Rikets styrelse

1

Förslag till statsbudget för 1999

Rikets styrelse

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 5

2 Inledning 7

2.1 Omfattning 7

3 Lagförslag 8

3.1 Förslag till lag om fortsatt giltighet av lagen (1995:1292) om

tillfälliga

bestämmelser i fråga om tillstånd att sända lokalradio 8

4 Statschefen 9

4.1 Omfattning 9

A1 Kungliga hov- och slottsstaten 9

5 Riksdagen och dess myndigheter 11

5.1 Omfattning 11

5.2 Utgiftsutvecklingen 11

5.3 Anslag 11

B1 Riksdagens ledamöter och partier m.m. 11

B2 Riksdagens förvaltningskostnader 12

B3 Riksdagens ombudsmän, justitieombudsmännen 13

6 Regeringen m.m. 15

6.1 Omfattning 15

6.2 Utgiftsutvecklingen 15

6.3 Anslag 16

C1 Regeringskansliet m.m. 16

C2 Svensk författningssamling 18

C3 Allmänna val 18

C4 Stöd till politiska partier 19

7 Centrala myndigheter 21

7.1 Omfattning 21

7.2 Utgiftsutvecklingen 21

7.3 Anslag 21

D1 Justitiekanslern 21

D2 Datainspektionen 23

D3 Sametinget 24

8 Mediefrågor 27

8.1 Omfattning 27

8.2 Utgiftsutvecklingen 27

8.3 Resultatbedömning 28

8.4 Revisionens iakttagelser 30

8.5 Skatteavvikelser 30

8.6 Anslag 30

E1 Presstödsnämnden och Taltidningsnämnden 30

E2 Presstöd 31

E3 Stöd till radio- och kassettidningar 32

E4 Radio- och TV-verket 33

E5 Granskningsnämnden för radio och TV 34

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

1. medger att anslaget Regeringskansliet m.m.

får användas för att utgifter som

ursprungligen tillgodosågs från anslagen

Extra utgifter (avsnitt 6.3),

2. antar regeringens förslag om fortsatt

giltighet av lagen (1995:1292) om tillfälliga

bestämmelser i fråga om tillstånd att sända

lokalradio,

3. för budgetåret 1999 anvisar anslagen under

utgiftsområde 1 Rikets styrelse enligt

följande uppställning

Anslagsbelopp

Tusental kronor

Anslag

Anslagstyp

A1

Kungliga hov- och slottsstaten

ramanslag

77 125

B1

Riksdagens ledamöter och partier m.m.

ramanslag

489 000

B2

Riksdagens förvaltningskostnader

ramanslag

420 300

B3

Riksdagens ombudsmän, justititeombudsmännen

ramanslag

39 173

C1

Regeringskansliet m.m.

ramanslag

2 179 419

C2

Svensk författningssamling

ramanslag

1 011

C3

Allmänna val

ramanslag

100 000

C4

Stöd till politiska partier

ramanslag

139 900

D1

Justitiekanslern

ramanslag

11 626

D2

Datainspektionen

ramanslag

30 309

D3

Sametinget

ramanslag

13 661

E1

Presstödsnämnden och Taltidningsnämnden

ramanslag

4 601

E2

Presstöd

ramanslag

531 579

E3

Stöd till radio- och kassettidningar

ramanslag

127 300

E4

Radio- och TV-verket

ramanslag

7 631

E5

Granskningsnämnden för radio och TV

ramanslag

7 069

Summa

4 179 704

Riksdagens förvaltningsstyrelse föreslår att riksdagen

1. bemyndigar riksdagens förvaltningsstyrelse att för budgetåret 1999 besluta om

 lån i

Riksgäldskontoret till investeringar i riksdagens fastigheter till ett

sammanlagt belopp av

28 600 000 kronor.

2 Inledning

2.1 Omfattning

Utgiftsområdet omfattar verksamheterna

statschefen, riksdagen och dess myndigheter,

regeringen, centrala myndigheter samt

mediefrågor. För år 1998 uppgår de totala

utgifterna enligt statsbudgeten till cirka 4

miljarder kronor, varav 2,2 miljarder kronor till

regeringen m.m., 1 miljard kronor till riksdagen

och dess myndigheter samt 0,7 miljarder kronor

till mediefrågor.

Utgiftsområdets heterogena karaktär medför

att några övergripande mål för utgiftsområdet

inte har beslutats.

Tabell 2.1 Utgiftsutvecklingen

Miljoner kronor (löpande priser)

Verksamhetsområde

Utfall

1997

Anslag

1998 1

Utgifts-

prognos

1998

Förslag

anslag

1999

Beräknat

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

A Statschefen

74

72

74

77

79

80

B Riksdagen och dess myndigheter

823

956

971

949

975

990

C Regeringen m.m.

2 301

2 222

2 493

2 420

2 473

2 753

D Centrala myndigheter

46

47

48

56

56

51

E Mediefrågor

666

679

689

678

680

680

Äldre anslag

105

Totalt för utgiftsområde 1

3 910

3 976

4 380

4 180

4 263

4 554

1 Inklusive beslut till följd av förslag till tilläggsbudget till statsbudgeten

för budgetåret 1998 i samband med den ekonomiska vårpropositionen.

3 Lagförslag

Regeringen har följande förslag till lagtext.

3.1 Förslag till lag om fortsatt giltighet av lagen (1995:1292)

om tillfälliga bestämmelser i fråga om tillstånd att sända

lokalradio

Härigenom föreskrivs att lagen (1995:1292) om tillfälliga bestämmelser i fråga

om tillstånd att sända lokalradio, som gäller till utgången av år 1998, skall

fortsätta att gälla till utgången av år 2000.

4 Statschefen

4.1 Omfattning

Utgifterna för statschefen utgörs av anslaget

Kungliga hov- och slottsstaten. Genom anslaget

finansieras statschefens officiella funktioner och

driftskostnaderna för de kungliga slotten utom

fastighetsunderhåll.

A1 Kungliga hov- och slottsstaten

Tabell 4.1 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

73 726

Anslags-

sparande

-

1998

Anslag

72 404

Utgifts-

prognos

74 448

1999

Förslag

77 125

2000

Beräknat

78 559

1

2001

Beräknat

79 588

2

1Motsvarar 77 125 tkr i 1999 års prisnivå.

2Motsvarar 77 125 tkr i 1999 års prisnivå.

Anslaget avser att täcka kostnaderna för

statschefens officiella funktioner inklusive

kostnaderna för den kungliga familjens resor.

Från anslaget betalas också driftskostnader för

de kungliga slotten utom fastighetsunderhåll,

som finansieras av Statens fastighetsverk.

Stockholms slott är Konungens officiella

residens och används för representation. Delar av

slottet visas för allmänheten. En del av

Drottningholms slott används av Konungen och

Hans familj som bostad och en annan del visas

för allmänheten. I Ulriksdals slott har lokaler

upplåtits till Världsnaturfonden. Slottet är även

öppet för allmänheten och används bl.a. för

utställningar. I anslutning till slottet finns en

utställningslokal och det s.k. Orangeriet. Haga

slott är upplåtet till regeringen som bostad för

prominenta gäster från utlandet. Gripsholms

slott utnyttjas som museum och för utställning

av en del av svenska statens porträttsamling.

Strömsholms slott och Tullgarns slott visas för

allmänheten. Rosersbergs slott disponeras till

större delen av Statens räddningsverk. De två

översta våningarna i slottet har dock fått behålla

sin ursprungliga karaktär och visas för

allmänheten. Från anslaget betalas vidare

Husgerådskammarens underhåll och vård av de

konstsamlingar och andra inventarier i de

kungliga slotten som tillhör staten men som

disponeras av Konungen. Husgerådskammaren

förvaltar även de Bernadotteska

familjestiftelsernas bestånd av möbler, konst och

konsthantverk samt administrerar Bernadotte-

biblioteket.

Kungliga hov- och slottsstaten har inget

anslagssparande. Utgiftsprognosen visar ett

underskott för 1998. En anledning till detta är att

Kungliga hov- och slottsstaten har avvecklings-

kostnader för personal som har sagts upp under

året.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Kungliga hov- och slottsstaten skall enligt den

överenskommelse som träffades med regeringen

1996 årligen lämna en berättelse över den

samlade verksamheten. Tyngdpunkten skall

läggas på en redovisning av hur tilldelade medel

har använts vad gäller Ståthållarämbetet och

Husgerådskammaren. Verksamhetsberättelsen

ligger till grund för regeringens bedömning av

medelsbehovet. Av verksamhetsberättelsen för

1997 framgår att en omfattande verksamhet har

bedrivits. Verksamheten har bl.a. präglats av

Prins Bertils bortgång. Till de stora händelserna

hör också statsbesöket i Sydafrika samt Irlands,

Österrikes och Ryska federationens presidenters

statsbesök i Sverige. Vidare har Konungen

tillsammans med Drottningen bl.a. avlagt ett

officiellt besök i Japan med anledning av en

Sverigekampanj.

Under 1997 hölls representationsvåningarna

på Kungl. slottet öppna för allmänheten under

242 dagar mot 270 dagar under 1996.

Minskningen beror på att antalet statsbesök varit

fler under 1997. Utställningen Slottet Tre

Kronor brinner öppnade under våren 1997.

Antalet besökare på slotten, exklusive

Stockholms slott, uppskattas till knappt 290 000

vilket är en minskning med ca fem procent

jämfört med 1996. Största besöksantalet visar

Drottningholms och Gripsholms slott. Arbetet

med att bygga upp ett slottsmuseum på

Stockholms slott pågår och invigning beräknas

ske under våren 1999.

En sänkning av ambitionsnivån för delar av

verksamheten redovisas. Detta är en följd av de

omfattande rationaliseringar som har genomförts

under de senaste tre åren och som bl.a. har

inneburit personalnedskärningar. Under 1997

har personalstyrkan minskats med motsvarande

14 heltidstjänster (cirka sex procent). Med denna

nedskärning har de besparingskrav som ålagts

Kungliga hov- och slottsstaten kunnat uppfyllas.

Slutsatser

Tabell 4.2 Beräkning av anslaget för 1999

Tusental kronor

Anslag 1998

72 404

Pris- och löneomräkning

1 477

Justering av premier

 744

Ökat resursbehov

2 500

Förslag 1999

77 125

Finansieringen av avtalsförsäkringar på det

statliga området förändrades fr.o.m. 1998 (se

bilaga 1, avsnitt 4). Med anledning av detta

gjordes en preliminär beräkning av

försäkringspremien. En ytterligare justering av

teknisk karaktär har gjorts för år 1999.

Säkerheten på Stockholms slott behöver enligt

Säkerhetspolisens bedömning förbättras i vissa

avseenden. Statens fastighetsverk bygger därför

en ny bevakningscentral. För Kungliga hov- och

slottsstaten innebär installationen av

bevakningscentralen ökade driftskostnader. För

att delvis täcka de ökade kostnaderna har

anslaget räknats upp med 2,5 miljoner kronor.

Ökningen har finansierats genom om-

prioriteringar mellan anslag inom

utgiftsområdet.

Regeringen föreslår att anslaget för 1999

uppgår till 77 125 000 kronor. För 2000 har

anslaget beräknats till 78 559 000 kronor och för

2001 till 79 588 000 kronor.

5 Riksdagen och dess myndigheter

5.1 Omfattning

Riksdagens budget inom verksamhetsområdet

omfattar dels riksdagsledamöternas ersättningar

och resor, stödet till partigrupperna samt den

inre riksdagsförvaltningen, dels Riksdagens

ombudsmän.

5.2 Utgiftsutvecklingen

Utgiftsutvecklingen

Miljoner kronor (löpande priser)

Utfall

1997

Anslag

1998 1

Utgifts-

prognos

1998

Förslag

anslag

1999

Beräknat

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

822,8

956,0

970,8

948,5

974,8

989,9

1 Inklusive beslut till följd av förslag till tilläggsbudget till statsbudgeten

för budgetåret

1998 i samband med den ekonomiska vårpropositionen.

Verksamhetsutfall och ekonomiskt utfall

Under budgetåret 1997 trädde nya

ersättningsregler för ledamöterna i kraft. Syftet

med de nya reglerna var bl.a. att de skulle vara

mer flexibla och bättre anpassade till de regler

som gäller i samhället i övrigt.

Den ökade internationaliseringen har, bl.a. till

följd av EU-medlemskapet, engagerat alltfler,

såväl ledamöter som anställda.

Nya projekt har startats. Här bör särskilt

nämnas en utredning av det framtida systemet

för ärendehantering och en utredning om byte av

teknik i plenisalen. Till stöd för partiernas

budgetberäkningar har uppbyggnaden av ett

budgetkontor inom utredningstjänsten

påbörjats.

Den löpande verksamheten lämnade ett

betydande överskott jämfört med budget. Bland

de större posterna kan nämnas ledamöternas

inrikes resor, pensioner och inkomstgarantier.

När det gäller anslaget till förvaltningskostnader

avser en stor del av överblivna medel projekt som

fortsätter under 1998. Vissa poster har dock

lämnat betydande överskott jämfört med budget.

Bland dessa kan nämnas telekostnader,

fastighetsdriften samt produktion och

försäljning av riksdagstryck.

Prioriteringar

Budgetförslaget för 1999 innebär för

riksdagens del i huvudsak en konsolidering av

nuvarande verksamhet. Vissa kostnadsökningar

följer dock av riksdagsvalet 1998. Det gäller

främst pensioner och inkomstgarantier till

ledamöter som har avgått. Vidare finns medel

avsatta för vissa förbättringar av infrastrukturen i

datanätet.

5.3 Anslag

B1 Riksdagens ledamöter och

partier m.m.

Tabell 5.1 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

420 033

Anslags-

sparande

8 403

1998

Anslag

460 000

Utgifts-

prognos

460 000

1999

Förslag

489 000

2000

Beräknat

494 593

1

2001

Beräknat

502 484

2

1 Motsvarar 486 000 tkr i 1999 års prisnivå

2 Motsvarar 486 000 tkr i 1999 års prisnivå

Från anslaget finansieras arvoden,

kostnadsersättningar och traktamenten till

riksdagens ledamöter, arvoden till Sveriges EU-

parlamentariker, arbetsgivaravgifter samt

pensioner och inkomstgarantibelopp åt f.d.

riksdagsledamöter m.fl. Vidare finansieras

reseersättningar vid resor inom Sverige,

sjukvårdskostnader och utbildning för

riksdagens ledamöter. Även kostnader för

ledamöternas deltagande i internationellt

parlamentariskt samarbete, såsom Europarådet

och Interparlamentariska unionen (IPU), liksom

bidragen till ledamöternas enskilda studieresor

finansieras från anslaget. I anslaget ingår även

bidraget till partigrupperna i riksdagen.

Förvaltningsstyrelsens överväganden

En av förvaltningsstyrelsen utsedd

beredningsgrupp ser för närvarande över

erfarenheterna av den nya ersättningslagen. I

uppdraget ingår även att pröva alternativa former

för ett förbättrat politiskt sekreterarstöd till

ledamöterna. I avvaktan på resultaten av dessa

överväganden föreslås en smärre uppräkning av

nuvarande stöd.

En översyn av bidragen till samtliga föreningar

etc. som är verksamma inom riksdagen kommer

att genomföras under året.

Samarbetet mellan parlamenten i olika länder,

särskilt inom Europa, har en lång historisk

tradition. I takt med den ökade

internationaliseringen utvecklas och intensifieras

kontakterna mellan olika länders parlament

alltmer. I förslaget ingår en viss ökning av

utgifterna för denna verksamhet.

B2 Riksdagens

förvaltningskostnader

Tabell 5.2 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

359 148

Anslags-

sparande

70 526

1998

Anslag

460 000

Utgifts-

prognos

475 000

1999

Förslag

420 300

2000

Beräknat

440 988

1

2001

Beräknat

447 682

2

1 Motsvarar 433 200 tkr i 1999 års prisnivå

2 Motsvarar 433 200 tkr i 1999 års prisnivå

Utgifterna inom anslaget avser bl.a. löner,

administration, fastighetsförvaltning, intern-

service, säkerhet, datateknik, förlagsverksamhet,

bibliotek och informationsverksamhet.

Investeringarna beräknas uppgå till 67

miljoner kronor, vilket är en minskning jämfört

med föregående budgetår då de uppgick till 120

miljoner kronor. Dessa finansieras genom anslag.

Till detta kommer 10 miljoner kronor i

investeringar i redan beslutade förvärv och

ombyggnader av fastigheter för

övernattningsbostäder till ledamöter. Dessa

investeringar avses bli finansierade genom

utnyttjande av redan beslutade låneramar i

Riksgäldskontoret.

Förvaltningsstyrelsens överväganden

Budgetförslaget syftar till att det parlamentariska

arbetet kan bedrivas effektivt och rationellt samt

till att skapa goda arbetsförhållande för

riksdagens ledamöter. En viktig uppgift är att

informera om riksdagens arbete och dess

arbetsformer.

Inom det administrativa området finns medel

avsatta för ett nytt modernt lönesystem för att

hantera riksdagsledamöternas arvoden,

traktamenten och övriga ersättningar enligt

ersättningslagen. Insatser planeras för att

rationalisera administrationen, såsom införande

av elektronisk handel.

På informationsområdet, där efterfrågan på

snabb och aktuell information är stor, prioriteras

utvecklingen av riksdagens webbtjänster på

Internet med bl.a. digitala direktsändningar från

kammardebatten. I övrigt prioriteras

informationsåtgärder som riktar sig till skolor

och allmänhet utanför Stockholmsområdet. Ett

020-nummer föreslås till den automatiska

telefoninformationen som ges via

?Riksdagen Direkt?. En satsning på utveckling

av ett intranät för intern information planeras

under året.

Under 1999 kommer Riksdagsbiblioteket att

ta i drift samtliga moduler i det bibliotekssystem

som inköptes under budgetåret 1998. Den stora

satsningen på byte av bibliotekssystem innebär

att inga andra större arbeten eller investeringar

sker under året.

Budgetkontoret, som startade sin verksamhet

med två utredare under hösten 1997, fick under

1998 ett tillskott på ytterligare två utredare. För

att kunna erbjuda ett bredare utbud av tjänster

och mer kvalificerade analyser anställs under

1999 ytterligare en utredare. Nya datorbaserade

beräkningsmodeller kommer att anskaffas för

analyser inom ett antal områden som företags-

och kapitalbeskattning, arbetslöshet och det nya

pensionssystemet.

Då EU-upplysningen under 1998 fick

ytterligare en informatörstjänst, kunde EU-

informationen på riksdagens webbplats utvecklas

som ett komplement till telefonservicen mot

allmänheten. Under 1999 kommer

informationen om aktuella EU-frågor via

Internet att vidareutvecklas.

Budgetförslaget på data- och teknikområdet

karaktäriseras av fortsatta utbyggnader av

infrastrukturen för datanätverk och

kommunikation. Detta för att möta kommande

behov av video-, ljud- och bildapplikationer. För

att garantera fortsatt hög driftsäkerhet och

tillgänglighet föreslås vidare en del

ersättningsinvesteringar vad gäller äldre hårdvara

i systemet. Det föreslås även nysatsningar vad

gäller handdatorer och ökad kommunikation

över Internet. Viktigt är också föreslagna

satsningar kring år 2000-problemet samt DA

(dataadministration).

Beträffande övernattningsbostäder till

ledamöterna fortsätter ombyggnaderna i

kvarteren Aurora och Kvasten. Vidare sker en

upprustning av lokaler på Salvii-gränd.

Förvaltningskontoret kommer att verka för att

Stockholms stad i samarbete med riksdagen

vidtar åtgärder avseende den yttre miljön vid

riksdagens byggnader. En modernisering av

säkerhetssystemet påbörjas, främst av

programvarornas standard.

Vidare påbörjas byte av låssystemen i

riksdagens byggnader. Budgetförslaget innebär

att föregående års restriktiva hållning till anspråk

på ökade personalresurser fullföljs.

Övertidsuttaget sänktes påtagligt under 1997,

även om det fortfarande är oacceptabelt högt

inom vissa arbetsenheter. Fortfarande förutsätts

att en utökning inom en verksamhet normalt

skall lösas genom omfördelning eller

neddragning inom en annan. Dock fullföljs

etablerandet av ett budgetkontor inom

utredningstjänsten, så att kontoret hösten 1999

kommer att bestå av fem kvalificerade utredare.

Under våren 1998 har en utredning

genomförts om den framtida inriktningen av

tidningen Från Riksdag myndigheter har lagts

ned, omorganiserats, delats eller tillkommit. Stöd

för befintliga statliga personaladministrativa

system ges fr.o.m. den 1 juli 1998 enbart från

ESV, sedan regeringen renodlat verksamheten

vid Statens pensionsverkPV till attrenodlat sin

verksamhet till att gälla endast pensionsfrågor.

Lokalförsörjnings-verket avvecklades vid

årsskiftet 1997/98. och nNumera är det

Statskontoret som har ansvaret för att bl.a. utföra

analyser av lokalanvändning och lokalkostnader i

staten som underlag för effektivisering av den

statliga lokalförsörjningen. Flera av

myndigheterna inom utgiftsområdet har en

stabsfunktion, vilket innebär att de även är en

viktig resurs för Regeringskansliet och inte

endast fungerar som stöd för andra myndigheter.

De senaste två åren har stödet till

Regeringskansliet ökat, bl.a. som en följd av de

krav som lagen (1996:1059) om statsbudgeten

ställer på regeringen att redovisa resultat till

riksdagen.

Inom området som rör målet för det

finansiella systemet kan konstateras att den

allmänna ekonomiska och finansiella

utvecklingen i Sverige under 1997 var stabil.

Finanssektorn präglades av strukturomvandling i

riktning mot ökad konsolidering. Flera större

sammanslagningar genomfördes av banker,

försäkringsbolag och andra finansiella institut,

både inom och över

branschgränser. Den ökade konsolideringen

beror bland annat på en ökad internationell

konkurrens som väntas förstärkas än mer genom

bildandet av EMU. De finansiella instituten

söker större marknadsandelar och internationella

samarbetspartners för att möta den ökande

konkurrensen.

SedanUnder hösten 1997 uppstod har viss oro

rått på den globala finansmarknaden som en

följd av bl.a.finansiell oro i världen genom de

ekonomiska problemen i Sydostasien. Denna oro

medförde att de senaste årens kraftiga

börsuppgång i Sverige avbröts och att kurserna

gick ned. Krisen i Sydostasien har fortsatt att

påverka den globala finansmarknaden under

1998.

För skadeförsäkringssektorn har lönsamheten

varit vikande. stagnerande premier och växande

skade- och driftskostnader resulterat i en vikande

lönsamhetstrend. Inom värdepappersområdet

har lönsamheten under 1997 varit god, bl.a. som

en effekt av den höga omsättningen på

Stockholms fondbörs. Den nära kopplingen

mellan börsomsättningen och resultat inom

värdepapperssektorn gör att förhållandena

snabbt kan skifta, även om marknaden betraktas

som relativt robust. Utvecklingen i Asien och

andra omvärldsförändringar kan komma att få en

betydande påverkan på situationen.

Regeringens mål för upplåning och

statsskuldsförvaltning är att kostnaden för den

faktiska skulden under en femårsperiod skall vara

lägre än kostnaderna för de s.k.

riktmärkesportföljer som avspeglar en

hypotetisk, standardiserad upplåningsstrategi.

De senaste fem budgetåren har kostnaderna för

statsskulden understigit riktmärkesportföljernas

kostnader med 11,2 miljarder kronor.

Skapandet av en gemensam valuta inom EU

påverkar Riksgäldskontorets upplåning. Både

låntagare och placerare kommer att ha lättare att

låna och investera utanför det egna landet.

Konkurrensen på kapitalmarknaden kommer

som en följd av detta troligen att öka. Det är

därför viktigt att fortsätta utvecklingen av den

svenska kapitalmarknaden och tydligt etablera

svenska staten som en låntagare på den allt mer

konkurrensutsatta europeiska kapitalmarknaden.

11.3.2 De viktigaste statliga insatserna

Inom ramen för målet att Statsförvaltningen

skall bedrivas effektivt och i det allmännas

intresse.... kan nämnas att regeringen i mars 1998

lade fram en förvaltningspolitisk proposition

(prop. 1997/98:136), där riktlinjer angavs för det

fortsatta arbetet med att utveckla den statliga

förvaltningen. Utifrån dessa riktlinjer kommer

ett flerårigt handlingsprogram att tas fram (se

vidare under avsnitt 9.3 i volym I).

Regeringen har i samband med den

förvaltningspolitiska propositionenovanstående

även beslutat att en ny myndighet för kvalitets-

och kompetensutvecklingsfrågor skall bildas

fr.o.m. 1 januari 1999. Myndighetens uppgift är

att främja en gemensam, grundläggande statlig

förvaltningskultur och förvaltningsetik och

stödja kompetensförsörjning och systematiskt

kvalitetsarbete inom den statliga förvaltningen.

En renodling av Riksrevisionsverket som

revisionsorgan har genomförts. Det nybildade

Ekonomistyrningsverket (ESV) har fr.o.m. 1 juli

1998 övertagit ansvaret för ekonomistyrningen i

statsförvaltningen. ESV har fått en tydlig roll

som Regeringskansliets och övriga

myndigheternas stöd i frågor som rör

resultatstyrning och finansiell styrning. Till ESV

har också SPV:s personaladministrativa

verksamhet förts, vilket gör att stödverksamhet

som handlar om de statliga ekonomi- och

personaladministrativa systemen nu är samlade

vid en och samma myndighet.

Under 1997 har rådgivning och stöd i olika

former till Regeringskansliet från bl.a. RRV och

Statskontoret genomförts. Tillsammans med

Finansdepartementet har dessa myndigheter

arbetat vidare med att utveckla

resultatstyrningen, bl.a. som en följd av de ökade

kraven i lagen om statsbudgeten. En utredning

har genomförts med uppgift att se över hur

Statskontoret skall kunna tillgodose regeringens

och Regeringskansliets behov av såväl

omfattande utvärderingar som mer avgränsade

utredningsinsatser.

Arbetet med VESTA-projektet (Verktyg för

ekonomistyrning i staten) vilket syftar till att

skapa ett integrerat statligt koncernsystem för

prognoser, budgetering, koncernredovisning,

resultatstyrning och betalningsinformation, har

fortsatt planenligt under 1997.

Statens betalningsflöden är omfattande och

därmed får också betalningstidpunkterna en stor

betydelse. Betalningstidpunkterna har därför

setts över under 1997. Riksgäldskontoret har

lämnat förslag på både färre

utbetalningstidpunkter och senarelagda

utbetalningsdagar, vilka kan ge besparingar på

100-130 miljoner kronor om förslagen

genomförs. En daglig uppföljning av betalningar

har bidragit till att effektivisera myndigheternas

betalningsrutiner.

Inom ramen för målet Statsfinanserna och

statens egendom skall förvaltas och hanteras på ett

så kostnadseffektivt sätt som möjligt, har

regeringen gett Kammarkollegiet i uppdrag att

utveckla, samordna och följa upp den statliga

upphandlingen. Regeringen anser att en

miljöanpassad upphandling är viktig. Regeringen

har som ett led i detta arbete bl.a. tillsatt en

delegation för ekologiskt hållbar upphandling

vars uppgift består i att driva på arbetet att

utveckla miljöanpassad upphandling.

Delegationen skall slutredovisa sitt arbete i

december 1999.

Regeringen bedömer att ytterligare

effektiviseringar inom lokalförsörjningsområdet

kan göras. Regeringen har därför bl.a. tagit

initiativ till utarbetandet av en modell för

redovisning av effektiviteten i myndigheternas

lokalförsörjning. Regeringen har uppdragit åttill

Statskontoret lämnat i uppdrag att utreda hur

regeringens styrning och kontroll av den statliga

lokalförsörjningen kan förbättras. Uppdraget

kommer att redovisas under hösten 1998.

För att nå målet förInom den statliga prognos-

och analysverksamheten har arbete pågått med att

utveckla såväl träffsäkerhet som tillförlitlighet

och relevans. Riksgäldskontorets

prognoshorisont har utvecklats och sträcker sig

nu längre än ett år framåt i tiden. Även

Konjunkturinstitutet har arbetat med att som en

komplettering till de fyra

konjunkturprognoserna, göra beräkningar med

ett längre tidsperspektiv (medelfristiga

beräkningar). Dessa beräkningar kan sägas syfta

till att beskriva realistiska utvecklingsbanor för

svensk ekonomi . Att öka användbarheten i

prognoserna för olika målgrupper har också varit

ett viktigt inslag i myndigheternas

utvecklingsarbete. Som exempel kan nämnas att

RRV har arbetat med att utveckla prognosen för

statsbudgeten så att den anpassas för olika

användare. Flera myndigheter har valt att arbeta

med mer utåtriktad information.

Det Uutvecklingsarbetet som har bedrivits

inom ramen för statistikmålet och som särskilt

gäller den ekonomiska statistikenden

ekonomiska statistikens område har främst

inriktats på att förbättra kvaliteten i national-

räkenskaperna. Arbetet kommer att fortsätta

1999 och avser bl.a. beräkningar av privat

konsumtion, detaljhandelns omsättning,

utrikeshandeln och offentlig sektor. På initiativ

av

Finansinspektionen har det inrättats ett stati-

stikråd som har till uppgift att samordna

utformningen av finansmarknadsstatistiken.

EU-anpassningarna på statistikens område har

varit omfattande. Arbetet bedrivs i ett 90-tal

grupper, inom ramen för EuropeiskaU-

kommissionen, där SCB och andra

statistikansvariga myndigheter är representerade.

Medlemsländerna producerar och finansierar

statistiken medan Europeiska Ukommissionen

ansvarar för sammanställning och publicering.

Kommissionen ger i vissa fall ekonomiskt stöd

till medlemsländerna för att utveckla ny statistik.

Regeringen bedömer att det är motiverat att

närmare studera effekterna av statistikreformen.

Efter bemyndigande av Rregeringen har därför

tillkallat en särskild utredare tillkallats förmed

uppgift att utvärdera statistikreformen samt

analysera EU-medlemskapets effekter och lämna

förslag till eventuella förändringar i den officiella

statistiken. Uppdraget skall redovisas senast den

1 mars 1999.

Inom ramen för målet förNär det gäller det

finansiella systemet har ambitionsnivån vad gäller

kontroll av riskhanteringen i de finansiella

instituten höjts under året. Finansinspektionen

har vidareutvecklat tillsynsverksamheten för

bedömning av risker i handel med finansiella

instrument. Dessutom har tillsynen av

kapitaltäckningsreglerna i stora banker

undersökts och redovisningsreglerna för

instituten utvecklats för att förbättra

genomlysningen av institutens finansiella

ställning.

Riksdagen beslutade under våren 1998 (prop.

1997/98:154, bet. 1997/98:FiU29, rskr.

1997/98:253) om en ny modell för

statsskuldsförvaltningen. Målet är att statens

skuld skall förvaltas så att kostnaden för skulden

långsiktigt minimeras samtidigt som risken i

förvaltningen beaktas. Till skillnad frånmot

tidigare, då regeringen enbart angav riktlinjer för

skulden i utländsk valuta, skall regeringen nu

ange riktlinjer för hela statsskuldsportföljen.

Därmed ges möjlighet att anlägga ett

helhetsperspektiv på statsskuldsförvaltningen.

Utvärderingen av statsskuldsförvaltningen

kommer att lyftas fram genom att utvärdering

skall ske i en årlig skrivelse till riksdagen.

Med anledning av omställningen av

datasystemen inför år 2000 i samhällets olika

sektorer avser regeringen att lämna en särskild

skrivelse till riksdagen om aktuellt läge,

planerade och vidtagna åtgärder. Skrivelsen

planeras att lämnas senare under hösten 1998.

11.3.3 Effekter av de statliga insatserna

När det gäller målet Statsförvaltningen skall

bedrivas effektivt... och i det allmännas intresse

kan det t.ex. konstateras att arbetet med att

införa mål- och resultatstyrning inom

statsförvaltningen bl.a. har genererat ökad

möjlighet till kontroll över statsbudgeten och

den statliga verksamheten. Redovisning av

månadsvisa utfall på statsbudgeten, ett

utvecklingsarbete med prognoser samt en

utvecklad resultatdialog mellan regering och

myndigheter, men även mellan regering och

riksdag, har bidragit till detta. Förekomsten av

resultatredovisning i budgetpropositionen har

ökat efter införandet av budgetlagen (se RRV

1998:46). Även kvaliteten på

resultatinformationen har höjtsutvecklats

positivt. Ännu återstår dock mycket arbete med

att förbättra redovisningen. På myndighetsnivå

visar en studie (RRV dnr. 23-96-2125) som

sträcker sig över åren 1996 till 1998, att en

majoritet ser Enligt en undersökning som RRV

har gjort (Dnr. 23-96-2125) och som sträcker sig

över åren 1996 till 1998, ser majoriteten av

myndigheterna utvecklingen av

resultatstyrningsfrågorna som något positivt och

resultatkulturen har på de flesta håll fått ett

ordentligt fäste. Sedan den nya förordningen

(1996:882) om myndigheters årsredovisningar

m.m. trädde i kraft har regeringens roll som aktiv

beställare av resultatinformation ökat i betydelse.

Vid flera departement har det utvecklats en

större medvetenhet kring betydelsen av att vara

en aktiv beställare, medan det på andra håll

fortfarande finns brister.

VissaEffekterna av den revisionsverksamhet som

bedrivs inom statsförvaltningen kan utläsas bl.a. i

hur de aktörer som erhållit påpekanden av något

slag har åtgärdat fel och brister inom ett år. Av

de 227 påpekanden som RRV:s årliga revision

gav under 1996 hade 87 % åtgärdats under 1997,

(vilket ligger något under föregående budgetårs

resultat, då 90 % av påpekandena hade åtgärdats

inom ett år).

 effekter av revisionsverksamheten kan

härröras till RRV:s effektivitetsgranskningar. En

genomgång som RRV gjort av dessa visar att

cirka 60 % av de förslag och iakttagelser som

verket lämnat till regeringen under en

treårsperiod, fått påvisbara resultat.

I syfte att stärka kontrollen av

medelsförvaltningen i staten (avsnitt 4.5) harkan

det konstateras att flera projekt avslutats som

lagt fram förslag lagts framtill åtgärder bl.a.

beträffande svart arbete och , datorrelaterade

missbruk och brottslighet samt talsvarsteknik för

att kunna kontrollera att arbetssökanden står till

arbetsmarknadens förfogande. Avslutade och

pågående projekt tjänar som viktigt underlag i

regeringens fortsatta beredning.

Vad gäller det statliga betalningssystemet kan

det konstateras att kostnader för staten uppstår

både vid ut- och inbetalningar, till största delen

beroende av den s.k. float som uppstår vid

inbetalningar. För år 1996 uppskattades

floatkostnaden till cirka 190 miljoner kronor.

Under de senaste åren har floatkostnaden

reducerats betydligt, med cirka 65 % eller 370

miljoner kronor sedan budgetåret 1990/91.

Kostnaderna kan dock reduceras ytterligare, bl.a.

genom att myndigheterna mer omsorgsfullt

väljer betalningstjänst och betalningsförmedlare

med hänsyn till respektive myndighets behov

och betalningsmönster.

Den ökade andelen myndigheter som fick

betyget fullt tillfredsställande i EA-värderingen

för 1997 kan ses som en indikator på att den

interna kontrollen och redovisningen har blivit

bättre vid myndigheterna. Det är regeringens

bedömning att verksamheten som bedrivits inom

ramen för målet stöd av hög kvalitet till

myndigheterna bl.a. genom regler och

utbildningsinsatser av olika slag, i kombination

med reglerna för området har bidragit till denna

positiva utveckling, samt det faktum att själva

värderingen faktiskt görs. EA-värderingen visar

att sedan 1994/95 har andelen myndigheter med

omdömet fullt tillfredsställande ökat från 44 till

81 %, medan gruppen tillfredsställande har

sjunkit från 47 till 12 %. Gruppen ej

tillfredsställande har legat relativt stilla.

Inom området som röret målet Statsfinanserna

och statens egendom skall förvaltas och hanteras på

ett så kostnadseffektivt sätt som möjligt kan anges

att reformen av statens fastighetsförvaltning och

myndigheternas lokalförsörjningsansvar har

utvärderats. Lokalkostnader och

lokalanvändning analyseras numera på ett helt

annat sätt än tidigare i myndigheternas

verksamhetsplanering. Lokalanvändarna anser att

det nuvarande systemet fungerar bättre än det

tidigare. Regeringens bedömning är att reformen

har inneburit en positiv förändring och att

principerna bakom den skall ligga fast.

Effekterna av lagen (1992:1528) om offentlig

upphandling utvärderades av Nämnden för

offentlig upphandling (NOU) under 1997. I

utvärderingen konstaterades bl.a. att

regelefterlevnaden är bristfällig på många håll.

Efter bemyndigande av Rregeringen har tillsatt

en särskild utredare tillsatts med uppgift att

utreda organisationen av NOU och vilka

uppgifter nämnden bör ha i framtiden med

hänsyn till behovet av tillsyn av offentlig

upphandling. En översyn skall även göras av vissa

bestämmelser i LOU. Möjligheterna att

effektivisera den offentliga upphandlingen skall

vara utgångspunkten för utredningen.

Effekter och resultat av de statliga insatserna

inom på statistikmålets område ens område är

svårbedömda. Statistik över allmänna

samhällsförhållanden är en självklar del i ett

modernt samhälle och används för planering,

beslut och utvärdering inom alla

samhällssektorer. Statistik fyller också en viktig

funktion som underlag för massmedias

granskning av samhället. Likaså har forskningen

behov av omfattande statistiskt underlag. Den

statistikreform som genomfördes 1994 var

avsedd att bidra till en förbättrad anpassning av

statistikens volym och inriktning till användarnas

behov. Den särskilde utredaren med uppgift att

utvärdera reformen har bl.a. till uppgift att

analysera reformens effekter i detta avseende.

Inom ramen för målet avseende det finansiella

systemet bidrar de nya redovisningsreglerna och

tillsynsinsatserna till en bättre genomlysning av

institutens finansiella situation. En undersökning

av ett antal instituts årsredovisningar visar att

reglerna resulterat i ökad användning av

marknadsvärdering och i en tydligare

redovisning av derivatpositionerna. En bättre

genomlysning av institutens finansiella ställning

ökar dessutom andra marknadsaktörers

möjlighet att övervaka risktagandet i de enskilda

instituten, vilket torde öka disciplinen hos dessa

institut.

Målet för upplåning och statsskuldsförvaltning

är att kostnaden för den faktiska skulden under

en femårsperiod skall vara lägre än kostnaden för

de s.k. riktmärkesportföljerna. Under de senaste

fem budgetåren har den faktiska skuldens

kostnader understigit portföljernas kostnader

med 11,2 miljarder kronor. Under 1997 var den

verkliga skuldens kostnader 4,7 miljarder kronor

lägre än riktmärkesportföljernas. Genom

marknadsvårdande insatser har

Riksgäldskontoret främjat effektiviteten på den

inhemska kapitalmarknaden. En ökad effektivitet

bidrar till en allmänt lägre inhemsk räntenivå.

Genom dessa åtgärder har Riksgäldskontoret

också bidragit till lägre upplåningskostnader för

staten.

11.3.4 Regeringens slutsatser

Regeringen gör utifrån ovanstående redovisning

bedömningen att måluppfyllelsen inom

utgiftsområdet samhällsekonomi och

finansförvaltning under 1997 har varit

tillfredsställande. Utgiftsområdets verksamheter

har en viktig roll i arbetet med att vidareutveckla

den statliga förvaltningen samt att ge riksdag,

regering och andra, statliga såväl som icke-

statliga aktörer relevant och tillförlitligt underlag

inför beslut. Förvaltningen av statsskulden samt

bevakning av och prognoser över statsbudgeten

har utvecklats och skötts tillfredsställande.

Arbetet har bedrivits väl i linje med regeringens

saneringspolitik och stramhet i budgetprocessen.

Vad gäller målet arbetetatt tillförsäkra

säkerställa att hushållningen av statens resurser

sker på ett effektivt sätt visar

resultatbedömningen ovan redovisad på

utgiftsområdesnivå och i de följande avsnitten på

verksamhetsområdes- och anslagsnivå

sammantaget på en positiv utveckling under året.

I arbetet med att ytterligare stärka

effektivisering och utveckling av statlig

förvaltning är en kontinuerlig anpassning och

utveckling av organisation och struktur för de

centrala stabsmyndigheterna väsentlig. I den

pågående strukturella utvecklingen inom

området ingår etablering av den nya

myndigheten ESV, omvandlingen av RRV till ett

renodlat revisionsorgan, inrättandet av en ny

myndighet för kvalitets- och

kompetensförsörjning samt en precisering av

Statskontorets roll och uppgifter.

Även vad gäller arbetet med att eftersträva att

det finansiella systemet skall vara effektivt och

tillgodose såväl samhällets krav på stabilitet som

konsumenternas intresse av ett gott skydd ger

den samlade resultatbedömningen vid handen att

utvecklingen under 1997 har varit positiv.

Regeringen anser att det är av största vikt att

verksamheten inom

utgiftsområdetutgiftsområdets arbete fortsätter

att utvecklas. Särskilt viktigt är att myndigheter

inom utgiftsområdet än mer beaktar användare

och potentiella användare i de insatser som görs,

oavsett om det rör sig om prognoser,

administrativa tjänster eller officiell statistik. För

tjänster och produkter i form av utredningar,

system och stöd av olika slag måste det ske en

kontinuerlig utveckling och anpassning till

användarnas behov och efterfrågan.

Det är för regeringen även viktigt att de

myndigheter som har ett nära samarbete i vissa

frågor (statistik och prognoser, utredningar och

analyser) utvecklar detta samarbete ytterligare.

För att främja statsförvaltningens utveckling i sin

helhet bör således en helhetssyn eftersträvas för

verksamheterna inom området.

12 Effektivisering och utveckling av statlig

förvaltning

12.1 Omfattning

Verksamhetsområdet Effektivisering och

utveckling av statlig förvaltning omfattar

myndigheter med stabsfunktion eller som har

annan central betydelse för hur

statsförvaltningen bedrivs, utvecklas och

effektiviseras, följs upp och kontrolleras.

Området består av Ekonomiska rådet,

Ekonomistyrningsverket (ESV),

Kammarkollegiet, Konjunkturinstitutet (KI),

Nämnden för offentlig upphandling (NOU),

Riksrevisionsverket (RRV), Statens

fastighetsverk (SFV), Statistiska centralbyrån

(SCB), Statskontoret, anslag för

Kontrollfunktionen i staten och övrigt

utvecklingsarbete samt Riksgäldskontorets

(RGK) garantiverksamhet, kassahållnings-, in-

och utlåningsverksamhet.

12.2 Utgiftsutvecklingen

Utgiftsutvecklingen

Miljoner kronor (löpande priser)

Utfall

1997

Anslag

1998 1

Utgifts-

prognos

1998

Förslag

anslag

1999

Beräknat

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

585,8

885,6

812,6

886,9

744,7

734,1

1 Inklusive beslut till följd av förslag till tilläggsbudget till statsbudgeten

för budgetåret

1998 i samband med den ekonomiska vårpropositionen.

Verksamhetsutfall och ekonomiskt utfall 1997

och 1998

Redovisas under respektive anslagsavsnitt.

Förändringar

Den nya myndigheten Ekonomistyrningsverket

(ESV) bildades den 1 juli 1998 samtidigt som

RRV blev ett renodlat revisionsorgan.

Kammarkollegiet har fr.o.m. den 1 juli 1998

fått ett särskilt ansvar för att utveckla, samordna

och följa upp den statliga inköpssamordningen.

Den 1 januari 1999 bildas en ny myndighet för

kvalitetsutvecklings- och

kompetensförsörjningsfrågor. Myndigheten skall

bl.a. verka för att statsförvaltningen har en

gemensam förvaltningskultur. Samtidigt med

inrättandet av denna myndighet avvecklas

Statens förnyelsefonder.

Prioriteringar

Den ekonomiska statistiken och särskilt

förbättringar av nationalräkenskaperna bör även i

fortsättningen vara en prioriterad uppgift.

12.3 Resultatbedömning

Målet för verksamhetsområdet är att

hushållningen med statens resurser skall ske på

bästa sätt.

Den huvudsakliga resultatbedömningen inom

utgiftsområde 2, Samhällsekonomi och

finansförvaltning, sker på utgiftsområdesnivå

och på anslagsnivå. På anslagsnivån är

kopplingen mellan resultat och anslag tydligare

och resultatredovisningen mer detaljerad än på

utgiftsområdesnivå.

Regeringen gör bedömningen, utifrån de

resultat som redovisats och med hänsyn till vad

som kan påverka verksamhetsområdet de

närmaste åren, att riktlinjerna för de flesta

verksamheterna bör ligga fast. Kommande

ställningstaganden utifrån flera utredningar av

betydelse, vilka antingen har presenterats under

sommaren 1998 eller kommer att presenteras

under det närmaste halvåret, gör dock att

vidareutveckling och anpassning av inriktning

och verksamheter kan komma att bli aktuell.

Bland utredningar kan nämnas den om

Statskontorets verksamhet och framtida

inriktning, utredningen om NOU och de statliga

insatserna inom upphandlingsområdet samt

utvärderingen av den statistikreform som

genomfördes 1994.

Regeringen gör bedömningen att arbetet med

att åstadkomma bättre prognoser är viktigt för

regeringens möjligheter att ha kontroll över de

statliga utgifterna. Den ekonomiska statistiken

ligger bl.a. till grund för prognoserna och

regeringen bedömer därför att statistiken bör

utvecklas till att bli mer tillförlitlig, men även

mer tillgänglig för de aktörer som har behov av

att använda den.

12.4 Revisionens iakttagelser

RRV har för räkenskapsåret 1997 lämnat

invändning i revisionsberättelsen för två

myndigheter inom verksamhetsområdet. SFV

har fått invändning för att under andra halvåret

1997 i myndighetens huvudbokföring inte

löpande redovisat ställning och rörelser för ett

utlandskonto i Deutsche Bank (SFV är

projektansvarig för det samnordiska

ambassadprojektet i Berlin). SFV har heller inte

löpande redovisat uppkomna fordringar och

skulder avseende övriga nordiska länder och den

svenska ambassaden i Berlin (avsnitt 4.7).

RRV har i revisionsberättelsen beträffande

Statens lokalförsörjningsverks årsredovisning

riktat en invändning med anledning av att

årsredovisningen inkom en månad senare än vad

som är föreskrivet samt att den inte uppfyllde

kravet enligt regleringsbrevet på separata

resultaträkningar för förvaltningsanslaget

respektive anslaget Täckning av merkostnader

för lokaler. Regeringen ser allvarligt på det

inträffade. Regeringen finner dock ingen

anledning att vidta åtgärder eftersom ansvaret för

kommande årsredovisning åligger Utredningen

om avveckling av Statens lokalförsörjningsverk

respektive Statskontoret.

12.5 Anslagsavsnitt

A1 Konjunkturinstitutet

Tabell 4.1 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1997

Utfall

29 755

Anslags-

sparande

1 369

1998

Anslag

35 494

Utgifts-

prognos

35 361

1999

Förslag

37 6401

2000

Beräknat

38 3182

2001

Beräknat

38 9182

1 Motsvarar 37 640 tkr i 1999 års prisnivå.

2 Motsvarar 37 640 tkr i 1999 års prisnivå.

Regeringens överväganden

De övergripande målen för

Konjunkturinstitutets (KI:s) verksamhet för

budgetåret 1997 har varit att analysera den

ekonomiska utvecklingen inom och utom landet,

att utarbeta prognoser för såväl den

internationella som svenska ekonomin samt att

bedriva forskning i anslutning härtill.

Verksamhetsmålen har bland annat inneburit att

större tonvikt lagts på analysen av samspelet

mellan den finansiella och den reala ekonomin

samt på medelfristiga beräkningar.

Resultatbedömning

När det gäller de övergripande målen kan

konstateras att KI numera systematiskt

utvärderar prognosernas träffsäkerhet med en

löpande uppföljning av tidigare prognoser.

Särskilda studier av träffsäkerheten i prognoserna

har också genomförts. De viktigaste slutsatserna

som kan dras från dessa är att

Konjunkturinstitutets prog-noser såväl i svensk

som internationell jämförelse står sig relativt väl

men att träffsäkerheten inte har förbättrats

nämnvärt sedan 1970. I början av 1990-talet var

institutets prognosmetodik inte särskilt väl

lämpad att analysera samspelet mellan den

finansiella och den reala ekonomin men

kompetensen inom detta område har sedan dess

gradvis stärkts. Som ett led i arbetet med att öka

prognosprecisionen kan nämnas framtagandet av

månatliga konjunkturbarometrar och kort-

siktsindikatorer.

Den ökande inriktningen på kvantifierade mål

i den ekonomiska politiken har höjt kraven på

tillförlitlighet i prognosarbetet. Som en följd av

detta tillfördes KI efter förslag i

budgetpropositionen för 1998, ett resurstillskott

som bland annat skall användas för att förbättra

metoderna för de medelfristiga beräkningarna, ge

ökat utrymme för analyser av den internationella

och finansiella utvecklingen samt förstärka den

makroekonomiska kompetensen. Dessutom

utökades basresurserna för utveckling av

miljöräkenskaper. För att kunna anpassa

verksamheten till de målsättningar som det

senaste regleringsbrevet ger uttryck för har

Konjunkturinstitutet beslutat om en

genomgripande organisationsförändring samt

genomfört en rad nyrekryteringar under våren

1998. Den akademiska kompetensen är redan i

utgångsläget hög men har höjts ytterligare.

Avsikten med resursförstärkningen är att den på

sikt skall förbättra prognoserna men några

påtagliga förbättringar kan av naturliga skäl inte

påvisas under innevarande år.

I december 1997 tilldelades myndigheten

utredningsresurser för att utreda

förutsättningarna för en utvidgning av

investeringsenkäten och tjänstebarometern.

Slutresultatet från utredningarna skall redovisas

senast i december 1998. Institutet är

statistikansvarig myndighet för

investeringsenkäten som används dels vid

framtagandet av nationalräkenskaper, dels vid

prognosarbetet. I dagsläget saknas statistik som

motsvarar 20 % av de totala investeringarna. Med

anledning av detta anser regeringen att en

utbyggnad av investeringsenkäten är nödvändig

både för att förbättra den ekonomiska statistiken

och för att höja prognosprecisionen.

Tjänstesektorn, som 1997 stod för cirka 40 %

av BNP, växer i betydelse för svensk ekonomi.

En ökad kunskap om tjänstesektorn, och då

särskilt konjunkturläget, innebär därför också att

prognoserna för den svenska ekonomin bör

kunna förbättras. Den nuvarande

tjänstebarometern har varit i funktion sedan

1990 och täcker cirka 40 % av tjänstesektorn.

Genom att barometern har funnits en relativt

kort tid är det svårt att avgöra i vilken

utsträckning en barometer som omfattar fler

delar av tjänstesektorn, kan komma att förbättra

prognoserna för svensk ekonomi. Regeringen

avvaktar därför redovisningen av utredningen

innan ställning tas till beslut om en eventuell

utvidgning.

Budget för avgiftsbelagd verksamhet

Verksamheten omfattar bland annat försäljning

av statistiktjänster och utredningsuppdrag till

främst organisationer och departement.

Institutet bedömer att verksamheten kan

expandera något under de närmaste åren.

Tabell 4.2 Budget för avgiftsbelagd verksamhet

Tusental kronor

Uppdragsverksamhet

Intäkter

Kostnader

Resultat

(Intäkt -

kostnad)

Utfall 1997

3 294

3 141

153

Prognos 1998

3 200

3 200

0

Budget 1999

3 400

3 400

0

Slutsatser

Den bedömning som regeringen gjort av

Konjunkturinstitutets verksamhet ger inte

anledning att ompröva verksamheten.

Träffsäkerheten i prognoserna har inte

förbättrats nämnvärt sedan 1970 men det finns

också ett antal faktorer som medför att

prognosarbete idag är betydligt mer komplicerat

än tidigare. Av dessa kan nämnas

internationaliseringen av den reala ekonomin

samt framväxten av den finansiella marknaden.

Institutet har för 1998 tillförts ett

resurstillskott som skall användas för att

förbättra analyserna och prognoserna med en

särskild tonvikt på bl.a. medelfristiga

beräkningar. KI genomgår för närvarande stora

förändringar som syftar till att nå de mål som

ställdes upp i regleringsbrevet för år 1998. På sikt

bör de vidtagna förändringarna leda till att

träffsäkerheten i prognoserna ökar.

Beräkning av anslaget för 1999

Tusental kronor

Anslag 1998

35 494

Pris- och löneomräkning

1 384

Utökat resurskrav

700

Justering av premier

62

Förslag 1999

37 640

Den ökande inriktningen på kvantifierade mål i

den ekonomiska politiken samt införandet av

treåriga utgiftstak, ställer högre krav på

tillförlitligheten hos såväl den ekonomiska

statistiken som för prognosarbetet. Regeringen

anser därför att myndigheten bör tillföras 0,7

miljoner kronor i utökade anslag för att kunna

förbättra och bygga ut investeringsenkäten.

Ökningen finansieras genom omprioriteringar

mellan anslag inom utgiftsområdet. En

utbyggnad av investeringsenkäten

sammanhänger med den förbättring av den

ekonomiska statistiken som SCB ansvarar för.

Genom att investeringsenkäten blir mer

heltäckande kan också prognosprecisionen öka.

Vid anslagsberäkningen har en teknisk

justering gjorts av anslaget. Justeringen har

genomförts med anledning av att en korrigering

har gjorts av den justering som genomfördes av

anslagen för år 1998 med anledning av att sättet

att finansiera avtalsförsäkringar på det statliga

området förändrades (se bilaga 1, avsnitt 4).

A2 Riksrevisionsverket

Tabell 4.3 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1997

Utfall

159 371

Anslags-

sparande

21 311

1998

Anslag

149 225

1

Utgifts-

prognos

155 000

1999

Förslag

132 978

2000

Beräknat

135 073

2

2001

Beräknat

137 126

3

1 Anvisade medel för 1998 var 176 625 tkr. På tilläggsbudget i samband med

vårpropositionen 1998 fördes dels 26 275 tkr till anslaget A21

Ekonomistyrningsverket,

dels 1 125 tkr till anslaget A8 Riksgäldskontoret.

2 Motsvarar 132 678 tkr i 1999 års prisnivå.

3 Motsvarar 132 678 tkr i 1999 års prisnivå.

Under anslaget för Riksrevisionsverket (RRV)

finansieras huvuddelen av effektivitetsrevisionen

och den årliga revisionen. Verksamheten med

prognoser, utfall och ekonomisk statistik,

utvecklingsarbetet kring ekonomistyrning,

normering, budgetprocess m.m. samt viss

rådgivning och stöd till regeringen har i stor

utsträckning fram till 30 juni 1998 finansierats

från detta anslag. De ingår från den 1 juli 1998 i

den nya myndigheten Ekonomistyrningsverket

(ESV). Den avgiftsfinansierade verksamheten

avser viss årlig revision, regeringsuppdrag,

utbildning och rådgivning samt redovisnings-

och personaladministrativa system och

internationella uppdrag m.m. En stor del av den

avgiftsfinansierade verksamheten flyttades den 1

juli 1998 över till ESV. Det ekonomiska målet

för den avgiftsfinansierade verksamheten är full

kostnadstäckning.

Finansieringsbilden för RRV har förändrats

till följd av delningen av verket. RRV var tidigare

avgiftsfinansierad med cirka 60 %. Efter

delningen uppskattas den avgiftsfinansierade

verksamheten uppgå till cirka 30 % av den totala

omslutningen. Den ändrade finansieringsbilden

leder till att den avgiftsfinansierade

verksamhetens bidrag till de totala gemensamma

kostnaderna minskar.

År 1997 uppkom ett anslagssparande på 21,3

miljoner kronor bl.a. till följd av osäkerheter i

samband med flera utredningar avseende

revision m.m. För att klara uppsatta mål har

verket prioriterat löpande produktion, samtidigt

som utvecklingsinsatser och kompetenshöjande

åtgärder till viss del fått stå tillbaka. Det har i sin

tur gjort att vissa strategiska satsningar på bl.a.

IT- utveckling skjutits på framtiden, med

minskade konsultkostnader som följd.

Under 1998 används en stor del av

anslagssparandet till att finansiera

engångskostnader som uppkommer i samband

med delningen av RRV och bildandet av ESV.

Regeringens överväganden

Resultatbedömning

Årlig revision

RRV har, enligt god revisionssed, granskat och

avlämnat revisionsberättelse för samtliga statliga

myndigheter, 270 stycken. Det är en minskning

jämfört med 1995/96, då RRV reviderade 289

myndigheter. Minskningen förklaras framför allt

av att försvarets olika myndigheter slogs samman

till en enda myndighet 1996. Antalet reviderade

objekt har ökat från 478 år 1996 till 516 år 1997.

Ökningen förklaras av att antalet reviderade

stiftelser dubblerats i samband med införandet av

stiftelselagen (1994:1220) den 1 januari 1996.

Tabell 4.4 Antalet reviderade objekt

1993/94

1994/95

1995/96

1997

Affärsverk

7

4

4

4

Myndigheter

287

285

289

270

Statliga bolag

64

80

98

105

Stiftelser

35

41

50

105

Övriga

38

39

37

37

Summa

434

449

478

516

De iakttagelser och förslag som RRV lämnat vid

den årliga revisionen har till 87 % åtgärdats inom

ett år. Det är en marginell nedgång jämfört med

budgetåret 1994/95 då motsvarande siffra

uppgick till 90 %. Detta tyder på att revisorernas

iakttagelser i hög grad är relevanta för

myndigheterna.

Effektivitetsrevision

Den egeninitierade revisionen har koncentrerats

till statsfinansiellt betydelsefulla områden,

däribland försvaret, skatteförvaltningen, stödet

till barnfamiljerna och utbildningen.

Tabell 4.5 Antal effektivitetsrevisioner

1993/94

1994/95

1995/96

(12 mån)

1997

Genomförda

effektivitetsrevisioner

20

22

21

18

Totalt har 18 effektivitetsrevisioner genomförts

under 1997. Antalet har i stort sett varit

oförändrat över en längre tidsperiod.

Revisionerna används som beredningsunderlag

inom Regeringskansliet. Att entydigt belysa

effekterna av RRV:s effektivitetsgranskningar är

svårt då det ofta är problematiskt att isolera

RRV:s bidrag till att en förändring kommer till

stånd. En genomgång som RRV gjort visar att

cirka 60 % av de förslag och iakttagelser som

verket lämnat till regeringen under en

treårsperiod har fått påvisbara resultat.

Ekonomi och resultatstyrning

Arbetet med att utveckla kvaliteten i prognoser,

utfall och ekonomisk statistik pågår

kontinuerligt. Under året har utformningen av

de publicerade prognoserna ändrats.

Prognoserna har blivit mer lättillgängliga och

informationen mer omfattande. Sifferunderlaget

finns numera i ett särskilt tabellavsnitt.

Utvecklingen av en modell för månadsvis

uppföljning av statsbudgeten påbörjades 1995

och tillämpades delvis 1996. Under 1997 har

modellen tillämpats på samtliga inkomsttitlar

och utgiftsanslag. Utvecklingen på statsbudgeten

redovisas och presenteras varje månad, såväl på

detaljnivå som på aggregerad nivå. Stora

skillnader mellan utfall och budget analyseras

och kommenteras. Detta ger regeringen

möjlighet att i tid agera för att bl.a. möta

eventuella anslagsöverskridanden.

RRV har under 1997 förvaltat ett flertal

ekonomiadministrativa regelverk. Under

budgetåret har flera nya föreskrifter och

allmänna råd tillkommit, bl.a. har ett

utvecklingsprojekt om bemyndiganden

resulterat i att föreskrifter och allmänna råd till

anslagsförordningen har beslutats. Arbetet har

också lett till tillägg i förordningen om

myndigheternas årsredovisning m.m. Den årliga

ekonomiadministrativa värderingen av statliga

myndigheter som RRV utför visar att

myndigheternas ekonomiadministrativa standard

förbättrats. För räkenskapsåret 1997 hade 81 %

av myndigheterna en fullt tillfredsställande

ekonomiadministrativ standard mot 44 % för

räkenskapsåret 1994/95.

RRV tillhandahåller flera ekonomi- och

personaladministrativa system (AGRESSO,

Cosmos, FS samt Palasso). Verksamheten är

avgiftsfinansierad. Från den 1 juli 1998 ingår

denna verksamhet i ESV.

Direkt regeringsstöd

Verket har slutfört ett stort antal

regeringsuppdrag. Av effektivitetsrevisionens

resurser har 26 % gått till regeringsuppdrag,

varav 7 procentenheter avser regeringens

satsning på att stärka kontrollfunktionen i staten.

Om man bortser från RRV:s del av satsningen

på kontrollfunktionen i staten, som är en tillfällig

satsning under tre år, har regeringsuppdragens

andel av effektivitetsrevisionen minskat från

22 % år 1995/96 till 19 % år 1997. Minskningen

förklaras av att flera stora projekt slutförts under

1996. Under 1997 beviljades RRV 14,4 miljoner

kronor för projekt inom ramen för regeringens

satsning på kontrollfunktionen i staten. Hittills

har fem rapporter publicerats, varav två

publicerades under 1997 och avser granskning av

EU:s fiske- och jordbruksfonder. Rapporterna

har givit regeringen underlag så att åtgärder har

kunnat aviseras bl.a. i regeringens skrivelse

Uppföljning av budgetåret 1997 (sk.

1997/98:187). RRV har fastställt en

uppdragspolicy för verkets uppdragsverksamhet i

syfte att bevaka att dess omfattning inte riskerar

tränga undan kärnverksamheten och tilltron till

den revisionella verksamhetens oberoende.

Antal lämnade remissyttranden och de totala

kostnaderna för remissarbetet har ökat sedan

1994/95. Styckkostnaden har dock minskat över

tiden. RRV:s kostnader för remissarbetet

uppgick till cirka 7 miljoner kronor under 1997.

Internationell verksamhet

RRV är engagerad i flera internationella

organisationer däribland i EUROSAI (den

europeiska regionala samarbetsorganisationen

för nationella revisionsorgan) där verket är

ledamot av styrelsen. Under 1997 har RRV inom

ramen för INTOSAI (den internationella

organisationen för nationella revisionsorgan)

bl.a. arbetat med att ta fram ett förslag avseende

en etisk kod för statsrevision. Detta arbete är

också utgångspunkt för utveckling av verkets

interna riktlinjer och handledningar.

Tjänsteexporten utgörs i huvudsak av

biståndsprojekt på uppdrag av SIDA, i enlighet

med riksdagens biståndspolitiska mål.

Uppdragen består främst av att bistå i arbetet

med att bygga upp statliga revisionsorgan samt

utveckla statlig redovisning och budgetering bl.a.

i södra Afrika. Verksamheten är

avgiftsfinansierad.

Budget för avgiftsbelagd verksamhet

Tabell 4.6 Budget för avgiftsbelagd verksamhet

Tusental kronor

Uppdragsverksamhet

Intäkter

Kostnader

Resultat

(Intäkt -

kostnad)

Utfall 1997

241 100

231 700

9 400

(varav tjänsteexport)

30 900

32 300

-1 400

Prognos 1998

134 715

134 624

91

(varav tjänsteexport)

16 311

17 415

-1 104

Budget 1999

61 300

61 000

300

(varav tjänsteexport)

22 000

21 700

300

Den avgiftsfinansierade verksamheten beräknas

halveras från 1997 till 1998. Det förklaras

framför allt av att huvuddelen av den

avgiftsfinansierade verksamheten ligger inom

området ekonomi- och personaladministrativa

system, som överfördes till ESV per den 1 juli

1998.

Resultatet för avgiftsfinansierad verksamhet

som utgör ett eget resultatområde kan balanseras

över flera år .

Tjänsteexporten visar ett underskott 1997.

Detta förklaras av att bl.a. aktivitetsnivån i det

största projektet, Mocambiqueprojektet, blev

lägre än planerat samtidigt som kostnaderna för

metod- och kvalitetsutveckling har ökat. Under

1998 har omslutningen för tjänsteexporten

minskat. Det förklaras av att

Mocambiqueprojektet samt övriga

långtidsuppdrag håller på att avslutas. Diskussion

om nya projekt pågår med SIDA. RRV räknar

med att uppdragsvolymen kommer att öka under

1999.

Slutsatser

Sammanfattningsvis bedömer regeringen att

RRV har klarat sina åtaganden under 1997 och

därmed bidragit till de uppsatta effektmålen bl.a.

genom att granska statlig verksamhet och statliga

åtaganden genom årlig revision och

effektivitetsrevision. Genom egeninitierad

effektivitetsrevision och uppdrag har verket

bidragit till utvärdering och omprövning av

statlig verksamhet. Genom bl.a. ekonomisk

information och prognoser har verket försett

regeringen med tillförlitlig information och

analyser som underlag för regeringens

ställningstagande om den statliga ekonomin.

RRV har verkat för en tillförlitlig och

ändamålsenlig redovisning av hög kvalitet i

statsförvaltningen samt försett myndigheter och

Regeringskansliet med stöd och

metodutveckling för en effektiv ekonomisk

styrning.

För att, inom anvisade ramar, klara de krav

som ställs på ett renodlat revisionsorgan är det

nödvändigt med fortsatta effektiviseringar och

prioriteringar i verksamheten samt att

vidareutveckla verkets höga kompetensnivå.

Beräkning av anslaget för 1999

Tusental kronor

Anslag 1998 1

121 825

Pris och löneomräkning

+ 3 455

Lokalkostnadsbesparing

- 98

Premiejustering

+ 332

Revision försäkringskassorna

+ 964

Merutgifter pga. ändrad finansieringsbild

+ 6 500

Förslag 1999

132 978

1 Efter justering för helårseffekt till följd av delningen (-27 400 tkr).

Regeringen föreslår att anslaget för år 1999 blir

132 978 000 kronor. I beräkningen har hänsyn

tagits till tidigare beslutade

lokalkostnadsbesparingar. Vid

anslagsberäkningen har en teknisk justering

gjorts av anslaget. Justeringen har genomförts

med anledning av att korrigering har gjorts av

den justering som genomfördes av anslaget för år

1998 med anledning av att sättet att finansiera

avtalsförsäkringar på det statliga området

förändrades (se bilaga 1, avsnitt 4). Förslaget

inkluderar en förstärkning med totalt drygt

7 000 000 kronor varav 964 000 kronor överförs

permanent från utgiftsområde 10, Ekonomisk

trygghet vid sjukdom och handikapp, för

revision av försäkringskassornas delårsrapporter,

och 6 500 000 kronor som kompensation för den

extra anslagsbelastning som den ändrade

finansieringsbilden beräknas medföra för år

1999. Förstärkningen finansieras genom

omfördelning av medel inom utgiftsområdet.

Anslaget för år 2000 har preliminärt beräknats

till 135 073 000 kronor. I beräkningen har

hänsyn tagits till tidigare beslutad lokalkostnads-

besparing på 300 000 kronor. Anslaget för år

2001 har beräknats till 137 126 000 kronor.

Konsekvenserna av den ändrade

finansieringsbilden behöver analyseras ytterligare

som underlag för omprövning av anslagsnivån i

samband med budgetarbetet inför år 2000.

A3 Ekonomistyrningsverket

Tabell 4.7 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1998

Anslag

26 275

1

Utgifts-

prognos

26 275

1999

Förslag

55 550

2000

Beräknat

56 552

2

2001

Beräknat

57 412

3

1 Anslaget föreslogs på tilläggsbudget i samband med den ekonomiska

vårpropositionen 1998.

2 Motsvarar 55 550 tkr i 1999 års prisnivå.

3 Motsvarar 55 550 tkr i 1999 års prisnivå.

Myndigheten Ekonomistyrningsverket (ESV),

bildades den 1 juli 1998.

Under anslaget finansieras huvuddelen av

verksamheten med prognoser, utfall och

ekonomisk statistik, utvecklingsarbete kring

ekonomistyrning, normering, budgetprocessen

m.m. samt viss rådgivning och stöd till

regeringen. Den avgiftsfinansierade verksamhet

som ESV bedriver avser bl.a. regeringsuppdrag,

utbildning och rådgivning, ekonomi- och

personaladministrativa system samt

internationella uppdrag. Det ekonomiska målet

för den avgiftsfinansierade verksamheten är full

kostnadstäckning.

Resultatinformation för verksamheterna

avseende budgetåret 1997 återfinns under

anslaget A2 Riksrevisionsverket och

utgiftsområde 14, avsnittet Statens pensionsverk.

Budget för avgiftsbelagd verksamhet

Tabell 4.8 Budget för avgiftsbelagd verksamhet

Tusental kronor

Uppdragsverksamhet

Intäkter

Kostnader

Resultat

(Intäkt -

kostnad)

Prognos från 1 juli 1998

112 190

117 460

-5 270

(varav tjänsteexport)

6 000

5 500

500

Budget 1999

194 345

195 470

-1 125

(varav tjänsteexport)

11 000

11 000

-

Det beräknade negativa resultatet för 1998

hänförs till verksamhetsområdet

ekonomiadministrativa system. Det förklaras i

huvudsak av att avgiftsinkomsterna från de

ekonomiadministrativa systemen inte täcker

kostnaderna för systemen. ESV kommer under

hösten att vidta åtgärder för att förbättra

resultatet inom detta verksamhetsområde.

Tjänsteexporten bedrivs i huvudsak på

uppdrag av SIDA, i enlighet med riksdagens

biståndspolitiska mål, och är avgiftsfinansierad.

Slutsatser

Regeringen föreslår att anslaget för år 1999 blir

55 550 000 kronor. Medel som även tidigare

användes för utvecklingsinsatser inom området

ekonomisk styrning lyfts nu in i anslaget.

Beräkningen inkluderar därför 3 000 000 kronor

i överförda medel från anslaget A13

Utvecklingsarbete.

Anslaget för år 2000 har beräknats till

56 552 000 kronor. Anslaget för år 2001 har

beräknats till 57 412 000 kronor.

A4 Statskontoret

Tabell 4.9 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1997

Utfall

61 222

Anslags-

sparande

11 537

1998

Anslag

65 370

Utgifts-

prognos

67 370

1999

Förslag

64 597

2000

Beräknat

64 659

1

2001

Beräknat

65 680

2

1 Motsvarar 63 516 kr i 1999 års prisnivå

2Motsvarar 63 516 kr i 1999 års prisnivå

Statskontoret har under 1997 utnyttjat cirka 2

miljoner kronor av sitt anslagssparande mot

planerade 7 miljoner kronor. Den

avgiftsfinansierade inköpssamordningen

redovisar för 1997 ett överskott på drygt 4

miljoner kronor till följd av att upphandlingen av

persondatorer ökat kraftigt.

Regeringens överväganden

Resultatbedömning

Det övergripande målet för Statskontoret har

under 1997 varit att stödja regeringen i arbetet

med att ompröva, effektivisera och styra statlig

och statligt finansierad verksamhet.

Statskontorets uppgift är att vara ett utrednings-

och stabsorgan åt regeringen och

Regeringskansliet. Verksamhetens inriktning

preciseras i särskilda uppdrag från regeringen och

överenskommelser om insatser åt

departementen, departementala arbetsgrupper

och kommittéer. Statskontoret förser

uppdragsgivarna med beslutsunderlag inom

verksamhetsområdet genom att utföra uppdrag,

lämna remissyttranden, medverka som experter i

kommittéer och arbetsgrupper samt genom att

uppmärksamma regeringen på behov av åtgärder.

Verksamhetsmålen för 1997 har varit att

utveckla uppdragsdialogen med

Regeringskansliet så att denna i högre grad

inriktas på att fortlöpande uppmärksamma

regeringen på möjligheter till

sektorsövergripande och kostnadssänkande

åtgärder och att prioritera stöd inom vissa i

regleringsbrevet angivna områden.

När det gäller det första målet att utveckla

uppdragsdialogen redovisar Statskontoret att

förslag om sektorsövergripande eller

kostnadssänkande åtgärder lämnats i 32 av 37

avrapporterade uppdrag. Åtgärderna har bland

annat avsett att pröva möjligheterna att avveckla

statligt huvudmannaskap, vidareutveckla

resultatstyrningen, förbättra

myndighetsorganisationen, införa nya

verksamhetsformer eller att förnya

förvaltningsprocesser med hjälp av IT.

Statskontoret har också genom förstudier på eget

initiativ belyst utrymmet för

sektorsövergripande och kostnadssänkande

omprövning av offentliga åtaganden. Sådana

analyser har bl.a. belyst frågor som rör

avgiftsfinansiering, konkurrensutsättning och

allokering av kontrollresurser.

När det gäller det andra målet att prioritera

vissa typer av stöd har Statskontoret utfört

uppdrag inom alla de områden som regeringen

prioriterat i regleringsbrevet. Omfattningen av

insatserna varierar starkt mellan olika områden.

Uppdrag inom IT-området tillsammans med den

avgiftsfinansierade verksamheten med

inköpssamordning och ramavtal svarade för nära

hälften av uppdragskostnaderna 1997. På IT-

området har Statskontoret bl.a. genomfört

uppdrag som rör rådgivning och samordning i

samband med anpassningen av de statliga IT-

systemen inför övergången till år 2000 och

utvecklingen av en öppen och säker elektronisk

infrastruktur för den offentliga förvaltningen.

Andra stora områden mätt i uppdragskostnader

har varit sådana uppdrag som givit underlag för

regeringens bedömning av effekterna av statliga

åtaganden och som rört förvaltningens roll i EU-

arbetet.

Statskontorets prestationer avser i första hand

genomförda uppdrag. Totala antalet uppdrag har

ökat under treårsperioden, vilket kan ses som ett

uttryck för att det finns en hög efterfrågan på

Statskontorets tjänster. Den genomsnittliga

utredningstiden har ökat med en månad jämfört

med räkenskapsåret 1995/96.

Genomsnittskostnaden för avslutade uppdrag

har ökat under 1997. Det beror enligt

Statskontoret bland annat på att andelen

komplexa uppdrag har ökat.

Finansdepartementet är Statskontorets största

uppdragsgivare till följd av uppdragen på IT-

området. Uppdrag från Finansdepartementet

som rör generella frågor är i regel mer

omfattande än uppdragen från andra

departement. De övriga departementens andel av

uppdragen har ökat från 20 till 30 procent under

1997.

Statskontoret har för andra året i rad

undersökt hur Regeringskansliet och andra

uppdragsgivare bedömer kvaliteten i utförda

uppdrag. Undersökningen visar att 93 procent av

uppdragsgivarna avser att anlita Statskontoret

igen. 91 procent av myndigheterna har använt

Statskontorets ramavtal i sin upphandling. Det är

en förbättring jämfört med föregående år då

motsvarande siffror var 88 respektive 80 procent.

Regeringens samlade bedömning är att

Statskontoret uppnått ett gott resultat under

budgetåret genom att kunna tillhandahålla stöd i

den omfattning och med den inriktning som

efterfrågats. Regeringen konstaterar dock att

uppdragsdialogen med Regeringskansliet

behöver utvecklas ytterligare, vilket också har

framkommit i den översyn av Statskontorets

styrning och inriktning som behandlas i det

följande.

Tabell 4.10 Budget för avgiftsbelagd verksamhet

Tusental kronor

Offentlig-

rättslig

verksamhet

Intäkter till

inkomsttitel

(Som inte får

disponeras)

Intäkter

som får

disponeras

SPAR-avgifter

Utfall 1997

7 395

Prognos 1998

7 800

Budget 1999

8 300

Landstingsavtal (överförda till Statskontoret 1998)

Prognos 1998

8 600

Budget 1999

8 700

Tabell 4.11

Tusental kronor

Uppdragsverksamhet

Intäkter

Kostnader

Resultat

(Intäkt -

kostnad)

Inköpssamordning

Utfall 1997

19 598

15 490

4 108

Prognos 1998

36 000

22 100

13 900

Budget 1999

32 000

31 800

200

Översyn av styrning och inriktning av

Statskontorets verksamhet

I riksdagens ställningstaganden till regeringens

förslag i förra årets budgetproposition om en

reformerad stabsorganisation ingick att

Statskontorets verksamhet i högre grad skulle

inriktas på att genomföra utvärderingar av

principiell och sektorsövergripande karaktär. För

att bl.a. skapa förutsättningar för detta skulle en

översyn göras av styrningen och inriktningen av

Statskontorets verksamhet.

I februari 1998 inleddes denna översyn i

Finansdepartementet. Till arbetet knöts en

referensgrupp med representanter från andra

delar av Regeringskansliet och från

Statskontoret. Resultatet av översynen har i juni

1998 presenterats i departementspromemorian

Styrning och inriktning av Statskontorets

verksamhet (Ds 1998:37).

Statskontorets uppgifter på

utvärderingsområdet bör enligt promemorian

inriktas på att genomföra sektorsövergripande

utvärderingar inom det förvaltningspolitiska

området och sektorsanknutna utvärderingar i

anslutning till budgetprocessen.

När det gäller Statskontorets verksamhet

inom IT-området föreslås i promemorian ingen

förändring i nuvarande uppgifter. På längre sikt

kan dock förändringar i regeringens IT-politik

komma att ställa nya krav på Statskontorets IT-

verksamhet.

I promemorian föreslås olika åtgärder för att

bredda och fördjupa uppdragsdialogen med

Regeringskansliet och förbättra informationen

om de olika former av uppdrag som

Statskontoret kan utföra. Möjligheten att

genomföra snabba insatser i form av s.k.

stabsbiträde bör utnyttjas i större utsträckning.

Som ett led i beredningen av utredningens

förslag anordnades i augusti 1998 ett remissmöte

med företrädare för Riksrevisionsverket (RRV),

Ekonomistyrningsverket (ESV), Statens

förnyelsefond och Statskontoret. I samband

härmed har skriftliga synpunkter på

utredningens betänkande lämnats av RRV och

ESV.

RRV anser att Statskontorets huvuduppgift

bör vara att ge utredningsstöd till regeringen och

Regeringskansliet och att behovet av s.k.

stabsbiträde bäst tillgodoses om Statskontoret

inordnas i Regeringskansliet som ett särskilt

utredningskontor. Regeringen bör enligt RRV

vara restriktiv med eller undvika att ge

utvärderingsuppdrag som förutsätter en

oberoende granskning till Statskontoret. För

sådana utvärderingar bör andra organ anlitas,

såsom parlamentariskt sammansatta kommittéer,

forskningsorgan eller RRV. Var uppdrag läggs

bör avgöras av den kompetens som behövs i varje

enskilt fall.

ESV anser att regeringen för att undvika

splittring av resurser och oklarhet om

myndigheternas roller behöver göra klart att

Statskontoret inte skall arbeta med de frågor som

ligger inom ESV:s område. ESV tar också upp

frågan om finansieringen av uppdragen till

Statskontoret. Om uppdragen finansieras från

ramanslaget till Statskontoret kommer enligt

ESV efterfrågan i hög grad att snedvridas i

förhållande till ESV där principen är att

fackdepartement får betala särskilt för

uppdragen.

Statskontoret anförde vid remissmötet att

man i allt väsentligt tillstyrkte utredarens förslag.

Slutsatser

Den offentliga sektorn har under de senaste åren

genomgått ett omfattande förändrings- och

utvecklingsarbete. Den snabba reformtakten och

de omfattande strukturförändringarna ställer

höga krav på analys- och utredningskapaciteten.

Regeringens bedömning är att det under de

kommande åren behövs ökade insatser för att

följa upp och utvärdera den offentliga sektorns

förändrings- och utvecklingsarbete. Det finns

vidare ett ökat behov av kvalificerade

utvärderingar som kan användas i arbetet med att

förändra och utveckla den offentliga sektorn.

För att tillgodose dessa behov är det angeläget att

på bästa sätt utnyttja såväl det statliga

utredningsväsendet, fristående forskningsorgan

och ansvariga sektorsmyndigheter som

regeringens stabsmyndigheter.

Enligt regeringens bedömning bör

Statskontorets roll i detta sammanhang vara att

genomföra uppdragsstyrd utvärdering åt

regeringen inom följande områden:

- Utvärderingar som är inriktade på sek-

torsövergripande frågor,

- sektorsanknutna utvärderingar.

Statskontoret bör därutöver löpande

uppmärksamma regeringen och

Regeringskansliet på behovet av i första hand

sektorsövergripande utvärderingar.

Regeringen delar utredningens bedömning att

Statskontoret bör behålla sina uppgifter på IT-

området, som innebär att stödja regeringen i

genomförandet av dess politik för en effektiv IT-

användning i förvaltningen och att svara för

inköpssamordningen på IT-området.

Statskontoret bör genom aktiva insatser

påskynda och stödja utvecklingen och

användningen av en säker elektronisk

infrastruktur för förvaltningen enligt de riktlinjer

som regeringen anger inom ramen för sin

förvaltningspolitik.

För att stärka uppdragsdialogen bör

Statskontoret ha ett råd med representanter för

uppdragsgivarna. Regeringen avser också att

pröva möjligheterna att skapa bättre

planeringsförutsättningar för verksamheten

genom att behov av stöd från Statskontoret

övervägs i samband med den årliga

verksamhetsplaneringen inom Regeringskansliet.

En beredskap måste dock alltid finnas hos

Statskontoret för att också kunna genomföra

snabba utredningsinsatser med kort varsel.

Regeringen kommer i regleringsbrevet för 1999

att ange vilka förutsättningar som bör gälla för

uppdrag i form av s.k. stabsbiträde.

I samband med beredningen av utredningens

förslag har RRV och ESV framfört vissa

synpunkter på gränsdragning och samverkan

mellan dessa myndigheter och Statskontoret. I

budgetpropositionen för 1998 fastställde

regeringen RRV:s uppgifter som oberoende

revisionsorgan. Regeringen har därefter också

beslutat om ESV:s uppgifter.

Regeringen avser att utifrån kompetens och

lämplighet i det enskilda fallet avgöra om man

vill lämna ett uppdrag åt den ena eller andra

stabsmyndigheten. Regeringen anser självfallet

inte att det skall föreligga någon konkurrens-

situation mellan de olika stabsorganen i

förhållande till uppdragsgivaren utan förutsätter

att myndigheterna inom sina respektive

ansvarsområden utvecklar den samverkan som

bäst gagnar regeringens mål. Några ytterligare

preciseringar av stabsmyndigheternas

ansvarsfördelning är mot denna bakgrund för

närvarande inte nödvändiga.

Beräkning av anslaget för 1999

Tusental kronor

Anslag 1998

65 370

Pris- och löneomräkning

1 241

Justering av premier

- 14

Minskat resursbehov

- 2 000

Förslag 1999

64 597

Vid anslagsberäkningen har regeringen bedömt

att anslaget kan minskas med 2 miljoner kronor.

En teknisk justering har vidare gjorts av anslaget.

Justeringen har genomförts med anledning av att

en korrigering har gjorts av den justering som

genomfördes av anslagen för år 1998 med

anledning av att sättet att finansiera

avtalsförsäkringar på det statliga området

förändrades (se bilaga 1, avsnitt 4).

A5 Täckning av merkostnader för

lokaler

Tabell 4.12 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1997

Utfall

16 027

Anslags-

sparande

3 473

1998

Anslag

20 000

Utgifts-

prognos

17 140

1999

Förslag

20 500

2000

Beräknat

16 400

2001

Beräknat

8 800

De utgifter som belastar anslaget är hyror för

vissa tomställda lokaler som staten har

betalningsansvaret för till dess avtalen går att

avveckla. De huvudsakliga faktorer som styr

utgifterna på området är avtalskonstruktionerna

samt möjligheterna att hyra ut lokalerna i andra

hand. Statskontoret disponerar anslaget.

Regeringens överväganden

Det besparingsmål som regeringen fastställde för

anslaget för år 1997 har uppfyllts.

Anslagssparandet får stå kvar eftersom anslaget

bör innehålla en reserv för

återställningskostnader som kan bli aktuella då

hyresavtalen löper ut. Med hänsyn till

innevarande års besparingskrav bör belastningen

på anslaget bli högst 19 000 000 kr.

Utgiftsprognosen indikerar att myndigheten

kommer att uppnå även detta mål.

Slutsatser

Regeringen föreslår att anslaget för år 1999

uppgår till 20 500 000 kr. För 2000 och 2001 har

anslaget beräknats till 16 400 000 kr respektive

8 800 000 kr. Anslaget har justerats upp med

400 000 kr för kostnader som hittills belastat

statsbudgetens inkomstsida.

A6 Statistiska centralbyrån

Tabell 4.13 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1997

Utfall

325 331

Anslags-

sparande

12 2111

1998

Anslag

327 886

2

Utgifts-

prognos

329 000

1999

Förslag

353 127

2000

Beräknat

350 423

3

2001

Beräknat

355 243

3

1 Varav 7 809 tkr till regeringens disposition.

2 Varav 2 700 tkr till regeringens disposition.

3 Motsvarar 344 089 tkr i 1999 års prisnivå.

Statistiska centralbyråns (SCB) mål är att verka

för god kvalitet i den officiella statistiken och i

annan statlig statistik. Statistiken skall göras

allmänt tillgänglig, uppgiftslämnandet

underlättas och lämnade uppgifter skyddas. SCB

skall vidare verka för effektiv samordning av

statistiken. SCB:s verksamhet omsluter drygt

700 miljoner kronor och finansieras till ungefär

lika stor del med anslag och avgifter. Vid

utgången av 1997 hade SCB ett anslagssparande

på 4,4 miljoner kronor. Utfallet för de sex första

månaderna under innevarande år indikerar att

anslagssparandet kommer att vara ungefär

oförändrat vid slutet av året.

Regeringens överväganden

Resultatbedömning

SCB har genomfört den löpande

statistikproduktionen under 1997 enligt

planerna. Endast mycket begränsade

ambitionssänkningar har behövt göras till följd

av riksdagens besparingskrav.

Förvaltningsuppgifterna som avser stöd och

övervakning av det statistiska systemet har

fullföljts enligt intentionerna.

Kvalitetsutvecklingen har varit i stort positiv. Vid

ett par tillfällen har felaktiga statistikresultat

publicerats som en följd av brister i

granskningsrutinerna. Det har gällt statistik av

mycket stor betydelse för samhället. SCB har

vidtagit åtgärder för att undvika denna typ av fel i

fortsättningen. Det inträffade visar på behovet av

en fortlöpande utveckling och kvalitetssäkring av

arbetsprocesserna inom myndigheten.

SCB:s ekonomi har under senare år försämrats

till följd av riksdagens beslut om besparingskrav

på statlig konsumtion på totalt 11 % under

perioden 1995/96 till och med 1998. Samtidigt

har myndigheten haft stora initiala kostnader för

EU-anpassning av statistiken. Under 1997 har

därför SCB gjort stora ansträngningar för att få

balans i ekonomin. Ett program för att reducera

kostnaderna i verksamheten har genomförts

vilket bl.a. inneburit att 65 personer antagit

erbjudande om avgångsvederlag eller pension.

Ett nytt avtal om datordriften och

omförhandlade hyreskontrakt förväntas också ge

besparingar. SCB har också erhållit vissa

engångsvisa medel för att finansiera kostnaderna

för EU-statistiken. Delårsrapporten för 1998

indikerar att åtgärderna har gett resultat och att

den ekonomiska situationen har stabiliserats.

Tabell 4.14 Utveckling för avgiftsbelagd verksamhet

Tusental kronor

1994/95

1995/96

18 mån

1996

1997

Intäkter

334 900

485 000

338 800

377 800

Kostnader

324 400

490 800

349 400

384 2001

Resultat

10 500

- 5 800

- 10 400

- 6 400

Ack.

överskott

34 000

28 200

-

13 800

1 Inkl. extraordinära omstruktureringskostnader på cirka 15 mkr.

Den avgiftsfinansierade verksamhetens intäkter

har under 1997 ökat med 11,5 % och uppgick till

378 miljoner kronor. Avgiftsintäkterna kommer

till övervägande del från den statliga sektorn.

Stora satsningar på produktutveckling och

marknadsföring under de senaste åren är en

förklaring till intäktsökningen 1997.

Budget för avgiftsbelagd verksamhet

Tabell 4.15 Budget för avgiftsbelagd verksamhet

Tusental kronor

Uppdragsverk-

samhet

Intäkter

Kostnader

Resultat

(Intäkt-kostnad)

Utfall 1997

378 000

384 000

- 6 000

Prognos 1998

365 000

355 000

+ 10 000

Budget 1999

380 000

372 000

+ 8 000

SCB bedömer att den avgiftsfinansierade

verksamheten kommer att öka något under

perioden 1999 2001. Prognosen förutsätter att

myndigheten kan behålla nivån på

uppdragsvolymen från de stora statistikkunderna

och tjänsteexporten.

Slutsatser

Mot bakgrund av ovanstående redovisning

bedömer regeringen att resultatet under 1997 är

tillfredsställande. Kvalitetsförbättringarna i

statistikproduktionen skall fortsätta och inriktas

särskilt mot sådan statistik som har avgörande

betydelse för viktiga samhällsfunktioner. Likaså

skall arbetet fortsätta med att förbättra

tillgängligheten till statistiken.

Målen för verksamheten ligger fast och inom

ramen för dessa skall den ekonomiska statistiken

och särskilt förbättringar av

nationalräkenskaperna fortsatt vara en

prioriterad uppgift.

Resultatinformationen måste förbättras inom

vissa områden. Den information som SCB har

lämnat redovisar framför allt processer och

prestationer som utförs av myndigheten. För att

kunna bedöma inriktningen och omfattningen av

den framtida verksamheten finns det emellertid

också behov av effektinformation eller mer

fördjupad information i den mån det är svårt att

mäta effekter. Sådan information är dock inte

meningsfull att ta fram årligen eftersom effekter

uppstår ibland först på längre sikt. Dessutom kan

det vara resurskrävande att ta fram sådan

information. Detta motiverar att den presenteras

mer sällan, exempelvis med 3 5 års intervall.

SCB och andra statistikansvariga myndigheter

bör därför tillsammans med de viktigaste

statistikanvändarna söka utveckla metoder och

indikatorer för att få bättre underlag för en

bedömning om resultat och effekter av

verksamheten.

Beräkning av anslaget för 1999

Tusental kronor

Anslag 1998

327 886

Pris- och löneomräkning

10 303

Justering av premier

615

Lokalkostnadsbesparing enligt

tidigare beslut

- 6 912

Arkivkostnader

- 65

Intrastat

16 000

Nationalräkenskaper

3 300

Lönestatistik, engångsbelopp

1 000

Jämställdhetsbokslut,

engångsbelopp

1 000

Förslag 1999

353 127

Regeringen föreslår att anslaget för år 1999 blir

353 127 000 kronor. Beräkningarna inkluderar en

ökning med 21,3 miljoner kronor, varav 16

miljoner kronor för Intrastathanteringen som

överförs från Tullverket, 3,3 miljoner kronor till

förbättring av nationalräkenskaperna samt ett

engångsbelopp på 2 miljoner kronor för

utveckling av lönestatistik inriktad på kvinnor

och män och utveckling av jämställdhetsbokslut.

Ökningen har finansierats genom

omprioriteringar mellan anslag inom

utgiftsområdet och genom överföring av medel

från anslag inom utgiftsområde 3. Vid

anslagsberäkningen har en teknisk justering

gjorts i förhållande till den förändring som

genomfördes av anslagen för 1998 med

anledning av att finansieringen av

avtalsförsäkringar på det statliga området

ändrades. Justeringen innebär att anslaget räknas

upp med 615 000 kronor från 1999.

Anslaget för år 2000 har beräknats till

350 423 000 kronor. Beräkningarna inkluderar

tidigare beslutad lokalkostnadsbesparing på

7 miljoner kronor. Anslaget för år 2001 har

beräknats till 355 243 000 kronor.

A7 Folk- och bostadsräkning

Tabell 4.16 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1997

Utfall

22 247

Anslags-

sparande

55 114

1998

Anslag

70 000

Utgifts-

prognos

26 400

1999

Förslag

70 000

2000

Beräknat

13 000

2001

Beräknat

-

Det betydande anslagssparandet vid utgången av

1997 förklaras av att försöksverksamheten med

registerbaserad folk- och bostadsräkning har

avslutats och inte följts av den rikstäckande

verksamhet som var planerad. Den låga

utgiftsprognosen för 1998 i förhållande till det

anslagna beloppet förklaras av att 43 miljoner

kronor står till regeringens disposition i avvaktan

på regeringens förslag om hur nästa folk- och

bostadsräkning skall genomföras.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Riksdagen beslutade år 1995 att det skall

genomföras registerbaserad folk- och

bostadsräkning, vilket innebär att uppgifter som

tidigare samlats in genom blanketter istället tas in

genom befintliga register (prop. 1995/96:90, bet.

1995/96:FiU6, rskr. 1995/96:117).

Registerlösningen förutsätter att

Lantmäteriverket bygger upp ett

lägenhetsregister, att RSV inför folkbokföring på

lägenheter och att SCB bygger upp ett

yrkesregister.

Riksdagsbeslutet innefattade en

försöksverksamhet i Gävle kommun och

Högalids församling i Stockholm för att närmare

pröva möjligheterna att bygga upp ett

lägenhetsregister, införa folkbokföring på

lägenheter och precisera kostnaderna för en

riksuppläggning. Regeringen beslutade den 1

februari 1996 att uppdra åt Lantmäteriverket,

RSV och SCB att genomföra provverksamheten.

Lantmäteriverket, RSV och SCB har i en

slutrapport den 15 april 1998 redovisat

erfarenheterna av försöksverksamheten.

Uppläggningen av lägenhetsregistret i

försöksområdena har, enligt Lantmäteriverket,

fungerat tillfredsställande. Folkbokföringen på

lägenheter har, enligt RSV, fungerat sämre.

Under försöksverksamheten kunde initialt cirka

10 % av befolkningen inte folkbokföras på detta

sätt. Efter uppläggningen av lägenhetsregistret i

försöksområdena har cirka 20 % av de som

flyttat till flerbostadshus inte kunnat

folkbokföras på lägenheter. Förklaringen är att

de boende uppgivit felaktigt lägenhetsnummer

till skattemyndigheten eller utelämnat uppgiften.

Enligt RSV tyder erfarenheterna från

försöksverksamheten på att andelen personer

som är folkbokförda på lägenheter successivt kan

komma att minska och inom några år göra

folkbokföringen oanvändbar som grund för

registerbaserad folk- och bostadsräkning om det

inte avsätts tillräckliga utredningsresurser i den

löpande flyttningshanteringen.

Resultatbedömning

Mot bakgrund av ovanstående redovisning har

regeringen uppdragit åt SCB att utreda en

alternativ metod för att snarast kunna genomföra

nästa folk- och bostadsräkning. Metoden innebär

att SCB utnyttjar registret över 1990 års folk-

och bostadsräkning och gör en kompletterande

uppgiftsinsamling. Enligt SCB är det möjligt att

med denna metod, jämte uppbyggnad av ett

yrkesregister, ta fram statistik som är jämförbar

med den i en traditionell folk- och

bostadsräkning. Metoden är emellertid möjlig

enbart för den närmast förestående folk- och

bostadsräkningen och ger inte den långsiktiga

lösning som registerbaserad folk- och

bostadsräkning skulle kunna ge. De medel som

har beräknats för registerbaserad folk- och

bostadsräkning bedöms behöva tas i anspråk för

en kompletterande uppgiftsinsamling.

Regeringen har också uppdragit åt RSV att

redovisa åtgärder som skulle kunna förbättra

kvaliteten hos folkbokföringen så att den skulle

kunna ligga till grund för registerbaserad folk-

och bostadsräkning. Båda uppdragen skall

redovisas senast den 31 december 1998.

Slutsatser

Regeringen avser att återkomma till riksdagen

med förslag avseende på vilket sätt nästa folk-

och bostadsräkning skall genomföras.

Regeringen föreslår att anslaget för år 1999

blir 70 000 000 kronor. Beloppet jämte

anslagssparade medel gör det möjligt att under

1999 påbörja förberedelserna för nästa folk- och

bostadsräkning, oavsett vilket alternativ som

riksdagen beslutar om. Anslaget för år 2000 har

beräknats till 13 000 000 kronor.

A8 Kammarkollegiet

Tabell 4.17 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1997

Utfall

22 986

Anslags-

sparande

10 344

1998

Anslag

23 137

Utgifts-

prognos

25 410

1999

Förslag

24 256

2000

Beräknat

24 693

1

2001

Beräknat

25 079

1

1 Motsvarar 24 256 tkr i 1999 års prisnivå.

Av målen för verksamheten inom utgiftsområde

2 gäller för Kammarkollegiet att bidra till målet

att myndigheterna skall erbjudas stöd av hög

kvalitet. För kollegiets del i uppfyllandet av detta

mål gäller att kollegiet:

- genom ett kvalificerat och välanpassat stöd

till de myndigheter som köper

administrativt stöd eller har kollegiet som

värdmyndighet skall hjälpa dessa

myndigheter att uppnå goda resultat i sin

kärnverksamhet,

- skall ge sina kunder likvärdig eller bättre

service, både kostnads- och

kvalitetsmässigt, jämfört med den privata

sektorn på de områden där kollegiet har till

uppgift att erbjuda ett statligt producerat

alternativ till den privata marknaden.

Utöver den verksamhet som omfattas av detta

mål har kollegiet ansvaret för ett flertal andra

uppgifter.

Kollegiets verksamhet är numera till största

delen (drygt 80 procent) finansierad via avgifter

och andra ersättningar. När det gäller den

anslagsfinansierade delen kan konstateras att

myndigheten har ackumulerat ett stort

anslagssparande. Anslagssparandet minskade

något mellan 1996 och 1997 men är fortfarande

högt. De närmaste åren kommer kollegiet att få

hantera ett antal uppgifter som inte kan

finansieras inom den ordinarie ramen varför

anslagssparandet förväntas sjunka kraftigt.

Regeringens överväganden

Resultatbedömning

Kammarkollegiet har i allt väsentligt uppnått de i

regleringsbrevet uppsatta målen för sin

verksamhet. Inom verksamhetsområdet

Myndighetsuppgifter är resultatet

tillfredsställande för samtliga nio

verksamhetsgrenar. Den enda avvikelsen är att

uppsatta mål för handläggningstider i något fall

inte uppnåtts fullt ut.

Även när det gäller verksamhetsområdet

Uppdragsverksamhet är bilden i stort positiv för

de fyra verksamhetsgrenarna. Det statliga

försäkringssystemet växer enligt plan.

Fondförvaltningens aktiekonsortie överstiger

jämförelseindex för fjärde året i rad och

räntekonsortiets genomsnittliga avkastning

ligger över jämförelseindex. När det gäller

verksamhetsgrenen fordringsbevakning fick

kollegiet för 1997 en gräns för

anslagsfinansieringen av denna verksamhet.

Denna gräns, cirka 30 procent av

avgiftsintäkterna, har överskridits något.

Verksamhetsgrenen Administrativ service

slutligen uppvisar en kraftig resultatförbättring

för 1997. Kollegiet har även låtit SIFO

undersöka inställningen till kollegiets service

bland samtliga kunder som har serviceavtal med

kollegiet. Enligt undersökningen anser en

majoritet av kunderna att kollegiet utför ett bra

arbete. Av kunderna anser 87 procent att

kollegiet gör ett bra arbete och 60 procent att det

är mycket bra.

Budget för avgiftsbelagd verksamhet

Tabell 4.18 Budget för avgiftsbelagd verksamhet

Tusental kronor

Uppdragsverksamhet

Intäkter

Kostnader

Resultat

(Intäkt -

kostnad)

Utfall 1997

90 500

89 300

1 200

Prognos 1998

93 200

92 250

950

Budget 1999

97 000

96 500

500

Slutsatser

Kollegiet skall fortsätta att utveckla och stärka

sin roll som stöd- och servicegivare till

framförallt mindre myndigheter samt sin roll

som statligt egenregialternativ för t.ex.

försäkringar, fondförvaltning och

inkassoverksamhet. Kollegiet skall bibehålla och

utveckla sin kapacitet att snabbt och flexibelt

kunna ta emot och avveckla verksamheter på

uppdrag av regeringen.

En ny sådan verksamhet är uppgiften att

utveckla, samordna och följa upp den statliga

inköpsverksamheten, vilken har tilldelats

kollegiet under året i förordningen om statlig

inköpssamordning (1998:796).

Inköpssamordningen kom-mer under 1998 och

1999 att finansieras via kollegiets

anslagssparande. Från år 2000 bör tillräcklig

erfarenhet av verksamhetens omfattning ha

vunnits för att bestämma en lämplig anslagsnivå.

Då sådan erfarenhet vunnits får ställning tas till

vilken framtida anslagsökning som kommer att

behövas med anledning av denna nya verksamhet

för Kammarkollegiet. Regeringen avser att

återkomma till behovet av ytterligare medel när

underlag finns för att bedöma verksamhetens

framtida omfattning.

Kammarkollegiets anslag för 1999 inkluderar

en överföring på 650 000 kronor från anslaget

A11 Vissa nämnder m.m. Överföringen

motiveras av att kollegiet från och med den 1

januari 1999 tar över ansvaret för

kanslifunktionen för Skiljenämnden för vissa

trygghetsfrågor.

Beräkning av anslaget för 1999

Tusental kronor

Anslag 1998

23 137

Pris- och löneomräkning

429

Justering av premier

40

Överföring från anslaget A11

650

Förslag 1999

24 256

Vid anslagsberäkningen har en teknisk justering

på 40 000 kronor gjorts av anslaget. Anledningen

är att en korrigering har fått göras av den

justering som genomfördes för anslagen

avseende år 1998 beroende på det förändrade

finansieringssättet av avtalsförsäkringarna på det

statliga området (se bilaga 1, avsnitt 4).

Anslaget för år 2000 har beräknats till

24 693 000 kronor och för år 2001 till 25 079 000

kronor. Hänsyn har då inte tagits till

finansieringen av den nya uppgiften att samordna

den statliga upphandlingen.

A9 Nämnden för offentlig

upphandling

Tabell 4.19 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1997

Utfall

8 253

Anslags-

sparande

2 933

1998

Anslag

6 292

Utgifts-

prognos

9 225

1999

Förslag

6 427

2000

Beräknat

6 466

1

2001

Beräknat

6 564

2

1 Motsvarar 6 351 tkr i 1999 års prisnivå

2 Motsvarar 6 351 tkr i 1999 års prisnivå

Nämnden hade vid ingången av 1998 ett stort

anslagssparande. Detta beror främst på att

nämnden, som bildades den 15 mars 1993, inte

var fullt utbyggd förrän 1995. Enligt nämndens

prognos kommer anslagssparandet att förbrukas

under 1998.

Anslagssparandet har använts på det sätt som

regeringen angav i budgetpropositionen för

1995, nämligen för bl.a. finansiering av extra

anställd personal och viss statistikinsamling.

Regeringens överväganden

Resultatbedömning

Det övergripande målet för Nämnden för

offentlig upphandling (NOU) har varit att verka

för att offentlig upphandling sker affärsmässigt,

effektivt och i enlighet med lagen (1992:1528)

om offentlig upphandling (LOU), EG:s

rättssystem på området och WTO-överens-

kommelsen vad avser offentlig upphandling.

De viktigaste verksamhetsmålen för NOU har

varit att lämna muntlig och skriftlig information

för att underlätta tillämpningen av

upphandlingsreglerna och att tillse att

regelverket efterlevs. Inom utvecklingsområdet

har verksamhetsmålet varit att nämnden skall

följa direktivförändringar och rättstillämpningen

inom EU samt följa den allmänna utvecklingen

inom offentlig upphandling i syfte att föreslå

nödvändiga ändringar i lagen om offentlig

upphandling samt bidra till att skapa en

effektivare och mer miljömedveten upphandling.

Enligt regeringens bedömning har nämnden i

huvudsak uppnått resultat i enlighet med de

uppsatta målen. Vilka effekter verksamheten har

lett till bedömer regeringen med ledning av

årsredovisningen som svåra att överblicka, t.ex.

om regelefterlevnaden har blivit bättre. NOU:s

uppgift är enligt lagen om offentlig upphandling

att utöva tillsyn över hela den offentliga

upphandlingen, dvs. att tillse att regelsystemet

efterlevs. Det verksamhetsresultat som NOU

redovisar är att den rena tillsynsverksamheten

har ägnats något mindre andel av den effektiva

tiden än planerat. Enligt NOU:s rapport

Effekter av lagen om offentlig upphandling har

lagen lett till goda ekonomiska effekter i den

offentliga upphandlingen. De stora

nettobesparingarna har gjorts i kommuner och

kommunala bolag. Inom övriga sektorer har det

knappast uppkommit någon nettoeffekt alls.

Rapporten visar också att regelefterlevnaden är

bristfällig. Många upphandlande enheter följer

inte regelverket fullt ut.

I NOU:s regleringsbrev för 1998 har

regeringen preciserat målen för NOU:s

verksamhet. Bland annat skall en en ökad

efterlevnad av regelsystemet nås.

NOU har haft regeringens uppdrag att

överväga om informationsverksamheten kan

minska och en ökad tyngd läggas på

tillsynsverksamheten. Inriktningen skulle vara

att tillsynsverksamheten skulle prioriteras efter

år 1997. NOU föreslår i sin redovisning av

uppdraget flera åtgärder för att effektivisera

upphandlingsverksamheten, b.la. en ökad

satsning på kvalitet, översyn av regelsystemet

och ett effektivare sanktionssystem. NOU

understryker att det torde finnas stora

besparingsmöjligheter vid en förbättrad

regelefterlevnad. Med hänsyn till omfattningen

av den offentliga upphandlingen och till de

möjligheter till effektiviseringar som

uppenbarligen finns, anser regeringen att

tillsynsuppgifterna skall prioriteras.

Översyn av verksamheten

Lagen (1992:1528) om offentlig upphandling,

som trädde i kraft den 1 januari 1994, styr i

princip all inköpsverksamhet inom stat och

kommun. NOU inrättades 1993 i samband med

omläggningen av upphandlingssystemet bl.a. till

följd av att EU:s regelverk om offentlig

upphandling infördes. Myndigheten fick bl.a. till

uppgift att informera om lagen och att utöva

tillsyn över den offentliga upphandlingen. I

praktiken har NOU:s resurser till övervägande

del använts för informationsverksamhet. Mot

bakgrund av den problembild som successivt har

vuxit fram på upphandlingsområdet har

regeringen tillsatt en särskild utredare som skall

se över NOU:s framtida organisation, roll och

uppgifter. NOU uppvisar samma problembild

som andra nämnd- och småmyndigheter.

Framför allt är nämnd- och småmyndigheter ett

problem ur styrningsperspektiv. Detta framgår

bl.a. av Statskontorets rapporter Statens

nämndmyndigheter (1997:7A och 1997:7B).

Nämnd- och småmyndigheter har svårt att möta

de krav som regeringen har anledning att ställa på

en myndighets förmåga att tillämpa de för

statsförvaltningen gemensamma regelverken. Få

anställda ger också en sårbar organisation.

Regeringens bedömning i propositionen Statlig

förvaltning i medborgarnas tjänst är att när så är

möjligt bör särskilda beslutsformer användas i

stället för nämndmyndighetsformen (prop.

1997/98:136, bet. 1997/98:KU31, rskr.

1997/98:294). Riksdagen hade inga invändningar

mot vad regeringen anförde i detta sammanhang.

Utredaren skall också bl.a. lämna förslag om hur

tillsynsrollen bör utvecklas och ges större tyngd.

Vidare skall utredaren se över

skadeståndsreglerna och göra en översyn av

bestämmelserna om upphandling under

tröskelvärdena.

Möjligheterna att effektivisera den offentliga

upphandlingen skall vara utredningens

utgångspunkt.

Slutsatser

Regeringen anser att inriktningen av NOU:s

verksamhet skall vara oförändrad i avvaktan på

resultatet av översynen av NOU:s framtida

organisation, roll och uppgifter. Detta betyder

bl.a. att tillsynsverksamheten skall prioriteras.

Beräkning av anslaget för 1999

Tusental kronor

Anslag 1998

6 292

Pris- och löneomräkning

124

Justering av premier

11

Förslag 1999

6 427

Finansieringen av avtalsförsäkringar på det

statliga området förändrades fr.o.m. 1998 (se

bilaga 1, avsnitt 4). Med anledning av detta

gjordes en preliminär beräkning av

försäkringspremien. En ytterligare justering av

teknisk karaktär har gjorts för år 1999.

Regeringen föreslår att anslaget för 1999

uppgår till 6 427 000 kronor. För 2000 har

anslaget beräknats till 6 466 000 kronor och för

2001 till 6 564 000 kronor.

A10 Ny myndighet för

kvalitetsutveckling och

kompetensförsörjning

Tabell 4.20 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1999

Förslag

10 000

2000

Beräknat

10 184 1

2001

Beräknat

10 326 2

1 Motsvarar 10 000 tkr i 1999 års prisnivå

2 Motsvarar 10 000 tkr i 1999 års prisnivå

Regeringens överväganden

Regeringen har i propositionen Statlig

förvaltning i medborgarnas tjänst (prop.

1997/98:136, bet. 1997/98:KU31, rskr.

1997/98:294) uttalat att en ökad uppmärksamhet

bör ägnas åt kompetens- och utbildningsfrågorna

i syfte att stimulera myndigheternas

kompetensförsörjning och främja

kvalitetsarbetet inom förvaltningen. En särskild

myndighet för kvalitetsutveckling och

kompetensförsörjning bör därför enligt

regeringens uppfattning inrättas. Riksdagen hade

inga invändningar mot att regeringen fullföljer

sin avsikt att inrätta en myndighet av här avsett

slag. Myndigheten, som i huvudsak skall arbeta

på uppdrag av regeringen, skall verka för att

statsförvalningen har en gemensam

förvaltningskultur och förvaltningsetik.

Myndigheten skall t.ex. ta fram underlag för

gemensam basutbildning i grundläggande

förvaltningskunskap som kan användas av

myndigheterna. En annan uppgift är att utveckla

program för kvalificerad aspirantutbildning inom

staten. En viktig del i den nya myndighetens

verksamhet skall vara att initiera och stödja

systematiskt kvalitetsarbete inom

statsförvaltningen och skapa nätverk för

erfarenhetsutbyte inom detta område.

Myndigheten skall också fungera som ett

samråds- och kontaktorgan mellan

statsförvaltningen och utbildnings- och

forskningsväsendet i frågor av betydelse för

förvaltningens utveckling.

Myndigheten inrättas fr.o.m. den 1 januari

1999. Samtidigt avvecklas verksamheten vid

Statens förnyelsefonder, som är en

partssammansatt nämnd. Statens

förnyelsefonder har finansierats med bidrag som

har avsatts efter förhandlingar mellan

Arbetsgivarverket och de centrala

arbetstagarorganisationerna på det statliga

förhandlingsområdet. Outnyttjade medel per

den 31 december 1998 på anslaget D3 Bidrag till

förnyelsefonder på det statligt reglerade

området, Utgiftsområde 14, kommer att tillföras

den nya myndigheten enligt överenskommelse

mellan Arbetsgivarverket och de centrala

arbetstagarorganisationerna. Regeringen har

tillsatt en särskild utredare som skall förbereda

och genomföra bildandet av den nya

myndigheten. Utredaren skall bl.a. lämna förslag

till verksamhetsmål, dra upp riktlinjer för den

nya myndighetens organisation och ange vilken

kompetens som behövs.

Slutsatser

Regeringen föreslår att anslaget för år 1999

uppgår till 10 000 000 kronor. För 2000 har

anslaget beräknats till 10 184 000 kronor och för

2001 till 10 326 000 kronor.

A11 Vissa nämnder m.m.

Tabell 4.21 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1997

Utfall

1 255

Anslags-

sparande

297

1998

Anslag

1 588

Utgifts-

prognos

1 885

1999

Förslag

961

2000

Beräknat

977

1

2001

Beräknat

989

2

1 Motsvarar 961 tkr i 1999 års prisnivå.

2 Motsvarar 961 tkr i 1999 års prisnivå.

Flertalet nämnder handhar frågor inom det

arbetsgivarpolitiska området. Nämnderna kan

därvid ha att pröva frågor om ersättningar som

regleras i kollektivavtal, pröva tvistefrågor som

rör tillämpningen av avtal, pröva frågor om

disciplinansvar och avskedande beträffande

innehavare av högre statliga anställningar etc.

Från anslaget betalas utgifter i regel arvoden

till ledamöter och ersättare m.m. för Statens

tjänstebostadsnämnd, Statens trygghetsnämnd,

Skiljenämnden i vissa trygghetsfrågor,

Skiljenämnden för arbetsmiljöfrågor, Statens

ansvarsnämnd, Offentliga sektorns särskilda

nämnd, Kontraktsdelegationen, Statens

tjänstepensions- och grupplivnämnd, Statens

utlandslönenämnd, Statens

krigförsäkringsnämnd och Statens

krigsskadenämnd. Från anslaget betalas även

Sveriges bidrag till Nordiska skattevetenskapliga

forskningsrådet.

Regeringen kommer under hösten att fatta

beslut om att föra kansligöromålen åt

Skiljenämnden i vissa trygghetsfrågor till

Kammarkollegiet fr.o.m. den 1 januari 1999.

Förslaget överensstämmer med de riktlinjer för

stödet till nämndmyndigheter som regeringen

redovisade i propositionen Statlig förvaltning i

medborgarnas tjänst, s. 39 f. (prop.

1997/98:136).

Regeringens överväganden

Statens krigsskadenämnd har i budgetunderlaget

för 1999-2001 begärt ytterligare medel. Mot

bakgrund av pågående beredning av betänkandet

Försäkring under krigsförhållanden (SOU

1994:130) föreslår regeringen inte nu någon

höjning av anslaget.

Den huvudsakliga faktorn som styr utgifterna

på området är hur arbetsbelastningen påverkar

antalet sammanträden vid nämnderna eftersom

de flesta arvoden utgår per sammanträde.

Vid beräkning av anslaget har hänsyn tagits till

att viss del av anslaget förs över till

Kammarkollegiet (se anslaget A8).

Prognosen för innevarande budgetår pekar

mot att anslagna medel, inklusive

anslagssparande kommer att förbrukas.

A12 Ekonomiska rådet

Tabell 4.22 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1997

Utfall

1 414

Anslags-

sparande

788

1998

Anslag

1 680

Utfalls-

prognos

2 333

1999

Förslag

1 714

2000

Beräknat

1 745

1

2001

Beräknat

1 769

2

1 Motsvarar 1 714 tkr i 1999 års prisnivå.

2 Motsvarar 1 714 tkr i 1999 års prisnivå.

Kostnaderna för Ekonomiska rådet avser främst

arvoden för Ekonomiska rådets ledamöter,

arvoden för beställda forskningsuppsatser samt

kostnader i samband med publicering och övrig

presentation av forskningsresultaten.

Vid utgången av budgetåret 1997 hade

Ekonomiska rådet ett anslagssparande på 788

000 kronor. Detta förklaras främst av dels att

arvoden i samband med en konferens i november

1997 inte kom att betalas ut förrän efter

årsskiftet 1997 1998, dels av anslagssparande

från tidigare år. Enligt Ekonomiska rådets

budgetprognos kommer anslagssparandet till

stor del att tas i anspråk under innevarande

budgetår.

Regeringens överväganden

Resultatbedömning

Ekonomiska rådet är ett organ knutet till

Finansdepartementet. Rådet består av

nationalekonomiska forskare förordnade av

regeringen på i normalfallet tre år. Vidare är

Konjunkturinstitutets generaldirektör

adjungerad medlem. Det effektmål som rör

Ekonomiska rådets verksamhet är: Tillförlitliga

analyser och bedömningar av den

samhällsekonomiska och statsfinansiella

utvecklingen . Ekonomiska rådets del av

effektmålet är att ta initiativ till forskning och

utredningsarbete av särskilt intresse för den

ekonomiska politikens utformning. Vidare skall

Ekonomiska rådet bistå Finansdepartementet

och Konjunkturinstitutet med råd i

vetenskapliga frågor. Genom sin verksamhet

fungerar rådet som en länk mellan

Finansdepartementet respektive

Konjunkturinstitutet och den national-

ekonomiska forskningen.

Ekonomiska rådet har under 1997 enligt

regeringens bedömning uppfyllt sin del av

effektmålet, bland annat har en konferens

arrangerats på temat What can the welfare state

accomplish? . Tretton av underlagsrapporterna

till EMU-utredningen (SOU 1996:158) har

publicerats i två nummer av rådets

engelskspråkliga tidskrift. Rådet har också under

1997 arrangerat tio seminarier och åtta

lunchmöten på Finansdepartementet, där

aktuella ämnen för den ekonomiska politiken

behandlats. Regeringen anser att Ekonomiska

rådets roll som initiativtagare till forskning är

mycket betydelsefull för tillhandahållandet av ett

gediget underlag för den ekonomiska politikens

utformning. Rådet har också en viktig uppgift

som rådgivare till Konjunkturinstitutet i

vetenskapliga frågor, särskilt inom områdena

makroekonomi, modellbyggande och

miljöekonomi.

Slutsatser

Beräkning av anslaget för 1999

Tusental kronor

Anslag 1998

1 680

Pris- och löneomräkning

34

Förslag 1999

1 714

Regeringen anser att Ekonomiska rådet skall

bidra till målet om att statsfinanserna och statens

egendom förvaltas och hanteras på ett så

kostnadseffektivt sätt som möjligt, bl.a. genom

prognoser och analyser av den

samhällsekonomiska och statsfinansiella

utvecklingen.

Regeringen föreslår att anslaget för år 1999

uppgår till 1 714 000 kronor. Anslaget för år

2000 har beräknats till 1 745 000 kronor och för

år 2001 till 1 769 000 kronor.

A13 Utvecklingsarbete

Tabell 4.23 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1997

Utfall

25 985

Anslags-

sparande

40 162

1998

Anslag

30 170

Utgifts-

prognos

27 000

1999

Förslag

24 170

2000

Beräknat

26 170

2001

Beräknat

26 170

Anslaget har ett stort anslagssparande från 1997

och beräknas också få ett stort anslagssparande

från 1998. Anslagssparandena är planerade med

anledning av genomförandet av det omfattande

utvecklingsarbete som gäller statens budget,

betalningar, redovisning m.m. Arbetet

presenterades i budgetpropositionen för 1998

(1997/98:1, volym 2, sid 41).

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Regeringen beskrev i budgetpropositionen för

1998 det s.k. VESTA-projektet (Verktyg för

ekonomistyrning i staten) vars syfte är att skapa

ett integrerat statligt koncernsystem för

prognos, budgetering, resultatstyrning och

betalningsinformation. VESTA drivs som fem

delprojekt:

- Betalningstjänster

- Arbetsflödes- och

dokumenthanteringssystem

- Informations- och analysverktyg

- Koncernredovisning och resultatuppföljning

- Budgetering och prognos

Under det gångna året har bl.a. en analys av

behovet av koncerninformation genomförts.

System för sammanställning och analys av sådan

information har utvärderats.

Anslaget används även för chefsutveckling

enligt regeringens chefsprogram för

myndighetschefer m.fl. (jfr prop. 1997/98:136 s.

49 ff.) och till utbildningsinsatser för styrelser

med fullt ansvar. Så gott som samtliga

myndighetschefer och nya styrelser med fullt

ansvar har utnyttjat regeringens utbildnings- och

utvecklingsinsatser.

Vidare används anslaget till

kompetensutveckling inom Regeringskansliet

avseende den reformerade budgetprocessen.

Regeringen bedömer att kunskaperna har ökat

men att fortlöpande insatser behövs.

Inom ramen för anslaget har ett projekt

bedrivits inom Regeringskansliet för att förbättra

resultatstyrningen av myndigheterna.

Vidare har anslaget använts till regeringens

uppdrag avseende myndigheternas omställning

av informationssystem inför år 2000. Uppdraget

har utförts av Statskontoret och inneburit en

kartläggning av myndigheternas situation inför

milleniumskiftet. Statskontoret har också utfört

uppdrag avseende myndigheternas IT-

anpassningar inför eurons införande.

Bemyndiganden om ekonomiska förpliktelser

Regeringen har för budgetåret 1998 ett

bemyndigande från riksdagen att göra

ekonomiska åtaganden som innebär utgifter på

högst 50 000 000 kronor efter år 1998 för

VESTA-projektets genomförande. Regeringen

kommer dock inte att behöva utnyttja

bemyndigandet under innevarande år.

Bedömningen är dock att ett sådant

bemyndigande behövs för år 1999.

Slutsatser

Under de senaste åren har cirka 3 miljoner

kronor av anslaget årligen tillställts

Riksrevisionsverket för utveckling av den

ekonomiska styrningen inom staten. Från och

med 1999 tillförs Ekonomistyrningsverkets

anslag 3 miljoner kronor för detta ändamål.

Anslaget Utvecklingsarbete minskar med samma

belopp.

Vidare har anslaget minskats med 1 miljon

kronor och anslaget C 1. Regeringskansliet m.m.

ökats med samma belopp. Anledningen är att

visst utvecklingsarbete avseende statens budget

och betalningar flyttats till Finansdepartementets

reguljära organisation.

Anslaget minskas engångsvis under 1999 med

2 miljoner kronor. Statistiska centralbyråns

anslag ökas med samma belopp för att finansiera

viss utveckling av jämställdhetsstatistik.

Under 1999 avses anslaget användas för

uppdrag till SCB att utveckla de ekonomiska

analyserna av förmögenhetstilldelningen och den

offentliga konsumtionens fördelningseffekter.

Användningen av anslaget kommer även

under 1999 att domineras av VESTA-projektet.

A14 Kontrollfunktionen i staten

Tabell 4.24 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1997

Utfall

32 652

Anslags-

sparande

67 348

1998

Anslag

120 000

Utgifts-

prognos

88 312

1999

Förslag

85 000

2000

Beräknat

0

2001

Beräknat

0

Från anslaget betalas bidrag till projekt som

syftar till att stärka kontrollen av

medelsförvaltningen i staten.

Regeringens bedömning

För den offentliga sektorns legitimitet är det av

fundamental betydelse att de skatter som

riksdagen beslutat om inbetalas och att bidrag av

olika slag endast utbetalas till dem som är

berättigade samt att utbetalning då sker till rätt

belopp. Kontrollen av statliga medel utgör ett

prioriterat område för regeringens arbete. I 1996

års ekonomiska vårproposition anförde

regeringen att förstärkningar av

kontrollfunktionen i staten bedömdes som

nödvändiga. I samma proposition aviserades även

en avsikt att föreslå riksdagen att särskilda

resurser på totalt 345 miljoner kronor skulle

avsättas under en treårsperiod för att möjliggöra

en sådan förstärkning. Mot denna bakgrund har

riksdagen i syfte att stärka kontrollfunktionen i

staten anvisat 220 miljoner kronor för

kontrollinsatser under åren 1997 och 1998. Från

anslaget skall även finansieras vissa insatser för

bekämpning av ekobrott.

Berörda departement och myndigheter är

ansvariga för att de statliga medlen inom deras

områden hanteras på ett korrekt och effektivt

sätt. De ansvarar även för genomförandet av de

projekt och verkställande av de åtgärder som

regeringen beslutar. Härav följer att de åtgärder

som hittills vidtagits eller planeras inom

respektive departements ansvarsområde i första

hand redovisas under berört utgiftsområde i

denna proposition.

Som bl.a. Statskontoret påpekat i en förstudie,

Statliga resursinsatser för kontroll av

transfereringar (REKOTRANS), har olika

myndigheter nått varierande resultat i

utvecklingen av sin internkontroll. Avgörande

för resultatet av

medelskontrollen är inte i första hand hur

mycket resurser som avsätts utan hur kontrollen

genomförs. De av riksdagen särskilt anvisade

kontrollresurserna ger regeringen en möjlighet

att stimulera myndigheternas utvecklingsarbete

genom att stödja utvecklingsprojekt. Resurserna

ger också möjlighet att genomföra kartläggnings-

och metodutvecklingsprojekt som ger

förutsättningar för en förbättrad styrning och

underlag för regeländringar. De ska däremot inte

användas till att finansiera aktiviteter som

myndigheterna redan erhåller medel för och kan

självklart endast stödja en mindre del av det

arbete som krävs inom statsförvaltningen för att

förbättra hanteringen av statliga medel.

Myndigheter och andra institutioner har

erbjudits möjlighet att ansöka om projektbidrag

för projekt som syftar till att stärka

kontrollfunktionen i staten. Projekt som blivit

aktuella för bidrag ur anslaget har det gemensamt

att de rör sig inom områden där betydande risker

finns för icke avsedd medelshantering vilket kan

leda till betydande kostnader för staten. Hit hör

bl.a. projekt som rör de individrelaterade

bidragssystemen, projekt av sektorsövergripande

karaktär samt projekt med inriktning mot

kontroll av EU-medel.

Hittills har under 1997 och 1998 sammanlagt

ett 40-tal projekt beviljats bidrag, uppgående till

totalt drygt 174 miljoner kronor. Det totala

antalet ansökningar för de två åren är cirka 140

stycken. Bland de större projektbidragen finns

bidrag till Riksförsäkringsverket för ett projekt

med syftet att säkerställa god kvalitet i för-

säkringskassornas ärendehandläggning. Eko-

brottsmyndigheten har beviljats medel till sin

verksamhet och Riksskatteverket för kontroll av

skatteupplag och ledsagardokument.

Sektorsövergripande insatser har prioriterats. Ett

exempel på detta är ett projekt som ska utveckla

kontrollrutiner vid utbetalning av bidrag från

Centrala Studiestödsnämnden,

arbetslöshetskassorna och försäkringskassorna.

Syftet är dels att förhindra att oförenliga beslut

avseende förmåner fattas, dels upptäcka och

stoppa felaktiga utbetalningar från två eller flera

bidragssystem samtidigt. Andra myndigheter

som erhållit projektbidrag är bl.a.

Generaltullstyrelsen, Riksrevisionsverket (RRV),

Statens Jordbruksverk och Socialstyrelsen.

Tabell 4.25 Beviljade kontrollprojekt per område

Tusentals kronor

1997

1998

Rätt ersättning från

socialförsäkringen

25 000

30 215

Hantering av EU-

medel

15 366

22 937

Informationsutbyte

FK, CSN och A-kassa

5 000

1 250

Arbetslöshet

100

5 990

Tull

3 100

3 000

Folkbokföring

3 000

2 760

Skatter och statliga

fordringar

2 850

2 325

Myndigheters interna

arbete

4 100

0

Svart arbete

3 900

0

Utbildning

0

1 970

Företagsstöd

2 000

0

Användning av

stimulansbidrag

0

1 200

Övrigt

705

300

Ekobrottsmyndigheten

7 000

30 000

Total

72 121

101 947

Hittills har sju projekt slutredovisats.

Arbetsmarknadsstyrelsen (AMS) har genomfört

en studie för hur talsvarsteknik kan användas för

att intensifiera arbetet med att kontrollera att

arbetssökande står till arbetsmarknadens

förfogande. Resultatet av studien är att ett

utvecklingsarbete har startats inom AMS och i

Blekinge genomförs under hösten försök med

att använda talsvarsteknik för att förstärka

kontakten mellan arbetsförmedling och

arbetssökande.

Flertalet av de slutförda projekten är studier av

kartläggningskaraktär som genomförts av RRV.

RRV har bl.a. kartlagt det svarta arbetet och

lämnat ett antal förslag till åtgärder. RRV

beräknar att det svarta arbetet innebär ett årligt

skattebortfall på motsvarande 20 40 miljarder

kronor. För att bekämpa det svarta arbetet

menar RRV att det krävs ett brett och djupt

åtgärdsprogram. Åtgärdsprogrammet behöver

inriktas på att påverka attityder och

samhällsmoral, skapa incitament att handla rätt

och att öka risken för upptäckt. Då förslaget till

åtgärdsprogram berör många olika verksamheter

föreslår RRV att initierandet och genomförandet

leds av en delegation knuten till regeringen. I en

studie av datorrelaterade missbruk och brott

beräknar RRV bl.a. att detta kostar statliga

myndigheter minst 17 miljoner kronor per år.

RRV lämnar också förslag på olika åtgärder för

att förebygga och upptäcka datormissbruk och

brott. De pekar bl.a. på att frågan inte i första

hand är teknisk utan en ledningsfråga. RRV har

också granskat förutsättningarna för ett centralt

register med uppgifter om ersättningar och

bidrag ur transfereringssystemen till enskilda

personer. RRV rekommenderar

myndighetssamverkan i en decentraliserad IT-

miljö för att skapa utrymme för ökad effektivitet

och förbättrad service.

EU-bedrägeridelegationen har låtit RRV

kartlägga det regelverk som styr kontrollen av

Sveriges hantering av EU-medel. I rapporten

konstateras bl.a. att ansvaret för EU:s

medelshantering i Sverige, med utgångspunkt i

myndigheternas instruktioner, är otydligt.

Rapporten konstaterar också att skyddsnivån för

de olika stöden skiljer sig åt. Rapporten lämnar

också ett antal förslag, bl.a. att roller och ansvar

behöver förtydligas bland de myndigheter som

handlägger och beslutar om EU-medel. RRV har

granskat den interna kontrollen vid hanteringen

av stöd från utvecklingssektionen inom EU:s

Jordbruksfond och inom Fonden för fiskets

utveckling. RRV konstaterar när det gäller

Fonden för fiskets utveckling att den interna

kontrollen är tillräcklig, förutsatt att vissa

kontrollförstärkningar genomförs. För

jordbruksfonden menar RRV att

internkontrollen är bristfällig för

strukturfondsprojekten inom mål 5b och 6. RRV

konstaterar att om kommissionen börjar tillämpa

samma regler som för jordbruksstödet riskerar

Sverige att drabbas av sanktioner på grund av

bristande intern kontroll. RRV beräknar att

Sverige kan drabbas av sanktioner uppgående till

28 miljoner kronor för femårsperioden om

samma procentsatser för sanktioner tillämpas

som för garantisektionen inom

Jordbruksfonden.

 Ytterligare ett antal projekt har kommit så

långt att det går att dra preliminära slutsatser om

deras resultat. De projekt som Jordbruksverket

beviljats medel för har till syfte att stärka

kontrollen av bidrag från EU:s gemensamma

jordbrukspolitik. Projekten är inriktade både på

att bygga kontrollfunktioner och administrativa

rutiner på ett sådant sätt att utbetalningar blir

riktiga och att oegentligheter förhindras. Om

inte medlemslandet skött kontrollen eller

genomfört handläggningen av bidragsärenden på

ett tillfredsställande sätt har EU betydande

sanktionsmöjligheter. Beroende på bristernas

omfattning kan EU besluta att låta bli att ersätta

upp till 100 procent av utbetalt bidrag. Bland

andra EU-länder i Nordeuropa varierar

sanktionerna ett enskilt år mellan 0 och 1,5

procent av utbetalt belopp. Noll procent i

sanktion är mycket ovanligt. Jordbruksverket

betalar varje år ut knappt 9 miljarder kronor. Om

projekten under en femårsperiod leder till att de

årliga sanktionerna minskar med 0,06

procentenheter motsvarar det de 26 miljoner

kronor som Jordbruksverket erhållit till sina

projekt.

I ett projekt arbetar tullen med att införa nya

arbetsmetoder i klarerings- och

kontrollverksamheten. Syftet är att effektivisera

myndighetsutövningen och få en större

träffsäkerhet i kon-trollarbetet. Rutiner och

systemstöd har utvecklats som innebär att en

kontinuerlig riskanalys styr vilka företag som

kontrolleras. Skötsamma företag kontrolleras

mindre och får tillgång till effektivare rutiner

samtidigt som kontrollen av övriga företag kan

öka.

Riksförsäkringsverkets projekt för att

säkerställa god kvalitet i försäkringskassornas

ärendehandläggning har avslutat den första delen

av sitt arbete. Under 1997 tillfördes kassorna

medel för att göra det möjligt för samtliga

handläggare att få tid till kompetensutveckling

och för att stödja utvecklingsinsatser. Seminarier

har genomförts och handlednings- och

diskussionsmaterial har tagits fram. Arbetet

fortsätter även under 1998 men enligt RFV har

projektet redan inneburit en tydlig

attitydförändring hos medarbetarna.

Motivationen för kvalitetsarbetet har ökat och

det utgör alltmer en naturlig del av det ordinarie

arbetet. De kassor som kommit längst i sitt

arbete visar också goda resultat. Bland annat visar

Bohusläns allmänna försäkringskassa en

beräknad minskning av försäkringsutgifterna

med 10 miljoner kronor under 1997 genom en

förstärkt kvalitets- och efterkontroll. Hos

Västerbottens läns allmänna försäkringskassa

beräknas en bättre efterkontroll av

förtidspensioner leda till en besparing på drygt 4

miljoner kronor 1997.

Slutsatser

I de flesta projekten ingår metodutveckling och

utbildningsinsatser. För att få ett långsiktigt

resultat av dessa insatser fordrar de flesta

projekten mellan ett och två år för sitt

genomförande. Detta innebär att de flesta

projekten kommer att avslutas först under

hösten 1998 eller under 1999, varför det idag är

för tidigt att redovisa deras slutgiltiga resultat.

Regeringen avser mot denna bakgrund att i

samband med kommande års

budgetpropositioner närmare redovisa resultaten

av de olika projektens arbete.

När det gäller åtgärder mot de

missförhållanden som RRV redovisat i sina

granskningar av datormissbruk och brott samt

EU-relaterade frågor har regeringen aviserat

åtgärder i sin skrivelse, Uppföljning av

budgetåret 1997 (skr. 1997/98:187). Under

utgiftsområde 23, Jord- och skogsbruk, fiske

med anslutande näringar, i denna proposition

redovisas också åtgärder med anledning av

RRV:s rekommendationer. En fortsatt

beredning av frågor som rör svart arbete och IT-

system för att följa och kontrollera olika typer av

bidrag kommer att ske inom Regeringskansliet.

Kontrollarbetet ska vara en integrerad del av

myndigheternas verksamhet. För att bättre

kunna följa och styra detta arbete avser

regeringen att i regleringsbreven för fler

myndigheter ställa upp verksamhetsmål och

återrapporteringskrav rörande omfattningen av

fusk och missbruk och insatser för att motverka

felaktig användning av statliga medel.

I syfte att fullfölja satsningen på

kontrollfunktionen i staten föreslås 85 miljoner

kronor anvisas för år 1999. En sänkning till 85

miljoner kronor motiveras i första hand av att

tidigare års anslag inte utnyttjats fullt ut.

Möjligheterna att bedriva projekt som ger ett

gott resultat begränsas av myndigheternas

förmåga att tillhandahålla kvalificerad personal

och viss mån också delfinansiera projekten.

Regeringen gör därför bedömningen att 85

miljoner kronor är tillräckligt för att kunna

finansiera de projekt som uppfyller regeringens

krav på inriktning och innehåll.

A15 Riksgäldskontoret:

Garantiverksamhet

Tabell 4.26 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1997

Utfall

-141 026

1

1998

Anslag

1

Utgifts-

prognos

-9 583 1

1999

Förslag

1

2000

Beräknat

1

2001

Beräknat

1

1 Överskott som förs till inkomsttitel.

Riksgäldskontorets verksamhet är delvis

hänförlig till verksamhetsområde A

Effektivisering och utveckling av statlig

förvaltning, delvis till verksamhetsområde B Det

finansiella systemet. Inom verksamhetsområde A

redovisas resultatet för Riksgäldskontorets

garantiverksamhet, kassahållningsverksamhet

och in- och utlåningsverksamhet. Resultatet för

upplåning och stats-skuldsförvaltning redovisas

inom verksamhetsområde B (avsnitt 5.5).

Anslaget A15 Riksgäldskontoret

Garantiverksamhet omfattar av

Riksgäldskontoret före år 1997 utfärdade

garantier. Även garantier som utfärdats av

Riksgäldskontoret vid senare tidpunkt men som

utfärdats inom de garantisystem som gällde före

1997 skall belasta detta anslag. Anslaget får

användas för att täcka eventuella förluster till

följd av dessa garantier. Anslaget får även

användas för eventuella förluster som

uppkommer i samband med Riksgäldskontorets

utlåning till statliga bolag. Slutligen skall

förvaltningskostnader förknippade med dessa

garantier och lån belasta anslaget. Till anslaget

förs verksamhetens intäkter, huvudsakligen

influtna avgifter och återvunna medel.

Överskottet i verksamheten förs mot

inkomsttitel på stats-budgeten.

Riksgäldskontorets garantiverksamhet

omfattar även garantier som inte täcks av

anslaget A15. I det följande behandlas

Riksgäldskontorets hela garantiverksamhet.

Riksgäldskontorets garantiverksamhet

Riksdagen beslutade våren 1997 (prop.

1996/97:1, bet. 1996/97:FiU1, rskr. 1996/97:53)

att införa en ny garantimodell för staten. Den

nya modellen innebär i korthet att risken för ett

infriande skall beräknas i varje garanti. Utifrån

den beräknade risken sätts ett pris i form av en

avgift. Dessutom skall avgiften täcka

administrativa kostnader. Om avgiften sätts på

ett sådant sätt att den inte täcker kostnaden för

garantin utgör mellanskillnaden en statlig

subvention. Denna subvention skall enligt den

nya garantimodellen belasta ett anslag. Avgifter,

återvinningar och eventuella subventionsmedel

från anslag sätts in på räntekonto i

Riksgäldskontoret. På så sätt byggs en reserv

upp, vilken belastas vid infrianden. Garantier

utfärdade efter den 1 januari 1997 har utfärdats

efter principerna i denna modell.

Riksgäldskontoret innehar även garantier som

utfärdats innan den nya garantimodellen togs i

bruk. Avgiften för dessa garantier motsvarar i de

flesta fall inte den risk garantierna representerar

och avgiften beräknas därför inte täcka de

framtida kostnaderna. Kostnader för av

Riksgäldskontoret utfärdade äldre garantier

belastar anslaget A15 Riksgäldskontoret

Garantiverksamhet. I samband med införandet

av den nya garantimodellen koncentrerades

statens garantiverksamhet till fem myndigheter,

bl.a. Riksgäldskontoret. Ett stort antal äldre

garantier utfärdade av andra myndigheter

överfördes därför den 1 januari 1998 till

Riksgäldskontoret. Även för dessa garantier

beräknas avgiften i de flesta fall inte täcka de

framtida kostnaderna. Kostnaderna för de av

andra myndigheter utfärdade garantierna belastar

anslag inom respektive utgiftsområde.

Riksgäldskontoret har under 1997 anpassat

verksamheten efter de krav som den nya

garantimodellen ställer. Värdering av risker och

avgiftssättning som avspeglar dessa risker är av

central betydelse. I samarbete med

Handelshögskolan i Stockholm har

Riksgäldskontoret utarbetat nya

värderingsmodeller, vilka nu används i

värderingsarbetet. Riksgäldskontorets

organisation har även anpassats till den nya

verksamheten. Den tidigare gruppen för

garantier har förstärkts och ombildades vid

årsskiftet 1997/98 till en egen avdelning.

Riksgäldskontorets garantiverksamhet regleras

numera av garantiförordningen (1997:1006),

vilken trädde i kraft den 1 januari 1998.

Regeringens överväganden

Resultatbedömning

Riksgäldskontorets övergripande mål inom

garantiverksamheten under budgetåret 1997 var

att

bidra till att andra myndigheters garanti- och

låneverksamhet bedrivs på ett effektivt sätt samt

att kostnaderna för garantiverksamheten täcks av

dess intäkter sett över en längre tidsperiod.

Riksgäldskontoret utfärdar även lån till vissa

projekt. För närvarande pågår ett arbete med att

utveckla låneverksamheten och något mål fanns

inte formulerat för 1997.

Riksgäldskontorets totala garantiåtaganden

uppgick vid årsskiftet 1997/98 till 147 miljarder

kronor. Garantier till finansiella verksamheter

motsvarade cirka 75 % av de totala åtagandena.

Andra stora engagemang rör garantier till

infrastrukturprojekt, exempelvis garantier till

Öresundsförbindelsen och de s.k.

Stockholmslederna och Göteborgslederna.

Garantier till infrastrukturprojekt utgjorde vid

årsskiftet cirka 21 % av de totala åtagandena.

Garantiåtagandena minskade under budgetåret

med 22 miljarder kronor. Den största delen

hänförs till minskning av garanterade belopp till

finansiella verksamheter. Några infrianden av

garantier gjordes inte under 1997. Återvinningar

av tidigare infrianden gjordes på totalt 0,75

miljoner kronor.

Riksgäldskontorets lån med kreditrisk

uppgick vid årsskiftet till cirka 2,3 miljarder

kronor. Under 1997 förtidsinlöste eller

slutamorterade statliga bolag sina lån.

Lånestocken minskade därför under budgetåret

med drygt 14 miljarder kronor. Avvecklingen av

de statliga bolagens låneportföljer har därmed

skett i snabbare takt än planerat.

Garantiverksamheten gav under 1997 ett

överskott på drygt 285 miljoner kronor.

Verksamhetens resultat framgår även av

nedanstående tabell. Riksgäldskontorets

garantiportfölj består av ett mindre antal

beloppsmässigt stora engagemang.

Riksgäldskontoret påpekar i sin årsredovisning

att resultatet därför inte kan förväntas ligga nära

noll för varje enskilt år. Resultatet är direkt

beroende av att avgifterna rätt avspeglar den risk

som garantierna representerar. Om avgifterna

motsvarar de förväntade kostnaderna kommer

kostnader och intäkter i enlighet med målet att

balanseras på sikt. Det årliga resultatet ger därför

begränsad information om måluppfyllelse. Fokus

bör istället ligga på en bedömning av formerna

och metoderna för riskvärdering och

prissättning. Regeringen bedömer att det

utvecklingsarbete som för närvarande genomförs

av riskvärdering och avgiftssättning bidrar till

ökad måluppfyllelse.

Tabell 4.27 Resultat av Riksgäldskontorets

garantiverksamhet budgetåren 1992/93 1997.

Miljoner kronor

1992/93

1993/94

1994/95

1995/96

1997

Intäkter

178

466

1 344

366

294

Kostnader

16

81

1 020

51

9

Resultat

162

385

325

315

285

Slutsatser

Enligt beräkningar av Riksgäldskontoret är

avgifterna i de befintliga, äldre garantiåtagandena

ofta underprissatta. Subventionselementet

vilket motsvarar skillnaden mellan den

beräknade riskvägda kostnaden och den uttagna

avgiften i dessa garantier beräknas motsvara

förväntade framtida budgetutgifter över tiden på

totalt cirka 15 miljarder kronor.

Riksgäldskontoret påpekar emellertid att detta är

överslagsmässiga bedömningar. Mot denna

bakgrund anser regeringen att det är av största

vikt att utvecklingen av metoder för

riskvärdering och prissättning fortskrider och,

att om det är möjligt med hänsyn till befintliga

avtal, en korrekt avgift debiteras garantitagaren

och/eller att kostnaden belastar anslag inom

respektive utgiftsområde.

Tabell 4.28 Budget för den avgiftsbelagda

garantiverksamhet, nya garantier

Tusentals kronor

Intäkter

Kostnader

Resultat 1

Utfall 1997

113 041

5 600

107 441

Prognos 1998

133 000

6 284

126 716

Budget 1999

118 500

7 469

111 031

1 Reserveras på räntekonto för täckning av infrianden.

12.6 Riksgäldskontorets

kassahållningsverksamhet och

in- och utlåningsverksamhet

Kassahållningsverksamheten

Riksgäldskontorets övergripande mål inom

denna verksamhet under budgetåret 1997 var att

bidra till en god kassahållning i staten och

därigenom minska räntekostnaderna för staten.

Genom att löpande följa upp betalningar till och

från staten kan räntekostnader undvikas till följd

av felaktiga eller försenade betalningar. Genom

förslag till övergripande strukturella åtgärder

medverkar Riksgäldskontoret till att statens

betalningar sker på ett finansiellt effektivt sätt.

Resultatbedömning

Regeringen bedömer att Riksgäldskontorets

löpande uppföljning och agerande bidragit till att

myndigheternas betalningsrutiner effektiviserats.

Under 1997 fick Riksgäldskontoret endast vid

ett fåtal tillfällen anledning att påtala felaktiga

betalningar. Under året lämnade

Riksgäldskontoret förslag till färre och

senarelagda utbetalningstidpunkter för statliga

betalningar. Förslagen beräknas kunna leda till

sammanlagda besparingar för staten på 100 130

miljoner kronor.

Regeringen bedömer att Riksgäldskontorets

kassahållningsverksamhet varit tillfredsställande

under 1997 och att verksamheten bidragit till

minskade kostnader för staten.

In- och utlåningsverksamheten

Riksgäldskontorets övergripande mål för denna

verksamhet under budgetåret 1997 var att ge

statliga myndigheter lån och

placeringsmöjligheter till så goda villkor som

möjligt utan att myndigheternas verksamheter

subventioneras. Verksamheten är

avgiftsfinansierad.

Under 1997 ökade inlåningen med 10,6

miljarder kronor till totalt 79 miljarder kronor.

Ökningen var främst en följd av att

insättningarna i det nya pensionssystemet ökat

samt att Insättningsgarantinämnden och

Kärnavfallsfonden ökat behållningen på sina

konton. De statliga myndigheterna i övrigt har

minskat sin inlåning på räntekonton. Utlåningen

var i stort sett oförändrad över året och uppgick

till 118 miljarder kronor vid årets slut.

Verksamheten medförde ett överskott på 8,7

miljoner kronor under 1997. Överskottet

förklaras i huvudsak av avgiftsinkomster på 5,5

miljoner kronor i samband med utlåning till

CSN. Denna avgift har fastlagts av regeringen.

En översyn av storleken på avgiften genomförs

för närvarande. För att kartlägga uppfattningen

om service och kvalitet genomför

Riksgäldskontoret årligen en enkät till kontorets

kunder. Andelen kunder med positiv

uppfattning om verksamheten ökade under året.

Totalt var 95 % av kunderna positiva till hur

verksamheten bedrivits.

Resultatbedömning

Regeringen bedömer att Riksgäldskontorets

in- och utlåningsverksamhet i huvudsak bedrivits

i enlighet med de uppsatta målet. Då målet är att

ge andra statliga myndigheter lån och

placeringsmöjligheter till så goda villkor som

möjligt utan att myndigheternas verksamheter

subventioneras skall de avgifter som tas ut enbart

täcka verksamhetens kostnader. I likhet med

tidigare år uppvisar verksamheten emellertid ett

överskott, även efter att avgiftsinkomsterna från

CSN räknats bort. Överskottet har minskat

jämfört med föregående budgetår. Regeringen

förutsätter att Riksgäldskontoret fortsätter att

vidta åtgärder för att så långt som möjligt

eliminera detta överskott.

Tabell 4.29 Budget för in- och utlåningsverksamheten

Tusentals kronor

Intäkter

Kostnader

Resultat

Utfall 1997

21 945

13 197

8 748

Prognos 1998

16 282

15 397

885

Budget 1999

15 648

14 948

700

12.7 Statens fastighetsverk

Regeringens överväganden

Statens fastighetsverk är en central förvaltnings-

myndighet av det fastighetsbestånd som

regeringen bestämmer. Det övergripande målet

för verket är att förvaltningen skall ske på det

sätt som innebär god resurshushållning och hög

ekonomisk effektivitet samtidigt som

fastigheternas värden i vid mening bevaras.

Verksamhetsmålet för Statens fastighetsverk

för budgetåret 1998 är att hyregästerna skall ges

ändamålsenliga och konkurrenskraftiga lokaler

samt att verket skall uppfattas som en god och

serviceinriktad hyresvärd.

Resultatbedömning

Statens fastighetsverk har genomfört sina

instruktionsenliga uppgifter och uppfyllt det

övergripande målet och verksamhetsmålet.

Verket har uppnått det uppställda

avkastningskravet om 2,8 % (efter finansiella

poster, före extraordinära poster inklusive

eventuella reavinster vid fastighetsförsäljningar).

Detta gäller också kvalitetsmålet att 80 % av

verkets hyresgäster skall vara nöjda med sina

lokaler. Andelen nöjda kunder har sedan år 1995,

då den närmast föregående mätningen av

hyresgästernas uppfattning ägde rum, ökat med

fem procentenheter. Den av verket genomförda

mätningen ger också ett bra underlag för att

ytterligare förbättra kvaliteten på och servicen i

verkets lokaler.

Fastighetsverkets arbete inom skogsbruket

har delvis präglats av det arbete med

certifieringskriterier som genomförts och där

verket tagit aktiv del. Verket följer redan nu de

regler som fastställts i avvaktan på att certifiering

kan genomföras.

Redovisning av uppgifter om det

ekonomiska läget

Tabell 4.30 Uppgifter om det ekonomiska läget

Miljoner kronor

År 1996

%

År 1997

%

Utnyttjad låneram

3 580

51,1

4 800

68,6

Totala kostnader

för verksamheten

varav:

1 565

1 524

- avskrivningar

162

163

- finansiella

kostnader

200

297

Totala intäkter för

verksamheten

varav:

1 718

1 758

- intäkter av anslag

204

90

- intäkter av hyror

1 346

1 452

- intäkter av bidrag

6

3

Resultat för

verksamheten

153

234

Investeringa

Tabell 4.31 Investeringsplan

Miljoner kronor

Investeringar

Anskaffat

t.o.m. 1997

Prognos

1998

Budget

1999

Beräknat

2000

Beräknat

2001

Inrikes

433,1

372,6

288,2

422,9

321,2

Utrikes

62,0

69,6

41,7

11,3

10,0

Summa investeringar

495,1

442,1

329,9

434,2

331,2

Regeringens bedömning med anledning av

revisionens iakttagelser

Riksrevisionsverket (RRV) har i sin

revisionsberättelse haft invändningar mot Statens

fastighetsverks redovisning och interna kontroll

under andra halvåret 1997 för det samnordiska

ambassadprojektet i Berlin som Fastighetsverket

är projektansvarigt för.

Statens fastighetsverk har bemött

invändningen och vidtagit åtgärder för att

undanröja de påtalade svagheterna. Regeringen

bedömer att inga ytterligare åtgärder behöver

vidtas i ärendet.

RRV har också uppmärksammat en oklarhet i

samband med viss inleverans till statsverket.

Regeringen avser att i Fastighetsverkets

regleringsbrev för budgetåret 1999 förtydliga vad

som gäller.

Förändringar

Ett fastighetsbestånd som nyttjas av Statens

institutionsstyrelse och som idag förvaltas av

Fastighetsverket avses att under år 1998 säljas till

Specialfastigheter Sverige AB som ägs till 100 %

av staten.

Fastighetsverket är medveten om att det finns

problem inför milleniumskiftet med de s.k.

inbäddade systemen, dvs. de elektroniska system

som styrs av en datorkrets och som finns i t.ex.

hissar, brandlarm och ventilationssystem i

verkets fastigheter. Dessa problem kommer i

möjligaste mån enligt Fastighetsverket att lösas i

god tid innan milleniumskiftet så att

hyresgästerna inte drabbas.

Låneram

Nya lån kommer årligen att tas upp i

Riksgäldskontoret för att finansiera

investeringar. Den ökade belåningen innebär för

budgetåret 1999 en ökning av verkets

räntekostnader med 18 % jämfört med utfallet år

1997.

Framöver kommer den av riksdagen beviljade

låneramen om 7 miljarder kronor att utnyttjas i

mycket högre grad bl.a. beroende på att den

samnordiska ambassadbyggnationen i Berlin

startar, Världskulturmuseets etablering i

Göteborg, ombyggnaden av regeringskansliets

lokaler m.fl.

Fastighetsverkets förslag till bibehållen

låneram om 7 miljarder kronor tillstyrks. I

samband med att verket tar upp lån för

inleverans av sitt överskott kommer

belåningsgraden att öka.

Fastighetsverket får även ta upp lån i

Riksgäldskontoret för reinvesteringar och

anpassning av kapitalstrukturen med hänsyn till

gällande soliditetsmål.

Slutsatser

Statens fastighetsverks årsredovisning visar att

myndigheten i allt väsentligt uppfyllt de krav

regeringen ställt. Fastighetsverket redovisar ett

bra resultat för år 1997. Årsredovisningens

utformning ger också möjlighet till jämförelse

med andra statligt anknutna fastighetsförvaltare.

Regeringen bedömer att den av Statens

fastighetsverk begärda låneramen i

Riksgäldskontoret om 7 miljarder kronor är

rimlig och bör gälla även under budgetåret 1999.

13 Det finansiella systemet

13.1 Omfattning

Verksamhetsområdet Det finansiella systemet

består av Bokföringsnämnden (BFN),

Finansinspektionen (FI),

Insättningsgarantinämnden (IGN),

Riksgäldskontoret (RGK) samt anslaget

Kostnader för upplåning och låneförvaltning

(disponeras av Riksgäldskontoret).

13.2 Utgiftsutvecklingen

Utgiftsutvecklingen

Miljoner kronor (löpande priser)

Utfall

1997

Anslag

1998 1

Utgifts-

prognos

1998

Förslag

anslag

1999

Beräknat

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

773,4

969,4

635,0

751,0

631,5

708,4

1 Inklusive beslut till följd av förslag till tilläggsbudget till statsbudgeten

för budgetåret

1998 i samband med den ekonomiska vårpropositionen.

Verksamhetsutfall och ekonomiskt utfall

1997 och 1998

Redovisas under respektive anslagsavsnitt.

13.3 Resultatbedömning

Mål för verksamhetsområdet är att det finansiella

systemet skall vara effektivt och tillgodose såväl

samhällets krav på stabilitet som

konsumenternas intresse av ett gott skydd, samt

att statens skuld, med undantag för den skuld

som förvaltas av affärsverken, skall förvaltas så

att kostnaden för skulden långsiktigt minimeras

samtidigt som riskerna i förvaltningen beaktas.

Förvaltningen skall ske inom ramen för de krav

som penningpolitiken ställer.

Den huvudsakliga resultatbedömningen inom

utgiftsområde 2, Samhällsekonomi och

finansförvaltning, sker på utgiftsområdesnivå

och på anslagsnivå. På anslagsnivån är

kopplingen mellan resultat och anslag tydligare

och även resultatredovisningen mer detaljerad än

på utgiftsområdesnivå.

Regeringens bedömning är, utifrån de resultat

som redovisats från myndigheter och andra, att

verksamhetsområdet i sin helhet har arbetat

enligt de riktlinjer riksdagen beslutade skulle

gälla för budgetåret 1997.

13.4 Revisionens iakttagelser

Riksrevisionsverket har för räkenskapsåret 1997

inte lämnat några invändningar i

revisionsberättelserna för myndigheterna inom

verksamhetsområdet.

13.5 Anslagsavsnitt

B1 Finansinspektionen

Tabell 5.1 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1997

Utfall

104 477

Anslags-

sparande

4 777

1998

Anslag

110 875

Utgifts-

prognos

112 000

1999

Förslag

118 697

2000

Beräknat

112 736

1

2001

Beräknat

114 497

2

1 Motsvarar 110 741 tkr i 1999 års prisnivå.

2 Motsvarar 110 741 tkr i 1999 års prisnivå.

Finansinspektionen är central

förvaltningsmyndighet för tillsyn av finansiella

institut. De övergripande målen för

Finansinspektionen för budgetåret 1997 var att

bidra till det finansiella systemets stabilitet och

effektivitet samt att verka för ett gott

konsumentskydd.

Finansinspektionen anvisas årligen ett

ramanslag som skall täcka kostnaderna för

verksamheten. Baserat på ramanslagets storlek

tar Finansinspektionen ut en årlig tillsynsavgift

av de institut som står under dess tillsyn.

Tillsynsavgiften är obligatorisk. Utöver denna

avgift tar inspektionen också ut

ansökningsavgifter för prövning av olika typer av

ärenden. Avgiftsinkomsterna redovisas på

statsbudgetens inkomstsida och skall motsvara

storleken på Finansinspektionens ramanslag.

Finansinspektionen hade ett anslagssparande

på 4 777 000 kronor vid utgången av budgetåret

1997. Budgetåret 1995/96 resulterade i en

utnyttjad anslagskredit på 2 351 000 kronor.

Bakgrunden till anslagssparandet 1997 var dels

outnyttjade lönemedel på grund av att

inspektionen inte haft möjlighet att nyanställa i

samma takt som avgångar skett, dels att

inspektionen erhållit resursförstärkning i

december 1997.

Regeringens överväganden

Resultatbedömning

Den allmänna ekonomiska och finansiella

utvecklingen i Sverige var under budgetåret 1997

stabil. Finanssektorn uppvisade ännu ett år av

konsolidering. De ekonomiska problemen i

Sydostasien skapade under hösten en finansiell

oro i världen. Denna oro medförde att de senaste

årens kraftiga börsuppgång i Sverige avbröts och

att kurserna gick ner. Under budgetåret 1997 har

stora omstruktureringar genomförts på den

svenska finansiella marknaden, bl.a.

sammanslagningen av Nordbanken och Merita

och samgåendet mellan OM och Stockholms

Fondbörs. Arbetet på inspektionen har under

budgetåret i hög grad inriktats på problem i

enskilda institut.

Finansinspektionen har under budgetåret

1997 bidragit till stabiliteten i det finansiella

systemet genom att bl.a. fokusera på platsbesök,

förstärka och utveckla funktionen för tillsyn av

marknadsrisker samt vidareutveckla den årliga

rapporten om stabiliteten i den finansiella

sektorn. Inom försäkringssektorn bidrog

Finansinspektionens arbete till att begränsa

effekterna av ett akut finansiellt problem i

försäkringsbolaget Ansvar. Dessutom har

inspektionen på ett föredömligt sätt verkat för

att instituten i god tid startar sitt

anpassningsarbete inför millenniumskiftet för att

på så sätt minska riskerna för systemproblem.

Finansinspektionen har även verkat för

förbättrade förutsättningar för effektivitet i de

finansiella systemen genom de nya

redovisningsregler som införts för att förbättra

genomlysningen av instituten. Inom

konsumentområdet har inspektionen

uppmärksammat problem med bristfällig

informationsgivning på det finansiella området

och i en särskild rapport till regeringen visat på

svagheter i livbolagens information om

livförsäkringar. Vidare har ett antal bankers

villkor för kontokort undersökts och

inspektionen har klargjort på vilka punkter

förbättringar är nödvändiga.

Regeringen har under året lagt fram ett antal

propositioner som påverkar inspektionens

verksamhet redan under budgetåret 1998. Till

exempel kommer förslaget om förstärkt tillsyn

över börser att påverka Finansinspektionens

uppgifter. Dessutom har inspektionen under

innevarande budgetår fått i uppdrag av

regeringen att kartlägga bankernas avgiftsuttag.

Finansiering av dessa tillkommande uppgifter

sker i tilläggsbudgeten för budgetåret 1998 (se

volym I).

Slutsatser

Regeringen bedömer att Finansinspektionens

verksamhetsmål för budgetåret 1997 i allt

väsentligt är uppfyllda. Mot denna bakgrund gör

regeringen vidare bedömningen att

Finansinspektionens insatser därmed givit

viktiga bidrag till att uppfylla de övergripande

målen. Detta beaktat konstaterar regeringen i

likhet med vad som framförs av Riksdagens

revisorer (Dnr 1997:59) att det alltjämt är svårt

att bedöma vilken inverkan Finansinspektionens

verksamhet egentligen har på de finansiella

marknaderna.

Mot den bakgrunden har regeringen i tidigare

budgetpropositioner (prop. 1994/1995:100,

bilaga 8, s. 96 samt prop. 1997/98:1, volym 2, s.

26) aviserat att en långsiktig analys av

ambitionsnivå och resursbehov för den

finansiella tillsynen skall genomföras. En sådan

analys skulle ursprungligen ha legat till grund för

resurstilldelning för budgetåren 1997 1999. År

1995 tillsatte emellertid regeringen en kommitté

med uppdrag att göra en översyn av rörelse- och

tillsynsreglerna för kreditinstitut och

värdepappersbolag (Banklags-kommittén, Fi

1995:09, dir. 1995:106). Banklagskommittén är

försenad. Inom Finansdepartementet pågår

dessutom en intern översyn av

Finansinspektionens framtida verksamhet.

Regeringen anser att resultaten av

Banklagskommitténs och Finansdepartementets

egen översyn bör inväntas innan ett långsiktigt

förslag om ambitionsnivå och resursbehov för

Finansinspektionen presenteras. Utifrån

nuvarande tidsramar för de översyner som

genomförs siktar regeringen därför på att kunna

presentera en sådan analys i budgetpropositionen

för 2000.

Under budgetåret 1999 kommer

Finansinspektionens arbetsuppgifter att påverkas

av ett förslag om förändrade rörelseregler för

försäkringsbolag, förutsatt att riksdagen

godkänner förslaget. Vidare kommer även

detta förutsatt att riksdagen godkänner förslaget

 Finansinspektionens arbetsuppgifter att

påverkas av propositionen om kontoföring av

finansiella instrument, bland annat när det gäller

att utforma nya föreskrifter och pröva ansökan

om auktorisation som central

värdepappersförvarare. Finansinspektionen

kommer också att behöva utökade resurser för

tillsynen av den nyligen inrättade

Premiepensionsmyndigheten. Därutöver innebär

de ökade kraven på finansmarknadsstatistiken ett

behov av ökade resurser. Regeringen föreslår

därför att Finansinspektionens anslag för

budgetåret 1999 förstärks med 3 800 000 kronor.

Förstärkningen har finansierats genom

omprioriteringar mellan anslag inom

utgiftsområdet.

Tabell 5.2 Beräkning av anslaget för 1999

Tusental kronor

Anslag 1998

110 875

Justeringar för lokalkostnader

- 1 268

Engångsförstärkning

3 800

Pris- och löneomräkning

5 280

Justering av premier

10

Förslag 1999

118 697

Delar av förstärkningen lämnas dock med

reservation för riksdagens godkännande av

förslaget om förändrade rörelseregler för

försäkringsbolag och förslaget om kontoföring

av finansiella instrument som regeringen för

närvarande bereder. Om inte riksdagen

godkänner förslagen kommer den del av

anslagshöjningen som motiveras av dessa förslag

inte att stå till Finansinspektionens förfogande.

Vid anslagsberäkningen har en teknisk

justering gjorts av anslaget. Justeringen har

genomförts med anledning av att en korrigering

har gjorts av den justering som genomfördes av

anslagen för år 1998 med anledning av att sättet

att finansiera avtalsförsäkringar på det statliga

området förändrades (se bilaga 1, avsnitt 4).

B2 Insättningsgarantinämnden

Tabell 5.3 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1997

Utfall

1 590

Anslags-

sparande

4 522

1998

Anslag

985

Utgifts-

prognos

4 300

1999

Förslag

6 313

2000

Beräknat

7 441

1

2001

Beräknat

6 226

2

1 Motsvarar 7 313 tkr i 1999 års prisnivå.

2 Motsvarar 6 013 tkr i 1999 års prisnivå.

Insättningsgarantinämnden administrerar det

statliga insättningsgarantisystemet som skyddar

allmänhetens insättningar i kreditinstitut om

institutet skulle gå i konkurs. De övergripande

målen för Insättningsgarantinämndens

verksamhet är att på ett kostnadseffektivt sätt

administrera insättningsgarantisystemet och att

skapa beredskap så att utbetalningar vid

ersättningsfall kan göras korrekt och inom

uppställda tidsramar.

Insättningsgarantinämnden anvisas ett

ramanslag för verksamhetens

förvaltningskostnader. Motsvarande belopp

avräknas från de årliga avgifter som tas ut av de

institut som omfattas av insättningsgarantin och

redovisas mot inkomsttitel i statsbudgeten. Den

årliga avgiften för systemet som helhet skall

uppgå till 0,5 % av de garanterade insättningarna

till dess att behållningen i garantisystemet uppgår

till 2,5 % av dessa insättningar. Nämnden

beräknar att behållningen i garantisystemet når

den storleken vid halvårsskiftet år 2000. Därefter

sänks den årliga avgiften för systemet som helhet

till 0,1 % av de garanterade insättningarna.

Avgiften för varje individuellt institut är

relaterad till institutets kapitaltäckningsgrad och

får variera mellan 0,4 % och 0,6 % av institutets

garanterade insättningar.

Insättningsgarantinämnden hade under

budgetåret 1997 ett anslagssparande på drygt

4 000 000 kronor. Riksdagen beslutade i

budgetpropositionen för 1998 att dessa resurser

skulle täcka nämndens aviserade extra utgifter

under innevarande budgetår.

Regeringens överväganden

Resultatbedömning

Den 1 januari 1996 fick Bankstödsnämnden

ansvaret för att administrera den statliga garantin

för insättningar hos banker och vissa

värdepappersbolag enligt lagen (1995:1571) om

insättningsgaranti. När bankstödet avvecklades

den 1 juli 1996 ombildades Bankstödsnämnden

till Insättningsgarantinämnden som tog över

ansvaret för insättningsgarantifrågorna.

Insättningsgarantinämnden består i tider av

finansiell stabilitet av sju ledamöter och ett kansli

med en kanslichef. Det är emellertid nämndens

uppgift att upprätthålla beredskap för att snabbt

kunna förstärkas med ytterligare tjänstemän och

garantera utbetalningar inom lagens tidsramar

vid eventuella ersättningsfall. Därför har

nämnden avtal med Riksbanken,

Finansinspektionen och Riksgäldskontoret om

snabb förstärkning. För närvarande består den så

kallade beredskapsstyrkan av nio tjänstemän som

kan kallas in med kort varsel. För att förbereda

beredskapsstyrkan för ett eventuellt

ersättningsfall har nämnden under 1997

genomfört ett antal seminarier och i början av

1998 genomfördes ett så kallat

scenariospel. Dessutom har nämnden i mars

1997 lämnat en rapport till regeringen om hur

det praktiska arbetet skall bedrivas vid

ersättningsfall.

Utöver att upprätthålla beredskap har

Insättningsgarantinämnden till uppgift att

förvalta avgifterna för de garanterade

insättningarna så att bästa möjliga avkastning

uppnås i kombination med god riskspridning

och betalningsberedskap. Enligt lagen om

insättningsgaranti skall nämndens avgifter

placeras på räntebärande konto i Riksgälden. För

detta ändamål har nämnden utarbetat en

placeringspolicy. I enlighet med policyn träffade

nämnden under 1997 avtal med fyra externa

kapitalförvaltningsföretag om förvaltning av

nämndens avgiftsmedel hos Riksgälden. Den

extra kostnaden för den externa förvaltningen

förväntas enligt nämnden uppvägas av ökad

avkastning. Nämnden har därför upprättat en

riktvärdesportfölj, dvs. en alternativ

placeringsstrategi som de externa förvaltarnas

resultat mäts emot. Målet för förvaltningen är att

den genomsnittliga avkastningen av

kapitalförvaltningsföretagens placeringar av

nämndens medel skall överstiga

riktvärdesportföljens avkastning med en procent

per år. Det är inte möjligt att utvärdera

förvaltningen efter så kort tid men regeringen

noterar att avkastningen för de externt förvaltade

medlen varit högre än nämndens

riktvärdesportfölj under de månader extern

förvaltning skett.

Nämnden har vidare till uppgift att träffa avtal

om samarbete med företrädare för utländska

garantisystem. Sedan budgetåret 1995/96 har

nämnden påbörjat förhandlingar med ett flertal

utländska företrädare men något avtal har ännu

inte träffats. Avtalsprocessen med företrädare för

utländska garantisystem borde enligt regeringens

bedömning ha kommit längre. Nämnden har

emellertid gjort stora ansträngningar och

regeringen räknar med att två till fyra av de fem

mest angelägna avtalen kommer att kunna slutas

under budgetåret 1999.

Slutsatser

Insättningsgarantinämnden är en relativt ny

myndighet och på grund av verksamhetens

beredskapskaraktär är det svårt att bedöma dess

effektivitet utan ersättningsfall, och några sådana

inträffade inte under budgetåret 1997.

Sammantaget bedömer regeringen ändå att

nämnden löst sina uppgifter på ett bra och

effektivt sätt.

Insättningsgarantinämnden har under de

gångna två åren etablerats väl och byggt upp en

beredskap för att snabbt kunna förstärkas vid

eventuella ersättningsfall. Utbildning och träning

för beredskapsstyrkan sker löpande. Vidare finns

medel att tillgå vid eventuella ersättningsfall och

en fortsatt uppbyggnad pågår. Den externa

kapitalförvaltningen syftar till att optimera

avkastningen på nämndens tillgängliga medel och

på så sätt stärka garantin. Regeringen anser

därmed att ett förbättrat konsumentskydd, i

enlighet med riksdagens beslut, har skapats för

allmänhetens insättningar i kreditinstitut, även

om det, som tidigare nämnts, är svårt att bedöma

beredskapens effektivitet i ett skarpt läge.

För budgetåret 1999 beräknar regeringen

resursbehovet till 6 313 000 kronor. Det är

1 000 000 kronor utöver nämndens

budgetunderlag eftersom regeringen, i en

proposition som avses lämnas till riksdagen

under hösten, föreslår att nämnden även skall

ansvara för investerarskyddet från och med

budgetåret 1999. Investerarskyddet bygger på ett

EG-direktiv och garanterar investerare en

minimiersättning på sina tillgångar i banker och

värdepappersbolag om dessa skulle gå i konkurs.

Regeringen föreslår därför att nämndens anslag

för budgetåret 1999 förstärks med 4 300 000

kronor för förvaltning av avgiftsmedlen och drift

av kansliet samt 1 000 000 kronor för

administrationen av investerarskyddet.

Förstärkningen har finansierats genom

omprioriteringar mellan anslag inom

utgiftsområdet.

Beräkning av anslaget för 1999

Tusental kronor

Anslag 1998

985

Förstärkning 1999

4 300

Pris- och löneomräkning

19

Justering av premier

9

Investerarskyddet

1 000

Förslag 1999

6 313

Anslaget på 1 000 000 kronor för att

administrera investerarskyddet kommer

emellertid inte att stå till nämndens förfogande

om inte riksdagen godkänner regeringens

proposition i detta ärende.

Vid anslagsberäkningen har en teknisk

justering gjorts av anslaget. Justeringen har

genomförts med anledning av att en korrigering

har gjorts av den justering som genomfördes av

anslagen för år 1998 med anledning av att sättet

att finansiera avtalsförsäkringar på det statliga

området förändrades (se bilaga 1, avsnitt 4).

Riksgäldskontoret: anslagen B3 och B4

Riksgäldskontorets verksamhet är delvis

hänförlig till verksamhetsområde A

Effektivisering och utveckling av statlig

förvaltning, delvis till verksamhetsområde B Det

finansiella systemet. Resultatet för upplåningen

och statsskuldsförvaltningen redovisas i detta

avsnitt. Inom verk-samhetsområde A redovisas

resultatet för Riksgäldskontorets

garantiverksamhet, kassahållningsverksamhet

och in- och utlåningsverksamhet (avsnitt 4.5 och

4.6).

Upplåning och statsskuldsförvaltning

Riksgäldskontorets uppgift inom detta

verksamhetsområde är att ta upp lån i Sverige

och i utlandet för att finansiera underskott i

statsbudgeten och att förvalta statsskulden. Det

övergripande målet för budgetåret 1997 var att

långsiktigt minimera kostnaden för statsskulden

inom ramen för penningpolitikens krav.

Regeringen konstaterar att Riksgäldskontoret i

allt väsentligt har uppnått detta mål. Nedan följer

en redovisning av Riksgäldskontorets resultat på

de enskilda lånemarknaderna samt en

resultatbedömning av Riksgäldskontorets

interna riskkontroll. Därefter ges en kortfattad

beskrivning av den nya modellen för

statsskuldsförvaltningen som riksdagen

beslutade om i maj innevarande år

Eftersom kostnader som uppkommer i

samband med upplåningen och

statsskuldsförvaltningen belastar såväl anslaget

B3 som B4 redovisas resultatet för de bägge

anslagen gemensamt.

Kostnaderna för räntorna på statsskulden

redovisas under utgiftsområde 26

Statsskuldsräntor.

Resultatbedömning

Under de senaste fem åren har statens lånebehov

successivt minskat. Från en nivå på 242 miljarder

kronor 1993 sjönk lånebehovet till 6 miljarder

kronor under 1997. Vid utgången av 1997

uppgick statsskulden till 1 432 miljarder kronor,

vilket motsvarar cirka 82 % av bruttonational-

produkten.

Riksgäldskontorets upplåning sker i princip på

fyra marknader

- den inhemska nominella

värdepappersmarknaden,

- den internationella kapitalmarknaden,

- den inhemska hushållsmarknaden samt

- marknaden för realränteobligationer i kronor.

Den inhemska marknaden för nominella

värdepapper utgör den traditionellt viktigaste

finansieringskällan. Upplåning på denna

marknad sker genom statsobligationer (lån med

löptid över ett år) och statsskuldväxlar (lån med

löptid under ett år). De nominella

värdepapperens andel av statsskulden ökade

under 1997 från 58 % till 60 %. 1997 var det

första året sedan avskaffandet av

valutalånenormen i december 1992 som

upplåningen i utländsk valuta inte bidrog till

finansieringen. De senaste årens minskning av

upplåningen på hushållsmarknaden både i

absoluta tal och som andel av statsskulden

fortsatte även under 1997, främst till följd av

stora uttag ur allemanssparandet. Andelen

realränteobligationer ökade under 1997 från 5 %

till 6 % av statsskulden. Detta innebar att

ökningstakten var väsentligt lägre än under det

föregående budgetåret.

Tabell 5.4 Statsskuldens sammansättning vid slutet av budgetåren 1992/93 1997

Miljarder kronor respektive procent.

1992/93

1993/94

1994/95

1995/96

1997

Andel av statsskulden

vid slutet av 1997

Statsobligationer

415

510

594

639

684

47,7 %

Statsskuldväxlar

234

150

213

180

144

10,1 %

Kontokredit / dagslån

-169

8

1

5

25

1,8 %

Inhemska nominella marknaden

479

668

808

823

853

59,6 %

Realränteobligationer i kronor

-

3

12

74

91

6,3 %

Premieobligationer

52

58

63

60

61

4,3 %

Allemansspar

67

63

50

44

32

2,2 %

Sparobligationer

5

-

-

-

-

-

Riksgäldskonto

8

10

12

12

7

0,5 %

Riksgäldsspar

-

-

-

-

3

0,2 %

Inhemska hushållsmarknaden

133

132

125

116

103

7,2 %

Inlåning

8

-

-

-

-

Summa skuld i kronor

621

803

944

1 013

1 047

73,1 %

Skuld i utländsk valuta

340

376

426

398

386

26,9 % 1)

Statsskulden

961

1 179

1 370

1 411

1 432

Statsskulden som andel av BNP

78 %

84 %

84 %

84 %

82 %

1) Avser endast lån i utländsk valuta. Inkluderas Riksgäldskontorets

skuldbytesavtal (valutaswapar) mellan kronor och utländsk valuta uppgår

exponeringen i utländsk valuta till 30,2

procent.

Diagram 5.1 Statsskuldens fördelning på olika marknader

vid slutet av budgetåren 1992/93 1997.

Utvärderingen av Riksgäldskontorets upplåning

och skuldförvaltning sker med hjälp av två, av

Riksgäldskontorets styrelse fastställda, s.k.

riktmärkesportföljer. En riktmärkesportfölj

avser skulden i svenska kronor, en annan skulden

i utländsk valuta. Riktmärkesportföljerna

avspeglar en hypotetisk, standardiserad

upplåningsstrategi. För att utvärdera

Riksgäldskontorets resultat studeras skillnaden

mellan den verkliga skuldens kostnader och de

beräknade hypotetiska kostnaderna för

riktmärkesportföljerna. Såväl hushållsupplåning

som kontorets in- och utlåningsverksamhet till

statliga myndigheter ingår i riktmärkesportföljen

i svenska kronor. Hushållsupplåningen

utvärderas även separat, genom att kostnaden för

denna upplåning jämförs med

Riksgäldskontorets alternativa

upplåningskostnad på den nominella

värdepappersmarknaden, dvs. upplåningen

genom statsobligationer och statsskuldväxlar.

Upplåningen genom realränteobligationer

utvärderas på annat sätt och ingår inte i

riktmärkesportföljen. Eftersom målet för

upplåningen och statsskuldsförvaltningen är

långsiktigt bör utvärderingen ske över perioder

som är tillräckligt långa för att utjämna tillfälliga

variationer i resultatet. Regeringens utvärdering

sker därför över rullande femårsperioder.

Diagram 5.2 Sammanlagt resultat av

Riksgäldskontorets upplåning och

skuldförvaltning budgetåren 1992/93 1997

exklusive realränteobligationer.

Miljoner kronor

Regeringens mål för upplåning och

statsskuldsförvaltningen är att kostnaden för den

faktiska skulden under en femårsperiod skall vara

lägre än kostnaden för riktmärkesportföljerna.

Riksgäldskontoret har uppnått dessa mål.

Kostnaderna för statsskulden har under de

senaste fem budgetåren (som omfattar 5½

kalenderår) understigit riktmärkesportföljernas

kostnader med 11,2 miljarder kronor. Under

1997 var den verkliga skuldens kostnader 4,7

miljarder kronor lägre än

riktmärkesportföljernas. Då upplåningen genom

realränteobligationer inte utvärderas gentemot

riktmärkesportföljerna ingår dessa inte i det

beräknade resultatet. I det följande kommenteras

resultaten för de fyra marknaderna. Det bör

noteras för de följande resultatbedömningarna,

tabellerna och diagramen att budgetåret 1995/96

omfattade 18 månader.

Den inhemska nominella marknaden

Under de senaste fem budgetåren har den

sammanlagda kostnaden för den nominella

statsskulden i kronor, inklusive lån på

hushållsmarknaden, understigit

riktmärkesportföljens kostnad med 380 miljoner

kronor. Under 1997 var den faktiska skuldens

kostnader 4,7 miljarder kronor lägre än

riktmärkesportföljens kostnader.

Diagram 5.3 Resultat av Riksgäldskontorets upplåning och

skuldförvaltning på den nominella marknaden i kronor

budgetåren 1992/93 1997.

Miljoner kronor

Resultatet för budgetåret 1997 förklaras till

största delen av orealiserade kursvinster för

premieobligationer. Dessa uppgick till 4,2

miljarder kronor till följd av att börskurserna på

premieobligationer var lägre än under tidigare år.

Resterande vinst uppkom genom att den faktiska

skuldens marknadsvärde inte ökade lika mycket

som riktmärkesportföljens. Skuldens

marknadsvärde påverkas av räntan. Sjunker

räntan mellan två beräkningstillfällen så ökar

skuldens marknadsvärde. Eftersom skuldens

värde ökar uppstår en orealiserad förlust, dvs. en

(orealiserad) kostnad. Stiger räntan sker det

motsatta, dvs. marknadsvärdet sjunker och en

orealiserad vinst uppstår. Dessutom gäller att ju

längre genomsnittlig löptid skulden har, desto

större utslag ger ränteförändringar i

marknadsvärdet. Under 1997 hade

riktmärkesportföljen en längre genomsnittlig

löptid än den faktiska skulden.

Riktmärkesportföljens marknadsvärde ökade

därför mer än den faktiska skuldens i samband

med att räntorna föll. Detta medförde att

riktmärkesportföljens kostnad blev högre än den

faktiska skuldens.

Enligt regeringen kan resultatbedömningen av

den inhemska upplåningen inte enbart baseras på

en jämförelse med riktmärkesportföljen. Hänsyn

skall även tas till de marknadsvårdande insatser

Riksgäldskontoret genomför i syfte att främja

effektiviteten på den inhemska marknaden. En

ökad effektivitet bidrar till en allmänt lägre

inhemsk räntenivå. Både den faktiska skuldens

kostnader och riktmärkesportföljens kostnader

minskar då lika mycket, vilket innebär att

åtgärderna inte ger utslag i resultatberäkningen

mot riktmärkesportföljen. Genom att verka för

en effektiv och väl fungerande

statspappersmarknad bidrar emellertid

Riksgäldskontoret till lägre upplåningskostnader

för staten. Under budgetåret har

Riksgäldskontoret genomfört ett antal insatser i

detta syfte. Exempelvis har antalet

statsobligationslån utökats i syfte att skapa

låneförfall varje år. Detta bidrar dels till att

förbättra prisbildningen, dels till att sprida

antalet tillfällen då lånen skall omsättas, dvs.

minska den s.k. refinansieringsrisken. Dessutom

är ett större antal statsobligationslån en

förutsättning för det börshandlade

futureskontrakt som introducerades i september

1998. Sammantaget innebär dessa åtgärder en

internationell anpassning av det sätt som handeln

bedrivs på den svenska marknaden, vilket kan

antas vara gynnsamt för marknadens

funktionssätt och därmed bidra till lägre

upplåningskostnader.

Regeringen konstaterar att Riksgäldskontoret

uppnått målet för förvaltningen av den nominella

inhemska statsskulden. Regeringen ser även med

tillfredsställelse på de marknadsvårdande

åtgärder Riksgäldskontoret genomfört på den

inhemska marknaden i syfte att förbättra

marknadens effektivitet.

Den inhemska hushållsmarknaden

Den inhemska hushållsmarknaden ingår i

utvärderingen av upplåning på den nominella

marknaden i kronor, vilken redogjorts för ovan.

Hushållsupplåningen utvärderas emellertid även

separat. Detta sker genom att kostnaden för

denna upplåning jämförs med

Riksgäldskontorets alternativa

upplåningskostnad på den nominella

värdepappersmarknaden, dvs. kostnaden för

upplåningen genom statsobligationer och

statsskuldväxlar. Denna jämförelse visar att

upplåningen på hushållsmarknaden under de fem

senaste budgetåren inneburit lägre kostnader

med cirka 3,8 miljarder kronor. Under 1997

uppgick de minskade kostnaderna till 325

miljoner kronor.

Diagram 5.4 Besparingar genom upplåning från hushållen

jämfört med Riksgäldskontorets alternativa

upplåningsformer budgetåren 1992/93 1997

Miljoner kronor

Tabell 5.5 Resultat av hushållsupplåningen budgetåren 1992/93 1997 fördelat på

 respektive sparform.

Miljoner kronor

1992/93

1993/94

1994/95

1995/96

1997

Totalt

Allemansspar

2 300

352

242

253

102

3 249

Premieobligationer

22

56

43

126

245

492

Riksgäldskonto

17

10

85

-11

-2

99

Riksgäldsspar

-20

-20

Totalt

2 339

418

370

368

325

3 820

Upplåningen från hushållen utgör ett

komplement till Riksgäldskontorets övriga

upplåning. Under de senaste budgetåren har

Riksgäldskontorets hushållsupplåning minskat

både i absoluta tal och som andel av den totala

statsskulden. Minskningen beror främst på uttag

ur allemanssparandet till följd av avskaffade

skatteförmåner och en ökad konkurrens på

sparmarknaden.

Sedan skatteförmånen för allemansspar

avskaffats vid årsskiftet 1996/97 ansåg

regeringen att det inte förelåg behov av en

särskild lagreglering av allemansspar. Regeringen

överlämnade därför hösten 1997 en proposition

(prop. 1997/98:50) med förslag om att avskaffa

lagen om allemansspar. Riksdagen beslutade i

maj 1998 (bet. 1997/98:FiU17, rskr.

1997/98:199) att lagen skulle upphöra vid

utgången av juni 1998.

Till följd av fallande lönsamhet i allemansspar,

främst p.g.a. av allt högre provisionskostnader till

de förmedlande bankerna, beslöt

Riksgäldskontoret att avskaffa sparformen i

samband med att lagen upphörde. För att

erbjuda ett alternativ till allemansspar och

samtidigt bemöta den ökade konkurrensen på

sparmarknaden introducerades i november 1997

en ny sparform, Riksgäldsspar. Genom

Riksgäldsspar tar Riksgäldskontoret emot

inlåning i egen regi, vilket innebär att bankernas

försäljningskanaler inte behöver anlitas vilket i

sin tur medför lägre kostnader. Riksgäldsspar har

dock inte lyckats kompensera för uttagen ur

allemansspar. Låga räntenivåer och stigande

aktiekurser medförde ett svagt intresse för

placeringar i ränterelaterade sparformer. Totalt

flyttades 2,1 miljarder kronor till Riksgäldsspar.

Detta motsvarar cirka 10 % av de medel som

aktivt flyttades från allemansspar till andra

sparformer, exempelvis fondsparande i banker.

Under 1997 uppvisade Riksgäldsspar ett negativt

resultat. Det skall dock noteras att sparformen

introducerades under slutet av året och

fortfarande befinner sig i introduktionsstadiet.

I samband med introduktionen av

Riksgäldsspar upphörde även upplåningen

genom Riksgäldskonto. Riksgäldskonto har

under de senaste åren uppvisat ett negativt

resultat.

Diagram 5.5 Hushållsupplåningen fördelad på olika

låneinstrument/sparformer och hushållsupplåningens andel

av statsskulden vid slutet av budgetåren 1992/93 1997

Under de senaste fem åren har upplåningen på

hushållsmarknaden uppvisat ett positivt resultat,

dvs. kostnaden har varit lägre än motsvarande

upplåning på den nominella

värdepappersmarknaden. Riksgäldskontoret har

därmed uppnått det av regeringen uppsatta målet

för verksamheten. Lönsamheten har dock

stagnerat under de senaste åren, främst p.g.a.

fallande lånevolymer. Enligt regeringens mening

skall Riksgäldskontoret bedriva upplåning från

hushållen endast i den mån denna upplåning

inklusive kontorets administrationskostnader

är billigare än Riksgäldskontorets alternativa

upplåningsformer. Detta gäller såväl för

marknaden som helhet som för de enskilda

instrumenten på denna marknad. Regeringen

finner det därför angeläget att Riksgäldskontoret

fullföljer den påbörjade satsningen på att

återvinna marknadsandelar på

hushållsmarknaden och öka lönsamheten i syfte

att uppnå fortsatt låga upplåningskostnader för

staten.

Den internationella kapitalmarknaden

Under de senaste fem budgetåren medförde

förvaltningen av den utländska skulden att den

faktiska skuldens kostnader var 10,8 miljarder

kronor lägre än kostnaderna för

riktmärksportföljen i utländsk valuta. Under

1997 var den faktiska skuldens kostnader 84

miljoner kronor högre än riktmärkesportföljens

kostnader.

Diagram 5.6 Resultat av Riksgäldskontorets upplåning- och

skuldförvaltning på den internationella kapitalmarknaden

budgetåren 1992/93 1997.

Miljoner kronor

Under 1997 gav Riksgäldskontorets positioner i

utländska valutor ett positivt resultat. Den

faktiska skulden hade under 1997 en högre andel

skuld i japanska yen än riktmärkesportföljen.

Under 1997 försvagades yenen. Därmed uppstod

större valutakursvinster i den faktiska skulden än

i riktmärkesportföljen. Även bedömningar av

utvecklingen av USA-dollarn medförde vinster

jämfört med riktmärkesportföljen. Under året

stärktes USA-dollarn. Den faktiska skulden hade

en lägre andel skuld i USA-dollar än

riktmärkesportföljen. Den faktiska skuldens

valutaförlust blev därmed mindre än

riktmärkesportföljens. Däremot medförde

bedömningar av den internationella

ränteutvecklingen en förlust på cirka 100

miljoner kronor. I likhet med flertalet aktörer

räknade Riksgäldskontoret med att den

förhållandevis kraftiga nedgången i ränteläget

under 1995 och 1996 skulle följas av uppgång. I

enlighet med förväntan steg räntorna på korta

löptider under 1997. Däremot fortsatta de längre

räntorna att falla, vilket gav upphov till högre

kostnader jämfört med riktmärket då

Riksgäldskontoret valt en högre ränterisk än

riktmärkesportföljen på dessa löptider.

Resultat av Riksgäldskontorets förvaltning

kan, utöver jämförelsen med riktmärket,

jämföras med resultatet för de tre externa

förvaltare som kontoret anlitar. Dessa förvaltar

en mindre del av den utländska skulden till

samma villkor som Riksgäldskontoret. Som

framgår av den följande tabellen har

Riksgäldskontoret under budgetåren 1992/93

1997 uppnått ett bättre resultat än de externa

förvaltarna samtidigt som risktagandet varit

lägre.

Tabell 5.6 Genomsnittligt månadsresultat och

informationskvot för Riksgäldskontoret och externa

förvaltare budgetåren 1992/93 1997.

Riksgälds-

kontoret

Genomsnitt

externa

förvaltare

Genomsnittligt månadsresultat i

baspunkter (hundradels procent)

5,4

1,3

Informationskvot 1)

0,8

0,3

1) Informationskvoten är ett mått på riskjusterad avkastning. Ju högre värde

desto

bättre.

Nyupplåningen kan utvärderas separat från den

ovan nämnda förvaltningen av den utestående

skulden. Skillnaden mellan ränta på

Riksgäldskontorets lån och räntan på lån

emitterade av låntagare med bättre kreditbetyg

minskade under 1997. Sveriges förbättrade

statsfinanser innebar ett ökat intresset för

svenska statsobligationer emitterade i utländsk

valuta. Detta medförde tillsammans med ett litet

utbud av nya lån, till följd av att ingen

nettoupplåning i utländsk valuta genomfördes

under 1997, att allt bättre lånevillkor kunde

uppnås.

Regeringen konstaterar att det uppsatta målet

för skuldförvaltningen och upplåningen på den

internationella kapitalmarknaden uppnåtts.

Verksamheten har enligt regeringens mening

bedrivits effektivt och ändamålsenligt, vilket

bidragit till väsentligt minskade kostnader för

staten.

Marknaden för realränteobligationer

Realränteobligationer utgör ett viktigt

komplement till den nominella upplåningen.

Produkten ger investerare möjlighet att säkra sig

mot inflationsrisken. Under 1997

nettoupplånades 17 miljarder kronor genom

emissioner av realränteobligationer. Detta

innebar en kraftig minskning i upplåningstakten

jämfört med 1996, då stocken realobligationer

ökade med cirka 58 miljarder kronor.

Realränteobligationer representerade dock en

betydande andel (25 %) av de totala

emissionerna av obligationer under 1997. Vid

årsskiftet 1997/98 var den utestående volymen

90,7 miljarder kronor, vilket motsvarar 6,3 % av

statsskulden. Detta gör den svenska marknaden

för realränteobligationer till den näst största i

världen i relation till statsskulden. Regeringen

noterar med tillfredsställelse att upplåningen

genom realränteobligationer indikativt inneburit

minskade kostnader med 3 miljarder kronor

jämfört med nominell upplåning under perioden

april 1994 till december 1997.

Hittills har regeringen inte formulerat något

specifikt mål för upplåningen genom

realränteobligationer. Den nya beslutsmodellen

för statsskuldsförvaltningen, vilken beskrivs

nedan, innebär att regeringen skall ange riktlinjer

avseende hela statsskuldsportföljen. Regeringens

beslut om riktlinjer för Riksgäldskontorets

förvaltning av statsskulden under 1999 kommer

därmed direkt eller indirekt att inbegripa mål för

upplåningen i realränteobligationer. Beslutet

skall fattas senast den 15 november 1998.

Intern riskkontroll

Målet för Riksgäldskontorets interna

riskkontroll är att standarden på hanteringen av

finansiella och administrativa risker skall

motsvara vad som kan anses vara god

marknadspraxis.

Riksgäldskontoret har vidtagit ett antal

åtgärder för att höja kvaliteten och säkerheten

inom riskkontrollen. Hösten 1996 påbörjades

implementeringen av ett nytt

finansadministrativt datasystem inom

riskkontroll, analysverksamhet och

betalningsförmedling. Under våren 1997

uppstod dock problem i införandet av systemet

och projektet avbröts. Arbetet återupptogs

hösten 1997 med en delvis annan inriktning. En

ny modern modell för mätning och hantering av

kreditrisker togs i bruk under budgetåret.

Riksrevisionsverket påvisade i

revisionsrapporten för budgetåret 1994/95

brister i Riksgäldskontorets interna

riskhantering. Ett nytt finansadministrativt

datasystem är av central betydelse för att

förbättra Riksgäldskontorets interna

riskkontroll. Avbrottet i införandet av ett nytt

datasystem har därför medfört att arbetet med

att förstärka riskkontrollen försenats.

Regeringen bedömer av denna anledning att

Riksgäldskontoret ännu inte uppfyller det för

verksamheten uppsatta målet. Regeringen finner

det angeläget att kontoret genomför och

fullföljer det nystartade dataprojektet.

Regeringen avser att under 1999 initiera en

djupare studie av

måluppfyllelsen inom riskkontrollverksamheten.

Ny modell för statsskuldsförvaltningen

Riksdagen beslutade 29 maj 1998 (prop.

1997/98:154, bet. 1997/98:FiU29, rskr.

1997/98:253) om en ny modell för

statsskuldsförvaltningen. Den nya modellen

införs successivt under andra halvåret 1998 och

gäller fullt ut fr.o.m. 1999.

Beslutet innebär i korthet att målet för

statsskuldsförvaltningen fr.o.m. 1999 anges i

lagen (1988:1387) om statens upplåning och

skuldförvaltning. Målet är att statens skuld skall

förvaltas så att kostnaden för skulden långsiktigt

minimeras samtidigt som risken i förvaltningen

beaktas. Förvaltningen skall ske inom ramen för

de krav penningpolitiken ställer. Beslutet innebär

vidare att en tydligare ansvarsfördelning och

beslutsordning skapas. Regeringen skall nu

årligen, med början i år, besluta om riktlinjer för

statsskuldsförvaltningen för det kommande året.

Till skillnad mot tidigare, då regeringen enbart

angav riktlinjer för skulden i utländsk valuta,

skall riktlinjer anges för hela statsskuldsportföl-

jen. Därmed ges möjlighet att anlägga ett hel-

hetsperspektiv på statsskuldsförvaltningen, vilket

i sin tur skapar förutsättningar för en samlad

riskbedömning. Riktlinjebeslutet skall baseras på

det mål för statsskuldsförvaltningen som

riksdagen lagt fast i lagen om statens upplåning

och skuldförvaltning. Inför regeringens beslut

har Riksgäldskontoret i uppdrag att lämna ett

förslag till riktlinjer, vilket gör att expertis och

marknadskännedom inom Riksgäldskontoret

kan utnyttjas. Innan beslut fattas skall

Riksbanken ges möjlighet att yttra sig över

Riksgäldskontorets förslag. Utvärderingen av

statsskuldsförvaltningen lyfts även fram. Från

och med 1999 skall regeringen senast den 25 april

varje år presentera utvärdering av

statsskuldsförvaltningen i en skrivelse till

riksdagen. Utvärderingsarbetet kommer att bli

mer omfattande än vad som tidigare varit fallet,

samtidigt som tiden för denna uppgift minskar.

Den nya modellen och tidpunkter sammanfattas

i nedanstående figur.

Figur 5.1 Beslutsordning och tidpunkter i den nya modellen för

statsskuldsförvaltningen

År 1

År 2

År 3

1 oktober

15 november

15 februari

februari - april

25 april

Riksgäldskontoret

lämnar förslag till

riktlinjer

Regeringen beslutar

om riktlinjer

Genomförande

Riksgäldskontoret

lämnar underlag för

utvärdering till

regeringen

Utvärdering sker

Regeringen

överlämnar skrivelse

till riksdagen

B3 Riksgäldskontoret:

Förvaltningskostnader

Tabell 5.7 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1997

Utfall

71 973

Anslags-

sparande

24 049 5

1998

Anslag

83 769

1 2

Utgifts-

prognos

82 862

1999

Förslag

84 701

2000

Beräknat

79 894

3

2001

Beräknat

81 109

4

1 Varav 1 125 tkr på tilläggsbudget i samband med den ekonomiska

vårpropositionen

1998.

2 Varav 4 200 tkr till regeringens disposition.

3 Motsvarar 78 480 tkr i 1999 års prisnivå.

4 Motsvarar 78 480 tkr i 1999 års prisnivå.

5 Varav 9 400 tkr till regeringens disposition.

Anslaget disponeras för löne-, systemutveck-

lings-, lokal- samt övriga förvaltningskostnader

vid Riksgäldskontoret. Anslagssparandet är pla-

nerat att täcka kostnader för inköp och utveck-

ling av ett nytt finansadministrativt datasystem,

tillfälliga kostnader för säkring av kompetens-

försörjningen och studier av effekter på

upplåningsmetoder, skuldförvaltningsmetoder

och riktmärken till följd av den nya modellen för

statsskuldsförvaltning samt starten av valuta-

unionen 1999.

I syfte att reservera medel för inköp och

utveckling av ett nytt finansadministrativt

datasystem har 13,6 miljoner kronor ställts till

regeringens disposition.

Regeringens överväganden

I syfte att uppnå en effektivare upplåning,

låneförvaltning och likviditetsförvaltning

överfördes den 1 juli 1998 ansvaret för statens

betalningssystem från Riksrevisionsverket till

Riksgäldskontoret. Överföringen medför att

Riksgäldskontorets tillgång till information

förbättras, vilket torde leda till lägre

finansieringskostnader. Förändringen medför

även att andra myndigheter endast behöver

vända sig till en myndighet för att diskutera

finansiering, likviditetsförvaltning och

betalningsförmedling vilket bör leda till en ökad

effektivitet. För administrationskostnader som

uppstår i samband med betalningssystemet

tillfördes från och med den 1 juli 1998

Riksgäldskontorets anslag för

förvaltningskostnader varaktigt på helårsbasis

2 250 000 kronor, varav 1 125 000 kronor

tidigare tillförts genom tilläggsbudget i samband

med den ekonomiska vårpropositionen 1998.

Finansiering sker genom att anslaget A2

Riksrevisionsverket minskas med motsvarande

belopp.

Kostnaderna för inköp och utveckling av ett

nytt finansadministrativt datasystem beräknas bli

lägre än vad som tidigare antagits. Jämfört med

vad som tidigare antagits kan dessutom en större

andel av dessa kostnader under 1999 täckas

genom att belasta anslagssparandet. Regeringen

föreslår därför att anslaget under 1999

engångsvis minskas med 2 008 000 kronor.

Slutsatser

Regeringen föreslår att anslaget

Riksgäldskontoret Förvaltningskostnader

uppgår till 84 701 000 kronor under 1999.

Jämfört med beräkningen i budgetpropositionen

för 1998 innebär detta en minskning med 392

000 kronor. Förslaget sammanfattas i

nedanstående tabell.

Beräkning av anslag för 1999

Tusental kronor

Anslag 1998

83 769

Pris- och löneomräkning

+ 1 614

Justering av premier

+ 201

Överfört från anslaget A2 Riksrevisionsverket

+ 1 125

Engångsvis minskning av anslaget under 1999

- 2 008

Förslag 1999

84 701

Vid beräkningen har en teknisk justering gjorts

av anslaget. Justeringen har genomförts med

anledning av att en korrigering har gjorts av den

justering som genomfördes av anslaget för år

1998 med anledning av att sättet att finansiera

avtalsförsäkringar på det statliga området

förändrades (se bilaga 1, avsnitt 4).

Anslaget för år 2000 har beräknats till 79 894

kronor. Den tillfälliga nivåhöjningen av anslaget

som gjorts för 1998 och 1999 om drygt 6

miljoner kronor faller bort fr.o.m. år 2000.

Anslaget för år 2001 har beräknats till 81 109 000

kronor

B4 Riksgäldskontoret: Kostnader för

upplåning och låneförvaltning

Tabell 5.8 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1997

Utfall

590 358

1998

Anslag

767 600

Utgifts-

prognos

430 632

1999

Förslag

535 000

2000

Beräknat

425 000

2001

Beräknat

500 000

Anslaget avser andra kostnader för upplåning

och låneförvaltning än finansiella kostnader och

Riksgäldskontorets egna förvaltningskostnader.

Anslaget belastas huvudsakligen av kostnader för

inköp av externa tjänster för upplåning och

skuldförvaltning på den inhemska marknaden.

Även andra kostnader för statens

betalningssystem än administrativa kostnader

belastar anslaget. Från och med innevarande

budgetår har provisionskostnader i samband med

upplåningen på de internationella

kapitalmarknaderna flyttats från detta anslag.

Dessa kostnader belastar nu anslaget C1

Riksgäldskontorets provisionskostnader i

samband med upplåning och skuldförvaltning

inom utgiftsområde 26.

Möjlighet till anslagssparande förekommer ej

på detta anslag då outnyttjade medel på anslaget

inte får föras över till följande budgetår.

Regeringens överväganden

Riksdagen beslutade i maj 1998 att avveckla lagen

om allemansspar (prop. 1997/98:50, bet.

1997/98:FiU17, rskr. 1997/98:199) vid utgången

av juni 1998. Som ovan beskrivits beslöt

Riksgäldskontoret att avveckla sparformen i

samband med att lagen upphörde. Under arbetet

med budgetpropositionen för 1998 var inte detta

beslutat och kunde därför inte tas med i

beräkningarna. Då sparformen nu upphört

kommer inga provisionskostnader att utgå för

allemansspar under 1999. Detta innebär att

regeringen föreslår att anslagsbeloppet sänks

med 134 miljoner kronor år 1999 jämfört med

det beräknade beloppet i budgetproposition för

1998.

Aktuella beräkningar pekar på betydligt högre

utbetalningar av bonusränta för ungdomsbospar

än vad som tidigare antagits. För att finansiera de

ökade utbetalningarna föreslår regeringen att tre

miljoner kronor under 1999 överförs från detta

anslag till anslaget A11 bonusränta för

ungdomsbospar inom utgiftsområde 18

Samhällsplanering, bostadsförsörjning och

byggande. För åren 2000 och 2001 föreslås att

4,5 respektive 5 miljoner kronor överförs.

Riksdagen antog den 29 maj 1998 regeringens

proposition om statsskuldsförvaltningen (prop.

1997/98:154, bet. 1997/98:FiU29, rskr.

1997/98:253). Beslutet innebär bl.a. att

utvärderingen av statsskuldsförvaltningen skall

fördjupas och även få en mer framskjuten plats

än tidigare. Utvärderingen skall ske genom en

särskild skrivelse som lämnas till riksdagen

senast den 25 april varje år.

B5 Bokföringsnämnden

5.9 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1997

Utfall

4 237

Anslags-

sparande

231

1998

Anslag

6 194

1

Utgifts-

prognos

5 200

1999

Förslag

6 297

2000

Beräknat

6 404

2

2001

Beräknat

6 532

2

1 Varav 800 tkr på tilläggsbudget i samband med den ekonomiska vårpropositionen

1998.

2 Motsvarar 6 297 tkr i 1999 års prisnivå

Bokföringsnämnden består av ordförande, vice

ordförande och nio andra ledamöter.

Kanslifunktionen fullgörs av

Finansinspektionen. Nämnden har vidare två

permanenta arbetsgrupper som stöd för kansliet.

En jämförelse mellan budget och utfall år 1997

visar att nämnden har förbrukat cirka 0,2

miljoner kronor mindre än budgeterat. Detta

förklaras främst av att projektkostnader inte har

uppstått i den omfattning som var planerad.

Regeringens överväganden

Resultatbedömning

Budgetåret 1997 var målet för

Bokföringsnämnden att främja utvecklingen av

god redovisningssed i företagens bokföring och

offentliga redovisning.

Bokföringsnämnden är statens expertorgan på

redovisningsområdet. Detta inkluderar att

nämnden utfärdar kompletterande normgivning,

biträder Regeringskansliet i redovisningsfrågor,

deltar i utredningar inom kommittéväsendet,

yttrar sig över författningsförslag, avger

yttranden till domstolar om vad god

redovisningssed innebär i olika avseenden samt

samarbetar med andra normgivande organ inom

redovisningsområdet.

Av nämndens årsredovisning framgår att

verksamheten i stor utsträckning har påverkats

av förändringen på redovisnings-, associations-

och skatterättsliga området. Nämnden har

utöver yttrandet över Redovisningskommitténs

slutbetänkande (SOU 1996:157) avgivit ett

betydande antal remissyttranden till framför allt

Regeringskansliet. Utrymmet för egen

normgivning har påverkats negativt av

remissarbetet. Under året har nämnden

publicerat två uttalanden i redovisningsfrågor

samt i det närmaste färdigställt ett utkast till

rekommendation om Redovisning av enskild

näringsverksamhet.

Regeringen har inga invändningar mot den av

nämnden bedrivna verksamheten. Målet att

främja god redovisningssed i företagens

bokföring och offentliga redovisning är enligt

regeringens bedömning uppfyllt.

Slutsatser

Bokföringsnämndens arbete bör även

fortsättningsvis inriktas på att främja

utvecklingen av god redovisningssed i företagens

bokföring och offentliga redovisning. Nämnden

bör också kommande år vid behov bistå

Regeringskansliet med det fortsatta arbetet med

ny redovisningslagstiftning. Behovet av råd och

anvisningar på redovisningsområdet är stort och

regeringen anser att nämndens arbete med egen

normgivning bör intensifieras. Bland de

angelägna projekten kan nämnas

miljöredovisning, redovisning i samband med

fusioner och normgivning med anledning av att

euron införs.

Med tanke på det stora behovet av

normgivning bör nämnden få ökade resurser för

budgetåret 1999 med 0,8 miljoner kronor.

Ökningen har finansierats genom

omprioriteringar mellan anslag inom

utgiftsområdet.

Regeringen föreslår att anslaget för år 1999

blir 6 297 000 kronor. Regeringen beräknar

anslaget för år 2000 till 6 404 000 kr och för år

2001 till 6 532 000 kr.

Beräkning av anslaget för 1999

Tusental kronor

Anslag 1998

6 194

Pris- och löneomräkning

103

Förslag 1999

6 297

13.6 Beräkning av

kapitaltäckningskrav

Ärendet och dess beredning

Genom EG-direktivet 93/6/EEG av den 15 mars

1993 om kapitalkrav för värdepappersföretag och

kreditinstitut (kapitalkravsdirektivet) infördes

regler för kapitaltäckning av marknadsrisker i

EG-rätten. Den 22 juni 1998 antogs direktivet

98/31/EG om ändring av kapitalkravsdirektivet.

Det nya direktivet innehåller bl.a. en möjlighet

för EU:s medlemsländer att tillåta värde-

pappersföretag och kreditinstitut att beräkna

kapitalkrav för positionsrisker och

valutakursrisker med användning av s.k. egna

riskberäkningsmodeller, utan att samtidigt

behöva uppfylla kraven beräknade enligt de

metoder som 1993 års direktiv föreskriver.

Genom ändringsdirektivet införs också

kapitalkrav för positioner i råvaror och

råvaruderivat samt görs en del ändringar i

bestämmelserna i 1993 års direktiv. Direktivet

skall vara genomfört senast den 22 juli 2000.

Här lämnas ett förslag om den lagändring som

krävs för att genomföra direktivets bestämmelser

såvitt gäller användande av egna

riskberäkningsmodeller. Regeringen avser att

återkomma med förslag om hur övriga

bestämmelser i ändringsdirektivet skall

genomföras.

Förslaget har i form av en promemoria

remitterats till Riksbanken, Finansinspektionen,

Svenska Bankföreningen och Svenska

Fondhandlareföreningen. Remissyttrandena

finns tillgängliga i Finansdepartementets

lagstiftningsärende (dnr Fi 98/2671).

Lagrådet

Det framlagda lagförslaget är av lagtekniskt enkel

beskaffenhet. Ändringen är enligt regeringens

bedömning sådan att Lagrådets hörande skulle

sakna betydelse.

Bakgrund

EG:s direktiv om kapitalkrav för värdepappers-

företag och kreditinstitut

Enligt rådets direktiv 93/6/EEG om kapitalkrav

för värdepappersföretag och kreditinstitut

(kapitalkravsdirektivet) skall

värdepappersföretag och kreditinstitut ha en

kapitalbas som vid varje tidpunkt täcker bl.a.

marknadsrisker i handelslagret och

valutakursrisker i hela verksamheten. Syftet med

kapitaltäckningskravet är att säkerställa att

instituten har tillräckligt med kapital för att klara

förluster som kan uppstå till följd av

kursförändringar på de finansiella marknaderna.

Med marknadsrisker avses huvudsakligen

positionsrisker i form av ränterisk, aktiekursrisk

och emissionsrisk samt valutakursrisk. Med

handelslager avses huvudsakligen de finansiella

instrument som instituten innehar på kort sikt

för att göra en vinst eller för att skydda

positioner i handelslagret.

Direktivets regler om kapitaltäckning för

marknadsrisker är förhållandevis komplicerade

och detaljerade. En utförlig redogörelse för

direktivets bestämmelser har lämnats i prop.

1994/95:50 Nya kapitaltäckningregler m.m.

(s. 159-203). Här kan i korthet nämnas att vid

beräkningen av kapitalkrav för ränterisk och

aktiekursrisk beaktas dels risker hänförliga till

instrumentens emittent (specifik risk), dels

risker för prisförändringar på marknaden

(generell risk). Kapitalkravet för emissionsrisk,

dvs. den risk ett institut tar på sig genom att

garantera en emission av aktier eller räntebärande

instrument, beräknas, efter medgivande av de

behöriga myndigheterna, med hänsyn till vad

som tecknats eller garanterats av tredje man och

till den tid som förflutit sedan institutet mottog

värdepapperen. Kapitalkravet för valutakursrisk

beräknas enligt huvudregeln på institutets totala

nettoposition i valuta, som överstiger 2 % av

kapitalbasen. Medlemsländerna ges möjlighet att

ställa lägre kapitalkrav för bl.a. valutor som

samvarierar i förhållande till andra valutor.

De metoder för beräkning av positionsrisker

och valutakursrisk som föreskrivs i

kapitalkravsdirektivet kallas allmänt för de

standardiserade metoderna.

Baselkommitténs rekommendationer om

kapitalkrav för marknadsrisker.

Baselkommittén för banktillsyn ett

samarbetsorgan på bankområdet för

centralbanker och andra tillsynsmyndigheter

från G 10-länderna har parallellt med EG

arbetat fram rekommendationer om kapitalkrav

för marknadsrisker. Dessa rekommendationer,

som gäller för internationellt verksamma banker,

blev gällande den 1 januari 1998. Utkast till dessa

rekommendationer låg i hög grad till grund för

EG:s kapitalkravsdirektiv.

Enligt Baselkommitténs rekommendationer

kan bankerna som ett alternativ till de

standardiserade metoderna, använda s.k. egna

riskberäkningsmodeller (Value at Risk-modeller)

för att beräkna kapitalkrav för positionsrisker

och valutakursrisk. Dessa

riskberäkningsmodeller torde ge en mer

rättvisande bild av de marknadsrisker ett institut

är exponerat för än de standardiserade

metoderna, bl.a. därför att modellerna kan ta

hänsyn till sammansättningen av olika finansiella

instrument i institutets värdepappersportfölj.

Egna riskberäkningsmodeller torde i många fall

kunna leda till lägre kapitalkrav för

marknadsrisker och minskade

administrationskostnader för instituten.

I avvaktan på att kapitalkravsdirektivet

anpassades till Baselkommitténs

rekommendationer uttalade kommissionens

rättsenhet efter en tolkning av direktivet att

tillsynsmyndigheterna i medlemsländerna kunde

tillåta institut att använda andra metoder dvs.

egna riskberäkningsmodeller än dem som

anvisats i direktivet för att beräkna kapitalkraven

för positions- och valutakursrisker. En

förutsättning var emellertid att institutets

kapitalbas alltid motsvarade eller översteg

kapitalkraven beräknade enligt de

standardiserade metoderna.

Kapitaltäckningslagen

Kapitalkravsdirektivets bestämmelser

genomfördes huvudsakligen genom lagen

(1994:2004) om kapitaltäckning och stora

exponeringar för kreditinstitut och

värdepappersföretag (kapitaltäckningslagen).

Såvitt gäller marknadsrisker trädde lagen i kraft

den 1 januari 1996.

 Kapitaltäckningslagens bestämmelser om

beräkning av kapitalkrav för marknadsrisker är

generellt hållna. Bestämmelserna kompletteras av

mer detaljerade regler i Finansinspektionens

föreskrifter och allmänna råd (FFFS 1997:12)

om beräkning av kapitalbas och kapitalkrav för

marknadsrisker och kreditrisker samt

föreskrifter (FFFS 1997:13) om nettning.

Efter kommissionens tolkningsuttalande om

tillåtligheten av egna modeller, infördes i

kapitaltäckningslagen en möjlighet att använda

sådana modeller för beräkning av marknadsrisker

(prop. 1995/96:62 Ändringar i

kapitaltäckningsreglerna m.m. s. 14-24).

Instituten måste dock vid varje tidpunkt uppfylla

kapitalkraven beräknade enligt de

standardiserade metoderna. Kompletterande

bestämmelser infördes i

Finansinspektionens föreskrifter och allmänna

råd (FFFS 1997:12).

Ändringsdirektivet

Genom 1998 års ändringsdirektiv infördes en

möjlighet för medlemsländerna att tillåta

instituten att som ett alternativ till de

standardiserade metoderna använda sig av egna

riskberäkningsmodeller för beräkning av

kapitalkrav för positions- och valutakursrisker.

I ändringsdirektivet har reglerna om egna

modeller förts in som en ny bilaga 8 till

kapitalkravsdirektivet. Reglerna har utformats

efter Baselkommitténs rekommendationer.

Eftersom det här är fråga om legalt tvingande

bestämmelser har artiklarna i vissa fall getts en

mer strikt ordalydelse.

Reglerna i bilagan är mycket detaljerade och

tekniskt komplicerade. I detta sammanhang kan

det inte bli fråga om annat än en översiktlig

redogörelse. I övrigt får hänvisas till

direktivtexten.

 En förutsättning för att ett institut skall få

använda en egen riskberäkningsmodell är att

tillsynsmyndigheten uttryckligen godkänt

användandet. För att institutet skall få tillstånd

måste den egna modellen, och institutets

användande av den, uppfylla vissa krav. De s.k.

kvalitativa kraven (bilaga 8 punkt 2) går ut på att

säkerställa interna rutiner för handhavandet av

riskberäkningsmodellen och för dess integrering

i institutets riskhanteringsprocess från

 handlargolvet till högsta ledningen. Direktivet

ställer krav på kunskap, integritet och kapacitet

hos anställda och avdelningar. Vidare krävs att

institutet fortlöpande skall testa och se över

modellens tillförlitlighet samt åtminstone en

gång om året se över hela sin

riskhanteringsprocess. För den översynen

föreskrivs på detaljerad nivå vad som skall

beaktas.

 För att övervaka att riskberäkningsmodellen

är tillförlitlig skall instituten utföra en kontroll i

efterhand (s.k. backtesting) av modellen (punkt

3). Denna kontroll går ut på att jämförelser görs

för varje dag mellan det riskvärde modellen

räknat fram och det verkliga utfallet i fråga om

förändringar i värdet av de finansiella

instrumenten. Kontrollen skall även göras

hypotetiskt, dvs. med antagandet av att innehavet

av finansiella instrument inte förändrats under

dagen i fråga.

 Särskilda regler gäller för beräkning av den

s.k. specifika risken, dvs. risken för

prisförändringar som kan hänföras till

emittenten av det finansiella instrumentet (punkt

4 och 5). Om modellen inte klarar av att beräkna

den specifika risken får den beräknas enligt en

standardiserad metod. Annars skall ett särskilt

kapitalkrav tillämpas för den specifika risken

(punkt 8). Detta kapitalkrav kan dock underlåtas

om institutet kan visa att modellen fångar upp

även risken för fallissemang hos emittent eller

motpart (punkt 9).

Beräkningen av riskerat värde skall göras

dagligen, varvid minst krävs ett

konfidensintervall på 99 %, en innehavsperiod

motsvarande 10 dagar och en historisk

observationsperiod på ett år, om en kortare

observationsperiod inte är motiverad på grund av

en betydande ökning av prisvolatiliteten. Det

kapitalkrav gäller som är högst av föregående

dags beräknade riskvärde och medelvärdet av

beräknat riskvärde för de 60 närmast föregående

bankdagarna. Som en extra säkerhet gäller att det

riskerade värde (value at risk) som modellen

räknat fram skall multipliceras med en faktor på

minst tre (multiplikationsfaktorn). Beroende på

utfallet av den efterhandskontroll som skall göras

för varje dag kan multiplikationsfaktorn höjas till

maximalt fyra (punkt 7). Vidare krävs att

dataunderlaget uppdateras minst var tredje

månad (punkt 11) och att modellen på ett

korrekt sätt beaktar risker förenade med

optioner och liknande instrument. Risker som

inte fångas upp av modellen måste täckas av

 ledigt utrymme i kapitalbasen (punkt 12).

Särskilda krav ställs på riskberäkningsmodellens

kapacitet i fråga om var och en av de olika

riskerna i förhållande till institutets aktivitetsnivå

på olika marknader (punkt 13).

Beräkning av kapitalkrav för positionsrisker

och valutakursrisk med hjälp av egna

modeller

Regeringens förslag: Kreditinstitut och

värdepappersbolag får, efter medgivande av

Finansinspektionen, använda andra metoder för

att beräkna kapitalkravet för positionsrisker och

valutakursrisker i stället för dem som anges i

4 kap. 2-4 och 8 §§ lagen (1994:2004) om

kapitaltäckning och stora exponeringar för

kreditinstitut och värdepappersbolag.

Promemorians förslag: Överensstämmer med

regeringens förslag.

Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser

stöder förslaget. Riksbanken framhåller att

genom förslaget blir incitamentet starkare för

bankerna att använda riskberäkningsmodeller,

vilket kan leda till en förbättrad hantering av

marknadsrisker i bankerna.

Skälen för regeringens förslag: Svenska

kreditinstitut och värdepappersföretag har i dag

möjlighet att använda riskberäkningsmodeller

för beräkning av kapitalkrav för marknadsrisker.

Instituten måste dock samtidigt uppfylla

kapitalkraven enligt de standardiserade

metoderna, vilket gör att institut som använder

egna riskberäkningsmodeller måste beräkna

kapitalkraven även enligt standardmetoderna.

Genom det nyligen antagna ändringsdirektivet

till 1993 års kapitalkravsdirektiv kan

medlemsländerna tillåta att institut, efter

tillsynsmyndighetens godkännande, använder en

egen riskberäkningsmodell som alternativ till en

beräkning enligt standardmetoderna för

positionsrisk och valutakursrisk.

Egna riskberäkningsmodeller torde bättre

återspegla de marknadsrisker som instituten

exponeras för än de standardiserade metoderna.

Kapitaltäckningskravet bör därför bli mer

rättvisande. Egna riskberäkningsmodeller torde

också leda till lägre kostnader för instituten i

form av minskad administration och, i vissa fall,

lägre kapitalkrav. Som Riksbanken framhåller

kan användandet av egna riskberäkningsmodeller

också medföra en förbättrad hantering av

marknadsrisker i instituten.

Regeringen anser på grund härav att instituten

bör kunna använda egna riskberäkningsmodeller

för beräkning av kapitalkrav utan att samtidigt

tvingas att använda de standardiserade

metoderna. En förutsättning är naturligtvis att

modellerna är tillförlitliga och att instituten har

kapacitet att integrera riskberäkningsmodeller i

sin riskhanteringsprocess. Det ankommer på

Finansinspektionen att granska institut och

modeller i detta avseende. För användande av

egen riskberäkningsmodell krävs, enligt

direktivet, tillsynsmyndighetens godkännande.

För svenska institut är det vidare ur

konkurrenssynpunkt angeläget att möjligheten

att använda egna modeller i den utsträckning

ändringsdirektivet medger införs snarast.

De regler som direktivet föreskriver för

användandet av egna riskberäkningsmodeller är

omfattande och komplicerade. Den lagändring

som föreslås innebär endast en ändring i 2 kap.

3 § kapitaltäckningslagen, som behandlar

institutens skyldighet att uppfylla kapitalkrav för

marknadsrisker. Genom ändringen kommer

metoden att beräkna kapitalkrav med hjälp av

egna riskberäkningsmodeller att godtas för

beräkning av positionsrisker och valutakursrisk,

som ett alternativ till de standardiserade

metoderna. Redan i dag har Finansinspektionen

utfärdat föreskrifter och allmänna råd för

användande av egna riskberäkningsmodeller för

beräkning av kapitalkrav för marknadsrisker

(FFFS 1997:12). De nya regler på detta område

som följer av ändringsdirektivet föreslås alltså

huvudsakligen införas genom ändringar i dessa

föreskrifter och allmänna råd.

Ekonomiska konsekvenser

Egna riskberäkningsmodeller för beräkning av

kapitalkrav för positionsrisker och valutakursrisk

torde leda till kapitalkrav som bättre återspeglar

de verkliga riskerna, vilket kan innebära både

lägre och högre kapitalkrav för instituten.

Förslaget torde också leda till en bättre

konkurrenssituation för svenska kreditinstitut

och värdepappersbolag. De administrativa

kostnaderna hos instituten torde kunna minskas

eftersom den egna riskberäkningsmodellen

ersätter de tämligen omfattande standardiserade

metoderna för beräkning av positionsrisker och

valutakursrisk.

För Finansinspektionen kommer ett visst

föreskriftsarbete att bli nödvändigt som en följd

av förslaget.

Finansinspektionen har redan enligt de nu

gällande bestämmelserna en skyldighet att pröva

ansökningar om användande av egna

riskberäkningsmodeller. Det kan tänkas att det

nu blir mer attraktivt att använda egna

riskberäkningsmodeller och att inspektionen får

lägga ned större resurser på dessa frågor än

tidigare. Kostnader för prövning av ansökningar

skall dock täckas av institutens

ansökningsavgifter. Det löpande tillsynsarbetet

torde också i ett inledningsskede bli mer

krävande om instituten övergår till

riskberäkningsmodeller. Enligt regeringens

bedömning torde dock flertalet institut ännu inte

vara beredda att övergå till att använda egna

riskberäkningsmodeller. Regeringen avser att

återkomma till behovet av ytterligare medel när

underlag finns för att bedöma verksamhetens

framtida omfattning.

14 Premiepensionssystemet

14.1 Omfattning

Verksamhetsområdet Premiepensionssystemet är

ett nyinrättat verksamhetsområde och omfattar

administration och förvaltning av

premiepensionerna.

Mål för verksamhetsområdet är att

administration och förvaltning av

premiepensionerna skall bedrivas

kostnadseffektivt och till nytta för

premiepensionsspararna.

Bakgrunden till bildandet av

verksamhetsområdet är den överenskommelse

mellan fem av de politiska partierna som ledde

till att riksdagen, under våren 1998, beslutade om

en genomgripande förändring av det allmänna

ålderspensionssystemet (prop. 1997/98:151, bet.

1997/98:SfU 13, rskr. 1997/98:315 och 320).

Den nya inkomstgrundade ålderspensionen har

två huvuddelar: inkomstpension från ett

fördelningssystem och premiepension från ett

fonderat system.

Premiepensionssystemet skall administreras av

den nya Premiepensionsmyndigheten.

14.2 Premiepensionsmyndigheten

Premiepensionsmyndigheten skall vara

försäkringsgivare för premiepension i det

reformerade ålderspensionssystemet som träder i

kraft den 1 januari 1999. Myndigheten inledde

sin verksamhet i juli 1998. När

premiepensionssystemet trätt i full funktion,

under andra hälften av år 1999, kommer

Premiepensionsmyndighetens huvudsakliga

uppgifter vara att hantera individuella konton för

pensionsmedel i olika värdepappersfonder, att

besluta om och betala ut pensioner, att

tillhandahålla efterlevandeskydd samt att

informera om premiepensionssystemet.

Premiepensionsmyndigheten skall också ansvara

för den tillfälliga förvaltningen av avgiftsmedel

hos Riksgäldskontoret.

Utgifterna för Premiepensionsmyndighetens

administration skall täckas med avgifter som tas

från de försäkrades premiepensionskonton.

Regeringen reglerar avgiftsuttaget genom

föreskrifter i en förordning som kommer att

beredas under hösten 1998. Även utgifterna för

uppbyggnaden skall belasta pensionsmedlen.

Under 1998 bedöms utgifterna uppgå till 45

miljoner kronor. Utgifterna för

organisationsuppbyggnaden beräknas till 15

miljoner kronor och investeringar i ett

kontoadministrativt system förväntas innebära

utgifter på omkring 22 miljoner kronor.

Eftersom det reformerade

ålderspensionssystemet ännu inte trätt i kraft har

finansieringen lösts genom att

Premiepensionsmyndigheten under år 1998

beviljats en räntekontokredit på 45 miljoner

kronor och en låneram på 22 miljoner kronor.

Överföringen från den tillfälliga förvaltningen

i Riksgäldskontoret till

Premiepensionsmyndigheten beräknas

genomföras under hösten år 1999. Totalt

kommer pensionsrätternas värde vid

överföringstidpunkten att uppgå till omkring 34

miljarder kronor. Därefter kommer ytterligare

omkring 15 20 miljarder kronor att tillföras

systemet varje år .

Det är av stor vikt att

Premiepensionsmyndigheten under det

nuvarande uppbyggnadsskedet vidtar de åtgärder

som krävs för att premiereservsystemet skall

fungera fullgott från det att överföringen görs.

Det innebär bl.a. att det administrativa systemet

måste fungera effektivt och säkert.

Samarbetsavtal med ett brett utbud av

fondförvaltare skall ha tecknats. Vidare måste

information om premiepensionssystemet och

om valmöjligheterna nå pensionsspararna så att

de kan göra så bra individuella val inom systemet

som möjligt. Det innebär stora krav på

informationens innehåll och spridning. Samtidigt

är det väsentligt att Premiepensionsmyndigheten

bedriver sitt arbete på ett kostnadseffektivt vis så

att pensionsspararnas medel inte belastas med

onödigt höga avgifter.

Premiepensionsmyndighetens utgifter och

investeringskostnader kommer även under

budgetåret 1999 till övervägande del att

finansieras genom räntekontokredit och låneram

hos Riksgäldskontoret. Storleken på

räntekontokredit och låneram för år 1999

kommer att fastställas i myndighetens

regleringsbrev för 1999.

15 Särskilda finansierings- och

garantiåtaganden

15.1

15.1 Omfattning

Verksamhetsområdet Särskilda finansierings- och

garantiåtaganden omfattar två anslag, Nordiska

investeringsbanken (NIB) och avgift för

Stadshypotekskassans grundfond. I

verksamhetsområdet ingår också åtaganden

avseende Europeiska investeringbanken (EIB),

Europeiska utvecklingsbanken (EBRD) samt

vissa resurser för åtgärder inom den finansiella

sektorn. Vad gäller bidrag till kapitalet i EIB har

15,9 miljoner kronor anvisats för budgetåret 1998

för att täcka underskott i föregående års

inbetalning (prop. 1997/98:150). För EBRD och

NIB finns inga anslag uppförda på statsbudgeten

för 1998, för NIB beräknas däremot ett anslag

för kommande budgetår 1999.

15.2 Utgiftsutvecklingen

Utgiftsutvecklingen

Miljoner kronor (löpande priser)

Utfall

1997

Anslag

1998 1

Utgifts-

prognos

1998

Förslag

anslag

1999

Beräknat

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

982,7

153,8

605,0

48,7

88,7

118,7

1 Inklusive beslut till följd av förslag till tilläggsbudget till statsbudgeten

för budgetåret

1998 i samband med den ekonomiska vårpropositionen.

15.3 Resultatinformation

I 1998 års ekonomiska vårproposition

behandlades Sveriges medverkan i en förestående

kapitalhöjning i EIB. Bankens guvernörsråd

beslutade i juni 1998 om en höjning av kapitalet

från cirka 62 till 100 miljarder ecu. Av höjningen

skall 6 procent inbetalas. Denna del finansieras

från bankens reserver, vilket betyder att

medlemsstaterna inte behöver göra nya

inbetalningar. Däremot innebär kapitalhöjningen

ökade garantiåtaganden. För Sverige ökar

garantiåtagandet från 1,9 till 3,1 miljarder ecu.

I samband med beslutet om kapitalhöjningen

enades guvernörsrådet om en engångsutbetalning

från banken till ägarna. Totalt uppgår denna

utbetalning till 1 miljard ecu, varav cirka 32,7

miljoner ecu eller cirka 295 miljoner kronor

tillfaller Sverige. Utbetalningen genomförs i

november 1998.

För EBRD gäller att riksdagen beslutat (prop.

1996/97:1) att Sverige skall medverka i en

kapitalhöjning i banken och teckna andelar

motsvarande 228 miljoner ecu. Av den nya

kapitalinsatsen skall 22,5 % inbetalas i åtta lika

stora rater över en period av åtta år. Sverige

betalar således in 6 412 500 ecu under vart och ett

av åren 1998-2005. Den andra raten skall erläggas

senast den 15 april 1999 och kommer att täckas

med medel som tidigare avsatts för

kapitalinsatser i EBRD. Regeringen har för år

2000 beräknat medel i statsbudgeten för den då

aktuella utbetalningen.

I 1997 års ekonomiska vårproposition

informerade regeringen om att förändringar

kunde komma att ske inom den svenska

finansiella infrastrukturen och att regeringen

borde ha ett tillfredsställande handlingsutrymme

i händelse av en sådan utveckling. Regeringen

föreslog därför att ett belopp skulle anvisas för

förvärv av andelar i företag som spelade en

central roll inom den svenska finansiella sektorn.

Mot den bakgrunden har riksdagen anvisat ett

ramanslag på 500 miljoner kronor för

investeringar i sådana företag (prop. 1996/97:150,

bet. 1996/97:FiU20, rskr.1996/97:284).

Under hösten 1996 offentliggjorde

Stockholms Fondbörs AB (Fondbörsen) och

OM-Gruppen AB (OM) att företagen sedan en

tid fört förhandlingar om ett samgående. Med

stöd av riksdagens bemyndigande gav regeringen

den 13 mars 1997 chefen för

Finansdepartementet i uppdrag att bl.a. företräda

staten i nämnda förhandlingar.

Förhandlingarna ledde till att OM lämnade ett

offentligt erbjudande till aktieägarna i

Fondbörsen att överlåta sina aktier till OM.

Erbjudandet innebar att aktieägarna i

Fondbörsen för varje tretal aktier skulle få elva

nyemitterade aktier i OM. Erbjudandet

fullföljdes under våren 1998.

Under tiden november 1997 januari 1998

förvärvade regeringen med stöd av riksdagens

bemyndigande aktier dels i Fondbörsen, dels i

OM. De aktier som förvärvades i Fondbörsen

har liksom de aktier staten sedan tidigare ägde i

börsen bytts mot aktier i OM i enlighet med

erbjudandet. Staten äger numera 7,7 % av

aktierna i OM.

Av det anvisade ramanslaget har hittills

450 292 345 kronor utnyttjats för förvärv av

aktier i Fondbörsen eller OM.

I 1997 års ekonomiska vårproposition uttalade

regeringen att man avsåg att återkomma i

budgetpropositionen för 1998 om eventuellt

outnyttjade medel behövde tas i anspråk under år

1998 eller därefter. Regeringen kan nu konstatera

att samgåendet mellan Fondbörsen och OM var

ett första steg på vägen när det gäller de

omstruktureringar som i ljuset av utvecklingen

på börsområdet inom Europa är nödvändiga på

den svenska finansmarknaden. För att Sverige i

framtiden skall kunna bevara sin ställning som en

attraktiv finansmarknad kan det emellertid

komma att krävas ytterligare omstruktureringar

och regeringen avser i sådana fall att aktivt delta i

den processen. De medel som återstår av anslaget

Investeringar i infrastrukturen på den svenska

finansmarknaden kan därvid komma att behöva

tas i anspråk.

I december 1997 såldes aktier i Nordbanken

Holding AB till institutioner och till

allmänheten. Försäljningsinkomsten blev cirka

7,9 miljarder kronor. Efter försäljningen är

statens ägarandel 42,5 %.

Under hösten 1997 såldes också Securum AB.

Försäljningsinkomsten netto blev 2,5 miljarder

kronor.

Resultatbedömningen för Avgift till

Stadshypotekskassans grundfond samt

Kapitalhöjning i Nordiska investeringsbanken

sker under avsnitt 7.5.

15.4 Revisionens iakttagelser

Anslag inom verksamhetsområdet handläggs av

Finansdepartementet och revideras av den

anledningen av Riksdagens revisorer. Riksdagens

revisorer har inte haft någon invändning.

15.5 Anslagsavsnitt

D1 Avgift för Stadshypotekskassans

grundfond

Tabell 7.1 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1997

Utfall

19 605

Anslags-

sparande

30 395

1998

Anslag

114 700

1

Utgifts-

prognos

80 000

1999

Förslag

30 000

2000

Beräknat

10 000

2001

Beräknat

40 000

1 Till följd av förslag på tilläggsbudget i samband med den ekonomiska

vårpropositionen

1998 minskade anslaget med 20 000 tkr.

I februari 1997 beslutade regeringen om

försäljning av aktieinnehavet i Stadshypotek AB

som staten tidigare övertagit från Konungariket

Sveriges Stadshypotekskassa. Anslaget för 1997

har använts för finansiering av statens kostnader

vid försäljningen av Stadshypotek AB.

Försäljningskostnaden uppgick till cirka 19

miljoner kronor, vilket var lägre än den

budgeterade kostnaden.

Stadshypotekskassans uppgift är numera att

förvalta den återstående obligationsskulden som

per 31 december 1997 uppgick till cirka 88

miljarder kronor. När låneskulden är reglerad,

vilket beräknas vara fallet år 2005, skall kassan

likvideras. För att trygga utestående lån finns en

grundfond i form av en statlig garantiförbindelse.

Stadshypotekskassan betalar en årlig avgift för

garantin till Riksgäldskontoret. Tidigare har

avgiften finansierats genom utdelning på aktierna

i Stadshypotek AB. I samband med

överflyttningen av aktieinnehavet i Stadshypotek

AB åtog sig staten ansvaret för denna avgift.

Regeringens överväganden

Stadshypotekskassans sammanlagda låneskulder

får inte uppgå till mer än tio gånger summan av

grundfonden och kassans egna fonder. Avgiften

för garantin uppgår till en procent av fondens

storlek. Det innebär att avgiften kommer att

minska vartefter låneskulden minskar.

Avgiften för 1998 betalades 31 juli och

uppgick till 80 miljoner kronor. Regeringen

beslutade i juli 1998 om indrag av 1998 års anslag

med 20 miljoner kronor. Vid utgången av 1998

beräknas därmed det samlade anslagssparandet

uppgå till cirka 65 miljoner kronor. Sparandet

kommer att användas som delfinansiering av

avgifterna för de kommande åren. Därmed

minskar behovet av nya anslagsmedel för år 1999

och 2000.

Beräkning av anslaget för 1999

Tusental kronor

Anslag 1998

114 700

Minskat resursbehov

- 84 700

Förslag 1999

30 000

Regeringen föreslår att anslaget för år 1999

uppgår till 30 000 000 kronor. För 2000 har

anslaget beräknats till 10 000 000 kronor och för

2001 till 40 000 000 kronor.

D2 Kapitalhöjning i Nordiska

investeringsbanken

Tabell 7.2 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1999

Förslag

18 700

2000

Beräknat

18 700

2001

Beräknat

18 700

Nordiska investeringsbanken (NIB) upprättades

1975 som Nordens gemensamma finansierings-

institution. NIB har som syfte att stärka nordiskt

samarbete och Nordens ekonomi genom att ge

lån och garantier på bankmässiga villkor till

offentliga och privata investeringsprojekt i

Norden och till export av nordiskt intresse.

NIB:s insatser skall ha en kompletterande

funktion i förhållande till andra finansiärer.

Kravet om nordiskt intresse i alla projekt är

grundläggande för bankens verksamhet.

Bankens ordinarie verksamhet avser utlåning

och garantigivning inom Norden. Vid sidan

härav har NIB en omfattande internationell

utlåning inom ramen för den s.k.

Projektinvesteringslåneordningen (PIL), som

etablerades 1982. Det primära syftet är att främja

nordisk

projektexport till länder som har relativt god

kreditvärdighet.

För att kunna tillgodose den ökande

efterfrågan på finansiering från NIB behövs en

förstärkning av bankens kapitalbas. Enligt NIB:s

beräkningar nås utlåningstaket för den ordinarie

utlåningen under 1999, och för PIL-utlåningen

redan under 1998.

På förslag från NIB:s styrelse behandlade

Nordiska ministerrådet den 23 juni 1998 frågan

om en resursförstärkning för NIB. Ministrarna

tillstyrkte förslaget i sin helhet.

Bankens grundkapital, som finansierar dess

ordinarie verksamhet, uppgår för närvarande till

2 809 miljoner ecu. Sveriges andel uppgår till

cirka 1 106 miljoner ecu eller cirka 9 954 miljoner

kronor (räknat med växelkursen 1 ecu=9

kronor).

Grundkapitalhöjningar i Nordiska

investeringsbanken har genomförts med 6-8 års

intervall. En höjning av grundkapitalet från 2 809

miljoner ecu till 4 000 miljoner ecu skulle medge

en utlåningsram om 10 000 miljoner ecu. Med

bankens antagande om en årlig ökningstakt i

utlåningen om i genomsnitt 6 procent skulle

denna höjning säkra bankens verksamhet t.o.m.

år 2005, dvs. ytterligare en 6-årsperiod.

Av den föreslagna höjningen av grundkapitalet

med sammanlagt 1 191 miljoner ecu, skall 100

miljoner ecu bestå av inbetalt kapital. Resterande

belopp utgörs av garantikapital. Av den inbetalda

andelen finansieras 70 miljoner ecu genom en

överföring från bankens allmänna garantifond.

Följaktligen återstår 30 miljoner ecu att betala in,

fördelat mellan de nordiska länderna i enlighet

med den nordiska fördelningsnyckeln för 1998.

Inbetalningarna skall göras i tre lika stora rater,

under tre på varandra följande år med början

1999.

Sveriges andel av den föreslagna totala

ökningen uppgår till 34,9 procent, dvs. cirka

415,7 miljoner ecu, eller cirka 3 741 miljoner

kronor. Den andel som skall inbetalas uppgår för

Sveriges vidkommande till 2 075 641 ecu, eller

cirka 18 miljoner kronor per år under

treårsperioden.

PIL-låneordningen uppgår för närvarande till 2

miljarder ecu. Ökningen av PIL-ramen föreslås

ske genom att den totala låneramen höjs till 3,3

miljarder ecu utan att medlemsländernas

garantiåtagande ändras. I händelse av

kreditförlust skulle garanterna, liksom för

närvarande, ansvara för 90 procent av förlusterna

per lån, men endast upp till 1,8 miljarder ecu,

eller 55 procent av kreditramen. Därutöver skall

eventuella förluster bäras av banken.

Den föreslagna ökningen av PIL-ramens

utlåningsutrymme får alltså inga direkta effekter

på storleken på medlemsstaternas

garantiåtaganden. Däremot måste garantin täcka

ett större lånebelopp, vilket kan anses innebära en

större risk för att den måste tas i anspråk. Hittills

har dock inte garantierna utnyttjats.

Som en direkt konsekvens av ovanstående

förslag ändras 2, 3 och 6 §§ i bankens stadgar.

Regeringens överväganden

Den ökande efterfrågan på finansiering från NIB

för såväl projekt inom Norden som

internationellt visar att banken har en viktig

funktion att fylla. Detta motiverar, enligt

regeringen syn, att NIB:s ordinarie verksamhet

ges möjlighet att expandera. Den ordinarie

utlåningen har bidragit till integrering över

landgränserna och därmed främjat sysselsättning

och tillväxt i Norden. I många fall har NIB:s

medverkan inte bara bidragit till att projekt

kunnat genomföras, utan t.o.m. varit en

förutsättning för att det överhuvudtaget kommit

till stånd. Samtidigt har banken kunnat uppvisa

en god och stabil avkastning på det insatta

kapitalet. Detta har möjliggjort årliga utdelningar

till ägarna.

Den ordinarie utlåningsverksamheten kommer

framöver att strömlinjeformas till följd av den

nyligen genomförda översynen av bankens

strategi. Finansieringen kommer i högre grad att

inriktas på väldefinierade och konkreta projekt

inom prioriterade områden för nordiskt

näringslivssamarbete. Finansiering av små och

medelstora företags investeringar kommer att

ägnas särskilt intresse, bl.a. genom samarbete

med olika finansinstitutioner i medlemsländerna.

Det nordiska näringslivets internationalisering

har medfört stor efterfrågan på

konkurrenskraftig långfristig finansiering för

företagens projekt-export och utlandssatsningar,

inte minst på de s.k. tillväxtmarknaderna. NIB:s

projektinvesteringslån har visat sig vara värdefulla

för att stödja nordisk projektexport till gagn för

såväl låntagarländerna som för Norden. Riskerna

i samband med projektexporten har också ökat

till följd av den privatisering som ägt rum och

fortsätter att äga rum i många mottagarländer.

Medverkan av NIB kan medföra att sådana risker

hanteras på ett bättre sätt. Därtill har

konkurrensen skärpts i takt med att intresset för

projektexport ökat bland industriföretag i

industriländer utanför Norden.

Det är regeringens uppfattning att det, mot

denna bakgrund, vore önskvärt att kunna utvidga

denna typ av verksamhet, inte minst som NIB

redan har en väletablerad status som

internationell institution och prioriterad

långivare, dvs. är undantagen från

skuldomförhandlingar i händelse av

betalningssvårigheter. De erfarenheter banken

har i detta avseende i låntagarländerna är mycket

goda.

Slutsatser

För år 1999 föreslår regeringen ett anslag för

kapitalhöjning i Nordiska investeringsbanken om

18 700 000 kronor. Anslaget för år 2000 och 2001

har beräknats till 18 700 000 kronor per år

16 Riksdagens revisorer

16.1 Anslagsavsnitt

E1 Riksdagens revisorer

Tabell 8.1

Tusental kronor

1997

Utfall

16 816

Anslags-

sparande

-140

1998

Anslag

16 673

Utgifts-

prognos

16 534

1999

Förslag

18 704

2000

Beräknat

19 047

1

2001

Beräknat

19 316

2

1) Motsvarar 18 704 tkr i 1999 års prisnivå.

2) Motsvarar 18 704 tkr i 1999 års prisnivå.

Riksdagens revisorer har till uppgift att på

riksdagens vägnar granska statlig verksamhet.

Revisorerna har ett särskilt ansvar för att visa på

utfall och effekter av tidigare fattade

riksdagsbeslut. Uppgiften är till övervägande

delen av revisionell karaktär, och syftet med

revisorernas granskning är att främja ett effektivt

utbyte av de statliga insatserna. Dessutom

granskar revisorerna som externrevisorer

Riksdagsförvaltningen, Riksdagens ombudsmän,

Regeringskansliet, Riksbanken och Stiftelsen

Riksbankens Jubileumsfond.

Resultatbedömning

Under verksamhetsåret 1997 har revisorerna

beslutat om 8 förslag till riksdagen, 1 skrivelse till

utskott i riksdagen, 2 skrivelser till regeringen, 11

granskningsrapporter och 13 förstudier. Av dessa

13 förstudier har 8 resulterat i beslut om fortsatt

granskning. Flera av de förstudier som inte

resulterat i fortsatt granskning har emellertid

omfattat granskning av vissa delfrågor.

Revisorerna pekar på att produktionen av

revisionsrapporter och skrivelser till riksdagen

och regeringen legat på en väsentligt högre nivå

under senare år än under 1980-talet. För år 1997

ligger produktionsvolymen cirka 50 % högre än

det årliga genomsnittet för andra hälften av

1980-talet. Under motsvarande tid har resurserna

ökat med cirka 15 %.

Riksdagens revisorer

Revisorerna kommer i sin

granskningsverksamhet att utöka dialogen med

företrädare för de granskade verksamheterna i

form av seminarier, utfrågningar m.m.

Revisorerna skall också ytterligare utveckla

samspelet med utskotten under

granskningsarbetet för att på ett tidigt stadium

kunna få till stånd en fruktbärande dialog. En

ökad satsning på uppföljning av tidigare

granskningar är också viktig, bl.a. för att få

underlag för åtgärder som kan förbättra

genomslaget i granskningsarbetet.

Riksdagens revisorer anser för sin del att de

resurser revisorerna förfogar över är för små för

att revisorerna på ett tillfredsställande sätt skall

kunna svara mot bredden i den granskande roll

som anges i grundlagen.

Riksdagens revisorer har i budgetförslaget för

år 1999 tagit fasta på Revisionsutredningens

förslag att öka den årliga resursramen med 5

miljoner kronor. En sådan ökning gör det

möjligt att, som utredningen föreslagit,

ytterligare förskjuta verksamheten mot

myndighetsövergripande granskningar och utan

att inkräkta på verksamheten i övrigt även

inkludera årlig revision av Hovstaterna och

Regeringskansliet.

Förvaltningsstyrelsens överväganden

Resursbehovet i anslagsframställningen grundas

på Revisionsutredningens förslag till utbyggnad

av revisorernas kansli. I talmanskonferensens

förslag TK 1997/98:1 redovisas vissa

överväganden beträffande Revisionsutredningens

förslag. Konstitutionsutskottet föreslår med

anledning av förslaget jämte motioner att

riksdagen bör fullfölja sitt beslut från 1994 och

fatta beslut på grundval av

Revisionsutredningens förslag i vad avser en

resursförstärkning av Riksdagens revisorer med

5 miljoner kronor. Utbyggnaden bör enligt KU

delas upp på tre år (KU 1997/98:27). Med

hänvisning härtill har förvaltningsstyrelsen

räknat upp medelsbehovet med 1,7 miljoner

kronor för budgetåret 1999, en minskning med

3,3 miljoner kronor i förhållande till Riksdagens

revisorers äskande.

Beräkning av anslaget för 1999

Tusental kronor

Anslag 1998

16 673

Pris- och löneomräkning

331

Ökat resursbehov

1 700

Förslag 1999

18 704

Skatteförvaltning och

uppbörd

3

Förslag till statsbudget för 1999

Skatteförvaltning och uppbörd

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 121

2 Lagförslag 123

2.1 Förslag till lag med anledning av en ny regionindelning för

skatteförvaltningen 123

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1997:232) om ändring i

taxeringslagen (1990:324) 124

2.3 Förslag till lag om ändring i mervärdesskattelagen (1994:200) 125

3 Inledning 127

4 Skatteförvaltningen 129

4.1 Omfattning 129

4.2 Resultatbedömning 130

4.3 Särskilda frågor 132

4.4 Revisionens iakttagelser 134

4.5 Anslagsavsnitt 135

A1 Riksskatteverket 135

A2 Skattemyndigheterna 135

5 Tullverket 137

5.1 Omfattning 137

5.2 Resultatbedömning 138

5.3 Anslagsavsnitt 139

A3 Tullverket 139

17 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

1. antar förslaget till lag med anledning av en

ny regionindelning för skatteförvaltningen,

2. antar förslaget till lag om ändring i lagen

(1997:232) om ändring i taxeringslagen

(1990:324),

3. antar förslaget till lag om ändring i

mervärdesskattelagen (1994:200),

4. godkänner att Tullverkets mål som avser

utrikeshandelsstatistik inte längre skall

gälla, i enlighet med vad regeringen

förordar i avsnittet om Tullverket,

5. för budgetåret 1999 anvisar anslagen under

utgiftsområde 3 Skatteförvaltning och

uppbörd enligt nedanstående uppställning.

Anslagsbelopp

Tusental kronor

Anslag

Anslagstyp

Anslagsbelopp

A1

Riksskatteverket

ramanslag

349 704

A2

Skattemyndigheterna

ramanslag

4 362 445

B1

Tullverket

ramanslag

1 098 710

Summa

5 810 859

18 Lagförslag

Regeringen har följande förslag till lagtext.

18.1 Förslag till lag med anledning av en ny regionindelning

för skatteförvaltningen

Härigenom föreskrivs följande.

Det som är föreskrivet i eller annars följer av en lag eller annan författning

beträffande skattemyndigheterna i länen eller skattemyndigheten i ett visst län

skall efter utgången av år 1998 i stället gälla Skattemyndigheten i Stockholm,

Skattemyndigheten i Linköping, Skattemyndigheten i Växjö,

Skattemyndigheten i Malmö, Skattemyndigheten i Göteborg,

Skattemyndigheten i Örebro, Skattemyndigheten i Västerås,

Skattemyndigheten i Gävle, Skattemyndigheten i Östersund och

Skattemyndigheten i Luleå respektive den av dessa myndigheter i vars

verksamhetsområde länet ingår.

18.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1997:232) om

ändring i taxeringslagen (1990:324)

Härigenom föreskrivs att 7 kap. 5 § taxeringslagen (1990:324), i dess lydelse

enligt lagen (1997:232) om ändring i nämnda lag, skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

7 kap.

5 §

Val av ledamot i skattenämnd

förrättas av landstingsfullmäktige. I

Gotlands län förrättas valet av

kommunfullmäktige i Gotlands

kommun.

Val av ledamot i skattenämnd

förrättas av landstingsfullmäktige. I

Gotlands län förrättas valet av

kommunfullmäktige i Gotlands

kommun. Om en skattenämnds

verksamhetsområde omfattar flera

landsting eller ett landsting jämte

Gotlands kommun, skall ledamöter

väljas av dessa i proportion till

folkmängden i landstinget respektive

kommunen.

Valet skall vara proportionellt, om det begärs av minst så många ledamöter

som motsvarar den kvot som erhålls om antalet närvarande ledamöter delas

med det antal personer valet avser, ökat med 1. Om kvoten är ett brutet tal,

skall den avrundas till närmast högre hela tal. I lagen (1992:339) om

proportionellt valsätt finns särskilda föreskrifter om förfarandet.

Vid val av ledamöter skall eftersträvas att lekmannakåren får en allsidig

sammansättning med hänsyn till ledamöternas ålder, kön och yrke.

18.3 Förslag till lag om ändring i mervärdesskattelagen

(1994:200)

Härigenom föreskrivs att i 12 kap. 2 § andra stycket mervärdesskattelagen

(1994:200) orden"det län" skall bytas ut mot "den region".

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

19 Inledning

Omfattning

Utgiftsområdet omfattar skatteförvaltningen

(Riksskatteverket och skattemyndigheterna) och

Tullverket.

Kontaktytorna mellan förvaltningarna

I budgetpropositionen för år 1998 behandlade

regeringen bl.a. hur kontaktytorna mellan

skatteförvaltningen och Tullverket förändrats

genom Sveriges inträde i Europeiska unionen.

Det konstaterades att de löpande arbetsuppgifter

av likartad natur som både skatteförvaltningen

och Tullverket sysslar med minskat mycket

kraftigt i omfattning. Samtidigt slogs det

emellertid fast att behovet av samordning och

samverkan accentuerats i andra avseenden

och att det inte minst gällde kontrollen i fråga

om punktskatter som omfattas av det

gemensamma förfarandet enligt rådets direktiv

92/12/EEG av den 25 februari 1992 om allmänna

regler för punktskattepliktiga varor och om

innehav, flyttning och övervakning av sådana

varor, det s.k. cirkulationsdirektivet.

Den 1 juli 1998 har nya bestämmelser om

punktskattekontroll avseende transporter av

alkoholvaror, tobaksvaror och

mineraloljeprodukter trätt i kraft.

Bestämmelserna ersätter den provisoriska

regleringen i den s.k. transportkontrollagen.

Tullverket svarar för kontrollen och ges bl.a.

befogenhet att i vissa fall omhänderta

skattepliktiga varor för utredning och att besluta

om skatt på omhändertagna varor samt, om

skatten inte betalas, föra talan vid domstol om

förverkande av varorna (prop. 1997/98:100, bet.

1997/98:SkU28, rskr. 1997/98:312, SFS 1998:

506).

För att kontrollen skall fungera effektivt krävs en

god samordning mellan skatteförvaltningen och

Tullverket. Bortsett från de nu nämnda

arbetsuppgifterna för Tullverket och kontrollen

vid den yttre gränsen svarar skatteförvaltningen

för punktskattekontrollen, liksom även för

mervärdesskattekontrollen. Regeringen avser att

noga följa hur samspelet fungerar och rapportera

till riksdagen om detta så snart det finns

tillräcklig erfarenhet av den nya ordningen.

Gemensamma mått m.m.

Det finns alltså viktiga beröringspunkter mellan

de båda förvaltningarna och behovet av

samordning har snarast ökat. Ett gemensamt mål

för skatteförvaltningen och Tullverket har också

fastställts på utgiftsområdesnivå. Som redan har

framgått täcker emellertid målet inte hela

verksamheterna i fråga om Tullverket täcker

det gemensamma målet bara den i dag mindre

del av verksamheten som avser uppbörd av tull

m.m. vid den yttre gränsen. Mot den bakgrunden

anser regeringen fortfarande att det inte är

meningsfullt att lämna en redovisning av dessa

verksamheter i resultattermer på

utgiftsområdesnivå. Däremot är det angeläget att

den redovisning som lämnas för

skatteförvaltningens respektive Tullverkets

verksamhet utformas så att det underlättar

jämförelser mellan de båda områdena och gör det

möjligt att vid behov sammanställa uppgifterna

till en helhetsbild av den verksamhet som finns

representerad inom båda förvaltningarna. Det

innebär bl.a. att återrapporteringen så långt det är

möjligt bör ske med enhetliga mått och

definitioner. Ett samarbete som syftar till detta

bedrivs sedan någon tid av RSV och GTS

Tabell 3.1Utgiftsutvecklingen

Miljoner kronor

Utfall

1997

Anslag

1998 1

Utgifts-

prognos

1998

Förslag

anslag

1999

Beräknat

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

Skatteförvaltningen

Riksskatteverket

302

352

426

350

356

362

Skattemyndigheterna

4 389

4 270

4 450

4 362

4 367

4 432

Totalt för skatteförvaltningen

4 691

4 622

4 876

4 712

4 723

4 794

Tullverket

1 044

1 050

1 103

1 099

1 115

1 131

Totalt för utgiftsområde 3

5 735

5 672

5 979

5 811

5 838

5 925

1 ITill följd av förslag till tilläggsbudget till statsbudgeten för budgetåret

1998 i samband med den ekonomiska vårpropositionen har anslaget till

Riksskatteverket minskats med 4 miljoner kronor

och anslaget till Tullverket ökats med 14 miljoner kronor.

20 Skatteförvaltningen

20.1 Omfattning

Riksskatteverket svarar för den centrala

ledningen av dels skatteförvaltningen, dels

exekutionsväsendet (jfr utgiftsområde 4

Rättsväsendet, avsnitt 8

Kronofogdemyndigheterna). På regional nivå

finns inom skatteförvaltningen, fr.o.m. den 1

januari 1998, 21 skattemyndigheter med

sammanlagt 125 lokala kontor. Vid de lokala

kontoren sköts förutom beskattning även

folkbokföring och fastighetstaxering. För

punktskatter och vissa arbetsuppgifter på

mervärdesskattens område finns vid

Skattemyndigheten i Dalarnas län ett för hela

landet gemensamt särskilt skattekontor i

Ludvika.

Verksamhetsutfall och ekonomiskt utfall

Resursåtgången för löpande verksamhet (tidigare

kallad grundhantering) har fortsatt att minska.

Även de resurser som kunnat användas för

kontrollverksamhet har nu minskat. Det direkta

utfallet av kontrollverksamheten liksom

omfattningen av den planmässiga revisionsverk-

samheten har kunnat upprätthållas. Antalet

revisioner i övrigt har minskat något jämfört

med 1996. Det totala anslagssparandet har

minskat.

Mål

 Skatt skall tas ut i den omfattning, med den

fördelning och i den tid och ordning som

åsyftas med gällande skatteförfattningar.

 Olika samhällsfunktioner skall tillhandahållas

fullständig och korrekt basinformation ur

folkbokföringen med god tillgänglighet.

 Taxeringsvärden för fastigheter skall beslutas

och information om dessa tillhandahållas i

enlighet med vad som åsyftas med gällande

författningar.

Förändringar

Den 1 januari 1999 införs en ny regionindelning

för skatteförvaltningen. De länsvisa

myndigheterna ersätts av tio regionala

myndigheter. Den lokala kontorsorganisationen

kommer i princip att vara oförändrad.

Prioriteringar för 1999

En prioriterad uppgift skall vara att effektivisera

verksamheten genom bl.a. förbättring av IT-

stödet, ändrat arbetssätt och

kompetensutveckling. Träffsäkerheten i urvalet

och kvaliteten i kontrollen skall utvecklas.

Helhetssynen på kontroll och service genom hela

beskattningsförfarandet, inklusive

indrivningsarbetet, skall stärkas. Arbetet med att

inrätta skattebrottsenheter skall slutföras så att

de är i drift vid utgången av år 1999.

20.2 Resultatbedömning

En prioriterad uppgift har under 1997 varit att

genom fortsatt rationalisering göra det möjligt

att överföra resurser till kontrollverksamheten.

Den löpande verksamhetens andel av den totala

resursåtgången har också minskat. Detta är det

huvudsakliga skälet till att produktiviteten inom

beskattningsverksamheten som helhet har

utvecklats positivt.

Tabell 4.1 Kostnadsutvecklingen inom

beskattningsverksamheten

Område och volymmått

1994

1995

1996

1997

Revision,

(antal revisioner)

100,0

107,6

113,7

112,4

Skrivbordsgranskning

(antal beslut)

100,0

130,8

140,9

134,7

Grundhantering m.m.

(antal deklarationer)

100,0

89,1

86,3

83,3

Summa kostnadsändring

100,0

103,6

106,1

102,6

Det är dock att märka att totala nedlagda

resurser har minskat under 1997 även i

kontrollverksamheten, vilket är ett trendbrott

och kan tolkas så att det inte längre varit möjligt

att helt freda denna verksamhet mot

neddragningar på grund av det generella

besparingskravet.

Utgångspunkter för bedömningen

Verksamhetens resultat bör bedömas med

utgångspunkt från den uppföljningsmodell som

RSV tagit fram och som även legat till grund för

verksamhetsmålen och återrapporteringskraven i

regleringsbreven under senare år (RSV Rapport

1995:2). Modellen bygger på att graden av

uppfyllelse av målet för

beskattningsverksamheten bedöms utifrån

kriterierna beskattningseffektivitet,

uppbördseffektivitet, kvalitet och produktivitet.

Beskattningseffektiviteten uttrycker

förhållandet mellan debiterad skatt och rätt skatt.

Det ligger i sakens natur att det inte går att få

någon säker kunskap om detta förhållande.

Visserligen görs försök att bestämma storleken

av det totala skattebortfallet bl.a. med hjälp av i

särskild ordning utförda stickprovskontroller,

s.k. årliga statistiska acceptansundersökningar.

Utfallet av dessa är dock alltför osäkert för att

kunna läggas till grund för bedömningen av

beskattningsverksamhetens resultat. Det är

dessutom i hög grad beroende av faktorer

utanför skatteförvaltningens kontroll, som t.ex.

ändringar i lagstiftningen. Bedömningen får i

stället göras genom mätningar vad gäller sådana

åtgärder (prestationer) som kan antas påverka

det nämnda förhållandet. Det kan vara fråga om

dels åtgärder som stärker de skattskyldigas

frivilliga medverkan, dels kon-trollinsatser.

Dessa insatser ger dels en direkt effekt i form av

ändrade debiteringar, dels en preventiv effekt.

Hur stor den preventiva effekten är antas bl.a.

bero på frekvensen av olika kontrollåtgärder, dvs.

risken för att felaktigheter upptäcks.

Det ligger alltså i sakens natur att den

preventiva effekten av skatteförvaltningens

prestationer inom kontrollverksamheten inte

direkt kan mätas. Men även mätning av det

direkta belopps-mässiga utfallet av

kontrollverksamheten är förenad med vissa

svårigheter. De belopp som debiteras kan

visserligen avläsas direkt, men det kräver en

närmare analys för att man skall kunna bedöma

det ekonomiska värdet av en viss debitering. Det

hänger bl.a. samman med att ett belopp helt eller

delvis kan komma att falla bort efter en process i

skattedomstol, kanske många år framåt i tiden,

att det inte är säkert att den skattskyldige

kommer att ha förmåga att betala beloppet och

att vissa höjningar av den debiterade skatten kan

ha att göra med periodiseringsfrågor och därför

bara innebär en tidigareläggning av en debitering

som ändå skulle ha ägt rum någon senare period.

Det är mot den här bakgrunden som regeringen

har tilldelat RRV medel från anslaget

Kontrollfunktionen i staten för ett projekt som

syftar till att förbättra möjligheten att bedöma

skattekontrollens ekonomiska värde. Arbetet

inom projektet bedrivs i nära samarbete med

RSV. Uppdraget kommer att redovisas inom

kort.

Uppbördseffektiviteten uttrycker förhållandet

mellan debiterad skatt och faktiskt inbetald skatt.

I målet att skatten skall betalas i rätt tid och

ordning ligger emellertid också att

betalningsuppmaningar skall behöva skickas ut i

så liten utsträckning som möjligt och att

inkomstskatten i största möjliga utsträckning

skall betalas under inkomståret som preliminär

skatt. Att mäta graden av måluppfyllelse i den

här delen är inte förenat med några svårigheter.

Det innebär emellertid inte att målet är helt

okomplicerat från styrningssynpunkt. Ett antal

faktorer vid sidan av myndigheternas

prestationer påverkar utfallet, t.ex. konjunktur-

och sysselsättningsförhållanden och attityder till

skattesystemet. Dessutom påverkas detta av

arbetet såväl hos skattemyndigheterna som

kronofogdemyndigheterna. Att minska

förekomsten av försenade och uteblivna

skattebetalningar har därför i regleringsbreven

för de senaste åren ställts upp som ett för

skatteförvaltningen och exekutionsväsendet

gemensamt verksamhetsmål. Även andelen av

den slutliga skatten som blir betald i form av

preliminär skatt under inkomståret påverkas av

en rad andra faktorer än skattemyndigheternas

agerande, t.ex. av svängningar i konjunktur och

ränteutveckling men i hög grad också av

ändringar i det materiella regelverket, t.ex. vad

gäller avdragsrätt.

Resultatinformation

Beskattningsverksamheten

RSV konstaterar i årsredovisningen att

beskattningseffekten är svårbedömd. De

indikatorer som finns på skattebetalarnas

frivilliga medverkan är få och motstridiga. Det

beloppsmässiga utfallet av skattekontrollen är i

stort sett oförändrat i förhållande till 1996.

Samtidigt gäller att revisionsfrekvensen sjunker.

Viktiga mål som att genomföra samordnade

revisioner hos landets allra största företag samt

att satsa på eko- och skattebrottsrevisioner har

dock uppfyllts. Inom skrivbordsgranskningen

har ändringsfrekvensen fallit något på

inkomstskatteområdet, vilket tyder på en lägre

kontrollintensitet.

Det beloppsmässiga utfallet av offensiva

åtgärder måste tolkas med viss försiktighet, bl.a.

av det skälet att enstaka beslut som rör mycket

stora belopp kan få starkt genomslag. Trots

denna reservation konstaterar RSV att utfallet

förbättrats kraftigt jämfört med tiden före år

1996, något som enligt verket till övervägande

del får tillskrivas de extra kontrollmedel som

disponerats.

I den omfattande rapporten Skattefel och

skattefusk, som RSV överlämnat i anslutning till

årsredovisningen, redovisar verket vissa

slutsatser om läget. RSV anser bl.a.

- att kontrollverksamhetens preventiva effekt

är betydande, men att tilltron till

skattemyndigheternas förmåga att bekämpa

skattefusket inte är tillfredsställande,

- att det totala skattefelet ligger i

storleksordningen 80 90 miljarder kronor,

eller närmare fem procent av BNP,

- att det finns problem med ledningen och

styrningen av kontrollverksamheten, liksom

även produktivitetsproblem i denna

verksamhet,

- att arbetsgivarkontrollen och kontrollen av

vanliga löntagares arbets- och

kapitalinkomster fungerar tillfredsställande

och att kontrollen av de största företagen

utvecklas enligt planerna; däremot är det svårt

att avdela tillräckligt kompetent personal för

kontrollen av de minsta företagen, och vissa

bedrägerier mot mervärdesskattesystemet har

inte kunnat förhindras.

Det direkta beloppsmässiga utfallet av

kontrollverksamheten har som framgår av

nedanstående tabell totalt sett legat kvar på 1996

års höga nivå. RSV påpekar dock att det bl.a. har

funnits vissa tekniska brister i

statistikinsamlingen som bör föranleda viss

försiktighet vid jämförelser mellan åren.

Tabell 4.2 Direkt beloppsmässig effekt av offensiva

åtgärder 1995-1997

Miljarder kronor

1995

1996

1997

Inkomsttaxering m.m.

- årlig taxering

3 525

7 787

8 524

- omprövning

4 173

5 141

4 748

Summa inkomstskatt

7 796

12 928

13 272

Mervärdesskatt

3 078

3 107

2 451

Arbetsgivaravgifter

873

730

959

Punktskatter

86

83

258

Totalt

11 739

16 848

16 940

Den totala ändringsfrekvensen i den s.k.

skrivbordsgranskningen har minskat något

jämfört med föregående år. Detta kan enligt RSV

till stor del förklaras med omläggningar i

förfarande m.m. inom vissa delområden. Inom

området arbetsgivaravgift och källskatt har

ändringsfrek-vensen å andra sidan fortsatt att

öka, denna gång från 5,8 till 6,7 % av antalet

deklarationer.

Tabell 4.3 Totalt antal ändringsbeslut samt därav beslut

inom offensiv granskning

Totalt

Varav offensiv granskning

Skatteslag

Antal

beslut

1997

Antal

beslut

1997

I procent av dekl

1996 1997

Inkomstskatt

m.m.

- vid årlig

taxering

467 300

380 200

5,4 %

5,3 %

- vid

omprövning/omrä

kn

164 700

58 500

1,0 %

0,8 %

Summa inkomst-

skatt m.m.

632 000

438 700

6,4 %

6,1 %

Arbetsgivaravgift

/källskatt

398 400

197 600

5,8 %

6,7 %

Mervärdesskatt

396 500

88 000

2,1 %

2,1 %

Totalt

1 426 900

724 300

För revisionsverksamheten gäller att antalet

samordnade planmässiga revisioner har

upprätthållits och antalet övriga planmässiga

revisioner ökat jämfört med år 1996. Antalet

urvalsrevisioner har däremot fortsatt att minska

med undantag av eko- och

skattebrottsrevisionerna, som ökat något i antal.

Uppbördsförlusterna har på nytt minskat efter

en viss uppgång under år 1996, och förlusterna är

betydligt mindre än under första hälften av 1990-

talet.

RSV redovisar för beskattningsverksamheten

en ökning av kostnadsproduktiviteten med ca 5 %

jämfört med basåret 1994 och en ökning av

arbetsproduktiviteten med 17,5 % under samma

tid.

I årsredovisningen pekas på ett par indikatorer

som enligt RSV tyder på förbättrad

produktkvalitet, nämligen minskat antal

omräkningar och minskat antal avkortade

restföringar i förhållande till antalet

deklarationer, jämfört med föregående år. Vad

gäller processkvalitet finns inte någon tydlig

tendens. Arbetet med att förbättra den interna

kvalitetskontrollen hos myndigheterna går

vidare. En undersökning har under 1997 för

första gången gjorts av företagens attityder till

skattesystemet och skattemyndigheten,

motsvarande de undersökningar vad gäller

allmänheten som gjorts regelbundet sedan

mitten av 1980-talet. Från resultatet av

undersökningen kan nämnas att drygt hälften av

företagen är nöjda med hur tjänstemännen utför

sina uppgifter och tycker att skatteförvaltningens

broschyrer och rutiner på det hela taget är bra.

Något fler, 60 procent, tycker att broschyrerna

innehåller den information de behöver.

Folkbokföring

Inom folkbokföringen har mängden ärenden

åter ökat något efter en nedgång åren 1995 och

1996. RSV redovisar bedömningen att kvaliteten

på informationen i folkbokföringens register har

fortsatt att förbättras. Handläggningstiderna har

ökat något och skillnaderna mellan olika kontor

är fortfarande avsevärd. Antalet överklagade

beslut har ökat, samtidigt som andelen beslut

som ändras av domstol har minskat. Antalet

utförda flyttningskontroller har ökat.

Fastighetstaxering

Under verksamhetsåret har någon allmän

fastighetstaxering inte utförts. Under andra

halvåret har de inledande momenten i 1998 års

allmänna fastighetstaxering av lantbruk varit en

prioriterad uppgift. Inriktningen har varit att

skicka ut så många förtryckta taxeringsförslag

som möjligt för att förenkla hanteringen för

fastighetsägarna och deklarationsgranskarna.

Regeringens bedömning

Regeringen kan i allt väsentligt ansluta sig till de

bedömningar från RSV:s sida som har redovisats

i det föregående. Som helhet får resultatet av

verksamheten inom skatteförvaltningen under

verksamhetsåret anses tillfredsställande. Den

bedömningen grundar regeringen främst på att

den samordnade planmässiga

revisionsverksamheten upprätthållits och att

satsningen på eko- och skattebrottsrevisioner

kunnat genomföras, samt att det direkta

beloppsmässiga utfallet av hela

kontrollverksamheten ligger kvar på en hög nivå

jämfört med tiden före 1996.

20.3 Särskilda frågor

Kontroll och service

Samtidigt som regeringen alltså bedömer

verksamhetens resultat som helhet som

tillfredsställande kan konstateras att det krävs

stor uppmärksamhet på orsakerna till och

effekterna av de svårigheter som redovisats att

hålla kontrollfrekvensen uppe. RSV har i enlighet

med ett uppdrag i regleringsbrevet för år 1998

redovisat en analys av ändringsfrekvensen i

beskattningsverksamheten. Där uttalar RSV att

ändringsfrekvenserna för olika deklarationstyper

är en funktion av prioriteringar som tvingats

fram av reusrsläget för verksamheten som helhet.

Åtgärder med det enda syftet att höja

ändringsfrekvenserna skulle dock enligt RSV

inte öka kontrollens preventiva effekt. Däremot

bör det, anser verket, inom raman för den

fortsatta utvecklingen av kontrollstrategier

övervägas om kontrollinriktningen kan göras

mera varierad och oförutsägbar.

I en preliminär delrapport i detta arbete har

RSV i enlighet med ett annat regeringsuppdrag

tagit upp frågor om den planmässiga kontrollen

av stora företag.

Utöver det arbete som utförts eller nu pågår

inom RSV har kontrollverksamheten behandlats

av RRV dels i det tidigare nämnda projektet

rörande skattekontrollens ekonomiska värde,

dels i ett projekt med inriktning på svart arbete.

Det bör också nämnas att Riksdagens revisorer

gjort en särskild granskning av de insatser som

fr.o.m. budgetåret 1993/94 har finansierats med

hjälp av de extra kontrollmedlen.

Det är alltså en ganska stor mängd material

som tagits fram eller inom kort blir tillgängligt

som belyser kontrollverksamheten med något

olika infallsvinklar. Det är enligt regeringens

mening angeläget att allt detta material vägs in i

det fortsatta arbetet med kontrollstrategin.

Som redan nämnts är det viktigt med en

helhetssyn på kontroll och service. Att göra rätt

avvägning mellan dessa inslag i verksamheten har

brukat kallas för skatteförvaltningens

verksamhetsidé såvitt gäller beskattning. RSV har

i enlighet med ett uppdrag i regleringsbrevet för

år 1998 till regeringen redovisat ett förslag till

mål och inriktning för skatteförvaltningens

service till allmänheten och företag.

Regeringen avser att återkomma till riksdagen

med en samlad redovisning av sin syn på de nu

berörda frågorna när RSV avslutat arbetet med

sin kontrollstrategi.

Riskanalyser

I regleringsbrevet för år 1998 har regeringen

vidare uppdragit år RSV att redovisa hur man

genom förbättrad analys av skatteuppbörden,

utbyggd underrättelseverksamhet eller andra

åtgärder kan utveckla riskanalyserna i fråga om

främst angrepp mot systemen för indirekta

skatter. Uppdraget skall redovisas före utgången

av år 1998. Arbetet har nära koppling till det

uppdrag som har getts till RSV inom ramen för

det s.k. kontrollprojektet avseende utökad

kontroll av skatteupplag och ledsagardokument.

Även här avser regeringen att återkomma i 1999

års ekonomiska vårproposition med en

redogörelse för de erfarenheter och förslag som

arbetet utmynnat i.

Lagstiftning med anledning av en ny

regionindelning för skatteförvaltningen

Regeringens förslag: Regeringen föreslår att

övergången till en ny regionindelning regleras i

en särskild lag. Samtidigt föreslås smärre

ändringar i taxeringslagen (1990:324) och

mervärdesskattelagen (1994:200) som föranleds

av att den nya indelningen inte bygger på

länsindelningen respektive landstingen.

Lagförslagen, som har utformats i samråd med

RSV, har inte remissbehandlats.

Syftet med den särskilda lagen är att klargöra

att de nya myndigheter som bildas den 1 januari

1999 i verksamhetens alla delar träder in i stället

för de gamla, på länsindelningen baserade

myndigheterna. Detta betyder t.ex. att ett beslut

som fattats av någon av de gamla myndigheterna

före utgången av år 1998 kan omprövas, enligt de

regler som gäller för omprövning inom

beskattningsverksamheten, av den

regionmyndighet i vars verksamhetsområde länet

ingår efter den 1 januari 1999. Lagen har också

den innebörden att den nya myndigheten har all

den åtkomst till och förfoganderätt över register

som någon av de tidigare myndigheterna inom

samma geografiska område skulle ha haft om den

funnits kvar.

Ändringen i taxeringslagen är föranledd av att

det i de nya regionerna kommer att finnas

skattenämnder vars verksamhetsområde

omfattar mer än ett landsting. Det innebär att

det krävs en bestämmelse om fördelningen

mellan dessa av rätten att utse ledamöter i sådana

nämnder.

Förslagen syftar alltså bara till att reglera

övergången inom skatteförvaltningen till en ny

re-gionindelning och bedöms vara av sådant slag

att Lagrådets hörande skulle sakna betydelse.

Förslagen har därför inte lagrådsbehandlats.

Punktskatteverksamheten

Verksamheten på punktskatteområdet, som

bedrevs inom den s.k. beskattningsavdelningen

vid RSV, utlokaliserades år 1988 till Ludvika.

Organisatoriskt förblev verksamheten en del av

RSV. I anslutning till den fördjupade

anslagsframställningen för budgetåren 1993/94

1995/96 föreslog RSV att verksamheten skulle

antingen utgöra en egen myndighet eller föras in

under Skattemyndigheten i Kopparbergs län.

Efter förslag i 1992 års

kompletteringsproposition fattade riksdagen

principbeslut om att genomföra den senare

lösningen. Det främsta skälet för förändringen

var att det ansågs mindre lämpligt att

centralmyndigheten svarade för operativa

arbetsuppgifter av den omfattning som det här

var fråga om (prop. 1991/92:150 Bilaga 1:5 s. 77).

Den nya ordningen infördes den 1 juli 1993.

Sedan beslutet fattades har förutsättningarna

för punktskatteverksamheten ändrats på viktiga

punkter. Redan Sveriges EU-medlemskap har

skapat en ny situation, med ett i grunden ändrat

förfarande som en följd av den s.k.

suspensionsordningen för punktskattepliktiga

varor och mycket täta internationella kontakter.

Till detta kommer det nya regelverket vad gäller

kontroll av transporter av punktskattepliktiga

varor och de speciella krav som kommer att

ställas på Sverige i samband med det kommande

ordförandeskapet i EU. De omfattande

internationella kontakterna var ett viktigt skäl till

att RSV i sin rapport om ny regionindelning för

skatteförvaltningen föreslog att

punktskatteverksamheten åter skulle inordnas

organisatoriskt i verket.

Enligt regeringens mening finns det goda skäl

att nu på nytt överväga hur

punktskatteverksamheten organisatoriskt skall

vara inplacerad i skatteförvaltningen. Regeringen

avser att inom kort ge ett uppdrag att utreda

frågan. En utgångspunkt för uppdraget skall vara

att verksamhet inom skatteförvaltningen även i

fortsättningen skall bedrivas i Ludvika i samma

omfattning som i dag.

Bouppteckningar och arvsskatt

I det delbetänkande som Ärvdabalksutredningen

lämnade hösten 1996 föreslås att

skattemyndigheterna från tingsrätterna skall ta

över uppgiften att registrera bouppteckningar

och att vara beskattningsmyndighet i fråga om

arvsskatt (SOU 1996:160). I betänkandet, som

har remissbehandlats, diskuteras inte de

organisatoriska konsekvenserna av en

överflyttning, varför regeringen nu avser att ge

Domstolsverket och Riks-skatteverket i uppdrag

att analysera dessa.

20.4 Revisionens iakttagelser

RRV:s revisionsberättelse avseende

skatteförvaltningen och exekutionsväsendet

innehåller inte någon invändning. I RRV:s

ekonomiadministrativa värdering av statliga

myndigheter avseende räkenskapsåret 1997 har

RSV tilldelats omdömet Tillfredsställande (BA).

I sin årliga rapport 1998 har RRV såvitt gäller

skatteförvaltningen föreslagit

- att instruktionen ses över med anledning av

att vissa bestämmelser är föråldrade,

- att regeringen låter utvärdera

medgivandesystemet för kontroll av

utländska kapitalinvesteringar,

- att en inventering görs av legala och

administrativa hinder för ett effektivt

internationellt informationsutbyte mellan

skatteförvaltningar och

- att man på den internationella nivån skall

verka för ökat erfarenhetsutbyte mellan EU-

länderna och utvecklade rutiner för

informationsutbyte inom skatteområdet.

RRV har vidare uppmärksammat regeringen på

risken för att bemanningen av

skattebrottsenheterna återverkar negativt på

resurserna för utredning av beskattning i

samband med ekonomisk brottslighet och på att

utrymmet för skattebortfall är betydande när det

gäller utländska kapitalförsäkringar och

realisationsvinster på värdepapper.

Vad gäller instruktionen för

skatteförvaltningen har de bestämmelser som

nämns i RRV:s rapport ändrats under våren 1998

på sådant sätt att RRV:s önskemål torde vara

tillgodosett.

Regeringen delar uppfattningen att det finns

skäl att utvärdera medgivandesystemet för

kontroll av utländska kapitalinvesteringar och

avser att uppdra åt RSV att göra en sådan

utvärdering. Regeringen instämmer också i att

det finns utrymme för förbättringar vad gäller

såväl regelverk som rutiner för internationell

samverkan på skatteområdet. Enligt regeringens

uppfattning är Sveriges företrädare i olika

internationella fora väl medvetna om detta och

verkar inom de givna ramarna för förbättringar

av det slag som RRV efterlyser. Det utesluter

dock inte att det kan finnas skäl att bl.a. inom

Regeringskansliet överväga hur Sverige skall

kunna spela en mera pådrivande roll i dessa

sammanhang.

20.5 Anslagsavsnitt

A1 Riksskatteverket

Tabell 4.4 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

301 785

Anslags-

sparande

212 598

1998

Anslag

352 304

1

Utgifts-

prognos

426 000

1999

Förslag

349 704

2000

Beräknat

355 830

2

2001

Beräknat

361 853

3

1 Till följd av förslag på tilläggsbudget i samband med den ekonomiska

vårpropositionen 1998

har anslaget minskats med 4 000 tkr.

2 Motsvarar 349 631 tusen kronor i 1999 års prisnivå.

3 Motsvarar 349 631 tusen kronor i 1999 års prisnivå.

Under anslaget anvisas medel för RSV:s

arbetsuppgifter som central myndighet inom

såväl skatteförvaltningen som

exekutionsväsendet (jfr utgiftsområde 4

Rättsväsendet, verksamhetsområde E

Kronofogdemyndigheterna).

Under budgetåret 1995/96 minskade

anslagssparandet inom RSV, bl.a. som ett resultat

av att regeringen beslutade om bortföring av

vissa medel från anslaget som en besparing.

Regeringen har därefter under våren 1997

beslutat om ytterligare bortföring av medel.

Sammanlagt har i enlighet med regeringens

beslut 137 250 000 kronor förts bort från

anslaget. Anslagssparandet har ökat något under

1997.

A2 Skattemyndigheterna

Tabell 4.5 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

4 389 491

Anslags-

sparande

482 503

1998

Anslag

4 269 581

Utgifts-

prognos

4 450 000

1999

Förslag

4 362 445

2000

Beräknat

4 367 392

1

2001

Beräknat

4 431 654

2

1 Motsvarar 4 289 083 tusen kronor i 1999 års prisnivå.

2 Motsvarar 4 289 083 tusen kronor i 1999 års prisnivå.

Även inom skattemyndigheterna har det byggts

upp ett avsevärt anslagssparande. Uppbyggnaden

fortsatte under budgetåret 1995/96. Även i fråga

om skattemyndigheterna har regeringen vid flera

tillfällen beslutat om bortföring av medel från

anslaget som en besparing. Sammanlagt har i

enlighet med regeringens beslut 51 500 000

kronor förts bort från anslaget. Under år 1997

har anslagssparandet minskat.

Slutsatser

Beräkning av anslaget A1 Riksskatteverket för 1999

Tusental kronor

Anslag 1998

352 304

Pris- och löneomräkning

7 030

Justering av premier

298

Minskat resursbehov

-9 928

Förslag 1999

349 704

Beräkning av anslaget A2 Skattemyndigheterna för 1999

Tusental kronor

Anslag 1998

4 269 581

Pris- och löneomräkning

83 094

Premiejustering

17 588

Minskat resursbehov

-7 818

Förslag 1999

4 362 445

Förbrukningen av anslagsmedel inom

skatteförvaltningen har visat sig vara svår att

förutsäga. De både i absoluta tal och i förhållande

till anslagsbeloppen avsevärda överskotten har

flera förklaringar. En viktig förklaring är nu

liksom tidigare svårigheten att på förhand med

någon större precision ange i vilken takt medel

som har avsatts för investeringar i utrustning och

systemutveckling m.m. på IT-området kommer

att förbrukas. En annan förklaring är

fördröjningar i rekryteringen av nya

medarbetare. En betydande del av överskottet på

anslaget till skattemyndigheterna utgörs också av

medel som avsatts för pensionsersättningar i

samband med avveckling av personal.

Den av RSV senast redovisade prognosen över

medelsförbrukningen tyder på att

anslagssparandet såvitt gäller

skattemyndigheterna kommer att avvecklas helt

och anslagskrediten tas i anspråk i viss

utsträckning redan under år 1999 och med ett

betydande belopp under år 2000 och i än högre

grad under år 2001, medan det inom

Riksskatteverket väntas bli först under år 2000

som anslagssparandet i sin helhet förbrukats och

vänts till visst utnyttjande av anslagskrediten.

Mot bakgrund av det som sagts i det

föregående finner regeringen i övrigt inte

anledning att nu göra något försök att redovisa

en ändrad bedömning vad gäller resursbehovet

under perioden t.o.m. år 2001. Det bör dock

påpekas att skatteförvaltningen under senare år

fått ett flertal nya eller utökade arbetsuppgifter,

t.ex. vad gäller medverkan i

skattebrottsutredningar, utan att frågan om det

långsiktiga resursbehovet för dessa har lösts. Mot

bakgrund av de prognoser som har lämnats för

medelsförbrukningen de kommande åren är det

angeläget att närmare undersöka hur nuvarande

anslagsnivåer förhåller sig till det långsiktiga

resursbehovet. Enligt vad regeringen erfarit har

ett sådant arbete inletts inom RSV.

21 Tullverket

21.1 Omfattning

Tullverkets uppgift är att fastställa och uppbära

tullar, mervärdesskatt och andra skatter och

avgifter som tas ut vid import och export av

varor. Vidare svarar verket för uppgiften att

övervaka och kontrollera trafiken till och från

utlandet så att bestämmelser om in- och utförsel

av varor efterlevs. Till verksamheten hör också

att samla in och bearbeta uppgifter för

utrikeshandelsstatistiken. Dessa arbetsuppgifter

skall utföras på ett kostnadseffektivt sätt med

beaktande av att en god service upprätthålls.

Tullverket omfattar Generaltullstyrelsen som

är chefsmyndighet samt tolv regionala

tullmyndigheter. Dessa svarar för verksamheten

inom sina respektive geografiska områden.

Effekterna för kontrollverksamheten och

tullverksamheten i övrigt av den neddragning av

Tullverkets anslag som beslutades i samband

med Sveriges medlemskap i den Europeiska

unionen har varit föremål för en utvärdering i

enlighet med skatteutskottets betänkande

1994/95: SkU23.

Verksamhetsutfall och ekonomiskt utfall

Antalet narkotikabeslag har ökat under 1997

jämfört med föregående år. Antalet

beslagstillfällen är de högsta under de senaste

fem åren. Även mängderna beslagtagen

narkotika har ökat

markant. Beslagen av sprit och andra

alkoholdrycker samt tobak ligger på en fortsatt

mycket hög nivå. Vad gäller

uppbördsverksamheten har Tullverket hanterat

fler ärenden än tidigare med en sammanlagd

större total uppbörd. Myndigheten har även ett

bättre utfall avseende återvinning av

uppbördsfordringar. Verksamheten sett som

helhet är effektivare än föregående år.

Anslagssparandet har minskat.

Mål

- Att effektivt fastställa och uppbära tullar,

mervärdesskatt och andra skatter samt

avgifter så att en riktig uppbörd kan

säkerställas.

- Att övervaka och kontrollera trafiken till och

från utlandet så att bestämmelser om in- och

utförsel av varor efterlevs.

- Att samla in och bearbeta uppgifter för

utrikeshandelsstatistiken så att ett underlag av

god kvalitet kan inges.

- Att vid fullgörande av sina uppgifter verka för

att kostnaderna för tullprocedurerna

minimeras både för näringsliv, allmänhet och

inom Tullverket samt tillhandahålla en god

service så att den legitima handeln med tredje

land underlättas i största möjliga utsträckning

och att det legitima varuflödet inom EU inte

hindras.

Prioriteringar för 1999

Inom kontrollverksamheten skall fortsatt hög

prioritet ges åt narkotikakontrollen. Även

kontrollerna mot illegal införsel av sprit och

tobak skall ges hög prioritet. Regeringen lägger

stor vikt vid genomförandet av det omfattande

utvecklings- och effektiviseringsarbete som

påbörjats inom Tullverket vilket bl.a. innefattar

en förändrad organisation i syfte att få en

effektivare verksamhet och ett bättre utnyttjande

av befintliga resurser.

Tullverket är en väsentlig del i

utrikeshandelskedjan och en viktig komponent i

arbetet är därför en god service till näringslivet

genom förbättrad information samt en

ytterligare utvecklad IT-verksamhet. Likaså är

arbetet med förenklingar av regler och

procedurer angelägna. En viktig uppgift för

Tullverket är att utarbeta konkreta förslag till

förenklingar i EU:s regelverk samt att initiera en

systematisk genomgång av de svenska

tillämpningarna av detta liksom tillämpningarna

av det nationella regelverket. En effektiv

information, god service, förenklade regler och

effektiv kontroll samverkar för höjd kvalitet på

avlämnade uppgifter samtidigt som

utrikeshandelsföretagens konkurrenskraft stärks.

Samtidigt frigörs resurser att användas till

exempelvis förbättrad kontroll. En god service,

bra information samt enkla procedurer blir

därigenom en förutsättning för god kontroll.

En utökad samverkan mellan myndigheter

som verkar vid gränsen är en del i

kontrollverksamheten som bör utvecklas. Dessa

myndigheter har en organisatorisk och

administrativ styrka som i samverkan kan bli

ännu bättre.

Av särskild vikt beträffande IT-verksamheten

är omställningsarbetet inför år 2000.

21.2 Resultatbedömning

Inledning

Tullverkets verksamhet är fr.o.m. 1997 indelad i

fyra verksamhetsgrenar; uppbörd, in- och

utförselrestriktioner, utrikeshandelsstatistik samt

övrig verksamhet. Tre av dessa är direkt härledda

ur Tullverkets mål. Med denna indelning av

verksamheten har förutsättningar skapats för att

Tullverket bättre än tidigare skall kunna följa upp

resultatet i förhållande till dessa mål.

Regeringen har i regleringsbrevet för 1998

liksom för föregående år angivit ett antal

verksamhetsmål direkt härledda ur Tullverkets

mål vilket bör göra det möjligt att följa upp

verksamheten och analysera resultatet. Tyngd-

punkten för verksamhetsmålen är inom

områdena uppbörd, in- och utförselrestriktioner

samt service.

Som särskilt angelägna uppgifter i övrigt för

Tullverket har regeringen angivit att verka för att

en enhetlig tolkning av gällande lagar och övriga

bestämmelser görs av samtliga tullmyndigheter,

att verka för att systemen för transitering av

varor får en hög tillförlitlighet samt att biträda

Finansdepartementet och Utrikesdepartementet

med analys av frågor inom respektive område

som skall behandlas vid möten inom EU:s organ.

Vidare är det en särskilt angelägen uppgift för

Tullverket att medverka vid förhandlingar i

arbetet med internationella frågor inom sitt

verksamhetsområde och inom EU-arbetet

prioritera att verka för förenklingar av regler och

procedurer inom tullområdet, utvecklad IT-

användning i tullprocesserna samt effektivisering

av narkotikabekämpningen.

Regeringens bedömning

Regeringen gör bedömningen att Tullverkets

årsredovisning för budgetåret 1997 i allt

väsentligt är rättvisande. I förhållande till

föregående års årsredovisning är den desssutom

mer överskådlig och strukturerad. Emellertid

finns fortfarande brister i hur resultatet

presenteras. I vissa fall saknas en jämförande

analys av resultaten med föregående år och i

dessa fall är det därför inte möjligt att se om

resultatet är bättre eller sämre än tidigare. I andra

fall drar man långtgående slutsatser på bristande

underlag.

Mot bakgrund av att kostnaderna för

verksamheten endast är marginellt större än

föregående år kan regeringen trots bristerna i

resultatredovisningen konstatera att Tullverkets

verk-samhet var effektivare under 1997 än under

föregående år.

För uppbördsverksamheten redovisar

Tullverket att man hanterat fler ärenden än

föregående år (+9%), uppbörden är större

(+12%) och man har ett bättre utfall på

återvinning av utestående uppbördsfordringar.

Samtidigt redovisar man en minskad

styckkostnad avseende handläggning av

fordringar. En anledning till detta är enligt

Tullverket förbättrade rutiner. Om mängden

hanterade ärenden, den ökade uppbörden och

den sänkta styckkostnaden har gett bättre eller

sämre kvalitet i myndighetens arbete än tidigare

år är emellertid svårt att se eftersom någon

utförlig analys av detta inte presenteras i

årsredovisningen. Man redovisar dock på annan

plats att kvalitetsundersökningar av företag med

avseende på avlämnade tulldeklarationer gjorts

och att kvaliteten visat sig vara oacceptabelt låg.

Tullverket anger i årsredovisningen att man

under 1998 avser införa ett nytt sätt att hantera

klareringen som skall ge en högre kvalitet i

myndighetens arbete. Systemet som kallas RISK

innebär i korthet att man med hjälp av

riskanalyser fördelar ärenden i prioritetsgrupper

där lågrisk-ärenden kan automatklareras och

ärenden med högre risk genomgår särskilda

kontrollåtgärder. Tullverket menar att

härigenom erhålls såväl en högre kvalitet som en

högre effektivitet i klareringsarbetet. Med

förbättrade informationsinsatser mot företagen

avser man även att höja kvaliteten i de avlämnade

tulldeklarationerna så att dessa initialt är riktiga

och fullständiga och inte behöver rättas när de

kommit in till Tullverket.

Vad gäller kontrollverksamheten skall

narkotikakontrollen enligt regleringsbrevet ges

högsta prioritet. Regeringen konstaterar

avseende Tullverkets kontrollverksamhet att

såväl antal beslag som beslagtagna kvantiteter

narkotika har ökat markant under 1997 jämfört

med föregående år. Beslagen av sprit och tobak

är på en fortsatt hög nivå. Även detta arbete skall

enligt regleringsbrevet ges hög prioritet och

regeringen anser med hänsyn till såväl folkhälsan

som till statsfinansiella aspekter att

ansträngningarna skall fortsätta även avseende

denna typ av smuggling.

I detta sammanhang bör även nämnas de goda

resultat som hittills uppnåtts under 1998 med

anledning av de nya befogenheter Tullverket fått

avseende bl.a. kontroll av postförsändelser med

avseende på vissa punktskatter (prop.

1997/98:100, bet. 1997/98:SkU28, rskr. 1997/98:

312). Av den tidigare obeskattade införseln av

cigaretter via brev och postpaket har enligt

Generaltullstyrelsen uppskattningsvis ca 90 %

upphört.

Regeringen konstaterar således att resultatet

för år 1997 förbättrats men anser även att

redovisningen av resultatet i årsredovisningen

bör utvecklas. Årsredovisningen bör vara en

utvecklad sammanställning av det material som

det interna rapporteringssystemet kontinuerligt

levererar.

Revisionens iakttagelser

Riksrevisionsverket (RRV) har i sin

revisionsberättelse bedömt årsredovisningen som

i allt väsentligt rättvisande och har inte lämnat

någon invändning. Däremot har man i sin

revisionsrapport respektive revisionspromemoria

redovisat ett antal iakttagelser avseende dels

Tullverkets förvaltning, dels årsredovisningen.

En iakttagelse avser Tullverkets bristande analys

av uppbörden där RRV påpekar att myndigheten

bättre borde analysera variationer i denna och

söka förklaringar till dessa variationer. Som

exempel nämner RRV att intäkterna av uppbörd

under året ökat med 12% men transfereringarna

till EU dvs. de medel som utgör en del av

Sveriges avgift till gemenskapen har minskat

med 4%. Genom en analys av detta skulle

myndigheten tidigt få signaler om eventuella

felaktigheter vilket skulle bidra till att skapa

bättre förutsättningar för fastställande av en

riktig uppbörd. Tullverket menar i sitt svar till

RRV att man inte har möjlighet att genomföra

sådana analyser och påpekar att det finns

myndigheter med bättre kunskap och

förutsättningar att analysera det som RRV

efterfrågar exempelvis Statistiska centralbyrån,

Kommerskollegium eller Konjunkturinstitutet.

Regeringen anser att löpande övergripande

analyser av uppbördens förändringar över tiden

bör vara en naturlig del i Tullverkets strategiska

omvärldsanalys och därmed ingå som ett av

underlagen i myndighetens

planeringsförutsättningar. På så sätt förbättras

inte bara förutsättningarna för en korrekt

uppbörd utan även möjligheten till en effektivare

resursallokering. Regeringen har erfarit att

Tullverket kommer att beakta detta i den

omstrukturering som pågår inom myndigheten.

21.3 Anslagsavsnitt

A3 Tullverket

Tabell 5.1 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1997

Utfall

1 043 667

Anslags-

sparande

97 252

1998

Anslag

1 050 369

1

Utgifts-

prognos

1 102 621

1999

Förslag

1 098 710

2000

Beräknat

1 114 929

2

2001

Beräknat

1 131 305

3

1 Varav 14 000 tkr på tilläggsbudget i samband med den ekonomiska

vårpropositionen 1998

2 Motsvarar 1 094 952 tkr i 1999 års prisnivå

3 Motsvarar 1 094 952 tkr i 1999 års prisnivå..

Tullverkets anslag för budgetåret 1997

var 1 031 858 000 kronor. Balanserat

anslagssparande var 109 061 000 kronor.

Utgifterna uppgick till 1 043 667 000 kronor

vilket innebär att anslagssparandet inför

budgetåret 1998 var 97 252 000 kronor.

Tullverket har således utnyttjat cirka 12 miljoner

kronor av anslagssparandet under budgetåret

1997. För innevarande budgetår visar prognosen

grundad på utfallet för de första sex månaderna

att verket kommer att förbruka 1 102 621 000

kronor vilket medför att ytterligare cirka 52

miljoner kronor av anslagssparandet kommer att

tas i anspråk. Resterande 45 miljoner kronor

beräknas balanseras över till 1999 för att

finansiera pensionsersättningar, utveckling och

investeringar inom IT-området samt utbildning.

För budgetåret 1998 har 14 miljoner kronor

anvisats på tilläggsbudget för de tillkommande

arbetsuppgifter Tullverket fått avseende kontroll

av punktskattepliktiga varor. I anslaget för 1999

ingår 34 miljoner kronor för samma ändamål.

Regeringens överväganden

Utvärderingen av Tullverkets dimensionering och

organisation.

Regeringens bedömning: Regeringen anser i likhet

med utredningen att Tullverket klarat

omställningen bra och delar utredningens

slutsats att dimensioneringen är riktig samt om

behovet av en effektivare resursanvändning.

Regeringen anser att effektiviseringsarbetet bör

kunna underlättas om myndigheten förändras till

att bli en myndighet med färre och större

regioner samt med en central nivå som ett

strategiskt ledningsorgan.

I samband med Sveriges inträde i EU bortföll en

stor del av Tullverkets arbetsvolymer. Som en

följd av detta minskades anslaget med

sammanlagt 288 miljoner kronor över en

tvåårsperiod fr.o.m. budgetåret 1995/96. I

enlighet med skatteutskottets betänkande

1994/95:SkU23 har en utvärdering gjorts

avseende bl.a. anslagsminskningens effekter på

kontrollverksamheten och tullverksamheten i

övrigt. Utvärderingen skulle enligt

förutsättningarna således behandla frågan om

Tullverket dimensionerades rätt sett i ljuset av

medlemskapet i EU.

Utredningen om utvärdering av EU-

medlemskapets effekter för Tullverkets

dimensionering och organisation ("En gräns en

myndighet?" SOU 1998:18) drar bl.a. slutsatsen

att Tullverket har klarat omställningen i

samband med EU-medlemskapet på ett bra sätt

och konstaterar att Tullverket idag är effektivare

i sin kontrollverksamhet än man var före inträdet

i EU. Myndighetens dimensionering är i

dagsläget rätt och det finns därför inte nu

anledning att ompröva resursbehovet. De

problem som iakttogs inom tullverksamheten i

samband med EU-inträdet har utredningen

funnit vara mer av karaktären

"inkörningsproblem" än brist på resurser.

Däremot anser utredningen att möjligheter till

förbättringar i verksamheten finns och att

resurser kan frigöras genom en effektivare

användning bl.a. genom en ändrad

regionindelning med färre och större regioner

och effektivare tullprocedurer. Utredningen

konstaterar även att Generaltullstyrelsens roll

som strategiskt ledningsorgan bör utvecklas bl.a.

mot bakgrund av det nya EU-regelverket och

behovet av enhetlig rätts-tillämpning och

normgivning. En genomgående linje i

utredningen är att en myndighetskonstruktion

som innebär att Tullverket är en myndighet med

en central och en regional nivå skulle underlätta

det nödvändiga förändringsarbetet. Först när en

effektivisering av verksamheten skett bör enligt

utredningen frågan om eventuellt ökade resurser

prövas.

Regeringen anser i likhet med utredningen att

Tullverket klarat omställningen bra och

instämmer även i slutsatsen som utredningen

drar om dimensioneringen och behovet av

effektivisering. Ett effektivt utnyttjande av

informationsteknik (IT) bidrar till att resurser

och ledig kapacitet kan utnyttjas optimalt.

Även regeringen anser att

effektiviseringsarbetet bör kunna underlättas om

myndigheten förändras från att vara en

chefsmyndighet med tolv regionala myndigheter

till att bli en myndighet. En sådan förändring

förutsätter dock att den nuvarande ordningen för

överklagande av beslut i tullärende, där regionala

tullmyndigheters beslut överklagas till

Generaltullstyrelsen, ersätts med en ordning där

överklagande sker direkt till

förvaltningsdomstol. Regeringen har därför givit

Tullagsutredningen (Fi 1997:03) i uppdrag att i

ett delbetänkande lämna förslag till nya

bestämmelser om överklagande i tullagen utifrån

förutsättningen att Tullverket skall utgöra en

myndighet. Regeringen har för avsikt att

återkomma till riksdagen i denna fråga.

Generaltullstyrelsen har bl.a. med anledning

av utredningens slutsatser om

effektiviseringspotentialen initierat ett

omfattande utrednings- och utvecklingsarbete

som i allt väsentligt knyter an till den inriktning

som förs fram i utredningen avseende

effektivisering och organisation. Arbetet

innefattar en översyn av Tullverkets hela

organisation och enligt Generaltullstyrelsen

kommer detta att innebära dels en förändrad

regional struktur med färre och större regioner,

dels en renodling av Generaltullstyrelsens

uppgifter som ett strategiskt ledningsorgan.

Förutom detta innebär översynen att

myndighetskonstruktionen ändras så att dagens

struktur med Generaltullstyrelsen som chefs-

myndighet och tolv regionala tullmyndigheter

föreslås bli en sammanhållen myndighet med en

central och en regional nivå. Med denna struktur

erhålls förutsättningar för en bättre enhetlighet i

tullarbetet vilket även främjar flexibilitet och

effektivitet.

Regeringen lägger stor vikt vid

genomförandet av detta arbete och delar

utredningens och Generaltullstyrelsens syn på

behovet av att utveckla Tullverket till en enhetlig

organisation som kan möta de framtida krav som

kommer att ställas på tullverksamheten. Det är

därmed en mycket viktig arbetsuppgift för

Tullverket under 1999 att forma den nya

organisationen. Takten i detta arbete är dock

delvis beroende av de nödvändiga förändringarna

av överklagandereglerna.

Utredningen som har remissbehandlats

lämnar utöver ovan redovisade slutsatser ett antal

förslag av allmän inriktningskaraktär som här

kommenteras.

Utredningens förslag

Mål och vision

Regeringens bedömning: Verksamhetsmål

kommer regeringen att formulera i kommande

regleringsbrev. Tullverket bör göra systematiska

jämförelser med andra länders

tulladministrationer.

Utredningens förslag: Utredningen föreslår att

regeringen använder s.k. barriärbrytande mål för

att effektivsera Tullverkets verksamhet. Dessa

bör formuleras utifrån en vision om hur

myndigheten kan fungera i framtiden. De

barriärbrytande målen skall vara så högt ställda

att organisationen tvingas tänka i nya banor. De

skall ersätta respektive komplettera de nuvarande

verksamhetsmålen för myndigheten och skall

vara såväl kort- som långsiktiga (ett respektive

fem år). Visionen bör arbetas fram inom

Tullverket. Tullverket bör enligt utredningen

även systematiskt jämföra sig med andra länders

tulladministrationer vilket kan ge inspiration för

fortsatt förändringsarbete inom den egna

tullverksamheten.

Remissinstanserna: Av de remissinstanser

som haft synpunkter är de flesta positiva till

förslagen om mål och vision. Riksrevisionsverket

(RRV) menar att de mål som formuleras

barriärbrytande eller ej måste vara i

överensstämmelse med Förordningen

(1996:882) om myndigheters årsredovisning

m.m. (FÅR) och Finansdepartementets

handledning för regleringsbrev. Flera av de mål

som utredningen anger uppfyller inte kravet på

uppföljbarhet. TULL-KUST och

Tjänstemännens centralorganisation (TCO)

anser att mål av detta slag mer är ett

förhållningssätt för att skapa nya arbetsmetoder

än mål i sig och knappast kan vara avsedda att

göras mätbara. Endast Generaltullstyrelsen är

direkt tveksam till förslaget om barriärbrytande

mål. Mål bör kunna nås, annars blir effekten den

motsatta dvs. att man misströstar när man inte

når de uppsatta målen. Vad gäller förslaget om

jämförelser med andra länders

tulladministrationer är övervägande delen av de

som haft synpunkter på detta positiva.

Skälen för regeringens bedömning:

Regeringen har erfarit att ett omfattande arbete

med såväl vision som interna mål för

verksamheten påbörjats inom Tullverket. De

verksamhetsmål som skall gälla för Tullverket

kommer regeringen att formulera i kommande

regleringsbrev. Vad gäller jämförelser med andra

länders tulladministrationer erfar regeringen att

detta i viss mån redan sker genom tullsamarbetet

i Europa. Tullverket bör dock fortsättningsvis i

lämpliga former mer systematiskt göra

jämförelser med andra länders

tulladministrationer.

Resursfördelning och organisation

Regeringens bedömning: Det är viktigt att

resurser och ledig kapacitet utnyttjas optimalt.

Antalet regioner inom Tullverket bör av

effektivitetsskäl begränsas. Regeringen ser

positivt på arbetet som pågår inom Tullverket

med en översyn av myndigheten. Det är dock en

fråga för Generaltullstyrelsen att närmare

utforma den regionala organisationen.

Utredningens förslag: Utredningen har funnit

stora regionala skillnader i effektiviteten inom

Tullverket vilket bl.a. hänger samman med sättet

att fördela resurser. Tullverket bör därför ändra

sitt budgetsystem så att prioritering sker efter

störst samlad nytta. På så sätt kan de tillgängliga

resurserna användas effektivare.

Utredningen menar samtidigt att antalet

regioner i Tullverket är för många (idag tolv

stycken). Vissa regioner är för små för att klara

av att vara effektiva, de har inte ett tillräckligt

stort verksamhetsunderlag. Regeringen bör

därför initiera en översyn av regionindelningen

mot färre regioner som lättare kan uppnå

effektivitet i sin verksamhet. Antalet bör enligt

utredningen begränsas till mellan fem och sju

stycken. Samtidigt bör en översyn av

Generaltullstyrelsens roll göras mot en mer

strategisk och mindre operativ inriktning.

Chefsmyndigheten bör vara en mindre enhet

som är inriktad mot ledning, budget,

uppföljning, prioriteringar samt strategisk

utveckling och förnyelse.

Det angrepssätt som utredningen använt, att

betrakta tullverksamheten utifrån bl.a.

allmänhetens behov, har lett till slutsatsen att nya

organisationsformer för offentlig verksamhet

bör prövas. Regeringen bör därför i samband

med beredningen av förvaltningspolitiska

kommissionens förslag även pröva om det finns

nya organisationsformer för statlig verksamhet

med utgångspunkt i det som kallas "medborgar-

kontor" samt även initiera en översyn av de

regelverk som styr gränsmyndigheterna och

pröva om dessa går att sammanföra till ett

"gränsregelverk" så att de myndigheter som

verkar vid gränsen på ett effektivare sätt kan lösa

uppdraget gränskontroll .

Remissinstanserna: Förslaget om

budgetsystemet tillstyrks av de flesta

remissinstanser som haft synpunkter. RRV

menar utöver detta att orsakerna till bristande

måluppfyllelse måste klarläggas innan resurser

omfördelas. Andra orsaker, t.ex. hotbild, kan

göra att en omfördelning inte skall göras. RRV

menar även att bedömningen om

dimensioneringen är rätt eller ej, kräver en

djupare analys. Beträffande Tullverkets

organisation är i stort sett alla som haft

synpunkter positiva till förslagen inklusive

Generaltullstyrelsen.

Vad gäller nya organisationsformer för statlig

verksamhet och ett "gränsregelverk" är de flesta

remissinstanser i allt väsentligt positiva. Av de

som inte är uttalat positiva anser

Ekobrottsmyndigheten att ett gränsregelverk

kommer att medföra att värdefull tullspecifik

kunskap går förlorad om tullens

gränskontrolluppgifter exempelvis överförs till

polisen. Nuvarande lagstiftning utgör inget

hinder för t.ex. polisen att ingripa i gränsnära

områden och ett gränsregelverk ger upphov till

fler problem än det löser.

Skälen för regeringens bedömning:

Regeringen har erfarit att Tullverket arbetar med

att förändra sitt interna system för fördelning av

resurser med den inriktning som utredningen

föreslår. Regeringen anser det väsentligt att

resurser och ledig kapacitet utnyttjas optimalt

och i detta perspektiv kan det vara lämpligt att

t.ex. omfördela arbetsuppgifter med hjälp av

tulldatasystemet.

Vad gäller Tullverkets organisationsstruktur

anser regeringen att antalet regioner bör

begränsas i enlighet med utredningens slutsatser

och remissopinionen. Det bör dock inte

ankomma vare sig på regeringen eller riksdagen

att exakt fastställa denna. Istället är det trafikens

och näringslivets behov samt statsmakternas krav

på effektivitet och rationell klarerings- och

kontrollverksamhet hos Tullverket som bör vara

styrande. Det bör ankomma på

Generaltullstyrelsen att närmare utforma

organisationen utifrån dessa förutsättningar.

Vad gäller gränskontrollmyndigheterna anser

regeringen att dessa har en avsevärd operativ,

organisatorisk och administrativ styrka som i

samverkan kan bli ännu bättre. Ett konkret

exempel är det samarbete som bedrivits mellan

polis, tull och kustbevakning på Gotland där

erfarenheterna är mycket goda avseende

myndighetssamverkan. Under avsnittet effektiv

gränskontroll nedan kommenterar regeringen

myndighetssamverkan ytterligare.

Andra organisationsfrågor

Regeringens bedömning: Regeringen avvisar

förslagen om att regeringen skall utnämna

cheferna närmast under verkschefen, om ett

rådgivande organ som komplement till styrelsen

samt om att verkschefen inte bör vara styrelsens

ordförande. Vad gäller dimensioneringen av

representationen i Bryssel är denna föremål för

en översyn inom Regeringskansliet.

Utredningens förslag: Regeringen bör återta

utnämningsmakten av de chefer som närmast

verkschefen leder verksamheten samt förordna

dessa med tidsbegränsade förordnanden. Detta

skulle tydliggöra att den utnämnde har ett ansvar

inför regeringen. Verkschefen bör därtill av bl.a.

effektivitetsskäl inte vara styrelsens ordförande.

Enligt utredningen har styrelsen med den

ställning som denna har idag mer insyn i

verksamheten än inflytande. Styrelsen bör därför

kompletteras med ett rådgivande organ tillsatt

tillsammans med näringslivet för att bl.a. tolka

EU-regelverket.

Den internationella representationen i

tullfrågor bör ses över. Den fasta

representationen i Bryssel bör öka och det

omfattande resandet minska vilket skulle göra

arbetet effektivare.

Remissinstanserna: Av de som haft

synpunkter är övervägande delen negativa till

förslaget om att regeringen skall återta

utnämningsmakten av cheferna under

verkschefen. Likaså är de flesta instanserna

negativa till förslaget om att styrelsen

kompletteras med ett råd för tolkning av EU-

regelverket samt att verkschefen ej bör vara

ordförande.

Vad gäller den internationella

representationen i tullfrågor ger remissvaren

ingen enhetlig syn. Industriförbundet anser att

detta skulle öka kontinuiteten i Sveriges

kontakter med EU. Sveriges representation i

Bryssel anser att fördelarna med en förstärkt fast

representation framför allt är kvalitativa. En av

många fördelar är förbättrade möjligheter att

driva svenska intressen. Jordbruksverket menar å

andra sidan att fast personal i Bryssel har svårt att

hålla ett omfattande regelverk aktuellt och att

personalen lätt marginaliseras.

Generaltullstyrelsen anser i sitt remissvar att det

blir svårt för mötesdeltagare att delta vid

följddiskussioner om tillräcklig sakkunskap

saknas. Regeringen har emellertid erfarit att

Generaltullstyrelsen under arbetet med

omstruktureringen av myndigheten ändrat

uppfattning och nu anser att en förstärkning av

representationen i Bryssel skulle öka

effektiviteten även i Tullverkets arbete.

Skälen för regeringens bedömning: Vad

gäller utnämningen av chefer har regeringen

nyligen uttalat sig om detta i den

förvaltningspolitiska propositionen (prop.

1997/98:136) där det sägs att det skulle rimma

dåligt med det till myndigheterna delegerade

ansvaret för den inre organisationen om

regeringen utnämner vissa avdelningschefer.

Likaså avvisar regeringen förslaget om

rådgivande organ som komplement till styrelsen.

Som regeringen säger i den förvaltningspolitiska

propositionen har formen med en

lekmannastyrelse vid sidan om verkschefen sitt

värde som forum för demokratisk insyn och

medborgerligt inflytande. När det gäller vem

som skall vara styrelsens ordförande ser

regeringen ingen anledning att ändra den

nuvarande ordningen som enligt regeringen

fungerar tillfredsställande.

Vad gäller dimensioneringen av

representationen i Bryssel sker för närvarande en

översyn av bl.a. denna fråga inom

Regeringskansliet och utfallet av denna samt den

efterföljande beredningen avvaktas innan slutlig

ställning kan tas.

Processutveckling och förenkling

Regeringens bedömning: Det är en fråga för

Generaltullstyrelsen att utveckla formerna för

samarbete med näringslivet. Regeringen ser

positivt på arbetet med en servicetrappa .

Tullverket bör ständigt arbeta med att förenkla

regler och procedurer.

Utredningens förslag: Det finns behov av att i

olika former utveckla tullprocesserna och införa

nytänkande i tullarbetet vilket bl.a. kan uppnås

genom en utvecklad dialog med näringslivet.

Tullverket bör därför få i uppdrag att inrätta ett

med näringslivet gemensamt råd för utveckling

av tullprocesser.

En av de viktigaste faktorerna för kvaliteten i

Tullverkets arbete är att de tulldeklarationer som

lämnas in initialt är riktiga och fullständiga.

Företagens intresse för detta kan stimuleras bl.a.

genom olika typer av förmåner. Tullverket bör

därför få i uppdrag att utveckla en förmåns-

trappa där varje steg består av tydliga

förutsättningar och möjligheter. Detta skall

premiera de företag som lämnar riktiga uppgifter

från början och därmed öka kvaliteten i de

tulldeklarationer som avlämnas.

Tullverket bör därtill även redovisa förslag till

förenklade tullförfaranden där Internet är en

viktig komponent så att även de företag som i

tullsammanhang betraktas som små kan komma i

åtnjutande av dessa.

Utredningen anser vidare att formerna för

överklagande av en tullmyndighets beslut i

tullärende bör ses över så att överklagande sker

till domstol istället för som nu till

Generaltullstyrelsen. Generaltullstyrelsen har då

möjlighet att inte bara vara normgivande utan

även att ingripa. Med den nu rådande ordningen

hämmas Generaltullstyrelsen av jävsskäl att

påverka beslutsprocessen.

Remissinstanserna: Få har haft synpunkter på

förslaget om råd för utveckling av tullprocesser

men ingen är direkt negativ till detta. Vad gäller

"förmånstrappan" går synpunkterna något isär,

dock är de flesta positiva. Industriförbundet ser

en risk där frivillig kvalitetssäkring kan förorsaka

"kö" av företag som tullen p.g.a. bristande

resurser inte kan hantera. En rätt använd

riskanalys där tullen kan identifiera företag som

kan erbjudas förenklingar är bättre.

Statskontoret och Riksåklagaren anser att

förslaget torde strida mot det konstitutionella

kravet på likabehandling. Nionde

åklagarkammaren i Stockholm anser att en

kommersiellt motiverad förenkling alltid kan

utnyttjas i kriminella syften. Den effekt som

eftersträvas via förslaget erbjuds redan i och med

hemtagningssystemet, minskad säkerhet vid

import etc. Förslaget om utveckling av

förenklade förfaranden samt förslaget om

översyn av överklagandeprocessen har

remissinstanserna genomgående sett positivt på.

Skälen för regeringens bedömning:

Regeringen anser det väsentligt att Tullverket

utvecklar tullprocesser och inför nytänkande i

tullarbetet. Tullverket har bl.a. mot bakgrund av

förslagen i utredningen påbörjat ett

förändringsarbete inklusive

organisationsförändringar som utgår ifrån

tullarbetets processer (arbetsflöden). Att

myndigheten har ett förtroendefullt samarbete

med näringslivet anser regeringen också vara

värdefullt som inslag i verksamheten. Det bör

dock vara en fråga för Generaltullstyrelsen att

utveckla formerna för detta.

När det gäller utvecklingen av en "förmåns-

trappa" har regeringen erfarit att ett sådant arbete

pågår inom Tullverket. Myndigheten benämner

dock detta för en servicetrappa vilket man

anser vara en mer rättvisande beskrivning.

Regeringen ser positivt på detta arbete vilket i

likhet med det tidigare nämnda RISK-projektet

bör leda till att resurser frigörs att användas inom

andra områden, exempelvis Tullverkets

kontrollverksamhet. Självfallet måste en sådan

utveckling stå i överensstämmelse med

lagstiftningen och allmänna rättsliga principer.

Regeringen förutsätter att detta beaktas i det

fortsatta utvecklingsarbetet inom Tullverket.

Vad gäller förenklade tullprocedurer som

utredningen föreslår anser regeringen att detta är

något som Tullverket ständigt bör arbeta med.

När det gäller frågan om den nuvarande

överklagandeordningen så har regeringen i

enlighet med ovan givit Tullagsutredningen (Fi

1997:03) i uppdrag att lämna förslag med den

inriktning som utredningen föreslår.

Effektiv gränskontroll

Regeringens bedömning: Regeringen har i

regleringsbrevet för 1998 uppdragit åt

Generaltullstyrelsen att redovisa en strategi för

effektivare narkotikabekämpning. Tullverket bör

tillsammans med Polisen och Kustbevakningen

överväga hur en samordning av

underrättelseverksamheterna kan ske. Vad gäller

utökade befogenheter för Tullverket att ingripa

mot narkotikasmuggling är det nu inte aktuellt

att föreslå ytterligare sådana. Regeringen anser

även att gränskontrollmyndigheterna bör

samverka.

Utredningens förslag: Det finns enligt

utredningen ingen rimlig möjlighet att enbart

genom ökade resurser vid gränsen stoppa

narkotikasmugglingen. En mer systematisk

ansats behövs i gränskontrollarbetet och

Tullverket bör därför få i uppdrag att föreslå

systematiska metoder för att öka beslagsnivån. I

detta arbete bör riskprofiler och hotbildsanalys

vara utgångspunkten.

Enligt utredningen saknas en samsyn och

samlad strategi mot narkotikasmugglingen

mellan de tre gränskontrollmyndigheterna.

Därför bör Tullverket, Kustbevakningen och

Polisen gemensamt få i uppdrag att se över hur

underrättelseverksamheten bättre kan samordnas

så att man dels arbetar mot en gemensam

hotbild, dels kan använda varandras specifika

kompetens och utrustning.

Tullverkets befogenheter är enligt

utredningen inte ändamålenligt utformade. I

syfte att få en effektivare narkotikabekämpning

bör därför Tullverket få utökade befogenheter

att ingripa mot narkotika under hela

transportvägen dvs. att befogenheterna utsträcks

till att gälla hela landet. Tullverket bör även

redovisa hur användandet av kontrollresurserna

kan bli mer flexibelt.

Remissinstanserna: Dessa är i huvudsak

positiva till utredningens förslag. Vad gäller

flexibiliteten i användandet av Tullverkets

kontrollresurser anknyter vissa instanser till

utredningens syn att det alltför inflexibla

arbetstidsavtalet skulle vara en anledning till

svårigheter att omfördela resurser där de bäst

behövs. TCO och TULL-KUST menar att det

självklart är behovet som skall styra arbetstiden

men anser att det inte går att skylla på

arbetstidsavtalet för att insatser som kostar

pengar nedprioriteras. Ersättningen för obekväm

arbetstid är en av de lägsta i hela

statsförvaltningen menar man. Arbetsgivarverket

anser att det finns stora möjligheter till lokala

uppgörelser om förhållanden som rör

verksamheten.

Skälen för regeringens bedömning:

Regeringen har erfarit att ett arbete pågår inom

Tullverket med att förbättra

kontrollorganisationen och utveckla metoder för

en effektivare kontroll. En intern utredning har

tillsatts inom Tullverket för att se över kontroll-

och underrättelsearbetet, samverkan med andra

myndigheter m.m.

Regeringen har i regleringsbrevet för 1998

givit Tullverket i uppdrag att redovisa en strategi

för effektivare narkotikabekämpning och i den

rapport som Tullverket presenterat med

anledning av detta och som utgör en

delrapportering av den interna utredningen

redovisar myndigheten vad man vill göra i detta

avseende. Man redogör för de områden inom

gränsskyddsverksamheten där en effektivisering

är möjlig bl.a. ökat IT-stöd, förbättrade

arbetsmetoder, fördjupad kompetens, satsning

på ny teknik samt samverkan dels inom

myndigheten dels med andra myndigheter.

Regeringen anser det viktigt att arbetet med

att förbättra och förnya arbetsmetoderna

fortsätter liksom att myndigheten använder

modern teknik i kontrollarbetet för att öka

effektiviteten. Även samarbetet med andra

myndigheter bör utvecklas. Bl.a. med anledning

av Schengensamarbetet har regeringen givit

gränskontrollmyndigheterna i uppdrag att utreda

hur ett utökat samarbete kan ske inom ramen för

befintliga resurser. I sin redovisning av

uppdraget anger myndigheterna att samarbete

pågår och att man för närvarande utarbetar ett

ramavtal på central nivå för att ytterligare

förbättra förutsättningarna för samarbete.

Regeringen anser att myndigheterna inom

ramen för den allmänna samverkan även bör

överväga hur en samordning av

underrättelseverksamheterna kan ske. Så som

brottsligheten är organiserad idag ingår ofta flera

verksamheter i denna, exempelvis

vapensmuggling, penningtvätt och narkotika

varför det är viktigt att bl.a.

underrättelsverksamhet även sker

myndighetsövergripande.

Vad gäller förslaget om utökade befogenheter

för Tullverkets så har myndigheten genom en ny

lagstiftning fr.o.m. 1 juli 1998 (prop. 1997/98:

100, bet. 1997/98:SkU28, rskr. 1997/98:312) fått

befogenhet att över hela landet kontrollera

yrkesmässiga vägtransporter avseende

punktskatter på alkoholvaror, tobaksvaror och

mineraloljeprodukter samt att ingripa mot

skatteundandragande avseende dessa varor.

Lagstiftningen har således helt nyligen trätt ikraft

och regeringen är i nuläget inte beredd att föreslå

ytterligare befogenheter för Tullverket.

När det gäller flexibiliteten i användandet av

Tullverkets kontrollresurser erfar regeringen att

detta ingår i den omfattande översyn av

verksamheten som nu sker inom Tullverket. Den

tilltänkta inriktningen av det omorganiserade

Tullverket med en sammanhållen myndighet, en

tydligare strategisk ledningsfunktion liksom en

regional organisation inom myndigheten med

färre och större regioner, ger också

förutsättningar för en ökad flexibilitet.

Andra effektivitetshöjande åtgärder

Regeringens bedömning: Mot bakgrund av att

kraven på Tullverkets brottsbekämpning har

ökat kan det finnas anledning att överväga frågan

om användning av tulldatasystemet i

brottsbekämpningen. Regeringen är i nuläget

dock inte beredd att redovisa några

ställningstaganden. Avseende

narkotikabekämpningen har regeringen redovisat

de samlade insatserna i en skrivelse till riksdagen

(Skr. 1997/98:172).

Utredningens förslag: Narkotikasmuggling sker

allt oftare som en del i ett större handelsmönster.

För att följa varuströmmarna och kartlägga

handels- och smugglingsmönster kan

tulldatasystemet (TDS) användas. Idag är dock

inte detta möjligt eftersom systemet inte får

användas i brottsbekämpande syfte. Reglerna för

detta bör därför ses över.

Prisutvecklingen på och totalkonsumtionen av

narkotika är en bra indikator på förändringar på

marknaden. Därför bör regeringen initiera en

översyn av nuvarande och möjliga metoder att

följa prisutvecklingen samt även ge

Folkhälsoinstitutet i uppdrag att årligen bedöma

totalkonsumtionen av narkotika, alkohol och

tobak.

Remissinstanserna: Flertalet av de som haft

synpunkter är positiva till att använda

tulldatasystemet i brottsbekämpningen samt

angående uppdraget till Folkhälsoinstitutet.

Däremot råder det tveksamheter vad gäller

förslaget om att följa prisutvecklingen.

Rikspolisstyrelsen delar uppfattningen att priset

kan ge viss vägledning om tillgången men att det

ej är realistiskt att man skall rapportera prisbilden

i varje enskilt fall (mer än 30 000 brott/år). På

lokal nivå finns dessutom redan kunskap om

prisbilden. Riksåklagaren och

Åklagarmyndigheten i Göteborg anser att detta

verkar omfattande och tidskrävande.

Uppgifterna kommer inte att vara de snabba

indikatorer som efterfrågas.

Skälen för regeringens bedömning: Vad

gäller användandet av TDS är det viktigt att

poängtera den skillnad som föreligger när

systemet nyttjas i olika syften. Tulldatasystemet

tillkom för att förenkla och effektivisera

dokumenthanteringen i den gränsöverskridande

handeln. Överföringen av elektroniska

dokument från företagen regleras rättsligt i

tullagen (1994:1550) och tullregisterlagen

(1990:137). Tullregisterlagen innehåller även

regler om vilka uppgifter som får finnas i tullens

register och för vilka ändamål tullen får använda

denna information. Om TDS skall användas i

brottsbekämpningen är detta således något som

går utöver det som var avsikten när

tullregisterlagen tillkom. Eftersom kraven på

Tullverkets brottsbekämpande verksamhet har

skärpts i och med den pågående

internationaliseringen och till följd av våra

gemensamma åtaganden inom EU-arbetet samt

till följd av den ökande internationella

organiserade brottsligheten, anser regeringen att

det kan finnas skäl att överväga frågan.

Regeringen är dock inte i nuläget beredd att

redovisa några konkreta ställningstaganden.

Beträffande narkotikabekämpningen har

regeringen i en skrivelse till riksdagen

(Skr. 1997/98: 172) redovisat de samlade

insatserna inom narkotikaområdet samt

planerade projekt och åtgärder. I skrivelsen

påpekas att metoder skall utvecklas för att kunna

mäta effektiviteten i myndigheternas arbete med

narkotikabekämpningen. Regeringen har även

tillsatt en kommission som med en bred ansats

skall lägga fram förslag för att på lång sikt skapa

bättre förut-sättningar för samordnade och

intensifierade insatser mot narkotikamissbruket.

En av kommissionens huvuduppgifter är att

föreslå förbättringar av metoder och system för

att öka kunskapen om och analysen av

narkotikautvecklingen samt föreslå hur det

samlade resultatet av samhällets insatser i

förhållande till målet om ett narkotikafritt

samhälle skall kunna mätas.

Punktskatter

Regeringens bedömning: Det är inte nu aktuellt

att helt föra över ansvaret för punktskatterna till

Tullverket.

Utredningens förslag: Någon förutsättningslös

prövning av vilket statligt organ som bör

administrera och kontrollera punktskatter har

inte gjorts. Utredningen anser att det finns

övervägande skäl som talar för att Tullverket bör

sköta denna hantering och föreslår att Tullverket

ges ansvar att såväl administrera som kontrollera

efterlevnaden av punktskatterna.

Remissinstanserna: De flesta remissinstanser

som haft synpunkter är positiva till förslaget.

Ekobrottsmyndigheten påpekar att effektiviteten

rörande brottsutredningar om undandragen

punktskatt skulle öka påtagligt. Riksåklagaren

(RÅ) anser att fler skäl talar för att tullen skall ta

hand om kontrollerna men att utredningen är

något översiktlig om punktskatternas

organisatoriska hemvist. Ytterligare

överväganden och analys bör ske enligt RÅ.

RRV anser det inte möjligt ta ställning utan en

systematisk genomgång av alternativa lösningar.

Dock talar enligt RRV en rad rimliga skäl för att

punktskatterna skall hanteras av tullen. Endast

Riksskatteverket, Särskilda skattekontoret i

Ludvika och Skattemyndigheten i Stockholms

län är direkt negativa och anger en rad skäl som

talar för motsatsen.

Skälen för regeringens bedömning:

Tullverket har som nämnts ovan fr.o.m. 1 juli

1998 fått nya befogenheter för kontroll över hela

landet avseende vissa punktskatter och

verksamheten är under uppbyggnad inom

myndigheten. Regeringen anser bl.a. mot

bakgrund av detta att det inte nu är aktuellt att

helt föra över ansvaret för punktskatterna till

Tullverket. Ett ställningstagande i denna fråga

kräver erfarenheter om hur Tullverkets nya

verksamhet utvecklas.

Övriga frågor

Kontrollverksamheten

Målet för den svenska narkotikapolitiken är att

skapa ett narkotikafritt samhälle.

Narkotikapolitiska insatser syftar därför till att

begränsa såväl tillgången som efterfrågan på

narkotika. I syfte att stoppa tillförsel av och

handel med narkotika spelar olika typer av

kontrollåtgärder en central roll och tullnärvaron

vid gränsen är ett medel att begränsa tillgången på

narkotika i Sverige. Regeringen anser därför att

Tullverket i sin kontrollverksamhet skall

fortsätta att ge högsta prioritet till

narkotikakontrollen inom

kontrollverksamheten.

De senaste åren har Generaltullstyrelsen

redovisat en mycket kraftig ökning av

beslagtagna mängder illegalt införd alkohol och

tobak. Enligt vad regeringen erfarit är

beslagsmängderna fortsatt mycket höga och

regeringen vill därför understryka vikten av att

Tullverket även fortsättningsvis ger hög prioritet

åt kontroll av denna typ av illegal införsel.

Informationspolicy

I föregående års budgetproposition pekade

regeringen på vikten av en förbättrad

information till företagen bl.a. för att förbättra

de avlämnade tulldeklarationernas kvalitet så att

dessa från början innehåller riktiga och

fullständiga uppgifter. Bakgrunden var bl.a. det

Tullverket rapporterat om att andelen felaktiga

deklarationer tidigare varit mycket hög vilket

givit såväl Tullverket som importföretagen

merarbete för att rätta dessa. Regeringen har mot

bakgrund av detta i regleringsbrevet för 1998

uppmanat Tullverket att återrapportera andelen

initialt riktiga och fullständiga deklarationer

baserat på nya mätningar under 1998. I

regleringsbrevet har regeringen även givit

myndigheten i uppdrag att rapportera hur

informationen till företagen inom

utrikeshandelssektorn förbättrats.

Problemen med alltför många felaktiga

deklarationer uppmärksammades även av

Tullverkets egen utredning Info-97 där verket

även inventerat informationsbehovet hos

företagen. Som ett resultat av utredningen har

Generaltullstyrelsen antagit en ny policy för

information gentemot företagen. I denna anger

man att Tullverket skall ge bra information till

näringslivet i syfte att få företagen att lämna rätt

uppgifter från början samtidigt som en

förbättrad information underlättar

utrikeshandeln och ökar näringslivets

konkurrenskraft.

Regeringen anser det vara ett mycket positivt

steg som Tullverket tagit genom att anta denna

informationspolicy. Tullverket har även

inkommit med redovisning enligt uppdraget i

regleringsbrevet där man redogör för den

praktiska tillämpningen utifrån den antagna

informationspolicyn. Där redovisar Tullverket

bl.a. att man centralt har inrättat ett

informationsråd med ansvar för att målen i

informationspolicyn nås. Regionalt har utsetts

särskilda tullinformatörer som är

informationsansvariga inom respektive

myndighet. Man har identifierat de målgrupper

som i första hand skall få bättre information

samt även inlett arbete med att få ett för hela

landet gemensamt telefonnummer till de

upplysningscentraler som finns regionalt.

Regeringen avser att även under 1999 följa upp

hur informationspolicyn genomförs.

Förenklingsarbete

Regeringen angav i 1998 års ekonomiska

vårproposition (prop. 1997/98:150) att arbetet

med förenklingsfrågor är en prioriterad fråga

såväl nationellt som på gemenskapsnivå. Detta

innebär att regeringen avser att förenkla

företagens hantering av tullfrågor. Det pågår

även ett arbete med denna inriktning inom EU

där det diskuteras förslag om ändringar i

tullagstiftningen.

Med de erfarenheter Sverige nu har av EU-

arbetet bör möjligheter finnas att presentera

konkreta förslag till förenklingar i EU:s

regelverk inom tullområdet. Det är således en

mycket viktig uppgift för Tullverket att i samråd

med andra berörda myndigheter och med

näringslivet utarbeta väl underbyggda och

konkreta förslag till förenklingar av EU:s

regelverk vilka kan presenteras som svenska

förslag i det fortsatta förhandlingsarbetet inom

unionen.

För närvarande övervägs inom ramen för

Tullagsutredningen (Fi 1997:03) möjligheterna

att förenkla den nationella tullagstiftningen.

När det gäller Tullverkets tillämpningar av

såväl EU:s regler som det nationella regelverket

bör myndigheten initiera en systematisk

genomgång av dessa tillämpningar i syfte att

överväga förenklingar av tullhanteringen både

för företagen och för Tullverket. Regeringen

avser att ta ytterligare initiativ i denna fråga och

kommer i regleringsbrevet närmare precisera

kraven på Tullverket.

Informationsteknik i tullverksamheten

Regeringen har tidigare i olika sammanhang

pekat på vikten av en fortsatt rationalisering och

effektivisering av tullverksamheten som bl.a. kan

åstadkommas genom en fortsatt datorisering.

Genom uppdrag i regleringsbrev har Tullverket

ålagts att rapportera hur denna fortskrider och

att vidta åtgärder för att ytterligare utveckla

användandet av informationsteknik (IT). I

rapporteringen som presenterats från

Generaltullstyrelsen för 1998 belyser

myndigheten bl.a. vad man genomfört under

1997, kostnader för IT-verksamheten, det

fortsatta utvecklingsbehovet samt vad detta

kräver för resurser.

Generaltullstyrelsen anger i sin skrivelse att

processen med omställningen av systemen inför

år 2000 pågår och kommer att vara avslutad i god

tid före millennieskiftet. Detta

omställningsarbete tillsammans med andra

tvingande systemrevisioner som datoriseringen

av det nya transiteringsförfarandet, den

kommande anslutningen till det speciella

informationssystem som används inom

Schengen samt omställningar inför ett eventuellt

införande av den gemensamma valutan euro är

omfattande och kommer enligt

Generaltullstyrelsen att ta stora resurser i

anspråk de kommande åren. I rapporten anger

Generaltullstyrelsen även att man med anledning

av detta tvingas till hårda prioriteringar inom IT-

verksamheten.

Regeringen utgår i detta sammanhang ifrån att

Generaltullstyrelsen genomför de projekt som

redovisas i rapporten så att dessa ej fördröjs. Att

tillvarata informationsteknikens möjligheter är

ett viktigt medel för att effektivisera tullarbetet

och regeringen vill betona vikten av att

tillräckliga investeringar görs för att kraven på

verksamheten skall klaras.

Av särskild vikt beträffande IT-verksamheten

är omställningsarbetet inför år 2000. Enligt de

uppgifter som anges kostar den löpande IT-

verksamheten ca 90 miljoner kronor under 1998.

Dessutom investeras ca 20 miljoner kronor i bl.a.

tulldatasystemet samt i en ny teknisk plattform.

För att kunna möta de ökade krav som kommer

att ställas på Tullverket i ett alltmer integrerat

Europa anser regeringen att Tullverket i sin

långsiktiga strategi bör avsätta tillräckliga

resurser till administrativ utveckling och IT-

verksamhet.

RRV:s rapport

Riksrevisionsverket (RRV) har genomfört en

granskning av Tullverkets kontroll av

importdeklarationer. I rapporten konstaterar

RRV bl.a. att 70% av all import sker med det s.k.

hemtagningssystemet vilket är ett

tvåstegsförfarande där importören får tillgång till

sina varor innan de är förtullade och samtidigt

lämnar en förenklad deklaration. En

kompletterande deklaration lämnas vid ett senare

tillfälle. RRV jämför detta med

direktförtullningsförfarandet som innebär att

varorna deklareras och förtullas direkt i samband

med importtillfället.

RRV konstaterar att hemtagningssystemet tar

mer resurser i anspråk för såväl Tullverket som

för företagen eftersom systemet innebär en

hantering av två deklarationer för varje import

istället för en. En ökad användning av

direktförtullningsförfarandet skulle innebära att

mindre resurser behöver användas för hantering

av importdeklarationer. RRV gör bedömningen

att Tullverket skulle spara uppemot 70

årsarbetskrafter genom att få de svenska

företagen att använda direktförtullning i stället

för hemtagning i sin import. Likaså kan

Tullverket genom detta även sänka företagens

kostnader för tullprocessen.

Regeringen konstaterar att det finns en

potential i en ökad användning av

direktförtullningsförfarandet. Däremot delar

regeringen inte RRV:s uppfattning om

besparingspotentialens storlek eftersom denna

förutsätter att samtliga företag övergår till

direktförtullning. Tullverket är en vital del i

utrikeshandelskedjan och att bidra till att sänka

företagens kostnader genom enkla och effektiva

tullprocedurer ligger väl i linje med det mål för

myndigheten som betonar effektivitets- och

servicedimensionen i arbetet. Med de

möjligheter som dagens informationsteknik

erbjuder torde det för vissa företag vara mer

fördelaktigt att tillämpa direktförtullning. Detta

kan dessutom rationalisera Tullverkets arbete

ytterligare och frigöra resurser för bättre

kontroll.

Regeringen har erfarit att det pågår en

diskussion om detta inom Tullverket och anser

att myndigheten i samband med denna bör

överväga informationsinsatser gentemot

företagen i enlighet med RRV:s slutsatser.

Information, service och kontroll blir därmed

även här faktorer som samverkar för att ge

förutsättningar för en effektiv och säker

uppbörd. Det bör dock betonas att det är

företagen själva som har att välja vilken

tullprocedur man vill tillämpa. För att valet skall

kunna grundas på rationella överväganden är det

viktigt att Tullverket informerar företagen om de

olika möjligheter som står till buds. Denna

utveckling överensstämmer också med

Tullverkets nyligen antagna informationspolicy.

Schengen

Sverige kommer enligt ett tidigare riksdagsbeslut

att ansluta sig till Schengensamarbetet (prop.

1997/98:42, bet. 1997/98:JuU15, rskr. 1997/98:

181). Detta planeras för närvarande ske under år

2000. Schengenkonventionen innebär att

personkontrollerna vid gränserna mellan de

länder som deltar i samarbetet upphör och

Sverige åtar sig i samband med detta att

kontrollera gränserna mot icke Schengenländer

enligt enhetliga regler. Redan dagens regelverk

ställer stora krav på gränskontrollens effektivitet

och enligt vad som tidigare nämnts utarbetar

Tullverket, Polisen och Kustbevakningen för

närvarande ett ramavtal för

myndighetssamverkan.

Schengensamarbetet innebär därtill en

uppbyggnad av ett datasystem Schengen

Information System (SIS) som skall tjäna som

hjälpmedel i gränskontrollen främst för att spåra

upp efterlysta och försvunna personer. För

Tullverkets del utgör emellertid

personkontrollerna inte någon huvuduppgift

utan Tullverket skall bistå polisen med hjälp där

så kan ske. För att kunna göra detta måste dock

Tullverket vara anslutet till SIS-systemet och

regeringen förutsätter att Tullverket vidtar de

nödvändiga åtgärder som ankommer på

myndigheten så att Tullverket är anslutet till

systemet när Schengensamarbetet för Sveriges

del blir operativt.

Intrastat och utrikeshandelsstatistik

Tullverket har sedan lång tid inhämtat och

sammanställt primäruppgifter för den svenska

utrikeshandelsstatistiken. Materialet till detta

hämtar Tullverket från de dokument som

upprättas vid klareringen som sker vid import

respektive export. När det gäller handel med

länder inom EU används inte detta förfarande

eftersom ingen klarering sker och tullhandlingar

därför inte upprättas. I stället görs en särskild

statistikinsamling för detta ändamål som

Tullverket utför. Det insamlade materialet

registreras, granskas och överlämnas sedan till

Statistiska centralbyrån (SCB) som efter

kompletteringar och sammanställning

vidarebefordrar det till EU:s system för

internhandelsstatistik, Intrastat.

För Tullverket är denna arbetsuppgift således

en ren statistikinsamling och kan ses som ett

merarbete eftersom uppgifterna inte längre

hämtas från tullhandlingarna. I

budgetpropositionen för 1998 ansåg regeringen

att ansvaret för Intrastatinsamlingen som varit

delat mellan Tullverket och SCB helt skulle

övergå till SCB fr.o.m. 1999. Regeringen

förutsätter att de båda myndigheterna tillser att

detta sker så att verksamheten kan fortgå under

SCB:s ansvar fr.o.m. 1999. För detta ändamål har

för 1999 resurser överförts från Tullverket till

SCB.

När Intrastathanteringen överförts från

Tullverket till SCB svarar Tullverket endast för

en mindre del av utrikeshandelsstatistiken.

Regeringen föreslår mot bakgrund av detta att

insamling och bearbetning av

utrikeshandelsstatistik ej längre skall vara ett

övergripande mål för Tullverket. Självfallet är det

även fortsättningsvis en viktig uppgift för

Tullverket att sköta insamlingen och

granskningen av utrikeshandelsstatistiken

avseende länder utanför EU och liksom tidigare

även vidarebefordra dessa uppgifter till SCB.

Huvudansvaret för utrikeshandelsstatistiken

ligger dock hos SCB. Regeringens krav på

Tullverket i detta avseende kommer att

formuleras som verksamhetsmål i Tullverkets

regleringsbrev.

Slutsatser

Utredningen om utvärdering av EU-medlem-

skapets effekter för Tullverkets dimensionering

och organisation ("En gräns en myndighet?"

SOU 1998:18) kommer till slutsatsen att

Tullverket klarat anpassningen till EU-

medlemskapet på ett bra sätt och att Tullverkets

dimensionering är rätt samt att myndigheten är

effektivare idag i sin kontrollverksamhet än man

var före inträdet i EU. Därför finns det idag inte

anledning att ompröva resursbehovet. Däremot

finns en potential till effektivare utnyttjande av

befintliga resurser. Regeringen instämmer i detta

och anser att Tullverket i det pågående arbetet

med omstrukturering av verksamheten vilket

inkluderar ny organisationsstruktur och annat

förändringsarbete arbetar med att nå en högre

kvalitet och bättre effektivitet i arbetet genom

bl.a. förbättrad information till näringslivet och

förenklade procedurer. En viktig del i detta

arbete bör vara att Tullverket utarbetar konkreta

förslag till förenklingar i EU:s regelverk samt

även initierar en systematisk genomgång av

tillämpningarna av såväl detta som av det

nationella regelverket.

För att nå enkla men effektiva procedurer

krävs bl.a. en fortsatt förbättrad IT-verksamhet

varför utvecklingen av denna är av stor strategisk

betydelse. Tullverket är en viktig del i

utrikeshandelskedjan och har med sitt arbete

inflytande bl.a. på de svenska

utrikeshandelsföretagens konkurrenskraft. För

att möta de utmaningar som ställs på

tullverksamheten i ett alltmer integrerat Europa

krävs en väl utvecklad IT-verksamhet liksom att

investeringar görs i utveckling av personalens

kompetens. Faktorerna information, service till

näringslivet, kvalitet och kontroll samverkar

således för att ge förutsättningar för en effektiv

och säker uppbörd. Samtidigt stärks

utrikeshandelsföretagens konkurrenskraft. När

verksamheten effektiviseras frigör detta resurser

att användas inom andra verksamhetsområden

exempelvis för en förbättrad kontroll.

En utökad samverkan mellan myndigheter

som verkar vid gränsen är en del i

kontrollverksamheten som därtill bör utvecklas.

Dessa myndigheter har en organisatorisk och

administrativ styrka som i samverkan kan bli

ännu bättre.

Regeringen har beräknat anslaget för 1999

till 1 098 710 000 kronor. I beräkningen har

hänsyn tagits till en minskning av anslaget

med 8 miljoner kronor som överförts till

Statistiska centralbyrån (SCB) för verksamheten

avseende Intrastat som SCB tar över fr.o.m.

1999.

I anslaget har även beräknats 34 miljoner

kronor för den nya arbetsuppgift som ålagts

Tullverket i och med de utökade befogenheterna

för kontroll av punktskattepliktiga varor. Av

dessa tillförs Tullverket 20 miljoner kronor från

1999. 14 miljoner kronor är tidigare anvisade

enligt tilläggsbudget för 1998 i den ekonomiska

vårpropositionen (prop. 1997/98:150) via

omprioriteringar inom utgiftsområdet.

Vid anslagsberäkningen har en teknisk

justering gjorts av anslaget. Denna har

genomförts med anledning av att en korrigering

har gjorts av den justering som genomfördes av

anslaget för år 1998 med anledning av att sättet

att finansiera avtalsförsäkringar på det statliga

området förändrades (se bilaga 1, avsnitt 4).

Anslaget för år 2000 har beräknats till

1 114 929 000 kronor och för år 2001 till

1 131 305 000 kronor.

Tabell 5.2

Beräkning av anslaget för 1999 (Tusen kronor)

Anslag 19981

1 050 369

Pris- och löneomräkning

28 314

Justering av premier

6 760

Räntekompensation enligt tidigare

beslut

1 267

Punktskattekontroll

20 000

Överföring till SCB för Intrastat

- 8 000

Förslag 1999

1 098 710

1Inkluderar14 000 tkr för punktskattekontroll på tilläggsbudget i samband med

den

ekonomiska vårpropositionen 1998.

 Europaparlamentets och rådets direktiv 97/36/EG av den 30 juni 1997

om ändring av rådets direktiv 89/552/EEG om samordning av vissa

bestämmelser som fastställts i medlemsstaterna lagar och andra

författningar om utförande av sändningsverksamhet för television.

 Uppgifter om medieanvändningen avser åldersgruppen 9-79 år.

 Jämförelsen utgår t.o.m. år 1994 från upplagesiffrorna under första

halvåret och därefter från helårssiffror.

 I rapporten beräknas lönsamheten endast för sådana företag som inte

erhåller allmänt driftsstöd. 1997 ingick 78 tidningsföretag i gruppen.

 Ansvaret för EA-värderingen ligger sedan 1 juli 1998 hos

Ekonomistyrningsverket.

 Reformerad stabsorganisation (SOU 1997:80), Riksdagens

revisionsutredning Riksdagens revisorer och RRV, Förvaltningspolitiska

kommissionens slutbetänkande (SOU 1997:57).

 Enligt 8§ tjänsteexportförordningen (SFS 1992:192) och

avgiftsförordningen (SFS 1992:191)

 Senaste lydelse av 12 kap. 2 § 1998:346.

 Jfr prop. 1992/93:100 bil. 8, bet. 1992/93:SkU22, rskr. 1992/93:287.

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

2

5

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

8

7

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

10

9

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

14

13

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

18

19

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

24

25

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

36

37

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

42

43

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

71

71

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

44

45

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

48

49

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

56

55

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

18

57

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

62

63

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

84

85

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

86

87

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

104

105

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

108

107

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

71

109

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

112

113

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

116

117

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

120

121

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

124

123

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

23

125

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

128

127

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

136

135

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

150

151

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

PROP. 1998/99:1 UTGIFTSOMRÅDE 1

34

33