Regeringens skrivelse

1991/92:32

om hemlig teleavlyssning och hemlig

teleövervakning vid förundersökning i brottmål

under år 1990

Regeringen bereder riksdagen tillfälle att ta del av vad som har

tagits upp i

bifogade utdrag ur regeringsprotokollet den 24 oktober 1991.

På regeringens vägnar

Carl[REDACTED_EFTERNAMN]

Gun[REDACTED_EFTERNAMN]

Skrivelsens huvudsakliga innehåll

I skrivelsen redogörs för tillämpningen under år 1990 av

bestämmelserna i

rättegångsbalken om hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning

vid

förundersökning i brottmål. Såvitt gäller hemlig teleövervakning,

lämnas

också en motsvarande redogörelse för tiden 1 september -- 31 december

1989.

Justitiedepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 24 oktober 1991

Närvarande: statsministern Carl[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden B.
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],

af[REDACTED_EFTERNAMN], Dinkelspiel,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], P.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

--------------------

Skrivelse om hemlig teleavlyssning och hemlig

teleövervakning vid förundersökning i brottmål

under år 1990

Bestämmelser om hemlig teleavlyssning som tvångsmedel vid beivrande

av brott finns i första hand i 27 kap. rättegångsbalken (RB).

Sedan den 1 september 1989 (prop. 1988/89:124, JuU25,

rskr. 313, SFS 1989:650),finns

också i kapitlet bestämmelser om hemlig teleövervakning.

Regler om hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning finns --

förutom i RB -- även i lagen (1952:98) med särskilda bestämmelser om

tvångsmedel i vissa brottmål, lagen (1988:97) om förfarandet hos

kommunerna,

förvaltningsmyndigheterna och domstolarna under krig eller krigsfara

m.m.

samt lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll, som trätt i

kraft den 1

juli 1991 och ersatt lagen (1989:530) om åtgärder för att förebygga

våldsdåd

med internationell bakgrund (terroristlagen).

Hemlig teleavlyssning innebär att samtal eller andra

telefonmeddelanden,

som befordras av televerket till eller från viss telefonapparat eller

annan teleanläggning, i hemlighet avlyssnas eller upptas genom

tekniskt hjälpmedel

för återgivning av innehållet i meddelandet. Förutom avlyssning av

telefon

samtal kan tvångsmedlet således användas också för upptagning av

annan

telekommunikation än muntlig sådan, såsom telex, telefax och

datakommunikation. Hemlig teleövervakning innebär att uppgifter i

hemlighet lämnas

av televerket om samtal eller andra telemeddelanden som har

expedierats

eller beställts till eller från en viss telefonapparat eller annan

teleanläggning

eller att en sådan anläggning avstängs för samtal eller meddelanden.

I enlighet med riksdagens önskemål (JuU 1981/82:54, rskr. 298)

redovisar

regeringen årligen hur reglerna om teleavlyssning i RB har

tillämpats. I samband med att reglerna om hemlig teleavlyssning och

hemlig teleövervakning

ändrades den 1 september 1989 uttalades i lagstiftningsärendet (prop.

1988/89:124 s. 55) att regeringens redovisning till riksdagen

angående till

lämpningen av bestämmelserna borde behållas vid övergången till de

nya

reglerna om hemlig teleavlyssning och att en motsvarande redovisning

borde

lämnas när det gäller hemlig teleövervakning.

Regeringen lämnade hösten 1990 en redogörelse till riksdagen för

tillämpningen av hemlig teleavlyssning enligt RB under år 1989 (skr.

1990/91:21,JuU6, rskr. 61). Jag avser nu att ta upp frågan om motsvar

ande

redogörelse

för år 1990. Årets redogörelse skall också omfatta tillämpningen av

hemlig

teleövervakning enligt RB under år 1990. Inför förra årets

redogörelse

kunde rikspolisstyrelsen av tekniska skäl inte lämna någon

redovisning såvitt

gällde hemlig teleövervakning under år 1989. Därför omfattar årets

redogö

relse även tillämpningen av hemlig teleövervakning under tiden 1

septem

ber -- 31 december 1989. Jag bygger min redogörelse på uppgifter som

riks

polisstyrelsen lämnat i en skrivelse till regeringen den 14 oktober

1991. Re

dogörelsen omfattar samtliga fall av hemlig teleavlyssning och hemlig

teleö

vervakning enligt RB:s regler under den aktuella tiden.

Teleavlyssning och teleövervakning vid förundersökning med stöd av be

stämmelserna i RB har enligt rikspolisstyrelsens skrivelse

huvudsakligen

förekommit i förundersökningar där det funnits starka misstankar om

orga

niserad eller annars omfattande handel med narkotika och då andra spa

ningsmetoder prövats utan resultat eller redan från början bedömts

vara

otillräckliga. Huvudsyftet har liksom tidigare varit att avslöja den

mera om

fattande smugglingen till och försäljningen inom landet.

Närmare om hemlig teleavlyssning

När det gäller förundersökningar avseende grovt narkotikabrott visar

rikspo

lisstyrelsens redogörelse att domstol under år 1990 meddelat

tillstånd att av

lyssna kommunikation till eller från telefonapparater eller andra

teleanlägg

ningar som innehafts eller använts av sammanlagt 214 misstänkta

personer.

Antalet fall under åren 19691--1990 är följande.n

1969 28 1977 122 1985 233

1970 39 1978 102 1986 213

1971 44 1979 147 1987 205

1972 34 1980 220 1988 210

1973 46 1981 277 1989 214

1974 44 1982 313 1990 214

1975 42 1983 418

1976 64 1984 414

Siffran för år 1989 har -- beroende på en felföring i tidigare

statistik --

ökats

med tre jämfört med föregående års redogörelse.

Enligt rikspolisstyrelsen visar preliminära beräkningar för år 1991

fram till

september att antalet tillstånd beträffande grova narkotikabrott inte

kom

mer att förändras i någon högre grad jämfört med år 1990.

När det gäller andra grova brott som enligt RB kan grunda rätt till

teleav

lyssning har enligt rikspolisstyrelsen teleavlyssning under år 1990

använts i

13 fall. Det har gällt förundersökningar rörande mord, grova rån,

allmänfar

lig ödeläggelse och grovt sabotage. Motsvarande siffror för de

närmast före

gående åren var 17 (1983), 13 (1984), 6 (1985), 15 (1986), 15 (1987),

15

(1988) och 24 (1989). Beträffande 1986 års siffra har också i årets

redogörelse

uteslutits den telefonavlyssning som det året ägde rum i utredningen

av mor

det på statsminister Olof[REDACTED_EFTERNAMN].

Av rikspolisstyrelsens redovisning framgår att den genomsnittliga

avlyss

ningstiden år 1990 var 46 dagar. Motsvarande siffra var för år 1989

44 dagar,

för år 1988 48 dagar, för år 1987 54 dagar, för år 1986 53 dagar och

för år

1985 60 dagar. En granskning av handlingarna visar att

avlyssningstiderna

varierar. Det finns ärenden där avlyssningen pågått bara under några

dagar,

medan den i några andra fall har pågått i mer än fyra månader. I ett

fall har

avlyssningen pågått så länge som drygt sex månader.

När det gäller frågan i vilken mån teleavlyssningen fyllt avsett

ändamål

framgår att avlyssningen har haft betydelse för förundersökningen i

fråga om

den misstänkte i ca 77 procent av fallen år 1985, 64 procent år 1986,

68 pro

cent år 1987, 44 procent år 1988, 51 procent år 1989 och 47 procent

år 1990.

Såvitt gäller förundersökningens betydelse i fråga om den misstänkte

fram

går också att avlyssningen inte gett något resultat i 15 procent av

fallen och

att åtgärden avbrutits med kvarstående misstanke i knappt 38 procent

av fal

len år 1990.

Under år 1990 har det inte förekommit något fall där domstol lämnat

en

ansökan om teleavlyssning utan bifall. I likhet med tidigare år har

rikspolis

styrelsen tillämpat en viss förhandsprövning av de ärenden där

teleavlyss

ning har aktualiserats (jfr prop. 1980/81:76 s. 277 och 278). Vid

förhands

prövning under år 1990 har rikspolisstyrelsen lämnat negativt besked

i två

fall.

Närmare om hemlig teleövervakning

När det gäller antalet tillstånd som lämnats för hemlig

teleövervakning visar

rikspolisstyrelsens redovisning att sådana tillstånd lämnades i åtta

fall under

tiden 1 september till 31 december 1989 och i 42 fall under år 1990.

Tillstån

den under år 1989 gällde i samtliga fall förundersökningar rörande

grovt nar

kotikabrott/narkotikabrott, medan tillstånden under år 1990 avsåg

grovt

narkotikabrott/narkotikabrott i 38 av fallen och grovt bedrägeri,

grovt häleri

och grov urkundsförfalskning i de övriga fallen. Den genomsnittliga

teleö

vervakningstiden var 43 dagar för år 1989 och 42 dagar för år 1990.

Handling

arna visar att tiderna för teleövervakningarna varierar mellan några

dagar

och, som mest, knappt tre månader.

När det gäller frågan i vilken mån teleövervakningen fyllt avsett

ändamål

framgår att övervakningen har haft betydelse för förundersökningen i

fråga

om den misstänkte i knappt 13 procent av fallen under år 1989 och i

19 pro

cent av fallen under år 1990. Vidare framgår att förundersökningen

inte gett

något resultat i 38 procent av fallen under år 1989, medan

motsvarande andel

för år 1990 var knappt 36 procent. Antalet fall där åtgärden

avbrutits med

kvarstående misstanke uppgick till 50 procent år 1989 respektive 45

procent

år 1990.

Under år 1989 och år 1990 har det inte förekommit något fall där

domstol

lämnat en ansökan om hemlig teleövervakning utan bifall.

nFör egen del kan jag med anledning av rikspolisstyrelsens

redovisning till

en början konstatera att antalet teleavlyssningar på grund av

misstanke om

grov narkotikabrottslighet sedan år 1986 ligger på en konstant nivå.

Statistik från statistiska centralbyrån visar att antalet för grova

narkotika

brott lagförda personer ökat under år 1990 jämfört med året innan. Av

tidi

gare års redogörelser framgår emellertid att antalet varierar såväl

uppåt som

nedåt från år till år.

Av rikspolisstyrelsens skrivelse framgår vidare att antalet beslag av

canna

bis, amfetamin och heroin har ökat kraftigt under senare år och att

denna

ökning fortsätter. Beslagsmängderna av amfetamin, heroin och kokain

ökar

också kraftigt jämfört med föregående år.

Som framhållits i tidigare redogörelser till riksdagen kan

teleavlyssning

uppenbarligen inte avvaras i kampen mot narkotikabrottsligheten och

annan

särskilt grov brottslighet. Men det är angeläget att åtgärderna så

långt det är

möjligt begränsas både när det gäller antalet avlyssnade apparater

och den

tid som avlyssning pågår. Av siffrorna i årets redogörelse kan

utläsas att av

lyssningarna under senare år i stort har stabiliserat sig på en

konstant nivå,

inte bara när det gäller antalet tillstånd, utan också när det gäller

den genom

snittliga avlyssningstiden, avlyssningstiderna i övrigt samt andelen

avlyss

ningar som haft betydelse för förundersökningen i fråga om den

misstänkte.

I förra årets redogörelse konstaterades beträffande 1989 års siffra

att den

visade på en kraftig ökning av antalet avlyssningar i samband med

andra

grova brott. Motsvarande siffra för år 1990 tyder på att denna ökning

endast

var tillfällig.

Beträffande de redovisade siffrorna om teleövervakningen kan konstate

ras att teleövervakningen till helt övervägande del har fått sin

största bety

delse i förundersökningar rörande narkotikabrottslighet. Såvitt

gäller anta

let beviljade tillstånd kan också konstateras att dessa successivt

har ökat un

der den redovisade perioden och att mer än dubbelt så många tillstånd

bevil

jades under andra halvåret 1990 jämfört med det första. Det är dock

för ti

digt att redan nu dra några slutsatser av detta. Att

teleövervakningarna i

jämförelse med teleavlyssningarna visar ett sämre resultat när det

gäller i

vilken mån åtgärden har haft betydelse för förundersökningen i fråga

om den

misstänkte är knappast förvånande med tanke på tvångsmedlens olika an

vändningsområde. Teleövervakningen fyller en viktig funktion för att

exem

pelvis kartlägga en misstänkt narkotikalangares kontaktkrets och

utgör ofta

ett effektivt komplement till teleavlyssningen.

Jag hemställer att regeringen bereder riksdagen tillfälle att ta del

av vad

som i det föregående har anförts om tillämpningen av bestämmelserna i

RB

om hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning vid

förundersökning i

brottmål.

--------------------Regeringen beslutar i enlighet med föredragandens

hemställan.

1 Möjligheten att tillgripa telefonavlyssning vid misstanke om grova

narkotikabrott

tillkom år 1969