Regeringens proposition

1995/96:192

Tillstånd för internationell järnvägstrafik

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Bommersvik den 24 mars 1996

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Ines[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Kommunikationsdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen lämnas förslag till ändring i järnvägssäkerhetslagen (1990:1157)

för att införliva rådets direktiv 95/18/EG om tillstånd för järnvägsföretag.

Eftersom nuvarande lagstiftning redan i stor utsträckning tillgodoser kraven i

direktivet är det endast fråga om mindre ändringar. Vidare justeras lagtexten på

så sätt att det klart framgår när olika uppgifter åligger Järnvägsinspektionen

resp. Banverket.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut................................ 3

2 Lagtext.................................................... 4

3 Ärendet och dess beredning................................. 9

4 Allmänt om lagförslaget.................................... 10

 4.1 Terminologiska frågor............................... 10

 4.2 Något om det tidigare förslaget om Järnvägsnämnden 10

 4.3 Ikraftträdande...................................... 11

 4.4 Kostnadskonsekvenser................................ 11

5 Direktivet om tillstånd för järnvägsföretag................ 11

6 Direktivet om tilldelning av järnvägsinfrastrukturkapacitet och

 uttag av infrastrukturavgifter............................. 12

7 Författningskommentarer.................................... 13

 7.1 Allmänt............................................. 13

 7.2 Kommentarer till de enskilda paragraferna .......... 13

Bilagor

Betänkandets lagförslag i den del som behandlas i denna proposition 18

Deltagare vid hearing m.m........................................ 20

De till Lagrådet remitterade lagförslagen........................ 21

Lagrådets yttrande............................................... 25

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 24 mars 1996.... 29

Rättsdatablad.................................................... 30

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

 antar regeringens förslag till lag om ändring i järnvägssäkerhetslagen

(1990:1157).

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

Lag om ändring i järnvägssäkerhetslagen (1990:1157)

Härigenom föreskrivs i fråga om järnvägssäkerhetslagen (1990:1157)1

 dels att 6 § skall upphöra att gälla,

 dels att i 5, 7, 9, 17-20, 22, 34 och 35 §§2 ordet "Banverket" skall bytas ut

mot "Järnvägsinspektionen",

 dels att 1, 4, 8, 21 och 29 §§ skall ha följande lydelse,

 dels att i lagen skall införas två nya paragrafer, 1 a och 19 a §§, och

närmast före 19 a § en ny rubrik av följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

1 §

 Denna lag gäller säkerheten vid järnväg, tunnelbana och spårväg.

--------------------------------------------------------------------

 Banverket bestämmer om en Banverket har ett samlat ansvar

spåranläggning är järnväg, tunnelbanaför säkerheten. Inom Banverket

eller spårväg. handhas vissa säkerhetsfrågor

 självständigt av

 Järnvägsinspektionen.

 1 a §

 Järnvägsinspektionen bestämmer om

 en spåranläggning är järnväg,

 tunnelbana eller spårväg.

4 §

--------------------------------------------------------------------

 Spåranläggningar eller Spåranläggningar eller spårtrafik

spårtrafik eller särskild eller särskild

trafikledningsverksamhet får trafikledningsverksamhet får

drivas endast av den som har drivas endast av den som har

tillstånd till verksamheten. För tillstånd till verksamheten. För

verksamhet som drivs av statens verksamhet som drivs av Statens

järnvägar och banverket behövs intejärnvägar och Banverket behövs inte

något tillstånd. något tillstånd. För Statens järnvägar

 behövs dock licens för sådan trafik

 som avses i 19 a §.

 Tillstånd får beviljas den som med hänsyn till yrkeskunnande, laglydnad samt

ekonomiska och andra förhållanden av betydelse kan anses uppfylla kraven i denna

lag och i föreskrifter som meddelats med stöd av lagen.

--------------------------------------------------------------------

 Tillståndsmyndigheten får anpassa

 kraven med hänsyn till

 verksamhetens art och omfattning.

 I fråga om drift utomlands av

 internationell järnvägstrafik skall

 dock alltid kraven i andra

 stycket och 10-16 §§ gälla.

 Järnvägsföretag som beviljas

 tillstånd enligt denna paragraf

 samt sammanslutningar och företag

 som beviljas licens enligt 19 a §

 skall genom försäkring eller på

 annat likvärdigt sätt ha täckt den

 skadeståndsskyldighet som kan

 uppkomma till följd av

 järnvägstrafiken.

 6 §

--------------------------------------------------------------------

 Ett tillstånd kan meddelas för

viss tid eller tills vidare.

8 §

--------------------------------------------------------------------

 Ett tillstånd att driva Ett tillstånd att driva

spåranläggningar, spårtrafik eller spåranläggningar, spårtrafik eller

särskild trafikledningsverksamhet särskild trafikledningsverksamhet

får återkallas, om förutsättningarnaeller ett säkerhetsintyg enligt

för tillstånd enligt 4 § inte längre19 a § får återkallas, om

uppfylls eller om förutsättningarna för tillståndet

tillståndshavaren inte fullgör eller intyget inte längre uppfylls

sina skyldigheter enligt 21 §. eller om tillståndshavaren eller

 innehavaren av intyget inte

 fullgör sina skyldigheter enligt

 21 §.

--------------------------------------------------------------------

 Om konkursförfarande eller

 ackordsförfarande har inletts mot

 en tillståndshavare eller en

 innehavare av säkerhetsintyg,

 skall tillståndet eller intyget

 återkallas, om det finns grundad

 anledning att anta att en

 tillfredsställande finansiell

 omstrukturering inte kan

 åstadkommas inom rimlig tid.

--------------------------------------------------------------------

 Vissa internationella transporter

 19 a §

 Internationella

 sammanslutningar av järnvägsföretag

 inom EES som vill utföra

 transittrafik i eller mellan de

 EES-länder där järnvägsföretagen har

 sitt säte och järnvägsföretag i EES-

 land som vill utföra

 internationella kombinerade

 godstransporter skall ha särskilt

 tillstånd (licens) som utfärdas av

 behörigt organ i det land där

 sammanslutningen eller företaget

 har sitt säte. För sammanslutningar

 och företag med säte i Sverige som

 uppfyller villkoren för tillstånd

 till spårtrafik enligt denna lag

 utfärdar Järnvägsinspektionen sådan

 licens.

 För sammanslutningar och företag

 med licens utfärdad i annat EES-

 land krävs för att få driva

 järnvägstrafik i Sverige därutöver

 ett säkerhetsintyg som utfärdas av

 Järnvägsinspektionen efter kontroll

 av att kraven i 10-14, 16 och 18 §§

 är uppfyllda.

21 §

--------------------------------------------------------------------

 Den som driver eller avser att Den som driver eller avser att

driva verksamhet enligt denna driva verksamhet enligt denna lag

lag skall på begäran av Banverket skall på begäran av

 Järnvägsinspektionen.

 1. lämna myndigheten de 1. lämna inspektionen de

upplysningar och tillhandahålla upplysningar och tillhandahålla de

de handlingar som behövs för handlingar som behövs för

tillsynen, tillsynen,

 2. ge myndigheten tillträde 2. ge inspektionen tillträde

till anläggningar, fordon och till anläggningar, fordon och

annan materiel, lokaler och annan materiel, lokaler och

områden som berörs av verksamheten områden som berörs av verksamheten

för de undersökningar som behövs förför de undersökningar som behövs för

tillsynen, tillsynen,

 3. vid provkörningar och andra materielprov utan kostnad tillhandahålla

erforderlig personal, materiel och liknande.

 Polis- och tullmyndigheten skall lämna den hjälp som behövs för tillsynen.

29 §

 Till böter eller fängelse i högst ett år skall den dömas som

--------------------------------------------------------------------

 1. utan tillstånd driver 1. utan tillstånd driver

tillståndspliktig verksamhet tillståndspliktig verksamhet

enligt denna lag, enligt denna lag eller driver

 verksamhet i strid med 19 a §,

 2. av uppsåt eller grov oaktsamhet i sin verksamhet anlitar någon att utföra

arbetsuppgifter av betydelse för säkerheten eller använder materiel som inte

uppfyller säkerhetskraven enligt 12 eller 13 § eller inte uppfyller kravet

enligt 14 § på säkerhetsordning,

 3. av uppsåt eller oaktsamhet bryter mot villkor som meddelats med stöd av 7

§,

 4. av uppsåt eller oaktsamhet i verksamheten använder materiel som inte har

godkänts enligt 17 eller 18 §.

 Den som har underlåtit att följa ett föreläggande vid vite eller som överträtt

ett vitesförbud skall inte dömas till ansvar enligt denna lag för gärning som

omfattas av föreläggandet eller förbudet.

_____________

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1996.

**FOOTNOTES**

1 Jfr rådets direktiv 95/18/EG av den 19 juni 1995 om

tillstånd för järnvägsföretag, EGT L143, 19.6.1995, s. 70

(Celex 395L0018) och

rådets direktiv 95/19/EG av den 19 juni 1995 om tilldelning

av järnvägsinfrastrukturkapacitet och uttag av

infrastrukturavgifter, EGT L143, 19.6.1995, s. 75 (Celex

395L0019).

2 Senaste lydelse av 35 § 1195:79.

3 Ärendet och dess beredning

Riksdagen har beslutat bl.a. att statens spåranläggningar skall öppnas för

konkurrens för godstrafik (prop. 1995/96:92, bet. 1995/96:TU12, rskr.

1995/96:108). Med anledning av riksdagsbeslutet beslöt regeringen att tillsätta

en särskild utredare med uppdrag att bl.a. föreslå utformning, finansiering och

lokalisering av förändrade myndighets- och förvaltningsuppgifter inom

järnvägssektorn som en konsekvens av kommande förslag till nya regler för

järnvägstrafiken. Utredningen har antagit namnet Banverksutredningen.

 Den 19 juni 1995 antog rådet två nya direktiv av betydelse för

järnvägssektorn. Det är rådets direktiv 95/18/EG om tillstånd för

järnvägsföretag och rådets direktiv 95/19/EG om tilldelning av

järnvägsinfrastrukturkapacitet och uttag av infrastrukturavgifter.

 Banverksutredningen har avlämnat delbetänkandet (SOU 1996:9) Om järnvägens

trafikledning m.m. I delbetänkandet lämnas tre lagförslag och förslag till

ändringar i vissa förordningar. Utredningens förslag till lag om ändring i

järnvägssäkerhetslagen finns i bilaga 1. Delbetänkandet har sänts ut till ett

antal myndigheter, företag och sammanslutningar tillsammans med en inbjudan till

en s.k. hearing rörande lagförslagen den 23 februari 1996 samtidigt som

myndigheterna, företagen och sammanslutningarna gavs tillfälle att skriftligen

lämna synpunkter på övriga delar av betänkandet till den 15 april 1996. En

förteckning över vilka myndigheter, företag och sammanslutningar som det här är

fråga om finns i bilaga 2. I bilagan finns också en förteckning över vilka som

infann sig till hearingen. En sammanställning över deras synpunkter finns att

tillgå i Kommunikationsdepartementets akt (dnr K96/246/3). De synpunkter som

lämnades vid hearingen betecknas i det följande som kommande från

remissinstanserna.

Lagrådet

Regeringen beslutade den 7 mars 1996 att inhämta Lagrådets yttrande över de

lagförslag som finns i bilaga 3.

 Lagrådets yttrande finns i bilaga 4.

 Lagrådet tillstyrker förslaget till lag om ändring i järnvägssäkerhetslagen

med vissa justeringar, men ställer sig tveksamt till förslaget att särskilt

utpeka Järnvägsinspektionen i ett antal paragrafer. Däremot avstyrker Lagrådet

förslaget till lag om Järnvägsnämnden. Regeringen finner därför för närvarande

inte skäl att fullfölja det lagförslaget, utan behandlar i denna proposition

endast förslaget till lag om ändring i järnvägssäkerhetslagen (1990:1157).

4 Allmänt om lagförslaget

4.1 Terminologiska frågor

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: När en viss myndighetsuppgift skall åligga |

| en självständig enhet inom Banverket bör detta framgå av |

| lagtexten. |

--------------------------------------------------------------------

Utredningen har inte behandlat frågan.

 Remissinstanserna: Vid hearingen betonades vikten av att det i författningarna

framgår vilken myndighet eller vilken enhet inom en myndighet som skall fatta

beslut, utföra kontroller och vidta andra myndighetsåtgärder.

 Skälen för regeringens förslag: I dag finns det två enheter inom Banverket som

självständigt fattar beslut och har andra myndighetsuppgifter fristående från

verkets generaldirektör eller styrelse. Det är Järnvägsinspektionen och

Delegationen för köp av viss kollektivtrafik. Enligt riksdagens beslut skall

även den nya enheten för banfördelning och trafikledning bildas som en

självständig enhet inom Banverket. Det är av vikt att beslutsordningarna

klarläggs och att man, där det låter sig göras, anpassar författningsspråket och

anger vilken självständig enhet som skall ansvara för myndighetsutövningen. Det

har även tidigare i olika sammanhang påtalats att det leder till

tolkningssvårigheter när man i järnvägssäkerhetslagen bara nämner Banverket

oavsett om man avser själva verket eller Järnvägsinspektionen. Regeringen

föreslår därför att ordet "Banverket" i järnvägssäkerhetslagen byts ut mot

"Järnvägsinspektionen" i alla lagrum utom i 4 §.

 Detta sätt att i lagtext ange självständiga enheter inom en myndighet är

ovanligt. Metoden kan dock ha sina fördelar. Det är här fråga om lagstiftning

som ofta läses av branschfolk utan närmare juridiska kunskaper, och för vilka

det uppfattas som förvirrande när det i lagtexten står att det är Banverket som

meddelar olika tillstånd, fast det i praktiken är Järnvägsinspektionen som har

dessa uppgifter. Även inom områdena sjöfart och luftfart föreligger likartade

problem med dagens lagstiftning och ett förtydligande också där skulle sätt

sannolikt tas emot på ett positivt sätt.

4.2 Något om det tidigare förslaget om Järnvägsnämnden

I lagrådsremissen fanns även med ett förslag till lag om Järnvägsnämnden. Tanken

med att tillskapa Järnvägsnämnden var att få en första överprövningsinstans som

kunde pröva besluten snabbt och under domstolsliknande former och som till stor

del skulle bestå av personer med järnvägserfarenhet. Beslut fattade av

Järnvägsnämnden skulle kunna överklagas till allmän förvaltningsdomstol.

Eftersom Lagrådet avstyrkt lagstiftning på nuvarande stadium och i den

föreslagna formen avser regeringen att bereda frågan vidare.

4.3 Ikraftträdande

Lagförslaget föreslås träda i kraft den 1 juli 1996.

4.4 Kostnadskonsekvenser

De nu föreslagna ändringarna i järnvägssäkerhetslagen kan inte antas medföra

några nämnvärda ekonomiska effekter för staten.

5 Direktivet om tillstånd för järnvägsföretag

Rådets direktiv 95/18/EG behandlar frågor om tillstånd för järnvägsföretag.

Inledningsvis är det värt att notera att detta direktiv endast är tillämpligt på

sådan trafik som avses i artikel 10 i rådets direktiv 91/440/EEG av den 29 juli

1991 om utvecklingen av gemenskapens järnvägar. Denna artikel har i dag följande

lydelse:

"Artikel 10

1. Internationella sammanslutningar av företag skall ha tillgång till och rätt

att utföra transittrafik i de medlemsstater där de till sammanslutningen hörande

järnvägsföretagen har sitt säte, liksom rätt till transittrafik i andra

medlemsstater för internationell trafik mellan de medlemsstater där de företag

som ingår i dessa sammanslutningar har sitt säte.

2. Järnvägsföretag som omfattas av artikel 2 skall på skäliga villkor beviljas

tillträde till infrastrukturen i de andra medlemsstaterna för att utföra

internationella kombinerade godstransporter.

3. Järnvägsföretag som utför internationella kombinerade godstransporter och

internationella sammanslutningar av företag skall träffa de nödvändiga

administrativa, tekniska och ekonomiska överenskommelserna med förvaltarna av

den järnvägsinfrastruktur som nyttjas för att lösa frågor om trafikledning och

säkerhet som berör de internationella transporttjänster som anges i punkt 1 och

2. De villkor som styr sådana överenskommelser får icke vara diskriminerande."

Det är således i dag endast internationella sammanslutningar av järnvägsföretag

som utför internationell trafik samt järnvägsföretag som utför internationella

kombinerade godstransporter som omfattas av direktivets bestämmelser.

 De krav som ställs upp i direktivet om tillstånd för järnvägsföretag motsvarar

i stor utsträckning vad som redan gäller här i landet enligt

järnvägssäkerhetslagen (1990:1157). I betänkandet föreslås att

järnvägssäkerhetslagen kompletteras i de hänseenden som direktivet innehåller

utförligare regler och att de tillstånd som regleras i direktivet skall prövas

av Järnvägsinspektionen.

 Kommissionen har lagt ett förslag till direktiv om ändring av direktiv

91/440/EEG om utvecklingen av gemenskapens järnvägar3. I förslaget föreslås en

ny lydelse av ovan nämnda artikel 10. När och hur det förslaget kommer att

genomföras går det inte att i dag ha någon säker uppfattning om.

6 Direktivet om tilldelning av järnvägsinfrastrukturkapacitet och uttag av

infrastrukturavgifter

Rådets direktiv 95/19/EG behandlar tilldelning av infrastrukturkapacitet och

uttag av infrastrukturavgifter. Även detta direktiv är begränsat till att gälla

endast sådan trafik som avses i artikel 10 i rådets direktiv 91/440/EEG (jämför

avsnitt 5 ovan). Reglerna i direktivet är delvis komplicerade. Därtill kommer

att den svenska versionen av direktivet har fått en lydelse som inte riktigt

motsvaras av vad som framgår av exempelvis de franska och engelska versionerna.

 Syftet med detta direktiv, vilket anges i artikel 1, är att definiera de

principer och förfaranden som skall tillämpas vid tilldelningen av

järnvägsinfrastrukturkapacitet och uttag av avgifter för användningen av denna

kapacitet för de järnvägsföretag som vill utföra sådan trafik som avses i

artikel 10 i direktiv 91/440/EEG.

 Varje medlemsstat skall utse ett tilldelningsorgan, som skall ha kännedom om

alla tillgängliga tåglägen (kallas för "järnvägsspår" i den svenska versionen av

direktivet). Tågläge ("järnvägsspår") definieras i direktivet som "den

infrastrukturkapacitet som krävs för att köra ett visst tåg mellan två platser

vid en given tidpunkt". Tilldelningen av tåglägen skall ske på rättvisa och

icke-diskriminerande grunder samt med vissa undantag på ett sätt som ger en

optimal och effektiv användning av infrastrukturen. De undantag som kan medges

från denna huvudprincip avser dels företräde för sådan trafik som utförs som

allmän trafikplikt enligt rådets förordning (EEG) nr 1191/69 av den 26 juni 1969

om medlemsstaternas åtgärder i fråga om allmän trafikplikt på järnväg, väg och

inre vattenvägar, dels företräde för sådana tjänster som helt eller delvis

utförs på infrastruktur som byggts eller utvecklats för vissa specifika tjänster

(specialiserade höghastighetståg eller specialiserade fraktlinjer). Vidare får

undantag göras om detta är nödvändigt för att säkerställa en från allmän

synpunkt tillfredsställande trafikförsörjning eller en effektiv användning av

infrastrukturkapaciteten eller för att möjliggöra finansiering av ny

infrastruktur.

 I artiklarna 6-9 återfinns regler om hur avgifterna för utnyttjandet av

infrastrukturanläggningar skall utformas.

 Detta direktiv berör det nu aktuella lagförslaget endast såvitt gäller

reglerna om säkerhetsintyg. Regeringen avser att återkomma senare med förslag

till regler för att införliva övriga delar av direktivet.

7 Författningskommentarer

7.1 Allmänt

De flesta av förslagen till ändringar i järnvägssäkerhetslagen är avsedda att

införliva rådets direktiv 95/18/EG om tillstånd för järnvägsföretag. Det är här

fråga om ett generellt tillstånd som skall gälla inom hela Europeiska unionen

och inom EES och som skall utfärdas efter en prövning av järnvägsföretaget

utifrån en ekonomisk och säkerhetsmässig bedömning. Därtill kommer att företaget

och de som ansvarar för dess skötsel skall ha gott anseende, dvs. inte ha dömts

för allvarligare brott eller överträdelse av regler på transportområdet samt

inte ha varit föremål för konkursförfarande. Slutligen skall företaget vara

tillräckligt försäkrat eller ha vidtagit likvärdiga arrangemang för att täcka

sin ansvarsskyldighet i händelse av olyckor gentemot passagerare, bagage, gods,

post eller tredje man. Detta detta generella tillstånd benämns licens i våra

nordiska grannländer, varför denna benämning även valts i det svenska

lagförslaget.

 Av artikel 11 i rådets direktiv 95/19/EG om tilldelning av

järnvägsinfrastrukturkapacitet och uttag av infrastrukturavgifter följer att

även ett speciellt säkerhetsintyg skall företes innan trafiken får påbörjas. Den

prövning som därvid skall göras motsvarar till delar den säkerhetsprövning som

föreskrivs i nu gällande järnvägssäkerhetslag.

7.2 Kommentarer till de enskilda paragraferna

1 § Denna lag gäller säkerheten vid järnväg, tunnelbana och spårväg.

 Banverket har ett samlat ansvar för säkerheten. Inom Banverket handhas vissa

säkerhetsfrågor självständigt av Järnvägsinspektionen.

1 a § Järnvägsinspektionen bestämmer om en spåranläggning är järnväg, tunnelbana

eller spårväg.

Syftet med denna justering av inledningen till lagen är att möjliggöra att det i

lagen i övrigt skall kunna anges särskilt när det är Järnvägsinspektionen som

beslutar eller är ansvarig för vissa åtgärder. Regeringen har här följt

Lagrådets förslag.

4 § Spåranläggningar eller spårtrafik eller särskild trafikledningsverksamhet

får drivas endast av den som har tillstånd till verksamheten. För verksamhet som

drivs av Statens järnvägar och Banverket behövs inte något tillstånd. För

Statens järnvägar behövs dock licens för sådan trafik som avses i 19 a §.

 Tillstånd får beviljas den som med hänsyn till yrkeskunnande, laglydnad samt

ekonomiska och andra förhållanden av betydelse kan anses uppfylla kraven i denna

lag och i föreskrifter som meddelats med stöd av lagen.

 Tillståndsmyndigheten får anpassa kraven med hänsyn till verksamhetens art och

omfattning. I fråga om drift utomlands av internationell järnvägstrafik skall

dock alltid kraven i andra stycket och 10-16 §§ gälla. Järnvägsföretag som

beviljas tillstånd enligt denna paragraf samt sammanslutningar och företag som

beviljas licens enligt 19 a § skall genom försäkring eller på annat likvärdigt

sätt ha täckt den skadeståndsskyldighet som kan uppkomma till följd av

järnvägstrafiken.

Utredningen konstaterar att det i dag krävs tillstånd enligt

järnvägssäkerhetslagen från Järnvägsinspektionen för alla som vill driva

järnvägstrafik med undantag för den verksamhet som Statens järnvägar och

Banverket bedriver. Någon möjlighet för ett sådant undantag finns inte enligt

rådets direktiv 95/18/EG, varför ett tillståndskrav måste införas för Statens

järnvägar för den trafik som omfattas av direktivet. Utredningen konstaterar

också att de villkor för tillstånd som gäller enligt EG-direktivet i stort

motsvarar nuvarande järnvägssäkerhetslag, och att det är lämpligt att låta

Järnvägsinspektionen hantera den ytterligare tillståndsprövning som följer av

direktivet.

 Regeringens förslag överensstämmer i stort med utredningens.

 Remissinstanserna: Konkurrensverket har satt i fråga om det inte är

snedvridande för konkurrensen att Statens järnvägar och Banverket är undantagna

från tillståndskravet enligt järnvägssäkerhetslagen. Lagrådet har inte

kommenterat lagrummet.

 Skälen för regeringens förslag: För internationell trafik inom EES måste även

Statens järnvägar inneha licens eftersom de aktuella direktiven inte innehåller

någon möjlighet till undantag för järnvägsföretag som ägs eller kontrolleras av

medlemsstaterna. För trafik på statens egna spåranläggningar har det enligt

riksdagsbeslut hittills inte ansetts erforderligt med tillståndskrav för den

trafik som staten själv bedriver genom myndigheterna Statens järnvägar och

Banverket.

 I det nya tredje stycket lagregleras vad som redan i dag tillämpas för

järnvägstrafik inom landet, nämligen att kraven får anpassas utifrån

verksamhetens art. Det är orimligt att ställa samma höga krav på ett litet

företag som endast utför godstransporter på en bana som inte utnyttjas för andra

ändamål som på ett företag som utför persontransporter på banor som även

utnyttjas av andra operatörer. För internationell trafik skall dock inte någon

sådan anpassningsmöjlighet föreligga. I stycket klarläggs vidare att

skyldigheten att ha erforderligt försäkringsskydd inte bara gäller de

internationella järnvägstransporter som avses i EG-direktiven, utan också gäller

generellt för järnvägstrafik i Sverige med undantag för Statens järnvägar och

Banverket.

6 § Paragrafen föreslås utgå.

Utredningen konstaterar att det enligt EG-direktivet inte finns någon generell

möjlighet att tidsbegränsa ett tillstånd. Kontrollen skall i stället ske genom

att tillståndet fortlöpande omprövas. Utredningen påpekar att slopandet av

tidsbegränsningen kommer att gälla alla verksamhetsgrenar på vilka

järnvägssäkerhetslagen är tillämplig.

 Regeringens förslag överensstämmer med utredningens.

 Remissinstanserna har inte särskilt kommenterat denna del.

8 § Ett tillstånd att driva spåranläggningar, spårtrafik eller särskild

trafikledningsverksamhet eller ett säkerhetsintyg enligt 19 a § får återkallas,

om förutsättningarna för tillståndet eller intyget inte längre uppfylls eller om

tillståndshavaren eller innehavaren av intyget inte fullgör sina skyldigheter

enligt 21 §.

 Om konkursförfarande eller ackordsförfarande har inletts mot en

tillståndshavare eller en innehavare av säkerhetsintyg, skall tillståndet eller

intyget återkallas, om det finns grundad anledning att anta att en

tillfredsställande finansiell omstrukturering inte kan åstadkommas inom rimlig

tid.

Utredningen konstaterar att det enligt järnvägssäkerhetslagen i dess nuvarande

lydelse finns möjlighet att återkalla tillstånd på den grund att

tillståndshavaren blir föremål för konkursförfarande. Denna återkallelsegrund

bör dock påpekas för tydlighetens skull.

 Regeringens förslag överensstämmer med utredningens med det tillägget att även

säkerhetsintyg som utfärdats för internationella transporter enligt 19 a § skall

kunna återkallas.

 Remissinstanserna har inte särskilt kommenterat denna del. Lagrådet har

föreslagit vissa justeringar för att åstadkomma en bättre överensstämmelse med

rådets direktiv 95/18/EG.

 Skälen för regeringens förslag: I artikel 11.7 i direktiv 95/18/EG föreskrivs

att en tillståndshavare inte skall få behålla sitt tillstånd om ett

konkursförfarande eller liknande har inletts och om tillståndsmyndigheten är

övertygad om att det inte föreligger realistiska möjligheter att åstadkomma en

tillfredsställande finansiell omstrukturering inom rimlig tid. Detta bör på ett

tydligt sätt framgå av texten. Regeringen godtar Lagrådets förslag till

justering av texten.

19 a § Internationella sammanslutningar av järnvägsföretag inom EES som vill

utföra transittrafik i eller mellan de EES-länder där järnvägsföretagen har sitt

säte och järnvägsföretag i EES-land som vill utföra internationella kombinerade

godstransporter skall ha särskilt tillstånd (licens) som utfärdas av behörigt

organ i det land där sammanslutningen eller företaget har sitt säte. För

sammanslutningar och företag med säte i Sverige som uppfyller villkoren för

tillstånd till spårtrafik enligt denna lag utfärdar Järnvägsinspektionen sådan

licens.

 För sammanslutningar och företag med licens utfärdad i annat EES-land krävs

för att få driva järnvägstrafik i Sverige därutöver ett säkerhetsintyg som

utfärdas av Järnvägsinspektionen efter kontroll av att kraven i 10-14, 16 och 18

§§ är uppfyllda.

Utredningen har i sitt förslag direkta hänvisningar till de två

järnvägsdirektiven.

 Regeringens förslag: Regeringens förslag följer i stort utredningens förslag,

med undantag för att de direkta hänvisningarna till de två direktiven skrivits

om. Regeringen har även gjort vissa redaktionella ändringar i texten till följd

av påpekanden under föredragningen i Lagrådet.

 Remissinstanserna har inte särskilt kommenterat denna del.

 Skälen för regeringens förslag: Första stycket av den föreslagna paragrafen

lagreglerar det krav på tillstånd, licens, som föreskrivs i direktiv 95/18/EG.

 Andra stycket reglerar de säkerhetsintyg som Järnvägsinspektionen skall

utfärda för järnvägsföretag som utför internationell trafik för den del av

transporten som utförs i Sverige. Kravet på säkerhetsintyg återfinns i artikel

11 i direktiv 95/19/EG. Utredningen har konstaterat att dessa intyg utgör en

form av tillståndsprövning, som bör kunna överklagas, liksom alla andra beslut

som Järnvägsinspektionen meddelar med stöd av järnvägssäkerhetslagen.

21 § Den som driver eller avser att driva verksamhet enligt denna lag skall på

begäran av Järnvägsinspektionen.

 1. lämna inspektionen de upplysningar och tillhandahålla de handlingar som

behövs för tillsynen,

 2. ge inspektionen tillträde till anläggningar, fordon och annan materiel,

lokaler och områden som berörs av verksamheten för de undersökningar som behövs

för tillsynen,

 3. vid provkörningar och andra materielprov utan kostnad tillhandahålla

erforderlig personal, materiel och liknande.

 Polis- och tullmyndigheten skall lämna den hjälp som behövs för tillsynen.

Utredningen har inte behandlat lagrummet.

 Regeringens förslag innebär endast en språklig anpassning med anledning av att

"Banverket" ersatts med "Järnvägsinspektionen".

29 § Till böter eller fängelse i högst ett år skall den dömas som

 1. utan tillstånd driver tillståndspliktig verksamhet enligt denna lag eller

driver verksamhet i strid med 19 a §,

 2. av uppsåt eller grov oaktsamhet i sin verksamhet anlitar någon att utföra

arbetsuppgifter av betydelse för säkerheten eller använder materiel som inte

uppfyller säkerhetskraven enligt 12 eller 13 § eller inte uppfyller kravet

enligt 14 § på säkerhetsordning,

 3. av uppsåt eller oaktsamhet bryter mot villkor som meddelats med stöd av 7

§,

 4. av uppsåt eller oaktsamhet i verksamheten använder materiel som inte har

godkänts enligt 17 eller 18 §.

 Den som har underlåtit att följa ett föreläggande vid vite eller som överträtt

ett vitesförbud skall inte dömas till ansvar enligt denna lag för gärning som

omfattas av föreläggandet eller förbudet.

Utredningen har inte behandlat lagrummet.

 Skälen för regeringens förslag: Under föredragningen för Lagrådet har påtalats

att straffbestämmelserna även bör gälla för den som driver internationell trafik

i strid med bestämmelserna i 19 a §.

**FOOTNOTES**

3 EGT nr C 321, 1.12.1995, s. 10.

Betänkandets lagförslag i den del som behandlas i denna proposition

Förslag till

Lag om ändring i järnvägssäkerhetslagen

 Härigenom föreskrivs i fråga om järnvägssäkerhetslagen (1990:1157)

 dels att 4 och 8 §§ skall ha följande lydelse,

 dels att 6 § skall upphöra att gälla.

 dels ock att i lagen skall införas en ny paragraf, 19 a §, och före paragrafen

en rubrik av följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 4 §

--------------------------------------------------------------------

 Spåranläggningar eller spårtrafikSpåranläggningar eller spårtrafik

eller särskild eller särskild

trafikledningsverksamhet får trafikledningsverksamhet får

drivas endast av den som har drivas endast av den som har

tillstånd till verksamheten. För tillstånd till verksamheten. För

verksamhet som drivs av statens verksamhet som drivs av Statens

järnvägar och banverket behövs intejärnvägar och Banverket behövs inte

något tillstånd. något tillstånd. För Statens järnvägar

 behövs dock tillstånd för att utom

 Sverige utföra sådana

 internationella transporter som

 avses i rådets direktiv 95/18/EG

 om tillstånd för järnvägsföretag.

 Tillstånd får beviljas den som med hänsyn till yrkeskunnande, laglydnad samt

ekonomiska och andra förhållanden av betydelse kan anses uppfylla kraven i denna

lag och i föreskrifter som meddelats med stöd av lagen.

--------------------------------------------------------------------

 Tillståndsmyndigheten får anpassa

 kraven med hänsyn till

 verksamhetens art och omfattning.

 I fråga om drift utom landet av

 internationell järnvägstrafik som

 avses i rådets direktiv 95/18/EG

 skall de krav som uppställs i

 artiklarna 6--9 i direktivet vara

 uppfyllda.

6 §

--------------------------------------------------------------------

Ett tillstånd kan meddelas för

viss tid eller tills vidare.

8 §

 Ett tillstånd att driva spåranläggningar, spårtrafik eller särskild

trafikledningsverksamhet får återkallas, om förutsättningarna för tillstånd

enligt 4 § inte längre uppfylls eller om tillståndshavaren inte fullgör sina

skyldigheter enligt 21 §.

--------------------------------------------------------------------

 Om konkursförfarande eller

 ackordsförfarande har inletts mot

 en tillståndshavare, skall

 tillståndet återkallas om det kan

 hållas för visst att företagets

 ekonomiska svårigheter kommer att

 bli bestående.

 Vissa internationella

 transporter

 19 a §

 Internationella

 sammanslutningar av järnvägsföretag

 och järnvägsföretag med säte i annan

 EES-stat som ämnar utföra sådana

 internationella transporter som

 avses i rådets direktiv 95/18/EG

 om tillstånd för järnvägsföretag skall

 ha tillstånd som anges i

 direktivet. Vidare skall företagen

 uppfylla de krav som uppställs i

 10--13 §§ och i 18 § denna lag.

 För järnvägsföretag som uppfyller

 de krav som avses i första stycket

 andra meningen, skall Banverket

 utfärda säkerhetsintyg som avses i

 artikel 11 i rådets direktiv

 95/19/EG om tilldelning av

 järnvägsinfrastrukturkapacitet och

 uttag av infrastrukturavgifter.

______________

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1997.

Deltagare vid hearing m.m.

Förteckning över de myndigheter, företag och sammanslutningar som inbjudits till

hearingen och lämnats tillfälle att lämna skriftliga synpunkter på

delbetänkandet (SOU 1996:9).

Överstyrelsen för civil beredskap, Statens räddningsverk, Statens järnvägar,

Banverket, Järnvägsinspektionen, Statens väg- och transportforskningsinstitut,

Kommunikationsforskningsberedningen, Riksrevisionsverket, Konkurrensverket,

Svenska Kommunförbundet, Landstingsförbundet, Sveriges Industriförbund,

Tjänstemännens Centralorganisation (TCO), Sveriges Akademikers

Centralorganisation (SACO), A-Train AB, BK-Tåg AB, BSX Tåg AB, Dalatåg AB,

Föreningen Framtida Järnvägstrafik, Inlandsbanan AB, Järnvägshistoriska

riksförbundet, Luossavaara-Kiirunavaara Aktiebolag (LKAB), Rail Combi AB, Facket

för Service och Kommunikation (SEKO), Shortline Väst i Falköping AB, Svenska

Järnvägsföreningen, Svenska Lokaltrafikföreningen (SLTF), Länstrafiken i

Malmöhus län, Sydtåg AB, TGOJ AB, Tågåkeriet i Bergslagen AB, Woxna Express AB

Vid hearingen den 23 februari 1996 medverkade företrädare för:

Överstyrelsen för civil beredskap, Statens järnvägar, Banverket,

Järnvägsinspektionen, Statens väg- och transportforskningsinstitut,

Kommunikationsforskningsberedningen, Konkurrensverket, Svenska Kommunförbundet,

Tjänstemännens Centralorganisation (TCO), Sveriges Akademikers

Centralorganisation (SACO), A-Train AB, BK-Tåg AB, BSX Tåg AB, Dalatåg AB,

Föreningen Framtida Järnvägstrafik, Inlandsbanan AB, Rail Combi AB, Facket för

Service och Kommunikation (SEKO), Svenska Lokaltrafikföreningen (SLTF),

Länstrafiken i Malmöhus län, TGOJ AB, Tågåkeriet i Bergslagen AB, Woxna Express

AB och Banverksutredningen (K 1995:03)

De till Lagrådet remitterade lagförslagen

Regeringen har följande förslag till lagtext.

Lag om ändring i järnvägssäkerhetslagen (1990:1157)

Härigenom föreskrivs i fråga om järnvägssäkerhetslagen (1990:1157)4

 dels att 6 § skall upphöra att gälla,

 dels att i 1, 5, 7, 9, 17-22, 34 och 35 §§5 ordet "Banverket" skall bytas ut

mot "Järnvägsinspektionen vid Banverket",

 dels att 4 och 8 §§ skall ha följande lydelse,

 dels att i lagen skall införas en ny paragraf, 19 a §, och närmast före

paragrafen en ny rubrik av följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 4 §

--------------------------------------------------------------------

Spåranläggningar eller spårtrafik Spåranläggningar eller spårtrafik

eller särskild eller särskild

trafikledningsverksamhet får trafikledningsverksamhet får

drivas endast av den som har drivas endast av den som har

tillstånd till verksamheten. För tillstånd till verksamheten. För

verksamhet som drivs av statens verksamhet som drivs av Statens

järnvägar och banverket behövs intejärnvägar och Banverket behövs inte

något tillstånd. något tillstånd. För Statens järnvägar

 behövs dock tillstånd för sådan

 trafik som avses i 19 a §.

 Tillstånd får beviljas den som med hänsyn till yrkeskunnande, laglydnad samt

ekonomiska och andra förhållanden av betydelse kan anses uppfylla kraven i denna

lag och i föreskrifter som meddelats med stöd av lagen.

--------------------------------------------------------------------

 Tillståndsmyndigheten får anpassa

 kraven med hänsyn till

 verksamhetens art och omfattning.

 I fråga om drift utom landet av

 internationell järnvägstrafik

 skall dock alltid kraven i 4 §

 andra stycket och 10-15 §§ gälla.

 Järnvägsföretag som meddelas

 tillstånd enligt 4 § eller särskilt

 tillstånd enligt 19 a § skall

 genom försäkring eller på annat

 likvärdigt sätt ha täckt sin

 ansvarighet för eventuella

 skadeståndskrav till följd av

 järnvägstrafiken.

 6 §

--------------------------------------------------------------------

Ett tillstånd kan meddelas för

viss tid eller tills vidare.

8 §

Ett tillstånd att driva spåranläggningar, spårtrafik eller särskild

trafikledningsverksamhet får återkallas, om förutsättningarna för tillstånd

enligt 4 § inte längre uppfylls eller om tillståndshavaren inte fullgör sina

skyldigheter enligt 21 §.

--------------------------------------------------------------------

 Om konkursförfarande eller

 ackordsförfarande har inletts mot

 en tillståndshavare, skall

 tillståndet återkallas om det är

 uppenbart att företagets

 ekonomiska svårigheter kommer att

 bli bestående.

--------------------------------------------------------------------

 Vissa internationella transporter

 19 a §

 Internationella sammanslutningar

 av järnvägsföretag inom EES som vill

 utföra transittrafik i eller

 mellan de EES-länder där

 järnvägsföretagen har sitt säte och

 järnvägsföretag i EES-land som vill

 utföra internationella kombinerade

 godstransporter skall ha särskilt

 tillstånd, licens, som utfärdas av

 behörigt organ i det land där

 företaget har sitt säte. För företag

 med säte i Sverige som uppfyller

 villkoren för tillstånd till

 spårtrafik enligt denna lag

 utfärdar Järnvägsinspektionen vid

 Banverket sådan licens.

 För järnvägsföretag med licens

 utfärdad i annat EES-land krävs för

 att få driva järnvägstrafik i

 Sverige därutöver ett säkerhetsintyg

 som utfärdas av Järnvägsinspektionen

 vid Banverket efter kontroll att

 företaget uppfyller kraven i

 10-14, 16 och 18 §§ i denna lag.

______________

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1996.

**FOOTNOTES**

4 Jfr rådets direktiv 95/18/EG av den 19 juni 1995 om

tillstånd för järnvägsföretag, EGT L143, 19.6.1995, s. 70

(Celex 395L0018) och

rådets direktiv 95/19/EG av den 19 juni 1995 om tilldelning

av järnvägsinfrastrukturkapacitet och uttag av

infrastrukturavgifter, EGT L143, 19.6.1995, s. 75 (Celex

395L0019).

5 Senaste lydelse av 35 § 1195:79.

Lag om Järnvägsnämnden

Härigenom föreskrivs följande.

Inledande bestämmelser

1 § Beslut som meddelats av Trafikledningen vid Banverket i fråga om

tilldelning av tåglägen, banfördelning och trafikledningsbeslut av principiell

betydelse överklagas till Järnvägsnämnden.

 Med tågläge avses ett tågs planerade läge i tidtabellen.

 Med banfördelning avses fördelning av tåglägen.

2 § Järnvägsnämnden består av fem ledamöter, varav en är ordförande och en vice

ordförande. Ordföranden och vice ordföranden skall vara eller ha varit ordinarie

domare. Övriga ledamöter skall ha erfarenhet av järnvägsverksamhet.

 Ledamöterna utses av regeringen för viss tid. Regeringen får utse ersättare

för ledamöterna i den omfattning som behövs.

3 § Järnvägsnämnden är beslutsför med ordföranden eller vice ordföranden jämte

två ledamöter.

 Ordföranden får ensam fatta beslut som inte innefattar slutligt avgörande samt

beslut om avskrivning av ärenden.

Handläggning hos Järnvägsnämnden

4 § I fråga om förfarandet hos Järnvägsnämnden tillämpas

förvaltningsprocesslagen (1971:291) utom 15, 26 och 33 §§. Det som sägs om

länsrätt skall därvid gälla Järnvägsnämnden.

5 § Järnvägsnämnden skall avgöra ärendet inom två månader efter det att

beredningen av ärendet har avslutats.

 Om saken brådskar får Järnvägsnämnden fatta ett interimistiskt beslut.

6 § Om det framkommer skiljaktiga meningar vid en överläggning, tillämpas 16

kap. rättegångsbalken.

7 § Järnvägsnämndens beslut gäller omedelbart om inte annat beslutas.

Överklagande

8 § Järnvägsnämndens beslut får överklagas till allmän förvaltningsdomstol.

 Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätt.

____________________

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1996.

Lagrådets yttrande

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1996-03-14

Närvarande: justitierådet Staffan[REDACTED_EFTERNAMN], f.d. presidenten i

Försäkringsöverdomstolen Leif[REDACTED_EFTERNAMN], regeringsrådet Leif Lindstam.

 Enligt en lagrådsremiss den 7 mars 1996 (Kommunikationsdepartementet) har

regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till

1. lag om ändring i järnvägssäkerhetslagen (1990:1157),

2. lag om Järnvägsnämnden.

 Förslagen har inför Lagrådet föredragits av rättschefen Anders Iacobæus.

 Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet:

Förslaget till lag om ändring i järnvägssäkerhetslagen

Enligt lagen i dess nuvarande lydelse har Banverket en rad uppgifter på

järnvägssäkerhetsområdet. Det ankommer sålunda på Banverket att bl.a. pröva

frågor om tillstånd att driva spåranläggningar eller spårtrafik. I praktiken är

det en särskild enhet inom Banverket, Järnvägsinspektionen, som självständigt

fattar beslut enligt lagen (jfr. 5 och 12 §§ förordningen, 1988:707, med

instruktion för Banverket).

 I lagrådsremissen föreslås att det skall anges direkt i lagen att de beslut

som det är fråga om fattas av Järnvägsinspektionen. Ordet "Banverket" ersätts

sålunda av "Järnvägsinspektionen vid Banverket" i en rad paragrafer.

 Att på det angivna sättet i lag peka ut en viss del av en myndighet som

beslutsfattare torde vara mindre vanligt. Mot en sådan ordning kan bl.a.

invändas att den försvårar framtida ändringar av myndighetens organisation.

Lagrådet vill för sin del ifrågasätta om skälen för att nämna

Järnvägsinspektionen i lagtexten är tillräckligt starka. Om en sådan lösning

väljs, bör emellertid lagens inledande paragraf byggas ut med en bestämmelse där

Banverkets och Järnvägsinspektionens uppgifter på säkerhetsområdet kortfattat

presenteras. I bestämmelsen kan lämpligen anges att Banverket har ett samlat

ansvar för järnvägssäkerhetsfrågorna och att vissa frågor handhas självständigt

inom verket av Järnvägsinspektionen.

 Till de uppgifter som enligt lagrådsremissen skall åvila Järnvägsinspektionen

hör att bestämma om en spåranläggning är järnväg, tunnelbana eller spårväg.

Föreskriften härom bör enligt Lagrådets mening flyttas från 1 § till en ny

1 a §.

 Lagrådet föreslår sålunda att lagen inleds med följande bestämmelser:

"1 § Denna lag gäller säkerheten vid järnväg, tunnelbana och spårväg.

Banverket har ett samlat ansvar för säkerheten. Inom Banverket handhas vissa

säkerhetsfrågor självständigt av Järnvägsinspektionen.

1 a § Järnvägsinspektionen bestämmer om en spåranläggning är järnväg, tunnelbana

eller spårväg."

8 §, som handlar om återkallelse av tillstånd att driva spåranläggningar m.m.,

skall enligt lagrådsremissen byggas ut, så att den också gäller återkallelse av

sådana säkerhetsintyg som regleras i den nya 19 a §. I ett nytt andra stycke har

en bestämmelse om återkallelse vid tillståndshavarens konkurs m.m. tagits in.

Förslaget i den delen bygger på artikel 11.7 i EG:s direktiv 95/18.

 Enligt Lagrådets mening bör andra stycket ändras så att man får en bättre

överensstämmelse med den angivna artikeln. I övrigt bör paragraftexten

förtydligas på ett par punkter.

 Lagrådet föreslår att 8 § ges följande lydelse:

"Ett tillstånd att driva spåranläggningar, spårtrafik eller särskild

trafikledningsverksamhet eller ett säkerhetsintyg enligt 19 a § får återkallas,

om förutsättningarna för tillståndet eller intyget inte längre uppfylls eller om

tillståndshavaren eller innehavaren av intyget inte fullgör sina skyldigheter

enligt 21 §.

Om konkursförfarande eller ackordsförfarande har inletts mot en tillståndshavare

eller en innehavare av säkerhetsintyg, skall tillståndet eller intyget

återkallas, om det finns grundad anledning anta att en tillfredsställande

finansiell omstrukturering inte kan åstadkommas inom rimlig tid."

Utöver de paragrafer som har föreslagits ändrade i lagrådsremissen bör även 29 §

justeras. Punkten 1 i paragrafens första stycke, som straffbelägger fall då

någon utan tillstånd driver tillståndspliktig verksamhet enligt lagen, bör

sålunda byggas ut, så att den täcker också fall då någon driver verksamhet i

strid med 19 a §.

Förslaget till lag om Järnvägsnämnden

Såvitt framgår av remissprotokollet och av vad som upplysts vid föredragningen i

Lagrådet är avsikten att, såsom är fallet idag, det i en förordning skall finnas

bestämmelser om statens spåranläggningar och att det i en ny lag skall meddelas

bestämmelser om enskilda spåranläggningar. En självständig enhet inom Banverket,

Trafikledningen vid Banverket, skall inrättas och meddela beslut i frågor om

banfördelning m.m. I den föreslagna lagen om Järnvägsnämnden finns bestämmelser

om att beslut som meddelas av Trafikledningen vid Banverket överklagas till den

järnvägsnämnd som enligt förslaget skall inrättas och att nämndens beslut

överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Vidare finns i lagen bestämmelser om

bl.a. nämndens sammansättning och beslutsförhet och om förfarandet hos nämnden.

 Den föreslagna lagen kan enligt Lagrådets mening kritiseras i flera avseenden.

Det kan till en början konstateras att de beslut som Järnvägsinspektionen vid

Banverket enligt förslaget till ändring i järnvägssäkerhetslagen meddelar skall

kunna överklagas direkt till förvaltningsdomstol, under det att beslut som

meddelas av Trafikledningen vid Banverket skall kunna överklagas till

Järnvägsnämnden och först därefter till förvaltningsdomstol. Av

remissprotokollet framgår inte att det skulle föreligga någon skillnad i

kompetens mellan Järnvägsinspektionen och Trafikledningen. Det anges (avsnitt

4.2.1) som skäl för inrättandet av Järnvägsnämnden att behovet av snabba

avgöranden är av största betydelse och att det inte går att avbryta arbetet med

tidtabelläggning för att avvakta ett avgörande av allmän förvaltningsdomstol.

Samtidigt föreskrivs dock i 5 § att nämnden skall avgöra ett ärende inom två

månader efter det att beredningen av ärendet har avslutats, vilket kan antas i

många fall stå i strid med kravet på snabbhet. Det kan också påpekas att det är

möjligt att låta de beslut som Trafikledningen vid Banverket fattar i brådskande

ärenden gälla omedelbart, såsom föreslagits i 7 § beträffande Järnvägsnämndens

beslut.

 På grund av vad som anförts ifrågasätter Lagrådet om inte även de beslut som

meddelas av Trafikledningen vid Banverket skulle kunna överklagas direkt till

allmän förvaltningsdomstol, vilket skulle göra den föreslagna nämnden

överflödig.

 Vidare kan mot den föreslagna lagen invändas följande. Några bestämmelser om

Trafikledningen vid Banverket och de beslut som Trafikledningen skall meddela

finns ännu inte och något förslag till sådana bestämmelser har inte

presenterats. Det kan inte anses lämpligt att, innan ens något förslag till de

grundläggande bestämmelserna föreligger, införa regler om prövningen i högre

instans.

 Som tidigare nämnts är avsikten att de grundläggande reglerna om statens

spåranläggningar skall finnas i en förordning, medan enskilda spåranläggningar

skall regleras i en lag. Enligt Lagrådets mening kan det ifrågasättas om inte

alla typer av spåranläggningar bör bli föremål för lagreglering. Bestämmelsen om

såväl statliga som enskilda spåranläggningar skulle i så fall kunna tas in i en

och samma lag.

 Det kan i varje fall hävdas att, så länge reglerna om prövning i första

instans av frågor beträffande statens spåranläggningar finns i en förordning,

det saknas skäl att i lag ha regler om prövningen av samma frågor i högre

instans.

 Såvitt kan utläsas av förarbetena till det nu framlagda lagförslaget synes

avsikten vara att Järnvägsnämnden i en framtid skall syssla med frågor om såväl

statliga som enskilda spåranläggningar. Även om Järnvägsnämnden får ett sådant

verksamhetsområde, synes det ändå inte finnas bärande skäl för att reglera dess

verksamhet i lag. Det bör i sammanhanget beaktas att Järnvägsnämnden avses få

ställning som förvaltningsmyndighet och inte som domstol.

 Med hänsyn till det anförda avstyrker Lagrådet att lagförslaget genomförs.

 Om en järnvägsnämnd, trots vad Lagrådet anfört, anses böra inrättas, bör

följande beaktas. Synpunkterna har betydelse oavsett om nämndens verksamhet

regleras i en lag eller i en förordning.

 De materiella bestämmelserna om vilka beslut som skall kunna överklagas bör

tas in i den eller de grundläggande författningar som reglerar frågorna om

tilldelning av tåglägen, banfördelning och trafikledning. Den särskilda

författningen om Järnvägsnämnden bör renodlas och innehålla i första hand sådana

bestämmelser som rör nämndens sammansättning, beslutförhet och

handläggningsförfarande. Enligt Lagrådets mening bör därför bestämmelserna i 1 §

i det remitterade förslaget utgå och ersättas med en erinran om att

Järnvägsnämnden har till uppgift att pröva de överklaganden som anges i de

grundläggande författningarna. Den i 7 § intagna bestämmelsen om att nämndens

beslut gäller omedelbart, om inte annat bestäms, och den i 8 § intagna

bestämmelsen om överklagande av nämndens beslut bör likaledes utgå och i stället

överföras till samma författningar.

 Förslaget att Järnvägsnämndens skall handlägga ärendena i enlighet med

förvaltningsprocesslagen (med vissa smärre undantag) kan Lagrådet inte

tillstyrka. Förvaltningsprocesslagen gäller rättskipning i allmän

förvaltningsdomstol. Den föreslagna Järnvägsnämnden kommer, som tidigare nämnts,

inte att vara en domstol utan en förvaltningsmyndighet. För handläggning av

ärenden i en förvaltningsmyndighet gäller i princip förvaltningslagen. Det är

således bestämmelserna i den lagen som skall tillämpas på förfarandet i

Järnvägsnämnden. Detta behöver inte särskilt anges i författningen om

Järnvägsnämnden. Om kompletterande föreskrifter behövs, kan sådana däremot tas

in i författningen. Det kan t.ex. gälla frågor om omröstning eller hållande av

muntlig förhandling. Lagrådet saknar underlag för att närmare bedöma i vilken

omfattning sådana kompletterande bestämmelser kan vara motiverade.

KOMMUNIKATIONSDEPARTEMENTET

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 24 mars 1996

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Hjelm-Wallén,
[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1995/96:192 Tillstånd för internationell

järnvägstrafik.

Rättsdatablad

--------------------------------------------------------------------

Författningsrubrik Bestämmelser som inför, Celexnummer för

 ändrar, upphäver eller bakomliggande EG-

 upprepar ett regler

 normgivnings-

 bemyndigande

--------------------------------------------------------------------

Lag om ändring i 395L0018

järnvägssäkerhetslagen 395L0019

(1990:1157)