Regeringens skrivelse 1990/91:21

om hemlig teleavlyssning vid

Sk

förundersökning i brottmål under år 1989

1990/91:21

Regeringen bereder riksdagen tillfälle att la del av vad som har tagits upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokollet den 27.september 1990.

På regeringens vägnar

Odd[REDACTED_EFTERNAMN]

'

'

Laila Freivalds

Skrivelsens huvudsakliga innehåll

1 skrivelsen redogörs för tiffämpningen under år 1989 av bestämmelsema i rättegångsbalken om hemlig teleavlyssning vid fömndersökning i brott­mål.

1    Riksdagen 1990/91. I saml. Nr 21

Justitiedepartementet

''-' ' '

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 27 september 1990

Närvarande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], G.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Frei­valds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet Freivalds

Skrivelse om hemlig teleavlyssning vid förundersökning i brottmål under år 1989

Bestämmelser om hemlig teleavlyssning som tvångsmedel vid beivrande av brott finns i första hand i 27 kap. rättegångsbalken (RB). Reglerna har byggts ut och moderniserats genom en lagstiftning som trädde i kraft den 1 september 1989 (prop. 1988/89; 124, JuU25, rskr. 313, SFS 1989:650).

Regler om hemlig teleavlyssning finns förutom i RB även i lagen (1952:98) med särskilda bestämmelser om tvångsmedel i vissa brottmål, lagen (1988:97) om förfarandet hos kommunerna, förvaltningsmyndighe­terna och domstolarna under krig eller krigsfara m.m. samt lagen (1989:530) om åtgärder för all förebygga våldsdåd med internationell bakgrund (lerroristlagen).

I enlighet med riksdagens önskemål (JuU 1981/82:54, rskr. 298) re­dovisar regeringen årligen hur reglerna om teleavlyssning i RB och lerro­ristlagen har tillämpats. Såvitt gäller avlyssning enligt RB:s regler lämnade regeringen på min föredragning hösten 1989 en redogörelse lill riksdagen för tillämpningen år 1988 (skr. 1989/90; 18, JuU 13, rskr. 67). Jag avser nu atl ta upp frågan om motsvarande redogörelse för år 1989. Jag bygger min redogörelse på uppgifter som rikspolisstyrelsen lämnat i en skrivelse lill regeringen den 12 september 1990. Redogörelsen omfattar samtliga fall av teleavlyssning enligl RB;s regler under år 1989.

Som jag nyss sagt ändrades reglerna om teleavlyssning den 1 september 1989. I lagstiftningsärendet (prop. 1988/89:124) uttalade jag alt regering­ens redovisning till riksdagen angående tillämpningen av bestämmelserna borde behållas vid övergången lill de nya reglerna om hemlig teleavlyss­ning. Jag uttalade också att en motsvarande redovisning borde lämnas när del gäller hemlig leleövervakning. Enligt uppgift från rikspolisstyrelsen kan emellertid av tekniska skäl en sådan redovisning inle ske förrän år 1991,

Teleavlyssning vid förundersökning med stöd av bestämmelsema i RB har enligl rikspolisstyrelsens skrivelse huvudsakligen förekommit i förun­dersökningar där starka misstankar om organiserad eller annars omfattan­de handel med narkotika har förelegat och då andra spaningsmetoder prövats ulan resultat eller redan från början visat sig vara otillräckliga.

Huvudsyftet har liksom tidigare varit att avslöja den mera omfattande    Skr. 1990/91:21 smugglingen lill och försäljningen inom landet.

När det gäller förundersökningar avseende grovt narkotikabrott visar rikspolisstyrelsens redogörelse att domstol under år 1989 meddelat till­stånd atl avlyssna samtal till eller från telefonapparater som innehafts eller begagnats av sammanlagt 211 misstänkta personer. Antalet sådana fall under åren 1969' -1989 är följande.

1969

28

1976

64

1983

418

1970

39

1977

122

1984

414

1971

44

1978

102

1985

233

1972

34

1979

147

1986

213

1973

46

1980

220

1987

205

1974

44

1981

277

1988

210

1975

42

1982

313

1989

211

Antalssiffran för år 1988 har - beroende på en felföring i tidigare statistik - ökats med sju jämfört med föregående års redogörelse.

Rikspolisstyrelsen har vidare anfört atl preliminära beräkningar för år 1990 fram lill september visar alt antalet tillstånd beträffande grova nar­kotikabrott inte kommer att förändras i någon högre grad jämfört med år 1989.

När det gäller andra grova brott som enligt RB kan grunda rätt till teleavlyssning har enligt vad rikspolisstyrelsen upplyser teleavlyssning un­der år 1989 använts i 24 fall. Det har huvudsakligen gällt förundersökning­ar rörande mord och grova rån. Motsvarande siffror förde närmast föregå­ende åren var 17(1983), 13 (1984), 6 (1985), 15(1986), 15 (1987) och 15 (1988). Jag vill belräff"ande 1986 års anlalssiffra nämna atl den telefonav­lyssning som det året ägt rum i utredningen av mordel på statsminister Olof[REDACTED_EFTERNAMN] uteslutits. Jag får i denna del hänvisa till vad som anförts därom i regeringens skrivelse 1987/88:53 till riksdagen, Beträflfande 1989 års siffra kan sägas att den visar på en kraftig ökning av antalet avlyssning­ar i samband med andra grova brott.

Av rikspolisstyrelsens redogörelse framgår också alt den genomsnittliga avlyssningsliden år 1989 var 44 dagar. Motsvarande siffra var för år 1988 48 dagar, för år 1987 54 dagar, för år 1986 53 dagar och för år 1985 60 dagar. En granskning av handlingarna visar att avlyssningstiderna vari­erar. Del finns ärenden där avlyssningen pågått bara under någon dag men också några fall där avlyssningen pågått omkring fem månader, 1 ett fall har avlyssningen pågått så länge som drygt åtta månader. När det gäller frågan i vilken mån telefonavlyssningen fyllt avsett ändamål framgår att avlyssningen har haft betydelse för förundersökningen i fråga om den misstänkte i ca 77 procent av fallen år 1985, 64 procent år 1986, 68 procent år 1987, 44 procent år 1988 och 51 procent år 1989,

' Möjligheten att tillgripa tclelbnavlyssning vid misstanke om grova narkotikabrott tillkom år 1961.

Som jag uttalade i förra årets redogörelse gick det jnle.att för år 1988 Skr. 1990/91:21 göra exakta jämförelser med tidigare år på grund av ändrade redovisnings­rutiner. Rikspolisstyrelsen uppgav dock beträffande 1988 års siffra.att andelen fall där avlyssningen haft betydelse för förundersökningen låg på ungefär samma nivå som tidigare år. Mot bakgrund av della kan det konstateras all årets siflra innebär etl förbättrat resultat jämfört med år

1988.

;

/

Under år 1989 har del inle förekommit någol fall där domstol lämnat en ansökan om telefonavlyssning utan bifall. Rikspolisstyrelsen har i likhet med tidigare år tillämpat en viss förhandsprövning av de ärenden, där telefonavlyssning har aktualiserats (jfr prop. 1-980/81:76 s; 277 och 278). Vid förhandsprövning under år 1989 har rikspolisstyrelsen lämnat nega­tivt besked i ett fall.

För egen del kan jag med anledning av rikspolisstyrelsens redovisning till en början konstalera alt antalet teleavlyssningar på grund av misstanke om grov narkotikabrottslighet sedan år 1986 ligger på en konstant nivå.

Antalet för grova narkotikabrott lagfprda personer är något lägre än år

1988,

.

Av rikspolisstyrelsens skrivelse framgår vidare atl antalet beslag av narkotika har ökat kraftigt, under senare år. Den beslagtagna mängden narkotika av olika slag har däremot varierat mellan åren.

Som framhållits i tidigare redogörelser till riksdagen kan teleavlyssning uppenbarligen inte avvaras i kampen mot narkotikabrottsligheten och annan särskilt grov brottslighet, men del är angelägel all åtgärderna så långt det är möjligt begränsas både när det gäller antalet avlyssnade tele­fonapparater och den lid som avlyssning pågår, Under år 1989 har, som jag tidigare redogjort för, antalet avlyssningar i samband med andra grova brott Ökat. I den mån ökningen inle visar sig vara tillfällig, utgår jag från att rikspolisstyrelsen i kommande redogörelser närmare redovisar vad den kan bero på.

Jag hemställer att regeringen bereder riksdagen tillfälle alt la del av vad som i del föregående har anförts om tillämpningen av bestämmelserna i RB om hemlig teleavlyssning vid förundersökning i brottmål.

Regeringen beslutar i enlighet med föredragandens hemställan.

Norstedts Tryckeri, Stockholm 1990