet och högskolor samt åt andra

inrättningar som har anknytning till verksamheten vid universitet och högskolor

eller bedriver liknande verksamhet.

 VHS skall särskilt

 1. på uppdrag av universitet och högskolor biträda vid antagning av studenter,

 2. fullgöra förmedlande och koordinerande uppgifter för internationellt

 utbildningssamarbete enligt regeringens bestämmande,

 3. svara för bedömningen av utbildningar vid utländska universitet och

 högskolor enligt vad som är särskilt föreskrivet,

 4. svara för insamling, bearbetning och sammanställning av data om universitet

 och högskolor i samarbete med dem.

 Kanslersämbetet har till uppgift att granska och främja kvaliteten i

verksamheten vid universitetet och högskolor. Ämbetet skall härvid

 1. besluta om utvärderingar av verksamheten vid universitet och högskolor,

 begära resurser för dessa samt svara för beställningar av sådana utvärderingar,

 2. sammanfatta och publicera resultaten av utförda utvärderingar samt följa upp

 de åtgärder som universitet och högskolor vidtar med anledning av dessa,

 3. främja utvecklingen av system för att bedöma och säkra kvaliteten i

 verksamheten vid universitet och högskolor,

 4. stimulera universitet och högskolor att genomföra egna utvärderingar och

 bedöma de interna kvalitetssäkrings- och utvärderingssystem som universiteten

 och högskolorna utvecklar, samt i övrigt följa upp deras

 kvalitetssäkringsarbete,

 5. pröva förutsättningarna för universitets och högskolors rätt att utfärda

 examina på olika nivåer, och

 6. följa den internationella utvecklingen inom sitt verksamhetsområde.

 Kanslersämbetets verksamhet omfattar dels universitet och högskolor med

offentlig huvudman, dels sådana utbildningar med enskild huvudman som regeringen

erkänt som högskolemässiga och vilkas huvudman enligt författning eller avtal

skall medverka i uppföljningar och utvärderingar av utbildningen.

 Den 1 juli 1992 inrättades även Rådet för forskning om universitet och

högskolor och Rådet för grundläggande högskoleutbildning. Det förstnämnda rådet

har till uppgift att främja och stödja forskning och utvecklingsarbete rörande

universitet och högskolor och särskilt bl.a. fördela medel för forskning och

utvecklingsarbete. Det sistnämnda rådet har till uppgift att främja och stödja

insatser för att utveckla den grundläggande högskoleutbildningens kvalitet och

pedagogiska förnyelse.

 Vidare ombildades dåvarande Besvärsnämnden för högskoleutbildning till

Överklagandenämnden för högskolan med uppgift att svara för samtliga

besvärsärenden inom högskolan. Sedan tidigare fanns Högskolans avskiljandenämnd,

som prövar frågor om avskiljande av studerande från utbildning.

Regeringens förslag: Den 1 juli 1995 inrättas en

ny myndighet, Högskoleverket. Dess uppgift skall

vara att svara för vad som - utifrån de gällande

principerna för styrning av högskolesystemet - är

nationella intressen. Uppgifterna skall svara mot

behov eller intressen hos statsmakterna eller

centrala myndigheter och organ. De skall också

grundas på att statsmakterna har ett ansvar för

att allmänhetens och enskilda individers behov,

intressen och rättigheter blir tillgodosedda. Den

frihet universitet och högskolor fått genom 1993

års reform skall inte påverkas av den förändring

som nu föreslås. Högskoleverkets uppgifter blir

följande:

1.att genom utvärdering, uppföljning och analys ta

 fram underlag för statsmakternas bedömningar och

 beslut,

2.att på uppdrag av regeringen medverka i förverk-

 ligandet av statsmakternas beslut,

3.att främja rättssäkerheten genom att utöva till-

 syn över att verksamheten vid högskolorna

 bedrivs i överensstämmelse med de regler och

 riktlinjer som lagts fast,

4.att bevaka och ta tillvara sektorns intressen i

 kontakter och samarbete med företrädare för

 andra samhällssektorer,

5.att på uppdrag av regeringen i särskilda fall

 fatta beslut eller utfärda föreskrifter,

6.att svara för kvalitetsbedömning av utbildningar,

 besluta om offentliga högskolors rätt att ut-

 färda

 examina samt stödja utvecklingen med avseende på

 kvalitet och pedagogik,

7.att befrämja förnyelse och utvecklingsarbete

 inom högskolan i syfte att åstadkomma en ständig

 kvalitets- och effektivitetshöjning,

8.att vara ett informations- och serviceorgan vad

 gäller internationella kontakter bl.a. som

 nationellt organ för högskoledelarna av olika

 utbildningsprogram inom EU,

9.att betjäna allmänheten och enskilda individer

 inom områden som förutsätter nationell överblick

 eller samordning och

10.att utföra de uppgifter i övrigt som regeringen

 bestämmer.

 Ansvaret för att på uppdrag ombesörja VHS nu-

varande serviceuppgifter, dvs. antagning av

studerande, upphandling, juridisk service och

AU/ADB-service, skall snarast möjligt föras över

till ett statligt helägt bolag, med högskolorna

som företrädare för staten. I avvaktan på att

detta kan ske skall VHS roll renodlas till att

avse enbart serviceuppgifterna.

 Kanslersämbetet och Rådet för grundläggande hög-

skoleutbildning läggs ned med utgången av juni

1995.

 Överklagandenämnden för högskolan och Högskolans

avskiljandenämnd behålls som egna myndigheter.

Högskoleverket skall svara för nämndernas kansli-

resurser.

 Forskningen om högskolan skall i enlighet med

regeringens förslag i budgetproposition 1995 efter

en övergångstid t.o.m. den 31 december 1997 be-

kostas inom den generella forskningsrådsorganisa-

tionen. Rådet för forskning om universitet och

högskolor bibehålls till nämnda tidpunkt.

 Utredningens förslag: Samma som regeringens. Utredningen har dock inte

föreslagit något ansvar för Högskoleverket i fråga om utveckling av kvalitet och

pedagogik inom den grundläggande utbildningen utan har föreslagit att en

särskild myndighet, Rådet för kvalitetsutveckling i högskolan, inrättas för i

vart fall en treårsperiod. Den föreslår också att Högskoleverket skall ha ett

ansvar för att stödja forskningen om universitet och högskolor.

 Remissinstanserna: En i stort sett enig remissopinion tillstyrker inrättandet

av en ny central myndighet inom högskoleområdet med främsta uppgift att vara

stabsorgan åt regeringskansliet. Vidare instämmer man i utredningens beskrivning

av problemen för Verket för högskoleservice att betjäna både högskolorna med

service och regeringen med vissa myndighetsuppgifter. Den oklara

ansvarsfördelningen har skapat osäkerhet i systemet.

 Samtliga remissinstanser delar utredningens synsätt att ansvaret för

uppföljning och utvärdering bör vara samlat för att ge en helhetsbild av

högskolans kvantitativa och kvalitativa utveckling. En stor majoritet ställer

sig positiva till konstruktionen av den nya myndigheten och att den kommer att

få en mer samlade kompetens i högskolefrågor. En samordning anses också leda

till effektivare resursutnyttjande.

 Företrädarna för högskolorna är positiva till förslaget att föra över de mer

servicebetonade uppgifterna till en av staten genom universitet och högskolor

ägd organisation. Det finns dock olika meningar om var gränsen går för vilka

uppgifter som kan definieras som serviceuppgifter, och många instanser

efterlyser ytterligare överväganden som kan leda till att ytterligare uppgifter

kan föras över till samverkansorganisationen. KTH anser t.ex. att den uppdelning

som framläggs i utredningen mellan myndighetsuppgifter och serviceuppgifter ej

är genomförbar. Frågor av nationellt intresse för och service till högskolorna

är av den karaktären att de bör förekomma inom både myndigheten och den nya

serviceorganisationen.

 Däremot delar Sveriges Förenade Studentkårer (SFS) inte utredningens

uppfattning när det gäller vilka frågor som kan föras över till en högskoleägd

serviceorganisation. SFS finner det uppenbart att högskolornas intresse i många

fall inte sammanfaller med allmänna intressen och studentintressen.

 Flera universitet och högskolor tar upp gränsdragningen mellan uppföljning och

tillsyn.

 Förslaget att den nya myndigheten skall ges i uppgift att besluta om

högskolornas examensrätt möts av blandad reaktion från remissinstanserna.

Flertalet tillstyrker förslaget och ser det också som naturligt att myndigheten

beslutar om inrättande av professurer vid högskolor utan fakulteter. VHS,

Uppsala universitet, Göteborgs universitet, högskolorna i Karlstad, Skövde och

Örebro samt Idrottshögskolan anser att beslut om examensrätt är en fråga som kan

få politiska implikationer och därför bör ligga på politisk nivå.

 Universiteten och högskolorna betonar att resurserna till högskolorna skall

fördelas via respektive högskolas anslag i ett sammanhang, så att

planeringsförutsättningarna inte rubbas. Endast i undantagsfall bör särskilda

medel fördelas till speciella ändamål och då lämpligen av myndigheten efter

regeringens anvisningar.

 När det gäller den mer kontrollerande funktion som den nya myndigheten föreslås

få finns det flera olika meningar. Universiteten och högskolorna betonar i sina

svar vikten av att grundstrukturen i 1993 års högskolereform bevaras och att den

nya myndigheten inte blir en nivå mellan statsmakterna och högskolorna. Särskilt

framhålls vikten av att den direkta kanalen mellan högskolorna och

regeringskansliet när det gäller anslagsframställningarna och den budgetdialog

som utvecklats de senaste åren inte förändras. Samtidigt finns det också en viss

acceptans för att en instans tillser att de regler för högskolornas verksamhet,

som lagts fast från statsmakternas sida följs, och att denna tillsynsuppgift bör

åvila en central myndighet med särskild kunskap om högskolorna. Enligt Uppsala

universitet är naturligt att statsmakterna önskar utöva kontroll av

myndigheternas verksamhet och i egenskap av regeringens expertorgan är det också

naturligt att den nya myndigheten får en kontrollerande funktion men vill också

framhålla att det är nödvändigt att dess arbetsuppgifter och arbetssätt klart

definieras och att arbetsfördelningen mellan myndigheten och RRV blir tydlig.

 Mest positiv till att den nya myndigheten får tillsynsuppgifter är SFS som har

sett avsaknaden av tillsyn över det regelverk genom vilket statsmakterna styr

högskolorna mot mål av nationellt intresse, som kanske allvarligaste bristen i

dagens myndighetsstruktur. I en särskild skrivelse till regeringen framhåller

SFS att avregleringen av högskolan ledde till rättsäkerhetsförluster för

studenterna och doktoranderna och föreslår i sin skrivelse att initiativ tas

till en översyn av studenternas situation ur rättssäkerhetsperspektiv.

 Remissinstanserna är eniga med utredningen om att det nya verket skall förses

med tillräckliga resurser för att självständigt kunna fullgöra bevaknings- och

utredninguppgifter. Utredningens ställningstagande att det vid nedläggningen av

UHÄ uppstod ett visst tomrum när det gäller dessa uppgifter delas i allmänhet.

Det saknas samlad kompetens och resurser för att ta fram ett samlat underlag för

statsmakternas beslut rörande universitet och högskolor. Det finns ett stort

värde i att analyser och utredningar företas inom ramen för en central myndighet

i stället för inom regeringskansliet, inte minst med hänsyn till det allmänna

intresset av en fri debatt innan politiska ställningstaganden görs. Lunds

universitet anför t.ex. att avsaknaden av en lämplig central myndighet och

ovilja eller oförmåga att följa upp den principiella decentraliseringsideologin

har sammantaget lett till en betydande central styrning av arbetet inom

högskolan.

 Det finns en klart dominerande opinion bland remissinstanserna för att stöd

till utveckling av kvalitet och pedagogik för den grundläggande utbildningen på

central nivå bör vara en uppgift för Högskoleverket. Vidare stöder

remissopinionen utredningens förslag att verket skall ha i uppgift att stödja

forskning om universitet och högskolor.

 Endast två remissinstanser avstyrker helt en ny myndighet och förespråkar ett

bibehållande av Kanslersämbetet, med en viss förstärkning. Dessa är Högskolan i

Karlskrona/Ronneby och Mälardalens högskola. Kanslersämbetet å sin sida förordar

en uppdelning av de nationella myndighetsuppgifterna på två organisationer eller

myndigheter med klara och tydliga målsättningar. Innehållet hos den ena av dessa

bör innefatta långsiktiga verksamhetsstrategiska funktioner inklusive ut-

värderings-, uppföljnings-, utvecklings- och utredningsuppgifter av

kvalitetshöjande karaktär. Den andra myndigheten bör bl.a. ha operativa

uppgifter av juridisk-administrativ karaktär och nationella serviceuppgifter.

Skälen för regeringens förslag:

4.2 Samlad hantering av närliggande verksamheter

Det är enligt regeringens mening viktigt att undanröja splittringen i den

nuvarande organisationen. Ett tydligt exempel på splittring är att

Kanslersämbetet har ansvar för utvärdering medan allmän uppföljning åvilar VHS.

Det är också en nackdel att huvuddelen av det centrala stödet till kvalitets-

och pedagogisk utveckling inte kan utformas i anslutning till arbetet med

utvärdering och uppföljning. Det bör vara möjligt för verksamheter, som har ett

starkt samband, att samverka med och stödja varandra. Att det kan krävas olika

kompetenser och eventuellt skilda beslutsordningar för olika verksamheter

hindrar inte att verksamheterna bedrivs inom en och samma myndighet. Självfallet

bör den interna organisationen vid myndigheten utformas med hänsyn till de

skilda kraven. Dessutom är det viktigt att så mycket som möjligt samla och ta

till vara både personella och andra resurser som kan utnyttjas för uppgifter

inom olika verksamhetsgrenar. Inom Högskoleverket skapas bättre förutsättningar

för en allsidig behandling av frågor.

4.3 Mer renodlade roller

Den centrala organisationen bör göras mer effektiv genom att å ena sidan

myndighetsuppgifter och å andra sidan uppgifter som till största delen utgör

service till högskolorna inte hanteras inom samma organ. Om högskolorna dessutom

själva tar ett större ansvar för en gemensam serviceorganisation förbättras

möjligheterna till en rationell hantering. Ett arbete med denna inriktning har

inletts av högskolorna i avsikt att bedriva verksamheten inom ett statligt

helägt servicebolag. Regeringen anser att serviceuppgifterna kan överföras till

ett bolag om alla tekniska, ekonomiska och personella förutsättningar

föreligger. Slutlig ställning till bolaget kan tas först sedan ett tillräckligt

underlag redovisats för regeringen. Regeringen återkommer i det följande till

denna fråga (avsnitt 5). Det bör observeras att några förvaltningsuppgifter inte

skall lämnas över till bolaget. Högskolorna kommer således även i fortsättningen

att svara för beslut i t.ex. tillträdesfrågor. Intill dess bolaget kan börja

arbeta med servicefrågorna behöver en fortsatt serviceverksamhet i myndighets-

form finnas. Regeringen anser det var mest praktiskt att VHS intill dess får

fortsätta att fungera som en ren servicemyndighet. Regeringen behöver ett

bemyndigande av riksdagen att fatta beslut om övergången till bolagsform så

snart alla förutsättningar föreligger.

 Regeringen har i budgetpropositionen (prop. 1994/95:100, bil. 9, s. 83) erinrat

om att den ökade självständighet som universitet och högskolor fått medför ett

ansvar också för kvaliteten i verksamheten. Det yttersta ansvaret för kvaliteten

och kvalitetsarbetet ligger hos styrelse och rektor. Kvalitetsarbetet måste

genomsyra hela verksamheten.

 Eftersom arbetet med att stödja utvecklingen i kvalitativt och pedagogiskt

avseende är en självklar del av högskolans egen verksamhet, är en omprövning av

de centrala insatserna för att stödja sådan verksamhet nu motiverad. Genom

Kanslersämbetets och Rådets för grundläggande högskoleutbildning insatser har

verksamheten också blivit etablerad. Härvidlag kan också Svenska

Högskoleförbundet eventuellt spela en roll. Det redovisade synsättet ligger

bakom det förslag till besparing av 35 miljoner kronor budgetåret 1998 på Rådet

för grundläggande högskoleutbildning som regeringen lagt fram i 1995 års

budgetproposition (prop. 1994/95:100, bil. 9, s. 85 f.).

 Regeringen anser att den kvalitativa och pedagogiska utvecklingen är av så

central betydelse för den grundläggande högskoleutbildningen i sig och för dess

ställning inom högskolan som helhet att ett centralt stöd behövs även

fortsättningsvis. Detta bör - utifrån de erfarenheter som uppföljningen och

utvärderingen ger - ankomma på Högskoleverket. Budgetåren 1995/96 och 1997 blir

en övergångstid under vilken de nationella insatserna bibehålls på nuvarande

nivå. Även därefter kommer resurser för ifrågavarande ändamål att finnas inom

ramen för de medel som tilldelas Högskoleverket.

 Regeringen har i 1995 års budgetproposition (prop. 1994/95:100, bil. 9, s. 268)

föreslagit att den verksamhet som finansieras av Rådet för forskning om

universitet och högskolor fr.o.m. budgetåret 1998 skall tillgodoses genom stöd

från forskningsorgan som finansierar forskning av liknande slag. Verksamheten

skall därvid vägas mot andra angelägna ändamål inom berörda forskningsområden.

Förslaget innebär en besparing om 8 miljoner kronor på rådets nuvarande medel.

Även om det - som utredningen har påpekat - finns samband mellan forskningen om

universitet och högskolor och utvärderings- och uppföljningsverksamheten bör

enligt regeringens mening ansvar för stöd till forskningsprojekt inte ankomma på

det centrala verket utan på forskningsråd. Däremot bör resultat från

utvärderings- och uppföljningsverksamheten kunna utgöra ett viktigt underlag för

beslut om forskningsprojekt. Även arbetet med kvalitetsstöd och

utvecklingsarbete bör kunna ge uppslag till forskningsprojekt. Frågor om det

framtida ansvaret för att stödja forskning om högskolan avser regeringen att

återkomma till inför budgetåret 1998.

4.4 Nationell förvaltningsnivå

När det gäller problemen med koncentration av frågor till departementet vill

regeringen återge vad utredningen på denna punkt har framhållit:

 Det är givet att en dynamisk högskolepolitik måste sätta sin prägel på det

 ansvariga departementets arbete, inte minst i samband med övergången till en

 ny organisation och ett nytt styrsystem. Självfallet måste också varje

 departementsledning kunna utnyttja resurser inom sitt departement för att ta

 fram underlag för åtgärder och ställningstaganden. Men inom högskolans område

 har de senaste åren nästan alla utredningar och allt arbete med att ta fram

 underlag för politiska åtgärder och beslut bedrivits inom

 Utbildningsdepartementets ram. Också när arbetet formellt haft kommittéform

 har det reellt varit integrerat i departementets löpande verksamhet. Vidare

 har medel för en rad olika särskilda ändamål fördelats till högskolorna i

 former som inneburit att även beslut av relativt detaljerad karaktär fattats

 på den politiska nivån. Även i andra avseenden har departementet blivit mera

 operativt. Ett exempel är det omfattande och komplicerade beräkningsarbete,

 som det nya resurstilldelningssystemet förutsätter och som i dag måste

 fullgöras i departementet.

 Internationellt sett är det ingalunda ovanligt att ministerier, som då är av

 en helt annan storlek än ett normalt svenskt departement, har omfattande

 beslutsbefogenheter och verkställighetsuppgifter. Utvecklingen inom

 högskoleområdet strider emellertid mot en svensk förvaltningstradition, som

 vi anser vara av stort värde: relativt små departement, som bara hanterar den

 direkt politiska berednings- och beslutsprocessen, och fristående centrala

 ämbetsverk, som både tar fram underlag till departementen och medverkar i

 genomförandet av åtgärder som initierats politiskt. Denna tradition kan

 naturligtvis ifrågasättas, men det är vanskligt att - som skedde 1992 för

 högskolans del - överge den för en sektor isolerat.

 Regeringen delar utredningens uppfattning.

 Den koncentration till departementet, som blivit följden, försämrar enligt

regeringens mening förutsättningarna för en öppen och allsidig diskussion och

leder till en onödig centralisering och i viss mån politisering. Regeringen vill

liksom utredningen framhålla betydelsen av att det finns resurser på verksnivån

för att få genomarbetade och allsidigt belysta och hållbara beslutsunderlag. De

statliga universiteten och högskolorna är inte förvaltningsmyndigheter i vanlig

mening och de har därför många särskilda förutsättningar. Statliga regelsystem

behöver således tillämpas, samtidigt som det är nödvändigt att vid

förändringsarbete tillräckligt kunna belysa behoven av en anpassning av olika

generella system till högskolornas särskilda förutsättningar.

 Det bör även framhållas att behovet av utvärderingar, uppföljning och analyser

som underlag för statsmakternas beslut är mycket stort inom ett sådant område

som högskolan. För detta behövs en samlad och långsiktig kompetensuppbyggnad för

högskolans del även på den centrala nivån, där man också har möjlighet att

samverka med andra samhällssektorer.

 Utvärderingar, uppföljningar och analyser fyller dessutom en viktig funktion

för att kunna befrämja den högre utbildningens och forskningens kvalitet och

förnyelse.

 Det behövs vidare en tydligare funktion på den nationella nivån när det gäller

att bevaka och främja allmänhetens och enskilda individers intressen. Det kan

gälla sådant som informations- och upplysningsverksamhet men även konkreta

frågor, t.ex. sådana som rör antagning av studerande till

högskoleutbildningarna. Den frihet som högskolorna fått är ett värdefullt

instrument för deras utveckling och effektivitet. Den risk som finns för att

individer kan komma i kläm får dock inte negligeras. Rättssäkerheten bör

stärkas.

 Regeringen konstaterar att riksdagens revisorer i ett förslag till riksdagen

(förs. 1994/95:RR9) har utvecklat sin syn på skilda tillsynsfrågor. Därvid

uppmärksammas behovet av aktiv och oberoende tillsyn inom skilda

verksamhetsområden. Avreglering, decentralisering och delegering fordrar enligt

revisorernas mening ökad kontroll från statsmakternas sida. Förutsättningarna

för tillsyn måste särskilt beaktas i samband med omorganisationer och ändrade

ansvarsförhållanden.

 Vidare har riksdagens revisorer, efter att ha tagit del av RUT 93:s förslag, i

sin förstudie (1994/95:5) Högre utbildning förutsatt att den föreslagna

myndigheten kommer att ha ett tillsynsansvar och att detta också anges i

myndighetens instruktion.

 Regeringen anser således att det är angeläget att reformera den centrala

myndighetsstrukturen på högskoleområdet. Den svarar f.n. inte mot de krav som

från nationell utgångspunkt bör ställas på den. Såväl statsmakterna som

högskolorna, allmänheten och enskilda individer behöver ett bättre stöd av organ

som har förutsättningar att hantera gemensamma uppgifter inom högskoleområdet.

Det finns även ett behov hos andra samhällssektorer att få tillgång till en

myndighet som är en samarbetspartner för den samlade högskolesektorn.

 Den ökade frihet som högskolorna fått att organisera och genomföra sin

verksamhet löper risk att på sikt ifrågasättas, om inte samhällets och enskildas

intressen kan tillgodoses. Att skapa en ändamålsenlig tillsynsfunktion måste

vara ett huvudsyfte med reformeringen av den centrala myndighetsstrukturen.

 Den år 1993 införda planerings- och ansvarsordningen hade förberetts genom

ställningstaganden redan från och med slutet av 1980-talet. De förslag som nu

läggs fram förändrar inte grunderna för de genomförda reformerna. Högskolorna

skall även i fortsättningen lämna sina förslag till anslag samt årsredovisningar

direkt till regeringen, som efter beslut av riksdagen anvisar medel till varje

enskild högskola. Regeringens förslag innebär snarare en, om än mycket viktig,

vidareutveckling av organisationen grundad inte bara på principiella

ståndpunkter utan också på de erfarenheter som vunnits under de senaste åren.

4.5 Högskoleverket

4.5.1Uppföljning och utvärdering

I den nya myndigheten bör den kvantitativt inriktade uppföljningen och den

kvalitativt inriktade utvärderingen länkas samman så att en helhetsbild av

högskolan och dess verksamhet kan presenteras. Viktigt är också att

statsmakterna, allmänhet och högskolor snabbt får tillgång till nationellt

sammanställda grundläggande data om studenter, studieresultat, ekonomi etc.

 Det är enligt regeringens uppfattning lika viktigt att högskolornas verksamhet

följs upp allsidigt och på ett sådant sätt att det ger en bild av hur den lokala

friheten utnyttjas i förhållande till olika politiskt givna mål, ramar, regler

och riktlinjer. Tillämpningen av nationella tillträdesregler är här ett exempel.

Ett viktigt uppföljnings- och utvärderingsområde blir jämställdhetsområdet.

Regeringen avser t.ex. att uppdra åt verket att aktivt följa utvecklingen inom

högskolorna när det gäller fördelningen mellan kvinnor och män på olika nivåer i

högskolornas verksamhet och årligen rapportera till regeringen om läget. Verket

bör här inledningsvis samråda med Arbetsgruppen (U 1992:E) för jämställdhet i

högre utbildning och forskning, den s.k. JÄST-gruppen. Vidare kommer regeringen

att uppdra åt Högskoleverket att följa arbetet med de jämställdhetsplaner, som

högskolorna skall upprätta enligt jämställdhetslagen. Ett ytterligare exempel på

ett viktigt uppföljningsområde är användningen av informationsteknik.

 Den allsidiga uppföljningen skall innefatta utbildningens och forskningens

funktion i förhållande till samhällets och arbetsmarknadens utveckling och

kompetensbehov. Statistiska och andra utredningsunderlag som sammanställdes inom

ramen för Utbildningsdepartementets projekt under åren 1993 och 1994, "Agenda

2000", behöver således följas upp, kompletteras, uppdateras och

vidareanalyseras.

 Det är självklart väsentligt att utbildningens och forskningens kvalitet

granskas och bedöms i ett internationellt perspektiv, något som betonades i

förarbetena till den nuvarande ordningen och som legat till grund för

Kanslersämbetets utvärderingsinsatser. Det är enligt regeringens mening av stor

betydelse att utvärderingen också avser hur högskolan samspelar med samhälle och

arbetsliv.

 Högskoleverket måste således i sin uppföljning och sin utvärdering ha ett

betydligt bredare angreppssätt och en betydligt vidare intressesfär än vad VHS

och Kanslersämbetet hittills har haft - och deras uppdrag har givit grund för.

Mot bakgrund av att de båda myndigheternas arbete hittills koncentrerats på

grundutbildningen bör betonas, att den nationella uppföljningen och

utvärderingen av högskolan i princip måste innefatta också den del som avser

forskningen och forskarutbildningen samt det konstnärliga utvecklingsarbetet.

Detta förhållande skall på intet sätt rubba forskningsrådens ansvar inom sina

områden.

 De lokala studieregistren är av grundläggande betydelse för statistik och för

redovisning av studier och studieresultat i övrigt, bl.a. som grund för

resurstilldelning. Den nya myndigheten bör naturligt kunna få i uppdrag att

genom tillämpningsföreskrifter svara för stora delar av den nationella reglering

av ganska tekniskt slag som i dag sker genom förordningen (1993:1153) om

redovisning av studier m.m. vid universitet och högskolor. Detta skall

självfallet inte innebära någon ökad rapportering för högskolorna. Det är en mer

rationell och sammanhållen ordning för rapportering och redovisning som behövs,

vilken bör minska den administrativa belastningen på högskolorna i detta

hänseende.

 Tillgång till statistiska uppgifter med fullgod kvalitet, relevans och

aktualitet och som medger tidsjämförelser är en absolut förutsättning för

utvärderings- och uppföljningsarbetet. Ansvaret för högskolestatistiken behöver

därför kopplas till verkets arbete med utvärdering och uppföljning.

Högskoleverket bör sålunda ta över det statistikansvar för högskoleområdet, som

VHS här har.

 Här bör erinras om att regeringen i propositionen Jämställdhet mellan kvinnor

och män inom utbildningsområdet (prop. 1994/95:164) har behandlat vikten av att

köns- och jämställdhetsaspekter beaktas vid alla moment i statistikproduktionen,

dvs. såväl vid utformningen av mätinstrument som vid analys och presentation.

 Det innebär en komplikation för de uppgiftslämnande högskolorna, att ansvaret

för högskolestatistiken delvis är överlappande med ansvaret för

forskningsstatistiken, som ligger på Statistiska centralbyrån (SCB), vilket kan

motivera att även ansvaret för forskningsstatistiken förs till Högskoleverket.

Regeringen är dock inte beredd att nu aktualisera att den centrala

högskolemyndigheten skulle ha statistikuppgifter som går utöver högskolans

område. Samtidigt är det självklart viktigt att belastningen på högskolorna

minimeras. SCB och Högskoleverket bör därför åläggas att samråda i detta syfte.

Ansvaret för statistik som rör övergripande ämnen som prognoser,

elevuppföljningar och befolkningens utbildning åvilar också SCB. Det är här

naturligt att Högskoleverket fungerar som en samrådspart och även kan beställa

och bekosta egna statistikuttag.

 VHS har ett särskilt uppdrag att utveckla s.k. ledningsinformationssystem för

högskolan, som är en teknik för att på ett enkelt och överskådligt sätt

tillhandahålla uppgifter om verksamheten, varvid även de för bedömningen av

utvecklingen mycket viktiga jämförelserna över tiden beaktas. Detta uppdrag,

vars resultat blir av stor betydelse för både lokala och nationella

uppföljningsrutiner, bör föras över till Högskoleverket.

 Till grund för nuvarande Kanslersämbetets tillkomst låg uppfattningen att

mångfald i utvärderingsarbetet skulle garanteras genom att skilda slag av

vetenskaplig expertis, inom och utom landet, engagerades. Den centrala

myndigheten skulle i första hand fungera som beställare samt ställa samman

utvärderingsresultat, innefattande sådana från högskolorna. Regeringen ansluter

sig till uppfattningen att den nationella utvärderingen ställer höga krav på

vetenskaplig kompetens och förankring inom olika områden och att det därför är

nödvändigt att utnyttja kvalificerad expertis från skilda håll. För att kunna

göra självständiga bedömningar och för att bli omfattad med förtroende från de

granskade högskolornas sida måste den centrala myndigheten förfoga över en viss

basorganisation för utvärderingen, som har en sådan bredd och samtidigt ett

sådant djup i sin kompetens, att den kan hålla samman detta arbete inom alla de

huvudområden som blir aktuella.

 Utvärdering och granskning av högskolornas verksamhet måste besjälas av en

vision av förnyelse och utveckling. Både uppföljning och utvärdering ger

impulser till planer eller konkreta åtgärder för att effektivisera eller på

annat sätt förbättra verksamheten. Också uppföljningar och utvärderingar, som i

första hand har gjorts för statsmakternas räkning, ger normalt anledning till

reflexioner vid en berörd högskola och lägger en grund för utvecklingsinsatser

där. I det sammanhanget kan bl.a. program och åtgärder för att säkra och höja

utbildningens kvalitet bli aktuella. I den meningen innehåller både uppföljning

och utvärdering ett stödjande och utvecklande element. Regeringen erinrar om vad

som i det föregående sagts om insatser för att stödja högskoleutbildningarnas

utveckling med avseende på kvalitet och pedagogik.

 Regeringen vill här också fästa uppmärksamhet på att högskolornas

kvalitetsutvecklingsarbete samt Högskoleverkets kommande bedömning av detta

kommer att spela en viktig roll för statsmakternas beslut rörande högre

utbildning.

 Utöver den uppföljning, som Högskoleverket själv initierar, bör framställningar

från enskilda grupper eller sammanslutningar inom högskolan kunna föranleda

eller inspirera till insatser från verkets sida inom ramen för uppföljningen.

 RUT 93 har i uppdrag att göra en uppföljning av 1993 års högskolereform.

Utredningen skall studera hur den nya friheten och det ökade ansvaret som

kännetecknar reformen utnyttjas av universiteten och högskolorna under

treårsperioden 1993/94-1995/96. Detta innebär att intill dess utredningens

arbete har avslutats, vilket enligt direktiven skall ske senast den 1 mars 1996,

har utredningen och Högskoleverket delvis samma uppdrag. Regeringen förutsätter

att utredningen och Högskoleverket samverkar beträffande inriktningen av

arbetsinsatserna så att dubbelarbete undviks.

4.5.2Tillsyn

Regeringen har i det föregående (avsnitt 4.4) noterat riksdagens revisorers

inställning till frågan om tillsyn.

 En viktig uppgift för Högskoleverkets uppföljning och utvärdering måste sålunda

vara att kontrollera att högskolorna följer de regler och riktlinjer, som har

lagts fast av statsmakterna, dvs. att utöva tillsyn. Brister, som uppdagas i

samband med Högskoleverkets granskning, bör normalt kunna rättas till inom ramen

för en löpande dialog mellan verket och högskolan i fråga. Dessutom bör verket

kunna ge ut rapporter över iakttagelser och påpekanden. Sådana rapporter bör

dessutom kunna följas upp med att respektive högskola anmodas att inom viss tid

till verket redovisa vilka åtgärder som vidtagits. Ytterst får eventuella

kvarvarande problem av verket anmälas till regeringen. I den mån uppföljningen

påvisar brister eller oklarheter i det nationella regelverket är det en uppgift

för Högskoleverket att därvid aktualisera de ändringar som behövs.

 Verket bör emellertid i sin tillsynsverksamhet inte bara kontrollera att givna

föreskrifter följs. Verket bör också ta upp lämplighetsfrågor till diskussion.

Också detta kan ske inom ramen för den löpande dialogen mellan verket och den

aktuella högskolan eller i sådana rapporter som nyss nämnts. Också i dessa fall

får eventuella kvarvarande problem anmälas till regeringen, normalt tillsammans

med ett förslag till lösning.

 Tillsynsbefogenheten innebär inte någon generell rätt för verket att utfärda

föreskrifter eller anvisningar till högskolorna. I den mån sådana är påkallade

ankommer det på regeringen att utfärda dem i form av generella normer eller, i

enlighet med vad som tidigare anförts, ge ett särskilt uppdrag till

Högskoleverket att utfärda sådana. Det måste samtidigt understrykas att verket

på samma sätt som andra myndigheter med tillsynsuppgifter har rätt att begära

sådant biträde av högskolorna som erfordras för att tillsynsuppdraget skall

kunna utföras.

4.5.3Bevakning, analyser, utredningar

Högskoleverket bör också ha till uppgift att från den högre utbildningens

utgångspunkt bevaka faktorer och tendenser i samhällsutvecklingen i stort och

göra analyser och bedömningar på den grunden. En sådan verksamhet blir enligt

regeringens mening en fördel för högskolorna, därför att det kan finnas aspekter

på utvecklingen av högre utbildning och forskning som är viktiga för dem men som

inte kommer fram tillräckligt via de enskilda högskolorna och i budgetarbetet.

Här bör särskilt uppmärksammas den roll som Högskoleverket kan spela när det

gäller att följa utvecklingen inom statsförvaltningen och de offentliga systemen

i stort för att kunna hos regeringen eller vederbörande centrala myndighet

aktualisera de problem som kan uppstå för högskolorna och deras verksamhet.

 Högskoleverket bör därför förses med resurser för att kunna fullgöra en

självständig bevakningsfunktion och för att kunna göra analyser och utredningar

såväl på eget initiativ som på uppdrag av regeringen. Regeringen ser en sådan

roll som ett naturligt komplement till uppföljnings- och utvärderingsuppgiften

och de redovisningar och bedömningar som den ger anledning till.

 Till uppgiften att ge ett allmänt underlag för planering och utveckling av

högskolan hör ett internationellt perspektiv. Mycket av de bedömningar, som nyss

berörts, kommer att göras med det svenska samhällets och den svenska ekonomins

internationella beroende och den intensifierade internationella rörligheten och

samverkan som förtecken. Det är därför viktigt att Högskoleverket får som en

uppgift att följa samarbetet på utbildnings- och forskningsområdet i olika

internationella organisationer liksom att följa utvecklingen av högre utbildning

och forskning i viktigare enskilda länder, allt i syfte att självt skaffa sig

och till olika intressenter i Sverige förmedla en bild av trender och perspektiv

av betydelse i sammanhanget.

4.5.4Prövning av kvalitet och examensrätt

En form av kvalitetskontroll, som har nära samband med den nationella

utvärderingen, gäller prövning av - offentliga och enskilda - högskolors rätt

att utfärda olika examina. Det kan också bli aktuellt att pröva om utbildningar

med enskild huvudman uppfyller krav för att få statsbidrag som

högskoleutbildning. Allmänt kan sägas att kvalitetsgranskningen av utbildningar

har satts mer i centrum genom 1993 års reform. Ett samband finns mellan

kvalitetsgranskningen och den 1993 införda examensordningen.

 Den före 1993 års reform gällande studieorganisationen, som för huvuddelen av

högskolan bestod av centralt fastställda utbildningslinjer, ersattes genom

reformen med en examensordning. Examensordningen är en bilaga till

högskoleförordningen och anger vilka examina som högskolorna får utfärda. Vidare

anges utbildningens omfattning i antal poäng. För varje examen anges vilka krav

som skall uppfyllas för respektive examen samt vilka högskolor som har rätt att

utfärda respektive examen. Om universiteten och högskolorna önskar utöka sitt

utbildningutbud och införa ytterligare examina utöver vad som redan är angivet i

förordningen framförs detta för närvarande i en framställning till regeringen.

Regeringen beslutar efter hörande av Kanslersämbetet, som prövar de

kvalitetsmässiga förutsättningarna. Regeringen tar även hänsyn till de

ekonomiska förutsättningarna samt det nationella behovet av en utökad

examensrätt.

 Regeringen delar utredningens bedömning att ärenden om tillämpningen av

examensordningen, dvs. om rätt för en offentlig högskola att utfärda en viss

examen, kan avgöras av Högskoleverket i anslutning till dess ansvar för

utvärdering och kvalitetsbedömning i allmänhet. Högskoleverket skall i sådana

fall pröva de kvalitetsmässiga förutsättningarna. Den utökade examensrätten

skall rymmas inom redan befintliga resurser. Högskolans möjligheter att fullgöra

sina ålagda uppgifter i övrigt skall inte påverkas, dvs. inga föreskrifter av

regeringen skall behöva ändras till följd av verkets beslut om examensrätt. Att

det skall föreligga ett nationellt intresse av att utvidga examensrätten är en

självklar förutsättning.

 I de fall en utvidgad examensrätt har resursmässiga konsekvenser eller på annat

sätt påverkar de av regeringen fastställda utbildningsuppdragen skall högskolan

anmäla frågan hos regeringen inom ramen för budgetprocessen. Högskolan bör i god

tid dessförinnan underställa Högskoleverket frågan för den kvalitetsmässiga

prövningen.

 De examensrätter som gäller den 1 juli 1995 enligt nu gällande ordning skall

gälla även efter nämnda dag. Högskoleverkets prövningar därefter kommer således

att avse förändringar i förhållande därtill.

 Beslut om återkallelse av examensrätt kan bli aktuell som ett resultat av

uppföljnings- och utvärderingsverksamheten. Beslut skall då fattas av

Högskoleverket, sedan högskolan givits tillfälle till rättelse.

 Beslut om vilka examina som får avläggas vid Sveriges lantbruksuniversitet bör

även i fortsättningen fattas av regeringen.

 Det regeringen nu har anfört om tillämpningen av examensordningen fordrar en

ändring i 1 kap. 11 § högskolelagen (1992:1434).

 Prövningen av enskilda utbildningsanordnares rätt att utfärda examen skall även

fortsättningsvis underställas regeringen i enlighet med lagen (1993:792) om

tillstånd att utfärda vissa examina. Beslut i dessa ärenden får nämligen

ekonomiska konsekvenser som avser studenternas rätt till studiemedel. Den

beredning som nu utförs av Kanslersämbetet bör föras över till Högskoleverket.

Detta fordrar ändringar i 6 och 7 §§ i nämnda lag.

 Beslut om att föra in nya examina i examensordningen bör som hittills fattas av

regeringen. I sådana frågor bör normalt verket medverka med utredningar.

 En annan kvalitetsprövningsuppgift blir aktuell för Högskoleverket, om ett av

regeringens förslag i årets budgetproposition förverkligas, nämligen om rätt att

i vissa fall inrätta professurer också vid högskolor utan fakultet eller

konstnärligt utvecklingsarbete. Högskoleverket skall pröva om forskningsmiljön

vid en högskola är sådan, att högskolan bör ges rätt att inrätta professurer

inom ett visst område.

 En kvalitetsprövningsuppgift som har ett nära samband med examens-

rättsprövningarna är den prövning av icke-nordiska eftergymnasiala utbildningar

som behöver göras, dels vid beviljandet av studiemedel, dels i samband med

tillgodoräknande av utländska utbildningar i Sverige (ekvivalering).

 Enligt 4 kap. 16 a § studiestödsförordningen (1973:418) får studiemedel

beviljas för studier på gymnasial och eftergymnasial nivå i ett annat land än de

nordiska länderna, om utbildningen kan anses ha en godtagbar standard. Det är

CSN:s uppgift att fatta beslut i frågorna.

 Sedan reglerna för studiestöd ändrades år 1989 har antalet svenska studenter

som läser utomlands ökat kraftigt. Läsåret 1993/94 var det inte mindre än 14 000

svenska studenter som fick studiemedel för utlandsstudier.

 Den fortgående kraftiga ökningen av internationella studier, som ett alternativ

till studier i Sverige, tillsammans med de höga kraven på kvalitetsgranskning i

Sverige motiverar enligt regeringens uppfattning en översyn av

beslutsordningarna. Detta har även påpekats av RUT 93. Det framstår således som

önskvärt med hänsyn till den förväntade framtida utvecklingen att låta de

bedömningar som görs av kvaliteten på icke-nordiska eftergymnasiala utbildningar

ske på ett sammanhållet och likvärdigt sätt med de bedömningar som görs för

utbildningar på motsvarande nivå i Sverige. Sakbedömningen bör då göras av en

och samma myndighet och avse alla utbildningar där studiemedel kan förekomma.

Därmed förbättras förutsättningarna för en likvärdig bedömning och för rättvisa

i framtiden mellan studerande som läser i Sverige och studerande som läser utom-

lands.

 Regeringen har i det föregående angivit att kvalitetsbedömningar av

högskoleutbildningar i Sverige skall göras av Högskoleverket. Kvalitetsbe-

dömningen av utländska utbildningar på eftergymnasial nivå i samband med

beviljande av studiemedel bör således även göras av Högskoleverket.Genom att

Högskoleverket prövar kvaliteten på utländska utbildningar redan när

studiemedelsfrågan aktualiseras förbättras också förutsättningarna för att

senare avgöra om utbildningen kan tillgodoräknas i Sverige.Till frågan om

ekvivaleringen återkommer regeringen i det följande.

4.5.5Internationella frågor

Liksom sin föregångare Universitets- och högskoleämbetet har VHS ansvar för

vissa internationella frågor. De uppgifter som skall fullgöras är förmedlande

och koordinerande uppgifter för internationellt utbildningssamarbete enligt

regeringens bestämmande samt bedömningar av utbildningar vid utländska

universitet och högskolor enligt vad som är särskilt föreskrivet. Det är

önskvärt att nu till Högskoleverket samla centrala myndighetsuppgifter som är

till stöd för och främjar universitets och högskolors internationella kontakter

samt rörlighet och utbyte för studenter, lärare och forskare.

 Sedan år 1984 pågår en verksamhet med ekvivalering av utländska

högskoleutbildningar. Verksamheten, som började som en försöksverksamhet, visade

sig snabbt fylla ett stort behov, främst för invandrare som kommer till Sverige

med en avslutad universitetsutbildning och som har svårigheter på

arbetsmarknaden på grund av att arbetsgivare inte kan bedöma värdet på den

aktuella utbildningen. Enligt skollagen är vidare VHS den myndighet som värderar

utländska lärares kompetens. VHS svarar också på frågor från enskilda studenter

som behöver råd om utländska universitets och högskolors utbildningar i

förhållande till de svenska, en kunskap som delvis utvecklats genom

ekvivaleringarna av fullständiga utbildningar men också i anslutning till VHS

uppgift att fungera som nationellt organ för tillämpningen av internationella

konventioner. Som följd av Sveriges erkännade av Europarådets respektive Unescos

konventioner om erkännande av examina är VHS sålunda svenskt National

Equivalence Information Centre (NEIC) för Europarådet och National Information

Body för Unesco.

 VHS fungerar också som svensk kontaktpunkt i EU:s nätverk av National Academic

Recognition Information Centre (NARIC) och är svenskt informationscentrum för

direktiven 89/48/EEG och 92/51/EEG om allmänt erkännande av examina och för

direktivet 85/384/EEG om arkitekter.

 Samtliga dessa uppgifter har anknytning till varandra och bör övertas av

Högskoleverket. Detta fordrar ändringar i 2 kap. 4 och 4 a §§ skollagen.

 Inom EU finns en rad utbildnings- och forskningsprogram som spelar en allt mer

central roll i det europeiska samarbetet för högre utbildning och forskning.

Högskoleverket skall på samma sätt som VHS för Comett- och Erasmus-programmen ha

uppgiften att vara svensk kontaktpunkt eller nationellt kontor för alla EU:s

utbildningsprogram, som riktar sig till universitet och högskolor. Denna uppgift

kommer att närmare preciseras i särskilda uppdrag för varje program.

 En fråga som behandlats i promemorian (Ds 1993:76) Utlandsstudier och

internationella utbildningkontakter är vem som skall ansvara för information

till utlandet om svensk högre utbildning. RUT 93 föreslår att denna uppgift

skall fullgöras av Högskoleverket tillsammans med Svenska institutet.

Regeringen, som delar denna uppfattning, anser att huvudansvaret därvid skall

åvila Högskoleverket.

 I promemorian Utlandsstudier och internationella kontakter behandlades också

frågan om vem som skall ha ansvaret för information till svenska studenter om

studier i utlandet och förutsättningar för sådana studier. För närvarande sköts

denna uppgift av såväl VHS som CSN. Eftersom de båda myndigheterna har olika

uppgifter enligt regeringens förordningar, har de också olika utgångspunkter för

sin information. RUT 93 föreslår i denna fråga att VHS uppgifter förs över till

det nya verket och att de båda myndigheterna får ett gemensamt

informationsuppdrag. Regeringen instämmer i detta förslag och anser, att

huvudansvaret även här skall åvila Högskoleverket.

4.5.6Information

Nationell information spelar en viktig roll för allmänhet och enskilda individer

i ett decentraliserat högskolesystem. Högskoleverket bör få

informationsuppgifter av flera olika slag.

 Det bör vara en uppgift för Högskoleverket att svara för information om

högskolornas samlade utbildningsutbud till ledning för presumtiva studerande.

Varje högskola svarar självklart för sin information men det behövs också en

samlad neutral information som ger grundläggande upplysningar om alla högskolor

och deras utbildningar. Denna aspekt gäller även för information till utlandet.

 Målet måste vara att tillgodose så mycket som möjligt av informationsbehoven

med hjälp av datortekniken och skriftligt material. Det är dock viktigt att

Högskoleverket har resurser också för att kunna besvara - muntligt eller

skriftligt - allmänna frågor om högskoleutbildning, som inte kan hänföras till

en viss högskola.

 Det är nödvändigt att en nationell information om utbildningsutbudet

garanteras, som är oberoende av hur antagningen till olika utbildningar är

organiserad. Detta kan bara ske om ansvaret läggs på Högskoleverket. En

rationell samverkan och arbetsfördelning när det gäller information bör kunna

utvecklas mellan verket och dem som ansvarar för antagningen.

 Det informationsuppdrag, som VHS f.n. har enligt sin instruktion, nämligen att

svara för allmän information i samhället om högskolan och dess verksamhet, bör

föras över till Högskoleverket. Hit hör inte minst att i lättillgänglig form

presentera data, fakta och resultat från uppföljningen och utvärderingen. Vidare

bör VHS uppgift att stimulera intresset för högre utbildning och forskning ingå

i Högskoleverkets uppgift. Som en följd härav förs VHS uppgift inom det s.k.

NOT-projektet över till Högskoleverket.

4.5.7Medelsfördelning

Som regeringen tidigare nämnt är det en grundförutsättning för resurstill-

delningssystemet att medel tilldelas direkt till högskolorna genom beslut av

regeringen i anslutning till beslut om mål och uppgifter och krav på resultat.

Detta gäller även när mer speciella önskemål eller viljeinriktningar är

aktuella. Sådana tas normalt in i budgetprocessen och tillgodoses inom ramen för

uppdragen till högskolorna och den normala medelshanteringen. I den mån

statsmakterna vill göra särskilda satsningar, bör emellertid den centrala

myndigheten genom särskilt beslut av regeringen kunna ges i uppdrag att fördela

medel enligt de riktlinjer som anges av regeringen.

 Regeringen kan också i de särskilda fall där det är behövligt uppdra åt

Högskoleverket att komma in med underlag som regeringen behöver för att själv

kunna fatta fördelningsbeslut.

4.5.8Samordning

Högskoleverket bör svara för sådana rent administrativa samordningsinsatser inom

högskoleområdet som är nödvändiga till följd av nationella beslut eller

initiativ.

 En administrativ funktion fullgörs i dag av VHS när det gäller

universitetsdatornätet SUNET, som leds av en styrelse utsedd av högskolans båda

rektorskonferenser. Särskilda medel anvisas till SUNET. Det är regeringens

uppfattning att det är en nationell angelägenhet att SUNET bevaras och

utvecklas. Intill dess formerna för en fastare högskolesamverkan blivit

klarlagda i sin helhet anser regeringen att den nuvarande ordningen bör

bibehållas och att Högskoleverket i vart fall under budgetåret 1995/96 skall

fullgöra VHS nuvarande administrativa roll.

4.5.9Chefsutveckling m.m.

Högskolorna har självklart ansvaret för alla insatser för att utveckla

kompetensen hos sin personal i olika avseenden. Samtidigt har staten centralt

ett ansvar för utbildning av och utvecklingsinsatser för sina myndighetschefer.

Utbildning ordnas sålunda för nytillträdande chefer. Mycket av utbildning och

utveckling också för högskoleledningarna bör kunna genomföras av högskolorna i

samverkan. De senaste åren har chefsutvecklingsinsatser genomförts i regi av

Utbildningsdepartementet. Det bör i fortsättningen vara en uppgift för

Högskoleverket att bevaka behovet av och intresset för gemensamma

chefsutvecklingsinsatser inom högskolesektorn och vidta de åtgärder som framstår

som motiverade.

4.5.10 Högskoleprovet

Det är en myndighetsuppgift att svara för det särskilda nationella

urvalsinstrument, som högskoleprovet utgör. Högskoleverket bör därför överta

denna uppgift från VHS.

4.5.11 Övrigt

I högskoleverkets uppföljnings-, utvärderings- och tillsynsansvar måste ligga en

befogenhet att begära de uppgifter och den medverkan i övrigt från högskolorna,

som behövs för att det nationella uppdraget skall kunna fullgöras.

4.5.12 Årlig rapport m.m.

Verkets redovisning av utvärderingar, uppföljningar m.m. och förslag av olika

slag behöver planeras och inlämnas med hänsyn till vad som krävs i varje enskilt

fall. En större allmän samlad rapport en gång per år framstår dock som lämplig.

I den kan då mer samlat redovisas data och resultat från uppföljning,

utvärdering, analyser och utredningar. En sådan rapport bör ges in så att den

kan beaktas i budgetdialogen mellan departement och högskolor och i arbetet med

budgetpropositionen i övrigt.Ovanstående innebär inte något undantag från kravet

att Högskoleverket som alla andra myndigheter skall lämna årsredovisning till

regeringen innehållande bokslutsuppgifter och resultatredovisning rörande den

egna myndigheten.

4.5.13 Ledningsform för Högskoleverket

Högskoleverkets får uppgifter av mycket bred karaktär. Verket skall vara

stabsorgan åt regeringen, sektorsorgan och tillsynsmyndighet inom ett

verksamhetsfält som är både stort, mångskiftande och i flera avseende speciellt

i samhället. Kraven på ledningen kommer därför att bli stora. I många frågor

kommer att krävas både operativ och strategisk ledningsförmåga, samtidigt som

andra frågor kommer att kräva överblick, insikt, råd och stöd i

beslutsprocessen.

 Regeringen finner att den ledningsform som har de bästa förutsättningarna att

uppfylla kraven är styrelsemodellen i 1987 års verksledningsbeslut, dvs. med en

generaldirektör och en styrelse med ett delat ansvar inför regeringen. I

styrelsen behövs bl.a. studentmedverkan. Ansvarsfördelningen mellan generaldi-

rektören och styrelsen liksom frågor om ordförandeskapet i styrelsen fastläggs

av regeringen i instruktionen för Högskoleverket. För att avlasta

generaldirektören och ge särskilt stöd vid uppbyggnaden av den nya myndigheten

bör någon annan än generaldirektören vara ordförande i styrelsen.

4.6 Överklagande m.m.

Formella möjligheter att överklaga och få sin sak prövad är traditionellt en

grundpelare när det gäller enskildas rättssäkerhet i förhållande till statliga

myndigheter. Överklaganderätten har de senaste åren begränsats bl.a. inom

högskolans område. Det är i första hand tjänstetillsättningsbeslut och vissa

beslut som gäller tillträde till utbildning som kan överklagas. RUT 93 har

anmält att utredningen bedömer att det finns skäl att vidga överklaganderätten i

vissa avseenden. Regeringen delar denna uppfattning och avser därför att ta upp

denna fråga till prövning när RUT 93:s förslag i antagningsfrågorna föreligger.

Detta gäller även frågan om att kunna överklaga beslut att ta ut avgifter av

studenter med stöd av avgiftsförordningen (1992:191).

 Överklagandenämnden för högskolan har fått ställning som särskild myndighet på

grund av de särskilda krav som numera ställs på sammansättningen av organ, som

skall avgöra överklagandeärenden. Detta förhållande motiverar ett bibehållande

av nämnden som en särskild myndighet. Motsvarande gäller för Högskolans

avskiljandenämnd. Samtidigt anser regeringen att det finns skäl för att

Högskoleverket skall tillhandahålla kansliresurser för de båda nämnderna. På så

sätt skapas bättre utvecklingsmöjligheter för personalen och även möjligheter

för Högskoleverket att mera rationellt utnyttja personal med juridiskt inriktad

kompetens för olika uppgifter.

5 Övergångsfrågor

För att med förbehåll för riksdagens beslut förbereda inrättandet av

Högskoleverket den 1 juli 1995 avser regeringen att med det snaraste ombesörja

att en särskild utredare tillkallas. Regeringens förslag i det följande om

anslag m.m. för de olika myndigheterna avses ge den resursmässiga

utgångspunkten.

 De ändrade förutsättningarna för beviljande av studiemedel för utlandsstudier

innebär en viss överföring av uppgifter från CSN till Högskoleverket. Det bör

ankomma på den nämnde särskilde utredaren att överväga hur denna förändring

skall genomföras och lägga fram de förslag som kan föranledas. Vidare behöver

Högskoleverkets arbetsuppgifter på informationsområdet i förhållande till CSN

respektive Svenska institutet preciseras. Också denna fråga bör prövas av den

särskilda utredaren.

 Utredaren skall även få i uppdrag att svara för förberedelserna för den avsedda

ombildningen av VHS.

 En särskild utredare bör få i uppdrag att lägga fram de förslag som behövs för

slutligt ställningstagande till det av rektorsorganisationerna föreslagna

servicebolaget.

 Uppdraget att i erforderlig omfattning avsluta verksamheter och svara för

personalfrågor och andra administrativa frågor under avvecklingsperioden för

Kanslersämbetet, Rådet för grundläggande högskoleutbildning och senare VHS bör

ges till en särskild utredare.

 Regeringen erinrar om de nya bestämmelser i lagen (1982:80) om an-

ställningsskydd som gäller vid övergång av en verksamhet från en arbetsgivare

till en annan (se prop. 1994/95:102).

6 Anslagsfrågor för budgetåret 1995/96

I årets budgetproposition har anmälts om att frågan om ändring av den centrala

myndighetsstrukturen inom universitets- och högskolesektorn är under beredning.

 I avvaktan härpå har oförändrade anslagsmedel - med undantag av justering av

anslagen med hänsyn det förlängda budgetåret till den 1 januari 1997 -

redovisats under respektive myndighet. Det gäller anslagen till Kanslersämbetet,

Verket för högskoleservice, Överklagandenämnden för högskolan inklusive

Högskolans avskiljandenämnd, Rådet för grundläggande högskoleutbildning samt

Rådet för forskning om universitet och högskolor. Sammanlagt har 233 294 000 kr

beräknats i budgetpropositionen för dessa myndigheter.

 Regeringen återkommer nu till anslagen för berörda myndigheter. Med hänvisning

till vad som tidigare redovisats beträffande fördelningen av verksamheterna

mellan myndigheterna har den preliminärt beräknade summan fördelats. På grund av

de nya uppgifter främst i fråga om tillsyn, utredning, bevakning, analys och

information har därutöver resurserna för Högskoleverket förstärkts med 16

miljoner kronor för hela budgetåret. Därutöver har 3 miljoner kronor till

Högskoleverket beräknats för medel för tidsbegränsade uppdrag för kulturarbetare

knutna till främst naturvetenskaplig, teknisk och medicinsk fakultet (prop.

1994/95:100, bil. 9 s. 105).

 Förslaget innebär att det anslag som redovisats i budgetpropositionen

1994/95:100, bil. 9, avseende Kanslersämbetet (C 51.), Verket för

högskoleservice (C 52.), Överklagandenämnden för högskolan (C 53.) samt Rådet

för grundläggande högskoleutbildning (C 54.) ersätts av följande anslag.

Åttonde huvudtiteln

C Universitet och högskolor m.m.

C 51. Högskoleverket

 Nytt anslag (förslag) 240 000 000

 varav 160 000 000 har beräknats för juli 1995-juni 1996

 Högskoleverkets uppgifter avser vad som - utifrån de gällande principerna för

styrning av högskolesystemet - är nationella intressen. Uppgifterna skall svara

mot behov eller intressen hos statsmakterna eller andra centrala aktörer. De

skall också grundas på att statsmakterna har ett ansvar för att allmänhetens

eller enskilda individers behov, intressen eller rättigheter blir tillgodosedda.

Högskoleverket skall även svara för kanslifunktioner åt Överklagandenämnden för

högskolan och Högskolans avskiljandenämnd.

Regeringens överväganden

Sammanfattning

Resurser 1995/96

Ramanslag 240 000 000 kr

 Med hänvisning till de arbetsuppgifter som Högskoleverket enligt regeringens

förslag skall ha ansvar för beräknas anslagsbehovet till 240 000 000 kr. I detta

belopp ingår även vissa medel för de gemensamma kanslifunktionerna med

Överklagandenämnden och Avskiljandenämnden.De uppdragsfinansierade

verksamheterna, som i dag finns inom VHS, har delvis finansierats med VHS medel.

Detta gäller dels för antagning av utomnordiska studenter, dels för verksamheter

där övergången till uppdragsfinansiering ännu inte helt har genomförts. Enligt

hittillsvarande planering, skall övergången till full uppdragsfinansiering för

servicefunktionerna vara helt genomförd till juni 1996 (prop. 1993/94:100, bil.

9, s. 227) Högskoleverket bör därför ges möjlighet att bedöma om vissa

serviceuppgifter bör bekostas av verket.

 Högskoleverket bör få disponera det anslagssparande som kan komma att finnas på

ramanslaget till VHS för innevarande budgetår och de reservationer som kommer

att finnas på anslagen till Kanslersämbetet och Rådet för grundläggande

högskoleutbildning.

 Under anslaget till Högskoleverket har även beräknats medel för

avvecklingskostnader för Kanslersämbetet, Rådet för grundläggande

högskoleutbildning och för VHS.

C 52. Verket för högskoleservice, uppdragsverksamhet

 Nytt anslag (förslag) 1 000

 Verket för högskoleservice skall vara en uppdragsmyndighet för medverkan vid

antagning av studenter, upphandling, juridisk rådgivning samt administrativ

utveckling/ADB. Regeringen begär ett bemyndigande av riksdagen att lägga ned

verket så snart en överföring av verksamheterna till ett servicebolag kan ske.

Regeringens överväganden

Sammanfattning

Resurser 1995/96

Anslag 1 000 kr

 VHS har - liksom sin föregångare Utrustningsnämnden för universitet och

högskolor - uppdrag också utanför högskolan och farhågor har framförts för att

detta skulle försvåras vid en ändrad organisation. VHS träffar på eget initiativ

bl.a. ramavtal för avrop - ca 30 stycken - på olika produkter. Många av avtalen

gäller för hela statsförvaltningen. Regeringen utgår emellertid från att både

verket och ett senare organ även i fortsättningen skall kunna utnyttjas också

för uppdrag från andra sektorer. Möjligheterna att även fortsättningsvis teckna

ramavtal för hela statsförvaltningen bör därför uppmärksammas i det fortsatta

arbetet.

 Med hänsyn till att verket skall vara en uppdragsmyndighet föreslås ett

1 000-kronorsanslag.

D Nationella och internationella forskningsresurser

D 12. Rådet för forskning om universitet och högskolor

1993/94 Utgift 7 218 052 Reservation 785 499

1994/95 Anslag 7 846 000

1995/96 Förslag 12 149 000

 Varav 8 100 000 beräknats för juli 1995 - juni 1996

 Från anslaget bestrids kostnader för den verksamhet som Rådet för forskning om

universitet och högskolor bedriver.

 Rådet för forskning om universitet och högskolor har till uppgift att främja

och stödja forskning och utvecklingsarbete som har långsiktig relevans för

universitet och högskolor. Rådet skall i sin verksamhet särskilt beakta behovet

av återföring av forskningsresultaten till universitet och högskolor.

 Rådets stöd till forskning skall främja effektiv verksamhet på hög

internationell nivå.

 Rådets årsredovisning visar att de angivna målen uppfyllts.

Regeringens överväganden

Sammanfattning

Resurser 1995/96

Reservationsanslag 12 149 000 kr

Resultatbedömning

Rådet för forskning om universitet och högskolor bedriver en viktig verksamhet

av stort värde för universiteten och högskolorna. Det forskningsområde som rådet

finansierar har etablerats inom vetenskapssamhället. Rådet och rådets forskare

är engagerade i ett omfattande internationellt samarbete.

UTBILDNINGSDEPARTEMENTET

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 23 februari 1995

Närvarande: statsråden Hjelm-Wallén, ordförande,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN], Heckscher,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet Tham

Regeringen beslutar proposition 1994/95:165 Ett högskoleverk.