Regeringens proposition

1995/96:207

En ekonomisk politik för att halvera den

öppna arbetslösheten till år 2000

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 10 juni 1996

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Erik[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Finansdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

Propositionen innehåller regeringens förslag till riktlinjer för den ekonomiska

politiken för att stärka sysselsättningen och minska arbetslösheten. I

propositionen föreslås att riksdagen ställer sig bakom målet att halvera den

öppna arbetslösheten från 8 procent 1994 till 4 procent år 2000 samt att en

process inleds för att stämma av utvecklingen varje halvår. Vidare redovisas ett

antal åtgärder för att öka syselsättningen.

 1

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 3

2 Sammanfattning 4

2.1 Åtgärder för att öka sysselsättningen 4

2.2 Målet om en halvering av den öppna arbetslösheten5

2.3 Löpande uppföljning 5

3 En strategi för halvering av arbetslösheten 6

4 Den ekonomiska utvecklingen 16

5 Sysselsättning och arbetslöshet 19

6 Sunda statsfinanser och stabila priser 22

7 Skattepolitiken 24

8 Utbildning och kompetens 26

9 Arbetsmarknadspolitik 29

10 Effekterna på de offentliga finanserna 32

11 Fördelningseffekter 38

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde

den 10 juni 1996 41

 2

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

1. godkänner de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken som

 regeringen förordat samt

2. godkänner vad regeringen har anfört (2.2) om målet att halvera den öppna

 arbetslösheten till 4 procent år 2000

Vidare föreslår regeringen att riksdagen beslutar att förkorta motionstiden till

8 dagar.

 3

2 Sammanfattning

2.1 Åtgärder för att öka sysselsättningen

Den ekonomiska politiken syftar till god tillväxt, full sysselsättning och

stabila priser. Sunda statsfinanser är en nödvändig förutsättning för att ut-

hålligt få ned arbetslösheten. Målet är att halvera den öppna arbetslösheten

från 8 procent 1994 till 4 procent år 2000. För att bidra till uppfyllandet av

detta mål presenterar och konkretiserar regeringen nu ytterligare ett antal

åtgärder som främjar tillväxt och sysselsättning. Samtliga förslag är fullt ut

finansierade. Utgiftstaket ligger fast.

- Den reguljära utbildningen byggs ut med 100.000 platser i vuxenutbildningen

 för att ge i första hand arbetslösa med låg utbildningsnivå en chans att

 förbättra sina kunskaper och därmed sina möjligheter på arbetsmarknaden.

- Högskolan byggs ut med 30.000 platser. Utbyggnaden sker över hela landet med

 särskild tyngdpunkt på Malmö, Sundsvall-Härnösand-Östersund, Bergslagen och

 Sydöstra Sverige. Regeringen preciserar nu fördelningen av de 30.000

 platserna. Minst hälften av platserna blir inom naturvetenskap och teknik.

- Ett program genomförs omfattande 1 miljard kronor för investeringar för

 hållbar utveckling och kretsloppsanpassning.

- Ett program genomförs omfattande 1 miljard kronor för småföretags-utveckling,

 förnyelse och tillväxt.

- En fond omfattande 1 miljard kronor för Östersjösamarbetet inrättas och

 inriktas bl.a. på att stärka näringslivsutvecklingen. Den nordiska

 investeringsbanken tillförs ytterligare resurser.

- Arbetsgivaravgifterna reduceras med 5 procentenheter för en lönesumma

 motsvarande 600.000 kronor.

- Lättnader genomförs i dubbelbeskattningen med inriktning på små och medelstora

 företag.

- Försäljningsskatten på motorfordon avskaffas för att stimulera bilförsälj-

 ningen. Förmånsbeskattningen av tjänstebilar sänks och förändras så att den

 blir beroende av den privata körsträckan.

- Stämpelskatten reduceras till en tredjedel under perioden 12 juni 1996 till 31

 december 1997 för att stimulera fastighetsmarknaden.

- En översyn görs av förutsättningarna för expansion i tjänstesektorn.

- Arbetsförmedlingarna stärks samtidigt som de centrala resurserna reduceras.

 Kommunerna får en starkare roll. Användningen av de arbetsmarknadspolitiska

 medlen blir mer flexibel.

- Ersättningsnivån i a-kassan avses att höjas till 80 procent den 1 januari

 1998. Kostnaderna finansieras helt genom regelförändringar inom a-kassan.

- Arbetslöshetsförsäkringens roll som en omställningsförsäkring stärks. En

 bortre parentes i arbetslöshetsförsäkringen införs den 1 januari 1997.

- Tydliga och konkreta individuella handlingsplaner skall upprättas i samarbete

 mellan arbetsförmedlingen och den arbetssökande.

- Arbetslösa mellan 25 och 55 år ges möjlighet att studera under ett år på

 grund- och gymnasieskolenivå med ett särskilt utbildningsbidrag motsvarande

 arbetslöshetsersättningen. Även anställda kan få del av utbildningsbidraget

 under förutsättning att de ersätts med långtidsarbetslösa inskrivna vid en

 arbetsförmedling.

- 40.000 äldre långtidsarbetslösa får sysselsättning i kommunerna, landstingen

 och staten med ersättning på a-kassenivå.

2.2 Målet om en halvering av den öppna arbetslösheten

Det behövs en nationell kraftsamling för att framgångsrikt kunna bekämpa

arbetslösheten. Alla måste ta ett gemensamt ansvar. Det är därför av stor vikt

att riksdagen ställer sig bakom målet att halvera den öppna arbetslös-heten från

8 procent 1994 till 4 procent år 2000. Regeringen föreslår därför att riksdagen

godkänner vad regeringen anfört om målet att halvera den öppna arbetslösheten

till 4 procent år 2000.

2.3 Löpande uppföljning

Regeringen kommer att följa upp utfallet av den strategi som redovisas i denna

proposition för en halvering av den öppna arbetslösheten. En avstämning kommer

att ske varje halvår, med början våren 1997. Därmed inleds en process som är

likvärdig med vad som gäller för det s.k. konvergensprogrammet.

 4

3 En strategi för halvering av arbetslösheten

Uppgiften

Regeringens viktigaste uppgift är att bekämpa arbetslösheten. Uppdraget är att

halvera den öppna arbetslösheten från 8 procent 1994 till 4 procent år 2000.

Arbetslösheten undergräver välfärden genom att såväl samhällsekonomi som

samhällsmoral försvagas. Arbetslösheten skapar klyftor och påfrestningar både

för vuxna och barn. Kampen för full sysselsättning är därför ytterst en kamp för

att hålla samman Sverige.

 Regeringen och centerpartiet har sedan våren 1995 samarbetat om den ekonomiska

politiken. Detta samarbete har haft en avgörande betydelse för den politiska

stabiliteten och bidragit till sänkta räntor och stärkt krona. Detta samarbete

fullföljs nu genom en ekonomisk politik för att halvera den öppna arbetslöshet

till år 2000.

 Målet att halvera den öppna arbetslösheten är mycket ambitiöst. Under den

djupa lågkonjunkturen i början av 1990-talet försvann mer än 500.000

arbetstillfällen. All europeisk erfarenhet pekar på svårigheten att få ned

arbetslösheten när den väl har nått en hög nivå. Uppgiften är svår, men inte

omöjlig. Det är inte nog med att jobb skall skapas för de arbetslösa. Dessutom

måste jobb skapas för de latent arbetssökande som åter efterfrågar ett jobb när

möjligheten att få ett jobb ökar. Därtill kommer den normala årliga ökningen av

arbetskraften. Sverige kommer därför att behöva flera år av god

sysselsättningstillväxt för att lyckas i kampen mot arbetslösheten.

Vad har uppnåtts?

Den ekonomiska politiken har varit framgångsrik. Den bild som tecknades i

vårpropositionen (prop. 1995/96:150) visar en i flera avseenden positiv

utveckling de två första åren av mandatperioden:

- BNP ökade med 3,0 procent 1995 och beräknas öka med 1,4 procent 1996.

- Sysselsättningen ökade med 61.000 personer 1995 och beräknas öka med

 ytterligare 16.000 personer 1996.

- Den öppna arbetslösheten minskade med 8.000 personer 1995 och beräknas minska

 med ytterligare 20.000 personer 1996.

- Inflationen beräknas falla från 2,6 procent 1995 till 1,9 procent 1996.

 Inflationen är nu lägre än den har varit på decennier.

- Bytesbalansen visade ett rekordstort överskott på 35 miljarder kronor 1995 och

 beräknas ha ett överskott på 31 miljarder kronor 1996.

Sunda statsfinanser och stabila priser är grunden i regeringens strategi för en

halverad arbetslöshet. Saneringen av de offentliga finanserna är en nödvändig

förutsättning för att arbetslösheten uthålligt skall kunna bekämpas. Målen är

att stabilisera statsskulden som andel av BNP 1996, att reducera underskottet i

de offentliga finanserna till mindre än 3 procent av BNP 1997 och att nå balans

i de offentliga finanserna 1998. Utgiftstaket ligger fast. Att fullfölja

budgetsaneringen är en avgörande förutsättning för att räntorna skall kunna

pressas ned och för att vårt lands ekonomi åter skall kunna stärkas. Även i

dessa avseenden har den ekonomiska politiken varit framgångsrik de första två

åren:

- Den offentliga sektorns finansiella underskott minskade från 10,8 procent av

 BNP 1994 till 8,1 procent 1995 och beräknas minska till 5,1 procent 1996.

- Räntan på en femårig statsobligation har minskat från ca 11 procent i april

 1995 till ca 7,5 procent i början av juni 1996.

- Riksbanken har sedan årsskiftet sänkt den s.k. reporäntan från ca 8,9 procent

 till 6,3 procent i början av juni.

- Den svenska kronan har stärkts med över 15 procent mot ecu-index sedan april

 1995.

Sedan vårpropositionen presenterades i april 1996 finns det tecken på att den

ekonomiska utvecklingen har varit något svagare än enligt prognos-erna. De

offentliga finanserna tycks emellertid ha utvecklats något starkare. Ett

särskilt problem är att sysselsättningen inte har utvecklats fullt så positivt

och att arbetslösheten inte har minskat i den takt som då förväntades. Den

minskning som skett av antalet sysselsatta de senaste månaderna är oroande.

Delvis hänger denna utveckling samman med den fördjupade och utdragna

avmattningen av den internationella konjunkturen, särskilt i EU:s kärnländer.

Ytterligare insatser behövs!

I den ekonomiska vårpropositionen beräknades att den öppna arbetslös-heten

skulle komma att minska med ca 30.000 personer mellan 1994 och 1996. Den skulle

därmed komma att uppgå till 7,2 procent i år. Uppdraget är således att minska

den öppna arbetslösheten med ytterligare 3,2 procentenheter, vilket motsvarar ca

140.000 personer.

 I vårpropositionen beräknades vidare den öppna arbetslösheten sjunka från 7,2

procent 1996 till 5,7 procent år 2000. Det motsvarar en minskning av

arbetslösheten med drygt 60.000 personer. Dessa beräkningar baserades på en

tillväxt om 2-2,5 procent per år fram till sekelskiftet och inkluderade effekten

av den omfattande utbildningssatsningen. De åtgärder som nu presenteras bedöms

minska arbetslösheten de närmaste åren med ytterligare ca 40.000 personer.

Samtidigt har utvecklingen hittills i år varit något svagare när det gäller

sysselsättning och arbetslöshet än vad som förutsågs i vårpropositionen. Den

sammantagna effekten av nya förutsättningar och åtgärder är svårbedömd. Det är

emellertid klart att den ekonomiska tillväxten måste bli högre och att svensk

ekonomi måste fungera bättre för att det uppsatta målet skall kunna nås. Detta

kommer att kräva fortsatta insatser och en uppslutning från alla parter kring

uppgiften.

 För att lägga en god grund för en långsiktigt hållbar utveckling och syssel-

sättningsökning behövs en helhetssyn i den ekonomiska politiken. En

grundläggande förutsättning är att återupprätta sunda offentliga finanser och

vidmakthålla prisstabilitet. Vidare krävs åtgärder som främjar tillväxten på

lång sikt. Det gäller både åtgärder som stärker individens kompetens och

åtgärder som förbättrar ekonomins funktionssätt. Slutligen behövs i dagens läge

även åtgärder som relativt snabbt stimulerar produktionen.

Ett livslångt lärande

För att möta framtidens utmaningar krävs en höjd kunskaps- och kompetensnivå.

Sveriges främsta konkurrensmedel skall vara en välutbildad, kvalificerad och

välbetald arbetskraft - inte en lågproduktiv och lågbetald arbetskraft. Det

kräver att utbildningen byggs ut och förbättras. Det fordrar dessutom en

förstärkt kompetensutveckling inom arbetslivet samt ett bättre utnyttjande av

befintlig kompetens. Det kräver också att utbildningen sker under hela det

yrkesverksamma livet, och inte enbart i unga år.

 Regeringen framhöll i vårpropositionen att utbildningen måste förbättras och

byggas ut. Alla ungdomar skall tillförsäkras en god utbildning som lägger

grunden för ett livslångt lärande. Arbetslösa med låg utbildningsnivå skall ges

chansen att förbättra sina kunskaper och därmed sina möjligheter på

arbetsmarknaden. Den reguljära utbildningen byggs därför ut med 100.000 platser

i vuxenutbildningen under fem år samtidigt som ett särskilt utbildningsbidrag

motsvarande arbetslöshetsersättningen införs. Utbildningssatsningen vänder sig i

första hand till arbetslösa med lägre utbildningsnivå än treårigt gymnasium.

Därutöver riktar sig satsningen också till anställda som helt eller delvis

saknar gymnasieutbildning. Regeringen föreslår dessutom att antalet platser vid

universitet och högskolor utökas med 30.000. Detta sker successivt fram till och

med höstterminen 1999. Denna massiva utbildningssatsning kostar ca 9,6 miljarder

kronor per år när den är fullt utbyggd och finansieras främst genom höjda

energiskatter och besparingar på arbetsmarknadspolitikens område.

Starka företag

För att möta framtidens utmaningar krävs också goda villkor för företag och

företagande. Det är i huvudsak inom den privata sektorn som de nya jobben måste

komma. Skatte- och näringspolitiken skall bidra till goda generella

förutsättningar för företagande i Sverige. Ett starkt omvandlingstryck och ett

gott företags- och företagarklimat stärker Sveriges långsiktiga konkurrenskraft.

Sverige har sedan länge ett skattesystem som är förmånligt för företagande.

Regeringen lägger i denna proposition förslag om lättnader som ytterligare

förbättrar villkoren.

 5

 Arbetsgivaravgiften reduceras från den 1 januari 1997 med fem procentenheter

för den del av lönesumman i ett företag som understiger 600.000 kronor.

Därigenom stimuleras särskilt de mindre företagen. Även egenföretagare omfattas.

 En permanent lättnad aviseras i dubbelbeskattningen med inriktning mot små och

medelstora företag. Vidare aviseras ändringar i räntefördelningen för enskilda

näringsidkare för att underlätta generationsskiften. Dessutom kommer arbetet att

intensifieras för att förenkla skattereglerna för enskilda näringsidkare. För

att förenkla skatteuppbörden särskilt för småföretag kommer ett nytt enklare

skatteuppbördssystem - skattekonton - att införas. En översyn av skatte- och

förmånsreglerna för utländska experter och andra nyckelpersoner skall ske.

Slutligen har regeringen fattat beslut som innebär att tullrutinerna vid export

förenklas.

Bättre förutsättningar för små- och medelstora företag

För att föra landet ut ur sysselsättningskrisen krävs en omfattande förnyelse av

näringslivet. Förnyelsen måste bygga på investeringar i ny kunskap, på bättre

utnyttjande av kompetens och ny teknologi samt på innovationer. Regeringen

avsätter därför 1 miljard kronor till programmet för småföretagsutveckling,

förnyelse och tillväxt. Programmet, som har en tydlig småföretagsinriktning,

avser att underlätta för Sverige att utveckla kunskapssamhället, göra det

enklare att vara företagare och att påbörja omställningen mot en hållbar

utveckling. Programmet innebär bland annat att en delegation för förenkling för

småföretagen inrättas vars uppgift är att redovisa förslag som kan stimulera

till nyetableringar samt möjligheter till förenklingar av regler för småföretag.

Utöver småföretagsprogrammet avser regeringen att initiera en bred samverkan i

länen för en effektiv närings- och regionalpolitik inriktad mot de mindre

företagen.

 En väl fungerande konkurrens är nödvändig för att Sverige skall förbli en

nation med en stark ekonomi och en hög levnadsstandard. Ett högt konkurrenstryck

driver på strukturomvandlingen så att resurser flyttas från låg- till

högproduktiv verksamhet. Det motiverar också företagen att successivt utveckla

och förbättra sin produktionsteknik. Genom vårt medlemskap i EU har

förutsättningarna för svenska företag i viss mån förändrats. För att ytterligare

öka konkurrensen i den svenska ekonomin vill regeringen medverka till att ännu

fler svenska företag prövas i en internationell och mer konkurrensutsatt miljö.

Det skall ske genom att förbättra möjligheterna för svenska företag att komma

in på nya marknader, inte minst i Östersjöområdet, och genom att underlätta för

utländska investeringar i Sverige.

 Tjänstesektorn fyller en allt viktigare funktion i samhällsekonomin. Sektorn

är mycket differentierad och där återfinns i dag såväl låg- som höglöneyrken.

Omsättningen av konsumenttjänster, dvs tjänster riktade mot hushållen och som

köps av privatpersoner, har dock avtagit i takt med att löneskillnaderna minskat

och genom att den offentliga sektorn vuxit, bl.a. genom utbyggnaden av barn- och

äldreomsorgen.

 Mot bakgrund av den höga arbetslösheten och att enkla tjänster tidigare

fungerade som en introduktion till arbetsmarknaden finns det skäl att se över

regelsystemet. Regeringen kommer att låta göra en sådan översyn av reglerna för

anlitande av tjänster och analysera vilken roll privatpersoners köp av tjänster

har för samhällsekonomin och föreslå regeländringar som stimulerar utbud och

efterfrågan på tjänster riktade mot hushållen.

En väl fungerande arbetsmarknad

Arbetsmarknadspolitiken har en central roll i den ekonomiska politiken. Den

skall främja tillväxt och sysselsättning genom att öka flexibiliteten på

arbetsmarknaden, motverka inflationsdrivande flaskhalsar, stärka arbetskraftens

kompetens och förebygga permanent utslagning av individer från arbetslivet. Den

aktiva arbetsmarknadspolitiken har traditionellt vilat på arbetslinjen, dvs

aktivitet framför passivitet. Under senare år har det blivit alltmer uppenbart

att kompetenshöjning måste vara ett centralt inslag i strategin för att återföra

arbetslösa till reguljärt arbete. Nu tar regeringen steget fullt ut.

Arbetslinjen utvecklas till att bli arbets- och kompetenslinjen.

 Arbetsmarknadspolitiken förnyas. De lokala arbetsförmedlingarna stärks

samtidigt som de centrala resurserna reduceras. Kommunerna får en tydligare

roll. Användningen av de arbetsmarknadspolitiska medlen blir mer flexibel och

individinriktad. Konkreta och realistiska individuella handlingsplaner upprättas

mellan den arbetssökande och arbetsförmedlingen. Syftet är att snabbt hjälpa den

arbetssökande att återgå till den reguljära arbetsmarknaden samtidigt som både

den arbetssökandes och arbetsförmedlingens ansvar förtydligas. Reguljär

utbildning skall inte bedrivas inom arbetsmarknadspolitiken, med undantag för

utbildning av utomnordiska invandrare som har varit arbetslösa och inskrivna vid

arbetsförmedlingen i minst två år samt i vissa fall arbetshandikappade. Kvinnor

som har varit arbetslösa en längre tid får ett förlängt starta-eget bidrag.

Decentralisering och målstyrning ökar samtidigt som uppföljning och utvärdering

av politiken stärks.

 Arbetslöshetsförsäkringen roll som omställningsförsäkring förstärks. Den skall

bidra till trygghet för arbetstagarna samtidigt som den skall underlätta den

nödvändiga omställningen för den som förlorat sitt arbete. Den måste därför vara

utformad som en inkomstbortfallsförsäkring. Syftet med arbetslöshetsförsäkringen

är att den skall ge trygghet under en relativt kort och aktiv

omställningsperiod. Regeringen konkretiserar därför nu hur länge man skall kunna

varva arbetslöshet med åtgärder utan ordinarie arbete, den s.k. bortre

parentesen.

 Regeringen anser att ersättningsnivån i arbetslöshetsförsäkringen bör höjas

till 80 procent den 1 januari 1998. Höjningen kostar 1,5 miljarder kronor och

skall finansieras fullt ut genom regelförändringar inom arbets-

löshetsförsäkringen. I samband med denna proposition föreslås förändringar i

arbetsvillkor och förvärvsbegrepp som beräknas reducera utgifterna med 0,5

miljarder kronor fr.o.m. 1997. Återstående besparingar på 1,0 miljarder kronor

skall genomföras fr.o.m. 1998 och kommer att avse förändringar inom

arbetslöshetsförsäkringen. En tillräcklig finansiering är en begränsning av

uppräkningen av ersättningen på grund av löneavtal till högst två procent och en

samordning av arbetslöshetsersättningen med avgångsvederlag, semesterersättning

och föräldrapenning.

 Lönebildningen måste förbättras. Utgångspunkten måste vara att Sverige, även

vid väsentligt lägre arbetslöshetsnivåer än den nuvarande, skall ha en

lönekostnadsutveckling på låg europeisk nivå. En likartad syn på löneut-

vecklingen har uttryckts av den s.k. Edingruppen, inom vilken enighet råder om

att löneökningarna i Sverige inte bör vara högre än i övriga länder i OECD-

Europa. Lönebildningen måste utformas så att de arbetslösas intressen tas

tillvara i större utsträckning än i dag.

 För att ta Sverige ut ur massarbetslösheten behövs ett nytt kontrakt för

samverkan på lönebildningens område. I samband med vårpropositionen inbjöd

regeringen arbetsmarknadens parter till att inför regeringen redovisa sin syn på

hur den framtida lönebildningen i Sverige skall utformas. Lönebildningen måste i

första hand vara en fråga för arbetsmarknadens parter. Samtidigt har staten

ansvar för olika regelverk som formar förutsättningarna för lönebildningen. Vid

de diskussioner som påbörjades den 28 maj överenskoms att arbetsmarknadens

parter senast den 10 juni 1996 skall redovisa sin syn på lönebildningen och

möjligheterna att gemensamt formulera nödvändiga förändringar av förhandlings-

och lönebildningssystem. Regeringens fortsatta agerande är beroende av de svar

parterna lämnar.

 Arbetsrätten behöver förändras. Den är en viktig fråga för både löntagare och

arbetsgivare. Arbetsrätten måste ha en ändamålsenlig utformning och spegla en

rimlig avvägning mellan löntagarnas behov av skydd mot godtyckliga och

diskriminerande beslut och företagens behov av att kontinuerligt kunna anpassa

sin organisation och sin arbetsstyrka till förändrade förutsättningar och behov.

Den skall också vara utformad så att den inte försvårar för företag att nystarta

och expandera. 1995 års arbetsrättskommission nådde inte fram till en

överenskommelse om en reformering av arbetsrätten. Diskussionerna mellan

arbetsmarknadens parter fortsätter nu med stöd av medlare. Parterna skall senast

den 23 augusti 1996 redovisa för regeringen hur de anser att arbetsrätten bör

förändras.

Åtgärder för att snabbt stimulera produktionen

Avmattningen i den svenska ekonomin förstärker behovet av åtgärder som snabbt

stimulerar ekonomisk aktivitet. Regeringen aviserar därför att förmånsvärdet på

tjänstebilar sänks den 1 januari 1997 samtidigt som förmånshavarens kostnad blir

beroende av den privata körsträckan. Förslaget finansieras genom en justering av

hur skiktgränsen för statlig inkomstskatt räknas upp. Dessutom avskaffas

försäljningsskatten för motorfordon, vilket finansieras av en höjning av

fordonsskatten. På detta sätt stimuleras förnyelsen av bilparken, vilket är

önskvärt både för aktiviteten i ekonomin och för att förbättra miljön.

 Stämpelskatten på fastigheter sätts tillfälligt ned till en tredjedel under

tiden 12 juni 1996 - 31 december 1997. Därmed minskar transaktionskostnaden för

fastigheter, vilket tillsammans med den sänkta räntenivån bör stimulera

fastighetsmarknaden.Vidare kommer behandlingen av bygg- och planärenden inom

regeringskansliet att ytterligare påskyndas för att få igång fler

byggnadsprojekt.

Regional och kommunal utveckling

Den regionala utvecklingen blir allt viktigare. Tillväxten måste komma hela

landet till del. Varje region bär på sin egen tillväxtkraft, och den måste tas

till vara för att den sammanlagda utvecklingen skall bli så positiv som möjligt.

Det behövs ett aktivt statligt stöd till regional utveckling, framför allt i

form av en fortsatt utbyggnad av de mindre och medelstora högskolorna. Samtidigt

måste olika aktörer på både lokal och regional nivå själva aktivt bidra till att

skapa starka och dynamiska tillväxtprocesser i sin region. Regeringen avser att

initiera en bred samverkan i länen för att åstadkomma en effektiv

tillväxtinriktad närings- och regionalpolitik. Syftet är att mobilisera ett

stort antal aktörer i länen för att åstadkomma en regional och lokal kraft-

samling för profilering och tillväxt.

 Kommuner och landsting måste också medverka till att målet om en halverad

arbetslöshet skall kunna uppnås. I enlighet med en tidigare träffad

överenskommelse har Kommun- och Landstingsförbunden bl.a. utfäst sig att verka

för att kommuner och landsting inte höjer skatten under 1997 och 1998 samt att

de i möjligaste mån undviker att säga upp fast anställd personal så att denna

inte hamnar i öppen arbetslöshet. Regeringen åtar sig bl.a. att hålla

statsbidragen på en nominellt oförändrad nivå och senarelägger införandet av ett

lagstadgat balanskrav för kommunerna till 1999 och för landstingen till år 2000.

 Äldre långtidsarbetslösa kommer att få en möjlighet att med bibehållen

ersättningsnivå sysselsättas i kommunerna, landstingen och staten under 1997 och

1998. Det finns stora behov av kompletterande insatser inom vård, omsorg och

andra områden som kan tillfredsställas på detta sätt. Målet är att detta program

skall omfatta ca 40.000 äldre långtidsarbetslösa. Vidare kommer kommunernas roll

i arbetsmarknadspolitiken att öka ytterligare.

En hållbar utveckling

Miljöpolitiken har en övergripande roll i strategin för hög tillväxt och ökad

sysselsättning. Tillväxten stimuleras genom att vi ställer just de krav på

omställning av det svenska samhället som behövs för att tillväxten skall ske på

ett ekologiskt hållbart sätt. En tillväxt som bygger på rovdrift av naturen är

ingen långsiktigt hållbar tillväxt. Sverige skall därför ligga i frontlinjen när

det gäller att utveckla och använda ny miljöteknik. Kretsloppssamhället ger nya

jobb och nya företag. Sverige skall sträva efter att vara ett föregångsland där

tillväxt och ekologi går hand i hand. Visionen är att skapa det ekologiskt

hållbara samhället.

 Ett program om 1 miljard kronor för fem år för miljöinvesteringar genomförs

för att stimulera kretsloppsanpassning av VA- och avfallssystem, bostadsområden

och byggande. I övrigt föreslås insatser för att stärka miljöprofilen inom

arbetsmarknadspolitiken, näringsspolitiken m.m. En avfallsskatt skall införas

1998.

 De internationella finansieringsinstitutionerna gör betydande insatser på

miljöområdet. Det gäller särskilt inom åtgärdprogrammet för att återställa

Östersjöns ekologiska balans. Genom vårt medlemskap i EU blev Sverige delägare i

Europeisk investeringsbanken, EIB. Av bankens totala utlåning gick förra året

drygt 30 miljarder kronor till olika miljöförbättrande åtgärder. I Sverige har

EIB sedan medlemskapet undertecknat lån till miljöprojekt om drygt 500 miljoner

kronor. För Nordiska investeringsbanken, NIB, spelar miljöprojekten också en

viktig roll. Av NIB:s nordiska lån under 1995 avsåg nästan en tredjedel, ca 2,4

miljarder kronor, projekt med anknytning till miljöinvesteringar. Som ett led i

de gemensamma nordiska ansträngningarna på miljöområdet finns dessutom ett

förslag om att inrätta en miljölånefacilitet i NIB. Förslaget innebär en låneram

om ca 830 miljoner kronor som skulle utnyttjas för miljöinvesteringar av

nordiskt intresse i närområdet. Förutom gynnsamma miljöeffekter skulle förslaget

ge svenska företag ökade möjligheter att delta i denna typ av projekt. Kostnaden

för Sveriges medverkan utgörs av erforderliga avsättningar för det svenska

garantiåtagandet under lånefaciliteten. Dessa avsättningar skall finansieras

inom ramen för östbiståndet. Regeringen verkar aktivt i den nordiska kretsen för

att detta förslag skall förverkligas.

 Ett nytt energisystem skall utvecklas. Regeringen har påbörjat överläggningar

med samtliga riksdagspartier om energipolitiken. Regeringen eftersträvar en bred

parlamentarisk majoritet kring frågan om omställningen av energisystemet.

Internationell samverkan

Kampen mot arbetslösheten måste också bedrivas på en europeisk nivå. Toppmötet i

Madrid mellan EU:s stats- och regeringschefer upprepade att sysselsättningen är

den viktigaste frågan för EU och dess medlemsstater. Samordningen mellan

medlemsländerna behöver stärkas. Åtgärder som visat sig framgångsrika i ett land

skall med fördel kunna prövas i andra länder. Regeringen har i detta sammanhang

föreslagit en revidering av EU:s fördrag genom att ett särskilt

sysselsättningskapitel införs.

 Utvecklingen i Östersjöområdet kommer att ha en särskild betydelse för vår

egen tillväxt och ekonomiska utveckling under lång tid framöver. En ökad

ekonomisk integration inom regionen kan leda till en stark och dynamisk

utveckling i länderna kring Östersjön och skapa en attraktiv miljö för

produktion och annan näringsverksamhet. Toppmötet i Visby syftade till att

vitalisera Östersjöregionen och öka utbytet mellan länderna kring regionen.

 Statsministern har för riksdagen redovisat hur regeringen avser att driva de

svenska engagemanget i Östersjösamarbetet vidare. Fem områden utpekades som

särskilt viktiga: exportindustrin inkl. livsmedelsområdet, energi-, utbildnings-

och miljöområdena samt betalningssystemen. Olika energisystem behöver knytas

samman. Fler svenskar behöver lära sig de språk som talas på andra sidan

Östersjön samtidigt som Sverige måste kunna erbjuda fler av våra grannländers

ungdomar att ta del av utbudet på svenska universitet och högskolor. Stora steg

har redan tagits för att rädda miljön i och kring Östersjön, men ytterligare

initiativ måste tas. De unga demokratiernas infrastruktur måste stärkas, annars

kan förutsättningarna för ett levande näringsliv radikalt försämras. Därigenom

kan tillväxten stärkas och arbetslösheten minska. För att lyfta fram

Östersjöregionens betydelse för tillväxt och sysselsättning i Sverige inrättas

en fond som tillförs 1 miljard kronor. Regeringen har för avsikt att besluta om

vissa ändringar i nuvarande regler när det gäller den garantiram, för export

till och investeringar i främst Baltikum och Ryssland, som EKN administrerar.

Löpande uppföljning

I vårpropositionen redovisades kalkyler för den ekonomiska utvecklingen i vilka

den öppna arbetslösheten reducerades till 5,7 procent år 2000. I dessa

beräkningar ingick effekterna av den omfattande utbildningsatsningen. De innebar

att det återstod ett gap på 1,7 procentenheter, ca 70.000 personer, som måste

slutas för att nå målet om en halvering av den öppna arbetslösheten till 4

procent år 2000. I vårpropositionen redovisades även ett s.k.

tillväxtalternativ, i vilket den öppna arbetslösheten skulle komma att falla

till 4 procent vid sekelskiftet. De båda alternativen illustreras i diagram 3.1.

Diagram 3.1 Öppen arbetslöshet enligt vårpropositionen

 I denna proposition redovisas ett antal åtgärder för att ytterligare stärka

tillväxten och minska arbetslösheten. De förslag som regeringen nu redovisar

beräknas minska den öppna arbetslösheten med ytterligare ca 40.000 personer de

närmaste åren. I första hand är det ett resultat av den åtgärd som handlar om

att sysselsätta äldre långtidsarbetslösa i kommunerna, landstingen och staten.

Samtidigt har dock utveckling av sysselsättning och arbetslöshet i början av

1996 varit något sämre än vad som tidigare antagits. Den sammantagna effekten av

en något svagare ekonomi och de nya åtgärderna är svår att bedöma.

 Vidare presenteras ett antal åtgärder i syfte att förbättra ekonomins funk-

tionssätt. Det kommer att krävas en väl fungerande ekonomi samt även i övrigt

gynnsamma förutsättningar för att nå målet om en halvering av den öppna

arbetslösheten. De kalkyler som redovisades i vårpropositionen tydde på att BNP-

tillväxten fram till sekelskiftet skulle behöva vara i storleksordningen 3

procent per år för att sysselsättningen skall öka i den omfattning som krävs för

att nå målet. Särskilt måste lönebildningen fungera väl så att en sådan tillväxt

kan komma till stånd utan att inflationen tilltar.

 En annan viktig förutsättning är ökat förtroende för den ekonomiska politiken

och den ekonomiska utvecklingen så att efterfrågan och investeringar stärks.

Företagen måste få en starkare tilltro till den svenska ekonomin och till

spelreglerna på arbetsmarknaden så att de i än större utsträckning investerar

och ökar sysselsättningen. Medborgarnas tilltro till olika försäkringssystem

måste stärkas. Tydliga och stabila regler måste gälla vid sjukdom, arbetslöshet

och pension. Trygga individer förmår att ta de initiativ som driver utvecklingen

framåt.

 Samtidigt finns en betydande osäkerhet om den ekonomiska utvecklingen. Den

internationella konjunkturen är för närvarande inne i en avmattningsfas. Det kan

inte uteslutas att den blir både djupare och mer långvarig än förutsett. Vidare

finns en osäkerhet om den svenska ekonomins förmåga att skapa nya jobb i den

utsträckning som krävs. Det krävs en nationell samling kring uppgiften att

halvera den öppna arbetslösheten till sekelskiftet. Inte minst måste

arbetsmarknadens parter medverka till att de pågående diskussionerna om såväl

lönebildningen som arbetsrätten leder till överenskommelser som stärker den

svenska ekonomin.

 Regeringen kommer att regelbundet följa upp utvecklingen på arbetsmarknaden.

En avstämning i förhållande till målet om en halverad arbetslöshet år 2000

kommer att redovisas för riksdagen varje halvår i anslutning till

vårpropositionen och budgetpropositionen. Detta kommer att ske med början våren

1997. Därmed inleds en procedur av samma slag som den som gäller för

konvergensprogrammet. Vid avstämningstillfällena kommer ytterligare åtgärder att

kunna vidtas, om utvecklingen på ett ofördelaktigt sätt skulle komma att avvika

från den avsedda. Avstämningarna kommer att knytas ihop med uppföljningen av den

politik för arbete, trygghet och utveckling som redovisades i den s.k. tillväxt-

propositionen och med det fleråriga sysselsättningsprogram, som Sverige liksom

övriga EU-länder skall redovisa varje år. Därmed ges i Sverige sysselsättning

och arbetslöshet en lika ambitiös hantering som EU:s konvergenskrav.

 Genom en sådan procedur stärks förutsättningarna för att målet om en halvering

av den öppna arbetslösheten till sekelskiftet skall kunna förverkligas.

 6

4 Den ekonomiska utvecklingen

Den internationella utvecklingen

Tillväxten i OECD-området väntas bli något svagare i år än förra året. Rege-

ringens bedömning är att den nuvarande avmattningen är tillfällig. Det finns

dock tecken som pekar mot att vändningen i ekonomin kan komma något senare än

vad som tidigare förutsågs. Den svenska sysselsättningen och tillväxten är

därför mycket beroende av den internationella ekonomiska utvecklingen. Det kan

således inte uteslutas att avmattningen blir djupare och mer långvarig än

förväntat. Sverige är ett litet och handelsberoende land. En djup

konjunkturnedgång i övriga Europa, USA eller Asien skulle allvarligt försvåra

möjligheten att halvera arbetslösheten.

 Det är framför allt i Europa som tillväxten är svagare än väntat. Både OECD

och EU- kommissionen har gjort nedrevideringar avseende BNP-tillväxten så att de

nu ligger närmare den bedömning som den svenska regeringen gjorde i

vårpropositionen. OECD beräknar tillväxten för OECD-Europa till 1,6 procent 1996

och 2,7 procent 1997. Kommissionens prognos för EU-länderna är 1,5 procent 1996

och 2,4 procent 1997. Motsvarande bedömning i vårpropositionen var 1,7 procent

1996 och 2,5 procent 1997.

 De flesta konjunkturbedömare räknar med att avmattningen i Europa är mild och

tillfällig och att tillväxten tar fart igen nästa år. I Tyskland pekar ett

flertal signaler i den riktningen. Både Storbritannien och Frankrike hade

förhållandevis god tillväxt första kvartalet 1996. En bidragande orsak till att

tillväxten kan förväntas ta fart igen är att räntorna har fallit. Dessutom är

inflationstakten i de flesta EU-länder mycket låg vilket innebär goda

förutsättningar för ännu lägre räntor.

 I Förenta Staterna har tillväxten däremot åter börjat ta fart. Privat kon-

sumtion och investeringar utvecklades starkt under första kvartalet 1996.

Arbetslösheten fortsätter att sjunka trots att sysselsättningen inte ökar nämn-

värt. Vidare har de central- och sydamerikanska ekonomierna återhämtat sig efter

de problem som uppstod i samband med Mexikokrisen januari 1995 och tillväxten

förväntas bli god.

 Även i Japan har tillväxten tagit fart. Efter flera år av stagnation har den

japanska ekonomin påbörjat en återhämtning. Mycket låga räntor i kombination med

finanspolitisk stimulans har bidragit till denna utveckling. By-

tesbalansunderskottet fortsätter att minska. Tillväxten i de övriga asiatiska

ekonomierna fortsätter att vara mycket god. I Kina bedöms tillväxttakten

fortfarande ligga runt 10 procent.

 Flertalet östuropeiska länder är nu inne i en återhämtningsfas efter den djupa

krisen i samband med planekonomins sönderfall. Det forna östblocket beräknas

1996 för första gången sedan 1989 sammantaget ha en positiv tillväxt.

Potentialen för fortsatta produktionsökningar är mycket stor, inte minst mot

bakgrund av det kraftiga fallet i produktionsnivån under senare år. I hela

regionen finns dock en osäkerhet om i vilken takt marknadsanpassningen kommer

att fortsätta. De baltiska länderna, förutom Litauen, uppvisar en fortsatt hög

tillväxt på 4-5 procent. Rysslands tillväxt blev negativ förra året, men

förväntas stiga till mellan 2 och 4 procent under det innevarande året.

Den svenska ekonomin

I vårpropositionen bedömdes tillväxten till 1,4 procent 1996 och 2,0 procent

1997. Det finns tecken som tyder på att den svenska ekonomin utvecklas något

svagare. Läget är emellertid svårbedömt och statistiken inte entydig.

 Utrikeshandeln utvecklades något svagare än förväntat första kvartalet 1996,

vilket sannolikt var en effekt av den svagare tillväxten i Europa. Exporten var

dock stark i april trots den senaste tidens förstärkning av den svenska kronan,

vilket tyder på att svenska företag fortfarande håller sina marknadsandelar.

Handelsbalansen för april visar att exporten ökat med 5 procent sedan årets

början vilket är mer än helårsprognosen i vårpropositionen. Ett enskilt

månadsvärde måste dock tolkas med stor försiktighet.

 Utfallsstatistiken tyder vidare på att även privat konsumtion har utvecklats

något svagare än förväntat. Omsättningen i detaljhandeln låg enligt SCB under

det första kvartalet 1,3 procent lägre än under motsvarande period förra året.

Nybilsregistreringen har också blivit något sämre än förväntat. Avvikelsen är

dock tämligen liten, men det kan vara en signal om att hushållen är mindre

köpbenägna än vad som tidigare antagits. I SCB:s senaste undersökning av

inköpsplaner finns inte heller några tecken som tyder på att hushållen skulle

vara på väg att öka konsumtionstakten.

 När det gäller bruttoinvesteringar har mycket lite information tillkommit

sedan vårpropositionen. Nybyggnationen av bostäder blev något lägre än förväntat

under det första kvartalet. Detta kompenseras dock av ett betydligt högre antal

påbörjade ombyggnationer än vad som tidigare beräknats. Bostadsinvesteringarna

har därmed vänt uppåt. Enligt den senaste konjunkturbarometern fortsätter också

industrins produktionsutbyggnad i relativt stor omfattning. Mot bakgrund av

denna information samt den fortsatta räntenedgången är det sannolikt att

investeringsutvecklingen blir fortsatt positiv.

 Det finns även andra tecken som tyder på att tillväxten håller på att

återhämta sig. Industrins förväntningar om orderingång är starka. Den fortsatt

goda utvecklingen för statens finanser ökar framtidstron och förbättrar

möjligheterna till lägre räntor.

 De förbättrade utsikterna för prisstabilitet och de minskade inflations-

förväntningarna möjliggjorde för Riksbanken att i början av 1996 inleda en

sänkning av styrräntorna - hittills i år har reporäntan sänkts med ca 2,6

procentenheter. Räntorna på femåriga statsobligationer har sedan årsskiftet gått

ned med ca 0,6 procentenheter och motsvarande räntemarginal mot de tyska

räntorna har minskat med ca 1,0 procentenheter. I vårpropositionen beräknades

räntan på en svensk femårig obligation i slutet av 1996 ha fallit till 7,5

procent. Genom den senaste tidens räntenedgång har sannolikheten ökat att denna

nivå kommer att underskridas. Den svenska kronan har också stärkts något mer än

vad som tidigare har antagits.

 En lägre tillväxt påverkar de offentliga finanserna i negativ riktning.

Samtidigt har under senare tid framkommit uppgifter som talar för att de offent-

liga finanserna utvecklas bättre än tidigare förutsett. Skatteintäkterna ökar

snabbare än väntat. Detta har bland annat medfört att Riksgäldskontoret har

reviderat ned sin prognos för statens lånebehov 1996 med ca 15 miljarder kronor

till 50-60 miljarder kronor mot bakgrund av att skatteinkomsterna under perioden

januari - april 1996 blev ca 10 miljarder kronor högre än vad Riksgäldskontoret

tidigare hade beräknat.

 Sammantaget kvarstår därför bedömningen att de offentliga finansiella

sparandet kommer att understiga 3 procent av BNP 1997 utan att ytterligare

budgetförstärkande åtgärder behöver vidtas. Även målet om att nå balans i de

offentliga finanserna 1998 bedöms kunna uppfyllas.

 7

5 Sysselsättning och arbetslöshet

Under de första åren på 1990-talet försvann drygt en halv miljon arbets-

tillfällen i Sverige. Av dessa var ca 410.000 i privat sektor och ca 120.000 i

offentlig sektor. Nedgångens djup var resultatet av en rad samverkande faktorer.

En kraftig uppgång av realräntan och en dramatisk omsvängning i hushållens

sparande medförde ett kraftigt fall i den inhemska efterfrågan. Samtidigt

utvecklades svensk export under början av 1990-talet mycket dåligt eftersom

överhettningen i den svenska ekonomin mot slutet av 1980-talet hade urholkat

industrins konkurrenskraft.

Diagram 5.1Totalt antal sysselsatta och arbetskraftutbud

Den svenska kronans fall i november 1992 medförde att den svenska

konkurrenskraften förstärktes kraftigt. Under sommaren 1993 började de första

tecknen på återhämtning att skönjas; export och industriproduktionen ökade

något. År 1994 gick svensk exportindustri mycket bra. Hemmamarknaden stod

däremot still beroende på den höga räntenivån, osäkerheten om de offentliga

finanserna och hushållens svaga inkomstutveckling. Framgångarna för svensk

exportindustri fortsatte under 1995 efterhand som den svenska valutan

förstärktes kraftigt i samband med att den förda ekonomiska politiken gav

resultat och förtroendet för Sverige återvände.

 Mellan 1994 och 1996 beräknas sysselsättningen i den privata sektorn öka med

ca 97.000 personer. Samtidigt beräknas sysselsättningen minska med ca 20.000

personer i offentlig verksamhet. Totalt innebär det att sysselsättningen ökar

med ca 77.000 personer. Under första delen av 1996 har dock sysselsättningen

fallit beroende på avmattningen i konjunkturen.

 Hälften av nedgången i antalet arbetade timmar mellan 1990 och 1993 har

återtagits 1996. Under samma period har endast en knapp tiondel av

sysselsättningsbortfallet återtagits. Förklaringen är bl.a. att övertidsuttaget

har ökat samtidigt som sjukfrånvaron har minskat.

Diagram 5.2Antalet arbetade timmar i svensk ekonomi

Motsvarande skillnad finns mellan sysselsättnings- och arbetslöshets-

utvecklingen. Trots att sysselsättningen beräknas öka med ca 2 procent mellan

1994 och 1996 beräknas arbetslösheten endast gå ned med 0,8 procentenheter.

Skillnaden förklaras av att arbetskraftsdeltagandet ökar. Många som tidigare

inte tyckte det var lönt att söka jobb ingår nu i arbetskraften. Detta beror i

stor utsträckning på att möjligheten att få ett jobb har ökat. Många som har

varit i utbildning - trots att de hellre velat ha ett reguljärt arbete - finns

nu på arbetsmarknaden. Sammantaget beräknas arbetskraften därför öka med 50.000

personer mellan 1994 och 1996.

 Sedan mitten av 1995 har antalet nyanmälda platser understigit antalet platser

som registrerats året tidigare. Antalet lediga nyanmälda platser uppgick till

26.000 i april 1996, vilket var 5.000 färre jämfört med samma period året

innan. Det är i stor utsträckning inom tillverkningsindustrin som fallet har ägt

rum.

 Det är främst de tillfälliga jobben som har varit känsliga för förändringar i

arbetskraftsefterfrågan. När sysselsättningsökningen tog fart under 1994 var det

främst de tillfälliga jobben som ökade och med en viss fördröjning steg även de

fasta jobben allt eftersom uppgången stabiliserades. Den

sysselsättningsminskning som i dag äger rum motsvaras i hög grad av en minskning

av antalet tillfälliga jobb.

 Till skillnad från vid tidigare lågkonjunkturer var det i högre grad män än

kvinnor som drabbades av arbetslösheten i början av 1990-talet. Detta berodde

framför allt på att sysselsättningen minskade kraftigast i tillverk-

ningsindustrin och byggsektorn. Sedan den ekonomiska utvecklingen började vända

har arbetslösheten dock minskat kraftigare bland män än bland kvinnor. Orsaken

är att män traditionellt arbetar i exportindustrin medan kvinnor arbetar i

hemmamarknadsinriktade företag och i den offentliga sektorn. Andelen arbetslösa

män är fortfarande större än andelen arbetslösa kvinnor, men om utvecklingen

fortsätter i samma takt som i dag, kommer andelen arbetslösa kvinnor att mot

slutet av 1996 bli större än andelen arbetslösa män. I maj 1996 var

arbetslösheten bland män 7,7 procent och bland kvinnor 6,5 procent.

 Det försvagade arbetsmarknadsläget har medfört att andelen långtidsarbetslösa

har ökat till 43 procent av totalt antal arbetslösa vilket motsvarar 134 000

personer. Det är en något högre andel än för ett år sedan. Andelen är i stort

sett densamma bland kvinnor och män.

 8

6 Sunda statsfinanser och stabila priser

Regeringen är fast besluten att fullfölja saneringen av de offentliga

finanserna. Det är en avgörande förutsättning för att räntorna skall kunna

pressas ner och för att vårt lands ekonomi och sysselsättninga åter skall

stärkas. Målen är att stabilisera statsskulden som andel av BNP 1996, att

begränsa underskottet i de offentliga finanserna till mindre än 3 procent av BNP

1997 och att Sverige skall ha de offentliga finanserna i balans 1998.

Utgiftstaket ligger fast.

 I vårpropositionen presenterade regeringen kalkyler för de offentliga

finanserna som visade att underskottet i det finansiella sparandet skulle uppgå

till 3,3 procent 1997 och 0,8 procent 1998 vid frånvaro av beslut om ytterligare

budgetförstärkningar. Regeringen föreslog därför åtgärder för att förbättra de

offentliga finanserna med 10 miljarder kronor avseende år 1997 och 12 miljarder

kronor avseende år 1998. Av dessa budgetförstärkningar utgjorde 6 miljarder

kronor permanenta besparingar och 2 miljarder kronor permanenta skatte- och

avgiftshöjningar som således förbättrar de offentliga finanserna även 1999 och

framåt. Saneringsprogrammet utvidgades därmed från 118 miljarder kronor till 126

miljarder kronor, eller till ca 8 procent av BNP. De budgetpolitiska målen

beräknades komma att uppfyllas med de nya åtgärderna. Den förbättring av de

offentliga finanserna som skall uppnås, från ett underskott på 12,3 procent av

BNP 1993 till balans 1998, saknar motstycke bland OECD-länderna.

 Bördorna av saneringspolitiken har en rimlig fördelningspolitik. Genom en

kombination av utgiftsneddragningar och skatte- och avgiftshöjningar uppnås en

god fördelningspolitisk profil. Saneringsprogrammet består till ungefär hälften

av utgiftsminskningar och till hälften av skatte- och avgiftshöjningar.

Resultatet är att den femtedel av hushållen som har den högsta standarden bidrar

med 37 procent av budgetförstärkningen, medan den femtedel som har den lägsta

standarden bidrar med 15 procent.

 Regeringen har i proposition Lag om statsbudgeten (prop. 1995/96:20) lagt

förslag om förändringar till regeringsformens och riksdagsordningens

bestämmelser om statsbudgeten och finansmakten. Syftet är att få en bättre

kontroll över budgetutvecklingen. Resultatet är att Sveriges budgetprocess

skärps betydligt. Institutionella reformer av budgetprocessen är väsentliga för

att åstadkomma en varaktig förbättring av de offentliga finanserna. Numera är

Sverige ett av de länder som har den stramaste budgetprocessen. Detta minskar

riskerna för att Sverige åter skall hamna i samma budgetmoras som under början

av 1990-talet.

Penning- och valutapolitik

Penningpolitiken har som övergripande uppgift att värna penningvärdet.

Prisstabilitet stärker möjligheterna till en god ekonomisk utveckling och gör

ett land mindre sårbart vid oro på de internationella kapitalmarknaderna.

Riksbanken ansvarar för penningpolitiken och riksbanksfullmäktige har definierat

målet prisstabilitet som att ökningen i konsumentpriserna skall begränsas till 2

procent med en tolerans om 1 procentenhet uppåt och nedåt. Riksbankens mål

ligger väl i linje med vad som gäller i de flesta andra EU-länder. Regeringen

stöder denna inriktning av penningpolitiken.

 Det ökade förtroendet för den ekonomiska politiken har lett till att

obligationsräntorna har fallit och kronan har förstärkts. Under det senaste året

har räntan på 5-åriga statsobligationer sjunkit med över 3 procentenheter och

kronan stärkts med ca 15 procent. Vidare har inflationstakten avtagit och

inflationsutsikterna för de närmaste åren ligger i linje med Riksbankens mål.

Det har därmed blivit möjligt för Riksbanken att under de senaste månaderna

sänka de korta räntorna. Reporäntan har sänkts med ca 2,6 procentenheter sedan

årsskiftet 1995/96.

 Sveriges medlemskap i EU har förändrat förutsättningarna för penning- och

valutapolitiken. Sverige har nu möjligheter att delta i det europeiska

valutasamarbetet och i den europeiska växelkursmekanismen (ERM). Sverige skall

senare ta ställning till deltagande i den monetära unionens tredje etapp (EMU).

En stabilitet i växelkursutvecklingen är önskvärd och måste för att vara robust

underbyggas med låg inflation och god balans i de offentliga finanserna. Det är

inte aktuellt att knyta kronan till ERM. Ett beslut om deltagande i EMU torde

komma att behöva fattas av riksdagen hösten 1997.

 9

7 Skattepolitiken

Ökningen av sysselsättningen måste i huvudsak ske i det privata näringslivet.

För att uppnå detta behövs ett gott tillväxtklimat. Det handlar om att

upprätthålla goda villkor för företag och företagande. Här spelar

skattesystemets utformning en viktig roll. För att stimulera utvecklingen i

ekonomin föreslår regeringen ett antal förändringar på skatteområdet.

 Stämpelskatten på fastigheter sätts tillfälligt ned till en tredjedel under

tiden 12 juni 1996 - 31 december 1997. Därmed minskar transaktionskostnaden för

fastighetsöverlåtelser, vilket tillsammans med den låga räntenivån väntas

stimulera fastighetsmarknaden. Även AP-fonden skall i fortsättningen betala

stämpelskatt på samma villkor som andra skattskyldiga.

 Försäljningsskatten för motorfordon avskaffas vilket finansieras genom en

höjning av fordonsskatten. För fordon i miljöklass 3 kvarstår dock en del av

försäljningsskatten. På detta sätt stimuleras förnyelsen av bilparken vilket är

önskvärt både för aktiviteten i ekonomin och för att förbättra miljön.

 Regeringen avser att i höst lägga en proposition om nya regler för

förmånsbeskattning av tjänstebilar. Avsikten är att förmånsbeskattningen dels

skall bygga på en korrekt värdering av förmånen med hänsyn till bl.a. ränteläget

och dels inte längre uppmuntra till överdriven privat körning. Regeringen vill

redan nu klargöra att förslaget kommer att bygga på ett alternativ som innebär

att den nuvarande överbeskattningen av förmånsbilar i stort sett försvinner.

Detta finansieras genom en lägre uppjustering av skiktgränsen för statlig

inkomstskatt.

 För att stimulera särskilt de mindre företagen reduceras från den 1 januari

1997 arbetsgivaravgiften med fem procentenheter för den del av lönesumman som

understiger 600.000 kronor. Även egenföretagare omfattas.

 Sverige har sedan länge ett skattesystem som är förmånligt för företagande.

Regeringen har tidigare deklarerat att skatteuttaget för företagen skall

återställas till den nivå som etablerades i samband med skattereformen 1990-91.

Detta preciserades till en skattesänkning för företagen på 2 miljarder kronor.

Därefter har bl.a. ett tillfälligt riskkapitalavdrag och en avdragsrätt för

underskott i nystartad näringsverksamhet införts.

 1992 års företagsskatteutredning fick i uppdrag att finna formen för en mer

permanent lättnad för företagen. Avsikten är att förbättra de skattemässiga

villkoren för nyinvesteringar och kapitalförsörjning. Den modell för en generell

lättnad på företagsnivå som tidigare har diskuterats har dock visat sig vara

olämplig av flera skäl.

 En generell lättnad på ägarnivån är av mindre intresse i en politik som syftar

till att främja investeringarna. Den huvudsakliga effekten av en sådan åtgärd är

att den påverkar sammansättningen av det svenska hushållssparandet. Däremot blir

effekterna på investeringarna begränsade. Detta gäller för stora företag men

även för mindre företag utan tillgång till den organiserade kapitalmarknaden.

För den som överväger att spara i dessa företag har avkastningen efter skatt på

en alternativ investering i börsaktier ökat som ett resultat av den generella

lättnaden. Detta förhållande motverkar effekten av skattelättnaden för

utdelningar och reavinster från de mindre företagen. Därmed blir effekterna på

investeringarna små även för dessa företag.

 Arbetet i företagsskatteutredningen kommer att påskyndas, och regeringen

kommer att i höst lägga fram ett förslag till permanent lättnad i

dubbelbeskattningen med inriktning mot små och medelstora bolag. Skattelätt-

naden beräknas till 3,5 miljarder kronor. De nya reglerna blir tillämpliga

fr.o.m. 1997.

 Regeringen kommer vidare i samband med budgetpropositionen att föreslå

förändringar av skattereglerna som underlättar generationsskiften. En översyn av

enskilda näringsidkares beskattning i syfte att förenkla regelsystemet skall

göras. Regeringen kommer vidare att överväga om det finns skäl att införa en

särskild förmånsbehandling av utländska experter och företagsledare.

 Regeringen förbereder även ett nytt system för betalning av skatter och

avgifter som skall underlätta och effektivisera både företagens och skatte-

förvaltningens arbete. Arbetet är inriktat på att det nya systemet med s.k.

skattekonton skall sättas i verket 1998.

 Som en del av finansieringen av åtgärderna som presenteras i propositionen

slopas den nuvarande förmånsbehandlingen av allemansfonder fr.o.m. 1 januari

1997. Tobaksskatten höjs från samma tidpunkt med 15 procent. En avfallskatt

kommer att införas under 1998. Vidare minskas avsättningsutrymmet till

periodiseringsfond fr.o.m. inkomståret 1997.

 10

8 Utbildning och kompetens

Den viktigaste resursen för ett lands möjligheter till utveckling är dess

medborgare. I en allt mer internationaliserad värld ställs stora krav på

individens möjlighet att anpassa sig efter nya betingelser. Samhällets

omvandling medför att allt högre krav ställs på kunskap och kompetens. Förr

räckte det med en utbildning i början av livet, nu behövs ett livslångt lärande.

 En nödvändig förutsättning för att uppnå en hög tillväxt på längre sikt är

utbildning. Nyckeln till lägre arbetslöshet, högre tillväxt, ökad jämställdhet

och vidgad valfrihet är mer än något annat utbildning och kompetenshöjning. För

att skapa en långsiktigt stabil tillväxt och för att stärka individernas

kompetens på en arbetsmarknad i förändring måste Sverige konsekvent satsa på en

utveckling av kunskap och kompetens.

 Den mest effektiva fördelningspolitiken är den som stimulerar den ekonomiska

tillväxten, eliminerar kunskapsbrister och minskar arbetslösheten. Ökad kunskap

är emellertid inte endast viktigt för vårt ekonomiska välstånds utveckling, utan

utgör även grunden för social, politisk och kulturell utveckling. Därför krävs

en andra utbildningsrevolution för Sverige inför 2000-talet. Fler människor i

utbildning - såväl i skolan och högskolan som i vuxenutbildningen - innebär

ökade investeringar i kunskap och kompetens. Trots formellt längre utbildning

återfinns kvinnor betydligt mer sällan än män på positioner där deras kompetens

fullt ut nyttjas. För högre tillväxt måste bägge könens resurser och erfaren-

heter tas tillvara.

Utbildning för vuxna arbetslösa

En särskild statlig satsning på vuxenutbildning genomförs under fem år med i

storleksordningen 9,6 miljarder kronor per år när den är fullt utbyggd för att

under denna period ge utbildning upp till treårig gymnasiekompetens för minst

100.000 vuxna, i första hand arbetslösa.

 Den kraftiga ökningen av vuxenutbildningen är ett bidrag i kampen mot

arbetslösheten. Målgruppen för utbildningssatsningen är i första hand arbetslösa

och därutöver anställda som helt eller delvis saknar treårig gymnasiekompetens.

Genomgående skall de prioriteras som har kortast utbildning och störst behov av

gymnasiekompetens för att få en starkare ställning på arbetsmarknaden. En bas i

form av treårig gymnasiekompetens är oftast en förutsättning för att byta

yrkesinriktning och kunna utbilda sig för arbete i andra branscher.

Utbildningssatsningen skall också bidra till att bryta könsmässiga

snedfördelningar på arbetsmarknaden.

 Ansvaret för att genomföra vuxenutbildningssatsningen bör läggas på

kommunerna. Kommunerna kommer efter ansökan att kunna få särskilda bidrag under

fem år med start den 1 juli 1997.

 Kommunerna kan fritt välja den organisation och de utbildningsanordnare som

effektivast och bäst svarar mot målgruppens behov och de lokala

förutsättningarna. Kommunerna skall vara huvudansvariga för verksamheten och för

utbildningens kvalitet men de bör genom att lämna uppdrag eller köpa utbildning

kunna engagera många olika utbildningsanordnare för att genomföra verksamheten

och tillgodose denna stora grupp av vuxnas skiftande intressen och behov.

Kommunerna måste etablera ett nära samarbete med arbetsförmedlingen vid

planering och genomförande så att i första hand arbetslösa som har behov av

gymnasieutbildning kan ta del av utbildningssatsningen.

 Den satsning på vuxenutbildning som genomförs med de särskilda statliga medlen

skall avse utbildning på gymnasial nivå upp till treårig gymnasienivå och leda

till formell kompetens. Betyg skall ges och motsvarande intyg skall utfärdas av

folkhögskolor. En individuell studieplan skall göras upp och kontinuerligt

revideras i dialog mellan individen och skolan. För de arbetslösa skall

studieplanen ingå som en del i den individuella handlingsplan som

arbetsförmedlingen och den arbetssökande skall upprätta. Det är viktigt att man

i varje kommun via arbetsförmedlingsnämnden hittar nya samverkansformer mellan

kommunens studie- och yrkesvägledning samt arbetsförmedlingen så att den samlade

kompetensen tas till vara.

 En särskild delegation inrättas för att under den inledande fasen leda

utbildningssatsningen. Regeringen kommer att noggrant följa satsningen genom

uppföljning och utvärdering av den verksamhet som blir resultatet. Arbetet skall

ske i nära samverkan med berörda myndigheter och Svenska Kommunförbundet.

Studiefinansieringen

Vuxna mellan 25 och 55 år som är arbetslösa och studerar på grundskole- eller

gymnasienivå ges möjlighet att under högst ett studieår erhålla ett särskilt

utbildningsbidrag motsvarande nivån på arbetslöshetsersättningen. Även anställda

i samma åldersgrupp med minst fem års arbetslivserfarenhet kan få del av det

särskilda utbildningsbidraget under förutsättning att berörda lokala parter

slutit ett avtal där arbetsgivaren förbinder sig att som ersättare bereda plats

åt en långtidsarbetslös inskriven vid arbetsförmedlingen. De som efter ett år

vill fortsätta utbilda sig ges möjlighet att studera med ordinarie studiestöd.

 Det särskilda utbildningsbidraget kommer att införas den 1 juli 1997 och

omfatta i storleksordningen 2,4 miljarder kronor netto. Även de som påbörjat

sina studier tidigare och som fortsätter efter den 1 juli 1997 ges möjlighet att

söka det särskilda utbildningsbidraget. Dessutom tillkommer SVUXA som omfattar

1,5 miljarder kronor netto. Studiestöden har nyligen utretts. Utredningen

föreslår en reformering av studiestödssystemet till ett sammanhållet studiestöd.

Regeringen kommer att överväga utredningens förslag.

Expansion av den högre utbildningen

För att främja näringsliv och sysselsättning, men även för utvecklingen av

samhället i övrigt, är utbildning och forskning av central betydelse. Därför

fortsätter expansionen av den högre utbildningen. Denna sker från ett gott

utgångsläge då Sverige redan i dag har en, vid internationell jämförelse, hög

utbildningsstandard. Den är dock ojämnt fördelad. Utbildningsnivån bland de

anställda inom offentlig sektor är betydligt högre än inom den privata sektorn.

 Antalet sökande till högskolan har fördubblats sedan hösten 1991. Trots den

kraftiga utbyggnaden får många behöriga sökande inte plats på högskolan. En

fortsatt utbyggnad av högre utbildning är därför nödvändig för att bereda fler

ungdomar plats och ge möjlighet för fler vuxna att genomgå en grundläggande

högskoleutbildning eller vidareutbildning på denna nivå. Den högre utbildningen

är också ett viktigt regionalpolitiskt medel. Därför kommer den kommande

expansionen att huvudsakligen ske vid de mindre och medelstora högskolorna. Men

för att denna utbildningssatsning verkligen skall komma hela samhället till del

krävs att näringslivet verkligen efterfrågar och anställer högutbildad

arbetskraft.

 Regeringen har i sysselsättningspropositionen gett förslag om fördelning av de

30.000 nya platser som planeras att tillföras högskolan under perioden 1997-99.

Utbyggnaden kommer att avlösa de tillfälliga utbildningsplatser som finansieras

med arbetsmarknadspolitiska medel. Hälften av de tillkommande platserna kommer

att inriktas mot naturvetenskap och teknik. I budgetpropositionen och den

samtidigt avlämnade forskningspolitiska propositionen kommer regeringen att mer

ingående motivera den högre utbildningens och forskningens avgörande betydelse

för att öka sysselsättningen.

Finansiering

Utbildningssatsningen finansieras, som redovisades i vårpropositionen, genom

höjda energiskatter, besparingar inom arbetsmarknadspolitiken samt genom vissa

indragningar.

 11

9 Arbetsmarknadspolitik

En aktiv arbetsmarknadspolitik hjälper företagen att snabbt tillsätta lediga

platser samtidigt som den stöder individen vid svåra omställningar. Syftet är

att så snabbt som möjligt tillsätta lediga platser och hålla arbetslöshetstid-

erna så korta som möjligt. En god arbetsmarknadspolitik innebär ett ömsesidigt

åtagande mellan samhället och medborgaren. Samhället ikläder sig skyldigheter

gentemot individen endast i den mån individen uppfyller sitt ansvar. Det egna

ansvaret ligger i att anta utmaningen att utveckla kompetensen och aktivt söka

arbete.

 Vetskapen om att man som arbetslös inte hamnar utanför samhällsgemenskapen

gör att man vågar ta de initiativ som behövs för att kunna förbättra sin

situation på arbetsmarknaden. Här är en försäkring som skyddar mot

inkomstbortfall under omställningen central. Regeringen anser därför att

försäkringsnivån skall höja till 80 % från och med den 1 januari 1998. Denna

höjning finansieras fullt ut med regelförändringar i systemet.

 Höjningen av arbetslöshetsförsäkringen till 80 procent finansieras delvis med

ett skärpt arbetsvillkor och ett stramare förvärvsbegrepp. Resterande del

finansieras via förändringar inom a-kassan fr.o.m. 1998. En tillräcklig

finansiering är en begränsning av uppräkningen av ersättningen på grund av

löneavtal till högst två procent och en samordning av arbetslöshetsersättningen

med avgångsvederlag, semesterersättning och föräldrapenning.

 Arbetslöshetsförsäkringen renodlas genom att arbetsvillkoret skärps.

Regeringen föreslår att arbete på halvtid om minst 9 månader fördelat på minst

12 månader (endast månad med 80 timmar får räknas) krävs för en kvalificering.

Den inkomst som ligger till grund för ersättningen kommer att beräknas utifrån

de senaste 12 månadernas inkomst. Dessutom stärks förvärvsbegreppet genom att

inga arbetsmarknadspolitiska åtgärder räknas som arbete vid uppfyllande av

arbetsvillkoret vid inträdet i arbetslöshetsförsäkringen. Det innebär att

arbetslöshetsförsäkringen blir mera likformig och rättvis eftersom enbart vissa

arbetsmarknadspolitiska åtgärder likställs med arbete såsom regelsystemet är ut-

format i dag.

 Den sammantagna effekten av det skärpta arbetsvillkoret och förvärvsbegreppet

gör det svårare att kvalificera sig för a-kassa. Mer arbete kommer att krävas

för att individen skall kunna ta full del av arbetslöshetsförsäkringen.

 Den höga arbetslösheten och stora åtgärdsvolymen har ställt arbets-

marknadspolitiken inför nya krav. Om arbetslöshetsförsäkringen förvandlas från

en omställningsförsäkring till en långsiktig försörjning hotas arbetslinjen. Den

aktiva arbetsmarknadspolitiken får inte nedgraderas till att enbart vara en väg

till en ny ersättningsperiod. Då hotas kvaliteten.

 Åtgärderna skall vara en del i en individuell handlingsplan för en återgång

till den reguljära arbetsmarknaden. Som tidigare aviserats föreslår regeringen

en bortre parentes bl.a. för att tydliggöra arbetslöshetsförsäkringens roll som

en omställningsförsäkring. I samband med denna proposition föreslås att den

totala ersättningstiden i omställningsförsäkringen varvat med

arbetsmarknadspolitiska åtgärder eller utbildning med stöd motsvarande a-kassa

bör sättas till längst tre år med möjlighet till förlängning till fyra år för

den som under ersättningstiden har utfört reguljärt förvärsarbete. Inom denna

tid skall det vara möjligt att finna en god lösning även för arbetssökande som

behöver omfattande insatser för att erhålla ett reguljärt arbete.

 Regeringen föreslår att den totala ersättningstiden delas upp i tre

ersättningsperioder varav de två först belöper sig på vardera högst 300 dagar

och den tredje på resterande tid. För rätt till en ny ersättningsperiod inom

ersättningstiden bör krävas att den arbetssökande utför minst sex månaders re-

guljärt förvärvsarbete eller deltar i arbetsmarknadspolitiska åtgärder eller i

utbildning med stöd motsvarande arbetslöshetsersättningen under samma tid.

 De mellan 55 och 64 år som varit inskrivna på arbetsförmedlingen längre än två

år kommer att få möjlighet att med bibehållen ersättning på a-kassenivå

sysselsättas i kommunerna, landstingen eller staten under 1997 och 1998. Det

finns stora behov av kompletterande insatser inom vård, omsorg och andra områden

som kan tillfredsställas på detta sätt. Målet är att detta program skall omfatta

ca 40.000 äldre långtidsarbetslösa.

Lönebildningen

Även lönebildningen måste förbättras. Den fungerar i dag inte tillfreds-

ställande. Det kommer bl.a. till uttryck i att löneökningarna i allmänhet legat

över de i konkurrerande länder. Även för de kommande åren väntas löneökningarna

överstiga den genomsnittliga i EU. Så länge som lönebildningen fungerar på

nuvarande sätt är det näst intill omöjligt att hållbart minska arbetslösheten.

En väl fungerande lönebildning är därför en förutsättning för att komma tillbaka

till full sysselsättning.

 Det svenska välfärdssamhället står nu inför ett avgörande vägval. Om det skall

vara möjligt att halvera den öppna arbetslösheten till år 2000 och på lång sikt

uppnå full sysselsättning, kan inte hela utrymmet som skapas tas i anspråk av

dem som redan har ett arbete. Sveriges möjligheter att även i framtiden framstå

som ett väl utvecklat välfärdssamhälle med hög sysselsättning och låg

arbetslöshet beror på hur lönebildningen kommer att fungera. Vad som nu behövs

är en sund och balanserad lönebildning på god europeisk nivå.

Arbetsrätten

Arbetsrätten behöver förändras. Arbetsrätten måste ha en ändamålsenlig

utformning och spegla en rimlig avvägning mellan löntagarnas behov av skydd mot

godtyckliga och diskriminerande beslut och företagens behov av att kontinuerligt

kunna anpassa sin organisation och sin arbetsstyrka till förändrade

förutsättningar och behov. Den skall också vara utformad så att den inte

försvårar för företagen att nystarta och expandera.

 Arbetsrättskommissionen, med företrädare för arbetsmarknadens parter,

redovisade i maj 1996 resultatet av sitt arbete. Arbetsmarknadens parter

meddelade att de inte kunde ställa sig bakom de förslag som kommissionens

ordförande presenterade. Regeringen anser det vara av största vikt att

arbetsmarknadens parter kan komma överens om denna centrala fråga. Arbets-

marknadens parter har meddelat regeringen att de har för avsikt att fortsätta

försöken att nå en eller flera partsgemensamma uppgörelser på arbetsrättens

område. Regeringen har i samband härmed ställt medlare till parternas för-

fogande. Parterna skall senast den 23 augusti 1996 redovisa resultatet av

överläggningarna.

Arbetstider

Dagens arbetsmarknad ställer allt högre krav på flexibilitet. Kraven ökar på

snabba produktionstider, hög kvalitet och utvecklad kompetens. Konjunktur- och

verksamhetsanpassade arbetstider blir allt vanligare. Samtidigt ökar antalet nya

arbetsformer. Företagens allt högre krav på flexibilitet påverkar de anställdas

situation, och ställer helt nya krav på lagstiftningen kring arbetstider och

arbetsmiljö. Övertidsuttaget har ökat de senaste åren. Den nya utvecklingen

påverkar dessutom kvinnor och män olika.

 Lagarna måste bättre än tidigare kombinera verksamheternas ökade behov av

flexibilitet med arbetstagarnas behov av trygghet och inflytande över

arbetstidens längd och förläggning. När flexibiliteten ökar blir det viktigare

att lagarna tar hänsyn till olika arbetstidsmönster och tidsanvändning. 1995 års

arbetstidskommitté som regeringen tillsatte i januari 1995, har bland annat till

uppgift att utvärdera hur dessa krav och behov skall balanseras. Utgångspunkten

har varit att det är parterna som i första hand skall hantera frågorna i

kollektivavtal, men det är sannolikt nödvändigt att även göra vissa förändringar

av lagstiftningen. Arbetstidskommittén skall också studera om det finns något

samband mellan kortare arbetstid och möjligheten för fler att få arbete.

 Regeringens mål att halvera den öppna arbetslösheten till år 2000 måste sättas

i förgrunden för den kommande politiken. Efter det att arbetstidskommittén har

redovisat sitt uppdrag i höst, kommer regeringen att återkomma till riksdagen

med en samlad proposition kring dessa frågor.

 12

10 Effekterna på de offentliga finanserna

För att bibehålla förtroendet för de offentliga finanserna skall utgiftsökningar

och inkomstminskningar vara fullt finansierade genom samtidigt beslutade

utgiftssänkningar eller inkomstökningar. Samtliga förslag som nu redovisas är

fullt ut finansierade.

 De anslagsförändringar som begärs för budgetåret 1995/96 innebär en

bruttoökning som uppgår till 3 miljarder kronor. De finansieras genom

inleveranser från den statliga bolagssektorn (tabell 10.1.).

 Utgiftstaket ligger fast. I regeringens proposition 1995/96:150 föreslog

regeringen ett utgiftstak för staten inklusive socialförsäkringssektorn vid

sidan av statsbudgeten för år 1997 på 723 miljarder kronor, för år 1998 på 720

miljarder kronor och för år 1999 på 735 miljarder kronor. I detta sammanhang

redovisades även preliminära ramar för respektive utgiftsområde. I propositionen

1995/96:222 Vissa åtgärder för att halvera arbetslösheten till år 2000, ändrade

anslag för budgetåret 1995/96, finansiering, m.m. redovisas några förslag som

kommer att påverka fördelningen mellan ramarna för utgiftsområdena utan att

detta påverkar taket för de totala statliga utgifterna (tabell 10.2).

 Skatteförslag presenteras och aviseras för att bidra till att skapa den

önskvärda stabiliteten samtidigt som den inhemska ekonomin främjas. De olika

skatteförslagen finansieras fullt ut (tabell 10.3.).

Tabell 10.1 Specifikation av förändringarna i utgiftsanslagen för budgetåret

1995/96 i förhållande till statsbudgeten

1000-tals kronor

 Belopp Förslag tillFörändring

 i stats-nytt anslags-Ökning (+)

 budgetenbelopp Minskning (-)

Reformer

Statschefen och regeringen

Samarbete och utveckling inom

Östersjöregionen, reservationsanslag1 000 000+1 000 000

Näringsdepartementet

Program för småföretagsutveckling,

förnyelse och tillväxt, reservationsanslag1 000 000+1 000 000

Miljödepartementet

Investeringsbidrag för

främjande av omställning i

ekologiskt hållbar riktning,

reservationsanslag 100 000 1 100 000+ 1 000 000

 Summa 100 000 3 100 000+ 3 000 000

Finansiering

Utdelning från Securum + 3 000 000

Tabell 10.2 Specifikation av tidigare aviserade åtgärder

Miljoner kronor

___________________________________________________________________

 1995/96 1997 1998 1999

Reformer

Utbildningsdepartementet

Utbildningssatsningar 900 6600 8000 9600

Arbetsmarknadsdepartementet

Höjd ersättningsnivå i

arbetslöshetsförsäkringen (80%) 1500 1500

 ____ ____ ____ ____

Summa reformer 900 6600 950011100

Finansiering1

Arbetsmarknadsdepartementet

Arbetsvillkor 300 300 400

Förvärvsbegrepp 200 200 300

Inväxling (arbetslöshetsförsäkring) 1200 1500 1600

Besparing a-kassan 1000 1000

Effektivisering av arbetsmarknadspolitiska

åtgärder 500 1185 1185 1185

Förändrat rekryteringsstöd och

arbetsmarknadsutbildning 900 900 900

Samhall 100 100 100

Myndigheter inom UO 14 30 30

Utbildningsdepartementet

Besparingar inom UO 16 1000

Övriga departement

Indragning av bl.a anslagssparande och

reservationsmedel (A, Fi, K och Fö) 600

Besparing som preciseras i budgetpropositionen400200100________________

Summa finansiering 500 4885 5415 6615

**FOOTNOTES**

 1Återstoden av utbildningssatsningen finansieras via

höjda energiskatter

 13

Tabell 10.3 Specifikation av förändringarna på inkomstsidan

Miljoner kronor

_____________________________________________________________________

 1995/96 1997 1998 1999

_____________________________________________________________________

Skattelättnader

Temporärt reducerad stämpelskatt

för fastigheter och tomträtter 800 2000 200

Slopad försäljningsskatt bilar 600 1500 1500 1500

Förändrad bilförmånsbeskattning 900 1000 1000

Lättnad i dubbelbeskattningen 3500 3500

Reducerade socialavgifter 2100 2300 2300

 ____ ____ ____ ____

Summa skattelättnader 1400 6500 8500 8300

Finansiering

Höjd fordonsskatt 300 1600 1600 1600

Höjd tobaksskatt med 15% 1300 1200 1200

Höjd skatt allemansfonder till 30% 400 400

Utnyttjande av kvarvarande 2 miljarders

 ram från proposition 1994/95:25400 800 700 1600

Begränsning av maximal avsättning till

periodiseringsfond från 25 till 20% 3000 3000

Begränsad uppräkning skiktgräns inför 199790010001000

Avfallsskatt 400 400

 ____ ____ ____ ____

Summa finansiering 700 4600 8300 9200

Saldoeffekter skatteåtgärder -700-1900 -200 900

Utdelning från Securum 800 2000 200 0

Saldo 100 100 0 900

 Genom en offensiv näringspolitik för tillväxt och sysselsättning avser

regeringen att bidra till företagstillväxt och en halvering av arbetslösheten

till år 2000. I syfte att stärka näringslivets tillväxt och öka sysselsättningen

föreslås därför ett särskilt treårigt program för småföretagsutveckling,

förnyelse och tillväxt. För detta ändamål anvisas 1 miljard kronor. Dessutom

förändras inriktningen i regional- och näringspolitiken i syfte att bättre

utnyttja de samlade regional- och näringspolitiska resurserna. Vidare inrättas

en fond omfattande 1 miljard kronor inrättas med syfte att under en femårsperiod

stärka samarbete och utveckling i Östersjöregionen. Dessutom föreslås ett

femårigt program för omställning till en hållbar utveckling föreslås. Programmet

syftar till att driva på den tekniska utvecklingen samt att skapa sysselsättning

främst genom kretsloppsanpassning av byggnader, återvinning och minskad

deponering av byggmaterial samt åtgärder inom VA-området. 1 miljard kronor

föreslås för detta ändamål. Högst 200 miljoner kronor av de medel som är avsatta

för särskilda insatser i vissa kommuner och landsting för år 1996 kommer att få

användas för projekt som avser att bidra till omstruktureringen i den kommunala

verksamheten. Genom projekten förbättras förutsättningarna för att den fortsatta

anpassningen till den ekonomiska situationen görs på ett sätt som säkerställer

kvaliteten i den kommunala verksamheten i ett mer långsiktigt perspektiv.

 Utbildningssatsningen fullföljs genom att den reguljära utbildningen byggs ut

med 100 000 platser inom vuxenutbildningen och 30 000 nya platser inom

högskolan. Den särskilda satsningen på vuxenutbildningen inleds redan under

läsåret 1996/97. Från och med hösten 1997 inleds i nya former den särskilda

vuxenutbildningssatsningen som skall pågå under fem år. Detta innebär en

senareläggning av denna med ett halvår i förhållande till vad som aviserats i

proposition 1995/96:150. Den permanenta utbyggnaden av högskolan påbörjas år

1997 med 15 000 platser. För att ge utrymme för en god planering av den

fortsatta expansionen bör de återstående 15 000 platserna tillkomma först hösten

1999. Som planeringsunderlag ger regeringen förslag till fördelning av de 30 000

platserna. Hälften av de tillkommande platserna kommer att inriktas mot

naturvetenskap och teknik. Kostnaderna för utbildningssatsningarna finansieras

genom förändringar och omprioriteringar inom olika utgiftsområden bl.a. inom

utbildningsområdet. Finansiering sker i huvudsak inom arbetsmarknadsområdet och

genom höjning av energiskatterna. Därutöver sker finansiering genom att

utbildningssatsningen får effekt på den öppna arbetslösheten och att

belastningen på arbetslöshetsförsäkringen därmed minskar.

 Inom det arbetsmarknadspolitiska området föreslås en ny inriktning av

arbetsmarknadspolitiken. Arbetsförmedlingarna stärks samtidigt som de centrala

resurserna reduceras. Kommunerna får en starkare roll. Användningen av de

arbetsmarknadspolitiska medlen blir mer flexibel. För att öka kvaliteten i den

offentliga servicen kommer tillfälligt offentligt arbete erbjudas de som är 55

år eller äldre och som varit inskrivna vid arbetsförmedlingen mer än två år.

Arbetslösa mellan 25 och 55 år ges möjlighet att studera under ett år på grund-

och gymnasieskolenivå med utbildningsbidrag motsvarande a-kassa. Även anställda

kan få del av utbildningsbidraget under förutsättning att de ersätts med en

långtidsarbetslös registrerad vid arbetsförmedling.

 Arbetslöshetsförsäkringen som en omställningsförsäkring förstärks. En bortre

parentes i arbetslöshetsförsäkringen införs den 1 januari 1997 för att förstärka

arbetslinjen. Regeringen anser att ersättningsnivån i arbetslöshetsförsäkringen

bör höjas till 80 procent fr.o.m. den 1 januari 1998. Höjningen kostar 1,5

miljarder kronor och skall finansieras fullt ut genom regelförändringar inom

arbetslöshetsförsäkringen. I samband med denna proposition föreslås förändringar

i arbetsvillkor och förvärvsbegrepp som beräknas reducera utgifterna med 0,5

miljarder kronor fr.o.m. år 1997. Återstående besparingar på 1 miljard kronor

skall genomföras fr.o.m. år 1998 och kommer att avse förändringar inom

arbetslöshetsförsäkringen.

 I det konvergensprogram som redovisades i juni 1995 aviserades utförsäljningar

av statliga tillgångar på 50 miljarder kronor under perioden t.o.m. 1998. Det

gällde bl.a. Nordbanken och Securum. Sedan dess har delar av statens innehav av

aktier i Nordbanken sålts. Ytterligare preciseringar av dessa åtgärder görs nu.

 Regeringen kommer inom kort att återkomma till riksdagen med förslag om

försäljning av aktieinnehav i Stadshypotek AB. Aktierna i Stadshypotek AB

innehas av Stadshypotekskassan som ett led i ombildningen av Stadshypotek. I

förarbetena till ombildningen konstaterades att såväl låntagarna som staten hade

bidragit till att bygga upp Stadshypoteks eget kapital. Låntagarna i

Stadshypotek har under 1994 erhållit 55 procent av kapitalet. Enligt regeringens

mening har denna grupp därmed kompenserats för sitt bidrag till

kapitaluppbyggnaden. De tillgångar som nu finns i kassan tillhör därför staten.

Värdet av aktierna beräknas idag vara ca 5,5 miljarder kronor. Ställningen för

Stadshypotekskassans obligationsinnehavare skall inte försämras p.g.a. försälj-

ningen av aktieinnehavet.

 Utdelning från Securum kommer att användas som en del i finansieringen av de

åtgärder som regeringen nu föreslår. Dessa utdelningar beräknas uppgå till 6

miljarder kronor. De utdelningar som krävs för att finansiera de föreslagna

åtgärderna är i tabellerna 10.1 och 10.3 fördelade på budgetår, men avses i

praktiken inlevereras under 1997 och 1998.

 14

11 Fördelningseffekter

Rättvis fördelning av välfärden bygger i hög grad på en jämn fördelning av

löneinkomster, som i sin tur möjliggörs av en hög och jämn sysselsättning.

Utbildning av hög kvalitet och en väl fungerande lönebildning är nyckelfaktorer

för sysselsättningens utveckling. De förändringar staten kan genomföra i

skatter, bidrag och offentligt finansierad verksamhet kan inte långsiktigt

kompensera för stora förändringar i spridningen av löneinkomster.

 Under senare år har inkomstklyftorna ökat bl.a. till följd av den under-

liggande utvecklingen mot ökad lönespridning. Trenden är likartad i så gott som

samtliga länder som för statistik över inkomstfördelningen. Det finns en ökad

efterfrågan på dem med hög och modern utbildning samtidigt som den teknologiska

utvecklingen skapar allt fler innovationer som ersätter enkla arbeten.

Produktion som tidigare sysselsatt många med låg utbildningsnivå flyttar till

länder med lägre löner. I flera länder har kostnaderna för den höga

arbetslösheten tvingat fram besparingar i de sociala välfärdssystemen. Följden

har blivit ytterligare ökade inkomstklyftor.

 Åtgärder för att öka och förbättra utbildningen är således inte bara viktiga

för den långsiktiga ekonomiska tillväxten och möjligheterna att minska

arbetslösheten, de är också viktiga inslag i fördelningspolitiken. En effektiv

satsning på utbildning kan få stor betydelse om den förhindrar den permanenta

ekonomiska och sociala utslagning av långtidsarbetslösa som uppkommit i flera

andra länder som följd av en hög arbetslöshetsnivå. Med utbildningssatsningar

inom sektorer som har högt löneläge och brist på arbetskraft motverkas dessutom

den underliggande internationella tendensen till ökad lönespridning.

 Utbildningssatsningarna i sysselsättningspropositionen avser både riktade

åtgärder för långtidsarbetslösa, vuxenutbildning på gymnasienivå för dem med

lägst utbildning och satsningar på högskolan. Om fler personer deltar i

utbildning kan detta på kort sikt leda till en ökad spridning i hushållens års-

inkomster, eftersom fler får studiestöd i stället för arbetsmarknadsstöd eller

lön från arbete. Men i takt med att ökad utbildning medför minskad arbetslöshet

och därtill högre lön till följd av ökad kompetens, motverkas inkomstklyftorna.

 I diagram 11.1 visas de beräknade fördelningseffekterna av en halverad öppen

arbetslöshet. Analysen visar att en minskad arbetslöshet kan förväntas öka

inkomsterna för de hushåll som har låg eller genomsnittlig ekonomisk standard.

Dessutom har minskad arbetslöshet andra mycket viktiga långsiktiga effekter,

såsom en jämnare fördelning av livsinkomsterna, minskade risker för

hälsoproblem, ökade resurser för den sociala välfärdspolitiken. Det är effekter

som inte kan fångas i redovisningen av den årliga inkomstfördelningen.

Diagram 11.1 Fördelningseffekter av en halverad öppen arbetslöshet.

Anm. Ett förenklat räkneexempel som endast visar de direkta effekterna på

hushållens disponibla inkomster. Förändringen av disponibel inkomst om

arbetsmarknadsstöd för arbetslösa byts ut mot tidigare arbetsinkomster,

motsvarande en halvering av antalet dagar i öppen arbetslöshet

I diagram 11.2 visas en beräkning av de fördelningseffekter som uppkommer till

följd av de viktigaste regelförändringar som nu föreslås i skattesystemet och i

arbetslöshetsförsäkringen och som berör hushållen. Det är främst ändrad

beskattning av förmånsbilar, höjd beskattning av allemansfond, justerad

uppräkning av skiktgränsen för statlig skatt samt inom arbetslöshetsförsäkringen

höjd ersättningsnivå till 80 procent, bortre gräns och skärpta arbetsvillkor

m.m. Beräkningen är utförd enligt samma metoder och på samma underlag som

analyserna i kompletteringspropositionen 1995 (prop. 1994/95:150) samt i den

ekonomiska vårpropositionen (prop. 1995/96:150) och visar de direkta effekterna

av åtgärderna när de trätt i kraft (fullfunktion) i 1996 års priser. I diagram-

met visas även fördelningseffekterna av skatte- och transfereringsåtgärderna i

saneringsprogrammet inkl. vårpropositionen.

 De samlade effekterna av saneringsprogrammet, vårpropositionen och

sysselsättningspropositionen bedöms ha en rimlig fördelningspolitisk profil. Nu

redovisade åtgärder har jämförelsevis små direkta fördelningseffekter. Även

efter åtgärderna i sysselsättningspropositionen bidrar hushållen i

decilgrupperna 9 och 10 tillsammans med ca 37 procent av budgetförstärkningen

(diagram 11.3)

.

Diagram 11.2 Förändring av disponibel inkomst genom skatte- och transfere-

ringsåtgärder.

Diagram 11.3 Andel av den totala budgetförstärkningen som resp. decilgrupp

bidrar med.

 15

Finansdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 10 juni 1996

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden,[REDACTED_EFTERNAMN],

Freivalds, Tham,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet Erik[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar propositionen 1995/96:207 En ekonomisk politik för att

halvera den öppna arbetslösheten till år 2000.

 16