Regeringens proposition

1999/2000:144

Undantag från turordningen

Prop.

1999/2000:144

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 25 maj 2000

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Mona[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Näringsdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I denna proposition föreslås en ändring i 22 § lagen (1982:80) om

anställningsskydd (anställningsskyddslagen). Förslaget innebär att en

arbetsgivare vid uppsägning på grund av arbetsbrist får från turordningen

undanta högst två arbetstagare som är av särskild betydelse för den

fortsatta verksamheten. De arbetstagare som undantas skall ha företräde

till fortsatt anställning. Begränsningen till två personer skall gälla

oberoende av hur många turordningskretsar som finns hos arbetsgivaren.

Arbetsgivarens urval skall kunna prövas rättsligt även enligt

anställningsskyddslagen.

Lagändringen föreslås träda i kraft den 1 januari 2001.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 3

2 Förslag till lag om ändring i lagen (1982:80) om

anställningsskydd 4

3 Ärendet och dess beredning 6

4 Nuvarande bestämmelser 6

5 Undantag från turordningen 9

6 Undantagsbestämmelsens omfattning 14

7 Konsekvenser 16

8 Ikraftträdande 17

9 Författningskommentar 17

Bilaga 1 Arbetsgruppens lagförslag 19

Bilaga 2 Förteckning över remissinstanser 22

Bilaga 3 Lagrådsremissens lagförslag 23

Bilaga 4 Lagrådets yttrande 25

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 25 maj 2000 26

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till lag om

ändring i lagen (1982:80) om anställningsskydd.

2 Förslag till lag om ändring i lagen (1982:80)

om anställningsskydd

Härigenom föreskrivs att 22 § lagen (1982:80) om anställningsskydd

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

22 §

Vid uppsägning på grund av arbetsbrist skall arbetsgivaren iaktta

följande turordningsregler.

Innan turordningen fastställs får

arbetsgivaren oavsett antalet tur-

ordningskretsar undanta högst två

arbetstagare som är av särskild

betydelse för den fortsatta

verksamheten. En arbetstagare

som undantas har företräde till

fortsatt anställning.

Har arbetsgivaren flera driftsenheter, fastställs en turordning för varje

enhet för sig. Enbart den omständigheten att en arbetstagare har sin

arbetsplats i sin bostad medför inte att den arbetsplatsen utgör en egen

driftsenhet. Om arbetsgivaren är eller brukar vara bunden av

kollektivavtal, fastställs en särskild turordning för varje avtalsområde.

Finns det i ett sådant fall flera driftsenheter på samma ort, skall inom en

arbetstagarorganisations avtalsområde fastställas en gemensam turordning

för samtliga enheter på orten, om organisationen begär det senast vid

förhandlingar enligt 29 §.

Arbetstagarnas plats i

turordningen bestäms med

utgångspunkt i varje arbetstagares

sammanlagda anställningstid hos

arbetsgivaren. Arbetstagare med

längre anställningstid har företräde

framför arbetstagare med kortare

anställningstid. Vid lika

anställningstid ger högre ålder

företräde. Kan en arbetstagare

endast efter omplacering beredas

fortsatt arbete hos arbetsgivaren,

gäller som förutsättning för

företräde enligt turordningen att

arbetstagaren har tillräckliga

kvalifikationer för det fortsatta

arbetet.

Turordningen för de

arbetstagare som inte undantagits

bestäms med utgångspunkt i varje

arbetstagares sammanlagda

anställningstid hos arbetsgivaren.

Arbetstagare med längre

anställningstid har företräde

framför arbetstagare med kortare

anställningstid. Vid lika

anställningstid ger högre ålder

företräde. Kan en arbetstagare

endast efter omplacering beredas

fortsatt arbete hos arbetsgivaren,

gäller som förutsättning för

företräde enligt turordningen att

arbetstagaren har tillräckliga

kvalifikationer för det fortsatta

arbetet.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

3 Ärendet och dess beredning

Riksdagen beslöt den 28 april 1999 att bifalla arbetsmarknadsutskottets

hemställan om att riksdagen som sin mening skulle ge regeringen

tillkänna att den utan dröjsmål bör återkomma till riksdagen med förslag

till ändring i 22 § lagen (1982:80) om anställningsskydd (anställnings-

skyddslagen) så att undantag medges från turordningsreglerna vad gäller

totalt två personer i företag med färre än tio anställda (bet. 1998/99:AU8,

rskr. 1998/99:179).

Med anledning av riksdagens beslut har en arbetsgrupp inom

Näringsdepartementet upprättat en promemoria, Undantag från

turordningen, Ds 2000:6. Arbetsgruppens förslag till ändring av

anställningsskyddslagen finns i bilaga 1. Promemorian har

remissbehandlats och en förteckning över remissinstanserna finns i

bilaga 2. Remissyttrandena och en remiss-sammanställning finns

tillgängliga i Näringsdepartementet (dnr N2000/918/ARM).

Lagrådet

Regeringen beslutade den 27 april 2000 att inhämta Lagrådets yttrande

över det lagförslag som finns i bilaga 3. Lagrådets yttrande finns i bilaga

4. Regeringen har i huvudsak följt Lagrådets förslag. Lagrådets

synpunkter behandlas i författningskommentaren.

4 Nuvarande bestämmelser

Turordningsreglerna i 22 och 23 §§ anställningsskyddslagen innebär

följande.

En turordning fastställs för varje driftsenhet hos arbetsgivaren. Med

driftsenhet avses i praktiken driftsställe, t.ex. en fabrik eller en butik. Om

en arbetsgivare har två eller flera driftsenheter på en och samma ort skall

driftsenheterna på begäran av den lokala fackföreningen läggas samman

till en gemensam turordningskrets.

Om arbetsgivaren är eller brukar vara bunden av kollektivavtal

fastställs en turordningskrets för varje avtalsområde. Normalt leder detta

till att arbetare och tjänstemän utgör separata turordningskretsar. Är

arbetsgivaren inte bunden av kollektivavtal bildar hela driftsenheten en

turordningskrets.

Arbetstagarnas plats i turordningen bestäms med utgångspunkt i varje

arbetstagares sammanlagda anställningstid hos arbetsgivaren. Den som

har längre anställningstid har företräde framför den som varit anställd

kortare tid och vid lika anställningstid har äldre arbetstagare företräde

framför yngre. Arbetstagarens sammanlagda anställningstid bestäms i

förekommande fall med tillämpning av 3 § andra stycket

anställningsskyddslagen. Enligt den bestämmelsen får arbetstagare

tillgodoräkna sig en extra anställningsmånad för varje anställningsmånad

som arbetstagaren har påbörjat efter fyllda 45 år. En arbetstagare får

tillgodoräkna sig högst 60 sådana anställningsmånader.

Arbetsgivaren är i princip alltid skyldig att försöka omplacera en

arbetstagare som hotas av uppsägning. Detta följer av 7 §

anställningsskyddslagen som anger att en uppsägning inte är sakligt

grundad om det är skäligt att kräva att arbetsgivaren bereder

arbetstagaren annat arbete hos sig. Denna allmänna

omplaceringsskyldighet som gäller både vid uppsägningar av

personliga skäl och vid arbetsbrist begränsas på så sätt att arbetstagaren

måste ha tillräckliga kvalifikationer för att kunna göra anspråk på de nya

arbetsuppgifterna.

Även 22 § innehåller en omplaceringsregel. Enligt bestämmelsen kan

en arbetstagare efter en driftsinskränkning få behålla sin anställning men

inte sina gamla arbetsuppgifter. En sådan omplacering förutsätter inte att

det hos arbetsgivaren finns en ledig befattning eller lediga

arbetsuppgifter att omplaceras till. I stället innebär omplaceringen att en

arbetstagare med kortare anställningstid eller lägre ålder sägs upp medan

den som är äldre får stanna kvar. För att ha rätt till omplacering måste

dock arbetstagaren även i detta fall ha tillräckliga kvalifikationer för de

nya arbetsuppgifterna. Det är arbetsgivaren som fastställer vilka

kvalifikationer som krävs för att någon skall kunna utföra sina

arbetsuppgifter och arbetsgivaren behöver normalt inte organisera sin

verksamhet på ett visst sätt för att tillgodose en arbetstagares intresse av

fortsatt arbete, se t. ex. AD 1993 nr 42 och AD 1997 nr 98. Emellertid

kan arbetsgivarens beslut underkännas efter en rättslig prövning, om de

krav som arbetsgivaren ställer upp framstår som ett försök till

kringgående av antingen lag eller avtal eller om förfarandet strider mot

god sed på arbetsmarknaden, se t. ex. AD 1996 nr 54.

Oberoende av turordningen skall arbetstagare som har nedsatt

arbetsförmåga och som på grund därav har beretts särskild sysselsättning

hos arbetsgivaren ha företräde till fortsatt arbete enligt 23 §

anställningsskyddslagen. En förutsättning är att det kan ske utan

allvarliga olägenheter för arbetsgivaren. En annan turordningsregel vid

sidan av anställningsskyddslagen är 8 § lagen (1974:358) om facklig

förtroendemans ställning på arbetsplatsen. Bestämmelsen innebär att en

facklig förtroendeman har företräde till fortsatt anställning om det har

särskild betydelse för den fortsatta verksamheten på arbetsplatsen.

En arbetsgivare som säger upp arbetstagare på grund av arbetsbrist

skall normalt iaktta de turordningsregler som nu redovisats. Reglerna

gäller oavsett antalet anställda hos arbetsgivaren. Bestämmelserna i 22 §

kan enligt 2 § tredje stycket frångås genom kollektivavtal och sådana

avtal, s.k. avtalsturlistor, är vanligt förekommande. Till skillnad från 22 §

är däremot 23 § tvingande och kan alltså inte ersättas genom kollektiv-

avtal.

I 12 § lagen (1994:260) om offentlig anställning, LOA, finns en

turordningsregel för den statliga sektorn. Bestämmelsen innebär att

hänsyn skall tas till att en myndighet på ett riktigt sätt fullgör sina

rättskipnings- eller förvaltningsuppgifter vid bestämmande av en

arbetstagares plats i turordningen vid uppsägningar på grund av

arbetsbrist. Motivet är allmänhetens intresse av en väl fungerande

förvaltning (prop. 1993/94:65 s. 63). Det är således inte arbetsgivarens

intresse av att organisera verksamheten efter vad han finner lämpligt som

motiverar särregleringen inom detta område.

För det statliga området gäller enligt kollektivavtal en reglering som

avviker från vad som föreskrivs i anställningsskyddslagen. Här fastställs

turordningskretsen genom att arbetstagarnas arbetsuppgifter jämförs med

varandra. I avtalets 3 § anges att arbetstagare med i huvudsak jämförbara

arbetsuppgifter skall ingå i samma turordningskrets. Kriteriet som

definierar en turordningskrets blir därmed snävare än vad som följer av

22 § anställningsskyddslagen. Med hänsyn till detta har uttrycket i

huvudsak jämförbara arbetsuppgifter i praxis getts en vid tolkning (se

t.ex. AD 1998 nr 136 och 1999 nr 24).

1994 års reglering

Under 1994 var 22 § anställningsskyddslagen utformad så att en

arbetsgivare kunde i varje turordningskrets från turordningen undanta två

arbetstagare som enligt arbetsgivarens bedömning var av särskild

betydelse för den fortsatta driften (SFS 1993:1496, prop. 1993/94:67, bet.

1993/94:AU4, rskr. 1993/94:103). Regeln trädde i kraft den 1 januari

1994. Det var i princip inte möjligt att rättsligt angripa vare sig

arbetsgivarens urval enligt undantagsregeln eller en uppsägning som

föranleddes av att arbetsgivaren utövat möjligheten att undanta

arbetstagare. Emellertid kunde enligt förarbetena arbetsgivarens rätt att

undanta arbetstagare vara begränsad på grund av annan lagstiftning, t.ex.

bestämmelserna om otillåten könsdiskriminering i jämställdhetslagen

(1991:433) eller om föreningsrätt i lagen (1976:580) om

medbestämmande i arbetslivet (medbestämmandelagen). Vissa

kringgåenden av anställningsskyddslagen av otillbörlig natur ansågs även

kunna angripas enligt allmänna regler.

Tillämpligheten av undantagsregeln var inte knuten till antalet

anställda, utan regleringen var formellt neutral i förhållande till företagets

storlek. Genom att regeln medgav att två personer undantogs per

turordningskrets fick den dock störst effekt för små företag, vilket även

var avsikten.

Möjligheten för en arbetsgivare att undanta två arbetstagare från tur-

ordningen upphävdes den 1 januari 1995 på initiativ av den socialdemok-

ratiska regeringen (SFS 1994:1685, prop. 1994/95:76, bet. 1994/95:76,

bet. 1994/95:AU4, rskr. 1993/94:123). Motiveringen var bl.a. att

möjligheten för en arbetsgivare att undanta två arbetstagare från

turordningen ansågs rubba den balans mellan arbetsgivarens och

arbetstagarens intressen som lagen bygger på. Det pekades på att

arbetsgivaren ensam bestämmer om det föreligger arbetsbrist i företaget

och att lagens regler om turordning i det läget innebär ett visst skydd mot

godtycke på så sätt att arbetsgivaren inte får välja fritt vem som skall

sägas upp. I sammanhanget framhölls också risken för att en arbetsgivare

som vill göra sig av med en arbetstagare utan att öppet redovisa sina skäl

kunde utnyttja turordningsreglerna i det syftet. Vidare framhölls att det är

möjligt att avvika från turordningsreglerna genom kollektivavtal och att

det därigenom är möjligt att i varje situation göra en avvägning som för

båda sidor ter sig som den bästa lösningen.

5 Undantag från turordningen

Regeringens förslag: En arbetsgivare skall från turordningen få

undanta högst två arbetstagare som är av särskild betydelse för den

fortsatta verksamheten. Dessa arbetstagare skall ha företräde till

fortsatt anställning. Begränsningen till två personer skall gälla

oberoende av hur många turordningskretsar som finns hos

arbetsgivaren.

Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regerin-

gens förslag. Att undantaget gäller oberoende av antalet turordnings-

kretsar har dock inte angetts uttryckligen i arbetsgruppens förslag till

lagtext.

Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna varken

avstyrker eller tillstyrker att det i anställningsskyddslagen införs en

möjlighet för arbetsgivare att undanta arbetstagare från turordningen.

Svenska Arbetsgivareföreningen (SAF) tillstyrker förslaget men anger

att begränsningen till två arbetstagare per arbetsgivare begränsar värdet

av förslaget och att det innebär en olämplig avgränsning, när det finns

flera turordningskretsar, som är svår att förena med att

turordningsreglerna i övrigt utgår från kollektivavtalsområdet. Svenska

Kommunförbundet (Kommunförbundet) som också tillstyrker anger att

frågor om turordning i första hand bör regleras genom kollektivavtal på

grundval av framförallt verksamhetens krav och arbetstagarnas

anställningstid.

Ombudsmannen mot etnisk diskriminering (DO), Landsorganisationen

i Sverige (LO), Tjänstemännens centralorganisation (TCO) och Sveriges

akademikers centralorganisation (SACO) avstyrker förslaget. DO anser

att förslaget lämnar ett alltför stort utrymme för en skönsmässig

bedömning för arbetsgivaren. LO bedömer att nuvarande

turordningsregler möjliggör för en arbetsgivare att behålla arbetstagare

som är nödvändiga efter en driftsinskränkning, eftersom reglerna även tar

hänsyn till kompetens och således innebär att inte endast

anställningstiden är avgörande. Enligt LO innebär även de nuvarande

reglerna ett skydd mot att arbetstagarna behandlas godtyckligt, särskilt

äldre arbetstagare som av hälsoskäl många gånger inte är lika produktiva

som yngre arbetstagare. TCO har samma grundläggande inställning som

LO. TCO framhåller även att tur-ordningsreglerna måste vara ett

objektivt urvalsinstrument samt att de först då blir förutsägbara och

skapar trygghet för den enskilde individen. SACO framhåller att en

arbetsgivare redan med stöd av kravet på tillräckliga kvalifikationer för

fortsatt anställning har stora möjligheter att behålla kompetent personal

vid en driftsinskränkning. Vidare belyser promemorian enligt SACO inte

hur kravet på särskild betydelse förhåller sig till det gällande

kvalifikationskravet i anställningsskyddslagen. SACO förordar att kravet

på tillräckliga kvalifikationer ses över och förtydligas så att det kommer

att inrymma ett skicklighetskrav bedömt utifrån verksamhetens behov.

Handikappombudsmannen, Stockholms universitet, Lunds universitet,

DO, Arbetslivsinstitutet, Närings- och teknikutvecklingsverket, LO och

TCO tillstyrker att ett undantag från turordningen kan prövas rättsligt

enligt anställningsskyddslagen, medan Arbetsgivarverket,

Arbetsgivaralliansen, Företagarnas riksorganisation, SAF,

Företagarförbundet Företagarforum och SACO avstyrker att en sådan

prövning skall kunna göras. Jämställdhetsombudsmannen (JämO)

avstyrker att en rättslig prövning skall kunna ske enligt

anställningsskyddslagen och förordar i stället att

diskrimineringslagstiftningen skärps. Övriga remissinstanser tar inte

ställning till denna fråga.

DO, Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning,

LO och TCO förordar vidare att en arbetstagare som blivit uppsagd som

följd av att arbetsgivaren har utnyttjat möjligheten att undanta

arbetstagare från turordningen skall ha en rätt till skriftlig information

om de överväganden som arbetsgivaren gjort härvidlag.

Bakgrunden till regeringens förslag: Riksdagen har anmodat

regeringen att till riksdagen återkomma med förslag om en

undantagsregel i 22 § anställningsskyddslagen. Arbetsmarknadsutskottet

uttalade i denna del följande.

Reglerna i anställningsskyddslagen om turordning utgör en

avvägning mellan arbetstagarnas intresse av anställningstrygghet

och företagens intresse att för den fortsatta driften få behålla de

anställda som för företagets överlevnad och utveckling är de

viktigaste. Lagen om anställningsskydd kan dock sägas vara

skriven med ett större företag som måttstock. Utskottet anser, i

likhet med flera motionärer, att turordningsreglerna för de riktigt

små företagen inte nödvändigtvis behöver vara desamma som

för de stora företagen. För små företag kan det många gånger

vara avgörande för att de skall kunna drivas vidare att de får

behålla viss kompetens i samband med neddragningar av antalet

anställda. Utskottet ser också ett undantag från

turordningsreglerna som ett av flera sätt att stimulera såväl

småföretagande som små företags möjlighet att öka

kompetensen i företaget genom att kunna anställa välutbildad

och kompetent personal utan att dessa försätts i en situation där

de känner ett automatiskt hot om att bli de första som sägs upp

vid arbetsbrist. Utskottet har länge hoppats på att parterna själva

skulle kunna lösa denna fråga. Eftersom parterna uppenbarligen

inte har lyckats komma överens anser utskottet nu att det är

nödvändigt att lösa denna fråga med lagstiftning. Regeringen bör

utan dröjsmål återkomma till riksdagen med förslag till ändring i

22 § lagen om anställningsskydd så att undantag medges från

turordningsreglerna vad gäller totalt två personer i företag med

färre än tio anställda. Utskottet understryker att undantag alltså

inte skall få göras för två personer per turordningskrets.

Utskottet betonar också att en arbetsgivare inte skall kunna

utnyttja möjligheten att undanta anställda från tur-ordningen på

ett sätt som står i strid med jämställdhetslagens regler mot

könsdiskriminering, förbud mot diskriminering enligt annan

lagstiftning, föreningsrätten eller liknande. Utskottet motsätter

sig en försvagning av arbetsrätten i övrigt.

Det anförda bör ges regeringen till känna.

Utskottet hemställde att riksdagen som sin mening skulle ge regeringen

tillkänna vad som anförts om att regeringen utan dröjsmål skulle lägga

fram förslag om en undantagsregel i fråga om turordningen. Detta blev

också riksdagens beslut.

Skälen för regeringens förslag: Riksdagen har särskilt uttalat att en

arbetsgivare inte skall kunna utnyttja möjligheten att undanta anställda

från turordningen på ett sätt som strider mot gällande antidiskrimine-

ringslagstiftning. Riksdagen har vidare motsatt sig en mer allmän

försvagning av arbetsrätten. Regeringens förslag avser att förena dessa

två förutsättningar. De som undantas skall därför ha särskild betydelse

för verksamheten och inga andra än de som uppfyller dessa krav skall få

undantas. De som undantas skall ha företräde till fortsatt anställning. Till

skillnad mot 1994 års reglering skall begränsningen till två personer gälla

oberoende av vilken turordningskrets de som undantas tillhör och

oberoende av hur många turordningskretsar som finns hos arbetsgivaren.

Särskild betydelse

Regeringen instämmer således i arbetsgruppens förslag att endast

arbetstagare som är av särskild betydelse för verksamheten skall kunna

undantas.

SACO har anmärkt att det är oklart hur detta kriterium förhåller sig till

kravet i 22 § på att en arbetstagare skall ha tillräckliga kvalifikationer för

att kunna göra anspråk på fortsatt arbete efter omplacering. Enligt

regeringens uppfattning bör det bli aktuellt att pröva om en arbetstagare

är av särskild betydelse för den fortsatta verksamheten först om

arbetstagaren har tillräckliga kvalifikationer för arbetet.

Utformningen av förslaget om möjlighet för arbetsgivare att undanta

arbetstagare från turordningen är avsedd att dels tillgodose

arbetsgivarens intresse av kompetensförsörjning, dels förhindra att

arbetstagarna utsätts för godtycklig behandling. Förslaget innebär att en

arbetsgivare från tur-ordningen skall kunna undanta endast de

arbetstagare som är särskilt värdefulla för den fortsatta verksamheten.

Det skall således vara fråga om personer som kan betecknas som

nyckelpersoner. Som arbetsgruppen har framhållit är det inte möjligt att

ge en för alla situationer gångbar och uttömmande beskrivning av vad

som bör förstås med uttrycket särskild betydelse för den fortsatta

verksamheten . Utgångspunkten skall dock vara den fortsatta

verksamhetens behov. Arbetsgruppen ger några exempel där en

arbetstagare skulle kunna vara av särskild betydelse för den fortsatta

verksamheten. Regeringen delar arbetsgruppens bedömning att dessa kan

tjäna till ledning för vilka arbetstagare som skall anses vara av särskild

betydelse för den fortsatta verksamheten. Det kan således vara fråga om

en arbetstagare som har en arbetsledande eller samordnande funktion, en

arbetstagare som besitter särskilt viktig kunskap eller på annat sätt

innehar en specialistfunktion i företaget, eller en som innehar

upparbetade kundrelationer som är särskilt viktiga för arbetsgivaren. Ett

annat exempel kan vara en arbetstagare vars arbetsprestation är särskilt

värdefull för arbetsgivaren jämfört med arbetstagarens kollegors

arbetsresultat. Beträffande arbetsprestationen för en enskild arbetstagare

som grund för urvalet vill regeringen dock särskilt framhålla att det skall

vara fråga om en påtaglig skillnad i arbetsprestationen för att den som

undantas skall anses vara av särskild betydelse för den fortsatta

verksamheten.

Möjligheten att undanta arbetstagare från turordningen får inte

användas så att den utnyttjas för att säga upp arbetstagare som t.ex. är

föräldralediga, förväntas vara föräldralediga eller därför att arbetstagaren

varit ledig för vård av barn, alternativt förväntas vara ledig för vård av

barn. Arbetsgivaren skall inte kunna särbehandla en arbetstagare på

grund av hans eller hennes föräldraskap t.ex. för att han eller hon inte

förväntas kunna stå till förfogande för att arbeta övertid i samma

utsträckning som andra arbetstagare. Inte heller skall ålder eller

nedsättning i arbetsförmågan på grund av sjukdom i sig motivera att

undantag görs.

Rättslig prövning

Arbetsgruppen har föreslagit att kriteriet särskild betydelse för den

fortsatta verksamheten skall, till skillnad mot regleringen 1994, kunna

prövas rättsligt enligt anställningsskyddslagen. Arbetsgruppens förslag

ger i denna del uttryck för en avvägning som syftar till att tillgodose

företagens behov av manöverutrymme samtidigt som den grupp av

arbetstagare som kan undantas inte blir så vid att anställningstryggheten

hotas.

LO, TCO, Stockholms universitet och Lunds universitet har framhållit

att om förslaget genomförs är det nödvändigt att arbetsgivarens urval kan

prövas med stöd av anställningsskyddslagen. Lunds universitet har funnit

att arbetsgruppens förslag utgör en rimlig balans mellan riksdagens

beställning att tillgodose rationella behov av kompetensförsörjning och

de anställdas behov av anställningstrygghet. Stockholms universitet har

vissa invändningar mot arbetsgruppens förslag och har föreslagit en

alternativ utformning av regeln. Förslaget är utformat under den

förutsättningen att undantagsregeln är tillämplig för alla arbetsgivare

oavsett antal anställda. Förslaget har vidare ett mer begränsat

tillämpningsområde, eftersom det syftar till att begränsa prövningen till

de fall där arbetsgivarens undantagsbeslut är diskriminerande eller därför

att en arbetstagare utnyttjat en lagstadgad rätt till ledighet. Enligt

regeringens bedömning är en sådan begränsning inte tillräcklig för att

motverka godtycklig behandling.

De flesta remissinstanser som representerar arbetsgivarsidan,

Arbetsgivarverket, SAF, Arbetsgivaralliansen, Företagarnas

riksorganisation och Företagarförbundet Företagarforum har å andra

sidan avstyrkt att arbetsgivarens beslut att undanta en arbetstagare skall

kunna underkastas rättslig prövning enligt anställningsskyddslagen.

Regeringen delar arbetsgruppens bedömning att det finns ett behov av

att kunna pröva arbetsgivarens beslut rättsligt även inom ramen för

anställningsskyddslagen. I annat fall finns en beaktansvärd risk att

arbetstagarna utsätts för en godtycklig behandling. Detta gäller inte minst

småbarnsföräldrar som t. ex. utnyttjar sin lagstadgade rätt till hel

föräldraledighet eller ledighet för tillfällig vård av barn. Som även

arbetsgruppen har påpekat är det rättsliga skydd som finns i

föräldraledighetslagen (1995:584) och annan ledighetslagstiftning inte

tillräckligt. Ett alternativ skulle kunna vara att stärka motsvarande regler

i t. ex. föräldraledighetslagen och lagen (1974:981) om arbetstagares rätt

till ledighet för utbildning. Anställningsskyddslagen är dock den lag som

primärt reglerar frågor om uppsägning av arbetstagare. Regeringen delar

därför arbetsgruppens bedömning att starka systematiska skäl talar för att

en begränsning av arbetsgivarens urval bör framgå direkt av denna lag.

En sådan lösning framstår även som enklare och mer lättillgänglig.

Arbetsdomstolen har anmärkt att karaktären på den av arbetsgivaren

bedrivna verksamheten får betydelse vid en rättslig prövning, vilket kan

leda till att bevisningen vid en eventuell tvist kan bli omfattande.

Regeringen anser att det i och för sig är en nackdel. Denna nackdel skall

emellertid ställas mot arbetstagarens berättigade intresse av att få sin sak

prövad och en rättslig prövning blir då en naturlig följd av detta intresse.

Det finns skäl att framhålla att det bör ankomma på arbetsgivaren att

visa att ovidkommande hänsyn inte varit vägledande vid urvalet.

Regeringen delar arbetsgruppens slutsats att arbetsgivarens bedömning

skall tillmätas stor vikt och att arbetsgivaren skall tillåtas en viss

marginal för misstag eller felbedömningar. Det sagda gäller givetvis

endast under förutsättning att arbetsgivaren haft verksamhetens bästa för

ögonen och att urvalet inte gjorts på ett godtyckligt sätt eller bygger på

ovidkommande hänsyn.

Därutöver kan konstateras att en arbetsgivares beslut kan prövas

rättsligt i de fall beslutet står i strid med

antidiskrimineringslagstiftningen eller liknande regler. Ett flertal lagar

innehåller förbud mot diskriminering av olika slag, se jämställdhetslagen

(1991:433), lagen (1999:130) om åtgärder mot etnisk diskriminering,

lagen (1999:132) om förbud mot diskriminering i arbetslivet på grund av

funktionshinder och lagen (1999:133) om förbud mot diskriminering i

arbetslivet på grund av sexuell läggning. Härtill kommer de

föreningsrättsliga reglerna i medbestämmandelagen. Dessa regler skall

alltid ha företräde i förhållande till möjligheten att undanta två

arbetstagare av särskild betydelse för verksamheten. I sammanhanget kan

även nämnas Arbetsdomstolens praxis vad gäller god sed på

arbetsmarknaden .

En felaktig tillämpning av undantagsmöjligheten skall inte kunna leda

till att en uppsägning blir ogiltig. Liksom fallet är idag enligt 34 § första

stycket och 38 § anställningsskyddslagen kan bara ekonomiskt och

allmänt skadestånd komma i fråga när en uppsägning strider endast mot

lagens turordningsregler.

De kompletterande regler om turordning som finns i 23 §

anställningsskyddslagen och 8 § lagen (1974:358) om facklig

förtroendemans ställning på arbetsplatsen berörs inte av förslaget till

lagändring.

Uppgiftsskyldighet m.m.

Några remissinstanser har hyst farhågor för att en arbetsgivare kan

missbruka undantagsmöjligheten t. ex. genom att välja att säga upp

arbetstagare vid flera olika tillfällen och därigenom få en möjlighet att

undanta fler än två arbetstagare. Arbetsdomstolen har vid några tillfällen

prövat frågan om en viss åtgärd från arbetsgivarens sida varit ett

kringgående av lag, se t. ex. AD 1996 nr 56. För att ett kringgående skall

anses ha skett krävs enligt Arbetsdomstolens bedömning, förutom att

arbetsgivarens faktiska åtgärder styrks, även att syftet med åtgärderna har

varit att undgå tillämpning av vissa lagregler. Därutöver krävs att

handlandet med hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet skall

framstå som otillbörligt.

Avslutningsvis vill regeringen framhålla att frågan om någon

arbetstagare skall undantas från turordningen eller inte givetvis är en

fråga som skall behandlas inom ramen för den förhandling som skall

föregå uppsägningar på grund av arbetsbrist.

Några remissinstanser har föreslagit att det i anställningsskyddslagen

införs en skyldighet för en arbetsgivare att alltid lämna en skriftlig

motivering till den arbetstagare som blivit uppsagd som följd av att

någon annan arbetstagare undantagits från turordningen. Arbetsgruppen

har diskuterat denna fråga i promemorian men avstått från att lägga fram

ett förslag i denna del. Enligt gällande ordning är en arbetsgivare enligt

11 13 §§ medbestämmandelagen skyldig att förhandla med berörda

arbetstagarorganisationer, såväl när arbetsgivaren är bunden av

kollektivavtal som då arbetsgivaren inte är bunden av kollektivavtal.

Regeringen gör den bedömningen att det därför inte finns något

ytterligare behov av information.

6 Undantagsbestämmelsens omfattning

Regeringens förslag: Möjligheten till undantag från turordningen

skall gälla alla arbetsgivare oavsett antalet arbetstagare.

Arbetsgruppens förslag: Arbetsgruppens promemoria innehåller två

alternativa lagförslag. Det ena förslaget begränsar tillämpligheten till

arbetsgivare med färre än tio anställda, det andra innebär att möjlighet till

undantag skall gälla alla arbetsgivare oavsett antalet arbetstagare.

Remissinstanserna: Några enstaka remissinstanser avstår från att yttra

sig i frågan. Arbetsdomstolen anser i huvudsak att båda förslagen är

acceptabla från rent rättsliga utgångspunkter. Företagarnas

Riksorganisation anser sammanfattningsvis att det är av underordnad

betydelse vilket av de båda alternativen som väljs. Kommunförbundet

uppger att om alla arbetsgivare kommer att omfattas av regeln kommer

kommunerna att omfattas av undantagsregeln varför förbundet bygger

sitt remissyttrande på förslaget med generell tillämplighet.

Bland de remissinstanser som har förordat det ena eller det andra

förslaget är Företagareförbundet Företagarforum den enda som

tillstyrker förslaget med begränsat tillämpningsområde men anser i och

för sig att den lagstiftning som fanns 1994 är klart bättre än

promemorians båda förslag.

Övriga remissinstanser är negativa till ett begränsat

tillämpningsområde och förordar därför att regeln skall gälla alla

arbetsgivare. Integrationsverket anför inga skäl härför medan Hovrätten

över Skåne och Blekinge, Stockholms tingsrätt, Arbetsgivarverket,

Stockholms universitet, Lunds universitet, Uppsala universitet,

Arbetslivsinstitutet, Närings- och teknikutvecklingsverket,

Arbetsgivaralliansen, SAF och ALMI Företagspartner AB ansluter sig i

huvudsak till de överväganden som arbetsgruppen redovisat såvitt avser

de problem som kan uppstå om undantaget begränsas till att gälla endast

för arbetsgivare med färre än tio anställda. DO anser av principiella skäl

att någon skillnad inte bör göras beroende på om det handlar om en

verksamhet med färre än tio anställda eller ej, samma regler skall gälla

för alla verksamheter oberoende av storlek. LO anser, för det fall

lagändringen genomförs, att en regel som gäller endast företag med färre

än tio anställda skulle ytterligare öka godtycket och att olika regler

kommer att tillämpas på olika arbetstagare beroende på i vilken ordning

de sägs upp. LO betonar vidare att det också skulle vara en uppenbar

konkurrensnackdel för mindre företag om kompetenta och självständiga

människor avstod från att söka jobb i dem med motivet att de inte kunde

garantera anställningstryggheten. TCO anser, för det fall lagändringen

genomförs, att undantaget bör gälla generellt för alla företag/myndigheter

oavsett storlek eftersom härigenom undviks tröskeleffekter och onödiga

tvister om koncernförhållanden, variationer i antal anställda etc. TCO

påpekar vidare att en särreglering för små företag bör undvikas på

arbetsrättens område, i synnerhet såvitt avser frågor som gäller

grundläggande anställningstrygghet, inflytande och diskriminering.

SACO anför, för det fall lagändringen genomförs, i huvudsak samma skäl

som arbetsgruppen redovisat i promemorian för att undantagsregeln bör

få generell tillämplighet.

Skälen för regeringens förslag: Regeringen anser att starka skäl talar

för de bedömningar som arbetsgruppen och den övervägande delen av

remissinstanserna har gett uttryck för.

Det är således av största vikt att regeln konstrueras så att den inte i

onödan skapar etablerings- eller tillväxthinder för små företag. Regler

som leder till tröskeleffekter bör undvikas. Genom att göra

undantagsmöjligheten tillämplig för alla arbetsgivare görs regeln också

enklare och mer lättillgänglig för just de mindre företagen. Dessa

behöver då inte fundera över antalet anställda och vilka som skall ingå i

beräkningsunderlaget. Genom begränsningen till totalt två arbetstagare

som får undantas per arbetsgivare kommer regeln vidare att särskilt

gynna små företag, utan att några negativa tröskeleffekter uppstår.

Risken för att undantagsmöjligheten skulle missbrukas skulle kunna

vara ett skäl att begränsa regeln till arbetsgivare med färre än tio

anställda. Denna risk skall emellertid inte överdrivas.

Undantagsmöjligheten bygger på att arbetsgivarens urval skall kunna

prövas rättsligt även enligt anställningsskyddslagen.

Regeringen anser således sammanfattningsvis att regeln bör gälla alla

arbetsgivare.

7 Konsekvenser

Effekter för små företags villkor

I Arbetsmarknadsutskottets betänkande (1998/99:AU8) anges att en

orsak till att begränsa undantagsmöjligheten till företag med färre än tio

anställda är att för små företag kan det många gånger vara avgörande för

att de skall kunna drivas vidare att de får behålla viss kompetens i

samband med neddragningar av antalet anställda. Utskottet ser också ett

undantag från turordningsreglerna som ett av flera sätt att stimulera såväl

småföretagande som små företags möjlighet att öka kompetensen i

företaget genom att kunna anställa välutbildad och kompetent personal

utan att dessa försätts i en situation där de känner ett automatiskt hot om

att bli de första som sägs upp vid arbetsbrist .

Den föreslagna regeln bedöms påverka småföretagen positivt på så vis

att ett företag kan vid uppsägning undanta högst två personer från

turordningen för att på så vis behålla nödvändig kompetens i företaget.

Genom att inte begränsa regelns tillämplighet till företag med färre än tio

anställda elimineras risken för att det uppstår icke önskvärda

tröskeleffekter, dvs effekter som uppstår som en följd av att regeln endast

är tillämplig för företag av en specifik storlek. Småföretagsdelegationen

framhåller i sin rapport Bättre och enklare regler (SOU 1997:186) att det

är av största vikt att regler konstrueras så att de inte i onödan skapar

etablerings- och tillväxthinder för små företag. Liknande resonemang går

att finna i förordning (1998:1820) om särskild konsekvensanalys av

reglers effekter för små företags villkor. I motiven till förordningen

konstateras att det övergripande målet är att förbättra förutsättningarna

för ökad tillväxt genom ett regelverk som gäller generellt men som

anpassas bättre till de små företagens villkor. En regel som är generellt

tillämplig utan begränsning till antalet arbetstagare överensstämmer

således bättre med den allmänna strävan mot förenkling än en regel som

begränsar tillämpligheten till arbetsgivare med färre än tio arbetstagare.

Jämställdhetskonsekvenser

Det kan befaras att kvinnor påverkas mer negativt än män av den

föreslagna undantagsregeln, eftersom kvinnor oftare än män t. ex. tar ut

föräldraledighet. Med hänsyn till att regeln föreslås kunna prövas rättsligt

enligt anställningsskyddslagen anser dock regeringen att risken för att

kvinnor missgynnas motverkas i tillräcklig omfattning.

Ekonomiska konsekvenser

Förslaget bedöms inte medföra några andra direkta ekonomiska

konsekvenser än de som redan idag uppkommer för en arbetsgivare vid

en omorganisation.

8 Ikraftträdande

Den nya bestämmelsen bör träda i kraft den 1 januari 2001.

Bestämmelsen skall tillämpas på uppsägningar som sker efter

ikraftträdandet.

9 Författningskommentar

22 §

I lagen införs en möjlighet för en arbetsgivare att från turordningen

undanta två arbetstagare som har särskild betydelse för verksamheten.

Vilka arbetstagare som undantas skall vara föremål för de förhandlingar

som skall föregå arbetsgivarens beslut att säga upp arbetstagare på grund

av arbetsbrist. På Lagrådets inrådan har lokutionen innan turordningen

fastställs förts in i lagtexten. Undantagsmöjligheten är oberoende av hur

många turordningskretsar, dvs. den krets av arbetstagare inom vilken

turordningen skall bestämmas, som finns hos arbetsgivaren. På förslag av

Lagrådet har detta kommit till uttryck i paragrafen.

Kriteriet särskild betydelse för den fortsatta verksamheten innebär att

det skall vara fråga om nyckelpersoner. Det kan vara fråga om

arbetstagare som anförtrotts arbetsledande eller samordnande

arbetsuppgifter och som till följd härav intar en särskild

förtroendeställning. I andra fall kan det vara fråga om en arbetstagare

som innehar en specialistfunktion i företaget, eller som innehar

inarbetade relationer med kunder som är särskilt viktiga för företaget

eller en viss arbetstagare vars arbetsprestation är särskilt värdefull för

arbetsgivaren.

Eftersom det, till skillnad mot 1994 års reglering, inte i lagtexten anges

att arbetstagaren skall vara av särskild betydelse enligt arbetsgivarens

bedömning kan kravet på särskild betydelse prövas rättsligt även enligt

anställningsskyddslagen. Som utgångspunkt gäller att arbetsgivarens

bedömning av verksamhetens fortsatta behov skall tillmätas stor vikt. Det

avgörande är att arbetsgivarens urval är knutet till verksamhetens behov.

Uppsägningar är otillåtna om de har sin grund i att t. ex.

småbarnsföräldrar inte kan stå till förfogande för att arbeta övertid, eller

har gått ned i arbetstid alternativt framställt önskemål om att gå ned i

arbetstid, eller i övrigt kan anses ha något samband med något annat skäl

än att den som undantagits har särskild betydelse för den fortsatta

verksamheten.

I princip åligger det arbetsgivaren att visa att ovidkommande hänsyn

inte tagits vid urvalet. Beroende på omständigheterna i det enskilda fallet

kommer arbetsgivarens bedömning att värderas olika. Bedömningen i det

enskilda fallet kommer ytterst att bli en fråga för rättstillämpningen.

Ikraftträdandebestämmelser

Regeringen föreslår att lagändringen träder i kraft den 1 januari 2001.

Den nya bestämmelsen skall tillämpas på uppsägningar som sker efter

ikraftträdandet.

Arbetsgruppens lagförslag

Förslag A

Förslag till lag om ändring i lagen (1982:80) om

anställningsskydd

Härigenom föreskrivs att 22 § lagen (1982:80) om anställningsskydd

skall ha följande lydelse.

22 §

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Vid uppsägning på grund av arbetsbrist skall arbetsgivaren iaktta

följande turordningsregler.

Innan turordningen fastställs får

en arbetsgivare med färre än tio

anställda undanta högst två

arbetstagare som är av särskild

betydelse för den fortsatta

verksamheten. Den eller de

arbetstagare som har undantagits

har företräde till fortsatt

anställning.

Har arbetsgivaren flera driftsenheter, fastställs en turordning för varje

enhet för sig. Om arbetsgivaren är eller brukar vara bunden av kollektiv-

avtal, fastställs en särskild turordning för varje avtalsområde. Finns det i

ett sådant fall flera driftsenheter på samma ort, skall inom en

arbetstagarorganisations avtalsområde fastställas en gemensam

turordning för samtliga enheter på orten, om organisationen begär det

senast vid förhandlingar enligt 29 §.

Arbetstagarnas plats i tur-

ordningen bestäms med

utgångspunkt i varje arbetstagares

sammanlagda anställningstid hos

arbetsgivaren. Arbetstagare med

längre anställningstid har företräde

framför arbetstagare med kortare

anställningstid. Vid lika

anställningstid ger högre ålder

företräde. Kan en arbetstagare

endast efter omplacering beredas

fortsatt arbete hos arbetsgivaren,

gäller som förutsättning för

företräde enligt tur-ordningen att

arbetstagaren har tillräckliga

kvalifikationer för det fortsatta

arbetet.

Turordningen för de

arbetstagare som inte undantagits

bestäms med utgångspunkt i varje

arbetstagares sammanlagda

anställningstid hos arbetsgivaren.

Arbetstagare med längre

anställningstid har företräde

framför arbetstagare med kortare

anställningstid. Vid lika

anställningstid ger högre ålder

företräde. Kan en arbetstagare

endast efter omplacering beredas

fortsatt arbete hos arbetsgivaren,

gäller som förutsättning för

företräde enligt turordningen att

arbetstagaren har tillräckliga

kvalifikationer för det fortsatta

arbetet.

Förslag B

Förslag till lag om ändring i lagen (1982:80) om

anställningsskydd

Härigenom föreskrivs att 22 § lagen (1982:80) om anställningsskydd

skall ha följande lydelse.

22 §

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Vid uppsägning på grund av arbetsbrist skall arbetsgivaren iaktta

följande turordningsregler.

Innan turordningen fastställs får

arbetsgivaren undanta högst två

arbetstagare som är av särskild

betydelse för den fortsatta

verksamheten. Den eller de

arbetstagare som har undantagits

har företräde till fortsatt

anställning.

Har arbetsgivaren flera driftsenheter, fastställs en turordning för varje

enhet för sig. Om arbetsgivaren är eller brukar vara bunden av

kollektivavtal, fastställs en särskild turordning för varje avtalsområde.

Finns det i ett sådant fall flera driftsenheter på samma ort, skall inom en

arbetstagarorganisations avtalsområde fastställas en gemensam

turordning för samtliga enheter på orten, om organisationen begär det

senast vid förhandlingar enligt 29 §.

Arbetstagarnas plats i tur-

ordningen bestäms med

utgångspunkt i varje arbetstagares

sammanlagda anställningstid hos

arbetsgivaren. Arbetstagare med

längre anställningstid har företräde

framför arbetstagare med kortare

anställningstid. Vid lika

anställningstid ger högre ålder

företräde. Kan en arbetstagare

endast efter omplacering beredas

fortsatt arbete hos arbetsgivaren,

gäller som förutsättning för

företräde enligt tur-ordningen att

arbetstagaren har tillräckliga

kvalifikationer för det fortsatta

arbetet.

Turordningen för de

arbetstagare som inte undantagits

bestäms med utgångspunkt i varje

arbetstagares sammanlagda

anställningstid hos arbetsgivaren.

Arbetstagare med längre

anställningstid har företräde

framför arbetstagare med kortare

anställningstid. Vid lika

anställningstid ger högre ålder

företräde. Kan en arbetstagare

endast efter omplacering beredas

fortsatt arbete hos arbetsgivaren,

gäller som förutsättning för

företräde enligt turordningen att

arbetstagaren har tillräckliga

kvalifikationer för det fortsatta

arbetet.

Förteckning över remissinstanser

Förteckning över remissinstanser som har lämnat skriftliga synpunkter

över promemorian Undantag från turordningen (Ds 2000:6)

Hovrätten över Skåne och Blekinge, Stockholms tingsrätt,

Handikappombudsmannen, Arbetsgivarverket, Stockholms universitet,

Lunds universitet, Uppsala universitet, Ombudsmannen mot etnisk

diskriminering, Integrationsverket, Arbetslivsinstitutet, Arbetsdomstolen,

Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning,

Närings- och teknikutvecklingsverket, Jämställdhetsombudsmannen,

ILO-kommittén, Arbetsgivaralliansen, Företagarnas riksorganisation,

Landsorganisationen i Sverige, Landstingsförbundet, Svenska

arbetsgivareföreningen, Tjänstemännens centralorganisation,

Företagarförbundet Företagarforum, ALMI Företagspartner AB, Sveriges

akademikers centralorganisation, Svenska kommunförbundet.

Synpunkter har på eget initiativ inkommit från:

Målaremästarnas riksförbund

Lagrådsremissens lagförslag

Förslag till lag om ändring i lagen (1982:80) om

anställningsskydd

Härigenom föreskrivs att 22 § lagen (1982:80) om anställningsskydd

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

22 §

Vid uppsägning på grund av arbetsbrist skall arbetsgivaren iaktta

följande turordningsregler.

En arbetsgivare får från

turordningen undanta högst två

arbetstagare som är av särskild

betydelse för den fortsatta

verksamheten. En arbetstagare

som undantas har företräde till

fortsatt anställning.

Har arbetsgivaren flera driftsenheter, fastställs en turordning för varje

enhet för sig. Enbart den omständigheten att en arbetstagare har sin

arbetsplats i sin bostad medför inte att den arbetsplatsen utgör en egen

driftsenhet. Om arbetsgivaren är eller brukar vara bunden av

kollektivavtal, fastställs en särskild turordning för varje avtalsområde.

Finns det i ett sådant fall flera driftsenheter på samma ort, skall inom en

arbetstagarorganisations avtalsområde fastställas en gemensam turordning

för samtliga enheter på orten, om organisationen begär det senast vid

förhandlingar enligt 29 §.

Arbetstagarnas plats i

turordningen bestäms med

utgångspunkt i varje arbetstagares

sammanlagda anställningstid hos

arbetsgivaren. Arbetstagare med

längre anställningstid har företräde

framför arbetstagare med kortare

anställningstid. Vid lika

anställningstid ger högre ålder

företräde. Kan en arbetstagare

endast efter omplacering beredas

fortsatt arbete hos arbetsgivaren,

gäller som förutsättning för

företräde enligt turordningen att

arbetstagaren har tillräckliga

kvalifikationer för det fortsatta

arbetet.

Turordningen för de

arbetstagare som inte undantagits

bestäms med utgångspunkt i varje

arbetstagares sammanlagda

anställningstid hos arbetsgivaren.

Arbetstagare med längre

anställningstid har företräde

framför arbetstagare med kortare

anställningstid. Vid lika

anställningstid ger högre ålder

företräde. Kan en arbetstagare

endast efter omplacering beredas

fortsatt arbete hos arbetsgivaren,

gäller som förutsättning för

företräde enligt turordningen att

arbetstagaren har tillräckliga

kvalifikationer för det fortsatta

arbetet.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

Lagrådets yttrande

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 2000-05-15

Närvarande: f.d. justitierådet Staffan Vängby, justitierådet

Leif[REDACTED_EFTERNAMN], regeringsrådet Rune Lavin.

Enligt en lagrådsremiss den 27 april 2000 (Näringsdepartementet) har

regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om

ändring i lagen (1982:80) om anställningsskydd.

Förslaget har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn

Helga Hullmann.

Förslaget föranleder följande yttrande av Lagrådet:

Det remitterade förslaget innebär att en arbetsgivare innan turordningar

fastställs vid uppsägning på grund av arbetsbrist skall ha rätt att undanta

högst två arbetstagare som är av särskild betydelse för den fortsatta

verksamheten. Andra regler som i den givna situationen har som praktisk

effekt att arbetstagare undantas från turordningen finns i 1 § andra

stycket lagen om anställningsskydd på grund av att där nämnda

arbetstagare över huvud taget inte omfattas av lagen och därför saknar

anställningsskydd men å andra sidan inte heller ingår i turordning för

uppsägning -, i 23 § lagen samt i 8 § lagen om facklig

förtroendemanställning på arbetsplatsen.

Det nu föreslagna undantaget gäller oberoende av antalet

turordningskretsar hos arbetsgivaren, något som bör komma till uttryck i

lagtexten.

Vid föredragningen inför Lagrådet har framkommit att det remitterade

förslaget utformats så som skett för att inte föra tanken bort från det

förhållandet att förhandling enligt medbestämmandelagen avses skola

ske innan turordningarna fastställs. Om inte en uttrycklig påminnelse om

arbetsgivarens förhandlingsskyldighet anses böra tas in i lagen,

förefaller emellertid den fråga som skall regleras i

anställningsskyddslagen komma till bättre uttryck genom arbetsgruppens

förslag.

Det nya styckets första mening skulle därför förslagsvis kunna lyda så:

 Innan turordningarna fastställs får arbetsgivaren oavsett antalet

turordningskretsar undanta högst två arbetstagare som är av särskild

betydelse för den fortsatta verksamheten.

Näringsdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 25 maj 2000

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Hjelm-
[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Engqvist,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition Undantag från turordningen

 Lydelse enligt prop. 1999/2000:86.

 Lydelse enligt prop. 1999/2000:86.

22

1

Prop. 1999/2000:144

2

22

Prop. 1999/2000:144

Bilaga 1

25

22

Prop. 1999/2000:144

Bilaga 2

Prop. 1999/2000:144

Bilaga 3

Prop. 1999/2000:144

Bilaga 4

Prop. 1999/2000:144

26

22