Regeringens proposition

1995/96:77

Ändring i sametingslagen (1992:1433) m.m.

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 2 november 1995

Ingvar[REDACTED_EFTERNAMN]

 Margareta[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Jordbruksdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att Sametinget skall kunna lämna partistöd till de par-

tier som är representerade i Sametinget. Bidraget skall bekostas inom ramen för

Sametingets anslag och fördelas på ett sådant sätt att inget parti otillbörligt

gynnas eller missgynnas. Hur stort belopp som får användas för partistöd bestäms

av regeringen. Vidare föreslås att ledamöter och ersättare i Sametinget skall få

rätt till den ledighet från sina anställningar som behövs för att kunna fullgöra

uppdraget i Sametinget, dess styrelse och nämnder.

 Lagändringen föreslås träda i kraft den 1 april 1996.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut................................ 3

2 Förslag till lag om ändring i sametingslagen (1992:1433)... 4

3 Ärendet och dess beredning................................. 5

4 Sametinget................................................. 5

5 Partistöd.................................................. 7

6 Rätt till ledighet från anställning för ordinarie ledamot och

 ersättare.................................................. 10

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 2 november 1995. 12

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

 1. antar regeringens förslag om ändring i sametingslagen (1992:1433),

 2. godkänner vad regeringen förordar om rätt för Sametinget att lämna

partistöd (avsnitt 5).

2 Förslag till lag om ändring i sametingslagen (1992:1433)

Härigenom föreskrivs att det i sametingslagen (1992:1433) skall införas en ny

paragraf, 2 kap. 3 a §, av följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

2 kap. Sametinget

3 a §

--------------------------------------------------------------------

 Ledamöter och ersättare har rätt

 till den ledighet från sina

 anställningar som behövs för att

 fullgöra uppdragen i Sametinget,

 dess styrelse och nämnder.

 Denna lag träder i kraft den 1 april 1996.

3 Ärendet och dess beredning

Sametinget är en statlig förvaltningsmyndighet och samtidigt ett samiskt folk-

valt organ. Sametingets verksamhet inleddes i augusti 1993.

 Sametinget har hemställt att det i sametingslagen (1992:1433) införs be-

stämmelser om att partistöd skall kunna lämnas till partier som är repre-

senterade i Sametinget. Sametinget har vidare hemställt om en ändring i same-

tingslagen så att ledamot får rätt till ledighet från sin anställning vid ut-

övande av uppdrag för Sametingets räkning.

 I det följande behandlar regeringen dessa frågor.

4 Sametinget

I prop. 1992/93:32 om samerna och samisk kultur m.m. anförde regeringen bl.a.

att även om många som räknade sig som samer hade ett betydande intresse för den

samiska kulturen var gruppen samer totalt sett så liten att detta speciella

inslag i landets kulturarv kunde riskera att utplånas, om inte särskilda

åtgärder vidtogs för att stödja en levande samisk kultur. Samerna hade själva

skapat olika organisationer för att bevaka vad de ser som samiska intressen, men

enligt regeringen borde ett mer kraftfullt instrument för främjandet av den

samiska kulturens utveckling skapas genom en särskild statlig myndighet,

Sametinget, med överblick över de samiska frågorna. Detta under förutsättning

att samerna själva engagerades i verksamheten.

 För att få ett verkligt engagemang från den samiska befolkningen borde enligt

propositionen Sametinget göras annorlunda än ett traditionellt statligt verk.

Samerättsutredningens förslag om en myndighet i form av ett Sameting borde

enligt regeringen följas. Denna lösning gav grund för ett engagemang från

samernas sida, den hade bred uppslutning från samerna och en sådan lösning hade

framgångsrikt introducerats i Norge. Regeringen var medveten om att lösningen

var okonventionell när det gällde en statlig myndighet, men den rymdes enligt

regeringen inom gällande legala ramar.

 Det framhölls i propositionen att det förhållandet att ledamöter i statliga

myndigheters beslutande organ utsågs av enskilda subjekt hade förekommit i inte

helt ringa omfattning. Sådant utseende av statliga befattningshavare utgör

myndighetsutövning genom enskild och kräver stöd i lag, vilket tillgodosågs

genom den föreslagna Sametingslagen. I propositionen underströks den

principiella betydelse det hade att detta organ för samiska frågor

offentligrättsligt fick ställning som en statlig myndighet under regeringen. Det

framhölls att det trots benämningen ting inte var fråga om något organ för

självstyre, som skall verka i stället för riksdag eller kommunfullmäktige eller

i konkurrens med dessa organ. Enligt propositionen deltar samer som är svenska

medborgare i riksdags- och kommunalval som alla andra svenska medborgare. Det

vore enligt regeringens mening ytterst olyckligt om en del av Sveriges

ursprungsbefolkning skulle skiljas ut från landets styrelse och politiska liv.

 Samerättsutredningen hade föreslagit att de valda ledamöterna, såsom i

Finland, borde formellt förordnas av regeringen. Detta skulle markera att

Sametinget är en förvaltningsmyndighet under regeringen trots att dess ledamöter

väljs i särskilda val. Regeringen fann en sådan ordning mindre tilltalande och

föreslog i stället att vad som borde förbehållas regeringen var att utse

ordföranden för Sametinget bland tingets ledamöter och detta efter förslag från

tinget.

 Enligt propositionen måste ledamöterna, eftersom det rörde sig om en statlig

myndighet som lyder under regeringen, vara svenska medborgare. Tinget fick

därmed enligt propositionen samma drag av kollegial myndighet som exempelvis

s.k. nämndmyndigheter som organiseras som råd med ledamöterna som det egentliga

beslutande organet.

 I sametingslagen (1992:1433) ges bestämmelser om Sametinget, vars uppgift

enligt 2 kap. 1 § lagen främst är att bevaka frågor som rör samisk kultur i

Sverige. Sametinget skall verka för en levande samisk kultur och därvid ta

initiativ till verksamheter och föreslå åtgärder som främjar denna kultur. Till

Sametingets uppgifter hör särskilt att besluta om fördelningen av statens bidrag

och av medel ur Samefonden till samisk kultur och samiska organisationer samt av

andra medel som ställs till samernas gemensamma förfogande. Sametinget skall

utse den styrelse för sameskolan som aves i 8 kap. 6 § skollagen (1985:1100).

Vidare skall Sametinget leda det samiska språkarbetet. Till Sametingets

uppgifter hör också särskilt att medverka i samhällsplaneringen och bevaka att

samiska behov beaktas, däribland rennäringens intressen vid utnyttjande av mark

och vatten. Slutligen är det en särskild uppgift för Sametinget att informera om

samiska förhållanden.

 Sametinget består av 31 ledamöter som utses genom val bland den samiska

befolkningen. Val skall hållas vart fjärde år. Sametingslagen trädde i kraft den

1 januari 1993 och det första valet till Sametinget hölls i maj 1993. Sametinget

påbörjade sin verksamhet i augusti 1993.

 Rösträtt till Sametinget har den som är upptagen i sameröstlängd. I 3 kap.

sametingslagen finns bestämmelser om valet. Den som har rösträtt och är svensk

medborgare är valbar till Sametinget. Kandidater till Sametinget skall anmälas

till valnämnden senast den 25 mars valåret. Av anmälan skall framgå vilken

grupp, vilket parti eller liknande sammanslutning som kandidaterna tillhör.

Anmälan skall också innehålla uppgift på namn på minst tre kandidater i bestämd

ordningsföljd. Sametingets valnämnd beslutar om registrering av grupper, partier

eller liknande sammanslutningar och kandidater. Andra än kandidater för

registrerade grupper, partier eller liknande sammanslutningar är inte valbara.

Regeringen förordnar, efter förslag av Sametinget, ordföranden för tinget. En av

Sametinget utsedd styrelse sköter den löpande verksamheten.

5 Partistöd

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Partistöd skall kunna lämnas till de partier|

| som är representerade i Sametinget. Bidraget bekostas inom |

| ramen för Sametingets förvaltningsanslag och skall fördelas på ett|

| sådant sätt att inget parti otillbörligt gynnas eller missgynnas.|

| Regeringen bestämmer hur stort belopp som får användas för |

| partistöd. |

--------------------------------------------------------------------

 Bakgrund: Medel till Sametingets verksamhet anvisas under tionde huvudtitelns

anslag D 1. Sametinget. I årets budgetproposition (prop. 1994/95:100 bil. 10)

redogjorde regeringen för att Riksrevisionsverket vid sin granskning av

Sametingets redovisning för räkenskapsåret 1993/94 invänt mot att 494 000 kr av

medel på anslaget har betalats ut som stöd till partier representerade i

Sametinget. Enligt verkets uppfattning får anslaget inte disponeras för

partistöd. Enligt villkoren i regleringsbrevet för budgetåret 1993/94 fick

anslaget nämligen endast användas till lönekostnader, arvoden till ledamöter i

Sametinget, lokalkostnader och övriga förvaltningskostnader.

 Regeringen gjorde i budgetpropositionen den bedömningen att Sametingets medel

inte bör få användas för partistöd eller andra bidrag till samiska

organisationer. För bidrag till samiska organisationer borde även i

fortsättningen användas de av Sametinget disponerade medlen ur bl.a. Samefonden.

 Riksdagen godtog regeringens förslag (bet. 1994/95:KU37, rskr. 1994/95:244).

Riksdagen konstaterade att Sametinget är en statlig förvaltningsmyndighet vars

31 ledamöter utses genom val bland den samiska befolkningen. Riksdagen delade

regeringens bedömning att Sametingets medel inte bör användas för partistöd

eller andra bidrag till samiska organisationer. Den pågående översynen av det

kommunala partistödet kunde enligt riksdagen dock eventuellt ge underlag för en

annan bedömning i framtiden.

 Med anledning av riksdagens beslut anges i regleringsbrevet för Sametinget för

budgetåret 1995/96 som villkor att anslaget inte får användas för partistöd

eller liknande ändamål.

 Sametinget har genom skrivelser till riksdagen och till Riksrevisionsverket

sammanfattningsvis utvecklat behovet av partistöd på följande sätt. Sametinget

är ett folkvalt organ. Ledamöterna i tinget utses genom val bland den samiska

befolkningen - inte av regeringen - även om Sametinget också är en särskild

statlig förvaltningsmyndighet. Partistödet är inte en utgift tillhörande

Sametingets myndighetsuppdrag, utan det utgår för att partier som är

representerade i Sametinget skall kunna fullgöra sina demokratiska förpliktelser

mot det samiska folket. Partistöd utbetalas i Sverige till partier som finns

representerade i folkvalda organ på såväl riksnivå som på regional och lokal

nivå och från vilka Sametinget inte avviker vare sig på det sätt valen förrättas

eller i fråga om representativitet och demokrati. Stödet skall inte

sammankopplas med de bidrag som lämnas till samiska riksorganisationer och

föreningar och som fördelas av Sametingets kulturdelegation. Frågan om

utbetalande av partistöd är i stället sammanbunden med Sametingets status som

folkvalt organ. Demokratin förutsätter enligt Sametinget att partierna i

Sametinget, förutom att aktivt delta i tingets möten, kan bedriva ett politiskt

arbete mellan mötestillfällena. Det är därför absolut nödvändigt att avsätta

medel till stöd för de partier som finns representerade i Sametinget för att

dessa skall kunna bedriva ett meningsfullt politiskt arbete såväl inåt mot

tinget som utåt mot det samiska samhället. Enligt Sametinget är det ytterst

angeläget att den politiska processen inte hindras av att partierna saknar medel

för sin verksamhet. Ett stort ansvar har lagts på de partier som är

representerade i Sametinget för att föra den politiska debatten såväl med sina

egna väljare som med andra. Insatsen begränsas naturligtvis om inte partierna

kan erhålla stöd för sin verksamhet. Enligt Sametinget är partistöd en grund-

pelare i ett folkvalt styrelseskick och Sametinget är delaktigt i en sådan

ordning.

 Sametinget har den 1 juni 1995 begärt en ändring av sametingslagen så att

ekonomiskt bidrag, partistöd, skall kunna lämnas till de partier som är

representerade i Sametinget. Partier representerade i Sametinget föreslås att, i

likhet med partier i andra folkvalda organ i Sverige, få en ekonomisk grund för

sin informations- och opinionsbildande verksamhet och därigenom verka för att

stärka en demokratisk utveckling utan att vara beroende av enskilda

bidragsgivare.

Stöd till partier som deltagit i riksdagsval

Till politiskt parti som deltagit i val till riksdagen lämnas stöd enligt lagen

(1972:625) om sådant stöd. Stödformerna är partistöd och kanslistöd. Fråga om

stöd prövas av partibidragsnämnden.

Kommunalt partistöd

Kommuner och landsting får enligt 2 kap. 9 och 10 §§ kommunallagen (1991:900) ge

ekonomiskt bidrag och annat stöd (partistöd) till de politiska partier som är

representerade i fullmäktige. Fullmäktige skall besluta om partistödets

omfattning och formerna för det. Stödet får inte utformas så att det

otillbörligt gynnar eller missgynnar ett parti. Stödet skall främja partiernas

informationsverksamhet och förbättra deras möjlighet att aktivt medverka i

opinionsbildningen bland medborgarna och därigenom stärka den kommunala

demokratin.

Stöd till partier i kyrkofullmäktige

Kyrkliga kommuner saknar däremot enligt 12 § lagen (1972:704) om

kyrkofullmäktigeval m.m. befogenhet att utge annat ekonomiskt stöd till de

politiska partierna än bidrag till valsedelskostnader. En församling får besluta

att ett parti som är eller genom valet blir representerat i kyrkofullmäktige i

församlingen skall få bidrag av församlingen till partiets kostnader för

valsedlar. Beslutet skall innehålla att ersättning lämnas till varje sådant

parti efter enhetliga grunder. Detsamma gäller för kyrkliga samfälligheter där

det ingår en församling med direktvalt kyrkoråd. Beslut om bidrag skall därvid

avse ett parti som är eller genom valet blir representerat i kyrkorådet i

församlingen. Riksdagen har nyligen (bet. 1994/95:KU29, rskr. 1994/95:192)

avslagit motioner med yrkande om att möjligheten till ett kyrkokommunalt

partistöd skall införas. Riksdagen hänvisade till att den pågående översynen av

det kommunala partistödet kunde utgöra ett värdefullt underlag för bedömning av

frågan om motsvarande stöd skall införas för de kyrkliga kommunerna. I avvaktan

på resultatet av översynen borde riksdagen inte ta ställning i frågan.

 Den 25 augusti 1994 bemyndigade regeringen chefen för Civildepartementet att

tillkalla en kommitté för att utreda vissa frågor om partierna och de

förtroendevalda i kommuner och landsting (dir. 1994:86). Kommittén skulle bl.a.

ha till uppgift att överväga formerna för det kommunala partistödet. Det är

denna översyn som enligt riksdagens uttalande kan komma att ge underlag för en

framtida bedömning om Sametinget skall kunna lämna partistöd. Den 9 februari

1995 återkallade emellertid regeringen bemyndigandet att tillkalla kommittén.

Några andra direktiv om en översyn av det kommunala partistödet har inte

utfärdats. Det finns därför ingen anledning att vänta med att ta ställning till

frågan om Sametinget skall kunna lämna partistöd.

 Skälen för regeringens förslag: Sametinget är såväl ett samiskt folkvalt organ

som en statlig förvaltningsmyndighet under regeringen. Trots att Sametingets

ledamöter utses genom val är det inte något organ för samiskt självstyre. Inte

minst mot bakgrund av vad Sametinget anfört om behovet av partistöd talar enligt

regeringens uppfattning emellertid övervägande skäl för att stöd bör kunna

lämnas till de partier som är representerade i Sametinget. Ett sådant partistöd

bör lämnas från tionde huvudtitelns ramanslag Sametinget. För innevarande

budgetår har anvisats 15 082 000 kr till Sametinget. Sametinget bestämmer hur

anslaget fördelas för olika ändamål. Partistödet får bekostas inom ramen för det

anslaget. Ytterligare medel för ändamålet bör således inte anvisas. Regeringen

bör ange hur stor del av anslaget som högst får användas för partistöd. Det bör

stå Sametinget fritt att bestämma om stödet, i likhet med vad som gäller för

riksdagspartier, skall lämnas i form av kanslistöd, partistöd eller en

kombination av båda stödformerna. Stödet skall dock fördelas mellan de partier

som är representerade i Sametinget på ett sådant sätt att inget parti

otillbörligt gynnas eller missgynnas. Om kanslistöd lämnas bör det därför ske

med ett lika stort belopp för varje parti som är representerat i Sametinget.

Stöd i övrigt till partierna, partistöd, bör fördelas i förhållande till det

antal ledamöter som representerar partiet i Sametinget. Några ändringar av

sametingslagen behövs inte.

6 Rätt till ledighet från anställning för ordinarie ledamot och ersättare

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: I sametingslagen (1992:1433) införs en |

| bestämmelse om att Sametingets ledamöter och ersättare har rätt |

| till den ledighet från sina anställningar som behövs för att kunna|

| fullgöra uppdragen i Sametinget, dess styrelse och nämnder. |

--------------------------------------------------------------------

 Bakgrund: Sametingets 31 ledamöter är utsedda genom val. För ledamöterna skall

enligt 2 kap. 2 § sametingslagen (1992:1433) utses ersättare. Ordförande och

vice ordförande utses enligt paragrafens andra stycke bland tingets ledamöter.

Sametinget skall enligt 2 kap. 4 § bland tingets ledamöter utse en styrelse om

högst sju ledamöter och lika många ersättare. Enligt 2 kap. 5 § sametingslagen

skall Sametinget dessutom tillsätta en valnämnd och kan därutöver tillsätta de

nämnder som i övrigt behövs för beredning, förvaltning och verkställighet.

 I sametingslagen finns ingen bestämmelse om att ledamot eller ersättare har

rätt till ledighet från sin anställning för att fullgöra uppdrag som same-

tingsledamot.

 Sametinget har den 1 juni 1995 begärt en ändring av sametingslagen så att

ledamot av Sametinget har rätt till ledighet vid utövande av uppdrag för

Sametingets räkning. Sametinget har under det gångna arbetsåret sammanträtt tre

gånger. Varje sammanträde tar minst fyra dagar inklusive restid. Sametingets

styrelse sammanträder 6-8 gånger om året. Ett styrelsesammanträde pågår normalt

i två dagar. Dessutom uppdrar Sametinget åt ledamöter att ingå i arbetsgrupper

av olika slag och att delta i konferenser för Sametingets räkning. Uppdragen har

medfört att ledamöter ser sig tvungna att begära ledighet från sina

anställningar för att kunna fullgöra uppdragen. Framför allt från

trygghetssynpunkt är det enligt Sametinget angeläget att en ledamot som fullgör

uppdrag för Sametingets räkning har uttryckligt lagstöd för rätt till ledighet.

Rätt till ledighet för riksdagsledamöter

Riksdagsledamot och ersättare får enligt 4 kap. 6 § regeringsformen fullgöra

uppdrag som ledamot utan hinder av tjänsteuppgift eller annan sådan förpliktelse

som åligger honom.

Rätt till ledighet för förtroendevalda enligt kommunallagen (1991:900)

Förtroendevalda har enligt 4 kap. 11 § kommunallagen (1991:900) rätt till den

ledighet som behövs för uppdragen. Med förtroendevalda avses enligt 4 kap. 1 §

lagen ledamöter och ersättare i kommunfullmäktige och landstingsfullmäktige,

nämnder och fullmäktigeberedningar samt revisorer och revisorsersättare.

Rätt till ledighet för förtroendevalda enligt kyrkolagen (1992:300)

Förtroendevalda enligt kyrkolagen (1992:300) har enligt 12 kap. 10 § lagen samma

rätt till ledighet som förtroendevalda enligt kommunallagen. Med förtroendevalda

avses enligt 12 kap. 1 § kyrkolagen valda ledamöter och ersättare i

kyrkofullmäktige, församlingsdelegerade, kyrkorådet och övriga nämnder samt

beredningar. Med förtroendevalda avses också revisorer och revisorsersättare,

ordföranden och vice ordföranden i kyrkostämma samt kyrkoherden eller någon

annan präst som har utsetts till ordförande eller vice ordförande i kyrkorådet.

 Skälen för regeringens förslag: Sametinget är såväl ett samiskt folkvalt organ

som en statlig förvaltningsmyndighet under regeringen. Sametinget är inte något

organ för självstyre i vissa frågor. Det skiljer sig därvidlag från riksdag,

borgerliga kommuner och kyrkofullmäktige. Trots detta talar enligt regeringens

uppfattning övervägande skäl för att motsvarande rätt till ledighet från

anställning bör ges ledamot och ersättare i Sametinget. Rätten bör gälla

ledighet som behövs för att kunna fullgöra uppdraget i Sametinget, dess styrelse

och nämnder. Rätten till ledighet bör således vara begränsad till uppdrag som är

direkt knutna till Sametingets verksamhet. Om en ledamot fullgör annat uppdrag

som inte är en direkt följd av uppdraget som ledamot eller ersättare, gäller

således inte rätten till ledighet. Det senare kan exempelvis avse förordnande

som ledamot i styrelsen för Samefonden, där regeringen enligt 24 § första

stycket rennäringsförordningen (1993:384) utser tre av de sex ledamöterna efter

förslag av Sametinget. Eftersom det inte finns något krav på att de före-slagna

skall vara ledamöter eller ersättare i Sametinget, bör rätten till ledighet inte

omfatta ett sådant styrelseuppdrag. Förslaget föranleder en ändring i

sametingslagen.

Jordbruksdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 2 november 1995

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN], Hjelm-
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN],

Heckscher, Hedborg,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1995/96:77 Ändring i sametingslagen (1992:1433)

m.m.