/1/

1 Ekonom Sture[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, direktör Bo Genfors, lantbrukare

Jan Grimlund, lantbrukare Lennart[REDACTED_EFTERNAMN] samt riksdagsledamöterna

Per-Ola[REDACTED_EFTERNAMN], Jan[REDACTED_EFTERNAMN], Bengt[REDACTED_EFTERNAMN], Åke[REDACTED_EFTERNAMN] och

Annika[REDACTED_EFTERNAMN], ledamöter. Departementsråd Yvonne[REDACTED_EFTERNAMN] deltog

vid arbetsgruppens sammanträden för finansdepartementets räkning.

 /2/

2 Direktör Kristina[REDACTED_EFTERNAMN].

Regeringens proposition

1991/92: 96

om vissa jordbrukspolitiska frågor, m. m.

Regeringen förelägger riksdagen vad som har tagits upp i bifogade

utdrag ur regeringsprotokollet den 5 mars 1992 för de åtgärder

och de ändamål som framgår av föredragandens hemställan.

På regeringens vägnar

Bengt[REDACTED_EFTERNAMN]

Karl Erik[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen läggs fram förslag om stöd till jordbruket och

viss livsmedelsindustri i norra Sverige för budgetåret 1992/93.

Stödnivån för jordbruket i norra Sverige höjs med i genomsnitt 15 %

.

Vidare föreslås ändringar i prisstödet till rennäringen.

I propositionen läggs också fram förslag rörande statistiken

inom livsmedelssektorn.

Jordbruksdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 5 mars 1992

Närvarande: statsrådet B.[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden

Laurén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], af[REDACTED_EFTERNAMN], Dinkelspiel,
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], P.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om vissa jordbrukspolitiska frågor, m. m.

1 Inledning

1.1 Utredningar m. m.

Riksdagen gav våren 1991 regeringen till känna att en

förutsättningslös

översyn av stödet till jordbruket i norra Sverige borde göras

(prop. 1990/91: 99, JoU27, rskr. 276). Regeringen tillsatte därför

genom beslut den 27 juni 1991 en parlamentariskt sammansatt

arbetsgrupp1

för att utreda stödet.

Uppdraget specificerades i en bilaga till beslutet. Enligt uppdraget

skall arbetet bedrivas i två etapper dels kortsiktigt med förslag

till hantering av stödet under budgetåret 1992/93 fram till ett

svenskt inträde i EG, dels långsiktigt med hänsyn till ett resultat

i GATT-förhandlingarna och ett svenskt EG-medlemskap. Den

parlamentariska

arbetsgruppen lade i november 1991 fram ett delbetänkande (Ds 1991:

80) Jordbruket i norra Sverige. Förutom frågor rörande jordbruket

till norra Sverige har gruppen också lämnat förslag avseende

prisstödet till rennäringen och högstprissättningen på mjölk.

I arbetsgruppens uppgifter, som behandlas i denna proposition, ingick

i den första etappen att ge förslag till hur stödet bör utformas

och beräknas mot bakgrund av en helhetsbild av de faktorer som avgör

företagens framtid och fortbestånd i norra Sverige. En sådan

helhetssyn

inbegriper andra åtgärder än prisstöd m. m. till jordbruket

som vidtas för att utveckla jordbruk och näringsliv i glesbygden.

Jordbrukets betydelse för landsbygden skulle analyseras liksom

livsmedelsindustrins

betydelse för jordbrukets lönsamhet. Gruppen skulle vidare föreslå

förändringar i nuvarande beräkningsmodell för stödet med

anledning av bl. a. de ändrade beräkningsgrunderna till följd

av 1990 års livsmedelspolitiska beslut.

Till protokollet i detta ärende bör fogas kapitel 9 i delbetänkandet,

Överväganden och förslag, som bilaga 1, en förteckning över

remissinstanserna och en sammanställning av remissyttrandena som

bilaga 2 samt en skrivelse från statens jordbruksverk med beräkningar

av stödbehovet som bilaga 3.

Norrmejerier och LRF: s Norrlandsgrupp har kommit in med skrivelser

om vassleförordningens avskaffande. Länsstyrelsen i Kopparbergs

län har i en skrivelse tagit upp mjölkproduktionens framtid m.

m. Landsbygdsföretagens utvecklingscentrum i Värmland har inkommit

med en skrivelse angående förslag om projekt med syfte att utveckla

försäljning av matpotatis. Statens jordbruksverk har överlämnat

en skrivelse av Tomas och Mikael[REDACTED_EFTERNAMN] angående stödet till

smågrisproduktionen.

Våren 1990 tillkallades en särskild utredare2 med uppgift att utreda

statistikbehovet inom livsmedelssektorn. Utredningen skulle göras

mot bakgrund av det reformarbete som pågår såväl nationellt som

internationellt samt med anledning av reformer inom angränsande

politikområden som påverkar livsmedelssektorn.

Utredaren överlämnade hösten 1990 ett delbetänkande (SOU 1990:

99) Statistikbehovet inom livsmedelssektorn -- vissa förslag till

förändringar på kort sikt. Hösten 1991 överlämnade utredaren

sitt slutbetänkande (SOU 1991: 99) Statistiken inom livsmedelssektorn

-- förslag till förändringar. Till protokollet i detta ärende

bör fogas dels sammanfattningen i slutbetänkandet som bilaga 4,

dels en förteckning över remissinstanserna och en sammanställning

av remissyttrandena som bilaga 5.

1.2 Uruguayrundan i GATT

Den s. k. Uruguayrundan i GATT står nu förhoppningsvis inför

en snar lösning. Ett totalförslag presenterades i december 1991

och siktet är inställt på att parterna utifrån förslaget skall

komma överens under våren 1992. Förslaget innebär på jordbruksområdet

en neddragning av internstödet med 20 %

, att allt gränsskydd görs om till tullar och sänks med i genomsnitt

36 %

 samt att exportsubventionerna skall minskas med 36 %

 i monetära termer och med 24 %

 kvantitetsmässigt. Samtliga neddragningar avser perioden 1993--1999.

Dessutom innehåller paketet vissa åtaganden om marknadstillträde.

GATT-förhandlingarna påverkar den svenska livsmedelspolitiken på

en rad områden.

Riksdagen beslutade i juni 1991 om en sänkning av gränsskyddet

på jordbruksprodukter med i genomsnitt 10 %

. Mot bakgrund av den starka kritik som riktats mot beslutet gav

regeringen

den 24 oktober 1991 statens jordbruksverk i uppdrag att utreda vilka

importförändringar som gränsskyddssänkningen medfört och

hur denna sänkning påverkat eller kan komma att påverka

producentpriserna

i jordbruket.

Jordbruksverket påpekar i sin utredning, som lämnades till regeringen

den 2 december 1991, att det är svårt att efter så kort tid bedöma

konsekvenserna av gränsskyddssänkningen, eftersom denna genomfördes

samtidigt som avregleringen inleddes. Vidare konstaterar verket att

gränsskyddssänkningen inte hindrat avräkningspriserna att stiga

vid den förbättrade balans mellan produktion och konsumtion som

uppnåtts för animalieprodukter under år 1991. För vegetabilieprodukter

har gränsskyddssänkningen i de flesta fall inte påverkat

avräkningspriserna.

Det kvarvarande överskottet på spannmål innebär att det fortfarande

är en skillnad mellan gränsskyddat pris och marknadspris. Verket

konstaterar att det är för tidigt att bedöma de långsiktiga

effekterna av gränsskyddssänkningen, men eftersom gränsskyddets

nivå ger en övre gräns för vilket pris som kan tas ut på den

svenska marknaden, kommer det lägre gränsskyddet -- under

förutsättning

av stigande kostnader -- på sikt att återverka på marknadspriserna

och därmed också på avräkningspriserna.

Jag är inte beredd att nu föreslå några förändringar av

gränsskyddets nivå. Ett avtal inom ramen för GATT: s Uruguayrunda

kommer troligen att leda till en successiv sänkning av gränsskyddet.

En utgångspunkt för de pågående GATT-förhandlingarna är att

exportstöd hör till de stödformer som har de mest handelssnedvridande

effekterna och som därför måste reduceras.

I samband med det livsmedelspolitiska beslutet (prop. 1989/90: 146,

JoU25, rskr. 327) underströk jordbruksutskottet att den grundläggande

principen om ömsesidighet som utskottet understrukit vad gällde

gränsskyddets nivå m. m. även skulle gälla i fråga om

exportsubventioner.

Utskottet var dock inte berett att föreslå någon avvikelse från

den förhandlingslinje som Sverige intagit i GATT. En förutsättning

för detta ställningstagande var enligt utskottet att de fortsatta

förhandlingarna blir framgångsrika vad gäller avskaffandet av

handelssnedvridande stöd. Riksdagens beslut fattades i ett läge

då de pågående GATT-förhandlingarna beräknades bli klara i

december 1990. Ytterligare en anledning till att frågan om

exportsubventioner

på nytt bör prövas -- om GATT-förhandlingarna inte leder till

ett avskaffande -- är anpassningen till EG och dess jordbrukspolitik.

Denna aspekt av frågan skall i första hand behandlas av den kommission

(Jo 1991: 07) som regeringen nyligen tillsatt och som har i uppdrag

att förbereda en avstämning av de omställningsbeslut som omfattas

av 1990 års livsmedelspolitiska beslut. Kommissionen skall i sitt

arbete beakta effekter och faktorer som inte var kända eller

förutsedda

vid tidpunkten för beslutet, i första hand konsekvenserna av en

anslutning till EG.

Riksdagen beslutade våren 1989 att 1 170 milj.kr. skulle tillföras

jordbruket under regleringsåret 1989/90 som kompensation för

kostnadsökningar

m. m. Till följd av en överenskommelse i GATT i april 1989, som

bl. a. innebar att stödpriserna till jordbruket inte skulle höjas

fram till dess att förhandlingarna avslutats, beslutades att

jordbrukets

ersättning i huvudsak skulle lämnas genom ett bidrag per djur

av olika slag eller per hektar av olika grödor. För regleringsåret

1990/91 beslutade riksdagen att höja beloppet med sammanlagt 1 330

milj.kr. till 2 500 milj.kr. Av dessa medel har jordbruket -- med

stöd av tidigare beslut -- tillförts 56,5 milj.kr. genom höjda

priser. Det totala kompensationsbeloppet i form av direktbidrag

uppgick

alltså till 2 443,5 milj.kr. under budgetåret 1990/91. Innevarande

budgetår har riksdagen beslutat om en besparing av beloppet med 50

milj.kr. Resterande belopp, 2 393,5 milj.kr., har använts på följande

sätt: 1 478,5 milj.kr. har betalats ut i form av djurbidrag eller

använts för kollektiva åtgärder inom animalie- och

matpotatisproduktionen,

755 milj.kr. har använts för att amortera den räntefria rörliga

kredit som ställts till förfogande för att täcka kostnaderna

för 1990 års spannmålsexport. Vidare har 100 milj.kr. använts

för att utöka ramen för anläggningsstödet och 60 milj.kr.

har förts till skördeskadefonden.

I årets budgetproposition (prop. 1991/92: 100 bil. 10) har jag anmält

att direktbidragen, som ett led i det nödvändiga besparingsarbetet,

bör reduceras med 175 milj.kr. för budgetåret 1992/93. Ett

ställningstagande

till hur kompensationsbeloppet för budgetåret 1992/93 skall utbetalas

får anstå till dess förhandlingarna i GATT är avslutade. Överväganden

bör då också göras med beaktande av att anpassningen till EG

av svenskt jordbruk och svens. k. jordbrukspolitik inte får försvåras.

2 Omställningen inom jordbruket

2.1 Åkermarken

I riksdagens beslut om en ny livsmedelspolitik framhölls den stora

enigheten om det nödvändiga i en successiv avreglering och en

övergång till ett mer marknadsinriktat system. Utgångspunkten

för livsmedelspolitiken bör vara att produktionen i princip skall

vara underkastad samma villkor som andra näringar. Övergången

till ett mer marknadsinriktat system skulle enligt riksdagen ske under

socialt acceptabla former. Den hittillsvarande utvecklingen efter

avregleringen den 1 juli 1991 har överlag varit positiv. Konsumenterna

kunde under år 1991 uppleva att priserna på livsmedel i genomsnitt

förblev oförändrade medan konsumentpriserna totalt sett ökade med 8,1

%

. Samtidigt kunde producenterna i vissa fall notera stigande

avräkningspriser.

Den marknadsbalans som var ett av den livsmedelspolitiska reformens

syften har uppnåtts inom mejeri- och animalieområdet. Även inom

vegetabilieområdet har utvecklingen gått mot en bättre

marknadsanpassning.

Innebörden av riksdagens livsmedelspolitiska beslut år 1990 är

i fråga om spannmålsproduktionen framför allt att den interna

marknadsregleringen för spannmål avskaffas den 1 juli 1991 och

att inlösensystemet för spannmål avvecklas stegvis för att

vara helt avvecklat den 1 juli 1994. Vidare utbetalas under en

övergångsperiod

arealbaserat inkomststöd till jordbrukarna medan särskilda åtgärder

vidtas för att stimulera en varaktig omställning av åkermarken

till annan produktion än livsmedel. Omställningsprogrammet syftar

till att underlätta omställningen till balans mellan produktion

och konsumtion av spannmål.

Anslutningen till omställningsstödet har under det första året

varit större än vad som ursprungligen beräknades och omfattar

nu ca 350 000 ha. Omställningsarealen finns främst i slättbygderna

i mellersta Sverige. Ansökningarna om anläggningsstöd, vilket

lämnas för anläggning av lövskog, energiskog och våtmarker,

omfattar ca 62 000 ha. Intresset för anläggningsstöd har varit

störst i södra Sverige.

Trots denna anslutning till omställningsprogrammet ger den nuvarande

produktionen ett årligt överskott av spannmål som vid normal skörd

uppgår till drygt 1 milj. ton. Världsmarknadspriserna på spannmål

är fortfarande låga och medför betydande exportkostnader. Om

det även fortsättningsvis kommer att produceras överskott av

spannmål i denna storleksordning, kommer detta att leda till sjunkande

priser för producenterna. Det är således angeläget att omställningen

fullföljs.

Sedan det livsmedelspolitiska beslutet fattades har Sverige ansökt

om medlemskap i EG. Regeringen har publicerat en s. k. grönbok där

en första kartläggning av konsekvenserna av ett medlemskap inom

resp. område redovisas. Av denna studie framgår att EG: s stöd

till jordbruket i dag ligger på en lägre nivå än det svenska.

En anpassning till stödnivån är därför nödvändig, vilket

förutsätter förändringar av den svenska jordbruksproduktionen

i olika avseenden.

På jordbrukets område kompliceras bedömningarna av behovet av för-

ändringar av att EG nu behandlar ett förslag till genomgripande

reform av den gemensamma jordbrukspolitiken (CAP). Förslaget innebär

bl. a. ökad inriktning på direktstöd till jordbrukarna, lägre

stödpriser, produktionsbegränsningar och ökad miljöhänsyn.

Det är ännu för tidigt att göra några närmare bedömningar

av vilka förändringar som kan komma att vidtas i fråga om EG:

s framtida jordbrukspolitik. Vissa delar av den nuvarande politiken

kommer dock med all sannolikhet att även framdeles ingå i CAP,

t. ex. marknadsregleringen på spannmålsområdet med inlösensystem

för spannmål och exportstöd.

En särskild kommission har tillsatts för att förbereda avstämningen

av det livsmedelspolitiska beslutet år 1990, i första hand med

hänsyn till konsekvenserna av en anslutning till EG. Kommissionen

skall löpande redovisa resultatet av sitt arbete och ge förslag

till förändringar.

Regeringens ambition är att Sverige snarast möjligt blir fullvärdig

medlem av EG. Detta kommer sannolikt att innebära att svenskt jordbruk

vid tiden för omställningsperiodens slut står inför att anpassa

sig till de förhållanden och regler som gäller inom EG. Då EG

för närvarande är inne i en reformprocess är det i dag för

tidigt att mer exakt bedöma vilka förändringar som kan bli resultatet

av reformarbetet.

Det finns alltså anledning till försiktighet i fråga om att i

dag fatta beslut om större principiella förändringar av den

svenska jordbrukspolitiken och omställningsprogrammet. Med hänsyn

till dels att spannmålssektorn fortfarande befinner sig i obalans,

dels den osäkerhet som jordbrukarna känner beträffande omställningen

finner jag det naturligt att omställningskommissionen behandlar

denna fråga med förtur. För att intentionerna i 1990 års beslut

skall nås bör en utgångspunkt därvid vara att jordbrukarnas

omställning ökar så att marknadsbalans på spannmålsområdet

så snart som möjligt uppnås. En ytterligare utgångspunkt bör

vara att omställningen inte medför att svenska jordbruk, som har

förutsättningar att vara konkurrenskraftiga i EG, slås ut.

Frågor av denna karaktär är som jag tidigare nämnt för närvarande

föremål för diskussion inom EG, bl. a. i samband med den reformering

av jordbrukspolitiken som är aktuell.

Det är enligt min mening glädjande att de miljömässiga aspekterna

på jordbruket uppmärksammas i allt högre omfattning i vår omvärld.

I det beslut om reform av livsmedelspolitiken som fattades år 1990

var miljöhänsynen av avgörande betydelse för reformens utformning,

bl. a. vad gäller behovet av ett mindre kemikalieberoende jordbruk.

Jag ser det därför som naturligt att omställningskommissionen

i sitt arbete, mot bakgrund av utvecklingen inom EG, beaktar behovet

av mer principiella förändringar i omställningsbesluten också

vad gäller åtgärder för alternativ odling.

2.2 Exportbidrag för kött

Mitt förslag: De medel som riksdagen anvisat för att finansiera

export av kött under budgetåren 1991/92--1993/94, högst 200,

150 resp. 100 milj.kr., får vid behov överföras mellan budgetåren

för att medge en större flexibilitet.

Skälen för mitt förslag: Det livsmedelspolitiska beslutet från

år 1990 innebär bl. a. att ett temporärt system för köttexport

införts den 1 juli 1991. Budgetåren 1991/92--1993/94 skall anvisas

högst 200, 150 resp. 100 milj.kr. för ändamålet.

Att medlen är låsta mellan budgetåren innebär att systemet är

oflexibelt och kan ge upphov till transaktioner som snarare är

budgettekniskt

motiverade än affärsmässiga. Jag föreslår därför att

de redan anvisade medlen får användas på ett något flexiblare

sätt. I likhet med vad som gäller för de medel, 360 milj.kr.,

riksdagen anvisat bl. a. för att stimulera utslaktning av mjölkkor

samt för att förhindra utslaktningens pristryckande effekt på

nötköttsmarknaden, bör de anvisade medlen få överföras

mellan budgetåren under den aktuella perioden. Förslaget innebär

således ingen förändring av medelsbehovet.

3 Stödet till jordbruket och livsmedelsindustrin i norra Sverige

3.1 Allmänna utgångspunkter

Enligt det livsmedelspolitiska beslutet år 1990 skall den nya

livsmedelspolitiken

bidra till regional utjämning av sysselsättning och välfärd.

Genom en i landet väl differentierad jordbruksproduktion bidrar

jordbruket till möjligheten att bevara en varierad och levande

landsbygd

(prop. 1989/90: 146 s. 91, JoU25, rskr. 327).

 Jordbruket i norra Sverige har stor betydelse från många

utgångspunkter

utöver den primära betydelsen i form av produktion av livsmedel.

Jordbruket bidrar till att behålla och skapa sysselsättning, boende

och samhällsstruktur. Det har också en avgörande betydelse för

att bevara landskapsbilden med därtill hörande kultur- och

naturvärden.

Jordbruket har vidare betydelse för att upprätthålla en

livsmedelsberedskap

och minskar sårbarheten vid kriser, katastrofer och krig.

 Förutsättningarna för jordbruksproduktion är sämre i norra

Sverige än i resten av landet. Kort växtperiod, låg medeltemperatur

och långa stallperioder ger högre produktionskostnader. Norra Sverige

har emellertid också konkurrensfördelar vad gäller produktion

med ekologisk inriktning. Klimatet som å ena sidan utgör en

begränsning

i växtodlingen bidrar å andra sidan till att risken för angrepp

av sjukdomar och parasiter är mindre. Detta leder i sin tur till

ett minskat behov av bekämpningsmedel. Det finns således vissa

miljöfördelar med det nuvarande traditionella jordbruket i norra

Sverige samtidigt som steget över till ekologisk produktion är

kortare än i resten av landet.

 Med hänsyn till jordbrukets betydelse i norra Sverige och de

begränsningar

för jordbruksproduktion som klimatet medför lämnas sedan länge

statligt stöd till jordbruket där. Riksdagen beslutade i samband

med det livsmedelspolitiska beslutet att jordbruket i norra Sverige

även fortsättningsvis skall stödjas genom prisstöd och stöd

till kombinationsverksamheter. Det särskilda åtgärdsprogrammet

förlängdes i två år. Medel för att stödja jordbruksföretag

med kombinationsverksamhet tillfördes anslaget för regionala

utvecklingsinsatser

med 100 milj.kr. per år.

 Enligt min mening bör, på de skäl som tidigare redovisats, de

mål för jordbruket i norra Sverige som lades fast i det

livsmedelspolitiska

beslutet gälla tills vidare. Jordbruket där är motiverat både

av regionala skäl och av de andra skäl som jag nämnt i det föregående.

 Det livsmedelspolitiska beslutet innebär vidare att lönsamheten

i jordbruket i norra Sverige inte skall tillåtas sjunka nämnvärt

till följd av den interna avregleringen från den lönsamhetsnivå

som rådde då beslutet fattades. Riksdagen var inte då beredd att

lägga fast att 1984 års jordbruksproduktion skulle återställas,

men beslutet innebär att norra Sverige i princip undantas från

produktionsanpassningar till följd av reformen.

 Riksdagen har senare påpekat att jordbruket i norra Sverige till

stor del består av glesbygdsföretag och att det i dag saknas en

helhetssyn som beaktar alla de faktorer -- ekonomiska och sociala

-- som avgör dessa företags framtid och fortbestånd. Riksdagen

framhöll också att stödet till jordbruket i norra Sverige bör

utformas i överensstämmelse med andra åtgärder som vidtas för

att utveckla jordbruket och andra delar av näringslivet i syfte

att uppnå bästa samlade effekt av stödet (prop. 1990/91: 99,

JoU27, rskr. 276).

 Stödet till jordbruket i norra Sverige har varit föremål för

en översyn genomförd av en parlamentariskt sammansatt arbetsgrupp.

Tillsättandet av arbetsgruppen skedde mot bakgrund av riksdagens

ställningstagande, men också i syfte att utreda den beräkningsmodell

som används för att bestämma stödets storlek. Arbetsgruppen

skulle också ge förslag till stödets utformning på kort sikt.

Arbetsgruppens förslag har presenterats i ett delbetänkande. Översynen

skulle i en andra etapp också beröra stödet i ett längre perspektiv

med beaktande av internationella aspekter som ett kommande GATT-avtal

och ett svenskt inträde i EG. Det fortsatta utrednings-

arbetet med tyngdpunkten på de internationella aspekterna kommer

att övertas av den tidigare nämnda omställningskommissionen.

I det följande föreslår jag en uppräkning av stödnivån med 15 %

 som ett genomsnitt för alla produkter (avsnitt 3.3). Uppräkningen

är baserad på jordbruksverkets modellberäkningar avseende lönsamheten.

Höjningen utgör kompensation för de lönsamhetsförsämringar

som skett mellan budgetåret 1989/90 och år 1991. I denna kompensation

har hänsyn tagits till att avskaffandet av tvåprissystemet den

1 juli 1989 påverkade lönsamheten negativt. Lönsamhetsnivån

uttryckt som täckningsgrad har därför för budgetåret 1989/90

justerats till den nivå som hade förelegat om tvåprissystemet

inte hade slopats. Enligt mitt förslag slopas vidare stödet till

transporter från livsmedelsindustrin till butik, det s. k.

uttransportstödet,

samtidigt som högstprissättningen på konsumtionsmjölk avskaffas

i hela landet. Jag föreslår i övrigt inte några större principiella

förändringar i utformningen av nuvarande stöd. Såväl stödformer

som områdesindelning bör enligt min mening behållas oförändrade

tills vidare.

Internationella aspekter

Den nuvarande beslutssituationen präglas av en stor osäkerhet

som en följd av den internationella utvecklingen. Såväl ett GATT-avtal

som utformningen av EG: s jordbruks- och regionalpolitik kommer att

ha avgörande betydelse för framtiden för det svenska stödet

till jordbruket i norra Sverige.

Sverige har tillsammans med de nordiska länderna i GATT-

förhandlingarna tidigare drivit förslaget att regionalt jordbruksstöd

i form av prisstöd skall tillåtas utan krav på neddragningar.

Norden har emellertid fått överge den linjen. Enligt det förslag

som GATT-sekretariatet lade fram i slutet av år 1991 kan regionalstöd

undantas från neddragningar under vissa villkor. Enligt detta förslag

till avtalstext synes prisstöd inte vara möjligt att undanta från

neddragningar. Stöd kopplat till produktionsfaktorer, såsom djur-

eller arealbidrag, skulle däremot under vissa villkor kunna uppfylla

kraven. Sådana villkor skulle kunna vara att stödet skall trappas

ned när det lämnas till djur utöver ett visst antal och att

stödet skall baseras på ett historiskt djurantal. Ett GATT-avtal

kan följaktligen innebära att nuvarande stödsystem måste överges

till förmån för ett system med djur- och/eller arealbidrag.

Vad gäller det regionala jordbruksstödet inom EG kan det konstateras

att det föreligger stora skillnader jämfört med det svenska

systemet. Regionalpolitiskt motiverat stöd till jordbruksföretag

lämnas inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken (CAP)

och finansieras delvis genom EG: s jordbruksfond och delvis av

medlemslandet

självt. Regionalstöd lämnas inom speciella s. k. målområden,

där målområde 5 avser jordbruk och landsbygdsutveckling. Stöd

inom målområde 5a lämnas bl. a. i form av djur-, areal- och

investeringsbidrag

i bergsområden och områden med sämre naturgivna förutsättningar

(s. k. less favoured areas). Stöd för landsbygdsutveckling lämnas

inom ramen för målområde 5b till exempelvis turistnäring,

marknadsföring

och investeringar i infrastruktur. EG: s regionalpolitik och målen

för den håller för närvarande på att omarbetas med en trolig

inriktning mot ökad betoning på kombinationsverksamhet och insatser

på miljöområdet men med mindre betoning på jordbruket.

En harmonisering med EG: s stöd skulle för norra Sveriges del

innebära att nuvarande stöd i form av pristillägg får ändras

till direktbidrag, men framför allt att stödnivån skulle sänkas

drastiskt -- enligt arbetsgruppens uppskattningar till ca 25 %

 av dagens nivå. Arbetsgruppen har också studerat EG-kommissionens

bedömningar av nationella stödinsatser som kan tillåtas inom

ramen för CAP. Arbetsgruppen anser att en komplettering av CAP-stöden

med nationella stöd enligt denna modell för att uppnå en högre

stödnivå inte kan anses vara framkomlig. Gruppen föreslår i

stället att frågan löses genom ett undantag från den gemensamma

jordbrukspolitiken genom att ett särskilt protokoll fogas till

avtalet.

På så sätt skulle den svenska stödnivån kunna upprätthållas

med hjälp av nationella stöd.

Arbetsgruppen har således redan i den första etappen av arbetet

analyserat och tagit ställning till en rad frågor med internationell

anknytning. Jag har inte för avsikt att nu ta ställning till hur

Sverige bör lösa dessa frågor. I dag existerar ännu inget GATT-avtal

och EG har ännu inte fattat beslut om en ny jordbrukspolitik. Jag

bedömer i likhet med jordbruksverket och flera andra remissinstanser

att den internationella utvecklingen bör avvaktas innan större

principiella förändringar av stödet genomförs. Resulterar

GATT-förhandlingarna i ett avtal under våren 1992, bedömer jag

liksom jordbruksverket det som sannolikt att inga förändringar

av stödets utformning kommer att krävas före den 1 juli 1993.

På så sätt ges ytterligare tid att analysera såväl internationella

aspekter som konsekvenserna av en övergång till direktbidrag med

därtill hörande tekniska problem. Den nyligen tillsatta

omställningskommissionen

har fått i uppdrag att närmare utreda dessa frågor.

Strukturutvecklingen

Sett över en tioårsperiod, åren 1980--1990, skiljer sig inte

strukturutvecklingen

för jordbruket i norra Sverige markant från resten av landet.

Åkermarksarealen

har minskat med ca 3 %

 i hela landet. Utvecklingen har varit likartad i norra Sverige.

Antalet

mjölkkor minskade något mer än i resten av landet -- 18 %

 jämfört med 12 %

. Företagsstrukturen skiljer sig däremot från genomsnittet för

landet. Mer än hälften av företagen är s. k. småbruk. Endast

ca en femtedel av företagen i riksområde 3, som omfattar

produktionsområdena

övre och nedre Norrland enligt klassificeringen i lantbruksregistret,

är heltidsföretag. Riksområde 3 omfattar större delen av, men

inte hela, stödområdet för jordbruket. Den dominerande

driftsinriktningen

bland de större jordbruken är mjölkproduktion.

Stödområdets andel av landets mjölkproduktion uppgår till drygt 20 %

. Mjölkinvägningen i stödområdet har sjunkit sedan den 1 januari

1990, men utvecklingen skiljer sig inte stort från resten av landet.

Invägningen i stödområdet för juni 1991 var ca 9 %

 lägre än för samma månad år 1990, jämfört med 8 %

 för hela riket. Avräkningspriset på mjölk sjönk inom stödområdet

med 8 %

 mellan januari 1990 och juli 1991, men även här har utvecklingen

i stort sett följt landet i övrigt. Antalet inseminationer har

däremot minskat något mer i stödområdet än riksgenomsnittet på 7,5 %

.

3.2 Stödformer

Mitt förslag: Nuvarande konstruktion för stödet till jordbruket

i norra Sverige med en fördelning på pristillägg och djurbidrag

behålls tills vidare. Även områdesindelningen för jordbruket

behålls oför-

ändrad.

Arbetsgruppens förslag: Gruppen föreslår, mot bakgrund av bl.

a. det förväntade GATT-avtalet och medlemskap i EG, att

1. beslut fattas nu om en övergång till ett samlat djurbidrag inför

budgetåret 1992/93,

2. åtgärdsprogrammet förlängs inom ramen för det totala stödet

och att det på sikt byggs ut,

3. ett särskilt stöd i form av djurbidrag för extensiv köttproduktion

inrättas för bevarande av värdefullt kulturlandskap i stödområdet samt

4. inga förändringar av områdesindelningen på kort sikt görs.

Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser avstyrker en omedelbar

övergång till ett stödsystem med ett renodlat djurbidrag och

föreslår att den internationella utvecklingen avvaktas. Alla som

berört frågan om åtgärds-

programmet tillstyrker en förlängning av detsamma. Flera

remissinstanser

är positiva till att utöka stödinsatserna för hävd av åkermark

i stödområdet, men flertalet av dessa instanser anser inte att

ännu ett stöd bör införas för detta ändamål.

Skälen för mitt förslag:

Stödformerna

Största delen av det stöd som i dag lämnas till jordbruket i

norra Sverige utgörs av pristillägg för kött och mjölk samt

djurbidrag. Pristillägg lämnas i form av ett påslag per kg mjölk

levererad till mejeri resp. per kg veterinärbesiktigat kött av

nötkreatur, kalv, får, lamm och svin. Djurbidraget är en årlig

ersättning per djur. Anledningen till uppdelningen i två olika

stödformer är att höjningarna av stödet sedan år 1989 skett

som djurbidrag med hänsyn till den då träffade överenskommelsen

inom ramen för GATT, som bl. a. innebar att prisstödet till jordbruket

inte skulle höjas under förhandlingarnas gång. Stöd lämnas

vidare till smågrisproduktion med ett bidrag per modersugga och år

och till äggproduktion med ett bidrag per insatt höna. Potatisodling

stöds genom ett bidrag per hektar och år. Stöd lämnas också

till getskötsel i form av ett bidrag per mjölkproducerande get och år.

Stödområdet för jordbruksprodukter utgörs av Norrlandslänen,

Kopparbergs och Värmlands län samt delar av Älvsborgs och Örebro

län. Stödområdet är i sin tur uppdelat i fem delområden efter

vilka stödet är differentierat. Stödet till potatisodling och

getskötsel följer annorlunda områdesindelningar.

Arbetsgruppens förslag innebär en övergång till ett renodlat

djurbidrag med undantag för arealbidraget för potatis. Gruppen

motiverar sitt ställningstagande dels med en rad inhemska motiv,

dels med hänvisning till att ett GATT-avtal med största sannolikhet

inte kommer att tillåta pristillägg. Stödformen stämmer också

bättre överens med de stödformer som finns inom EG. De inhemska

motiv för en övergång till djurbidrag som gruppen hänvisar

till är bl. a. att stödet går direkt till brukaren i stället

för genom förädlingsindustrin, att stödnivån blir tydligare,

att intensiteten i produktionen sänks och att en positiv miljöeffekt

därvid erhålls. Incitament finns dock, enligt gruppen, fortfarande

för effektivisering av produktionen.

För egen del är jag för närvarande inte beredd att ta ställning

till förslaget om övergång till ett enhetligt djurbidrag. Det

finns såväl nackdelar som fördelar med ett djurrelaterat stöd.

Varken strukturella eller administrativa konsekvenser av en övergång

till ett renodlat djurbidrag har närmare utretts av arbetsgruppen.

Jag bedömer i likhet med arbetsgruppen det som sannolikt att ett

GATT-avtal inte kommer att tillåta att stöd kopplade till pris

eller producerad kvantitet undantas från neddragningar. Jag anser

emellertid, i likhet med flertalet remissinstanser, att det slutliga

resultatet av GATT-förhandlingarna bör avvaktas innan beslut om

det framtida stödets utformning fattas. Inte förrän en slutlig

avtalstext föreligger går det att med säkerhet avgöra vilka

alternativ som står till buds. Inte heller förrän då framgår

vilka tekniska lösningar för utbetalning av djurbidrag som blir

möjliga. Mot bakgrund av mina bedömningar är således en övergång

från dagens blandade system till ett renodlat djurbidrag inte

utesluten.

Beslutet behöver dock inte fattas nu. Jag vill heller inte utesluta

en lösning som inbegriper även andra stödformer, t. ex. arealbidrag.

Vidare bör konsekvenserna av en övergång till stöd relaterade

till produktionsmedel utredas ytterligare.

Frågorna bör vidare närmare belysas i perspektivet av ett EG-

medlemskap. Omställningskommissionen har fått i uppdrag att göra

en sådan analys.

Arbetsgruppen föreslår att ett särskilt djurrelaterat stöd

för hävd av åker- och betesmark införs i stödområdet. Detta

stöd skall enligt gruppen inte ersätta utan komplettera det

riksomfattande

stödet för landskapsvård. Jag anser det inte vara lämpligt

att nu införa ett nytt stöd med landskapsvårdande syfte. I dag

finns både det s. k. NOLA-stödet och det nyss nämnda

landskapsvårdsstödet

för dylika ändamål. I och med att produktionsanpassningar till

följd av reformen i princip skall ske utanför stödområdet,

torde prisstödet till jordbruket i norra Sverige i kombination med

bl. a. dessa stöd vara fullt tillräckligt för att förhindra

större nedläggningar av åker- och betesmark.

Åtgärdsprogrammet

Åtgärdsprogrammet för jordbruket i norra Sverige infördes år

1987 som ett treårigt program. Riksdagen beslutade år 1990 att

förlänga

det i ytterligare två år mot bakgrund av de goda resultaten.

Programmet

har nu snart pågått under en femårsperiod och medelsanvändningen

har uppgått till totalt 345 milj.kr. Syftet har varit att förbättra

förutsättningarna för det norrländska jordbruket, främst

genom tillkomst och utveckling av s. k. kombinationsföretag.

Åtgärderna

har varit inriktade på utvecklingsprojekt, utbildning och rådgivning,

forskning och försök samt investeringsbidrag till enskilda företag.

Programmet har omfattat de sju nordligaste länen och medlen har

kanaliserats genom lantbruksnämnderna (efter den 1 juli 1991

länsstyrelserna).

Åtgärdsprogrammet har mottagits positivt ute i länen och

erfarenheterna

har varit goda. Investeringsbidraget har visat sig vara

kostnadseffektivt

i den meningen att ett relativt stort antal sysselsättningstillfällen

har tryggats eller skapats till en förhållandevis låg kostnad.

Det är emellertid ännu för tidigt att avgöra om

sysselsättningseffekterna

kan anses vara långsiktiga.

Med hänsyn till de positiva effekter som åtgärdsprogrammet åstadkommit

när det gäller att stimulera kombinationsverksamheter och att

skapa sysselsättningstillfällen är det viktigt att stöd även

framdeles kan avsättas för denna typ av verksamhet. Jag vill därför

i detta sammanhang erinra om de medel som tillförs anslaget för

regionala utvecklingsinsatser, det s. k. glesbygdsstödet, fr. o.

m. budgetåret 1990/91. Beloppet uppgår till 100 milj.kr. Under en

övergångsperiod tas dock 28 milj.kr. av detta belopp i anspråk

för stöd till sockerbruken på Öland och Gotland m. m.

Syftet med denna förstärkning är att stödja jordbruksföretag

med kombinationsverksamheter. Jordbruksutskottet anförde i ett

yttrande

till arbetsmarknadsutskottet att det fäste stor vikt vid att medlen

användes för att stärka jordbruksnäringen och till verksamheter

som drivs i kombination med jordbruksföretag (1989/90: AU13). Till

detta anslöt sig arbetsmarknadsutskottet. Anslaget är, till skillnad

mot åtgärdsprogrammet, inte tidsbegränsat. Det bör således

finnas goda möjligheter att även efter det att åtgärdsprogrammet

upphör finansiera verksamheter av denna typ.

Områdesindelningen

I arbetsgruppens långsiktiga uppgifter ingick att i samband med

översynen

av konsekvenserna av ett medlemskap i EG se över områdesindelningen

för stödet till jordbruket i norra Sverige. Arbetsgruppen har

heller inte föreslagit några förändringar av områdesindelningen

på kort sikt. Min bedömning överensstämmer med gruppens. Enligt

min mening bör inga förändringar av stödområdet göras nu.

Ställningstagande till förändringar av stödområdet bör

anstå till dess det klarlagts vilka förändringar av stödet

som kan behöva vidtas med anledning av ett EG-medlemskap.

3.3 Stödet till jordbruket budgetåret 1992/93

Mitt förslag: Beräkningsmodellen för stödet till jordbruket

i norra Sverige används oförändrad för stödberäkningarna

för budgetåret 1992/93. Budgetåret 1989/90 används som basår

för mätning av förändringar av lönsamheten. Stödnivån

för jordbruket i norra Sverige höjs med i genomsnitt 15 %

 budgetåret 1992/93, vilket beräknas ge en total kostnad för

stödet på 889 milj.kr. Höjningen utbetalas som djurbidrag.

Arbetsgruppens förslag: Arbetsgruppen har utgått från en fortsatt

användning av den traditionella beräkningsmodellen för stödet.

Gruppen har vidare utgått från budgetåret 1989/90 som basår för

beräkning av den lönsamhet som bör utgöra referens vid bestämningen

av stödnivån. Arbetsgruppen har avstått från att ta ställning

till nivån på den faktiska kompensationen, men har presenterat en

schabloniserad beräkning under ett visst antagande om förändrad

lönsamhet mellan budgetåret 1989/90 och år 1991. Dessa beräkningar

tyder på en ökad medelsbelastning på ca 300 milj.kr. för budgetåret

1992/93. Inom den totala ramen bör enligt gruppen även övriga

föreslagna åtgärder finansieras, t. ex. åtgärdsprogrammet

och ett nytt landskapsvårdsstöd för stödområdet.

Remissinstanserna: Några remissinstanser berör problemen med

beräkningsmodellen.

De anser att modellen bör omarbetas för att komma till rätta

med de problem som finns och för att modellen skall uppfylla sitt

syfte. LRF tillstyrker förslaget om att budgetåret 1989/90 används

som basår för beräkningar av lönsamheten.

Skälen för mitt förslag: I arbetsgruppens uppdrag ingick att

se över den beräkningsmodell som används för att beräkna

stödet till jordbruket i norra Sverige. Motiven för översynen

angavs vara de ändrade beräkningsgrunderna för stödet till

följd av det livsmedelspolitiska beslutet, den eftersläpning som

förelegat i beräkningarna och nödvändigheten av att särskilja

reformens effekter på lönsamheten från andra effekter. Ett underlag

som beskriver lönsamhetsutvecklingen för jordbruksföretagen

som helhet skulle också utvecklas enligt riksdagens beslut.

Nuvarande beräkningsmodell utarbetades med syfte att uppskatta

merkostnader

för produktion av jordbruksprodukter i stödområdet jämfört

med ett område i mellersta Sverige. Stödnivån har hittills baserats

på de beräknade merkostnaderna. Kopplingen till Mellansverige har

emellertid upphört i och med avregleringen och det är i stället

lönsamheten i stödområdet vid tiden för beslutet som skall

utgöra utgångspunkt vid stödberäkningarna. Lönsamhetsnivån

uttrycks i modellen som en täckningsgrad, som visar i hur stor

utsträckning

faktisk ersättning till arbete och kapital täcker en kalkylerad

kostnad för arbete och kapital. Modellen är uppbyggd kring s.

k. typföretag och bygger således inte på insamlade data från

verkliga företag. Modellen kan heller inte användas för att

urskilja vilka lönsamhetsförsämringar som är en följd av

avregleringen och vilka förändringar som beror på andra faktorer.

Syftet med modellen har följaktligen ändrats från att uppskatta

merkostnader till att mäta lönsamheten. En framtida modell bör

därför bättre än den nuvarande uppfylla det nya syftet. Ett

annat problem är att nuvarande modell tar hänsyn endast till

lönsamhetsutvecklingen

i jordbruket. Detta stämmer inte med den helhetssyn på företaget

som riksdagen uttalat sig för.

Trots de brister som modellen uppvisar föreslår jag att den får

vara vägledande för beräkning av stödet budgetåret 1992/93,

eftersom det för närvarande inte finns något lämpligt alternativ.

Jag har emellertid för avsikt att låta se över modellen och

beräkningsunderlaget

eller, om det anses nödvändigt, se till att en ny modell utarbetas

som bättre svarar mot de nuvarande behoven.

Stödet till mjölkproducenter omräknat till djurbidrag uppgår

i dag till mellan ca 2 000 och 10 000 kr. per ko och år beroende

på vilket stödområde som avses. För ungnöt varierar beloppen

mellan ca 190 och 1 300 kr. per djur, för lamm mellan ca 35 och

230 kr. per djur och för svin mellan ca 50 och 185 kr. per djur.

Enligt det livsmedelspolitiska beslutet skall som nämnts lönsamheten

i det norrländska jordbruket inte tillåtas sjunka nämnvärt

till följd av den interna avregleringen från nivån då beslutet

fattades. Vad gäller basåret för lönsamhetsmätningen anser

jag liksom arbetsgruppen att budgetåret 1989/90 bör väljas. Skälen

till det är dels att mätperioden bör ligga före riksdagsbeslutet,

dels att perioden bör omfatta ett helt produktionsår.

Statens jordbruksverk har redovisat vilka förändringar av stödnivån

som behöver göras om arbetsgruppens förslag tillämpas.

Jordbruksverkets beräkningar, som är baserade på beräkningsmodellen,

visar på ett ökat stödbehov som skulle föranleda att stödet

till jordbruket i norra Sverige höjs med 15 %

 som ett genomsnitt för alla produkter för budgetåret 1992/93.

Kostnadsökningen beräknas uppgå till 92 milj.kr. och den totala

medelsbelastningen till 889 milj.kr. för samma period under antagande

att produktionen minskar med 5 %

 under budgetåret 1992/93. Verkets beräkningar är ett mått på

den lönsamhetsförsämring som skett mellan budgetåret 1989/90

och år 1991 och visar således på en mindre lönsamhetsförsämring

än arbetsgruppens schabloniserade beräkningar. För mjölk är

täckningsgraden för budgetåret 1989/90 uppjusterad utöver den

faktiska nivån med hänsyn till effekterna av avskaffandet av

tvåprissystemet.

Detta ger en kostnadseffekt på 65 milj.kr. Tvåprissystemet avskaffades

den 1 juli 1989, vilket hade en negativ inverkan på lönsamheten.

Riksdagen beslutade år 1990 att mjölkproducenterna inom stödområdet

skulle kompenseras för denna lönsamhetsförsämring.

Stödet till mjölk-, kött- och fläskproduktionen höjs enligt

de modellberäkningar som jordbruksverket utfört. Stödet till

smågrisproduktionen förblir oförändrat med anledning av att

lönsamheten ökat kraftigt mellan budgetåret 1989/90 och år 1991.

I dag lämnas stöd för högst 60 suggor per företag och år.

Denna gräns bör höjas till 120 suggor fr. o. m. den 1 juli 1992.

Stödet till äggproduktionen höjs till 13: 45 kr. per höna

i område 1--2 och till 4: 90 kr. i område 3--4. Höjningen är

en framskrivning med skillnaden mellan utvecklingen av

produktionsmedelsindex

(PM-index) och utvecklingen av producentpriset. Stödet till getskötsel

höjs från 700 till 750 kr. per mjölkande get och år i hela

stödområdet.

Stödbehovet är framräknat med hjälp av PM-index. Arealbidraget

för potatisodling behålls oförändrat med hänsyn till att

priserna stigit snabbare än kostnaderna.

Höjningen av stödet bör utbetalas som djurbidrag med utgångspunkt

i djurantalet år 1992. Jordbruksverket bör ges i uppdrag att ge

förslag till fördelning mellan produktslag samt belopp per djur

i de olika stödområdena efter samråd med näringen.

Arbetsgruppen föreslår att om det krävs en finansiering av höjningen

bör den finansieras genom en höjning av någon av de kvarvarande

regleringsavgifterna.

En finansiering genom höjning av kvarvarande avgifter i

regleringsekonomin

skulle innebära en ändring av 1990 års livsmedelspolitiska beslut,

vilket klart anger till vilka ändamål dessa avgifter skall användas.

Riksdagens beslut om en ny livsmedelspolitik utgör ett helhetsbeslut

där utgifter och inkomster för hela reformen noga prövats.

Arbetsgruppens

förslag utgör därför inget alternativ till finansiering över

statsbudgeten.

3.4 Stödet till livsmedelsindustrin budgetåret 1992/93

Mitt förslag: Livsmedelsindustrin i stödområdet tillförs 66

milj.kr. under budgetåret 1992/93. Inga förändringar i konstruktion

och beräkningssätt vidtas nu. Det s. k. uttransportstödet avskaffas

den 1 juli 1992.

Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt.

Remissinstanserna: De remissinstanser som berört frågan är positiva

till att slopa uttransportstödet under förutsättning att

högstprissättningen

på mjölk slopas. Flera instanser betonar vikten av att konkurrensen

fungerar för att priseffekten inte skall bli för stor.

Skälen för mitt förslag: Livsmedelsindustrin i norra Sverige

stöds i dag genom ett s. k. kostnadstillägg för merkostnader

som uppkommer vid transporter från leverantör till industri, s.

k. intransporter, och för transporter till butik, s. k. uttransporter.

Stöd lämnas till mejerier, slakterier och äggpackerier inom

stödområdet för jordbruket. Därutöver lämnas sanitetstillägg

till slakterier för merkostnader vid sanitetsslakt.

Jag anser i likhet med arbetsgruppen att den analys av

mejeriföreningarnas

betalningsförmåga som arbetsgruppen lät göra inte kan föranleda

någon radikal förändring av nuvarande kostnadstillägg. Däremot

anser jag, liksom arbetsgruppen och de remissinstanser som yttrat

sig i frågan, att stödet för uttransporter bör upphöra. Anledningen

är att stödet inte kan anses vara konkurrensneutralt och med hänsyn

till marknadssituationen är det mycket svårt att på ett lämpligt

sätt beräkna stödet. Förslaget förutsätter ett avskaffande

av högstprissättningen på mjölk. Jag återkommer i det följande

till denna fråga (avsnitt 4).

Norrmejerier och LRF: s Norrlandsgrupp har i skrivelser begärt att

merkostnader för avyttrande av vassle betraktas som transportkostnader

och att stöd härför bör lämnas. Statens jordbruksverk har

yttrat sig i frågan. I likhet med verket anser jag att någon särskild

åtgärd inte bör vidtas med anledning av skrivelserna.

Jag föreslår att livsmedelsindustrin inom stödområdet skall

tillföras ett belopp på 66 milj.kr. för budgetåret 1992/93.

Detta innebär en besparing på 10 milj.kr. jämfört med innevarande

budgetår. Inom ramen på 66 milj.kr. bör högst 42 milj.kr. avsättas

för mejerier, 22 milj.kr. för slakterier och 2 milj.kr. för

äggpackerier.

4 Utjämningssystemet för mejeriprodukter

Mitt förslag: Det förenklade systemet för lönsamhetsutjämning

mellan mejeriprodukter som infördes den 1 juli 1991 skall trappas

ned stegvis och vara helt avvecklat den 1 juli 1995. Takten i

nedtrappningen,

liksom gränskyddsjusteringar med anledning av avtrappningen, skall

beslutas av regeringen. Den interna avregleringen fullföljs genom

att högstpriset på konsumtionsmjölk avskaffas den 1 juli 1992.

Arbetsgruppens förslag: Arbetsgruppen framhåller att gruppens förslag

att slopa uttransportstödet också kräver att högstpriset på

konsumtionsmjölk slopas. Gruppen har inte behandlat frågan om

utjämningssystemets

avtrappning.

Remissinstanserna: De remissinstanser som behandlar frågan om

borttagande

av högstpriset på konsumtionsmjölk stöder i princip förslaget

att det tas bort. Näringsfrihetsombudsmannen (NO) och statens

jordbruksverk

anser att regleringen bör avskaffas i hela landet, inte bara inom

stödområdet. Konsumentberedningen anser dock att frågan bör

bli föremål för särskilda överväganden, i vilka konsumentintresset

måste beaktas. Statens pris- och konkurrensverk (SPK) anser att

marknadskrafterna

skall få verka så ostört som möjligt och regleringar skall minimeras.

SPK anser därför att det kan vara lämpligt att se över

högstprisregleringen.

Skälen för mitt förslag: I enlighet med 1990 års livsmedelspolitiska

beslut (prop. 1989/90: 146, JoU25, rskr. 327) har ett förenklat

system för lönsamhetsutjämning mellan mejeriprodukter införts

den 1 juli 1991. Systemet, som i korthet innebär att mejerierna

betalar en avgift på den grädde och konsumtionsmjölk de producerar

samtidigt som de får ett bidrag för varje kilo invägd mjölk,

skall trappas ned med 50 %

 den 1 juli 1994 och avskaffas helt den 1 juli 1995. Orsaken till

att lönsamhetsutjämningen mellan mejeriprodukter inte avskaffades

helt den 1 juli 1991 var att såväl producenter som konsumenter

skulle ha en möjlighet att anpassa sig till de nya förutsättningarna.

Eftersom hela nedtrappningen av det förenklade utjämningssystemet

sker under ett år (den 1 juli 1994--den 1 juli 1995) blir

anpassningsperioden

ändå relativt kort och de marknadsmässiga anpassningsmöjligheterna

blir svåra att ta till vara. Jag föreslår därför att det förenklade

utjämningssystemet -- som riksdagen beslutat -- skall nedtrappas

stegvis fram till den 1 juli 1995, men att regeringen ges bemyndigande

att besluta om i vilken takt nedtrappningen skall ske.

I dag gäller som villkor för att mejerierna skall erhålla

utjämningsbidrag

att de vid försäljning av konsumtionsmjölk inte överskrider

det s. k. högstpriset som har till uppgift att garantera att priserna

på konsumtionsmjölk begränsas. Orsaken till denna form av reglering

är att den inhemska konkurrensen inom mejerisektorn varit begränsad

samtidigt som importkonkurrensen varit bristfällig för

konsumtionsmjölk.

Utredningen har föreslagit att den övre prisgränsen för

konsumtionsmjölk

skall avskaffas för att mejeriföretagen inom stödområdet skall

få möjlighet att kompensera sig för sina uttransportkostnader

genom att ta ut ett högre pris av butikerna. Enligt utredningen

bör den skärpta konkurrenslagstiftningen inom livsmedelsområdet

medföra att riskerna med att slopa den övre prisgränsen på

konsumtionsmjölk begränsas ur ett konsumentperspektiv. NO anser

att en större prisrörlighet kan vara en förutsättning för

att en fungerande konkurrens på marknaden för konsumtionsmjölk

skall kunna uppkomma, men invänder att den skärpta

konkurrenslagstiftningen

knappast kan motverka prisstegringar om den övre prisgränsen slopas.

NO påpekar dock att det finns andra faktorer som kan hålla igen

prisökningarna. Om aktörer i områden där konkurrensen är

bristfällig sätter priser som inte är prestationsmotiverade

kan dessutom denna prissättning angripas såsom prisdiskriminering

med stöd av konkurrenslagen.

Jag delar arbetsgruppens och flertalet remissinstansers uppfattning

att högstpriset för konsumtionsmjölk kan slopas. Enligt min

uppfattning bör inte en så pass marknadsstörande reglering behållas

om det inte är absolut nödvändigt. Det som talar för att den

interna avregleringen inom denna sektor nu bör fullföljas är

i första hand den nya konkurrenslagstiftningen inom livsmedelssektorn

som innebär förbättrade möjligheter för de konkurrensvårdande

myndigheterna att ingripa vid bristande konkurrens. Dessutom kommer

sannolikt importkonkurrensen att öka i och med närmandet till

EG. Som statens jordbruksverk påpekar kommer gränsskyddet också

att finnas kvar som ett medel att styra den inhemska prisnivån.

Gränsskyddsnivån

på konsumtionsmjölk skall beräknas enligt samma principer som

gäller för övriga prisreglerade produkter, dvs. som skillnaden

mellan referenspriset och världsmarknadspriset. Eftersom såväl

den inhemska konkurrensen som importkonkurrensen med största

sannolikhet

kommer att få ännu större betydelse utanför stödområdet

än inom, kan den övre prisgränsen avskaffas i hela landet. Jag

vill emellertid understryka vikten av att effekterna av slopandet

av den övre prisgränsen följs ur ett konsumentperspektiv. En

skärpt bevakning av konkurrensförhållandena inom mejeriområdet

kan därför vara motiverad. Såväl konsumentberedningen som SPK

har -- som en del av de uppföljningsuppdrag de fått med anledning

av den livsmedelspolitiska reformen -- i uppdrag att följa och

rapportera

prisförändringar på livsmedel. Det innebär att vi har goda

möjligheter att följa effekterna av förändringen och vid behov

vidta åtgärder.

5 Statistiken inom livsmedelssektorn

5.1 Allmänna utgångspunkter

Våren 1990 tillkallades en särskild utredare med uppgift att utreda

statistikbehovet inom livsmedelssektorn. Utredningen skulle göras

i första hand mot bakgrund av det livsmedelspolitiska beslutet våren

1990. En reformering av livsmedelspolitiken i riktning mot ökad

marknadsorientering leder enligt direktiven till ett förändrat

statistikbehov. I direktiven till utredningen konstateras att

statistikproduktionen

inom livsmedelssektorn är mycket omfattande. Utredaren skulle därför

ompröva nuvarande statistikproduktion och undersöka möjligheterna

till omprioriteringar och begränsningar av den totala

statistikproduktionen.

Utredaren skulle dels undersöka statistikbehovet under den s. k.

omställningsperioden, då statistik krävs för en uppföljning

av den livsmedelspolitiska reformen, dels statistikbehovet på längre

sikt efter omställningsperioden, dvs. efter mitten av 1990-talet.

I direktiven konstateras vidare att utvecklingen har gått mot en

mer samlad livsmedelspolitik som innefattar alla led i

livsmedelskedjan

samt kvalitets-, kost- och hälsofrågor. Utredaren skulle mot bakgrund

av detta ta ställning till om statistiken är väl avvägd mellan

olika delområden och överväga förändringar i riktning mot

en mer samlad statistikproduktion för hela livsmedelssektorn.

Utredaren

skulle också undersöka om statistikproduktionen med avseende på

konsumentmålet inom ramen för den nya livsmedelspolitiken kan

förbättras.

Sedan utredaren tillkallades har Sverige lämnat in en ansökan

om medlemskap i EG. EG: s nuvarande jordbrukspolitik skiljer sig från

inriktningen av den svenska livsmedelspolitiken som riksdagen

beslutade

om våren 1990. Inom EG pågår dock diskussioner om en reformering

av jordbrukspolitiken. Det går i dagsläget inte att uttala sig

om vad som kommer att bli resultatet av denna reformering. Olika

stödformer

kommer sannolikt att finnas kvar med en betoning på direktstöd.

Härvid spelar också en uppgörelse i GATT en roll för utformningen

av politiken.

Vid ett svenskt medlemskap kommer Sverige att delta i EG: s

jordbrukspolitik.

De krav på statistik som EG ställer dels för att kunna analysera

utvecklingen inom sektorn och därmed stödbehoven, dels för att

kunna administrera regleringssystemet, bör Sverige givetvis uppfylla

som medlem.

I det följande redovisar jag min bedömning av vilken inriktning

statistiken inom livsmedelssektorn bör ha i framtiden. Min bedömning

är mot bakgrund av vad jag nyss anfört påverkad av den osäkerhet

som råder kring vilka krav på statistik som kommer att ställas

på Sverige vid ett medlemskap. Samtidigt har jag sett det som önskvärt

dels att ompröva och begränsa vår nuvarande jordbruksstatistik

i ljuset av den livsmedelspolitiska reformen, dels att förbättra

statistiken avseende de senare leden i livsmedelskedjan.

Efter en genomgång av de olika statistikområdena tar jag upp de

anslagsmässiga konsekvenserna av den inriktning som jag förordar.

5.2 Jordbruksstatistik

Strukturstatistik/registeruppgifter

Min bedömning: Lantbruksregistret bör behållas med nuvarande

uppläggning år 1992, därefter bör neddragningar motsvarande

3 milj.kr. göras. En viss ändrad uppgiftsinsamling bör genomföras

samt snabbstatistik tas fram för att kunna följa upp effekterna

av omställningen. Den framtida strukturstatistiken och behovet av

registeruppgifter bör utredas vidare med utgångspunkt i ett svenskt

EG-medlemskap i mitten av 1990-talet.

Utredarens förslag: Utredaren föreslår att lantbruksregistret

behålls med nuvarande uppläggning även under år 1993.

Remissinstanserna: Flera remissinstanser vill ha kvar

lantbruksregistret

i nuvarande omfattning tills vidare eller till mitten av 1990-talet.

Några av dessa kan dock acceptera att den nuvarande arealgränsen

för uppgiftsskyldighet höjs. Statens jordbruksverk och

konjunkturinstitutet

tillstyrker utredarens förslag. LRF anser att en EG-anpassning av

statistiken bör påbörjas snarast. Statens naturvårdsverk och

riksantikvarieämbetet anser att några förändringar i

strukturstatistiken

inte bör göras under omställningsperioden. Båda betonar också

vikten av uppgifter på församlingsnivå.

Skälen för min bedömning: Nuvarande strukturstatistik baseras

på lantbruksregistret (LBR). LBR är resultatet av en totalundersökning

som omfattar samtliga jordbruksföretag med mer än 2 ha. Även

vissa större animalieproducenter och trädgårdsföretag med mindre

än 2 ha ingår. Uppgiftsinsamling för LBR genomförs årligen

och avser huvudsakligen förhållandena en viss dag i juni. Uppgifter

samlas in över bl. a. grödfördelning och antal djur av olika

slag. Undersökningen kostar ca 15 milj.kr. per år.

Omfattningen av LBR styrs både av statistiska och administrativa

behov, t. ex. bidragsutbetalningar. Utredaren har undersökt

alternativa

metoder att ta fram strukturstatistik, t. ex. årlig uppgiftsinsamling

till LBR fast med begränsningar avseende populationen, årlig

uppgiftsinsamling

till LBR baserad på ett urval eller intermittenta totalundersökningar.

Ser man bara till det statistiska behovet av strukturuppgifter skulle

neddragningar enligt några av de av utredaren skisserade alternativen

kunna accepteras. Skall strukturuppgifterna emellertid läggas till

grund för olika bidragsutbetalningar till enskilda jordbrukare finns

behov av årliga registeruppgifter motsvarande det LBR vi har i dag.

Mot bakgrund av den osäkerhet som råder kring vilka krav som bl.

a. ett framtida EG-medlemskap ställer i fråga om strukturuppgifter

för administrativa ändamål anser jag det motiverat att inte göra

alltför omfattande förändringar i uppläggningen av LBR. Det

är viktigt att vi behåller kompetensen inom området och att vi

har administrativ beredskap för nya stödformer.

Samtidigt är nuvarande LBR resurskrävande. Ser man enbart till

de statistiska behoven utifrån de krav som EG ställer i dag avseende

strukturstatistik tyder de beräkningar som utredaren gjort på att

kostnaderna för LBR bör kunna begränsas från nuvarande 15 milj.kr.

till ca 10 milj.kr. Enligt min uppfattning bör LBR behållas med

nuvarande uppläggning år 1992. Fr. o. m. uppgiftsinsamlingen avseende

år 1993 bör förändringar genomföras utifrån de alternativ

som utredaren redovisat. Dessa förändringar bör leda till

kostnadsminskningar

motsvarande 3 milj.kr. Det ankommer på statistiska centralbyrån

(SCB) att i samråd med huvudanvändarna av strukturstatistiken

genomföra

dessa förändringar. De miljöansvariga myndigheternas behov av

strukturstatistik skall härvid uppmärksammas.

De framtida formerna för den svenska strukturstatistiken och behovet

av registeruppgifter bör utredas vidare med utgångspunkt i ett

svenskt EG-medlemskap i mitten av 1990-talet och de förändringar

av EG: s jordbrukspolitik som kan komma att genomföras. Data för

statistiska och administrativa behov bör härvid särskiljas.

För att anpassa LBR till de krav på statistik som uppföljningen

av den livsmedelspolitiska reformen ställer bör uppgifter samlas

in över omställda arealer och användningen av omställda arealer

fr. o. m. 1992 års LBR. Vidare bör snabbstatistik över grödfördelning,

omställningsåtgärder och antal husdjur tas fram redan vid

månadsskiftet

augusti-september det aktuella undersökningsåret. Då kan denna

information fångas upp i myndigheternas uppföljningsrapportering

i oktober. Enligt uppgifter från SCB har ca 95 %

 av LBR-blanketterna kommit in andra veckan i augusti.

Skördeuppskattningar

Min bedömning: Nuvarande metod för att bedöma skördens storlek,

s. k. objektiv skördeuppskattning, bör behållas oförändrad

år 1992. Fr. o. m. 1993 års objektiva skördeuppskattning bör

neddragningar motsvarande 7 milj.kr. göras. En metod som bygger

på uppgifter från jordbrukarna själva bör utvecklas för att

ersätta nuvarande objektiva skördeuppskattning. Härvid skulle

kostnaderna för skördestatistiken uppskattningsvis kunna minskas

från nuvarande 20 milj.kr. till 2 milj.kr.

Utredarens förslag: Överensstämmer i stort med min bedömning.

Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser är positiva till att

pröva en billigare metod för skördeuppskattningar. De anser

emellertid att utredaren varit för optimistisk när det gäller

möjligheterna att ersätta den nuvarande metoden redan år 1994

med en metod som bygger på uppgifter från jordbrukarna själva.

Av de länsstyrelser som beretts tillfälle att yttra sig anser

flertalet att nuvarande metod bör vara kvar oförändrad.

Naturvårdsverket

och SCB pekar på att de undersökningar om bekämpnings- och

gödselmedelsanvändningen

som i dag är knutna till de objektiva skördeuppskattningarna blir

dyrare att genomföra om ändringar görs i nuvarande metod.

Skälen för min bedömning: Objektiv skördeuppskattning är

en urvalsundersökning med huvudsyfte att bestämma skördarnas

storlek för slåttervall, spannmål och potatis. Till undersökningen

har under senare år knutits även vissa intermittenta undersökningar

eller tillfälliga undersökningar. Undersökningen har byggts

upp under en lång följd av år och kännetecknas av hög precision.

Undersökningen genomförs på så sätt att olika provytor väljs

ut och skördas under växtodlingssäsongen. Speciellt för undersökningen

anställd personal ombesörjer detta arbete. Arbetet leds av s.

k. provyteledare som är tjänstemän på länsstyrelsernas

lantbruksenheter.

Undersökningen genomförs varje år och kostar ca 20 milj.kr. per år.

Utredaren har undersökt alternativa metoder att ta fram

skördestatistik

och försökt bedöma hur väl dessa metoder täcker olika behov.

Den metod som utredaren funnit mest intressant, som används bl.

a. i Danmark, bygger på uppgifter från jordbrukarna själva. Enligt

utredaren torde det vara möjligt att ersätta de objektiva

skördeuppskattningarna

med en sådan metod redan år 1994. Kostnaden för denna alternativa

metod har av utredaren uppskattats till ca 2 milj.kr.

Enligt min bedömning är nuvarande objektiva skördeuppskattningar

alltför resurskrävande. I likhet med utredaren ser jag det som

både angeläget och möjligt att ersätta den nuvarande metoden

med en mindre resurskrävande. SCB bör i samråd med huvudanvändarna

för skördestatistiken så snart som möjligt utveckla en metod

att ta fram skördeuppgifter som bygger på uppgifter från jordbrukarna

själva. Den metod som tillämpas i Danmark bör därvid användas

som modell. Erfarenheter bör också kunna fås av den förstudie

som genomförs innevarande budgetår och som bekostas av

livsmedelsekonomiska

samarbetsnämnden.

Jag anser att det i dagsläget är svårt att ta ställning till

när de objektiva skördeuppskattningarna kan ersättas med den

``danska metoden``. Under perioden fram tills dess bör SCB utifrån

de alternativ till neddragningar som utredaren redovisat och i samråd

med användarna genomföra neddragningar av de objektiva

skördeuppskattningarna

fr. o. m. 1993 års skördeuppskattning. Neddragningarna bör leda

till kostnadsminskningar motsvarande 7 milj.kr.

De miljöundersökningar som under senare år har knutits till de

objektiva skördeuppskattningarna återkommer jag till i det följande.

Ekonomisk statistik

Min bedömning: Begränsningar bör göras i deklarationsundersökningen

(DU) och jordbruksekonomiska undersökningen (JEU). Studier bör

påbörjas över vilken typ av ekonomisk undersökning som motsvarar

EG: s framtida krav. Genom fördjupat samarbete mellan berörda

myndigheter och fristående statistikproducenter bör möjligheterna

prövas att ta fram snabbstatistik. Speciella samkörningar mellan

lantbruksregistret och inkomst- och förmögenhetsundersökningen

bör göras för att kunna följa jordbrukarhushållens

inkomstsammansättning

under omställningsperioden.

Utredarens förslag: Överensstämmer med min bedömning.

Remissinstanserna: Jordbruksverket tillstyrker utredarens förslag

men pekar på att användbarheten blir sämre. LRF anser att fördjupade

studier för EG-anpassning bör påbörjas snarast. Konsumentberedningen

anser att deklarationsundersökningen bör läggas ner och att

frigjorda resurser bör satsas på den jordbruksekonomiska

undersökningen.

SCB och konjunkturinstitutet pekar på deklarationsundersökningens

betydelse för sektorkalkyler. Båda ser dock möjligheter till

neddragning men anser att deklarationsundersökningen bör genomföras

oförändrad i alla fall avseende inkomståret 1992. SCB menar vidare

att begränsningar i såväl deklarationsundersökningen som den

jordbruksekonomiska undersökningen försämrar möjligheterna

till uppföljning av den livsmedelspolitiska reformen.

Skälen för min bedömning: Deklarationsundersökningen för

jordbrukare baseras på ett slumpmässigt urval av jordbrukare från

lantbruksregistret. Primäruppgifter hämtas in från jordbrukarnas

självdeklarationer. Underlaget innehåller uppgifter om olika utgifts-

och inkomstposter för ingående jordbruksföretag samt även inkomster

från annan verksamhet än jordbruk. Skattereformen innebär emellertid

att uppgiftsunderlaget från deklarationsblanketterna blir sämre.

DU kostar ca 4,6 milj.kr. per år.

Den jordbruksekonomiska undersökningen redovisar inkomst- och

lönsamhetsförhållandena

för ett mindre urval av företag. Bakgrundsmaterialet utgörs

i huvudsak av bokföringsuppgifter. JEU kostar ca 4,8 milj.kr. per år.

Jag vill i det här sammanhanget också nämna den statistik som

tas fram av jordbrukets organisationer själva. LRF Konsult gör

t. ex. varje år kalkylsammanställningar som baserar sig på uppgifter

från företagets datakundregister. Statistiken bygger på

bokföringsuppgifter

och syftar till att informera kunderna om den allmänna

lönsamhetsutvecklingen

i jordbruket för olika kundkategorier. Resultaten redovisas och

publiceras förhållandevis snabbt. Uppgifter avseende inkomståret

1991 finns tillgängliga redan i början av år 1992.

Enligt min uppfattning är det angeläget att ha tillgång till

tillförlitlig ekonomisk statistik för att följa upp den

livsmedelspolitiska

reformens effekter. Vidare är det angeläget att den svenska ekonomiska

statistiken är anpassad till EG: s krav vid ett medlemskap. Under

årens lopp har emellertid kritik riktats mot våra nuvarande

undersökningars

tillförlitlighet och därmed användbarhet. Dessutom är eftersläpningen

tidsmässigt inte tillfredsställande. Huvudresultaten för 1990

års ekonomiska förhållanden finns t. ex. tillgängliga först

i början av år 1992. Till följd av skattereformen blir dessutom

uppgiftsunderlaget från DU sämre än hittills.

Det råder i dagsläget oklarheter om vilka konkreta krav EG kommer

att ställa i fråga om ekonomisk statistik i samband med en reformering

av EG: s jordbrukspolitik. Med de regler som nu gäller är det

dock klart att någon form av större bokföringsundersökning

kommer att krävas.

Att helt upphöra med nuvarande undersökningar anser jag inte vara

lämpligt dels på grund av kraven på uppföljning av den

livsmedelspolitiska

reformens effekter, dels på grund av vikten av att behålla kompetensen

fram till dess att det står klart vilka krav som kommer att ställas

på den svenska lantbruksekonomiska statistiken vid ett EG-medlemskap.

Utredaren pekar visserligen på ett alternativ som innebär att man

slopar nuvarande undersökningar och förlitar sig på den statistik

som tas fram av fristående statistikproducenter för de relativt

få år som omställningen omspänner. En sådan lösning innebär

dock enligt utredningen att ett betydligt sämre analysmaterial skulle

finnas tillgängligt än tidigare. Samtidigt skulle möjligheterna

att smidigt bygga upp en EG-anpassad bokföringsundersökning försämras.

Mot bakgrund av vad jag nu anfört bör DU tills vidare utföras

i samma omfattning som nu när det gäller stödområdena i norra

Sverige. Vad gäller övriga landet bör resultat tas fram i DU

fr. o. m. inkomståret 1992 för i stort sett de företagsgrupper

som nu ingår i JEU.

Vad gäller JEU bör fr. o. m. inkomståret 1992 vissa förenklingar

göras så till vida att arbetskraftsdelen i undersökningen tas

bort och uppgiftsinsamlingen begränsas i vissa avseenden.

För att få fram snabbstatistik bör, som utredaren föreslagit,

ett fördjupat samarbete mellan berörda myndigheter och fristående

statistikproducenter etableras.

För att studera jordbrukarhushållens inkomstsammansättningar

under omställningsperioden bör inkomst- och förmögenhetsundersökningen

(IoF) genomföras i samma omfattning som tidigare vad avser

jordbrukardelen.

Som en konsekvens av skattereformen blir det svårare att särskilja

jordbrukare från andra företagare. Speciella samkörningar mellan

IoF och LBR blir därmed nödvändiga.

För att möta kommande EG-krav bör fördjupade studier påbörjas

över vilka krav som kommer att ställas på den svenska

lantbruksekonomiska

statistiken vid ett medlemskap.

Övrig statistik

Min bedömning:

-- Den särskilda sysselsättningsstudie som nu genomförs avseende

1990 års förhållanden bör följas upp med en liknande studie

i slutet av omställningsperioden. Arbetskraftsundersökningen som

är planerad år 1993 bör därmed inte genomföras. -- Undersökningarna

över gödsel- och bekämpningsmedelsanvändningen bör tills

vidare knytas till de objektiva skördeuppskattningarna. När nuvarande

metod för skördeuppskattningar upphör bör särskilda

miljöundersökningar

göras. -- Drivmedelsundersökningen bör göras intermittent

vart femte år. -- Jordbruksfastigheternas prisutveckling bör följas.

Utredarens förslag: Överensstämmer i stort med min bedömning.

Remissinstanserna: Av de remissinstanser som yttrat sig i dessa frågor

tillstyrker flertalet utredarens förslag. Vad gäller den särskilda

sysselsättningsstudien anser jordbruksverket och konsumentberedningen

att ett slutgiltigt ställningstagande till en uppföljning kan

tas först när 1990 års studie har utvärderats. SCB och

naturvårdsverket

påpekar att undersökningarna om bekämpnings- och

gödselmedelsanvändningen

blir dyrare om de objektiva skördeuppskattningarna upphör eller

förändras.

Skälen för min bedömning: Livsmedelsekonomiska samarbetsnämnden

gav våren 1991 SCB i uppdrag att genomföra en särskild

sysselsättningsstudie

grundad på uppgifterna från 1990 års lantbruksregister. Syftet

med studien är att studera jordbrukarhushållens arbetsinsatser

i och utanför jordbruket. Speciellt skall uppgifter samlas in över

vilka typer av företagsverksamhet som kan förekomma vid sidan

av jordbruket. Enligt min uppfattning är detta område viktigt att

belysa mot bakgrund av den livsmedelspolitiska reformen. Jag föreslår

därför att en motsvarande studie görs avseende 1993 års förhållanden.

Mitt förslag förutsätter givetvis att den nyligen genomförda

studien visar sig ge statistiskt tillförlitliga resultat. På kort

sikt finns det enligt min bedömning inte behov av någon ytterligare

arbetskraftsundersökning. Den särskilda arbetskraftsundersökningen,

JAK, som är planerad för år 1993 bör därmed inte genomföras.

Vid ett EG-medlemskap kan särskilt anpassade

sysselsättningsundersökningar

bli aktuella. Utredaren bedömer att dessa bör kunna ske i samband

med uppgiftsinsamling till strukturstatistiken. Jag har tidigare

föreslagit

att strukturstatistiken ses över mot bakgrund av ett EG-medlemskap.

I det sammanhanget bör också behovet av sysselsättningsstatistik

uppmärksammas.

Som jag tidigare nämnt knyts för närvarande undersökningar

om bekämpnings- och gödselmedelsanvändningen till de objektiva

skördeuppskattningarna. Enligt min mening bör nuvarande objektiva

skördeuppskattning kunna ersättas med en metod som bygger på

att uppgifter samlas in från jordbrukarna själva. En övergång

till annan metod för skördeuppskattning får givetvis inte innebära

att miljöstatistiken försämras. Undersökningarna om bekämpnings-

och gödselmedelsanvändningen bör tills vidare knytas till de

objektiva skördeuppskattningarna. När denna metod för

skördeuppskattning

upphör bör särskilda miljöundersökningar göras. Undersökningarna

bör därvid tills vidare fram till mitten av 1990-talet göras

vartannat år, därefter kan de göras glesare.

Uppgifter om drivmedelsförbrukningen behövs bl. a. för

beredskapsplanläggningen

och som underlag för energibalanser. Det är dock möjligt att

uppskatta drivmedelsförbrukningen med hjälp av normtal och

arealuppgifter

från lantbruksregistret. Drivmedelsundersökningen, som baseras

på uppgifter från jordbrukarna själva, bör därför göras

vart femte år med nästa undersökning år 1995.

Till följd av ändringarna i jordförvärvslagen kommer det underlag

som hittills legat till grund för statistiken över prisutvecklingen

på jordbruksfastigheter att försämras avsevärt. Den

livsmedelspolitiska

reformen kan komma att påverka jordbruksfastighetspriserna framöver.

Jag ser det därför som angeläget att tills vidare ha tillgång

till sådana uppgifter. Medel för att ta fram dessa uppgifter bör

därför tillföras jordbruksverket.

Statistik rörande trädgårdsnäringen

Min bedömning: Strukturuppgifter avseende trädgårdsnäringen

bör tills vidare liksom hittills knytas till lantbruksregistret.

Trädgårdsräkningen avseende kalenderåret 1993 bör genomföras

som planerats. Studier om vilka krav ett svenskt EG-medlemskap ställer

bör påbörjas.

Utredarens förslag: Överensstämmer med min bedömning.

Remissinstanserna: Av de som yttrat sig tillstyrker i stort sett

samtliga

utredarens förslag. Enligt Trädgårdsnäringens riksförbund

(TRF) har dock utredningen behandlat behovet av basstatistik inom

trädgårdsnäringen mycket ytligt. Det föreligger enligt TRF

ett stort behov av förändring och utvidgning av den svenska

trädgårdsstatistiken

om Sverige skall bli EG-

medlem. Denna förändring och utvidgning bör enligt TRF påbörjas

snarast.

Skälen för min bedömning: Nuvarande uppgiftsinsamling över

strukturförhållandena inom trädgårdsnäringen sker i första

hand genom uppgiftsinsamling till lantbruksregistret.

Uppgiftsinsamlingen

för trädgårdsföretag avser endast arealuppgifter. För att

få fram volymuppgifter genomförs därför speciella undersökningar

vart tredje år (s. k. trädgårdsräkningar och trädgårdsinventeringar).

Dessa undersökningar är totalundersökningar och utgår från

de registeruppgifter som finns för trädgårdsföretagen i

lantbruksregistret.

Strukturuppgifter avseende trädgårdsnäringen bör enligt min

mening tills vidare liksom hittills knytas till lantbruksregistret.

Den svenska trädgårdsnäringen är till skillnad från trädgårdsnäringen

inom EG oreglerad. Statistiken avseende trädgårdsföretag inom

EG är därmed också mer omfattande. Regeringen har bemyndigat

mig att tillkalla en särskild utredare med uppgift att utreda den

svenska trädgårdsnäringens utvecklingsmöjligheter (dir. 1992:

23). Utredningen skall göras mot bakgrund av riksdagens beslut hösten

1991 med anledning av motioner om trädgårdsnäringen (1991/92:

JoU6, rskr. 40). Utgångspunkten för utredarens arbete bör vara

den inriktning av näringspolitiken som lagts fast av riksdagen (prop.

1991/92: 38, FiU10, rskr. 108). Det innebär att politiken inriktas

på att genom generella åtgärder, t. ex. skattesänkningar, skapa

goda förutsättningar för företagandet i Sverige och att

konkurrenssnedvridande

och selektiva företagsstöd avvecklas. Utifrån detta bör skapas

förutsättningar för en trädgårdsnäring i Sverige som vid

inträdet i EG är stark och konkurrenskraftig. Utredaren skall

bl. a. belysa behovet av eventuell strukturanpassning och

strukturrationalisering

vid ett svenskt EG-

medlemskap. Jag utgår härvid från att EG: s krav på statistik

över trädgårdsföretagen klarnar till följd av utredningens

arbete så att en anpassning av den svenska statistiken kan ske vid

ett medlemskap.

5.3 Statistik över livsmedelsindustrin, livsmedelshandeln och

konsumtionen

Min bedömning:

-- Prisutvecklingen i livsmedelspartihandeln bör följas. -- Årliga

internationella prisjämförelser bör göras med utgångspunkt

i de köpkraftspariteter som tas fram inom OECD. -- En särskild

undersökning avseende livsmedelsdetaljhandeln bör genomföras.

-- Undersökningen om hushållens livsmedelsutgifter och kostvanor

bör göras tätare än för närvarande. -- Frågor om brister

i statistiken rörande livsmedelsindustrin bör lösas inom

livsmedelsekonomiska

samarbetsnämnden.

Utredarens förslag: Överensstämmer i stort med min bedömning.

Utredaren anser att SCB bör tillföras de medel för metodutveckling

vid beräkning av konsumentprisindex som verket hemställt om i

sin anslagsframställning. Utredaren föreslår att en undersökning

om hushållens livsmedelsutgifter görs år 1993.

Remissinstanserna: Samtliga som yttrat sig över förslagen tillstyrker

dessa och flera understryker att det är viktigt att statistiken

rörande de senare leden i livsmedelskedjan förbättras. Statens

pris- och konkurrensverk (SPK) är dock tveksamt till om det är

meningsfullt att i en undersökning om livsmedelshandeln försöka

särskilja livsmedelshandel från annan dagligvaruhandel.

Jordbruksverket

anser att det är svårt att ta ställning till en förnyad undersökning

om hushållens livsmedelsutgifter och kostvanor på grund av att

resultaten

från 1989 års undersökning ännu inte finns tillgängliga i

sin helhet. Livsmedelsverket, konsumentberedningen och SCB anser att

de 6 milj.kr. som utredaren föreslår för en sådan undersökning

inte är tillräckliga.

Skälen för min bedömning: Statistiken rörande livsmedelsindustrin,

livsmedelshandeln och konsumtionen är av något annorlunda karaktär

än den som rör jordbruket. När det gäller jordbruksstatistik

finns flera statistikprodukter som syfter till att enbart belysa

jordbruket

ur en eller annan synvinkel. Denna statistik har till stor del

tillkommit

som ett resultat av krav på underlag till följd av den förda

jordbrukspolitiken. När det gäller statistik över de senare

leden i livsmedelskedjan finns det däremot ingen särskild officiell

statistik, om man bortser från branschens egen statistikproduktion,

som enbart syftar till att belysa livsmedelsindustrin eller

livsmedelshandeln.

Uppgifter över dessa led erhålls i stället från större

statistikprodukter

såsom finans-, industri- och konsumentprisstatistiken. I dessa

statistikprodukter

ingår t. ex. uppgifter om livsmedelsindustrin, livsmedelshandeln

och matprisutvecklingen som en del. Av nämnda förhållanden följer

att större förändringar avseende enbart livsmedelssektorn inte

går att genomföra utan att de skulle få konsekvenser för

uppgiftsinsamling,

resultat m. m. för t. ex. hela industri- och finansstatistiken.

De förbättringar som jag i det följande förordar är emellertid

såväl möjliga som angelägna att genomföra.

Jordbruks- eller livsmedelspolitiken innefattar så mycket mer än

endast primärproduktionen. För att de av riksdagen beslutade målen

för livsmedelspolitiken skall kunna förverkligas är det nödvändigt

med t. ex. väl fungerande marknader också i leden efter

primärproduktionen.

Det är givetvis också viktigt att kunna följa upp effekterna

av ändrad politik och olika åtgärder i dessa led samt inte minst

effekterna för hushållen. Jag ser det därför som angeläget

att viss ny statistik tas fram i det här avseendet.

Prisstatistik

Matprisernas utveckling är ständigt aktuell i debatten. Ett av

syftena med den livsmedelspolitiska reformen är att få till stånd

en dämpad prisutveckling på mat och att denna positiva effekt skall

komma konsumenterna till del. SPK rapporterar därför i enlighet

med särskilda uppdrag regelbundet utvecklingen till regeringen.

För närvarande mäts prisutvecklingen i samtliga led i livsmedelskedjan

utom i partihandelsledet (grossistledet). Mätningar i detta led

har inte gjorts sedan mitten av 1970-talet. Mot bakgrund av den

betydelse

som partihandeln har för det slutgiltiga konsumentpriset bör

prismätningar

göras också av livsmedlen i partihandelsledet. Jag anser det härvid

vara viktigt att en noggrann samordning görs mellan

partihandelsmätningarna

och KPI-mätningarna avseende livsmedel så att dessa mätningar

blir jämförbara. Jag har i denna fråga samrått med chefen för

finansdepartementet.

Att kunna göra internationella prisjämförelser är också av

intresse. De flesta länder har ett någorlunda väl uppbyggt system

för att följa konsumentprisutvecklingen. Att jämföra prisutvecklingen

i olika länder kan därmed göras förhållandevis enkelt även

om viss försiktighet måste iakttas vid tolkningen av resultaten.

Definitioner och mätmetoder varierar starkt mellan olika länder.

Att jämföra prisnivåer mellan olika länder är betydligt svårare.

I matprisdebatten återges olika uppfattningar om prisförhållandena

i olika länder. Att göra internationella prisnivåjämförelser

som är statistiskt invändningsfria är också förknippat med

höga kostnader.

Beräkningar av s. k. köpkraftspariteter har t. o. m. år 1990

genomförts med i stort sett fem års mellanrum som ett led i FN:

s International Comparison Project. OECD: s sekretariat ansvarar för

beräkningarna för de OECD-länder som inte ingår i EG. En

köpkraftsparitet

mellan två valutor är lika med kvoten mellan de belopp i resp.

lands valuta som behövs för att kunna köpa samma mängd varor

och tjänster i de båda länderna. Relationen köpkraftsparitet/växelkurs

ger uttryck för ett lands dyrhet i förhållande till ett annat.

SCB: s kostnad för att delta i projektet uppgår till ca 1 milj.kr.

och avser till större delen kostnader för att planera, genomföra

och bearbeta prisundersökningarna. Redan 1986 års livsmedelsutredning

(LMU) konstaterade i sitt betänkande (SOU 1987: 44) Livsmedelspriser

och livsmedelskvalitet att metoder med köpkraftspariteter tycks

ha stor kapacitet bl. a. vad gäller jämförande analyser av prisnivån

och prisutvecklingen i olika länder.

Min uppfattning är att det skulle vara av stort intresse att få

tillgång till årliga internationella prisnivåjämförelser.

Köpkraftspariteter

tycks härvid vara den såväl tillförlitligaste som billigaste

metoden att åstadkomma detta. SCB bör därför varje år beräkna

och sammanställa prisnivåindex avseende livsmedel för OECD-länderna.

Beräkningarna skall härvid ske utifrån det underlag som olika

länder lämnar in inom ramen för det internationella projektet.

Mitt förslag förutsätter givetvis att inga hinder reses från

de internationella organisationerna eller från övriga länder

som deltar i undersökningen.

Statistik över livsmedelsdetaljhandeln

Utredaren konstaterar att det i dagsläget saknas en väl avgränsad

officiell statistik över livsmedelshandeln. Utredaren pekar på

flera brister. Ett problem är enligt utredaren att

Konsumentkooperationen

(KF) inte omfattas av gruppen livsmedelsdetaljhandel i

finansstatistiken.

Ett annat problem är enligt utredaren att livsmedelshandeln är

integrerad med annan dagligvaruhandel där livsmedel ingår som en

del. Enligt utredaren uppvisar den officiella statistiken också

brister

när det gäller att belysa lönsamhets- och produktivitetsutvecklingen

samt kostnadsstrukturen.

Enligt min uppfattning är det angeläget med en tillförlitlig

statistik över livsmedelsdetaljhandeln. Förhållandena i

livsmedelsdetaljhandeln

spelar stor roll för hur väl konsumenternas önskemål om priser,

sortiment, avstånd, service osv. uppfylls. Kritik mot den officiella

statistiken över livsmedelsdetaljhandeln har också uppmärksammats

i tidigare utredningar. Såväl 1983 års livsmedelskommitté

(SOU 1984: 86) Jordbruks- och livsmedelspolitik som den tidigare

nämnda

LMU pekade på att brister i statistiken försvårade analyserna.

Mot bakgrund härav anser jag att en särskild undersökning riktad

till livsmedelsdetaljhandeln bör genomföras budgetåret 1992/93.

Efter utvärdering bör ställning tas till om undersökningen

i framtiden skall göras regelbundet. I livsmedelsekonomiska

samarbetsnämndens

styrelse finns flertalet myndigheter inom livsmedelspolitikens område

representerade samt representanter för livsmedelsindustrin,

livsmedelshandeln

och LRF. Den närmare uppläggningen av undersökningen bör därför

diskuteras i nämnden.

Konsumtionsstatistik

I målet för livsmedelspolitiken anges bl. a. att konsumenternas

val skall styra produktionen. Vidare anges att livsmedlen skall

uppfylla

livsmedelslagstiftningens hygien- och redlighetskrav samt att den

förda politiken bör bidra till en väl sammansatt kost och därmed

leda till en bättre folkhälsa.

Livsmedelspolitikens regleringar har ibland inneburit, och innebär

ibland även i dag, motsättningar där kost- och hälsointresset

stått i konflikt med andra målsättningar. Detta är t. ex. fallet

inom mejeriregleringen där priset på mejeriprodukter med högre

fetthalt kan hållas nere genom att högre pris tas ut för magrare

varor. Genom det livsmedelspolitiska beslutet kommer sådana konflikter

att minska, vilket är positivt ur ett folkhälsoperspektiv.

Att det råder ett nära samband mellan kostvanor och hälsa är

oomtvistat. Samhället försöker därför på olika sett påverka

befolkningens kostvanor i positiv riktning. Inom livsmedelsverkets

ansvarsområde ligger t. ex. att genom olika åtgärder försöka

få befolkningen att äta sundare. Sedan år 1986 har verket ett

särskilt handlingsprogram för arbetet med kost och hälsa. Verkets

resurser inom detta område har under budgetåren 1990/91 och 1991/92

förstärkts med särskilda medel för att aktivare kunna arbeta

med dessa frågor. Livsmedelsverket har också fått i uppdrag att

följa och utvärdera den livsmedelspolitiska reformens effekter

avseende den uppsatta målsättningen att uppnå en bättre folkhälsa.

År 1989 genomförde SCB, i vissa delar i samarbete med

livsmedelsverket,

en undersökning om hushållens livsmedelsutgifter och kostvanor

(HULK). Undersökningen är den första i sitt slag och omfattar

3 000 hushåll. Resultaten från undersökningen skall belysa skillnader

i livsmedelskonsumtion och kostvanor mellan olika regioner, mellan

olika typer av hushåll och mellan hushåll med olika bärkraft samt

olika grupper av individer. Genom att mängderna av olika livsmedel

bokförs kommer även näringsinnehållet att beräknas. Resultaten

skall vidare användas för att beskriva kostvanorna i olika grupper

av befolkningen och sätta dessa i relation till aktuella kost- och

näringsrekommendationer. Undersökningen är planerad att göras

vart tionde år. Undersökningen år 1989 kostade 6--7 milj.kr.

Mot bakgrund av den målsättning som finns såväl inom

livsmedelspolitikens

område som inom andra politikområden avseende kost och hälsa bör,

enligt min uppfattning, en utförligare undersökning av hushållens

livsmedelsutgifter och kostvanor göras oftare än vart tionde år.

Såväl den livsmedelspolitiska reformen som ett EG-medlemskap kommer

sannolikt att påverka konsumtionsmönster och kostvanor i de svenska

hushållen. Den årliga konsumtionsstatistiken, som bl. a. används

i nationalräkenskaperna, är ett alltför trubbigt instrument

för att kunna användas för analyser över faktiska konsumtionsmönster

och förändringar. Utifrån denna statistik går det inte heller

att säga något om skillnader mellan olika grupper, regioner osv.

Mot bakgrund av vad jag nu anfört är min bedömning att en undersökning

om hushållens livsmedelsutgifter och kostvanor bör göras vart

femte år med början år 1994. Jag anser det vara angeläget att

en noggrann utvärdering görs av 1989 års undersökning samt

att de framtida undersökningarnas uppläggning m. m. diskuteras

med berörda myndigheter inom livsmedelspolitikens område.

Statistik över livsmedelsindustrin

Utredaren pekar på olika brister i statistiken över

livsmedelsindustrin,

t. ex. utgör nuvarande metod att klassificera branscher ett problem

vid analys av enskilda branscher. Vidare saknas vissa uppgifter över

råvaruförbrukningen för senare år. Andra brister är bl. a.

att resultaten från industristatistiken redovisas med eftersläpning.

I likhet med utredaren är min bedömning att de problem som påtalas

inte är av den karaktären att de föranleder särskilda eller

kompletterande undersökningar. När olika användare uppmärksammar

problem bör dessa i stället i möjligaste mån lösas genom

nära kontakter mellan SCB och berörda myndigheter.

Livsmedelsekonomiska

samarbetsnämnden kan härvid vara ett lämpligt organ att ta upp

sådana frågor. Utredaren pekar på att samarbetsnämnden har vissa

ekonomiska resurser att stödja projekt inom området.

5.4 En samlad statistikproduktion för hela livsmedelssektorn

Min bedömning: SCB: s arbete med att utarbeta ett

livsmedelsstatistiskt

program bör fullföljas.

Utredarens förslag: Överensstämmer med min bedömning.

Remissinstanserna: Av de som yttrat sig tillstyrker samtliga

förslaget.

Skälen för min bedömning: Som jag tidigare pekat på har utvecklingen

gått mot en mer samlad livsmedelspolitik som förutom jordbruksledet

också innefattar de senare leden i livsmedelskedjan, kvalitetsfrågor

och kost- och hälsoaspekter. Inom främst SCB, men även inom

andra myndigheter, tas statistik fram som i sin helhet eller till

vissa delar belyser något förhållande eller led i livsmedelskedjan.

Inom SCB bidrar olika avdelningar till att belysa sektorn. Jag anser

det vara önskvärt att livsmedelsstatistiken presenteras på ett

mer samlat och ändamålsenligt sätt. Inom SCB har ett arbete med

att utveckla ett livsmedelsstatistiskt program påbörjats. Enligt

min mening är det angeläget att arbetet med programmet fullföljs.

För att programmet skall få den användning som förväntas

anser jag det viktigt att SCB fortlöpande håller kontakt med

användarna

och stämmer av programmets utformning och statistikens tillgänglighet.

5.5 Styrning av den statliga statistiken inom livsmedelssektorn

Enligt direktiven skulle utredaren göra en bedömning av vem som

i framtiden bör producera och/eller bekosta den efterfrågade

statistiken

inom livsmedelssektorn. Enligt direktiven skulle härvid samråd

ske med utredningen om den statliga statistikens styrning,

finansiering

och samordning m. m. (dir.1990: 68). I direktiven till den sistnämnda

utredningen framhålls bl. a. att översynen bör leda till att

användarna får ett större inflytande över statistikens inriktning

och innehåll. Vidare framhålls att utredningen skall belysa för-

och nackdelar med ökad frihet för statistikanvändarna vad gäller

produktion och köp av statistiktjänster. Utredaren skall överlämna

sitt förslag senast den 30 april 1992.

Efter remissbehandling avser regeringen lägga fram en proposition

under hösten 1992.

Mot bakgrund av det nyss nämnda har utredaren avstått från att

lämna något slutgiltigt förslag om vem som skall producera och

bekosta samt vem som skall ha beställaransvaret av statistiken inom

livsmedelsområdet. Utredaren har emellertid redovisat två tänkbara

alternativ till hur ett ökat inflytande för användarna skulle

kunna åstadkommas.

Det ena alternativet innebär att jordbruksverket som huvudanvändare

av i första hand jordbruksstatistiken också ges beställaransvaret

för denna statistik. Ett nära samarbete med övriga myndigheter

och organisationer på livsmedelsområdet kan ske inom ramen för

livsmedelsekonomiska samarbetsnämnden, där synpunkter kan inhämtas.

Medel för statistik skulle i detta alternativ anvisas till

jordbruksverket

under ett särskilt anslag.

Det andra alternativet innebär att livsmedelsekonomiska

samarbetsnämnden

som samordnande myndighet på området också ges beställaransvaret

för den statliga statistiken på det livsmedelspolitiska området.

Medel anvisas i detta fall till nämnden.

Den ordning som slutligen väljs på livsmedelsområdet bör enligt

utredaren överensstämma med de mer generella förslag som läggs

fram av utredningen om den statliga statistikens styrning,

finansiering

och samordning.

Som jag nämnde återkommer regeringen till denna fråga i en särskild

proposition till hösten.

5.6 Ekonomiska resurser

Statistiken inom livsmedelssektorn finansieras både från anslag

under nionde och sjunde huvudtiteln (jordbruks- resp.

finansdepartementet).

Under jordbruksdepartementets huvudtitel bekostas i sin tur

statistiken

från tre olika anslag (A 3, B 10 och H 8). I första hand finansieras

de större och årliga statistikprodukterna från dessa anslag, t.

ex. objektiva skördeuppskattningarna, lantbruksregistret och

jordbruksekonomiska

undersökningen. Vissa kostnader för lantbruksregistret finansieras

dock under sjunde huvudtiteln. Intermittenta undersökningar, fiske-

och skogsstatistik samt vissa gemensamma kostnader för

jordbruksstatistiken

och övrig statistik inom SCB finansieras från sjunde huvudtiteln.

I årets budgetproposition (prop. 1991/92: 100 bil. 8) har chefen

för finansdepartementet beräknat kostnaderna för statistik inom

jordbrukets område till totalt 57 876 000 kr. budgetåret 1992/93.

De ändringar som jag har föreslagit i det föregående innebär

avseende budgetåret 1992/93 omprioriteringar inom denna ram.

De bedömningar jag gjort i det föregående innebär neddragningar

i deklarationsundersökningen (-- 2,2 milj.kr.) och den

jordbruksekonomis-

ka undersökningen (-- 0,8 milj.kr.) samt att drivmedelsundersökningen

och arbetskraftsundersökningen (JAK) inte görs budgetåret 1992/93

(sammanlagt -- 1 milj.kr.). Dessa neddragningar avser undersökningar

som finansieras under sjunde huvudtiteln (anslaget E 8. Statistiska

centralbyrån: Statistik, register och prognoser) utom vad avser

jordbruksekono-

miska undersökningen som betalas från anslaget A 3. Utredningar

m. m., nionde huvudtiteln.

Mina bedömningar innebär vidare årliga prisnivåjämförelser

(+ 150 000 kr.), prismätningar i livsmedelspartihandeln (+ 500 000

kr.), enkätundersökning om livsmedelsdetaljhandeln (+ 500 000

kr.), samkörning mellan lantbruksregistret och inkomst- och

förmögenhetsundersökningen

(+ 300 000 kr.), snabbstatistik avseende lantbruksregistret (+ 300

000 kr.), prisstatistik över jordbruksfastigheter (+ 850 000 kr.)

samt fullföljandet av ett livsmedelsstatistiskt program (+ 800 000

kr.). Dessa undersökningar/mätningar är ny statistik utom vad

avser det livsmedelsstatistiska programmet. Samtliga utom det

livsmedelsstatistiska

programmet föreslås finansieras från sjunde huvudtiteln, anslaget

E 8. Det livsmedelsstatistiska programmet föreslås finansieras

från nionde huvudtiteln, anslaget A 3. Utredningar m. m.

Jag har vidare föreslagit neddragningar dels i uppgiftsinsamlingen

till LBR fr. o. m. år 1993, dels avseende de objektiva

skördeuppskattningarna

fr. o. m. 1993 års skördeuppskattning. Dessa neddragningar innebär

kostnadsminskningar med ca 10 milj.kr. budgetåret 1993/94.

I budgetpropositionen (1991/92: 100 bil. 10) har anslaget H 8.

Livsmedelsstatistik

förts upp med oförändrat belopp i avvaktan på föreliggande

proposition. I det följande tar jag upp konsekvenserna för detta

anslag.

Den tidigare nämnda propositionen om den statliga statistikens

styrning,

finansiering m. m., som regeringen har för avsikt att förelägga

riksdagen till hösten, kan komma att ändra konstruktionen av anslagen

för finansieringen av statistiken inom jordbrukets område.

6 Vissa rennäringsfrågor

6.1 Pristillägg på renkött

Mitt förslag: Användningen av de medel som anvisas för prisstöd

till rennäringen beslutas av statens jordbruksverk efter

överläggningar

med företrädare för rennäringen. Medlen kan få användas

även för exempelvis marknadsföringsåtgärder.

 Prisstödet till rennäringen frikopplas från stödet till jordbruket

i norra Sverige. Prisstöd för budgetåret 1992/93 lämnas med

379 kr. per ren.

Arbetsgruppens för översyn av stödet till jordbruket i norra

Sverige förslag: Överensstämmer med mitt.

Statens jordbruksverks förslag: Prisstödet till rennäringen

bör räknas upp på motsvarande sätt som prisstödet till jordbruket

i norra Sverige.

Skälen för mitt förslag: Jag har i budgetpropositionen år 1992

under nionde huvudtitelns anslag Främjande av rennäringen uttalat

att vissa problem uppkommit med avsättningen av renköttet. Åtgärder

för ökad avsättning av renkött bör därför prioriteras

vid fördelning av det nämnda anslaget. Svenska samernas riksförbund

(SSR) har nyligen inrättat Branschrådet för renkött, där

företrädare för rennäringen liksom företag verksamma med

slakt, förädling och försäljning av renkött har inbjudits

att ingå. Branschrådet skall verka för att samordna marknadsinsatser

med särskild tyngdpunkt på konsumentmarknaden. Rådet avses få

särskilda ekonomiska medel för att kunna genomföra dessa insatser.

Företag skall kunna söka bidrag från rådet för sälj- och

marknadsföringsinsatser med ett belopp motsvarande det företaget

självt ställer upp med.

SSR har i sitt remissyttrande över betänkandet (Ds 1991: 80)

Jordbruket

i norra Sverige föreslagit att medel från anslaget för prisstöd

till rennäringen bör få disponeras även för marknadsfrämjande

åtgärder.

Statens livsmedelsverk har i en skrivelse den 13 januari 1992 tagit

upp frågan om besiktning av renkött. Riksdagen har fattat beslut

om förstärkt livsmedelskontroll (prop. 1988/89: 68, JoU14, rskr.

263). Syftet med beslutet är att en effektiv och likformig

köttkontroll

skall upprätthållas i hela landet. Besiktning vid köttbesiktningsbyrå

kommer därför att upphöra vid utgången av juni 1993.

Enligt livsmedelsverket utgör den nuvarande utformningen av prisstödet

ett väsentligt hinder för övergången till kontrollslakt. Prisstödet

är lika stort oavsett om besiktningen sker vid en köttbesiktningsbyrå

eller hos ett kontrollslakteri. Eftersom slakten vid ett

kontrollslakteri

är mer kostnadskrävande än vid byråbesiktningen, har enligt

verket byråbesiktningen ökat väsentligt på kontrollslaktens

bekostnad. Detta försvårar nödvändiga investeringar i och ombyggnader

av kontrollslakterier. Livsmedelsverket föreslår därför att

prisstödet för ren som besiktas vid köttbesiktningsbyrå från

slaktsäsongen 1992/93 sänks till 25 %

 av prisstödet för ren slaktad vid kontrollslakteri.

SSR anser i ett yttrande över förslaget att det saknas anledning

att differentiera prisstödet för den enda slaktsäsong som återstår

innan byråbesiktningen helt upphör. Förbundet föreslår i stället

att livsmedelsverket bör undersöka möjligheterna att förändra

kostnaderna för byråbesiktning för att uppnå paritet med dem

som gäller för kontrollslakt. Förbundet anser vidare att det

tidigare gällande förbudet mot att saluhålla byråbesiktat kött

utanför den kommun där köttet besiktats bör återinföras.

För egen del anser jag att det är angeläget att effektiva

marknadsåtgärder

kan vidtas och att slakten sker på ett sådant sätt att renkött

av bästa kvalitet erhålls. De medel som anvisas över anslaget

Prisstöd till rennäringen bör kunna användas även för

dessa ändamål. Användningen av det prisstöd som utgår för

varje slaktad ren bör därför beslutas efter årliga överläggningar

mellan staten och företrädare för rennäringsutövarna. I

likhet med vad som gäller för anslaget Främjande av rennäringen

bör staten företrädas av statens jordbruksverk och rennäringen

av SSR. Genom överläggningarna kan överenskommas exempelvis

att viss del av beslutat prisstöd per ren används för

marknadsföringsåtgärder

eller att differentierat prisstöd utgår beroende på hur besiktningen

av renköttet skett. Därigenom kan såväl SSR: s som livsmedelsverkets

önskemål om en förändrad användning av prisstödet tillgodoses.

Jag vill i sammanhanget även nämna ett förslag av Rennäringskommittén

i betänkandet (SOU 1983: 67) Rennäringens ekonomi. Kommittén

föreslog att ett högre prisstöd skulle lämnas för slakt

av djur med slaktvikter under 30 kg. En sådan differentiering av

prisstödet skulle stimulera till ett bättre avelsurval genom att

tyngre djur får vara kvar i större utsträckning. Även en sådan

differentiering bör kunna övervägas vid de föreslagna

överläggningarna.

Jordbruksverket har den 22 oktober 1991 utfärdat direktiv för

en projektgrupp som skall göra en redovisning av de olika stödformer

som finns för rennäringen. Projektgruppen avser att i första

hand följa utvecklingen av stödet till jordbruket i norra Sverige

och mot bakgrund därav komma med förslag om utformningen av prisstödet

till rennäringen. Jag förutsätter att projektgruppen bedriver

sitt arbete så, att överväganden om användningen av prisstödet

för budgetåret 1992/93 är färdiga när de nyss nämnda överläggningarna

påbörjas.

Riksdagen har vid flera tillfällen uttalat att prisstödet till

rennäringen årligen skall justeras i enlighet med de principer

som fastställts för stödet till jordbruket i norra Sverige (senast

1990/91: JoU22, rskr. 202). I betänkandet (Ds 1991: 80) Jordbruket

i norra Sverige föreslås att stödet till rennäringen bör

frikopplas från övrigt stöd till jordbruket i norra Sverige.

Den tekniska utformningen av uppräkningsreglerna bör lösas genom

den översyn av prisstödet som pågår inom jordbruksverket. De

remissinstanser som har yttrat sig över förslaget har inte haft

något att erinra. Den uppräkning av stödet till jordbruket i

norra Sverige som jag tidigare föreslagit är huvudsakligen betingad

av att lönsamheten inte skall sjunka till följd av den interna

avregleringen. Denna reglering inverkar inte på rennäringens

produktionsförhållanden.

Jag delar därför uppfattningen att justeringen av prisstödet

till rennäringen inte skall ske enligt de principer som gäller

för stödet till jordbruket i norra Sverige. Det bör vara en

angelägen uppgift för jordbruksverkets projektgrupp att överväga

utformningen av uppräkningsregler för stödet.

För nästa budgetår bör prisstödet utgå med 379 kr. per ren.

Jag beräknar de sammanlagda kostnaderna för prisstödet till 38

milj.kr.

6.2 Ersättning för viltskador

Min bedömning: Det nuvarande systemet för ersättning av rovdjursrivna

renar bör behållas tills vidare.

Statens naturvårdsverks förslag innebär i korthet att ersättning

för rovdjursrivna renar i fortsättningen baseras på antalet rovdjur

och föryngringen av rovdjur i en sameby. För inventering av rovdjuren

anställs rovviltskonsulenter.

Remissinstanserna: Remissutfallet är blandat.

Skälen för min bedömning: Mot bakgrund av de invändningar

som framkommit vid remissbehandlingen av naturvårdsverkets förslag

till nytt ersättningssystem för rovdjursdödade renar anser jag

att förslaget inte kan läggas till grund för ett ändrat

ersättningssystem.

Frågan om att införa ett nytt system för ersättning av rovdjursrivna

renar behöver övervägas ytterligare. Det nuvarande ersättningssystemet

bör därför behållas tills vidare. Jag anser dock att naturvårdsverkets

förslag till kontrollmöjligheter bör genomföras redan nu.

Förslaget innebär att anmälan om en funnen rovdjursdödad ren

skall göras till länsstyrelsen per telefon senast dagen efter

fyndet. Skriftlig ansökan om ersättning skall ha kommit in senast

en vecka efter det att renen har återfunnits. Detta gör det möjligt

för länsstyrelsen att kontrollera riktigheten av en ansökan

om ersättning.

7 Hemställan

Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att

regeringen föreslår riksdagen att godkänna vad jag förordat i fråga om

1. dispositionen av medel för att finansiera export av kött under

budgetåren 1991/92--1993/94 (avsnitt 2.2),

2. stödformer för jordbruket i norra Sverige (avsnitt 3.2),

3. stödnivån till jordbruket i norra Sverige (avsnitt 3.3),

4. stödet till livsmedelsindustrin i norra Sverige (avsnitt 3.4),

5. utjämningssystemet för mejeriprodukter (avsnitt 4),

6. prisstödet till rennäringen (avsnitt 6.1).

Vidare hemställer jag att regeringen bereder riksdagen tillfälle

att ta del av vad jag har anfört om statistiken på livsmedelsområdet

(avsnitt 5) och om ersättning för viltskador (avsnitt 6.2).

8 Anslagsfrågor för budgetåret 1992/93

I prop. 1991/92: 100 bil. 10 har regeringen föreslagit riksdagen

att, i avvaktan på särskild proposition i ämnet, för nästa

budgetår beräkna till Stöd till jordbruket och livsmedelsindustrin

i norra Sverige ett för-

slagsanslag på 873 000 000 kr., till Prisstöd till rennäringen

och Ersättningar för viltskador m. m. förslagsanslag på 33

000 000 kr., resp.

12 320 000 kr. och till Livsmedelsstatistik ett förslagsanslag på

13 229 000 kr. Jag tar nu upp anslagsfrågorna närmare mot bakgrund

av vad jag anfört i det föregående.

NIONDE HUVUDTITELN

B. Jordbruk och trädgårdsnäring

B 8. Stöd till jordbruket och livsmedelsindustrin i norra Sverige

1990/91

Utgift

1648 226 470

1991/92

Anslag

 873 000 000

1992/93

Förslag

 955 000 000

1 Anslaget Prisstöd till jordbruket i norra Sverige.

Statens jordbruksverk disponerar anslaget för främst pristillägg

enligt förordningen (1985: 672) om stöd till jordbruk och

livsmedelsindustri

i norra Sverige samt enligt förordningen (1989: 896) om bidrag till

vissa jordbruksföretag.

Jag har i avsnitt 3 behandlat det stöd som bör ges till jordbruket

och livsmedelsindustrin i norra Sverige fr. o. m. den 1 juli 1992.

Medelsbehovet under anslaget beräknas därmed uppgå till 955 000 000

kr.

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen

 att till Stöd till jordbruket och livsmedelsindustrin i norra Sverige

för budgetåret 1992/93 anvisa ett förslagsanslag på 955 000 000 kr.

E. Rennäring m. m.

E 2. Prisstöd till rennäringen

Utgift

1990/91

21 543 033

Anslag

1991/92

33 000 000

Förslag

1992/93

38 000 000

Anslaget används för pristillägg på renkött. Bestämmelser

om prisstödet finns i förordningen (1986: 255) om pristillägg

på renkött. Enligt riksdagens beslut skall reella överläggningar

föras mellan staten och företrädare för rennäringen om nivån

på prisstödet (1989/90: JoU14, rskr. 194). Pristill-

lägget utgår innevarande budgetår med 364 kr. för varje slaktad

ren som godkänts vid köttbesiktning.

Jag har i det föregående lämnat förslag till utformningen av

prisstödet till rennäringen. Kostnaderna för nästa budgetår

beräknar jag till 38 milj.kr.

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen

 att till Prisstöd till rennäringen för budgetåret 1992/93

anvisa ett förslagsanslag på 38 000 000kr.

E 3. Ersättningar för viltskador m. m.

Utgift

1990/91

26 814 404

Anslag

1991/92

12 320 000

Förslag

1992/93

12 320 000

Från anslaget utbetalas ersättning för förluster som uppkommer

till följd av angrepp av vissa rovdjur på renar, får och andra

tamdjur. Bestämmelser om ersättning finns i förordningen (1976:

430) om ersättning vid vissa skador av rovdjur. Från anslaget utgår

vidare viss ersättning enligt förordningen (1980: 400) om ersättning

vid vissa viltskador, m. m. Dessutom bekostas från anslaget vissa

åtgärder för att förebygga skador av vilt m. m.

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen

 att till Ersättningar för viltskador m. m. för budgetåret

1992/93 anvisa ett förslagsanslag på 12 320 000kr.

H. Livsmedel

H 8. Livsmedelsstatistik

1990/91

Utgift

--

1991/92

Anslag

13 627 000

1991/92

Anslag

exkl. mervärdeskatt

13 228 547

1992/93

Förslag

13 966 000

Anslaget används för att bekosta statistik inom jordbruks- och

livsmedels-

området.

Statistiska centralbyrån

Statistiska centralbyrån har i anslagsframställningen för budgetåret

1992/93 beräknat kostnaderna för jordbruksstatistik till 52 737

000 kr., varav 37 485 000 kr. föreslås finansieras från anslag

under nionde huvudtiteln och 15 252 000 kr. från anslag under sjunde

huvudtiteln.

Föredragandens överväganden

Kostnaderna för livsmedelsstatistik under detta anslag har jag

beräknat

till sammanlagt 13 966 000 kr. Jag har härvid beräknat 250 000

kr. för anpassningsåtgärder/utvecklingsarbete inför ett EG-medlemskap.

Kostnader för lantbruksregistret motsvarande 600 000 kr. skall vidare

finansieras från anslaget E 8. Statistiska centralbyrån: Statistik,

register och prognoser under sjunde huvudtiteln.

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen

 att till Livsmedelsstatistik för budgetåret 1992/93 anvisa ett

förslagsanslag på 13 966 000 kr.

Ärendet bör behandlas under innevarande riksmöte

9 Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och

beslutar att genom proposition förelägga riksdagen vad föredraganden

har anfört för de åtgärder och de ändamål som han har hemställt om.

/1/

1 The future of rural society, COM (88) 501 Final. Motsvarande

diskussion

kring effekterna av de senaste årens prisutveckling och jordbruket

i de marginella områdena finns också redovisad i kommissionens

skrivelse

till ministerrådet angående reformen av den gemensamma

jordbrukspolitiken,

COM (91) 258 Final.

 /2/

2 Prop. 1990/91: 99, JoU27, rskr. 276.

 /3/

3 Behandlingen av tidigare medlemmar visar också att det finns

begränsade

möjligheter att åberopa t. ex. avstånd för att motivera

självförsörjning

i en viss region.

 /4/

4 Se avsnitt 8.3.

 /5/

5 Se de förslag till reform av den gemensamma jordbrukspolitiken

(CAP) som lagts fram av EG-kommissionen.

 /6/

6 Reglerade av EG-författningar förordning och delfinansierade

av EAGGF-guidance section alternativt regionalfonden.

 /7/

7 Arbetsgruppen har utgått från att jordbruksverket använder den

modell med typföretag och stödområdesindelning som för närvarande

används av verket.

 /8/

8 Se bilaga 3.

 /9/

9 Beräkningen inkluderar inte det allmänna djurbidrag som utgått

-- inom hela landet -- sedan år 1989. Detta uppgår för närvarande

till ca 2 000 kr. per djur och år. Det maximala bidraget till norra

Sverige -- inkl. det allmänna djurbidraget -- uppgår per år till

ca 10 500 kr. i stödområde 1. I stödområde 4 blir samma bidrag

ca 3 600 kr. per år.

 /10/

10 Se avsnitt 8.2 angående EGs syn på jordbruket i områden med

produktionshandikapp och i landsbygdsområden.

 /11/

11 Se bilaga 4.

 /12/

12 Community Support Framework, ett dokument vilket anger mål för

utvecklingsprogrammet, dess former och övriga villkor samt

finansieringen.

Se avsnitt 8 där dessa dokument och deras roll beskrivs mer utförligt.

 /13/

13 Under år 1990 betalades dock stödet ut två gånger per år.

Utbetalningen skedde då i juni och december.

 /14/

14 Småskalighet är här definierad i förhållande till den industri

som i övrigt finns i regionen. Detta är den enda relevanta

jämförelsegrunden.

Minimejerier representerar t. ex. alltid "småskalig" teknik.

 /15/

15 Se bilagor angående regionala och nationella stöd inom EG.

 Bilaga 1

Delbetänkande (Ds 1991:80) av arbetsgruppen för översyn av stödet

till jordbruket i norra Sverige

9 Överväganden och förslag

9.1 Bakgrund 9.1.1 Den allmänna politiken

Det särskilda pristillägget för norra Sverige har nu existerat

i 20 år (och för mjölk ännu längre). Under denna period har

utvecklingen, särskilt i glesbygd, fortsatt att präglas av nedläggning

och en alltmer ogynnsam åldersstruktur. Genom nedläggning och

utglesning

av jordbruksföretag på transportlinjerna har kostnaderna för

produktionen ökat samtidigt som den sociala situationen försämrats

för geografiskt isolerade producenter. I de bättre jordbruksbygderna

inom stödområdet, koncentrerade till kustområdet, älvdalar och

området kring Storsjön, har storleksrationaliseringen gått snabbare

än i södra delen av Sverige. Detta har till del varit en önskad

effekt av den offentliga politiken och till del en konsekvens av att

stödet knutits till producerad kvantitet (prisstöd).

Den ovan skisserade utvecklingen har ägt rum under såväl 1980-talet

som 1990-talets första år, vilket vi belyst i avsnitt 3, trots

en omfattande uppräkning av pristillägget. I 1985 års

livsmedelspolitiska

beslut lades ett produktionsmål för norra Sverige fast. Produktionen

skulle inte tillåtas minska ytterligare inom stödområdet. I realiteten

har emellertid produktionsutvecklingen i norra Sverige följt

utvecklingen

i övriga delar av landet.

Det finns en rad orsaker till de problem som karaktäriserar jordbruket

i norra Sverige. De låga världsmarknadspriserna på flertalet

jordbruksprodukter

har medverkat till att pressa lönsamheten för jordbrukare i samtliga

europeiska länder. Detta medför särskilt negativa effekter för

områden med sämre förutsättningar för jordbruksproduktion.

Möjligheten till kompensation har också varit begränsad.

De problem vi belyst ovan återfinns också inom den europeiska

gemenskapen

och dess perifera och handikappade jordbruksområden. EG-

kommissionen har utvecklat en analys kring detta i den skrivelse om

landsbygdsutveckling och landsbygdspolitik som vi har redovisat i

avsnitt 8.1

Vid sidan av den internationella utvecklingen har strukturomvandlingen

inom jordbruket i norra Sverige varit ett resultat av en offentlig

investeringspolitik (KR/SR-jordbruken) och förhållandet att vi

sökt lösa samtliga problem, såväl glesbygdens problem som problemen

i de mer gynnade produktionsområdena i norra Sverige, i huvudsak

med hjälp av ett enda medel, pristillägget till jordbruket i norra

Sverige. De offentliga åtgärderna för att upprätthålla ett

jordbruk i norra Sverige har -- liksom för södra Sverige --

koncentrerats

till prisstödet. Det särskilda pristillägget i norra Sverige

har lagts som en kompensationsbetalning ovanpå det allmänna

prisstödet,

vilket fram till den 1 juli 1991 har upprätthållits genom ett

gränsskydd

och en intern marknadsreglering. Övriga åtgärder, som t. ex.

investeringsstöd och åtgärdsprogram, har spelat en underordnad

roll sett i relation till prisstödet.

Prisstödets effekter har analyserats i samband med den

livsmedelspolitiska

reformen. Den hitillsvarande formen för stöd i norra Sverige har

medfört att produktionen lokaliserats till de områden där

förutsättningarna

för jordbruksproduktion är bäst. Stödformen har således medverkat

till en utglesning av jordbruket i övriga delar av stödområdet.

Betalningen efter producerad kvantitet har också inneburit att

bönderna

har utnyttjat de mest intensiva produktionsmetoderna med negativa

effekter för miljön.

Utvecklingen inom jordbruket i norra Sverige har också präglats

av det gynnsamma arbetsmarknadsläget i dessa områden under nästan

hela 1980-

talet. Arbetslöshetstalen, även i inlandet, har under denna period

legat på nivåer som mätt med efterkrigstidens måttstock måste

anses exceptionellt låga. Jord- och skogsbruk har fått ökad konkurrens

från andra verksamheter. Detta har naturligtvis haft en påtaglig

effekt när det gäller framför allt nyrekrytering av jordbrukare.

Den nuvarande lågkonjunkturen kan innebära förändringar i detta

avseende, vilket ånyo ger det mindre konjunkturkänsliga jordbruket

en särställning för att bevara sysselsättningen i dessa områden.

9.1.2 Produktionens inriktning

I avsnitt 5 diskuteras de konkurrensfördelar som kan finnas inom

stödområdet. Dessa rör bland andra det mindre behovet av att

utnyttja kemikalier, de goda naturliga förutsättningarna för

vallodling och de goda förutsättningarna för att producera vissa

energigrödor (energigräs).

Konsumenternas ökade intresse för kvalitets- och hälsoaspekter,

de relativt goda erfarenheter som finns från s. k. ekologisk

produktion

och erfarenheterna från utsädesodling av framför allt potatis

talar för att jordbruket i dessa områden mer konsekvent bör inriktas

mot sådan produktion.

En sådan omläggning vilar i allt väsentligt på insatser från

primärproducenter (omställning av produktion) och förädlingsindustri

(produktutveckling och marknadsföring). När det gäller de offentliga

insatserna bör dessa utformas så att de medverkar till en sådan

omställning.

Man bör bättre utnyttja de konkurrensfördelar som finns i norra

Sverige. Därför finns det starka skäl som talar för en

tyngdpunktsförskjutning

i stödsystemet från prisstöd till ett mer företagsspecifikt

direkt stöd. Detta gäller framför allt inför det ökade behovet

att upphandla kollektiva tjänster från jordbruket (öppet landskap m.

m.).

9.1.3 Företagsstruktur

Pristillägget kan i alla avseenden fungera som avsett, om de företag

som finns inom stödområdet i huvudsak har samma struktur som det

s. k. typföretaget. Detta är ett heltidsföretag med 21 kor och

en möjlighet att själv odla fodersäd till en tredjedel av behovet.

Företag av denna typ står för större delen av produktionen

men utgör emellertid en minoritet bland företagen inom stödområdet.

Flertalet företag är s. k. småbruk för vilka angränsande

verksamheter och den s. k. informella ekonomin (bl. a. jakt och fiske)

spelar en mycket stor roll för företagets överlevnad. Totalt

fanns år 1990 i riksområde 3

17 745 företag med mer än 2 ha åker, varav drygt hälften hade

ett arbetsbehov om högst 800 standardtimmar. Drygt 1 000 företag

hade minst 25 kor. SCB har på uppdrag av arbetsgruppen analyserat

deklarationsundersökningen för att belysa bl. a. skogsbrukets

betydelse som inkomstkälla. Analysen förstärker ytterligare

bilden av en företagsstruktur med ett jordbruk i norra Sverige som

i betydande utsträckning också är förankrat i skogsbruket.

Detta gäller särskilt för deltidsjordbruket. Analysen visar

också att skogsbruket, för heltidsföretagen, spelar en viktig

men inte dominerande roll för företagets överlevnad.

Merparten av produktionen i norra Sverige kommer även i framtiden

att produceras vid företag belägna i de områden som har de bästa

förutsättningarna i form av jordmån, klimat och avstånd till

förädlingsindustri och konsument. Dessa företag, för vilka

jordbruksproduktion utgör en stor del av verksamheten, har en stor

betydelse för att förse förädlingsindustrin med råvara. Dessa

företag har därför en speciell betydelse när det gäller

sysselsättningen inom förädlingsindustrin och de kris-, försvars-

och beredskapspolitiska aspekter som kan läggas på en vidareförädling

av mjölkråvara som har stor regional spridning.

9.1.4 Hushållets inkomster

De undersökningar som genomförts av jordbrukarhushållens inkomster

-- företag med mer än 2 ha åker -- visar att ett genomsnittligt

hushåll i riksområde 3 får en begränsad andel av sina inkomster

från eget jord- och skogsbruk (ca 20%

). Detta är en spegling av den splittrade företagsstruktur som

nämnts ovan. I glesbygdens småbruksföretag är det angränsande

verksamheter, inte minst om en av hushållets medlemmar kan få

sysselsättning

inom utbildning, vård och omsorg, som har en mycket viktig roll för

företagets överlevnad. För dessa hushåll har en uppräkning

av norrlandsstödet en mycket marginell betydelse. Om t. ex. hushållets

inkomster till 20 %

 härrör från eget jord- och skogsbruk och skogsbruket bidrar med 50 %

 av denna nettoinkomst kommer en 20 %

-ig höjning av pristillägget endast att medverka till att höja

hushållsinkomsterna med högst någon enstaka procent.

Detta betyder i sin tur att pristillägget, för att få avsedd

effekt i dessa områden och för dessa hushåll, måste läggas

på en mycket hög nivå vilket i sin tur ger en alltför hög

stödnivå i de mer gynnade områdena med heltidsföretag. Denna

"överkompensation" av heltidsföretag visar sig i att

typföretagsmodellen

ger negativa förädlingsvärden inom stödområde 1.

9.1.5 De areella näringarnas betydelse

Vi har redan upplevt och ser framför oss en utveckling mot en fortsatt

diversifiering av lantbrukarhushållets inkomstkällor. Detta

sammanhänger

med ett förändrat sysselsättningsmönster, vilket bland annat

är en direkt följd av den offentliga sektorns utbyggnad (vård

och omsorg) och en minskad prioritet åt ren jordbruksproduktion.

Den fortsatta utvecklingen under 1990-talet kommer att följa i dessa

spår. Vi kan se framför oss en ännu tydligare uppdelning mellan

deltidsföretag i glesbygd och heltidsföretag inom stödområdet.

Den höga medelåldern bland brukarna och den mycket begränsade

nyrekryteringen i glesbygden kommer, allt annat oförändrat, under

1990-

talet, att innebära en omfattande nedläggning av jordbruksföretag

i dessa områden. Ett alternativ till detta scenario är att ge extensiv

produktion och produktion av kollektiva varor (öppet kulturlandskap)

en större roll vid utformningen av stödet. En sådan förskjutning

motiveras av jordbrukets betydelse för boendet. Det öppna

kulturlandskapet

är i många fall väsentligt för fortsatt boende och turism.

I glesbygd ger jordbruket, genom att det upprätthåller det öppna

kulturlandskapet, värden för såväl turism och boende som när

det gäller den biologiska mångfalden. Genom att åker-, hag- och

betesmarker hålls öppna får landskapet en mer varierad karaktär

vilket underlättar boendet. Skogs- och jordbruksföretaget har

en maskinell utrustning och ett kunnande som gör det lämpat att

utföra en rad olika tjänster när det gäller naturvård och

underhållsarbete som en förutsättning för turism och rekreation.

Ur perspektivet av vår försvarsberedskap är det också av stor

betydelse att territoriet är bebott. De areella näringarna skapar

en närvaro i ett stort geografiskt område.

Det är viktigt att väga kostnaderna att producera dessa kollektiva

varor och de värden som är förbundna med en större biologis

k mångfald genom att upprätthålla skogs- och jordbruksföretag,

mot de kostnader som uppstår om verksamheten skall utföras på

annat sätt. Mycket talar för att ett företag med förankring

i jord- och skogsbruket ger den såväl samhällsekonomiska som

statsfinansiellt mest fördelaktiga lösningen. En av orsakerna

till detta är att jordbruket, till skillnad från om verksamheten

bedrivs i t. ex. kommunal regi eller genom ett direkt bidrag till

boende, medför intäkter vid försäljning av produktion på

marknaden. Den del av arbetsinsatsen som täcks av dessa intäkter

behöver inte betalas med offentliga medel. Denna slutsats gäller

endast i de fall som verksamheten i jordbruket ger upphov till ett

positivt förädlingsvärde. Betalning för kollektiva varor --

som bevarande av en öppen naturbetesmark -- innebär dock en möjlighet

att lämna den produktionsinriktning som ger ett negativt

förädlingsvärde.

9.1.6 Förädlingsindustrin

Förädlingsindustrin har i norra Sverige, liksom i övriga delar

av Sverige, koncentrerat produktionen till ett fåtal

produktionsplatser

i varje län. Denna strukturomvandling underlättades genom att

företagen i det gamla regleringssystemet kompenserades för

transportkostnader

som ligger ovanför genomsnittet (merkostnader). Kompensationen har

utgått för såväl in- som uttransportkostnader.

Pristillägget har betalats ut vid leverans till förädlingsled.

Därmed har det också kommit att "flyta samman" med det avräkningspris

som industrin haft möjlighet att betala till producenten.

Utbetalningssättet

har uppenbara administrativa fördelar men kan samtidigt bidra till

att dölja ineffektivitet och bristande konkurrensförmåga inom

industrin. Det kan därför finnas motiv att även av dessa skäl

genomföra en övergång från pristillägg, knutet till avräkningspriset,

till mer direkta stöd.

Utvecklingen på såväl den europeiska som den svenska

livsmedelsmarknaden

går mot en ökad betydelse för regionala varumärken och produktion

som riktas mot speciella grupper och hushåll. Detta kräver ett

differentierat utbud och en marknadsföring som har regional

förankring.

Möjligheten att utveckla en sådan produktion och marknadsföring

kommer till stor del att bero på om industrin i norra Sverige kan

finna lämpliga samverkansformer såsom sälj- och marknadsföringsbolag

för regionens produkter samt en gemensam utveckling för varumärken

och produkter.

En viktig fråga för mejeriindustrin är att uppnå en bättre

balans mellan invägning och produktionskapacitet. Detta måste ske

samtidigt som småskalig förädling kan komma att spela en större

roll även inom detta område. Den offentliga politikens syfte är

inte att upprätthålla en historiskt given industristruktur utan

måste, med hänsyn bland annat till de arbetstillfällen som skapas,

befrämja ett dynamiskt samspel mellan nyföretagande och den

traditionella

företagsstrukturen.

9.2 Mål och medel

9.2.1 Riksdagsbesluten åren 1990 och 1991

Enligt det livsmedelspolitiska beslutet år 1990 skall

livsmedelspolitiken

bidra till en regional utjämning av sysselsättning och välfärd.

Den interna avregleringen kan dock leda till att priserna faller på

vissa jordbruksprodukter. Därmed kommer också lönsamheten att

falla. Detta kan få särskilt negativa effekter för jordbruket

i norra Sverige. För att undvika att lönsamhetsförsämringar,

till följd av reformen, får en negativ inverkan på möjligheten

att uppfylla det regionala målet skall sådana försämringar kompenseras

genom det särskilda stödet till jordbruket i norra Sverige. Detta

innebär också att den nödvändiga produktionsanpassningen --

anpassning av utbud till efterfrågan -- bör ske utanför stödområdet.

Som motiv att stödja jordbruket anges behovet av boende i norra

Sveriges glesbygd, effekter för sysselsättningen, värdet av

ett öppet och varierat kulturlandskap för turism och boende samt

vikten av att upprätthålla en god livsmedelsberedskap.

Målet för det särskilda pristillägget till norra Sverige är

att kompensera för sämre produktionsvillkor och för

lönsamhetsförsämringar

till följd av den livsmedelspolitiska reformen.

I beslutet om uppräkningen av stödet inför budgetåret 1991/922

nämns speciellt att man bör betrakta företaget i dess helhet.

Det innebär att man även skall ta hänsyn till effekterna på

hushållets ekonomi av utvecklingen inom skogsbruk och andra

angränsande

näringar/sysselsättning. Glesbygdsstödet och stöd till

landskapsvårdande

åtgärder är exempel på offentliga åtgärder vilka syftar till

att förbättra ekonomin för landsbygdsföretaget utanför den

traditionella verksamheten i jordbruket.

9.2.2 Arbetsgruppens ställningstagande

Arbetsgruppen framhåller att en rad av de motiv som förs fram för

att bibehålla ett särskilt stöd till jordbruket i norra Sverige

i huvudsak även bör gälla i fortsättningen. Förberedelser

för medlemskap i den europeiska gemenskapen innebär dock att

ytterligare

vikt bör läggas vid de areella näringarnas betydelse för turism,

boende, sysselsättning, miljö och landskapsvård i dessa landsdelar.

Inom EGs gemensamma jordbruks- och regionalpolitik läggs också

en stor vikt vid att utveckla landsbygdsföretag i de ur

produktionssynpunkt

handikappade områdena (less favoured areas, rural areas). Tyngdpunkten

läggs vid att utveckla verksamheter utanför det traditionella

jordbruket. Till dessa räknas även övergång till ekologisk

odling och andra mer extensiva brukningsformer. En harmonisering med

EGs syn på dessa frågor kommer också att kräva en ytterligare

betoning i Sverige av kombinationsverksamheter m. m.

Inom den gemensamma jordbrukspolitiken har självförsörjningsmålet

lyfts till EG-nivå. Medlemsländerna skall var för sig producera

de produkter som de har de bästa förutsättningarna att producera.

Därmed uppnås en självförsörjning på gemenskapsnivå. Detta

betyder att Sverige inte kan behålla ett självförsörjningsmål

-- som utgjort en hörnpelare i efterkrigstidens jordbrukspolitik

-- efter en anslutning till den gemensamma marknaden. Detta innebär

naturligtvis en central förändring av motivet för att bedriva

jordbruksproduktion i norra Sverige.3

Arbetsgruppen kan alltså konstatera att såväl nationella skäl

som Sveriges inträde i EG ger anledning att dels ompröva de motiv

och dels de medel som hittills dominerat när det gäller den offentliga

politiken inom detta område. Därmed är det en central fråga

om jordbruksproduktion är ett mål i sig eller om den i huvudsak

är ett medel för att uppnå andra samhällsmål.

Traditionellt har jordbruksproduktionen inom hela stödområdet setts,

genom den roll som spelats av livsmedelsberedskapen, som ett mål

i sig. 1987 års försvarsbeslut, den livsmedelspolitiska reformen

och slutligen ett svenskt medlemskap i EG kommer att innebära att

livsmedelsberedskapen som motiv att bedriva jordbruksproduktion får

en helt underordnad betydelse.4

Jordbruksproduktionen får istället en avgörande eller viktig

roll när det gäller att uppfylla andra mål. Det gäller bevarandet

av ett öppet och varierat kulturlandskap, biologisk mångfald, skapa

förutsättningar för turism och sysselsättning samt boende.

Av detta synsätt följer en ändrad inriktning när det gäller

de medel som bör utnyttjas för att uppnå de politiska målen.

När det gäller heltidsföretagen -- i närhet till förädlingsindustri

och konsumenter -- kommer fortfarande avräkningspriset på marknaden

att spela den avgörande rollen för företagets lönsamhet. Detta

pris bestäms till stor del genom nivån på vårt gränsskydd och

om det råder balans mellan utbud och efterfrågan inom landet. De

priser som bönderna får på marknaden spelar en avgörande roll

för deras företagarinkomster. Det särskilda norrlandsstödet

kan endast ses som ett viktigt komplement i detta sammanhang. Genom

att uppträda som en effektiv producent kan företagaren öka den

ekonomiska ersättning som uppnås på marknaden. Marknadspriserna

har därmed en styrande effekt på företagens beteende. Denna roll

bör och kan inte spelas av det särskilda stödet till norra Sverige,

vilket traditionellt endast skall skapa lika villkor för producenter

i norr och i söder. Därmed är det också av mindre betydelse

om stödet till jordbruket i norra Sverige utgår i form av pristillägg

eller i form av djurbidrag. Till denna fråga återkommer arbetsgruppen

i det följande.

Flertalet företag i norra Sverige är landsbygdsföretag där

inkomsterna från jordbruket har en viktig men underordnad roll sett

i relation till hela verksamheten. Skogsbruket är traditionellt

den dominerade inkomstkällan vid sidan av jordbruket. I ett historiskt

perspektiv har inlandets småbrukare också spelat en roll som

arbetskraft

i samband med utbyggnad av infrastruktur och vattenkraft. För dessa

företag spelar andra åtgärder som stöd till investeringar i

kombinationsverksamhet, rådgivning när det gäller småskalig

förädling och tillhandahållande av kollektiv tjänsteproduktion

en större roll än för heltidsföretaget. Detta bör också

avspeglas när det gäller avvägningen mellan olika medel som

skall understödja ett fortsatt jordbruk i dessa områden.

Det är också viktigt att inta en mer offensiv attityd och på sikt

sträva efter en ökad lönsamhet för jordbruket i norra Sverige

och därmed också ett minskat behov av direkt kompensation i syfte

att stödja produktionen. Framtida åtgärder bör därför ha

sin tyngdpunkt i att medverka till en sådan utveckling. FoU,

investeringsstöd

och utvecklingsprojekt bör inriktas mot att bättre än idag utnyttja

de fördelar som finns i dessa områden. Den mindre belastningen

vad gäller skadeinsekter och det större antalet soltimmar under

växtperioden innebär t. ex. stora fördelar i en anpassning av

jordbruket mot ekologisk produktion.

Det är dock viktigt att understryka att den offentliga politiken

varken kan eller bör garantera att lönsamheten höjs. En sådan

utveckling kan endast komma tillstånd genom ett fruktbart samspel

mellan privata och offentliga aktörer. Primärproducenter och

förädlingsindustri

måste ta sitt ansvar genom att utnyttja de möjligheter som skapas

av marknaden och de offentliga åtgärderna. De offentliga åtgärderna

måste ges en sådan utformning att de bidrar till en bättre

överenstämmelse

mellan mål och medel och därmed kan underlätta för jordbruket

att på bästa sätt utnyttja de förutsättningar som gäller

inom stödområdet på den framtida europeiska marknaden.

En betoning av den långsiktiga lönsamheten, landsbygdsföretaget

i dess helhet och en anknytning till utvecklingen inom CAP5 medför

krav att i ökad utsträckning -- såväl när det gäller tillgängliga

åtgärder som dess andel av den samlade stödninvån -- betona

riktade insatser vilka är företagsspecifika och mindre generella

till sin karaktär. Produktionen av kollektiva tjänster, ökad

vikt vid miljöfrågor och därav betingad övergång till ekologiskt

jordbruk kommer i detta sammanhang att få mycket stor betydelse.

Tyngdpunkten förskjuts därmed från prisstöd till olika former

av direkta stöd och framför allt i glesbygd från jordbruksproduktion

till stöd åt landsbygdsföretag med en bas i jordbruket/skogsbruket.

De statliga åtgärderna inriktas mot att på bästa sätt (till

lägsta samhälleliga kostnad) verka för långsiktig lönsamhet

i dessa företag. Detta kan innebära en minskad betoning på generella

åtgärder (inom stödområdet) och en ökad betoning på selektiva

(företagsanknutna) åtgärder som t. ex. stöd till lokal förädling,

diversifiering inom turistområdet, kontrakt om landskapsvård. En

sådan förändring av insatserna betyder att dessa anpassas till

den rådande strukturen och att ökade möjligheter ges för att

bibehålla landsbygdsföretag med bas i jord/skogsbruk i glesbygden.

Arbetsgruppen föreslår införande av ett generellt och direkt

djurbidrag som ersättning för nuvarande djurbidrag och nuvarande

pristillägg till norra Sverige. Arealbidraget för odling av matpotatis

bör dock bibehållas. Därmed ges möjlighet att uppnå en nödvändig

flexibilitet när det gäller val av produktionsinriktning. En del

av de resurser som avsätts för djurbidrag kan användas till

åtgärder vilka utformas för att bevara det öppna kulturlandskapet

inom stödområdet samt för att understödja en övergång till

en mer uthållig produktion som är bättre anpassad till vår miljö

eller till ekologisk produktion. Därutöver bör, dels i enlighet

med en harmonisering med de stöd som utgår inom EG6 och dels för

att uppnå en bättre möjlighet att anpassa stödet till det enskilda

företaget, en rad kompletterande åtgärder bevaras eller införas.

Till vissa tekniska frågor som rör dessa åtgärder återkommer

arbetsgruppen i avsnitt 9.7 och 9.8. Frågan om den konkreta

utformningen

av kompletterande åtgärder och dess finansiering bör behandlas

i arbetsgruppens fortsatta arbete.

9.3 Lönsamheten och reformen

Flertalet frågor, som rör kompensationen för de närmaste åren,

har avgjorts redan i riksdagens beslut våren 1990 och 1991. Det finns

dock en rad tekniska frågor som behöver lösas för att det skall

bli möjligt att undvika att lönsamheten sjunker i norra Sverige

till följd av den livsmedelspolitiska reformen.

Den första frågan som arbetsgruppen tagit ställning till är

över hur lång period som den "kortsiktiga" lösningen skall sträcka

sig. Enligt arbetsgruppens uppfattning bör den kortsiktiga lösningen

sträcka sig över perioden 1992/93 till december 1994 förutsatt

att Sverige blir medlem av den europeiska gemenskapen den 1 januari

1995.

Vad gäller mätperioden föreslår arbetsgruppen att den genomsnittliga

täckningsgraden för andra halvåret 1989 och första halvåret

1990 används som norm. I denna täckningsgrad skall även ingå

den kompensation som utgått för tvåprissystemets avskaffande under

budgetåret 1991/92. De viktigaste skälen att välja budgetåret

1989/90 är för det första att mätperioden bör ligga före

riksdagsbeslutet våren 1990 och för det andra att mätperioden

bör innehålla ett helt produktionsår och den utbetalning av djurbidrag

som ägde rum i december 1989.

Kompensationen bör ske i form av djurbidrag. Efter "halvtidsavtalet"

inom GATT om en frysning av rådande stödnivåer år 1989 har ökningen

av det särskilda stödet till jordbruket i norra Sverige skett

i form av djurbidrag, vilka knutits till de kor som företagen hade

under år 1988.

En viktig fråga i detta sammanhang är på vilken bas bidraget skall

betalas ut. En låsning vid en historiskt fastlagd bas innebär i

praktiken att man inför ett tvåprissystem där den historiska

basen begränsar antal djur som berättigar till djurbidrag. Inget

hindrar lantbrukaren från att utöka sin besättning men han får

inte kompensation i form av djurbidrag annat än vid mycket stora

förändringar av besättningens storlek. Detta begränsar möjligheterna

att utveckla företagen. Nuvarande system, med 1988 års kor i basen,

ger stora möjligheter att förändra besättningens storlek utan

att detta påverkar nivån på bidraget. Enligt arbetsgruppens

uppfattning

är det därför rimligt att gå över till att beräkna underlaget

för djurbidraget efter ett glidande medeltal av antalet djur under

de närmast tre föregående produktionsåren. Detta ger bättre

kontrollmöjligheter genom att det faktiska djurantalet kan variera

över tiden under ett produktionsår. Möjligheten att maximera

bidraget genom att ställa in ett stort antal lågproduktiva djur

i ladugården begränsas också med denna lösning. Det är inte

givet att ett glidande treårsmedeltal kommer att bli förenligt

med krav på historisk bas i ett eventuellt GATT-avtal. Det kan å

andra sidan inte bli lika produktionsdrivande som en beräkning utifrån

aktuella kor. Därmed kan det vara lättare att förena med kraven

i ett GATT-avtal. Arbetsgruppen förutsätter i detta sammanhang

att jordbruksverket kan lösa de tekniska problem som uppstår för

nytillträdande. Övriga djurbidrag -- vid sidan av de särskilda

bidrag som utgår i norra Sverige -- bör beräknas på samma sätt.

Detta kräver att kompletterande data samlas in för åren 1989,

1990 och 1991 vilka kan utgöra ett underlag för utbetalningen

under 1992/93. Därefter krävs årliga kompletteringar/revideringar

av basen med data från det sista fullständiga produktionsåret.

Kompensationen för reformens effekter beräknas utgående från

skillnaden i täckningsgrad mellan år 1990 (i praktiken budgetåret

1989/90 enligt arbetsgruppens definition) och år 1991. Samma

beräkningssätt

används för påföljande år.7

Om täckningsgraden i typföretagsmodellen år X beräknas till

exempelvis 50 %

 och motsvarande beräkning ger en täckningsgrad på 47 %

 för år Y skall uppräkningen av stödet -- om försämringen

av lönsamheten kan hänskjutas till effekter av den livsmedelspolitiska

reformen -- kompensera en försämring av täckningsgraden på 3 %

.

En viktig fråga är hur man skall tolka "reformens effekter". Det

är -- i princip -- omöjligt att till 100 %

 gardera sig mot att kompensation även utgår för

lönsamhetsförändringar

vilka har en annan förklaring. Ineffektivitet i förädlingsledet

påverkar avräkningspriset vilket i sin tur påverkar resultatet

av beräkningen med typföretagsmodellen som utgår från reella

data när det gäller denna variabel. Enligt vår bedömning skulle

en mer rättvisande beräkning kräva en administrativ arbetsinsats

som inte kan motiveras med hänvisning till den ökade träffsäkerhet

som då uppstår. Arbetsgruppen har därför utgått från att

jordbruksverkets

modell är så utformad att den -- bl. a. genom effektivitetskrav/hänsyn

till krav på produktivitetsutveckling -- i huvudsak ger kompensation

för reformens effekter. Den schabloniserade modellen och dess

typföretag

blir i detta avseende mer rättvisande än en beräkning av den

faktiska utvecklingen i ett representativt urval av företag.

Arbetsgruppen kan inte nu ta ställning till nivån på den faktiska

kompensationen. Det är också rimligt att denna frågan lämnas

till regeringen för ställningstagande. Jordbruksverket har mer

schabloniserat beräknat kompensationens storlek under olika antaganden

om förändringar (mellan åren 1990 och 1991) av täckningsgraden.

Dessa beräkningar redovisas i avsnitt 9.8.

I dag utgörs det direkta stödet till förädlingsindustrin av

det transportstöd som utgår för att täcka merkostnader vid

in- och uttransport. Det saknas skäl att i det korta perspektivet

(fram t. o. m. hösten 1994) genomföra en omfattande förändring

av nuvarande transportstöd. Vissa justeringar är dock nödvändiga.

Det är av konkurrensskäl inte rimligt att stöd utgår för

transport till butik. Arbetsgruppen föreslår därför att stödet

för uttransporter upphör. Därutöver föreslår arbetsgruppen

att stödet för intransporter bibehålls och beräknas enligt

gällande modell också för de närmaste åren. Frågan om stödets

framtida utformning bör granskas i perspektivet av vårt EG-medlemskap

och ett eventuellt GATT-avtal. Ett intransportstöd, vilket är

till för att primärproducenten skall kunna fortsätta sin produktion

på långt avstånd från förädlingsindustrin, är i detta sammanhang

angelägnare att försvara än ett kombinerat in- och uttransportstöd.

Det är dock inte försvarligt att stödet gör det möjligt

att upprätthålla mycket kostsamma distributionslinjer med ett fåtal

små producenter spridda över en stor geografisk yta eller

otillgängligt

belägna. Enligt arbetsgruppens uppfattning kan t. ex. småskalig

förädling eller omställning till köttproduktion i dessa fall

vara mer motiverad än en fortsatt produktion av mjölk som kräver

näst intill daglig hämtning av råvaran. Den omläggning av stödet

mot direktbidrag och mer företagsinriktade insatser, som gruppen

argumenterar för, ger incitament för en sådan omställning.

Arbetsgruppen har inte fått i uppdrag att diskutera frågan om den

s. k. högstprissättningen på konsumtionsmjölk. Denna innebär

dock ett hinder för mejerierna i norra Sverige att kompensera sig

för uttransportkostnader genom högre priser till butik. Ett

konkurrensneutralt

transportstöd kan inte inbegripa stöd till uttransporter (detta

förutsätter ett leveransmonopol) varför de krav som ställs

på fungerande marknader och möjlighet att på marknaden få kompensation

för produktions- och leveranskostnader kommer i konflikt med den

s. k. högsprissättningen på konsumtionsmjölk. Denna har dock

motiverats med hänsyn till konsumenterna. Den skärpta

konkurrenslagstiftningen

inom livsmedelsområdet bör medföra att risken med att slopa

högstprissättningen,

oaktat förekomsten av internationell konkurrens, är begränsad

ur konsumentperspektiv. Arbetsgruppen anser att regering och riksdag

bör uppmärksamma frågan. En lösning är nödvändig för

att uttransportstödet skall kunna avskaffas.

En förändring av områdesindelningen har diskuterats i olika

sammanhang.

Senast i samband med att jordbruksverket genomförde översynen

av pristillägget inför beslutet om stödet för budgetåret

1991/92. På kort sikt -- fram till EG medlemskapet -- saknas enligt

arbetsgruppens uppfattning anledning att genomföra förändringar

i nuvarande områdesindelning. Skälet till detta är att man, under

de få år som återstår, inte bör genomföra andra förändringar

än de som motiveras av en nödvändig EG-anpassning.

9.4 Inför ett EG-medlemskap

EGs politik gentemot landsbygden, dess stöd till områden med sämre

förutsättningar för jordbruksproduktion och den gemensamma

regionalpolitiken

beskrivs i avsnitt 8. En viktig slutsats i detta avsnitt är att

EGs stöd, med nuvarande maximinivåer på olika bidrag, inte räcker

för att uppnå den stödnivå som idag råder inom det svenska

stödområdet. Beräkningar utförda på uppdrag av arbetsgruppen

ger resultatet att EGs stöd, i bästa fall, kan täcka 25 %

 av det särskilda prisstödets nivå.8

Ett medlemskap i den europeiska gemenskapen innebär -- i princip

-- att den gemensamma jordbrukspolitiken (CAP) ersätter de

marknadsregleringar

och den jordbrukspolitik som tillämpas i Sverige. Romfördraget

utgår från en fullständig anpassning på detta område.

Ett EG-medlemskap kommer, när det gäller försörjningsberedskapen,

att ha stor betydelse för motiven att behålla jordbruksproduktion

i norra Sverige. Försörjningsmotivet faller i dess hittillsvarande

utformning eftersom det inte är förenligt med Romfördragets

syn på försörjningen inom gemenskapen. Problem i vid krig eller

andra katastrofer kan i första hand lösas genom lagring. Hur mycket

livsmedel som lagras är en nationell angelägenhet så länge

som upphandlingen sker i enlighet med de konkurrensregler som

tillämpas

inom gemenskapen. Av beredskapsmotiv, med anknytning till

primärproduktionen,

återstår de mer försvarspolitiskt inriktade ambitionerna att

upprätthålla

närvaro på territoriet och den roll som de areella näringarna

spelar i ett sådant sammanhang.

EGs landsbygdspolitik lägger stor vikt vid utvecklingen av

landsbygdsföretag

med verksamhet vid sidan av jordbruket. Dessutom finns ett utrymme

för sådana åtgärder som medverkar till en omställning av

jordbruksproduktionen

mot mer extensiva produktionsmetoder eller övergång till ekologisk

produktion. Landsbygdspolitiken medverkar också till förbättringar

av infrastruktur, marknadsföring av lokala/regionala produkter,

utbildning och rådgivning.

Inför medlemskapsförhandlingen är det två olika frågor som

behöver lösas när det gäller det särskilda stödet till

jordbruket i norra Sverige. Den första frågan rör stödets nivå

och den andra frågan rör hur stödet skall betalas ut.

När det gäller stödets nivå är det uppenbart att en harmonisering

skulle medföra omfattande problem för jordbruket i norra Sverige.

Som ett vägt genomsnitt för hela stödområdet utgår f. n. en

kompensationsbetalning per år som motsvarar ett djurbidrag på 4

854 kr. per ko och år. Inom EG är samma betalning maximerad till

ca 1 000 kr.9 Även om hänsyn tas till övriga åtgärder som

kan komma jordbrukaren till del inom CAP, finns en betydande skillnad

mellan den svenska kompensationsnivån och motsvarande nivå inom

gemenskapen.

En harmonisering innebär en omfattandet sänkning av stödnivån.

Detta skulle få dramatiska konsekvenser för jordbruket i norra

Sverige. Det är därför självklart att söka utverka någon

form av undantag för jordbruket i norra Sverige. Vi kan också,

för Sveriges del, hänvisa till en rad naturliga handikapp för

ett jordbruk i närheten av polcirkeln vilka rör befolkningstäthet,

nettoutflyttning, stallperiodens längd, avkastning i växtodling

och klimatets krav på stallar och annan utrustning vilka skiljer

Sverige från gemenskapens nuvarande medlemsländer.

De undantag från CAP som medgivits har hittills rört tidsbegränsade

övergångsperioder och särskilda undantag som beviljats enskilda

medlemsländer (Luxemburg).10 Undantag från EGs bindande rättsakter

utgår, enligt vad som redovisas i avsnitt 8, från säregna förhållanden

vilka kan påvisas endast inom det enskilda medlemsland som berörs

av undantaget.

En studie av de "nationella stöd" som tillåtits inom EG understryker

behovet av ett särskilt undantag.11 Studier av EGs rättsakter

visar att ett sådant undantag bör vara möjligt att uppnå.

Arbetsgruppen

föreslår därför att man till avtalet om medlemskap fogar ett

särskilt protokoll som anger de speciella villkor som gäller i

norra Sverige -- till skillnad från övriga medlemsländer -- vilket

motiverar ett icke tidsbegränsat särskilt stöd utanför CAP.

Detta stöd/dessa stöd skall granskas av EG-kommissionen. Stöden

finansieras i de delar som de går utöver CAPs maximinivåer till

sin helhet över den svenska statsbudgeten.

Ett undantag enligt denna modell kan, enligt praxis inom gemenskapen,

endast omfatta stöd som traditionellt utgått före Sveriges inträde

i EG. En lösning med ett undantag innebär att EGs stöd -- i

enlighet med CAP och regionalstöd över strukturfonderna -- utgår

även inom stödområdet och ligger "i botten" när nivån beräknas.

Den andra frågan rör formen för att betala ut stöd. Stödet

till områden med sämre förutsättningar för jordbruksproduktion

utgår inom EG i huvudsak i form av areal- eller djurbidrag. En samlad

bedömning av den svenska stödnivån och den andel som utgörs

av stöd över den gemensamma jordbrukspolitiken underlättas om

även det svenska stödet i huvudsak utgår i denna form. En

EG-anpassning

underlättas därför av den övergång till ett enhetligt djurbidrag

som arbetsgruppen föreslagit i avsnitt 9.1 och 9.2.

Därutöver finns en rad frågor som rör införande av och anpassning

till övriga åtgärder och regler inom CAP. Vissa frågor, där

behovet av en lösning på kort sikt är överhängande eftersom

det berör fortsättningen av pågående offentliga insatser i Sverige,

berörs i avsnitt 9.7.

När det gäller EGs mjölkkvot -- som med viss minskning av kvot

och priser föreslås bevaras i förslagen till reformerad

jordbrukspolitik

inom gemenskapen -- förutsätter arbetsgruppen att dess införande

i Sverige inte kommer att beröra norra Sverige negativt. EGs kvotering

infördes år 1985 med syfte att uppnå balans mellan utbud och

efterfrågan

på EG marknaden. Därefter har kvoten byggts ut för att därefter

minskas igen. Det är rimligt att Sverige, vid en förhandling tar

utgångspunkt i den svenska produktionsnivån budgetåret 1984/85

och räknar av den procentuella minskning som inträffat inom EG.

Därmed kan Sverige tillgodogöras effekterna av såväl tvåprissystemets

avskaffande som det omställnings- och utslaktningsprogram som knutits

till den livsmedelspolitiska reformen. En anpassning till EG-kvoten

enligt denna modell skulle, om vi får gehör, innebära att Sverige

inte behövde åta sig någon ytterligare begränsning i samband

med medlemskapet.

Stödområdesindelningen kan komma att omprövas i samband med

medlemskapsförhandlingarna.

Det finns en rad skäl som talar för att stöd till landsbygdsområden

-- enligt den praxis som gäller inom EG -- kan utgå även i områden

utanför nuvarande stödområde. En jämförelse med existerande

stödområden inom gemenskapen ger argument för att skogs- och

mellanbygder i övriga Sverige skulle kunna klassificeras som

landsbygdsområden.

Dessa frågor bör lösas i medlemskapsförhandlingen. Därmed

skulle utvecklingsplaner med anvisning av medel från EGs fonder s.

k. CSFs12, för de svenska stödområdena, kunna fastställas i

anslutning till eller strax efter Sveriges inträde.

Inom EGs landsbygdsområden finns särskilda stöd för övergång

till ekologisk produktion. Dessa utnyttjas inom landsbygdsområden.

Kommissionen lägger för närvarande stor vikt vid en omställning

till ekologisk eller extensiv produktion. Den nationella friheten

är stor, när det gäller den konkreta utformningen av åtgärderna,

under förutsättning att kompensationen till odlaren inte överstiger

de ökade kostnader eller den lägre avkastning som uppstår till

följd av den förändrade inriktningen av produktionen. Arbetsgruppen

har tagit hänsyn till detta vid utformningen av sina förslag.

9.4.1 Rennäringen

Pristillägget vid slakt av ren är idag knutet till det särskilda

prisstödet för jordbruket i norra Sverige. Förändringar när

det gäller villkoren för det allmänna prisstödet får därför

konsekvenser även för stödet till rennäringen. Produktionen

av renkött kan konkurrera med annan animalisk produktion varför

frågan också får betydelse inför ett EG-medlemskap. Arbetsgruppen

har, när det gäller jordbruket i norra Sverige, föreslagit att

dess stödnivå skall garanteras genom ett särskilt undantag som

preciseras i medlemskapsavtalet. Ett alternativ vore att lösa frågan

om rennäringen i samma undantagsskrivning. Nackdelen med en sådan

lösning är att rennäringens speciella anknytning till en etnisk

befolkningsgrupp inte lyfts fram tillräckligt tydligt. Därför

finns starka skäl att lösa frågan om rennäringen i ett särskilt

undantag där dess mycket speciella karaktär lyfts fram.

Rennäringen är den dominerande areella näringen i vissa delar

av norra Sverige (Norrbottens fjällregion). Den bidrar, liksom övriga

areella näringar, till att skapa ett underlag för såväl boende

och turism i områden som annars skulle vara avfolkade. Samekulturen

och dess koppling till rennäringen är av speciell betydelse i

detta sammanhang. Flera av de skäl som vi anfört för ett fortsatt

stöd, om än i andra former, för jordbruket i glesbygden gäller

också för rennäringen. Stödet till rennäringen bör dock

frikopplas från övrigt stöd till jordbruket i norra Sverige.

Den närmare tekniska utformningen av uppräkningsregler bör lösas

genom den översyn som, vad vi har erfarit, nu pågår inom

jordbruksverket.

Övriga frågor som rör EG-medlemskapet kommer att behandlas i

den arbetsgrupp som tillsatts inom utbildningsdepartementet för

att samlat behandla dessa frågor.

Enligt arbetsgruppen kan det vara ett stort värde i att utveckla

en mer aktiv samverkan mellan jord- och skogsbruket i glesbygd och

rennäringen när det gäller industriell förädling och marknadsföring.

En samverkan kan också komma till stånd genom att jordbruket kan

odla vall på kontrakt för att förse rennäringen med foder/bete.

Detta är emellertid frågor som varken kan eller bör lösas inom

arbetsgruppens ram.

Livsmedelsverkets krav medför behov att investera i nya slakterier

för rennäringen. Försäljning av renkött inom EG, som en

följd på EES-avtalet, kräver att slakterierna är anpassade

till de krav som gemenskapen ställer på import från tredje land.

Detta innebär att betydande krav ställs på slakterier vilka --

i normala fall -- endast utnyttjas sporadiskt under året. Därmed

begränsas möjligheten att få till stånd en lönsam produktion.

Enligt arbetsgruppens mening vore det därför en fördel om slakterierna

kunde utnyttjas gemensamt av lantbruket och rennäringen.

9.5 Anpassningen till den gemensamma jordbrukspolitiken

Om Sverige får ett särskilt undantag för stödnivån till jordbruket

i norra Sverige minskar behovet av en längre anpassnings och

övergångsperiod.

Den anpassning som behöver genomföras rör i huvudsak de kompletterande

åtgärderna (se avsnitt 9.7).

Arbetsgruppen föreslår en övergång till ett direkt djurbidrag

som form för det mer generella stödet till jordbruksproduktionen

inom stödområdet. En sådan övergång kan komma att innebära

en rad problem av teknisk natur. Dessa kan behöva lösas utan

restriktioner

och bindningar i en avtalstext. Detta talar för att övergången

till denna stödform bör förläggas till tiden före medlemskapet.

Ett annat skäl som talar för att anpassningen bör inledas redan

budgetåret 1992/93 är att arbetsgruppen funnit en rad inhemska

skäl som motiverar en förändring av åtgärderna mot ökade

inslag av företagsspecifika direkta stöd.

9.6 Konsekvenser av ett GATT-avtal

Uruguay-rundan kommer, med största sannolikhet, att avslutas under

det närmaste halvåret. En rad skäl talar för att detta sker

genom ett avtal som också medför omfattande krav på jordbrukets

område. Dessa krav kommer att gälla den samlade stödnivån, exportstöd,

tariffering, neddragning av gränsskydd och marknadstillträde.

I avtalet kommer att behandlas dels "gult" stöd, vilket blir föremål

för åtaganden (om sänkning) och dels "grönt" stöd, vilket

skall disciplineras (redovisas, vara transparent) men inte vara

föremål

för bindande krav på neddragningar.

De gröna stöden skall i princip sakna anknytning till produktion

av jordbruksprodukter. GATT-sekretariatet har lagt fram en text som

ger möjlighet till undantag från detta krav. Undantaget gäller

inte prisstöd (som vårt pristillägg). Prisstöd är alltid

"gult" och blir därmed föremål för åtagande om neddragning.

Stödformer anknutna till produktionsfaktorer (främst areal/djurbidrag)

tillåts i samband med regionalstöd på följande villkor:

1. de skall vara del av ett klart definierat regeringsprogram för

stöd till avgränsade geografiska regioner;

2. de skall bara kunna ges till de producenter som bor i dessa

regioner

men skall kunna utgå till samtliga producenter som uppfyller detta

krav;

3. de skall begränsas kvantitativt per producent;

och

4. om de utgår som funktion av gårdsstorlek, skall de utgå i relation

till basårets storlek och utbetalas degressivt över en viss tröskel.

Arbetsgruppens utgångspunkt är att stödet till jordbruket i norra

Sveirge i sin helhet skall hänföras till den typ av stöd som

undantas från avtalets krav på neddragning. Därmed krävs att

stödformen anpassas till de krav som redovisats ovan.

Ett generellt prisstöd inom stödområdet -- vilket är direkt

produktrelaterat -- kommer att omfattas av krav på successiva

begränsningar.

Diskussionerna i Geneve ger dock, inom vissa ramar, utrymme för

stöd som är relaterat till produktionsfaktorer. Till dessa stöd

räknas t. ex. investerings-, areal- och djurbidrag.

En förändrad stödform, till följd av GATT-avtalet, kommer

att krävas under det närmaste året. Det är därför lämpligt

att frågan behandlas samtidigt med övriga förslag som läggs

fram i föreliggande rapport dvs. i samband med propositionen våren

1992.

Arbetsgruppen föreslår att man inför ett direkt djurbidrag som

ersättning för pristillägget till jordbruket i norra Sverige.

Förändringen motiveras av att den ger en större grad av transparens

i systemet, undviker negativa effekter av prisstödets koppling till

förädlings- och handelsledet, underlättar kontrollen samt innebär

en anpassning till den stödform som används inom EG. Därutöver

kan övergången motiveras av en anpassning till de kriterier som

kan komma att ställas på s. k. "grönt stöd" i ett GATT-avtal.

Ett GATT-avtal kan komma att ställa ytterligare krav på stödet.

Dessa kan t. ex. gäller krav att stödet är degressivt utöver

ett visst antal djur,samt att stödet är förknippat med bivillkor

som t. ex. miljökrav. Ett alternativ på lång sikt är ett djurbaserat

bidrag vilket utgår till 100 %

 upp till ett visst antal djur och därutöver enligt en fallande skala.

Ett annat alternativ är att djurbidraget knyts till krav på att

ej använda handelsgödsel och bekämpningsmedel eller andra typer

av åtgärder som syftar till att förbättra miljön eller bevara

en biologisk mångfald.

Frågan om den slutliga tekniska lösningen, när det gäller utformningen

av ett direkt djurbidrag, bör diskuteras i arbetsgruppen under våren

1992 när ett preliminärt GATT-avtal är klart och EG-kommissionen

sammanställt sin rapport över Sveriges medlemskapsansökan.

9.7 Förändringar i nuvarande stöd och kompletterande åtgärder

9.7.1 Ett samlat djurbidrag

Arbetsgruppen har i avsnitt 9.3 argumenterat för en övergång

till ett enhetligt djurbidrag som ersättning för pristillägget,

det generella djurbidraget och den uppräkning av stödet till norra

Sverige som utgått i form av djurbidrag. Arealbidraget till odling

av matpotatis bör dock bibehållas. Bidraget beräknas för en

livdjursenhet. Den omvandlas med hjälp av ekvivalenter till svin m. m.

Fördelarna med en sådan förändring är många. Stödet utgår

direkt till jordbrukaren och kan därför inte i samma utsträckning

påverka förädlingsindustrin och förhållandet mellan bonden

och förädlingsindustrin. Stödets nivå presenteras samlat och

tydligt (stödet blir mer synligt). En anpassning sker till

stödformerna

inom EG och till det resultat som i dag kan antas av

GATT-förhandlingen.

De effektiva heltidsproducenterna kommer fortfarande att ha ett

incitament

att effektivisera produktionen genom att huvuddelen av företagets

intäkter uppstår genom försäljning av produkter på marknaden.

Prisnivån på denna marknad bestäms i huvudsak, efter den

livsmedelspolitiska

reformen, av gränsskyddets nivå och inhemsk balans mellan utbud

och efterfrågan.

Ett samlat djurbidrag innebär också ett underlättande för de

producenter som vill gå över till en mer uthållig och miljöanpassad

produktion (ekologisk produktion). Den ändrade stödformen får

därmed också en positiv effekt när det gäller miljön och

intensiteten i produktionen.

Ett samlat djurbidrag kommer att föra med sig en administrativ

merkostnad

om det skall beräknas utgående från besättningens storlek under

de tre närmast föregående produktionsåren. Arbetsuppgifterna

bör kunna utföras inom ramen för befintliga resurser inom statens

jordbruksverk och därför inte kräva anvisning av ytterligare medel.

Djurbidraget har hittills betalats ut en gång per år. Utbetalningen

har skett i december.13 Därmed har det ena halvårets bidrag betalats

i efterskott och det andra i förskott. Denna periodisering av bidragen

kan inte upprätthållas vid övergång till ett samlat djurbidrag.

Enligt arbetsgruppen är det rimligt med flera utbetalningstillfällen

under året. Antal betalningstillfällen bör vägas mot de ökade

administrationskostnaderna och påverkan på böndernas likviditet.

Detta är en fråga som bör utredas av statens jordbruksverk inför

propositionen våren 1992.

9.7.2 Åtgärder för att bevara odlingslandskapet och den biologiska

mångfalden inom stödområdet

I avsnitt 9.3 har arbetsgruppen pekat på de positiva effekter för

miljö, turism, biologisk mångfald och boende som är en följd

av jordbruksproduktionen i stora delar av stödområdet. Det är

angeläget att ur samhällets synpunkt medverka till att hävda

sådana marker även i fortsättningen.

Därför föreslår arbetsgruppen att en särskild åtgärd inrättas

för stödområdet som skall göra det möjligt att ersätta

producenten för hävd av dessa marker när de hotas av nedläggning

av jordbruksproduktion. Åtgärden ersätter inte det program för

landskapsvård som infördes år 1990. Avsikten är att komplettera

detta stöd, vilket i enlighet med riksdagens beslut skall ha en

extensiv karaktär, genom att medge ett stöd till åtgärder i

odlingslandskapet vilket kan förenas med större krav när det

gäller den enskilde producentens arbetsinsats. Åtgärden bör

kunna användas såväl när det gäller åkermark som när det

gäller hag- och naturbetesmarker. I huvudsak bör åtgärden koncentreras

till sådana områden som har ett riksintresse. Genom dess anknytning

till tidigare mjölkproduktion kan det dock finnas skäl att också

väga in prioriteringar på läns- och kommunal nivå. I övrigt

bör förfarandet vara likartat det som används när man tecknar

kontrakt för landskapsvård. När en producent anmäler till

länsstyrelsen

att han ämnar upphöra med mjölkproduktion skall berörda enheter

i samråd kunna pröva om produktionen kan fortsätta i form av

mer extensiv köttproduktion.

Om länsstyrelsen vid sin bedömning finner att det finns skäl

att fortsätta med jordbruksproduktion i området bör det djurbidrag

som utgått vid mjölkproduktion -- helt eller delvis -- kunna användas

för att kontraktsmässigt garantera att marken hävdas. Kontrakten

bör också kunna förses med villkor när det gäller vissa miljökrav

som t. ex. förbud att använda handelsgödsel och bekämpningsmedel

samt krav på att återställa tidigare hagmarker, våtmarker och

naturliga odlingshinder.

Det finns vissa nackdelar med att använda ett arealbaserat stöd

i norra Sverige. De låga markpriserna och förekomsten av s. k.

noll-arrenden har också begränsat möjligheterna att använda

sig av de landskapsvårdande åtgärder som infördes i syfte att

understödja bevarandet av ett öppet landskap i samband med den

livsmedelspolitiska reformen.

Nivån på ersättningen bör sättas i relation till den ökade

kostnad respektive minskade intäkt som följer av att producenten

uppfyller kontraktet. Ersättningen bör utgå per djurenhet. Antalet

djurenheter kommer att begränsas av den tillgängliga arealen.

En maximigräns bör införas när det gäller antalet djur per

hektar. Däremot bör det i flertalet fall -- då inga särskilda

miljöskäl föreligger -- vara en angelägenhet för producenten

att avgöra vilken typ av djur som skall användas. Det är ur

GATT-synpunkt fördelaktigt om åtgärden kan frikopplas helt från

enskilda produktområden som nöt- eller fläskkött.

Genom att betala bidrag efter djurenhet, istället för att beräkna

det per arealenhet, kan undvika en omfattande s. k.

kapitaliseringseffekt

undvikas. Den eventuella kapitalisering som uppstår kommer i huvudsak

att knytas till djuret och dess livslängd blir därmed begränsad.

Det är dock viktigt att noga följa så att inte kreaturspriserna

stiger i norra Sverige till följd av att djurbidraget används

på detta sätt.

De närmare villkoren och de tekniska frågor som kan uppstå vid

införande av ett särskilt -- djurrelaterat -- stöd för landskapsvård

i norra Sverige bör kunna utredas av statens jordbruksverk.

9.7.3 Kompletterande och understödjande åtgärder

I avsnitt 9.1--9.5 samt inledningsvis i detta avsnitt behandlas det

generella norrlandsstödet. En EG-anpassning och ett GATT avtal kommer

att medverka till krav på mer selektiva (företagsspecifika) åtgärder.

Sådana krav uppkommer också när man väger upp betydelsen av

att skapa lönsamhet hos landsbygdsföretag med en bas i jord- och

skogsbruk.

Mer selektiva åtgärder utöver de landskapsvårdande som nämnts

ovan kan sättas in inom följande områden:

1. Småskalig förädling14

2. Marknadsföring och utveckling av regionala produkter

3. Stöd till investeringar

4. Utbildning, rådgivning och utvecklingsprojekt

5. Övergång till ekologisk. odling och olika former av extensiv

produktion

6. FoU program vid offentliga forskningsinstitutioner

7. Stöd till angränsande verksamheter (turism m. m.)

8. Kollektiva varor (beredskap m. m.)

Av dessa områden är det endast investeringsstöd som tycks komma

att omfattas av ett GATT-avtals krav på neddragningar. Om så blir

fallet beror bland annat på de kriterier som gäller för att stöd

skall utgå.

För övrigt lämnas stöd inom dessa områden inom ramen för

CAP eller tillåts nationellt inom EG.15 Det är -- i huvudsak --

genom att bygga ut omfattaningen av dessa åtgärder som "bryggan"

kan läggas till den gemensamma jordbrukspolitiken inom EG.

Kännetecknande för åtgärder inom dessa områden är att de

antingen rör kollektiva nyttigheter (öppet landskap, FoU, utbildning)

eller verksamheten vid ett enskilt företag. Kollektiva nyttigheter

som "försvarsberedskap" produceras enligt individuella kontrakt

mellan en enskild lantbrukare och en offentlig mydighet. De bör

finansieras av den sektorsansvariga myndigheten.

Enligt arbetsgruppens uppfattning är det viktigt att, i samband

med den översyn som pågår av rådgivningen och beredningen av

översynen av verksamheten vid SLU, noga uppmärksamma behoven av

kompletterande åtgärder för att långsiktigt kunna verka för

en ökad lönsamhet i produktionen i norra Sverige. Detta talar

för att en viss prioritet bör ges åt verksamhet som inriktas

mot stödområdet.

Av de pågående programmen i övrigt är det främst det s. k.

åtgärdsprogrammet som bör diskuteras i ett kortsiktigt perspektiv.

Arbetsgruppen gör bedömningen att detta program har haft en positiv

betydelse för utvecklingen av jordbruket i norra Sverige. Likartade

program pågår inom EGs program för landsbygdsutveckling. Inom

ramen för åtgärdsprogrammet har det också funnits möjlighet

att uppmärksamma kvinnofrågorna. Projekt med ett kvinnoperspektiv

har genomförts inom samtliga län. Frågans vikt, inte minst i

ett nyrekryteringsperspektiv, är i sig självt ett starkt argument

för att fortsätta åtgärdsprogrammet. Åtgärdsprogrammet har

en begränsad omfattning och bör fortsättningsvis kunna finansieras

inom den samlade ramen för det särskilda stödet till jordbruket

i norra Sverige. På sikt torde åtgärderna kunna delfinansieras

över EGs jordbruksfond.

I samband med den livsmedelspolitiska reformen infördes ett särskild

anläggningsstöd för plantering av lövträd och återställande

av våtmarker samt ett särskilt bidrag för att underlätta

nyrekryteringen.

Dessa åtgärder kan användas i norra Sverige och dess effektivitet

kommer att belysas i den uppföljning som kommer att genomföras

av reformen. När det gäller övriga områden, som nämns ovan,

finns motsvarande åtgärder inom gemenskapen. Det är viktigt att

dessa analyseras i samband med medlemskapsförhandlingen och införs

i den takt som medges statsfinansiellt. Arbetsgruppen förutsätter

att den i sitt långsiktiga arbete ges möjlighet att återkomma

till dessa frågor.

9.8 Kostnader och finansiering

Arbetsgruppen kommer i sitt fortsatta arbete att, när det gäller

stödet till norra Sverige, redovisa de kostnader och intäkter

som uppstår i samband med ett medlemskap i EG. Avsnitt 9.8 behandlar

enbart de kostnader och det finansieringsbehov som uppstår fram till

och med budgetåret 1994/95.

Riksdagsbeslutet våren 1990 och 1991 innebär en förbindelse att

undanta jordbruket i norra Sverige från att i nämnvärd grad påverkas

av den livsmedelspolitiska reformens effekter. Det innebär också,

enligt arbetsgruppens tolkning, att riksdagen bundit sig för att

finansiera dessa åtgärder.

Våra förslag i det föregående innebär en ökad medelsbelastning,

på anslaget. Den uppgår uppskattningsvis, med hänsyn taget till

produktionsminskningen sedan år 1988, till ca 300 milj. kr. per år.

Vilket innebär att anslaget för år 1992/93 totalt sett skulle

komma att belöpa sig kring 1 100 milj. kr.

Kalkylen utgår från att en procentenhets förändring av täckningsgraden

innebär en ökad belastning på anslaget med ca 20 milj. kr.

Om vi inte möter en radikal förändring av världsmarknadspriserna

och om EG genomför den planerade reformen av den gemensamma

jordbrukspolitiken

-- med påföljande begränsning av överskotten -- kan vi under

den närmaste femårsperioden vänta oss en ökad lönsamhet inom

jordbruket i norra Sverige. Därmed kommer också kompensationsbehovet

att minska. Reformen ger därför upphov till en "utgiftspuckel".

På sikt kommer en ökad lönsamhet att kunna medföra lägre

utgifter för dessa ändamål. En väl genomförd satsning på

kompletterande åtgärder inom forskning, utveckling, marknadsföring

och diversifiering (kompletterande verksamheter) kommer att underlätta

för jordbruket i norra Sverige att utnyttja de möjligheter som

ges under de kommande åren.

Enligt arbetsgruppens mening ger nuvarande anslag och uppräkningen

av stödet en samlad ram för stödet till jordbruket i norra Sverige.

Övriga nytillkomna riktade åtgärder, vilka är speciella för

stödområdet, bör finansieras inom denna ram. Detta gäller särskilda

program för FoU och stöd till investeringar samt

marknadsföringsinsatser.

I den utsträckning som dessa riktade program byggs ut, vilket enligt

arbetsgruppens mening är viktigt, kommer därför det allmänna

prisstödet att minska i omfattning och ersättas av mer riktade

åtgärder vilka syftar till att öka lönsamheten genom att få

till stånd en produktion som bättre svarar mot konsumentens behov

av ett varierat utbud av livsmedel med hög kvalitet.

Vid en övergång till djurbidrag, vilka ersätter dagens

produktrelaterade

pristillägg, görs stödet mindre avhängigt produktionens storlek.

Därmed blir det mer lönsamt för en producent att gå över

till mer extensiva brukningsformer. Påfrestningarna på vår miljö

blir därmed mindre. Ett mer uthålligt jordbruk ger också

konsumentvinster

genom att bättre svara mot hälso- och kvalitetskrav. En lägre,

men kvalitetsmässigt förbättrad produktion ger minskade

exportkostnader

för producenterna och ökade möjligheter att få till stånd

en lönsam export. Sammantaget innebär detta vinster hos konsument,

för miljön och för samhällsekonomin som mer än väl täcker

de ökade kostnaderna på statsbudgeten som kan följa av den s.

k. "lönsamhetsgarantin" under de närmaste åren.

Sammantaget innebär arbetsgruppens förslag -- när det gäller

den kortsiktiga lösningen fram till december 1994 -- en ökad

belastning

på anslaget vilken, efter volymjusteringar i basen, kan beräknas

till ca 300 milj. kr. per år. Denna utgiftsökning uppstår automatiskt

till följd av det beslut som riksdagen fattat våren 1990 och 1991.

Vårt arbete har karaktären av en beställning från riksdagen.

Arbetsgruppen har därför utgått från att regeringens direktiv

1984:5 till kommittéer och särskilda utredare angående

utredningsförslagens

inriktning inte kan vara tillämpligt i detta fall.

Det statsfinansiella läget kan ändå motivera krav på att den

ökade belastningen finansieras. Enligt vår uppfattning bör detta

i sådana fall ske genom att ta i anspråk medel som flyter in från

kvarvarande avgifter i regleringsekonomin (förmalningsavgift,

prisregleringsavgift

på handelsgödsel och bekämpningsmedel m. m). Om denna lösning

väljs bör ifrågavarande avgift höjas inför budgetåret 1992/93.

Bilaga 2

Sammanställning av remissyttranden över betänkandet (Ds 1991:80)

Jordbruket i norra Sverige Remissinstanserna

Efter remiss har yttranden över betänkandet avgetts av överstyrelsen

för civil beredskap (ÖCB), statens jordbruksverk (SJV), närings-

och teknikutvecklingsverket (NUTEK), riksrevisionsverket (RRV),

glesbygdsmyndigheten,

skogsstyrelsen, livsmedelsekonomiska samarbetsnämnden (LES),

konsumentberedningen

(KoB), statens naturvårdsverk, Sveriges lantbruksuniversitet (SLU),

länsstyrelserna i Norrbottens, Västerbottens, Jämtlands,

Västernorrlands,

Gävleborgs, Kopparbergs, Värmlands och Örebro län, Lantbrukarnas

riksförbund (LRF), Svenska naturskyddsföreningen,

näringsfrihetsombudsmannen

(NO), statens pris- och konkurrensverk (SPK), kommerskollegium,

riksantikvarieämbetet

(RAÄ), Grossistförbundet Svensk handel, Företagarnas riksorganisation,

Svenska arbetsgivareföreningen (SAF), Expertgruppen för forskning

om regional utveckling (ERU) och Svenska samernas riksförbund (SSR).

Vidare har yttranden inkommit från SPOR:s norra regionstyrelse och

IVK Potatis AB m.fl.

1 Allmänna synpunkter

1.1 Överstyrelsen för civil beredskap: -- -- -- anser att en utspridd

jordbruksproduktion och förädlingsindustri rent allmänt är

fördelaktigt ur beredskapssynpunkt bl.a. för att samhällets

sårbarhet härigenom minskar. -- -- --

1.2 Statens jordbruksverk konstaterar, att stödet till jordbruket

i norra Sverige enligt de förslag som lämnas i rapporten, i

fortsättningen

mer ges karaktär av ett regionalpolitiskt stöd genom att stödet

till jordbruksproduktionen tonas ned, samtidigt som det vidgas till

att omfatta hela landsbygdsföretaget. -- -- --

-- -- -- Enligt jordbruksverket borde utredningen därför också

ha diskuterat möjligheterna att ge stöd till jordbruket i norra

Sverige genom den generella regionalpolitiken.

-- -- -- Jordbruksverket vill påpeka att trots de naturliga

nackdelarna

skiljer sig inte utvecklingen totalt för Norrlands jordbruk under

en tioårsperiod nämnvärt från utvecklingen i övriga landet. -- -- --

-- -- -- Enligt utredningen %[bör%] jordbruket i Norrland mer

konsekvent

inriktas på s.k. ekologisk produktion samt på utsädesodling för

potatis. Även de naturliga förutsättningarna för vallodling

och de goda förutsättningarna för att producera vissa energigrödor

tas upp av utredningen. -- -- -- De statliga insatserna bör utformas

så att de medverkar till en sådan omställning. Jordbruksverket

delar i princip utredningens synsätt men sannolikt har utredningen

överskattat möjligheten att på en större marknad i större

skala marknadsföra ekologiska produkter framställda i

Norrland. -- -- -- Enligt jordbruksverkets mening kommer det

norrländska

jordbrukets viktigaste marknad att vara den egna regionen. -- -- --

1.3 Närings- och teknikutvecklingsverket: -- -- -- menar att

betänkandet

för ensidigt utgår från ett jordbrukspolitiskt synsätt. En mer

sektorövergripande ansats som ägnar mera utrymme åt närliggande

områden som skogsbrukspolitik, näringspolitik och energipolitik

hade varit önskvärd. -- -- --

NUTEK anser vidare att det i ljuset av allsidighet hade varit befogat

om arbetsgruppen i sitt arbete tittat på hela Sverige och försökt

analysera vilka områden som har likartade förutsättningar och

problem. -- -- --

En fråga av största betydelse för jordbruket i norra Sverige

är kvinnornas möjlighet att bidra till jordbrukarhushållets inkomst.

-- -- -- NUTEK anser därför att arbetsgruppen bör ägna särskild

uppmärksamhet åt dessa frågor i det fortsatta arbetet med att

precisera stödformerna för kompletterande och understödjande åtgärder.

1.4 Riksrevisionsverket har i princip inget att erinra mot

arbetsgruppens

förslag rörande jordbruket i norra Sverige.

1.5 Glesbygdsmyndigheten instämmer i huvudsak i arbetsgruppens för

översyn av stödet till jordbruket i norra Sverige förslag.

Vad avser konkurrensfördelar i norra Sverige bör produktionen

mer konsekvent inriktas mot ekologisk sådan och givetvis de offentliga

insatserna utformas så att de bidrar till en fortsatt sådan

omställning.

-- -- --1.6 Skogsstyrelsen: -- -- -- Arbetsgruppen borde, enligt

skogsstyrelsens

uppfattning, ha försökt att göra en bättre beskrivning av

företagandets villkor för helheten jordbruk-skogsbruk i stödområdet.

Arbetsgruppens förslag till stöd till jordbruket i norra Sverige

innebär en övergång från att tidigare i huvudsak varit ett

produktionsstöd

till ett stöd med huvudsakligen regionalpolitisk karaktär.

Skogsstyrelsen

ser positivt på den föreslagna ändringen av inriktningen.

1.7 Livsmedelsekonomiska samarbetsnämnden konstaterar att på den

korta tid som stått till buds har gjorts en förtjänstfull redovisning

av bl.a. jordbrukets roll i norra Sverige och de mål/medelskonflikter

som föreligger.

1.12 Sveriges lantbruksuniversitet delar arbetsgruppens uppfattning

om de förutsättningar som finns för ett jordbruk i norra Sverige.

1.13 Länsstyrelsen i Norrbottens län är i huvudsak positiv till

arbetsgruppens betänkande Jordbruket i norra Sverige. -- -- --

1.14 Länsstyrelsen i Västerbottens län biträder i stort de

överväganden och förslag som utredningen lagt. -- -- --

En erfarenhet från det stödsystem som vi nu förmodas lämna

är att stödsystemet ibland inte förmått fånga upp små

produktionsgrenar.

Ett exempel på detta är den avelsproduktion av svin som bedrivits

främst i Västerbotten. -- -- --

Ett nytt stödsystem bör utformas så att även små produktionsgrenar

omfattas för att undvika liknande fall.

Länsstyrelsen vill peka på att en övergång från mjölkproduktion

till extensiv köttproduktion, får- eller getskötsel ger ett avsevärt

lägre underlag för sysselsättning och inkomst. Mjölkproduktion

ger också en bas för livsmedelsindustrin. -- -- --

1.15 Länsstyrelsen i Jämtlands län delar inte arbetsgruppens

uppfattning %[att prisstödet lett till%] -- -- -- att bönderna

utnyttjat de mest intensiva produktionsmetoderna med negativa effekter

för miljön.

De utglesningseffekter prisstödet kan ha medverkat till är överspelade

i nuvarande livsmedelspolitiska situation och ytterligare

strukturrationalisering

kan inte förväntas vid ett fortsatt oförändrat pristillägg. -- -- --

1.16 Länsstyrelsen i Västernorrlands län delar arbetsgruppens

grundläggande slutsatser att fortsatt stöd till jordbruket i norra

Sverige är nödvändigt.

1.17 Länsstyrelsen i Gävleborgs län: -- -- -- Det synes vara

en felaktig slutsats att påstå att prisstödet (via gränsskydd)

har medverkat till utglesning av jordbruket inom de sämre delarna

av stödområdet. -- -- --

%[Länsstyrelsen vill uttala att%] mjölkproduktionen nu och under

överskådlig tid framåt kommer att vara den dominerande inkomstkällan

vid de flesta yrkesföretagen %[och att%] stödet bör konstrueras

så att företagen -- -- -- inom området kan hålla samma takt i

effektivitetsförbättring som i andra delar av landet för att

stödet inte på grund av bristande effektivitet skall behöva successivt

höjas.

Att jordbruket ensidigt skulle inriktas på ekologisk odling kan

ifrågasättas.

Jordbruksproduktionen i norra Sverige är i första hand inriktad

för konsumtion inom området -- -- --. Den ekologiska produktionen

bör betraktas som en framtida möjlighet, vars utveckling kommer

att bero på konsumenternas betalningsvilja. -- -- -- Den ekologiska

odlingen bör ske under sådana former att speciella kvalitetskrav

kan uppfyllas.

1.18 Länsstyrelsen i Kopparbergs län anser att det på lång sikt

är viktigt att tillskapa större enhetlighet och samordning av

de regionalpolitiska medlen än vad som i dag råder. I ett enda

länsstöd skulle medel för olika åtgärder inom regionalpolitiken,

jordbruket, miljö, kulturvården m.m. kunna inrymmas.

Om stödet till jordbruket i norra Sverige kan komma att förändras

enligt utredningstexten är det viktigt att jordbrukarna informeras

om detta flera år i förväg.

-- -- -- I dagens jordbruk i norra Sverige torde miljöeffekterna

vara dominerande positiva för bl.a. det öppna landskapet.

Länsstyrelsen -- -- -- föreslår att stödet till avbytartjänsten

förstärks.

1.19 Länsstyrelsen i Värmlands län: Enligt styrelsens mening

har arbetsgruppen inte tillräckligt analyserat frågeställningarna

ur företagarperspektiv utan nöjt sig med ett övergripande

samhällspolitiskt

synsätt. -- -- -- Arbetsgruppen synes mera inriktat sitt arbete

på kombinationsföretagande och produktion av vad som kallas kollektiva

nyttigheter än på de utvecklingsbenägna livsmedelsproducenterna.

Hur detta i sin tur kommer att påverka näringens framtid har inte

analyserats.

Enligt styrelsens uppfattning är det direkt felaktigt att påstå

att det nuvarande prisstödet medfört att produktionen lokaliserats

till områden med de bästa förutsättningarna för jordbruksproduktion.

-- -- --Det kan också ifrågasättas om stödet lett till de negativa

miljöeffekter

som arbetsgruppen anför.

Inom området finns goda förutsättningar för ekologisk produktion.

Dessa förutsättningar skall naturligtvis tillvaratas och produktionen

utvecklas. Men för denna liksom för annan s.k. nischproduktion

gäller att den är en lösning endast för ett begränsat antal företag.

Länsstyrelsen ser det som ytterst angeläget att det vid sidan

om de traditionella jordbruksföretagen även växer fram andra

typer av företag med bas i jord- och skogsbruk. -- -- --

1.22 Lantbrukarnas riksförbund har inga invändningar mot redovisningen

i avsnitten 2 och 3 som inrymmer beskrivningar av nuvarande stöd

och produktionsstruktur. Rent allmänt bör dock påpekas att jordbruket

i stödområdet inte är frikopplat från den allmänna jordbrukspolitiken.

-- -- --

Den norrländska traditionen %[att ha en bred inkomstbas%] samt det

faktum att det inte funnits någon marknad inom landet för en utökad

produktion får inte tas som intäkt för att lönsamheten i jordbruket

är mindre viktig framöver. -- -- --

-- -- -- Helt riktigt konstateras att området har speciellt goda

förutsättningar för vallodling och att mjölkproduktion på

bas av vallfoder är den viktigaste produktionsinriktningen. -- -- --

Resonemanget i betänkandet ägnas dock åt förutsättningarna

för annan produktion och då i första hand extensiv köttproduktion.

Sådan produktion uppvisar dock en utomordentligt låg lönsamhet

även i södra och mellersta Sverige. -- -- -- Det är anmärkningsvärt

att det inte klart uttalas att mjölkproduktion även framgent kommer

att vara den helt dominerande produktionsgrenen i norra Sverige. -- --

--Utredningens påstående %[att prisstödet medverkat till en utglesning

av jordbruket i områden där förutsättningarna för jordbruksproduktion

är sämre%] innebär ett underkännande av kalkylmodellen. Med

denna som grund har kompensation skett för regionalt betingade

merkostnader

-- ingenting annat. -- -- --

Den självklara slutsatsen är således att det differentierade

prisstödet varit och är neutralt i förhållande till produktionens

lokalisering.

1.23 Svenska naturskyddsföreningen vill understryka det norrländska

jordbrukets utomordentligt stora betydelse från natur- och

miljövårdssynpunkt.

Föreningen delar uppfattningen att hittillsvarande prisstöd dels

bidragit till utslagning av gårdar, dels ökat intensiteten och

den negativa miljöpåverkan och att det bl.a. av dessa skäl måste

ersättas med ett nytt system.

Föreningen delar synen på de konkurrensfördelar som beskrivs

och vill understryka vikten av att de utnyttjas. Detta skulle

resultera

i ett i avgörande avseenden natur-, miljö- och resursvänligt

jordbruk. -- -- --

Naturskyddsföreningen stöder helt tankarna på att undvika en

omfattande nedläggning genom satsning på extensiv produktion och

produktion av kollektiva varor. Detta får positiva effekter på

landskapsbild,

biologisk mångfald, miljö, rekreation, turism och boendemiljö.

Vi delar också uppfattningen att samhället bör köpa dessa tjänster

av de aktiva lantbrukarna. Detta är både billigast och ger bäst

resultat från naturvårdssynpunkt samtidigt som det blir en ny

inkomstkälla

för jordbrukaren.

1.25 Näringsfrihetsombudsmannen: Från konkurrenssynpunkt är det

viktigt att beakta de snedvridande konsekvenser som stöd i vissa

regioner kan skapa på den totala svenska marknaden. Vidare kan stöd

som utgår som ett slags kompensation för att produktionen och

distributionen

i en region har kostnadsnackdelar få direkt negativa verkningar på

den långsiktiga effektiviteten och överlevnadsförmågan för

dessa företag.

1.26 Statens pris- och konkurrensverk: -- -- -- SPK:s grundinställning

är att varje politiskt mål bör lösas med så direkta medel

som möjligt. Regionalpolitiska mål bör således i första hand

uppfyllas med generella medel som ej diskriminerar mellan olika

näringsgrenar.

SPK instämmer i den allmänna analys av prisstödets negativa

effekter som redovisas i betänkandet. -- -- --

1.27 Kommerskollegium: -- -- -- Det är i huvudsak andra delen av

arbetet som faller inom kollegiets kompetensområde och kollegiet

har för avsikt att återkomma med mer ingående synpunkter på den

delen. -- -- --

Kollegiet vill ifrågasätta om utredningen tillräckligt beaktat

hur stödet kan fördelas mellan olika näringar. -- -- -- Det

bör också beaktas att en överenskommelse om jordbruket i GATT

kommer att påverka EG:s jordbrukspolitik och möjliga förändringar av

den.

1.28 Riksantikvarieämbetet: -- -- -- Vill betona odlingslandskapet

som kulturmiljö. Det öppna kulturlandskapet är också grundval

för bygden, såväl som begrepp som fysisk realitet, och därmed

bärare av Sveriges historia med alla bevarade kulturhistoriska spår.

Odlingslandskapet är således själva basen i vårt materiella kulturarv.

-- -- -- Om man vill behålla de kulturvärden som %[bönder i många%]

generationer skapat finns inget alternativ till ett fortsatt jordbruk.

-- -- --1.30 Grossistförbundet Svensk handel: Vi har rent allmänt uppfattat

arbetsgruppens uppgift att i första hand göra en översyn av

det nuvarande Norrlandsstödet i dess kortare perspektiv. Det mera

långsiktiga perspektivet blir självfallet helt beroende av

utformningen

av den nya livsmedelspolitik, som uppenbarligen pågår inom EG, och

som i allt väsentligt kommer att utgöra de förutsättningar,

efter vilka även det svenska jordbruket har att arbeta framöver. -- --

--1.32 Företagarnas riksorganisation: Enligt det livsmedelspolitiska

beslutet från 1990 skall inte lönsamheten i jordbruket i norra

Sverige tillåtas sjunka nämnvärt i samband med den interna

avregleringen.

Dessa ställningstaganden måste enligt Företagarnas riksorganisations

mening bilda utgångspunkt för fortsatta analyser och kommande beslut

för jordbruket i norra Sverige, särskilt i ett EG-perspektiv. -- -- --

-- -- -- Det bör framhållas att det är mjölkproduktionen som

är basen i det norrländska jordbruket och som även fortsättningsvis

torde vara det.

Man kan ha olika uppfattningar om prisstödets roll och betydelse

i jordbrukspolitiken. Klart är dock -- och det vill vi betona --

att det knappast hade funnits något jordbruk i stödområde 1 utan

ett differentierat stöd.

För att vi också i framtiden skall ha en levande landsbygd krävs

bl.a. att hinder för nyetablering undanröjs, att företagsbeskattningen

får en utformning som stimulerar nyföretagandet, att

avskrivningsreglerna

på rörelsefastigheter ökar, särskilt i glesbygd och att varje

region i landet på sikt blir självförsörjande på de viktigaste

basmatvarorna.

1.33 Svenska arbetsgivareföreningen: Så som uppdraget är bestämt

borde arbetsgruppen från början ha inriktat sitt arbete på det

långsiktiga perspektivet.

2 Mål och medel

2.1 Överstyrelsen för civil beredskap: Stödet till jordbruket

i norra Sverige bör ur civila försvarets aspekt både ses som

ett mål (skapar livsmedelsberedskap i en strategiskt viktig region)

och som ett medel (skapar rambetingelser för totalförsvarets förmåga

att klara sina uppgifter i kris och krig).

2.2 Statens jordbruksverk: -- -- -- vill peka på den målkonflikt

som uppstår när stödet till produktionen minskar och man samtidigt

vill upprätthålla ett livskraftigt jordbruk i norra Sverige. -- -- --

Jordbruksverket delar uppfattningen att den nya situationen kräver

en anpassning av medlen. -- -- -- De framtida stödåtgärderna

bör ges en sådan inriktning att de i större utsträckning medverkar

till att förbättra förutsättningar för ett jordbruk i Norrland.

Därigenom kan behovet av stöd minska. -- -- --

Det förda resonemanget leder till -- vilket även utredningen påpekat

-- att de generella stödformerna bör kompletteras med stöd av

mer företagsspecifik karaktär där även möjligheten att kombinera

jordbruk med andra näringsgrenar beaktas i större utsträckning

än hittills. -- -- --

2.3 Närings- och teknikutvecklingsverket instämmer i arbetsgruppens

bedömning att det finns motiv för att bibehålla ett särskilt

stöd till jordbruket i norra Sverige, men att detta måste anpassas

till den förändrade inriktning av jordbruket som ett medlemskap

i EG kan innebära. Detta medför i sin tur att en ökad vikt läggs

vid de areella näringarnas betydelse för turism, boende,

sysselsättning,

miljö och landskapsvård i dessa landsdelar. -- -- -- NUTEK delar

arbetsgruppens bedömning att en harmonisering med EG:s syn på dessa

frågor kommer att kräva en ytterligare betoning i Sverige av

kombinationsverksamhet

m.m.

2.7 Livsmedelsekonomiska samarbetsnämnden: Allmänt sett vill

samarbetsnämnden

understryka att det är angeläget att mål/medelsanalysen

vidareutvecklas

i det fortsatta arbete som förutsätts ske. -- -- -- I de senaste

riksdagsbesluten åren 1990 och 1991 har -- -- -- indirekt ett slags

produktionsmål formulerats för norra Sverige. -- -- -- Samtidigt

har dock riksdagen angett att man också bör ha en helhetssyn på

företaget -- -- --.

Enligt samarbetsnämndens mening är det således flera mål som

riksdagen vill skall uppnås med stödet. Detta leder till slutsatsen

att flera medel måste användas för att uppnå dessa mål. Arbetsgruppen

har i sina överväganden tagit upp dessa aspekter men förefaller

i sina förslag alltför ensidigt ha inriktat sig på ett medel. -- -- --

Målet måste enligt samarbetsnämndens mening vara att få ett mer

träffsäkert stöd om man både vill stödja heltidssysselsatta

jordbrukare och kombinerade verksamheter. -- -- --

2.8 Konsumentberedningen delar utredningens bedömning att stödet

till jordbruket i norra Sverige till följd av ändrade förhållanden

inte längre huvudsakligen bör ses som ett medel för att upprätthålla

produktion av livsmedel i området. -- -- --

Det kan mot den bakgrunden ifrågasättas om stödet även i

fortsättningen

i sin helhet skall ges till jordbruket eller om det, åtminstone

delvis,

skulle vara mer effektivt genom att tillföras landsbygden i de norra

regionerna för andra ändamål. KoB förutsätter att dessa aspekter

tas upp till allvarlig prövning inom omställningskommissionen

för jordbruket -- -- --.

-- -- -- %[Stödets storlek%] understryker ytterligare vikten av

en förutsättningslös granskning av stödets effektivitet i

förhållande till målen.

2.12 Sveriges lantbruksuniversitet delar arbetsgruppens uppfattning

om de areella näringarnas stora betydelse för turism, boende,

sysselsättning, miljö och landskapsvård. Vi noterar med

tillfredsställelse

att deltidsjordbrukets och kombinationsföretagens stora betydelse

framhålls.

2.13 Länsstyrelsen i Norrbottens län delar arbetsgruppens syn

på motiven för att bibehålla ett särskilt stöd till jordbruket

i norra Sverige. Vi delar även uppfattningen att jordbruket har

en avgörande betydelse för att uppfylla andra mål (kulturlandskapet,

turism, boende, sysselsättning). Denna målförändring innebär

att medlen behöver förändras.

2.14 Länsstyrelsen i Västerbottens län delar uppfattningen att

den nya jordbrukspolitiken kräver nya medel. Det framtida stödet

bör innehålla både generella och selektiva åtgärder. -- -- --

2.15 Länsstyrelsen i Jämtlands län: Den framtida inriktningen

på stödet till jordbruket i norra Sverige erfordrar en fördjupad

mål-/medelanalys för att finna de med hänsyn till olika regionala

målsättningar mest ändamålsenliga stödformerna. Analysen bör

som minimum avse de fem olika stödområdestyperna.

På grund av regionala skillnader i målsättningen med jordbruket,

såsom livsmedelsproduktion, sysselsättning, boende, öppet landskap

etc. bör analysen genomföras länsvis och i samråd med resp. länsorgan.

2.16 Länsstyrelsen i Västernorrlands län: -- -- -- Jordbruket

har en stor betydelse för sysselsättning, miljö och boende på

landsbygden samt den funktion jordbruket även spelar som

rekryteringsbas

för andra näringar och då inte minst för skogsbruket.

Länsstyrelsens mening är vidare att även försörjningsberedskapen

utgör ett fortsatt viktigt motiv för jordbruket i norra Sverige. -- --

--Länsstyrelsen delar emellertid arbetsgruppens bedömning att fortsatta

ansträngningar genom forskning och utveckling måste göras för

att finna kompletterande driftsformer och alternativ användning

av åkermark som inte på motsvarande sätt förutsätter statligt

stöd. I dagsläget saknas dock i stort sett sådana möjligheter.

-- -- -- Fram till att andra produktionsvägar har skapats är

emellertid

jordbruket beroende av ett betydande statligt stöd.

2.17 Länsstyrelsen i Gävleborgs län: -- -- -- Jordbruket %[utgör%]

med dess köp- och utbud av tjänster och produkter en mycket viktig

motor i landsbygdens näringsliv. Det torde dessutom, som påpekas

i utredningen, vara det billigaste sättet att uppehålla andra värden

av betydelse för bosättningen, men även vara viktigt för andra

verksamheter, t.ex. för turism och för landskapets öppethållande.

-- -- -- Det är viktigt, för att inte öka stödbehovet, att

alla insatser som vidtas inte minskar avkastningen annat än för

rent specifika åtgärder.

2.19 Länsstyrelsen i Värmlands län anser att de skäl och motiv

för att bibehålla ett särskilt stöd till jordbruket i norra

Sverige som förts fram i de olika riksdagsbesluten äger giltighet

även i framtiden. -- -- --

-- -- -- Enligt länsstyrelsens mening skall stödet ha en sådan

inriktning att det skapas förutsättningar för både rationella

jordbruksföretag och andra kombinationsföretag med bas i jord-

och skogsbruket. -- -- --

-- -- -- Insatserna kan vara både generella och företagsspecifika.

Det är emellertid viktigt att de generella åtgärderna når en

sådan nivå att de rationella företagen består. -- -- --

2.22 Lantbrukarnas riksförbund delar uppfattningen att det är

"viktigt att inta en mer offensiv attityd och på sikt sträva efter

en ökad lönsamhet för jordbruket i norra Sverige och därmed

också ett minskat behov av direkt kompensation i syfte att stödja

produktionen". En avgörande förutsättning för detta är att

jordbruket i norr kan hålla minst samma rationaliserings- och

utvecklingstakt

som landet i övrigt. -- -- --

2.23 Svenska naturskyddsföreningen vill understryka att de många

små företagen förmodligen är viktigare för den biologiska

mångfaldens bevarande än de få stora företagen. Detta gäller

givetvis även beträffande den positiva landskapsbilden. Åtgärder

för de små företagens fortlevnad är därför av största betydelse.

2.25 Näringsfrihetsombudsmannen har inget att invända mot de av

arbetsgruppen uppställda målen. Med hänsyn till att

jordbruksproduktionen

i sig inom stödområdet blivit av underordnad betydelse kan det

dock ifrågasättas om inte de av arbetsgruppen uppställda målen

lika väl eller bättre kan uppnås med andra medel, såsom direkt

betalning för den tjänst som samhället efterfrågar.

2.26 Statens pris- och konkurrensverk: -- -- -- vill betona vikten

av att ett beslut om en omläggning av Norrlandsstödet föregås

av en grundlig analys av olika offentliga satsningars förmåga att

förena de regionalpolitiska målen med kravet att snedvridning av

konkurrensförhållandena inom näringslivet förhindras.

2.30 Grossistförbundet Svensk handel: Vad gäller det mera kortsiktiga

perspektivet fram till en EG-anslutning delar vi generellt

utredningens

uppfattning att de motiv som alltfort gäller för att bibehålla

ett särskilt stöd till jordbruket i norra Sverige i huvudsak även

bör gälla i det kortsiktiga perspektivet. -- -- --

Ofrånkomligt är att notera att 1987 års försvarsbeslut, den

livsmedelspolitiska reformen och ett framtida svenskt medlemskap i

EG kommer att förändra den roll, som livsmedelsberedskapen i norra

Sverige hittills har utgjort.

Kommitténs värdering att den offentliga politiken varken kan

eller bör garantera en förhöjd lönsamhet är i och för

sig oantastlig. Å andra sidan är möjligheterna att utnyttja rådande

marknadsförhållanden och kompletterande offentliga åtgärder

av ekonomisk natur begränsade i regionen som sådan.

2.32 Företagarnas riksorganisation vill inledningsvis beklaga det

faktum att det i betänkandet saknas ordentliga mål/medelanalyser

på området, något som hade underlättat kommande ställningstaganden.

Jordbruksproduktionen bör enligt vår mening inte främst ha till

syfte att uppfylla andra -- i och för sig viktiga mål -- som t.ex.

att bevara det öppna kulturlandskapet och skapa förutsättningar

för turism och sysselsättning. Att återskapa ett livskraftigt

jordbruk i alla delar av Sverige måste vara det primära syftet

med politiska insatser på området.

Vad som krävs för att få ett livskraftigt jordbruk i norra Sverige

är offensiva åtgärder på många områden. -- -- -- %[Arbetsgruppen%]

kommer inte med några offensiva förslag till åtgärder.

Det norrländska jordbruket består till stor del av glesbygdsföretag.

För att beakta alla faktorer, ekonomiska som sociala, som avgör

dessa företags framtid och fortbestånd, krävs en helhetssyn.

Denna helhetssyn har inte arbetsgruppen lyckats presentera.

2.34 Expertgruppen för forskning om regional utveckling: %[Det%]

kan konstateras att de ambitioner som anges i de mål för

norrlandsjordbruket

som riksdagen formulerat är högt ställda, samtidigt som de emellertid

är så vagt formulerade att de vare sig är lämpade för att

utvärdera den hittills tillämpade politiken, att analysera effektiva

medel eller att ge argument för en svensk regional jordbrukspolitik

som är försvarbar även inom EG:s ramar. -- -- -- ERU saknar

således en systematisk mål/medelanalys. Utan en sådan analys har

arbetsgruppen inget analytiskt fundament för att föreslå ändringar

av stödet. -- -- --

-- -- -- Det bör noteras -- vilket dock ej görs i delbetänkandet

-- att det sammanlagda föreslagna statliga stödet till jordbruket

i norra Sverige är av storleksordningen 50 %

 av det regionalpolitiska stödet till samtliga övriga branscher

i Sverige. En avvägning mellan jordbruksstödet och andra

regionalpolitiska

insatser i norra Sverige behöver göras. -- -- --

3 Lönsamheten och reformen

3.2 Statens jordbruksverk: -- -- -- anser inte att man nu bör låsa

sig vad gäller en framtida kompensationsmodell utan förutsättningslöst

utreda denna fråga.

Den nuvarande modellen har tagits fram i syfte att beräkna

årskostnaderna

för jordbruket i norra Sverige jämfört med ett referensområde

längre söderut. Den modell som nu skulle behövas, bör mer

ta sikte på att belysa lönsamhetsutvecklingen i norra Sverige.

-- -- -- En framtida modell torde därför få ha till syfte att

-- tillsammans med annat material -- utgöra ett underlag för bedömning

av vilket stöd som bör utgå till jordbruket i norra Sverige.

Jordbruksverket delar utredningens uppfattning att några ändringar

av nuvarande gränser för stödområdena inte bör ske.

3.6 Skogsstyrelsen: Under den andra hälften av 1980-talet var den

ekonomiska utvecklingen i skogsbruket mycket god. -- -- --

Avverkningssäsongen

1990/91 förändrades bilden. Virkespriserna började sjunka medan

kostnaderna fortsatte att öka. -- -- -- Detta, i kombination med

övriga förändringar, innebär en betydande försämring av

lönsamheten för skogsbruket och därmed också för jordbruksföretagen

inom jordbrukets stödområden.

-- -- -- Utsikterna för det svenska skogsbruket som helhet är

emellertid långsiktigt goda mot bakgrund av bedömningarna av

virkesbalansen

på de för de svenska skogsindustriföretagen viktigaste marknaderna.

Jordbruksföretagen i norra Sverige bör mot denna bakgrund även

fortsättningsvis kunna räkna med ett tillskott till verksamheten

från skogsbruksdelen, om än inte lika stor som i slutet av 1980-talet.

När det gäller produktion av energigrödor anser skogsstyrelsen

att produktion av energibärare, energiskog eller energigrödor,

långsiktigt måste grundas på självbärande lönsamhet. Produktion

av detta slag kan inte lämpligen grunda sin lönsamhet för odlaren

på ekonomiskt stöd.

3.7 Livsmedelsekonomiska samarbetsnämnden: -- -- -- Nämnden vill

ifrågasätta metoden att utgå från den schabloniserade

beräkningsmodellen

som grund för att beräkna stödet. -- -- -- Det är tveksamt

om metoden är tillfyllest för nuvarande mål. Det mer uttalade

synsättet att beakta hela det kombinerade jordbruksföretagets

lönsamhet kräver ytterligare faktiskt underlag om dessa företag.

3.12 Sveriges lantbruksuniversitet: -- -- -- Med tanke på de betydande

belopp som %[det gäller%] bör en fortlöpande metodutveckling

ske vad gäller beräknings- och analysmodellerna.

3.14 Länsstyrelsen i Västerbottens län: -- -- -- Det är oklart

hur mycket av %[medlen för glesbygdsstöd och regional

projektverksamhet%]

som verkligen kom den avsedda målgruppen till del.

Vid fortsatt tilldelning av dessa eller liknande medel är det önskvärt

att medlens hemvist markeras tydligare vid fördelningen till länen.

Den beräkningsmodell som tillämpats för stödnivån har medfört

stor eftersläpning i kompensationen. Det är angeläget att den

nya metod och modell för beräkningen av stödet som planeras

ger snabbare reaktion på lönsamhetsförändringar.

3.17 Länsstyrelsen i Gävleborgs län: Jordbruket i norra Sverige

bedrivs nästan utan undantag i kombination med skogsbruk. Den goda

skogskonjunkturen under 1970- och 1980-talet har i hög grad kunnat

eliminera bristande lönsamhet inom jordbruksdelen. Det är därför

viktigt att följa konsekvenserna av en försämrad skogskonjunktur

för lantbruksföretagen. -- -- --

Med hänsyn till den ekonomiska situationen i jordbruket i norra

Sverige är även kraftig uppräkning av stödet nödvändig

om jordbruket skall kunna drivas på en sund ekonomisk bas.

3.18 Länsstyrelsen i Kopparbergs län: Jordbruksverket bör i

sitt årliga arbete med typföretagsmodellen inte enbart arbeta med

skillnaderna i kostnader utan även med skillnaderna i erhållna

intäkter inom stödområdet.

För att få ett mera rättvist fördelat stöd i länet bör

%[vissa%] gränsjusteringar %[inom befintliga stödområden%] göras.

3.19 Länsstyrelsen i Värmlands län ansluter sig till arbetsgruppens

förslag när det gäller beräkningen av kompensationen. Det

kan dock övervägas om inte antalet typföretag borde öka. --

-- -- Indelningen i prisområden %[bör%] ändras i enlighet med

dåvarande statens jordbruksnämnds förslag i "Översyn av prisstödet

till jordbruket i norra Sverige, Etapp II", i januari 1989. Stora

områden i länet som nu tillhör område 4 bör tillhöra område

3. -- -- --

3.21 Länsstyrelsen i Örebro län: -- -- -- I betänkandet nämns

inget om hur stödområdet geografiskt skall se ut i framtiden.

Länsstyrelsen

anser att det behövs en översyn av stödområdets omfattning.

I Örebro län finns områden som gränsar till nuvarande stödområde

och som framöver borde ingå i norrlandsregionen. -- -- --

3.22 Lantbrukarnas riksförbund: Den genomsnittliga täckningsgraden

för andra halvåret 1989 och första halvåret 1990 som bas för

"lönsamhetsgarantin" kan med tvekan accepteras för det fortsatta

stödet. Enligt LRF:s tolkning av 1990 års riksdagsbeslut borde

nivån härledas bakåt och därmed hamna på 60 %

 täckningsgrad.

LRF ansluter sig till arbetsgruppens förslag att tills vidare behålla

nuvarande stödområdesindelning. Även om vissa förslag till

gränsjusteringar är väl motiverade överväger kravet på

stabilitet och långsiktighet i samhällets agerande.

4 Internationella aspekter

4.1 Överstyrelsen för civil beredskap: -- -- -- Ur beredskapssynpunkt

är en harmonisering med EG:s stödnivå oacceptabel. -- -- --

En utarmning av jordbruksföretagen i Norrland innebär att

förutsättningarna

för boende, sysselsättning, livsmedelsindustri och samhällsservice

minskar, vilka utgör grundläggande förutsättningar för att

civila försvaret skall kunna fullfölja sina av riksdagen ålagda

uppgifter.

ÖCB stöder därför arbetsgruppens förslag att inför

medlemskapsförhandlingar

eftersträva en överenskommelse i protokollform för att härmed

legalt kunna bevara den existerande stödnivån. -- -- --

4.2 Statens jordbruksverk: -- -- -- delar utredningens uppfattning

att det enligt GATT-sekretariatets förslag inte blir möjligt att

i fortsättningen utan neddragningskrav tillämpa stödformer som

är direkt sammankopplade med produktionens storlek, t.ex. prisstöd.

-- -- -- Enligt jordbruksverkets uppfattning bör viss försiktighet

iakttas vad gäller slutsatserna om innehållet i ett eventuellt

avtal. Även om areal-/djurbidrag i princip skulle bli accepterat

som s.k. "grönt" stöd i GATT, är det troligt att ytterligare

villkor måste vara uppfyllda, t.ex. vad gäller historisk bas, krav

på degressivitet, m.m. Vad gäller tidpunkten då ett GATT-avtal

blir bindande, kan för närvarande inga bestämda slutsatser dras.

Sannolikt kommer förändringar av stöd att krävas bli genomförda

först efter den 30 juni 1993.

Utredningen utgår från att ett undantag från CAP bör vara möjligt

att utverka för jordbruket i norra Sverige. -- -- --

Jordbruksverket anser, i likhet med utredningen, att en lösning

med särskilt undantag för norrlandsstödet sannolikt vore fullt

tillfredsställande från svensk synpunkt. Verket vill dock varna

för alltför stor optimism vad gäller möjligheterna för Sverige

att själv välja vilket alternativ som skulle passa bäst. -- -- --

4.3 Miljö- och teknikutvecklingsverket: -- -- -- Ett EG-medlemskap

kommer innebära möjligheter att få del av EG:s eget utvecklingsprogram

inom jordbruksområdet. Med detta i åtanke anser NUTEK att en ny

översyn av stödområdesindelningen bör göras så att den mer

ansluter till den indelning som finns inom gemenskapen. -- -- --

4.5 Glesbygdsmyndigheten anser att det inför ett medlemskap i EG

fordras kraftfulla initiativ i syfte att utverka undantag för

jordbruket

i norra Sverige avseende stödnivån. -- -- --

4.12 Sveriges lantbruksuniversitet: Utredningen noterar att

stödnivåerna

i s.k. svaga regioner är betydligt högre i Sverige än i EG.

Som en möjlig lösning föreslås att en överenskommelse om

ett undantag i protokollform söks. Vi instämmer att detta -- --

-- förefaller vara en enda möjlighet till att nå den av statsmakterna

beslutade högre stödnivån i norra Sverige.

Vi saknar dock en bedömning -- under olika scenarios om EG:s framtida

utvecklingsvägar -- om hur mycket stöd man sammanlagt tillåts

att betala. Denna långsiktiga stödgräns är helt avgörande

för jordbrukspolitikens kortsiktiga utformning. -- -- --

4.15 Länsstyrelsen i Jämtlands län: -- -- -- Situationen inför

ett eventuellt EG-medlemskap är oklar. Paraferingen av EES-avtalet

är skjuten på framtiden. EG:s jordbruks- och regionalpolitik är

föremål för omprövning. GATT-förhandlingarna har ännu inte

förts i hamn.

4.19 Länsstyrelsen i Värmlands län: -- -- -- Anpassningen till

GATT och EG har vägt tungt vid utformningen av förslagen utan

att det är klarlagt till vad den svenska politiken skall anpassas

då någon GATT-

överenskommelse inte träffats och EG:s framtida jordbrukspolitik

inte utformats. Stödets utformning kommer med stor säkerhet att

behöva ändras på grund av överenskommelser inom GATT och EG.

Frågan är dock tidpunkten och omfattningen. -- -- --

4.22 Lantbrukarnas riksförbund: I avsnittet om medlemskap i EG och

jordbruket i norra Sverige konstateras att i varje fall stödets

nivå borde kunna säkras vid ett medlemskap. I de framtida

förhandlingarna

bör enligt LRF:s synsätt Sverige hårt driva linjen att prisstödet

skall behållas.

Prisstödet utgör ett problem i det internationella perspektivet

dvs. inför en eventuell överenskommelse i GATT. Det finns dock

inte skäl att i förväg göra de förändringar som arbetsgruppen

föreslår. -- -- -- Det kan inte uteslutas att även utbetalningsformen

dvs. prisstödet kan klaras genom metoden med särskilt protokoll

i EG-förhandlingarna. När det gäller en eventuell överenskommelse

i GATT bör en konvertering av prisstöd göras först om vi blir

tvingade till detta för att undgå neddragningar.

4.26 Statens pris- och konkurrensverk: -- -- -- har ingen anledning

att göra någon annan bedömning än den gruppen redovisar %[vad

gäller en kommande GATT-överenskommelse och ett eventuellt medlemskap

i EG%]. SPK vill dock poängtera att det fortfarande är ovisst

vilken jordbrukspolitik som kommer att möta Sverige vid ett eventuellt

inträde i EG och vilka förhandlingsmöjligheter som då kommer

att stå till buds. Arbetsgruppen förutsätter att de nya stödformer

som föreslås kan undantas i förhandlingarna inför ett EG-medlemskap.

Detta är enligt SPK en ytterst tveksam utgångspunkt. Ett mer troligt

förhandlingsresultat är i så fall övergångsbestämmelser.

4.27 Kommerskollegium: Förslaget till jordbruksöverenskommelse

och villkoren för regionalstöd kan fortfarande komma att förändras.

-- -- --Kollegiet vill påtala vikten av att närmare studera de kriterier

som kommer att gälla för regionalpolitiska stödformer. -- --

-- Kollegiet vill här särskilt understryka kravet på att de kriterier

som avgör områdesavgränsning klart skall uttalas i författning. -- --

--Kollegiet anser att det inte är rimligt att ta ställning i dagsläget

till om de föreslagna åtgärderna är förenliga med möjliga

åtaganden i GATT eller framtida förändringar av EG:s jordbrukspolitik.

Men vill peka på att det eventuellt kan bli långtgående villkor

för stöd som utgår i form av arealbidrag och djurbidrag samt

att prisstöd i en GATT-överenskommelse troligen inte kommer att

bedömas som tillåtet regionalstöd.

4.30 Grossistförbundet Svensk handel: Vi har i detta sammanhang

inga invändningar mot förslaget %[om införande av ett generellt

och direkt djurbidrag samtidigt som arealbidraget för potatisodling

bibehålls%] men vill ytterligare betona de skäl som kan anföras

mot att på kort sikt vidta större förändringar, utan att man

så långt möjligt bibehåller nuvarande stödkonstruktion till

dess att en ordentlig mål- och medelsanalys hinner göras i avvaktan

på att EG -- förhoppningsvis -- finner en lösning på sin framtida

jordbruks- och livsmedelspolitik inför en svensk EG-anslutning 1995.

4.32 Företagarnas riksorganisation: Prisstödet utgör i och för

sig ett problem i GATT-förhandlingarna, men det innebär inte att

man redan nu måste vidta de åtgärder som arbetsgruppen föreslår.

Det är tvärtom av intresse att avvakta förhandlingarna för

att se om vi tvingas till ändringar av prisstödet för att undgå

neddragningar.

4.33 Svenska arbetsgivareföreningen: Enligt SAF:s uppfattning bör

en revidering av stödet till jordbruket i norra Sverige anstå till

dess att de förutsättningar för regionalstöd som ett EG-medlemskap

och eventuellt GATT-avtal ger blir tillräckligt kända. Stor osäkerhet

föreligger fortfarande om vilka stödåtgärder och stödnivåer

som då kommer att vara möjliga.

5 Stödformer

5.1 Överstyrelsen för civil beredskap: -- -- -- stöder arbetsgruppens

förslag att överge nuvarande prisstöd. -- -- --

-- -- -- En övergång från prisstöd till ersättning i form

av ett riktat företagsstöd t.ex. djurbidrag, skulle ur civila

försvarets synvinkel kunna medföra positiva effekter i form av

ökad geografisk spridning av jordbruksproduktionen med större

möjligheter till boende och sysselsättning även i glesbygder. -- -- --

-- -- -- ÖCB har svårt att i nuvarande läge bedöma huruvida

djur- eller arealersättning bäst bidrar till att bibehålla en

försörjningsförmåga av livsmedel i norra Sverige. -- -- --

-- -- -- ÖCB vill framhålla att också konsekvenser för regionens

försörjningsförmåga bör analyseras innan den slutliga tekniska

lösningen bestäms. -- -- --

ÖCB ställer sig positiv till förslaget om kompletterande åtgärder

som listas i betänkandet. -- -- --

5.2 Statens jordbruksverk: -- -- -- delar i stora stycken den analys

som gjorts av nackdelarna med arealstöd resp. djurstöd, men analysen

borde ha drivits längre. -- -- --

Enligt jordbruksverket hade det varit önskvärt om utredningen

ytterligare hade analyserat hur stöd baserat främst på djurbidrag

kommer att återverka på företagsekonomisk nivå -- -- -- . Vidare

saknas en analys av vilka de långsiktiga effekterna blir för

jordbruks-

och livsmedelsproduktionen i Norrland.

-- -- -- I utredningen saknas en diskussion om hur höga stödbelopp

som är rimliga att utbetala i form av direktstöd till enskilda. -- --

--Höga djurbidrag medför -- liksom arealbidrag --

kapitaliseringseffekter.

-- -- ---- -- -- Resultatet kan bli att arrenden/hyror för stallar ökar.

Effekter på marknaden kan befaras av höga djurbidrag genom att

tidpunkten för leveranser av slaktdjur påverkas av tidpunkterna

för djurräkningar. -- -- --

Vid extensifiering av jordbruksproduktionen i Norrland kommer

storleken

på produktionen att påverkas. -- -- --

En minskad jordbruksproduktion får också konsekvenser för

livsmedelsindustrin.

-- -- -- Det ställs ökade krav på kontroller av de uppgifter som

används.

-- -- -- Arbetsuppgifterna kan inte utföras inom ramen för befintliga

resurser inom statens jordbruksverk.

-- -- -- Ett system med glidande medeltal förutsätter, som utredningen

också har påpekat, att särskilda regler fastställs för företag

som befinner sig i olika utvecklingsfaser. -- -- --

-- -- -- Trots de olägenheter som en övergång till djurbidrag

innebär delar dock SJV uppfattningen att en sådan förändring

kan bli nödvändig att genomföra med hänsyn till de internationella

förhållandena.

-- -- -- Så länge oklarhet råder om innehållet i ett eventuellt GATT-

avtal och den framtida CAP-reformen bör, enligt jordbruksverkets

mening, den kortsiktiga lösningen utformas så att en framtida

anpassning

av det svenska regionalpolitiska jordbruksstödet underlättas så

långt möjligt, samtidigt som man bör undvika komplicerade

administrativa

system, som eventuellt måste ändras i samband med ett EG-inträde.

-- -- -- Åtgärder som kan bedömas vara helt i linje med en reformerad

EG-politik bör lyftas fram och komplettera eller understödja det

generella norrlandsstödet. -- -- --

-- -- -- Enligt jordbruksverkets uppfattning kan en begränsad del

av medlen inom ramen för norrlandsstödet fortsättningsvis avdelas

för motsvarande alternativa stödformer. -- -- --

-- -- -- Åtgärderna bör genomföras inom ramen för ett fortsatt

s.k. åtgärdsprogram med jordbruksverket som huvudansvarig myndighet.

-- -- ---- -- -- Jordbruksverket ifrågasätter det lämpliga i att införa

ett särskilt djurrelaterat stöd för landskapsvård i norra Sverige.

Ett ökat sådant stöd bör kunna ske inom ramen för det nuvarande

landskapsvårdsprogrammet.

5.3 Närings- och teknikutvecklingsverket tillstyrker huvudlinjen

i betänkandet att tyngdpunkten i stödet förskjuts från prisstöd

till olika former av direkt stöd och framför allt i glesbygd från

jordbruksproduktion till stöd åt landsbygdsföretag med en bas

i jordbruk och skogsbruk.

Den tekniska utformningen av stödet kan NUTEK ej närmare bedöma. -- --

---- -- -- NUTEK håller med arbetsgruppen om att såväl en EG-

anpassning som ett GATT-avtal kommer att medverka till krav på mer

företagsspecifika åtgärder inom jordbruksområdet. NUTEK vill

i detta sammanhang särskilt peka på vikten av utvecklingsprojekt

och stöd till angränsande verksamheter såsom skogsbruk, turism,

energiproduktion m.m.

5.5 Glesbygdsmyndigheten anser att effekten av ett generellt och

direkt

djurbidrag noggrant måste bedömas. -- -- --

Avseende stöd till hävd av viktig mark kan det bli en mycket grannlaga

uppgift att avgöra vad som är viktigt och oviktigt att bevara

ur olika aspekter. Mycket talar dock för att prioriteringar på

läns- och kommunal nivå blir nödvändiga i detta sammanhang

varför denna process behöver inledas snarast. Myndigheten tar

ej ställning till detta förrän jordbruksverket närmare har

utrett villkoren kring stödet.

Myndigheten instämmer i vikten av att åtgärdsprogrammet får

fortsätta enär effekterna hittills har varit mycket positiva i

många stycken, inte minst avseende kombinerat företagande och

initiativ

från kvinnor. Detta program bör dock finansieras av särskilda

medel inom en oförändrad total kostnadsram och ha tydlig förnyelse-

och utvecklingskaraktär. -- -- --

5.6 Skogsstyrelsen: -- -- -- Skogsvårdsorganisationen arbetar

kontinuerligt

för att öka mängden arbetstillfällen i skogsbruket bl.a. i

form av lokala aktiveringsprojekt. I vissa fall innebär detta en

ökad självverksamhet och mera arbete åt lokala entreprenörer,

vilket i sin tur breddar arbetsbasen också för jordbruket. Andra

effekter av detta arbete är ökad lokal vidareförädling. En

del av det stöd som hittills utgått till jordbruket har kunnat

användas av lantbruksverket med denna inriktning. Det finns, enligt

skogsstyrelsens uppfattning, utrymme för en ökning av sådan lokal

vidareförädling.

Skogsstyrelsen är positiv till %[förslaget om stöd för hävd

av vissa jordbruksmarker%], men vill samtidigt erinra om att man på

dessa marker bör avstå från att gödsla med handelsgödsel i

syfte att gynna den biologiska mångfalden.

5.8 Konsumentberedningen: I avvaktan på en granskning %[av stödets

effektivitet%] anser KoB det olämpligt att från 1 juli 1992 omvandla

nuvarande prisstöd till kobidrag. En kommande EG-anslutning och ett

GATT-

avtal kan inte åberopas för en så snabb omläggning av stödet.

Med detta vill KoB inte utesluta att kobidrag kan vara ett, bland

flera, medel att stödja sysselsättningen i norra Sverige, men

hela frågan bör penetreras noggrannare än vad som hittills skett.

5.11 Statens naturvårdsverk: -- -- -- anser att det grundläggande

förslaget om att stödet inte längre skall utgå som ett prisstöd

utan som ett direkt producentstöd är bra och nödvändigt. Förslaget

är en konsekvent fortsättning på principerna i 1990 års

livsmedelspolitik.

-- -- --En övergång till producentstöd %[innebär%] att bättre förutsättningar

ges för ett framtida jordbruk som ger mindre belastning på miljön

med växtnäring och bekämpningsmedel. Naturvårdsverket anser

dock att miljöbelastningen orsakad av det norrländska jordbruket

redan är liten och orsakar endast små problem, med lokala undantag.

Naturvårdsverket avstår från att ta ställning till om djur- eller

arealbidrag är att föredra. -- -- --

-- -- -- En kombination av areal- och djurbidrag och konsekvenser

i olika bygder av olika former av stöd bör utredas innan ställning

tas.

-- -- -- Naturvårdsverket anser att det är mycket bra att utredarna

har uppmärksammat att situationen i jordbruket i norra Sverige

motiverar

särskilda insatser för att bevara odlingslandskapets betydelse. -- --

---- -- -- Det förslag utredarna skissat har mycket stora likheter

med det nuvarande anslaget för landskapsvård. Det förefaller

inte genomtänkt att införa ett system för samma ändamål och

utformat på ett likartat sätt som ett system som redan existerar. --

-- ---- -- -- Däremot bör formerna för ett utökat stöd för

landskapsvård i norra Sverige utredas ytterligare. En utgångspunkt

i det arbetet bör vara den form av landskapsvårdsstöd som redan

finns för hela landet men med medel som specialdestineras till

stödområdet.

5.12 Sveriges lantbruksuniversitet ställer sig bakom förslaget

om en övergång från nuvarande prisstöd till direkt och generellt

djurbidrag. -- -- --

-- -- -- Regionala prisstöd är oförenliga med EG:s gemensamma

jordbrukspolitik. Omläggningen är därför motiverad. -- -- --

Sett ur GATT-perspektiv är djurbidrag (och arealstöd) också att

föredra. -- -- --

De stödformer som Sverige i fortsättningen är berett att finansiera

själv, om protokollösningen lyckas, behöver inte nödvändigtvis

utformas som djurbidrag. Det är i så fall önskvärt med flexibilitet

så att stödet inte konserverar produktionsstrukturen eller

diskriminerar

effektiva företag eftersom detta på sikt bäddar för ökat

stödberoende -- -- -- .

Åtgärdsprogrammet, som har inneburit en reell förstärkning

av resurser för FoU vid Röbäcksdalen, har möjliggjort en

tidigareläggning

och bredare utformning av flera angelägna FoU-projekt inom de primära

målområdena. -- -- -- Det är därför angeläget att också

åtgärdsprogrammet kan finna fortsatta finansieringsmöjligheter.

Dock vill SLU betona betydelsen av en mer uttalad långsiktighet i

programmet.

5.13 Länsstyrelsen i Norrbottens län delar arbetsgruppens uppfattning

att avräkningspriset på marknaden är avgörande för heltidsjordbrukets

lönsamhet. -- -- --

Länsstyrelsen delar %[däremot%] inte arbetsgruppens uppfattning

att det är av mindre betydelse om stödet utgår som pristillägg

eller djurbidrag. -- -- --

-- -- -- I ett internationellt perspektiv är det troligen nödvändigt

att övergå till ett samlat djurbidrag men länsstyrelsen anser

att övergången skall ske successivt och anpassas tills resultatet

av GATT-förhandlingar och EG-förhandlingar har klarnat.

Sammantaget är vår uppfattning att en djurersättning fungerar

bättre inom mjölkproduktionen än vid köttproduktion. -- -- --

-- -- -- %[Det finns en risk%] att produktionen inriktas på

spannmålsbaserad

gödtjursuppfödning med korta omloppstider och att djurbidraget

kapitaliseras i form av höjda priser på livkalvar.

Länsstyrelsen delar arbetsgruppens uppfattning att arealstödet

till potatis skall behållas. Även utsädesodlingen, särskilt

av stamutsäde, bör stödjas för att underlätta utvecklingen

av ekologisk odling samt att utveckla exportmöjligheterna.

Länsstyrelsen delar arbetsgruppens uppfattning att

landskapsvårdsprogrammet

bör kompletteras med möjlighet att omvandla djurbidrag till

landskapsvårdskontrakt.

-- -- ---- -- -- Länsstyrelsen -- -- -- tillstyrker förslagen om

kompletterande

och understödjande åtgärder i form av ett breddat och förstärkt

Åtgärdsprogram för jordbruket i norra Sverige.

5.14 Länsstyrelsen i Västerbottens län: -- -- -- Länsstyrelsen

anser -- -- -- att nuvarande prisstöd bör behållas tills vidare

och utökad kostnadskompensation ges i form av djurstöd. Om

förändringar

är nödvändiga i samband med EG-medlemskap bör övergången

ske successivt.

Den enklaste lösningen är att det faktiska djurantalet under

kompensationsåret

får ligga till grund för stödet.

-- -- -- Till skillnad mot arbetsgruppen befarar länsstyrelsen att

intresset för att anpassa och effektivisera produktionen minskar.

Dessutom kan det finnas risker för att så höga djurbidrag som

antyds i utredningen leder till -- -- -- överbeläggning i stallarna.

Åtgärder av den karaktär som bedrivs genom Åtgärdsprogrammet

för norra Sverige är angelägna även i fortsättningen.

-- -- -- De satsningar på selektiva insatser genom program inom bl.a.

kompletterande verksamhet till jordbruk,

utbildnings/rådgivningsprogram

och FoU-insatser som utredningen föreslår är angelägna insatser

av mera långsiktig karaktär och viktiga komplement till de generella

stöden.

-- -- -- %[Förslaget om hävd av jordbruksmark%] är i flera avseenden

otydligt och motsägelsefullt.

-- -- -- Skall det bli verkningsfullt som naturvårdsstöd bör

det modifieras till ett generellt djurbaserat arealstöd inom områdena

med sämsta förutsättningarna för jordbruk.

5.15 Länsstyrelsen i Jämtlands län anser att det inte finns

tillräckliga skäl att ändra på en etablerad och väl fungerande

stödform till jordbruket i norra Sverige. Pristillägget bör

vara kvar oförändrat och kompensation för lönsamhetsförändringar

bör utgå i form av höjning av djurbidraget.

I avvaktan på en fördjupad mål-/medelanalys avstår länsstyrelsen

från att kommentera förslaget till införande av en särskild

åtgärd för att kunna ersätta producenterna för hävd av

marker som hotas av nedläggning av jordbruksproduktion, men

konstaterar

att stödformen kan vara motiverad i perifera produktionsområden

där exempelvis mjölkhämtningslinjer är hotade eller i turistiskt

frekventerade områden som är starkt beroende av öppethållande

av landskapet.

Länsstyrelsen anser att åtgärdsprogrammet bör fortsätta och

gärna fördjupas. Programmet bör finansieras med budgetmedel

ovan ramen för stödet till jordbruket i norra Sverige.

-- -- -- Av särskild vikt är att medel ställs till förfogande

för det redovisade investerings- och underhållsbehovet till

jordbrukets

byggnader i Jämtlands län. Det är också synnerligen angeläget

att stöd kan utgå till marknadsföring och utveckling av regionala

produkter samt till att behålla de jordbrukets forsknings- och

försöksstationer

som finns i Ås i länet.

5.16 Länsstyrelsen i Västernorrlands län delar arbetsgruppens

grundläggande förslag att stödet bör kopplas till djurhållning.

Risken för att ett arealbidrag snabbt skulle kapitaliseras är

betydande -- -- -- .

När det gäller stödets utformning är länsstyrelsen av den

uppfattningen att konsekvenserna inte analyserats tillräckligt för

att ligga till grund för en övergång till ett renodlat djurbidrag.

Styrelsen förordar därför att nuvarande prisstöd bibehålles

men att uppräkningar av stödet skulle kunna ske som djurbidrag.

-- -- -- Jordbruksproduktionen %[befinner%] sig redan i dagsläget

i en fas med kraftigt minskande volymer. Uppenbara risker finns att

denna utveckling skulle förlängas och/eller fördjupas vid införandet

av ett renodlat djurbidrag. -- -- --

Med hänsyn till de långa transportavstånd som gäller i norra

Sverige finner länsstyrelsen att bortfallet av tidigare fraktbidrag

bör beaktas när djurbidraget beräknas vad avser höns.

Förslaget om en "särskild åtgärd" för att bevara odlingslandskapet

och den biologiska mångfalden utgör enligt länsstyrelsens uppfattning

ett värdefullt komplement till det redan inrättade

landskapsvårdsstödet.

-- -- -- Detta stöd borde kunna tillämpas även vid övergång

till icke animaliebunden produktion som t.ex. hö till försäljning

och odling av energigräs.

Styrelsen finner att denna särskilda åtgärd inte endast i huvudsak

skulle gälla områden av riksintresse. Länsstyrelserna i resp.

län bör i dessa avseenden ges en större frihet att själva

avgöra inom vilka områden dessa åtgärder skall kunna tillämpas.

Åtgärdsprogrammet för jordbruket i norra Sverige ger länsstyrelserna

inom detta område ett verksamt medel i arbetet med

landsbygdsutveckling.

Denna stödform bör därför bibehållas.

Ramen för investeringsstöd till jordbruket bör uppräknas för

att möjliggöra miljömässiga reinvesteringar.

5.17 Länsstyrelsen i Gävleborgs län: Enligt länsstyrelsen

kommer ett djurbidrag eller annat enhetsbidrag att få både positiva

och negativa effekter. Till de negativa hör bl.a. mindre incitament

till effektivisering. Till de positiva effekterna kan höra mer

miljövänlig

produktion i vissa fall. Dessutom tillkommer den eventuella

långsiktiga

anpassningen till internationella regler. Om det sammantaget uppfattas

som positivt med övergång till enhetsbidrag bör detta baseras

på djurhållningen och inte på arealunderlaget främst med hänsyn

till rådande arrendeförhållanden. -- -- --

En eventuell ändring av stödformerna bör ske successivt -- -- -- .

Om en del av djurbidragen omvandlas till stöd för kulturlandskap,

vilket kan vara ändamålsenligt, är det viktigt att det noga samordnas

med nuvarande landskapsvårdsstöd. Helst bör bara två stödformer

finnas, dvs. en motsvarande nuvarande Nola och en för stöd till

det öppna kulturlandskapet.

Länsstyrelsen har goda erfarenheter av åtgärdsprogrammet för

jordbruket i norra Sverige. Det är därför angeläget att finna

former för finansiering av en fortsättning. -- -- --

Förbättring av arbets- och djurmiljön kan ofta kräva betydande

investeringar. För att stimulera till dessa och för att underlätta

effektivitetssträvandena har ett investeringsstöd mycket stor

betydelse. -- -- --

5.18 Länsstyrelsen i Kopparbergs län: Pristilläggen på produkterna

bör tills vidare behållas. Förändringar bör inte ske innan

GATT-förhandlingar är klara och den framtida EG-jordbrukspolitiken

är fastlagd.

Arealbidraget för odling av matpotatis bör även omfatta Kopparbergs

län.

Om djurbidrag kommer att ges bör det även omfatta kor för

köttproduktion.

Djurbidragen bör ej reduceras i stödområde 4.

Ett generellt djurbidrag i stället för pristillägg kan för

många producenter sänka stödet med upp till 25 %

, vilket givetvis starkt påverkar deras möjligheter att klara de

fasta kostnaderna i företaget. -- -- --

En fortsatt utbetalning av stödet bör ske vid leverans till

förädlingsledet.

En övergång till djurbidrag som utbetalas till producent utan krav

på besiktning kommer således att stimulera till "svartslakt".

Möjligheterna

till en effektiv kontroll av verkligt djurantal torde kräva stora

resurser. -- -- --

Möjligheter måste finnas att även i fortsättningen kunna bevilja

investeringsstöd för att underlätta både reinvesteringar och

investeringar som syftar till ökad effektivitet och förbättrad

miljö för arbetskraft, djur och omgivningar.

Vid stora stödbelopp per gård är lantbruksregistret inte en

tillfredsställande

utgångspunkt för utbetalningen av djurbidragen. Andra

beräkningsunderlag

exempelvis "Kokontrollen" kan ge större rättvisa.

Med föreslagen uppläggning av utbetalningen av djurbidragen kommer

jordbrukarna att planera sin produktion för så högt djurantal

som möjligt vid mättidpunkterna. Det innebär bl.a. att slakterierna

får låg tillförsel under senvåren och hög tillförsel av slaktdjur

efter mitten på juni (vid nuvarande regler för uppgifter till SCB).

För köttproduktionen är stödbeloppen små jämfört med

stödet till mjölkproduktionen, varför kontrollfrågan för

de flesta gårdar är av mindre betydelse. -- -- --

Basåren för första utbetalningen %[av djurbidrag%] hösten 1992

bör vara 1990--92.

Länsstyrelsen delar arbetsgruppens förslag %[att ett antal selektiva

åtgärder bör sättas in i området%]. Formen för genomförandet

bör tills vidare kunna följa det som gällt det s.k. åtgärdsprogrammet.

5.19 Länsstyrelsen i Värmlands län: -- -- -- Enligt styrelsens

mening kommer %[införande av ett generellt och direkt djurbidrag%]

att ha en menlig inverkan för de rationella företagen. Systemet

gynnar de som i dag har en låg produktion. -- -- -- Det vore därför

rimligare att i avvaktan på en mera genomgripande omläggning på

grund av en slutgiltig anpassning till GATT och EG frysa prisstödet

vid nuvarande nivå och låta tillkommande stöd utgå i form av

djurbidrag. -- -- -- I avvaktan på en mer generell lösning av

landskapsvårdsersättningarna

tillstyrker styrelsen att stöd till landskapsvård liksom till andra

viktiga insatser för jordbruksföretagens, i norra Sverige, anpassning

kan utgå inom ramen för stödet till jordbruket i norra Sverige.

En förutsättning är dock att den generella stöddelen som skall

trygga en bibehållen lönsamhet inte krymper.

Utformningen av landskapsvårdsstödet bör bl.a. av rättviseskäl

beredas ytterligare och omfatta inte bara mjölkproducenter utan

även köttproducenter.

-- -- -- Förslaget om ett glidande medeltal av antalet djur %[kan%]

godtas. I vissa fall kan dock problem uppstå, nämligen vid avveckling

och nystart. Detta bör bearbetas vidare -- -- --.

Länsstyrelsen anser även att arealstöd till potatisodlingen

utsträcks till område 2 och 3 i länet. -- -- --

Länsstyrelsen delar arbetsgruppens uppfattning om behovet av att

införa kompletterande selektiva åtgärder. Dessa selektiva åtgärder

bör genomföras inom ramen för ett fortsatt utvidgat åtgärdsprogram.

-- -- -- I det sammanhanget vill styrelsen betona vikten av att själv

med ledning av de regionala förhållandena fastställa användningen

av investeringsstödet och inte som för närvarande styras av

jordbruksverkets föreskrifter. -- -- --

-- -- -- All utveckling tar tid och kräver kontinuitet, varför

programmet bör permanentas och ingå som en del i det samlade stödet

till jordbruket i norra Sverige.

5.21 Länsstyrelsen i Örebro län vill instämma i utredningens

förslag att framtida stöd till jordbruket i norra Sverige ej bör

utformas som prisstöd till produkterna. Länsstyrelsen anser vidare

att man bör skynda långsamt med avvecklandet av nuvarande stödsystem.

Kommande GATT- och EG-avtal bör vara slutna innan nya stödformer

utarbetas. -- -- --

Det nya stödsystemet bör utformas så att både djur- och

arealersättning

kan erhållas. Djurersättning bör kunna erhållas för mjölkkor,

dikor, ungnöt, suggor, slaktsvin, får, getter och höns. Djurbidragen

bör alltså inte kopplas endast till betande djurslag. -- -- --

Även arealersättning bör utgå. Båda ersättningsformerna

bör kopplas till aktivt brukande.

5.22 Lantbrukarnas riksförbund: Det avsnitt som sammanfattar

utredningens

ståndpunkter genomsyras av en ambition att på olika sätt misskreditera

prisstöd som utbetalningsform till förmån för djurbidrag och

mer företagsspecifika stöd. Några bärande argument för dessa

slutsatser finns enligt LRF inte. Resonemangen är i vissa fall klart

missvisande.

Arbetsgruppen pekar helt riktigt på miljön som en möjlig

konkurrensfördel

för jordbruket i norra Sverige. Detta används dock felaktigt som

ett argument för en tyngdpunktsförskjutning från prisstöd till

mer företagsspecifika stöd, vilket står i strid med huvudlinjen

i 1990 års livsmedelspolitiska beslut. -- -- --

Arbetsgruppen gör, med sitt resonemang kring företagsspecifika

stöd, en olycklig sammanblandning av lönsamhetsgarantin och samhällets

behov av att upphandla kollektiva tjänster. -- -- --

-- -- -- En övergång till djurstöd och mer företagsspecifika

stöd som arbetsgruppen föreslår innebär att incitamentet för

effektivisering och produktivitetsutveckling försvagas.

-- -- -- Med arbetsgruppens förslag med stöd som fjärmas från

produktionen riskerar norra Sverige att hamna på efterkälken med

ökat stödbehov som följd. -- -- --

Med detta påpekande i botten är LRF positivt till satsning på

FoU, investeringsstöd, stöd till utvecklingsprojekt m.fl.

kompletterande

åtgärder. Medel för dessa satsningar skall dock inte avräknas

mot kompensationsnivån. -- -- -- I annat fall görs avsteg från

riksdagens fastlagda ambition att lönsamheten inte skall förändras.

-- -- --Arbetsgruppen hävdar att en rad inhemska skäl talar för en övergång

från prisstöd till olika former av direkta stöd. -- -- -- Inget

av de inhemska skäl som anförs håller vid en kritisk granskning.

Argumenteringen består snarare av ett antal påståenden vars syfte

är att legitimera ett förändrat betalningssätt.

Prisstödet utgör ett problem i det internationella perspektivet

dvs. inför en eventuell överenskommelse i GATT. Det finns dock

inte skäl att i förväg göra de förändringar som arbetsgruppen

föreslår. -- -- -- Det kan inte uteslutas att även utbetalningsformen

dvs. prisstödet kan klaras genom metoden med särskilt protokoll

i EG-förhandlingarna. När det gäller en eventuell överenskommelse

i GATT bör en konvertering av prisstöd göras först om vi blir

tvingade till detta för att undgå neddragningar.

Om Sverige till följd av bindande internationella avtal tvingas

konvertera prisstödet till djurstöd är det uppenbart att ett

glidande 3-årsmedeltal är att föredra framför en fast historisk

bas som relativt snabbt ger stora problem.

5.23 Svenska naturskyddsföreningen stöder förslaget om att nuvarande

djurbidrag och pristillägg ersätts av ett generellt och direkt

djurbidrag. Detta måste dock enligt föreningens uppfattning

kompletteras

med en generell, differentierad arealersättning. Utan denna

komplettering

klaras inte målsättningen beträffande biologisk mångfald och

biotopbevarande.

Vad djurbidraget beträffar stöder föreningen tanken på att

ersättning ovillkorligen måste vara förknippad med bestämda

konkreta och kontinuerliga åtaganden som leder till ett resurs-,

miljö- och/eller naturvänligare jordbruk.

Vi stöder inte tanken på ett nytt kompletterande stöd vid sidan

av stödet för vård av odlingslandskapet, riktat mot de riksintressanta

objekten.

För att klara målsättningen med den biologiska mångfalden föreslår

vi i stället att en generell men differentierad arealersättning

införs. Den omfattar alltså all jordbruksmark, men ersättningen

differentieras efter de s.k. kollektiva nyttigheter som marken

producerar.

-- -- --Föreningen stöder självklart ett utnyttjande av de möjligheter

till kompletterande och understödjande åtgärder som kan bli följden

av en eventuell EG-anslutning. -- -- --

5.25 Näringsfrihetsombudsmannen: Bidragen %[bör%] helst utgå

allt efter sitt syfte. En övergång till djurbidrag är därför

ett steg i rätt riktning, särskilt som prisstöd och pristillägg

inte varit effektiva medel för att fylla uppställda mål.

5.28 Riksantikvarieämbetet: I det kortsiktiga perspektivet, fram

till medlemsförhandlingarna med EG föredrar RAÄ, att nuvarande

stödsystem bibehålls. Såsom särskilda krav och anpassning till

EG anser RAÄ att arealbidrag och djurbidrag bör ingå tillsammans

i ett nytt stödsystem för norra Sverige. -- -- --

-- -- -- Stöden bör således kunna kombineras där så krävs

för att bibehålla såväl bete som annan markanvändning.

Arbetsgruppens förslag om ett ytterligare "grönt stöd" för

odlingslandskapet i norra Sverige, vid sidan om programmet för

landskapsvård,

ses av RAÄ som mycket positivt. Detta stöd bör utformas som

ett generellt hävdstöd i nationellt värdefulla områden, vilka

framgår av bevarandeprogrammet. RAÄ delar däremot inte arbetsgruppens

ståndpunkt att stödet koncentreras till enbart de olika

riksintressena.

-- -- -- Om det är en strävan att öka kombinationsföretagen,

diversifieringen och nischverksamheten med bl.a. småskalig förädling

måste samhället bidra med stöd i form av information, utbildning,

konsulentverksamhet och forskning m.m.

5.32 Företagarnas riksorganisation: Stödet till norra Sverige

bör enligt vår uppfattning utformas så att det får största

möjliga stimulerande effekt på jordbruksproduktionen. Vi ställer

oss bl.a. av den anledningen tveksamma till en övergång till ett

direkt djurbidrag.

Några bärande argument för en övergång till djurbidrag redovisas

inte i betänkandet. -- -- --

5.33 Svenska arbetsgivareföreningen: Enligt SAF:s mening bör

möjligheten

för prisstöd prövas i de kommande förhandlingarna. Intill

dess bör utgångsläget vara att bibehålla nu gällande

produktivitetsfrämjande

stödform.

6 Livsmedelsindustrin

6.1 Överstyrelsen för civil beredskap rekommenderar arbetsgruppen

att presentera en mer genomgripande analys beträffande uttransporter

i slutbetänkandet och avvaktar därför i nuläget att ta ställning

i frågan.

6.2 Statens jordbruksverk tillstyrker att stödet till

förädlingsindustrin

för uttransporter på vissa villkor upphör, på grund bl.a. av

de stora svårigheter som är förenade med att räkna fram ett

konkurrensneutralt och rättvisande stödbelopp för resp. industri.

-- -- --Jordbruksverket kan tillstyrka att högstprissystemet slopas generellt

i landet men vill samtidigt betona det väsentliga i att konkurrensen

i så fall fungerar. Om högstprissystemet slopas krävs en skärpt

bevakning av konkurrensförhållandena inom mejeriområdet.

6.8 Konsumentberedningen: -- -- -- Ett slopande av

%[högstprissystemet%]

kan komma att innebära högre mjölkpriser för konsumenterna

till följd av den bristande konkurrensen på mejeriområdet. KoB

instämmer med arbetsgruppen i att frågan bör bli föremål för

särskilda överväganden, i vilka konsumentintresset måste beaktas.

En tills vidare-lösning kunde vara att jordbruksverket får utnyttja

sina möjligheter att ge dispens inom högstprissystemet, vilken

skulle omfatta kostnadsfördyringen till följd av borttagen subvention.

6.17 Länsstyrelsen i Gävleborgs län: Det är viktigt att offentligt

stöd till småskalig förädling sker på ett neutralt sätt

och bör koncentreras till de fall nya produkter kan skapas eller

till sådana geografiska områden som saknar eller står i akut risk

att sakna avsättningsmöjligheter. -- -- -- Det kan dock ifrågasättas

om det blir möjligt att mer än undantagsvis driva småskalig förädling

och försäljning i de mer utpräglade glesbygdsområdena. -- -- --

6.18 Länsstyrelsen i Kopparbergs län: Ett sämre nettopris till

producenten inom ett område beror sannolikt främst på de lokala

marknadsförhållandena och inte på "ineffektivitet i förädlingsledet".

6.22 Lantbrukarnas riksförbund: Under avsnittet om förädlingsindustrin

anger arbetsgruppen att prisstöd kan "bidra till att dölja

ineffektivitet

och bristande konkurrensförmåga inom industrin". Även detta påstående

innebär ett underkännande av kalkylmodellen. -- -- --

LRF accepterar ett slopande av stödet till uttransporter under

förutsättning

att den s.k. högstprissättningen slopas på mjölk under

avregleringsperioden.

6.25 Näringsfrihetsombudsmannen avstyrker arbetsgruppens förslag

att bibehålla ett intransportstöd till livsmedelsindustrin.

NO:s mening är att ett stöd till producenterna är att föredra

framför ett stöd till livsmedelsindustrin. Ett intransportstöd

kan ha klara negativa effekter från konkurrenssynpunkt och

samhällsekonomisk

utgångspunkt. -- -- -- Att stödet utgår till industrin motverkar

vidare nyetablering, genom att avstånd och lokalisering inte får

utslag i priset till producenterna. -- -- --

NO tillstyrker att uttransportstödet upphör.

NO stödjer arbetsgruppens förslag att slopa högstprissättningen

på mjölk.

Det finns enligt NO goda skäl att slopa högstprissättningen

på mjölk i hela landet. -- -- -- Det finns dock anledning att

kommentera

arbetsgruppens ställningstagande.

-- -- -- Med hänsyn till den extrema glesbygdssituation som råder

i stora delar av stödområdet, finns det anledning att betrakta

flera relevanta marknader som naturliga monopol. -- -- -- Den

monopolsituation

som kommer att råda innebär att priset kan stiga. Den skärpta

konkurrenslagstiftningen som trädde i kraft den 1 juli 1991 kan

dock knappast, såsom arbetsgruppen anför, motverka sådana

prisstegringar.

Det finns dock andra faktorer som kan hålla igen prisökningarna.

-- -- -- Det kan antas att det kan vara svårt från opinionssynpunkt

för mejeriföretagen att ta ut alltför höga priser. En högre

prisnivå på K-mjölk får vidare antas öka incitamenten för

nyetablering av mejeriindustri, åtminstone där närhet finns till

ett någorlunda stort befolkningsunderlag. För att nyetablering

skall komma till stånd kan det dock vara nödvändigt att, som

nämnts ovan, intransportstödet försvinner samt att åtgärder

från de etablerade för att försvåra för nya aktörer inte

förekommer. -- -- -- Om dessa aktörer i de områden där konkurrensen

inte fungerar sätter priser som inte är prestationsmotiverade

kan denna prissättning angripas såsom prisdiskriminering med stöd

av konkurrenslagen.

6.26 Statens pris- och konkurrensverk: -- -- -- Principiellt anser

SPK att marknadskrafterna skall få verka så ostört som möjligt

och att regleringar skall minimeras. Det kan därför vara lämpligt

att se över transportstödet och högstprisregleringen.

7 Finansiering

7.2 Statens jordbruksverk: -- -- -- anser principiellt att avgifter

på jordbruksproduktionen inte skall användas för att finansiera

regionalpolitiskt motiverade stöd inom jordbrukssektorn. Sådana

kostnader bör i stället belasta statsbudgeten.

7.4 Riksrevisionsverket: Då arbetsgruppens förslag innebär

kostnadsökningar

vill RRV påpeka att arbetsgruppen enligt verkets mening inte

tillräckligt

har analyserat eller redovisat hur dessa skall finansieras.

7.5 Glesbygdsmyndigheten kan inte finna att utredningen har redovisat

hur de utökade kostnaderna för föreslagna åtgärder skall

finansieras. Detta är en allvarlig brist som måste rättas till

oaktat riksdagens tidigare ställningstagande till jordbruket i norra

Sverige.

7.8 Konsumentberedningen: Regionalpolitiska stöd bör belasta

statsbudgeten

och inte konsumtionen av livsmedel. Den föreslagna finansieringen

av ett ökat stöd till norra Sverige, t.ex. höjning av

förmalningsavgiften,

bör enligt KoB:s mening vara utesluten.

7.21 Länsstyrelsen i Örebro län: -- -- -- I betänkandet föreslås

att %[höjningen av stödet%] skall finansieras genom att öka

kvarvarande avgifter i regleringsekonomin. Detta innebär i praktiken

att lantbruket i södra och mellersta Sverige skall bekosta det utökade

stödet till norra Sveriges lantbruk. Länsstyrelsen anser att stödet

skall bekostas av allmänna medel.

7.22 Lantbrukarnas riksförbund förutsätter att de medel som

krävs för att fullgöra åtagandena i enlighet med 1990 års

livsmedelspolitiska beslut finansieras över statsbudgeten. Det är

inte rimligt att belasta en enskild yrkesgrupp med kostnader för

regionalpolitiska stöd beslutade av riksdagen. -- -- --

7.26 Statens pris- och konkurrensverk anser att den föreslagna

finansieringen

av Norrlandsstödet genom att ännu ej helt borttagna regleringsavgifter

på spannmålsområdet bibehålls och höjs ger fel signaler till

berörda aktörer inom livsmedelssektorn. -- -- --

Det är även tveksamt om det i samband med en avreglering och

omstrukturering

av jordbruket är lämpligt att belasta relativt konkurrenskraftiga

regioner i syfte att bibehålla produktionen i svagare regioner.

Finansieringen

bör hellre utgå med direkta budgetmedel.

8 Prisstödet till rennäringen

8.2 Statens jordbruksverk: -- -- -- Enligt SJV bör kopplingen mellan

stödet till rennäringen och stödet till jordbruket i Norrland

släppas i den nya livsmedelspolitiken. Jordbruksverket delar

utredningens

uppfattning att stödet till rennäringen regleras genom ett särskilt

avtal.

8.13 Länsstyrelsen i Norrbottens län samtycker till förslaget

att frikoppla stödet till rennäringen från det särskilda prisstödet

till jordbruket i norra Sverige.

En samverkan mellan jordbruket och rennäringen sker redan i dag

och arbetet bör utvecklas ytterligare. I vilken omfattning ett

samnyttjande

av slakterier är lämpligt och praktiskt möjligt får undersökas

ytterligare.

8.14 Länsstyrelsen i Västerbottens län: Stödet till rennäringen

bör enligt utredningen frikopplas från det övriga Norrlandsstödet.

Åtgärden kan betraktas som en naturlig följd av den nya

livsmedelspolitiken.

Särskilda regler för stödet till rennäringen måste utformas.

-- -- -- Mobila slakterier skulle möjligen kunna samutnyttjas med

jordbruket.

8.28 Riksantikvarieämbetet: -- -- -- Slutligen vill RAÄ poängtera

rennäringens roll i sammanhanget. Inför ett inträde i EG är

det viktigt att stöd till rennäringen garanteras genom ett särskilt

undantag, vilket bör preciseras i medlemsavtalet, och att rennäringen

frikopplas från den generella jordbrukspolitiken inför förhandlingarna

med EG.

8.36 Svenska samernas riksförbund konstaterar att arbetsgruppen

bedömer det som möjligt att bibehålla nuvarande konstruktion

av prisstödet genom ett särskilt undantag i ett medlemskapsavtal.

I kontakt med arbetsgruppen har riksförbundet redovisat sin ståndpunkt

att övervägande skäl talar för att pröva en sådan

förhandlingsuppläggning.

Det skall dock konstateras att det numera finns mer markerade signaler

att såväl Finland som eventuellt också Norge förbereder att

ansöka om medlemskap i EG. Vid sådant förhållande kan ytterligare

komplikationer uppkomma, att få till stånd ett särskilt protokoll

till ett medlemskapsavtal för Sveriges vidkommande. Det finns därför

skäl att redan nu överväga att förändra konstruktionen av

prisstödet från ett produktionsrelaterat stöd till ett generellt

djurbidrag. Riksförbundet ser det både nödvändigt och i tiden

angeläget att ett sådant alternativ studeras närmare. -- -- --

I betänkandet påtalas det stora värdet i att utveckla en mer

aktiv samverkan mellan jord- och skogsbruket i glesbygd och

rennäringen

när det gäller industriell förädling och marknadsföring

och att en sådan samverkan också kan avse andra områden. Riksförbundet

bestyrker det framförda och ser det utomordentligt angeläget att

ett sådant utvecklande arbete kommer till stånd. Det i tiden

näraliggande

torde främst vara att realisera det som anges om slakterietablering.

Sammanhängande med denna samverkan mellan näringarna är också

möjligheten för rennäringen att kunna utnyttja de av arbetsgruppen

föreslagna kompletterande och understödjande åtgärderna (avsnitt

9.7.2). Av där uppräknade åtta områden torde i princip samtliga

vara möjliga att applicera på rennäringen.

Riksförbundet får i anslutning till redovisade synpunkter på

konsekvenserna

av ett EG-medlemskap med anknytande frågor också ta upp frågan

om nu utgående prisstöd i förhållande till rådande besvärliga

marknadssituation för renköttet.

Denna fråga behandlas i budgetpropositionen för 1992/93 (bil. 10)

under avsnittet E 1. Främjande av rennäringen. Där gjord bedömning

av marknadssituationen framkallar ingen erinran. Däremot framstår

det som en föga framkomlig linje att föreslå att medel från

detta anslag skall användas för marknadsfrämjande åtgärder.

De ändamål som skall finansieras över detta anslag återgår

dessutom på olika särskilda riksdagsbeslut över vilka det inte

kan disponeras vid överläggningarna mellan jordbruksverket och

riksförbundet. Det är därför nödvändigt att söka andra

finansieringsvägar om ändamålet skall kunna infrias.

Den framkomliga vägen måste i stället vara att disponera tillkommande

medel från prisstödsanslaget.

Några principiella hinder att använda prisstödsmedel för

marknadsfrämjande

åtgärder torde inte föreligga varvid hänvisning kan göras

till riksdagens beslut 1991 att tio milj.kr. får disponeras för

sådana åtgärder såvitt gäller får- och lammkött. -- -- --

Avslutningsvis får riksförbundet framhålla vikten av att ett

förändringsarbete

som berör rennäringen ges en tydligare markering i de utredningar

som till sitt huvudändamål må ha jordbruket (i norra Sverige),

men som samtidigt har en direkt och/eller indirekt betydelse för

rennäringen. -- -- --

Bilaga 3

Stödet till jordbruket och livsmedelsindustrin i norra Sverige 1992/93

1 Bakgrund

Syftet med stödet till jordbruket i norra Sverige har fram till

budgetåret 1991/92 varit att kompensera jordbruket (liksom viss

förädlingsindustri)

i stödområdena för de merkostnader som uppstår på grund av

skillnader i klimat, transportavstånd, etc.

Genom riksdagsbeslutet om den nya livsmedelspolitiken i juni 1990

ändrades grunderna för stödet till jordbruket i norra Sverige.

Enligt beslutet skall eventuella kraftigare sänkningar av

produktpriserna

i jordbruket i övriga delar av landet inte tillåtas få motsvarande

återverkningar i norra Sverige. Lönsamheten i det norrländska

jordbruket skall inte tillåtas sjunka nämnvärt som en följd

av reformen. Därigenom kommer i princip norra Sverige att undantas

från den produktionsanpassning som följer av reformen.

Stödet för 1992/93 beräknas därför på ett annorlunda sätt

än tidigare. Som utgångspunkt för beräkningarna har dock använts

samma beräkningsmodell som tidigare år. I stället för att jämföra

lönsamheten i det norrländska jordbruket med ett referensområde

i mellansverige jämförs nu den faktiska lönsamheten i resp.

stödområde under år 1991 med motsvarande uppgifter för 1989/90.

Basperioden för beräkningarna -- 1989/90 -- överensstämmer

med det förslag som lämnats av arbetsgruppen för översyn av

stödet till jordbruket i norra Sverige (Ds 1991:80). I beräkningarna

läggs till den faktiska lönsamheten 1989/90 ett belopp motsvarande

det som riksdagen förra året anslog för att höja lönsamheten

i mjölkproduktionen i norra Sverige efter tvåprissystemets avskaffande

den 1 juli 1989. En beräkning har också gjorts utan detta tillägg.

Stödet till mjölk- och köttproduktionen utbetalas dels som

pristillägg,

dels som djurbidrag till mjölkkor, ungnöt, lamm och slaktsvin.

Stöd till smågrisproduktionen utgår som ett bidrag per modersugga.

Äggproduktionen stöds genom ett bidrag per insatt höna och getskötseln

genom ett bidrag per mjölkande get. För matpotatisproduktionen

utgår ett arealbidrag. Beräkningen av stödbehovet för dessa

produktionsgrenar har gjorts mer schablonmässigt.

Förädlingsindustrin -- mejerier, slakterier och äggpackerier

-- kompenserades 1991/92 för merkostnader jämfört med övriga

landet avseende transportkostnader. Beräkningarna för 1992/93

har i enlighet med förslaget från arbetsgruppen för översyn

av stödet till jordbruket i norra Sverige (Ds 1991:80) begränsats

till att avse enbart intransportkostnaderna.

2 Utvecklingen av antalet kor i stödområdet

Enligt en speciell bearbetning av lantbruksregistret som

jordbruksverket

har låtit göra, har antalet kor i stödområdet mellan 1990 och

1991 sjunkit med ca 5 %

, vilket motsvarar nedgången i koantal för hela riket. Nedgången

var något lägre i de nordligaste stödområdena än i de sydligare.

3 Kostnader för 1991/92

Riksdagens beslut innebar att kostnaderna för 1991/92 beräknades

uppgå till totalt 873 milj.kr. till jordbruket i norra Sverige. Senast

tillgängliga uppgifter indikerar att utfallet för året kommer

att bli ungefär detta belopp.

{tab}

Prognos våren -90

Aktuell prognos

Mkr

Mkr

Stöd till jordbruket:

mjölk

589

611

kött

189

172

smågrisar

 7

 7

potatis

 7

 7

getter

 2

 2

ägg

 3

 3

Stöd till industrin:

mejerier

 46

 46

slakterier

 28

 27

äggpackerier

 2

 2

Summa

873

877

4 Förslag till stöd för jordbruket 1992/93

Beräkningarna av stödbehovet 1992/93 grundar sig så långt möjligt

på den faktiska kostnads- och lönsamhetsutvecklingen mellan 1989/90

och 1991. Lönsamheten har under denna period sjunkit i flertalet

produktionsgrenar i norra Sverige.

Enligt riksdagsbeslutet skall prissänkningar till följd av den

interna avregleringen inte tillåtas påverka lönsamheten i det

norrländska jordbruket i någon nämnvärd grad. Det är enligt

jordbruksverket inte möjligt att avgöra -- och kvantifiera --

om någon del av lönsamhetsförsämringen har andra orsaker än

den livsmedelspolitiska reformen. Jordbruksverket har därför beräknat

det stöd som behövs för att upprätthålla oförändrad lönsamhet

(mätt som täckningsgrad) inom jordbruket i norra Sverige mellan

1989/90 och 1991.

4.1 Mjölkproduktionen samt produktionen av kött av nöt, får och lamm

4.1.1 Beräkningsmodell

Utvecklingen av lönsamheten i mjölkproduktionen har för vart

och ett av stödområdena beräknats med hjälp av den s.k.

merkostnadsmodellen.

Tidigare har endast skillnader i kostnader mellan stödområdena

och referensområdet beaktats. Modellen har nu anpassats för den

nya användningen genom att också intäktssidan beaktats.

Modellen beskrivs översiktligt i underbilaga 1 där också vissa

beräkningsresultat redovisas. För en närmare beskrivning av

modellen -- framför allt vad gäller kostnadssidan -- hänvisas

till "Merkostnader 1990 för jordbruket i norra Sverige"

(lantbruksstyrelsen

december 1990).

I korthet fungerar modellen så att kostnader och intäkter av olika

slag beräknas för typföretag i resp. stödområde. Täckningsgraden

beräknas sedan som den andel av företagets kalkylerade kostnader

för arbete och kapital som täcks av de totala intäkterna sedan

övriga kostnader täckts.

Stödbehovet beräknas som det tillskott som behövs år 1991 för

att typföretaget i resp. stödområde skall uppnå samma täckningsgrad

som 1989/90.

Intäkterna påverkas av mjölkpriserna (produktionen av kött

är i modellen omräknad till mjölk) samt av de olika stöd som utgår.

Mjölkprisets utveckling varierar mellan de olika mejeriområdena

i norra Sverige. I de beräkningar som gjorts har därför satts

in dels ett enhetligt (genomsnittligt) grundpris (pris utan

pristillägg)

för hela norra Sverige, dels med grundpriser som differentierats

mellan stödområdena. Beräkningen av differentierade priser är

osäker då mejeriernas upptagningsområden inte överensstämmer

med stödområdena.

Skillnaderna i prisutveckling mellan mejerierna kan bero på en mängd

faktorer. Det kan vara skillnader i produktmix, olikheter i

kostnadsutveckling

m.m. En viss osäkerhet om det faktiska utfallet av det förenklade

utjämningssystemet gällde i samband med övergången den 1 juli

1991. Detta förhållande kan också ha påverkat priserna under

år 1991. Även skillnader i säsongkorrigering av priserna kan ha

inverkat.

Jordbruksverket förordar att stödbehovet beräknas med utgångspunkt

från ett enhetligt mjölkpris i stödområdena. Det har inte bedömts

vara lämpligt att differentiera stödet efter de prisskillnader

som under det aktuella året råder mellan mejeriområdena i Norrland.

Dessa skillnader kommer sannolikt också att variera mellan åren.

Vidare föreligger svårigheter som sammanhänger med att stödområdena

inte sammanfaller med mejeriområdena.

Jordbruksverket vill i sammanhanget poängtera att den beräkningsmodell

som använts för att fastställa stödbehovet innehåller många

osäkerhetsmoment. Bl.a. har olika antaganden fått göras för

olika poster i kalkylerna och de prisuppgifter som använts är

osäkra. Dessutom avviker typföretaget i olika avseenden ifrån

de faktiska förhållandena som gäller för den grupp av företag

som avses stödjas.

Den nu använda modellen har framtagits för att beräkna merkostnaderna.

För att belysa den verkliga lönsamhetsutvecklingen inom

mjölkproduktionen

krävs enligt verkets uppfattning beräkningsansatser som i större

utsträckning tar hänsyn till de verkliga förhållandena i resp.

stödområde.

Jordbruksverket har för avsikt att tillsammans med

livsmedelsekonomiska

samarbetsnämnden närmare behandla metoder för lönsamhetsjämförelser

i stödområdena bl.a. med hjälp av de fördjupade ekonomiska

studier som genomförts för stödområdena i samband med den senaste

deklarationsundersökningen.

4.1.2 Förslag till stödnivå, mjölk

Stödbehovet inom mjölkproduktionen i norra Sverige har beräknats

med den modell som redovisats i avsnitt 4.1.1. Beräkningen har gjorts

med ett enhetligt (genomsnittligt) mjölkpris i alla stödområden.

Till detta beräknade stödbehov har sedan lagts det tillägg som

beslutades våren 1991 för att höja lönsamheten i mjölkproduktionen

i norra Sverige efter tvåprissystemets avskaffande.

Vid beräkningen av kostnaden för stödet till mjölkproduktionen

1992/93 har antagits en minskning av såväl antalet mjölkkor som

volymen invägd mjölk med 5 %

 mellan 1991 och 1992/93.

Enligt beräkningarna ökar djurbidragen mer i de södra delarna

av stödområdet. Stödområde 4 har liksom tidigare betraktats

som ett avtrappningsområde. Det beräknade stödbehovet har därför

reducerats med en tredjedel. Denna avtrappning medför att

lönsamhetsnivån

ej kan hållas oförändrad i område 4.

{tab}

Omr

Stödnivå 1991/92

Förslag 1992/93

Pris-

Djurbidrag

Pris-

Djurbidrag

tillägg

mjölkkor

tillägg

mjölkkor

öre/kg

kr/djur

öre/kg

kr/djur

1

110

3 150

110

3 610

2a

 91

2 540

 91

3 160

2b

 71

1 700

 71

3 030

3

 47

 995

 47

2 450

4

 24

 475

 24

1 160 Beräknad kostnad 1991/93: 672 milj.kr.

Jämfört med innevarande budgetår innebär förslaget en ökning

i stödbeloppet med 10 %

. Detta medför, sedan hänsyn tagits till en minskad mjölkinvägning,

att stödet till mjölkproduktionen stiger med ca 15 %

.

4.1.3 Förslag till stödnivå, kött av nöt samt får och lamm

Stödet för köttproduktionen har beräknats med utgångspunkt

från s.k. produktekvivalenter där ersättningen till köttet

givits ett stöd som är nio gånger högre per kilo än mjölk

(exkl. korrigering för tvåprissystemet).

Antalet ungnöt samt får och lamm har antagits bli oförändrat

i norra Sverige mellan 1991 och 1992/93. Detsamma gäller slaktvolymen.

Liksom för mjölk har stödbehovet i område 4 reducerats med en

tredjedel.

{tab}

Omr

Stödnivå 1991/92

Förslag 1992/93

Pristillägg

Djurbidrag

Pristillägg

Djurbidrag

öre/kg

kr/djur

öre/kg

kr/djur

ungnöt lamm

ungnöt lamm

1

835

460

70

835

560

85

2

570

375

55

570

525

80

3

345

240

40

345

330

50

4

120

 85

15

120

200

30 Beräknad kostnad 1992/93: 183 milj.kr.

4.2 Fläskproduktionen

För att räkna fram lönsamhetsförändringar inom fläskproduktionen

har lantbruksuniversitetets s.k. områdeskalkyler använts.

Områdeskalkylerna

är syntetiska lönsamhetskalkyler för olika naturliga

produktionsområden.

För stödområdena 1 och 2 har utgångspunkten varit områdeskalkylerna

för övre Norrland resp. nedre Norrland. För stödområde 3

och 4 har på motsvarande sätt områdeskalkylen för mellersta

Sveriges skogsbygder använts.

Beräkningarna visar på ett något högre stödbehov jämfört

med den nivå som tillämpas för 1991/92.

Mot bakgrund av beräkningsresultaten föreslås följande stöd

till produktionen av fläskkött. Liksom för mjölk har stödbehovet

i område 4 reducerats med en tredjedel.

{tab}

Omr

Stödnivå 1991/92

Förslag 1992/93

Pris-

Djurbidrag

Pris-

Djurbidrag

tillägg

slaktsvin

tillägg

slaktsvin

öre/kg

kr/djur

öre/kg

kr/djur

1

205

40

205

45

2

150

30

150

40

3

 60

 5

 60

35

4

 --

--

 --

20 Beräknad kostnad 1992/93: 14 milj.kr.

4.3 Smågrisproduktionen

Lantbruksuniversitetets områdeskalkyler har också använts för

att bedöma lönsamhetsutvecklingen inom smågrisproduktionen för

perioden 1989/90 -- 1991. Beräkningsmetodiken är i stort sett

densamma som för fläskproduktionen.

Beräkningarna visar en något stigande lönsamhet under perioden

för samtliga stödområden.

Jordbruksverket föreslår därför samma stödnivå 1992/93 som

1991/92. Inom smågrisproduktionen förekommer en begränsning som

innebär att stöd utgår till högst 60 suggor per företag.

Någon sådan övre gräns förekommer inte inom någon annan

produktionsgren.

Jordbruksverket föreslår att denna begränsning slopas. Denna

förändring medför ökade kostnader för stödet om ca 1,5 milj.kr.

Omr

Stödnivå, kr/sugga

1991/92

1992/93

1

1 455

1 455

2

 995

 995

3

 615

 615

4

 350

 350 Beräknad kostnad 1992/93: 8 milj.kr.

4.4 Getskötseln

För getstödet föreligger inte tillräckligt noggranna kalkyler

för en beräkning av stödbehovet. Jordbruksverket har därför

utgått från en schablonmässig beräkning grundad på

kostnadsutvecklingen

och föreslår en höjning av stödet baserad på utvecklingen av PM-index.

Stödet föreslås öka från 700 kr. per mjölkande get 1991/92

till 750 kr. 1992/93.

Beräknad kostnad 1992/93: 2 milj.kr.

4.5 Äggproduktionen

Liksom för getter finns inga speciella kalkyler för äggproduktionen

och stödbehovet har beräknats schablonmässigt. Kostnaderna har

beräknats öka som PM-index, vilket tillsammans med en nedgång

i producentpriserna ger ett ökat stödbehov.

Stödet föreslås öka från 12:30 kr. per insatt höna i område

1 och 2 under 1991/92 till 13:45 kr. under 1992/93 samt från 4:50

kr. i område 3 och 4 till 4:90 kr.

Beräknad kostnad 1992/93: 3 milj. kr.

4.6 Matpotatis

På samma sätt som gäller för getter och ägg saknas speciella

kalkyler över lönsamheten i potatisodlingen. Jordbruksverket har

därför även här utgått från en schablonmässig beräkning.

Ökningen av avräkningspriserna har vida överstigit ökningen

av kostnaderna (approximerad med PM-index). Inom matpotatisområdet

är stora prisvariationer vanliga beroende på skördevariationer.

Det är därför svårt att bedöma prisutvecklingen framöver.

Jordbruksverket ser inga skäl att nu ändra stödet utan föreslår

oförändrat stöd mellan 1991/92 och 1992/93, nämligen 4 340

kr./ha i Norrbottens län och de inre delarna av Västerbottens

län samt 2 600 kr./ha i övriga delar av Västerbottens län

och i Jämtlands, Västernorrlands och Gävleborgs län.

Beräknad kostnad 1992/93: 7 milj.kr.

5 Förädlingsindustrins intransporter

-- förslag till stödnivåer 1992/93

5.1 Mejerier

Mejeriernas intransportkostnader och volymen invägd mjölk har

inhämtats genom en enkät till företagen. Intransportkostnaderna

i de delar av landet som ligger utanför stödområdet har dock

räknats upp med ett index som belyser kostnadsutvecklingen för

biltransporter.

Uppgifterna avser år 1990 i konsekvens med att stödet för 1991/92

baserades på förhållandena år 1989 och att fullständiga data

för år 1991 inte förelåg då uppgifterna inhämtades.

Invägningen har antagits minska med 5 %

 mellan 1991 och 1992/93.

Mot denna bakgrund föreslår jordbruksverket följande kostnadstillägg

till mejerierna:

{tab}

Mejeriförening

Stödnivå, öre/kg invägd mjölk

1991/92

1992/93

Norrmejerier

9,5

 9

NNP

9,5

11

Milko

 5

 3

Gefleorten

 4

 3 Beräknad kostnad 1992/93: 42 milj.kr.

5.2 Slakterier

På samma sätt som för mejerier har uppgifter om intransportkostnader

och slaktvolymer år 1990 inhämtats genom enkät.

Resultatet ligger som grund för jordbruksverkets förslag till

kostnadstilllägg enligt nedanstående tablå. Slaktvolymen har antagits

bli oförändrad mellan 1991 och 1992/93.

Till slakterierna i norra Sverige utgår också ett sanitetstillägg

i form av ett belopp per djur. Jordbruksverket föreslår en oförändrad

nivå på detta.

{tab}

Omr

Stödnivå, öre/kg

Sanitetstillägg, kr/djur

1991/92

1992/93

1991/92

1992/93

A

110

100

350

350

B

 70

 60

250

250

C

 30

 30

100

100 Beräknad kostnad 1992/93: 22 milj.kr.

5.3 Äggpackerier

Även för äggpackerier har uppgifter om intransportkostnader

och invägd volym år 1990 inhämtats med hjälp av en enkät.

Med utgångspunkt från dessa uppgifter föreslår jordbruksverket

nedanstående kostnadstillägg.

{tab}

Omr

Stödnivå, öre/kg invägda ägg

1991/92

1992/93

1--4

30

35 Beräknad kostnad 1992/93: 2 milj.kr.

6 Ändrad områdesindelning

Framställning om förändring av stödområde har inkommit till

jordbruksverket från Smedjebackens kommun som tillhör stödområde

4. Skrivelsen (bilaga 3) överlämnas till regeringen för beslut.

Jordbruksverket föreslår regeringen att framställningen från

Smedjebackens kommun avslås. Denna fråga får tas upp i samband

med en senare total översyn av områdesgränserna.

7 Kostnader för stödet 1992/93

I det delbetänkande som lämnats av arbetsgruppen för översyn

av stödet till jordbruket i norra Sverige (Ds 1991:80) anges att

de ökade kostnaderna skulle komma att uppgå till ca 300 milj.kr.

Stödbehovet påverkas i stor utsträckning av utvecklingen för

intäkter och kostnader. Nu föreliggande beräkningar visar en

lägre kostnadsökning. Priserna på mjölk har sedan den preliminära

beräkningen gjordes i höstas utvecklats mer gynnsamt än vad

som då bedömdes. Sammantaget innebär detta ett lägre stödbehov

än vad som tidigare beräknats.

{tab}

Aktuell

Prognos

prognos

1991/92

1992/93

Mkr

Mkr

Stöd till jordbruket:

mjölk

611

672

kött

172

197

smågrisar

 7

 8

potatis

 7

 7

getter

 2

 2

ägg

 3

 3

Summa

802

889

Stöd till industrin:

mejerier

 46

 42

slakterier

 27

 22

äggpackerier

 2

 2

Summa

 75

 66

TOTALT

877

955

I delbetänkandet från arbetsgruppen för översyn av stödet

till jordbruket i norra Sverige föreslås att inriktningen för

stödet delvis ändras till att mer se till landsbygdsföretaget

än till jordbruksföretaget. Finansieringen av sådana åtgärder

föreslås av arbetsgruppen ske inom ramen för ett framräknat

totalbelopp som bl.a. baseras på tidigare nämnd modell. Om medel

tillförs för sådana åtgärder kan därför pristilläggen/djurbidragen

komma att begränsas i motsvarande mån.

8 Förslag

Jordbruksverket föreslår, vad gäller jordbruket och

livsmedelsindustrin

i norra Sverige, att statsmakterna beslutar att begränsningen till

60 suggor i stödet till smågrisproduktionen slopas samt att de

belopp som redovisas i nedanstående tablå skall gälla fr.o.m.

den 1 juli 1992.

{tab}

Produkt Område

 1

 2a

 2b

 3

 4

JORDBRUKET

Pristillägg:

Mjölk, öre/kg

 110

 91

 71

 47

 24

Kött av nöt, kalv,får o lamm, öre/kg

 835

 570

 345

 120

Kött av gris, öre/kg

 205

 150

 60

 --

Djurbidrag:

kr./mjölkko

3 610

3 160

3 030

2 450

1 160

kr./ungnöt

 560

 525

 330

 200

kr./lamm

 85

 80

 50

 30

kr./slaktsvin

 45

 40

 35

 20

Övrigt:

Suggor, kr./sugga

1 455

 995

 615

 350

Ägg, kr./insatt höna

13:45

13:45

 4:90

 4:90

INDUSTRIN

Kostnadstillägg:

Äggpackerier, öre/kg

 35

 35

 35

 35

Getter, kr./mjölkande get i Norrbottens, Väster-

bottens, Jämtlands, Västernorrlands, Gävle-

borgs, Kopparbergs och Värmlands län

 750

Matpotatis, kr./ha i

-- Norrbottens län samt delar av Väster-

bottens län

4 340

-- Övriga Västerbotten samt Jämtlands,

Västernorrlands och Gävleborgs län

2 600

Slakterier i område:

 A

 B

 C

-- kostnadstillägg, öre/kg

 100

 60

 30

-- sanitetstillägg, kr./djur

 350

 250

 100

Mejerier, kostnadstillägg, öre/kg

-- Norrmejerier

 9

-- NNP

 11

-- Milko

 3

-- Gefleorten

 3

9 Beslutsmening

Detta ärende har avgjorts av generaldirektören efter föredragning

av enhetschefen Sten. I ärendets slutliga handläggning har vidare

deltagit överdirektören[REDACTED_EFTERNAMN], avdelningscheferna[REDACTED_EFTERNAMN] och

Öjeheim, beredskapschefen[REDACTED_EFTERNAMN] samt utredarna[REDACTED_EFTERNAMN] och
[REDACTED_EFTERNAMN].

Svante[REDACTED_EFTERNAMN]

Roland Sten

Underbilaga 1

Norrlandsmodellen (för mjölkföretag)

Inledning

Med modellens hjälp beräknas kostnader och intäkter för typföretag

i norra Sverige. Typföretaget förutsätts vara effektivare än

ett genomsnittligt företag, vilket kommer till uttryck i

avkastningsnivåerna.

Täckningsgraden beräknas därefter som den del av kalkylerade

kostnader för arbete och kapital som täcks av överskottet mellan

totala intäkter och övriga kostnader.

Slutligen beräknas stödbehovet som det tillskott som behövs

för att typföretaget skall uppnå en önskad täckningsgrad

(1989/90 års nivå).

Beräkningarna bygger på uppgifter på skördeområdesnivå, vilka

sedan vägts samman till stödområden.

Typföretaget

Driften vid typföretaget är inriktad på produktion av mjölk

och kött från en besättning på 21 mjölkkor, egen rekrytering

och en uppfödning av 7 grovfodertjurar per år.

Arealen vall, bete och fodersäd har framräknats efter företagets

behov av fodersäd, hö och bete. Detta i sin tur är uträknat

med hjälp av foderstater för djur som ingår i typföretaget.

1/3 av fodersädsbehovet förutsätts tillgodoses inom företaget.

Mjölkavkastningen förutsätts vara högre än genomsnittligt.

Således har mjölkavkastningen antagits vara 6 750 kg/ko år 1991

att jämföra med ett genomsnitt på drygt 6 000 kg.

För spannmåls- och vallskördarna har SCB:s normskördar med

ett tillägg om 15 %

 använts.

Kostnader

1. Särkostnader

Följande kostnader betraktas som särkostnader och räknas per

djur resp. hektar.

Djur: Arealer:

Inköpt fodersäd (PxQ) Kvävegödsel (PxQ)

Koncentrat (PxQ) PK-gödsel (PxQ)

Semin/kontroll (/ko) Lejd tröska (P/ha)

Div. kostnader (/djur) Torkn. kostn. (avk./ha xP)

 Driv- o smörjm. (tim/ha xP)

 Div. kostnader (/ha)

Särkostnaderna multipliceras med antal djur resp. hektar. Från

summan dras den intäkt som 7 sålda kalvar ger.

2. Samkostnader

Samkostnader utgörs av

-- avskrivningar och underhåll av maskiner och ladugård; för

maskinerna

är kostnaderna korrigerade för arealen (vall + spannmål) i relation

till en normalareal

-- underhåll av övriga byggnader

-- underhåll av markanläggningar, arealanknutet

-- diverse kostnader, arealanknutet.

3. Kalkylerad kostnad för arbete och kapital

I beräkningarna åsätts arbete och kapital, lantarbetarlön resp.

kalkylränta.

Arbetsåtgången beräknas med hjälp av normtal per djur resp.

hektar samt ett tillägg för gemensamma arbeten på 10 %

.

Intäkter

1. Intäkter av mjölk

Beräknas som antal mjölkekvivalenter (antal kor x avkastning per

ko + kött omräknat till mjölk, dvs. antal kg kött multiplicerat

med nio) gånger ett mjölkpris som är summan av

-- grundpris till jordbrukarna

-- det för landet gemensamma kobidraget omräknat till kr./kg mjölk

-- statligt pristillägg i resp. stödområde

-- extra utjämningsbidrag i resp. stödområde.

Mjölkpriset (grundpriset) är i ett alternativ enhetligt för

alla stödområden, i ett annat differentierat per stödområde

(med ledning av skillnader i mejeriföreningarnas avräkningspriser).

2. Djurbidrag

Summan av

-- extra kobidrag i resp. stödområde x antal kor

-- djurbidrag avseende kött (generellt + för resp. stödområde) x 21

djur.

3. Inkomststöd

Fodersädsarealen x arealstödet i resp. område.

För såväl djurbidrag som arealstöd antas utbetalningar i december

avse budgetåret och stödet är periodiserat därefter. Utbetalningen

i juni 1990 antas avse kalenderåret 1990.

Täckningsgrad

Summa inkomster minus sär- och samkostnader ger ett överskott

för att täcka kostnader för arbete och kapital. Detta överskott

sätts i relation till den kalkylerade kostnaden för arbete och

kapital och resultatet blir täckningsgraden.

I nedanstående sammanställning redovisas lönsamhetsutvecklingen

för typföretaget i de olika stödområdena. I det ena alternativet

har beräkningarna utförts med ett grundpris (pris utan pristillägg)

som är lika för samtliga stödområden (enhetligt pris). I det

andra alternativet har priserna differentierats i de olika

stödområdena.

De skillnader som redovisas i täckningsgrad med enhetligt pris är

delvis en effekt av att priserna ej differentierats. De faktiska

täckningsgraderna

för typföretagen i resp. område överensstämmer bättre med

de som redovisas i alternativet med differentierade priser.

Resultat av beräkningarna:

{tab}

Omr Täckningsgrad, procent Enhetligt pris Differentierat pris

1989/90

1990

1991

1989/90

1990

1991

1

46,9

47,3

41,2

44,4

44,5

39,7

2a

46,4

46,0

39,8

44,7

44,8

39,8

2b

42,1

41,4

33,9

41,7

39,3

28,5

3

40,1

39,2

31,2

42,4

42,3

34,2

4

40,5

38,9

28,8

42,9

42,7

32,0

Stödbehov

Stödbehovet inom resp. område beräknas som det överskott som

behövs för att år 1991 komma upp till 1989/90 års täckningsgrad

minus faktiskt över/underskott år 1991 exkl. Norrlandsstödet.

Detta stödbehov divideras sedan med antal mjölkekvivalenter och

uttrycks då i öre/kg.

Stödbehovet för kött har beräknats genom att stödbehovet

för mjölk multiplicerats med nio.

Stödbehovet i stödområde 4 har reducerats med en tredjedel. Orsaken

är att område 4 liksom tidigare betraktas som ett avtrappningsområde.

För mjölkproduktionen har stödbehovet beräknats med ett tillägg

för det belopp som statsmakterna förra året beslutade skulle

utgå för att höja lönsamheten efter tvåprissystemets avskaffande

den 1 juli 1989. Detta tillägg motsvarar en ökning av det totala

stödet med ca 65 milj.kr. (en justering har skett beroende på

förväntad

minskning av produktionen om 5 %

 -- 68 x 0,95 = 65 milj.kr.). I modellen har täckningsgraden år

1991 därför satts till motsvarande för 1989/90 + 4,5 %

.

Resultat av beräkningarna

Skillnaderna mellan beräkningarna med olika förutsättningar

visar sig som skillnader i djurbidragen. Pristilläggen förutsätts

oförändrade i alla alternativ.

Antalet mjölkkor och mjölkinvägningen har antagits minska med 5 %

 mellan 1991 och 1992/93 medan antalet ungnöt och lamm liksom

slaktvolymen

antagits bli oförändrad.

Kostnaden för pristilläggen beräknas med dessa antaganden till

401 milj.kr. för mjölk och 109 milj.kr. för kött.

För djurbidragen har följande alternativ beräknats:

1 Enhetligt mjölkpris i Norrland

Täckningsgraden år 1991 som 1989/90+4,5 %

 (mjölk)

Kostnad 345 milj.kr.

2 Enhetligt mjölkpris i Norrland

Täckningsgraden år 1991 som 1989/90

Kostnad 279 milj.kr.

3 Differentierat mjölkpris i Norrland

Täckningsgraden år 1991 som 1989/90+4,5 %

 (mjölk)

Kostnad 338 milj.kr.

4 Differentierat mjölkpris i Norrland

Täckningsgraden år 1991 som 1989/90

Kostnad 272 milj.kr.

Djurbidragen i de olika alternativen samt under 1991/92, kr./djur:

{tab}

Område

Mjölkkor

 1

 2a

 2b

 3

 4

1991/92

3 150

2 540

1 700

 995

 475

Alt 1

3 610

3 160

3 030

2 450

1 160

 2

2 870

2 450

2 340

1 790

 740

 3

3 460

2 890

3 790

2 340

 880

 4

2 720

2 180

3 100

1 680

 460

Ungnöt

 1

 2

 3

 4

1991/92

 460

 375

 240

 85

Alt 1--2

 560

 525

 330

 200

 3--4

 540

 540

 320

 160

Lamm

 1

 2

 3

 4

1991/92

 70

 55

 40

 15

Alt 1--2

 85

 80

 50

 30

 3--4

 80

 80

 50

 20

Bilaga 4

Sammanfattning av betänkandet (SOU 1991: 99) av utredningen om

utredning

av statistikbehovet inom livsmedelssektorn

1 Inledning

Våren 1990 fick jag som ensamutredare i uppdrag att se över

statistikbehovet

inom livsmedelssektorn. I enlighet med direktiven lämnade jag ett

delbetänkande under hösten 1990. Detta delbetänkande

("Statistikbehovet

inom livsmedelssektorn -- vissa förslag till förändringar på

kort sikt", SOU 1990:99) innehöll en kartläggning över nuvarande

statistikproduktion samt en genomgång av statistikbehoven på kort

sikt. Jag lämnade också förslag till begränsade neddragningar

av jordbruksstatistiken för det närmaste budgetåret.

Efter avrapporteringen i delbetänkandet har jag ytterligare analyserat

statistikbehoven med utgångspunkt från både ett kort- och långsiktigt

perspektiv. Jag har gjort en delvis ny indelning av statistikbehoven

som i stort ansluter till den grundsyn på behoven man arbetar efter

i utredningen om den statliga statistikens styrning, finansiering

och samordning m. m. (dir. 1990:68). En indelning har härvid gjorts

i basstatistikbehov och vad jag benämnt målinriktade statistikbehov.

Med basstatistik avser jag sådan statistik som krävs för att

tillgodose behoven inom följande områden:

-- nationalräkenskaper (NR) och långtidsutredningar

-- regeringskansliet/riksdagen

-- näringspolitiska förhandlingar

-- internationella organ (vari även beaktas kommande EG-krav)

-- allmän information

-- forskning och utbildning.

Med målinriktad statistik avser jag sådan statistik som krävs

för att tillgodose behoven inom följande områden:

-- för att följa upp den livsmedelspolitiska reformens effekter

-- för administrativa verksamheter (i samband med bl. a. direktstöd

till jordbrukare)

-- för beredskapsplanläggning

-- för landskapsvård och miljöskydd samt djurskydd

-- för stödområdesstudier avseende norra Sverige.

2 Jordbruk och trädgård

2.1 Genomgång av behoven

För att närmare kunna bedöma vilken omfattning på statistiken

som krävs har jag för jordbruk och trädgård gjort en detaljerad

genomgång av statistikbehoven inom resp. behovsområde.

Det är endast de samhällsmotiverade behoven som jag tagit fasta

på i behovsgenomgången. Specifika statistikbehov för t. ex. näringen

får bekostas av denna och har därför inte tagits in i bedömningen.

Ett resultat av den behovsområdesvisa genomgången har varit att

jag kunnat skapa mig en totalbild av hur behoven ser ut inom olika

statistikområden enligt följande indelning:

-- strukturstatistik/registeruppgifter

-- produktionsstatstik

-- ekonomisk statistik

-- övrig statistik.

I det följande redovisar jag resultaten av min genomgång av behovet

av jordbruks- och trädgårdsstatistik med uppdelning på nu redovisade

statistikområden.

Registeruppgifter över aktiva jordbrukare behövs för viss

administrativ

användning samt för urvalsundersökningar. För det senare behovet

är det inte nödvändigt att ha tillgång till årligen uppdaterade

registeruppgifter. För administrativa behov kan detta dock vara

nödvändigt för vissa typer av stödutbetalningar m. m. För

trädgårdsföretag är registeruppgifter på kort sikt inte aktuella

för administrativ användning.

Strukturstatistik är viktig att ha tillgång till för praktiskt

taget samtliga upptagna behovsområden. Skillnader finns dock i fråga

om behov av geografisk indelning. För t. ex. NR och internationell

rapportering är det tillräckligt med rikssiffror eller

riksområdessiffror.

För flertalet övriga behov är det önskvärt att ha tillgång

till en finare geografisk indelning t. ex. län. För att belysa

vissa landskapsvårdsfrågor är det önskvärt att åtminstone

intermittent ha tillgång till siffror på så låg regional nivå

som församlingsnivå. För skördeskadeskyddet har jag inte gjort

någon detaljanalys eftersom jag anser att detta behov bör tillgodoses

av branschen. För närvarande används vissa strukturdata på

den regionala nivån skördeområde.

Även produktionsstatistik behövs för praktiskt taget samtliga

behovsområden. Större delen av behoven täcks genom uppgifter

från företag och organisationer. Jag har inte närmare analyserat

behovsbilden för denna del utan allmänt konstaterat att dessa

uppgifter även kommer att behövas framöver. Efter kontakter

med branschföreträdare har jag bedömt möjligheterna att få

in uppgifter från företag och organisationer under de närmaste

åren som goda och något behov av att gå in på denna statistik

har jag därför inte bedömt finnas.

Den produktionsstatistik som inte tas fram med hjälp av uppgifter

från företag och organisationer utgörs i huvudsak av skördestatistik.

Behov av sådan statistik finns för flera viktiga behovsområden

bl. a. för att täcka kommande EG-krav. Det är tillräckligt

att ha tillgång till siffror för riket, riksområden och län

för att täcka dessa behov utom för skördeskadeskyddets behov

och viss administrativ användning (arealutbetalningar) där siffror

på längre regional nivå kan krävas.

Två övergripande behov kan urskiljas inom området ekonomisk statistik

nämligen behov av underlag för s. k. sektorkalkyler (jordbrukssektorns

samlade inkomster och utgifter) och behov av underlag för

företagsekonomiska

kalkyler samt i anknytning till detta beräkning av

jordbrukarfamiljernas

inkomstutveckling.

För sektorkalkylerna begränsar sig behovet av ekonomisk statistik

till prisstatistik. Volymunderlag för olika inkomst- och

kostnadsposter

hämtas från annat håll (i huvudsak från produktionsstatistik

grundad på uppgifter från företag och organisationer).

Behov av underlag för företagsekonomiska kalkyler och beräkning

av jordbrukarhushållens inkomster hänför sig till följande

behovsområden:

-- internationella organ (vari även beaktas kommande EG-krav)

-- forskning och utbildning

-- för att följa upp den livsmedelspolitiska reformens effekter

-- stödområdesstudier avseende norra Sverige.

För samtliga av de nu uppräknade behovsområdena krävs någon

form av statistik grundad på bokföringsundersökning eller annan

undersökning där ekonomiska uppgifter insamlas från enskilda

jordbruksföretag eller jordbrukarhushåll. Kraven på statistik

kan skilja sig från behovsområde till behovsområde. EG ställer

krav på någon form av bokföringsundersökning. Styrande för

utformningen av ekonomisk statistik är enligt min bedömning dels

behov av statistik för att följa den livsmedelspolitiska reformens

effekter, dels EGs krav.

För både sektorkalkyler och företagsekonomiska kalkyler är

det viktigt att ha tillgång till en omfattande prisstatistik. Denna

statistik har också ett egenvärde för uppföljning av reformen.

Inom det område som jag i utredningen benämnt övrig statistik

finns behov av statistik över sysselsättning, investeringar samt

förbrukning av förnödenheter m. m. Jag bedömer att övrig

statistik i första hand behövs för NR-beräkningar, uppföljning

av reformens effekter samt EG-behoven. Någon närmare analys har

inte gjorts av behoven av statistik över jordbrukets insatsvaror.

Denna statistik bedömer jag i framtiden liksom i dag vara möjlig

att få fram genom uppgifter från företag och organisationer till

låga produktionskostnader.

Ett viktigt behovsområde som inte tillgodoses genom uppgifter från

företag och organisationer är miljöskyddets behov av statistik

över förbrukning per hektar av gödsel- och bekämpningsmedel.

Behov av sysselsättningsstatistik har jag helt hänfört till

en del av statistikbehoven för uppföljning av reformens effekter.

På längre sikt kommer sannolikt också EG att ställa krav på

sådan statistik.

2.2 Alternativa metoder att ta fram statistik

Parallellt med genomgången av behoven har jag studerat alternativa

metoder för att få fram statistik inom de viktiga statistikområdena

strukturstatistik/registeruppgifter och skördeuppskattningar.

Nuvarande

kostnad för att ta fram statistik inom dessa områden uppgick för

senaste budgetåret till ca 35 milj. kr. vilket motsvarade mer än 70 %

 av SCBs totala budget för jordbruksstatistiken (i vilken även

trädgård ingår) detta år.

För statistikområden ekonomisk statistik och övrig statistik

har jag inte funnit det motiverat att studera andra metoder än vad

som i dag tillämpas. Jag har här valt att se på vilka förändringar

av nuvarande undersökningar som är lämpliga att göra mot bakgrund

av min behovsinventering.

Inom området strukturstatistik/registeruppgifter har jag studerat

dels olika begränsningar av nuvarande lantbruksregister (LBR), dels

intermittenta undersökningar baserade på uppgifter från

fastighetstaxeringen.

Översiktligt har jag också berört en metod som utgår från att

man utnyttjar administrativa registeruppgifter som upprättas för

t. ex. stödutbetalningar samt en metod som utgår från

branschföretagens

leverantörsregister.

Sammantaget konstaterar jag att metoder som bygger på nuvarande

LBR-teknik

är relativt dyra men ger en hög behovstäckning. Förutom för

statistiska ändamål är metoderna användbara också för flera

typer av stödutbetalningar om kompletteringar görs med någon

form av uppgiftskontroll. Som mest går det att spara ca 5 milj. kr.

per år jämfört med nuvarande LBR (som under det senaste budgetåret

kostade ca 15 milj. kr.) om någon förenklad form av LBR tillämpas.

För att täcka EG-kraven måste speciella djurräkningar göras

flera gånger per år. I nuvarande LBR görs inte detta och inte

heller i de metoder som utretts och som bygger på LBR-teknik. Jag

har räknat med att sådana djurräkningar skulle kosta ca 2 milj.

kr. att genomföra vilket således tillkommer i de alternativ som

studerats.

Den ena av metoderna som grundar sig på fastighetstaxeringsuppgifter

har jag helt anpassat till EGs krav, vilket innebär att totalräkningar

skall genomföras lägst vart tionde år och urvalsundersökningar

vartannat år för åren däremellan. Kostnaden för denna metod

har jag uppskattat till 6--7 milj. kr. per år i genomsnitt. Till

detta kommer kostnaden för särskilda djurräkningar med ca 2

milj. kr. Metoden har stora begränsningar vid administrativ

användning.

Den andra metoden bygger på en urvalsundersökning med

fastighetstaxeringsregistret

som bas. Metoden är resurssnål men har låg behovstäckning. Den

är dock tillräcklig för att uppfylla NR-behovet.

Övriga metoder för strukturstatistik måste utredas vidare innan

det går att bedöma deras användbarhet.

När det gäller skördeuppskattningar har jag i tre metoder utrett

neddragningar av nuvarande metod, objektiva skördeuppskattningar

(OS). I den ena av dessa metoder har jag begränsat

skördeuppskattningarna

till enbart spannmål. Kostnadsbesparingarna uppgår då till ca 3

milj. kr. per år i förhållande till nuvarande kostnad för OS,

19 milj. kr. per år. I den andra metoden har jag begränsat den

regionala redovisningen till endast riksområden vilket innebär

kostnadsbesparingar med 6--7 milj. kr. per år. Den tredje metoden

bygger på att OS genomförs i samma omfattning som nu men endast

vart 3--4 år. Några kostnadsberäkningar har inte gjorts av denna

metod som har stora arbetsmässiga nackdelar.

Utöver modifieringar av OS har jag också studerat en metod som

bygger på att skördeuppgifter inhämtas från jordbrukarna själva

(den s. k. danska metoden). Kostnaden för en sådan undersökning

har jag uppskattat till ca 2 milj. kr. om den utformas med samma

grödtäckning

och geografisk täckning som OS. Det är på nuvarande stadium inte

klarlagt vilken kvalitet som går att uppnå med den danska metoden.

En provstudie genomförs för närvarande i livsmedelsekonomiska

samarbetsnämndens (LES) regi vilken kommer att utvärderas under

vintern.

I övrigt har jag studerat en metod som bygger på att

skördeuppskattningar

görs genom fältbesiktningar (s. k. visuell metod) samt en

väderleksbaserad

metod som tidigare använts för prognoser. Den senare metoden kan

inte användas som fristående metod utan utgör endast ett

prognosinstrument.

Den visuella metoden har jag bedömt ge relativt osäkra resultat

och har därför inte utretts närmare.

När det gäller ekonomisk statistik har jag utgått från SCBs

nuvarande ekonomiska undersökningar, nämligen den jordbruksekonomiska

undersökningen (JEU), deklarationsundersökningen (DU) samt Inkomst-

och förmögenhetsundersökningen (IoF). Jag har inte funnit det

motiverat att utreda alternativ till dessa undersökningar utan endast

bedömt hur de bör modifieras för att svara mot de behov som

finns. I första hand har jag här beaktat behovet för uppföljning

av reformens effekter, EG samt stödområdesstudier. Utöver statistiska

centralbyråns (SCB) undersökningar har jag även studerat möjligheterna

att använda LRF-konsults (LFRk) resultatanalyser för att tillgodose

behoven. Detta material tas fram av LRFk som en form av kundservice

och är genom publicering även tillgängligt för bl. a. myndigheter

och organisationer.

När det gäller EG-behovet har jag inte mer än översiktligt

kunnat bedöma hur de ekonomiska undersökningarna bör utformas

för att tillgodose detta behov. Allmänt sett har jag bedömt

det som otillräckligt att enbart lita till LRFks resultatanalyser.

En form av bokföringsundersökning av den typ JEU representerar

har jag därför sett som nödvändig att genomföra. Nuvarande

utformning av JEU täcker dock inte EGs krav. Bl. a. måste sannolikt

JEU-populationen utvidgas. Under perioden fram till ett medlemskap

bör JEU åtminstone i begränsad form finnas kvar för att bibehålla

den kunskap som finns uppbyggd kring undersökningen.

För uppföljning av reformens effekter är det svårt att exakt

ange vilken form av ekonomisk statistik som kan bedömas som

tillräcklig.

Jag har här valt att arbeta med tre alternativ. I det från

resurssynpunkt

lägsta alternativet används endast LRFks material för att studera

lönsamhetsförändringar och IoF för att studera förändringar

i jordbrukarhushållens inkomstsammansättningar. Kostnaden för

detta alternativ torde understiga 0,5 milj. kr. I medelalternativet

studeras både den företagsekonomiska lönsamheten och

jordbrukarhushållens

inkomstsammansättningar genom att JEU bibehålls med vissa

inskränkningar

(för bl. a. arbetskraftsdelen) och DU fortsätter att genomföras

men begränsas till JEUs företagsgrupper (utom vad avser riksområde

tre). Kostnaden för detta alternativ har jag beräknat till ca

4,5 milj. kr. I det tredje alternativet utgår jag från att både

DU och JEU genomförs som hittills. Vissa nedbantningar av JEU skall

dock göras på samma sätt som i alternativ 2. Stödområdena

skall dessutom undantas. Kostnaden för alternativ 3 har jag beräknat

till ca 6,5 milj. kr.

Ett lämpligt förfarande för att studera den faktiska lönsamheten

och jordbrukarnas hushållsinkomster för stödområdena i norra

Sverige har jag bedömt vara att bibehålla JEU och DU (eventuellt

något utvidgad) för dessa områden. Frågan om behov finns av sådant

underlag förutsätter jag att den sittande s. k. Norrlandsgruppen

tar ställning till.

Inom området övrig statistik har jag särskilt uppmärksammat

att nya metoder bör utarbetas för att undersöka gödsel- och

bekämpningsmedels användningen om den nuvarande OS-metoden

för skördeuppskattningar ersätts av annan metod. För närvarande

finns en koppling mellan OS och undersökningen om gödsel- och

bekämpningsmedelsanvändningen. Kostnaderna för dessa har grovt

uppskattats, vilket jag återkommer till i det följande.

När det gäller sysselsättningsundersökningar har jag inte

sett det som aktuellt att gå över till annan metod än vad som

hittills tillämpats. Behovet av sysselsättningsundersökningar

har jag som tidigare redovisat bedömt som mycket begränsat under

de närmaste åren. På längre sikt kan EG komma att ställa krav

på sådana.

På trädgårdsområdet har jag inte studerat andra metoder än

de som fortlöpande tillämpas av SCB (de s. k. trädgårdsräkningarna

och trädgårdsinventeringarna).

2.3 Överväganden och förslag

I mina överväganden och förslag har jag inom området

strukturstatistik/registeruppgifter

sett det som lämpligt och möjligt att minska kostnaderna för

den rena statistikproduktionen till ca 10 milj. kr. De administrativa

behoven har inte beaktats i detta belopp. Mot bakgrund av den

osäkerhet

som för närvarande råder angående behovet av administrativa

register och vilka samordningsvinster m. m. som kan åstadkommas mellan

sådana register och strukturundersökningar föreslår jag vidare

att utredning på området görs. I avvaktan på resultatet från

en sådan utredning bör LBR i sin nuvarande utformning bibehållas

för åren 1992 och 1993.

När det gäller skördestatistik föreslår jag att den s. k.

danska metoden skall vidareutvecklas med sikte på att ersätta

nuvarande

OS fr. o. m. 1994 års uppskattning. För år 1992 skall nuvarande

OS genomföras som tidigare och för år 1993 föreslår jag att

en begränsad OS genomförs vilket medför en kostnadssänkning

med 6--7 milj. kr. detta år. Den danska metoden har jag

kostnadsberäknat

till ca 2 milj. kr.

För att följa den livsmedelspolitiska reformens effekter föreslår

jag på den ekonomiska statistikens område att resultat tas fram

i DU t. o. m. inkomståret 1992 för i stort sett de företagsgrupper

som nu ingår i JEU, vilket innebär en begränsning av nuvarande

DU. Jag föreslår vidare att JEU genomförs t. o. m. år 1992 på

i stort sett samma sätt som tidigare men med vissa begränsningar

(bl. a. slopas arbetskraftsdelen). För stödområdena i norra Sverige

bör DU och JEU finnas kvar så länge behov finns av faktiska ekonomiska

uppgifter för stödområdena. Kostnaden för DU totalt beräknar

jag kommer att uppgå till 2,4 milj. kr. per år för budgetåren

1992/93 och 1993/94 efter föreslagna förändringar. Motsvarande

kostnader för JEU har jag beräknat till ca 4 milj. kr. resp. 3,5 milj.

kr.

För att studera jordbrukarhushållens inkomstsammansättningar

under reformperioden föreslår jag att IoF genomförs i samma omfattning

som tidigare vad avser jordbrukardelen. Kostnaden för detta har

jag beräknat til 0,3 milj. kr vardera budgetåren 1992/93 och 1993/94.

För att möta kommande EG-krav bedömer jag att fördjupade studier

behöver göras över vilka krav som kommer att ställas på den

svenska lantbruksekonomiska statistiken vid ett medlemskap. Den

anpassning

som jag nu kan bedöma behöver ske bör påverka den ekonomiska

statistikens utformning fr. o. m. budgetåret 1994/95.

Jag föreslår att prisstatistiken bibehålls i samma omfattning som

tidigare.

Jag föreslår att en fristående gödselmedelsundersökning görs

år 1995 under förutsättning at den s. k. danska metoden för

skördeuppskattningar då har börjat användas. Motsvarande

undersökningar

för bekämpningsmedel bör genomföras åren 1994 och 1996. På

längre sikt bedömer jag det som möjligt att genomföra undersökningar

över gödsel- och bekämpningsmedel med längre intermittens

(vart 3--5 år). Under åren 1992 och 1993 bör undersökningarna

göras som tidigare i anslutning till OS.

Jag föreslår att en uppföljning av LES pågående studie över

kombinationssysselsättningar genomförs budgetåret 1993/94 avseende

år 1993. Mitt förslag förutsätter att den pågående studien

visar sig ge tillförlitliga resultat.

3 Livsmedelsindustri, -handel och konsumtion

3.1 Inledning

I delbetänkandet som jag överlämnade till regeringen i fjol

lämnades inga förslag rörande livsmedelsindustrin, -handeln

eller -konsumtionen. I delbetänkandet redovisades en första

kartläggning

av befintlig statistik på området samt pekades på vissa brister

i denna statistik. Behovet av särskild statistik över de senare

leden i livsmedelskedjan underströks och motiverades emellertid.

Jag bad dock att efter ytterligare kartläggning och analys av

statistikbehoven

få återkomma i slutbetänkandet med förslag till önskvärda

förändringar.

I det forsatta utredningsarbetet efter delbetänkandet har jag således,

med utgångspunkt från de brister i statistiken som redan i

delbetänkandet

kunde konstateras, dels lagt ner arbete på att komplettera den

kartläggning

som redovisades i delbetänkandet, dels genom ytterligare kontakter

med sakkunniga, experter och olika användare försökt att identifiera

behoven och nödvändiga förändringar/kompletteringar av

statistikproduktionen.

Statistiken rörande de senare leden i livsmedelskedjan är av något

annorlunda karaktär än den för jordbruket. När det gäller

jordbruksstatistik finns flera statistikprodukter som syftar till

att enbart belysa jordbruket ur en eller annan synvinkel. Denna

statistik

har till stor del tillkommit som ett resultat av krav på underlag

till följd av den förda jordbrukspolitiken. När det gäller

statistik över de senare leden finns det däremot i stort sett

ingen statistik som enbart syftar till att belysa livsmedelsindustrin

eller -handeln. Uppgifter om livsmedelsindustrin m. m. erhålles i

stället från större statistikprodukter som industri-, finans-

och konsumentprisstatistiken. I dessa statistikprodukter ingår t.

ex. uppgifter om livsmedelsindustrin och -handeln och

matprisutvecklingen

som en del.

Detta förhållande har inneburit att jag ansett det ligga utanför

denna utrednings uppgift att föreslå förändringar som omfattar

t. ex. hela industristatistiken eftersom det skulle få konsekvenser

för uppgiftsinsamling, resultat m. m. för hela området. Jag har

emellertid noga undersökt de brister som påtalats och i vissa fall

föreslår jag kompletterande undersökningar. I andra fall anser

jag emellertid att eventuella problem i möjligaste mån bör försöka

lösas genom nära kontakter mellan SCB och berörda myndigheter

eller genom särskild utredning.

Mot bakgrund härav är upplägget av den del i betänkandet som

berör livsmedelsindustrin, -handeln och konsumtionen något annorlunda

jämfört med den delen som rör jordbruket, såväl vad gäller

angreppssätt som på vilket sätt analys och förslag redovisas.

3.2 Överväganden och förslag

Mina utgångspunkter vid bedömningen av statistikbehoven och förslag

till åtgärder avseende de senare leden har varit direktiven till

utredningen, det livsmedelspolitiska beslutet samt de brister som

sakkunniga, experter och olika användare av statistiken har påtalat.

Min slutsats är härvid att det finns vissa icke tillgodosedda

krav på statistik över de senare leden i livsmedelskedjan.

I det följande sammanfattar jag mina slutsatser och förslag.

Internationella prisjämförelser

Förutom att följa och jämföra prisutvecklingen på livsmedel

i olika länder finns det enligt min mening också ett behov av att

kunna studera skillnader i prisnivån mellan olika länder och hur

skillnader i prisnivåer utvecklar sig i framtiden.

Att göra internationella prisjämförelser är förknippat med

många svårigheter. Jag har med såväl statens pris- och konkurrensverk

(SPK) och SCB som med sakkunniga och experter inom utredningen

diskuterat

olika alternativ. Enligt min uppfattning är den s. k.

köpkraftsparitetsmetoden

för närvarande den tillförlitligaste och billigaste metoden

att göra internationella prisjämförelser.

Jag föreslår att SCB tillförs 150 000 kr. för att löpande

(varje år) beräkna och sammanställa prisnivåindex avseende livsmedel

för OECD-länderna. Beräkningarna bör ske utifrån det underlag

till OECD som olika länder lämnar in inom ramen för det

internationella

projektet med köpkraftspariteter.

Prisutvecklingen

I såväl riksdagsbeslutet om livsmedelpolitiken som i direktiven

understryks vikten av att effekterna av reformen, i form av en dämpad

prisökningstakt, kommer konsumenterna till del. Bl. a.

prisutvecklingen

måste därför enligt riksdagsbeslutet följas noga. I direktiven

pekas vidare särskilt på marginalmätningar som en metod att följa

reformens effekter. Den rådande debatten om matpriserna understryker

också behovet av prisstatistik.

Man kan utgå från att SCB också fortsättningsvis kommer att beräkna

och publicera konsumentprisutvecklingen (KPI). Jag förutsätter

också att LES även framdeles kommer att beräkna och sammanställa

prisutvecklingen i olika led i livsmedelskedjan.

SPK följer under den s. k. omställningsperioden prisutvecklingen

i olika led till följd av regeringsuppdrag. Vad gäller detaljhandeln

följs också marginalutvecklingen.

Jag föreslår att SPK också efter omställningsperioden ges i

uppdrag att genomföra marginalmätningar i handeln. Härvid är

det också viktigt att metoderna för marginalmätningarna utvecklas.

Vidare föreslår jag att SCB tillförs 500 000 kr. per år för

att mäta prisutvecklingen i partiledet hos de största

partihandelsföretagen

inom livsmedelshandeln.

KPI -- extraprisproblematiken m. m.

I de diskussioner som jag haft såväl med sakkunniga och experter

i utredningen som med andra företrädare för myndigheter inom

livsmedelspolitikens område har tveksamheter i vissa avseenden

redovisats

kring sättet att beräkna KPI. Därvid har flera frågor uppmärksammats.

Även tidigare utredningar om livsmedelspolitiken som jag har studerat

har pekat på problemen med behandlingen av framför allt extrapriser

vid beräkning av KPI.

De problem som uppmärksammats är dels behandlingen av extrapriser,

kuponger, rabatt- och bonussystem m. m. vid beräkning av KPI, dels

huruvida KPI fångar upp effekterna av ett ändrat inköpsmönster

avseende olika butiksformer (lågprisbutiker, stormarknader m. m.)

SCB har i sin anslagsframställning för budgetåret 1992/93 tagit

upp bl. a. de problem som jag här peket på. Enligt SCB ökar kraven

på utvecklingsarbete eftersom de förutsättningar som gällde

då grunderna för indexberäkningarna lades fast på 1950-talet

kraftigt har förändrats. Enligt SCB är det nödvändigt att

förstärka utredningsresurserna på SCB för att kunna minska

bristerna och för att kunna garantera beräkningar med hög relevans

och precision.

Problemen gäller givetvis inte specifikt livsmedelsdetaljhandeln

utan de förekommer inom i stort sett all detaljhandel. Utifrån

mina utgångspunkter är det emellertid bara frågor kring

prisutvecklingen

på livsmedel som jag har anledning att uppmärksamma.

Jag anser det angeläget att de av SCB begärda medlen tillförs

SCB för ökat utredningsarbete om metodikfrågor avseende

KPI-beräkningar.

I detta utredningsarbete bör hanteringen av extrapriser, kuponger,

olika rabatt- och bonussystem, ändrad butiksstruktur/inköpsmönster

och olika rationaliseringsåtgärder inom handeln särskilt

uppmärksammas.

Arbetet bör resultera i ett beslutsunderlag som redovisar för-

och nackdelar med olika metoder, dvs. hur olika metoder påverkar KPI.

Livsmedelshandeln

Brister i statistiken rörande livsmedelshandeln har påtalats av

såväl 1983 års livmedelskommitté (LMK) som 1986 års

livsmedelsutredning

(LMU). Även vid de kontakter som utredningen haft med olika

myndigheter

har det framförts kritik mot den nuvarande officiella statistiken

över livsmedelshandeln.

Enligt min bedömning finns det behov av statistik som bättre belyser

förhållandena inom livsmedelshandeln. Det saknas i dagsläget

en väl avgränsad sådan statistik.

Jag föreslår att SCB och SPK tillsammans tilldelas 500 000 kr.

budgetåret 1992/93 för att gemensamt utarbeta och genomföra en

enkätundersökning riktad till livsmedelshandeln. SPK bör härvid

komplettera resultaten med en analys. Efter utvärdering bör ställning

tas till om undersökningen är ändamålsenlig vad gäller behovet

av bra statistik för att kunna följa och analysera förhållandena

i livsmedelshandeln. Ställning bör härvid tas till om undersökningen

bör göras intermittent, t. ex. vart tredje år.

Livsmedelsindustrin

När det gäller statistik över livsmedelsindustrin har olika

synpunkter framförts. Bl. a. har kritik riktats mot den

klassificeringsmetod

som tillämpas i industri- och finansstatistiken, det s. k.

mestkriteriet.

För vissa områden föreligger vidare brister i underlaget, t.

ex. saknas för vissa produkter uppgifter om producerade kvantiteter.

För några varor föreligger också problem att jämföra med

annan statistik. För de senaste åren saknas vidare uppgifter över

livsmedelsindustrins råvaruförbrukning.

Det kan således konstateras att brister finns i statistiken avseende

livsmedelsindustrin. Jag bedömer dock inte bristerna vara av den

karaktären att de föranleder särskilda eller kompletterande

undersökningar. Redovisade problem bör i stället i möjligaste

mån kunna lösas genom nära kontakter mellan SCB och berörda

myndigheter. I det här sammanhanget ser jag LES som ett lämpligt

forum. I LES styrelse ingår nämligen samtliga myndigheter inom

livsmedelspolitikens område samt SCB. LES har också vissa ekonomiska

resurser att stödja projekt om man, efter närmare diskussioner,

finner motiv till särskilda åtgärder.

Särskilda konsumtionsundersökningar

En särskild undersökning om hushållen livsmedelsutgifter och

kostvanor (HUL resp. HULK) skall enligt nu gällande planer göras

vart tionde år i samarbete mellan SCB och livsmedelsverket (SLV).

En första undersökning gjordes år 1989. Undersökningen totalt

kostade 7--8 milj. kr., där SLVs del kostade ca 1 milj. kr.

Enligt min uppfattning är det angeläget att en undersökning

om livsmedelsutgifterna görs tätare än vart tionde år. Uppgifter

om konsumtionen behövs som medger möjligheter till studier av;

1) fördelningspolitiska effekter, 2) konsumtionsförändringar,

3) skillnader i livsmedelskonsumtion mellan olika regioner, olika

typer av hushåll, hushåll med olika ekonomisk bärkraft samt olika

grupper av individer, 4) relationen mellan kostvanor och aktuella

näringsrekommendationer samt 5) kvalitetsaspekter, t. ex. konsumtionen

av alternativt odlade livsmedel.

Studier av ovan nämnda slag bedömer jag som angelägna dels för

att kunna följa upp effekter av politiska beslut som påverkar

hushållsinkomsterna

och -utgifterna dels för att kunna följa upp den livsmedelspolitiska

reformens effekter på konsumtionen och kostvanorna samt för att

kunna fånga upp effekter av samhällets olika åtgärder för

en bättre folkhälsa (avseende kosten).

Jag föreslår att SCB och SLV budgetåret 1992/93 tillförs 6 milj.

kr. tillsammans för att i samråd med berörda myndigheter genomföra

en undersökning av hushållens livsmedelsutgifter och kostvanor

år 1993. Erfarenheterna från denna undersökning bör ligga till

grund för hur framtida undersökningar på området bör utformas

samt hur ofta.

En samlad statistikproduktion för hela livsmedelssektorn

Enligt direktiven har utvecklingen gått mot en mer samlad

livsmedelspolitik

som innefattar alla led i livsmedelskedjan samt kvalitets- och kost-

och hälsafrågor. Enligt direktiven bör utredningen mot bakgrund

härav överväga en samlad statistikproduktion för hela

livsmedelssektorn.

SCB har fått särskilda medel för att utveckla ett nytt

statistikprogram

för hela det livsmedelspolitiska området. Detta arbete pågår

för närvarande och planeras vara klart våren 1992. Utredningen

har fått tagit del av ett utkast till program.

Inom främst SCB finns i dagsläget flera statistikprodukter som

i sin helhet eller i vissa delar belyser något led i livsmedelskedjan.

Enligt min uppfattning är det angeläget livsmedelstatistiken

presenteras

på ett mer samlat och ändamålenligt sätt.

Jag föreslår att 1 milj. kr. tillförs SCB budgetåret 1992/93

för att kunna fullfölja arbetet med ett livsmedelsstatistiskt

program. När programmet slutgiltigt är sammanställt bör SCB

i sin anslagsframställning närmare redovisa det årliga resursbehovet.

Arbetet bör på sikt resultera i en livsmedelsstatistisk årsbok.

Bilaga 5

Sammanställning av remissyttranden över betänkandet (SOU 1991:99)

Statistiken inom livsmedelssektorn -- förslag till förändringar

Remissinstanserna

Efter remiss har yttranden över betänkandet avgetts av statens

jordbruksverk (SJV), statens livsmedelsverk (SLV), plan- och

bostadsverket,

statistiska centralbryån (SCB), statens pris- och konkurrensverk

(SPK), statens naturvårdsverk (SNV), kemikalieinspektionen (KemI),

Sveriges lantbruksuniversitet (SLU), livsmedelsekonomiska

samarbetsnämnden

(LES), kommerskollegium, överstyrelsen för civil beredskap (ÖCB),

socialstyrelsen, generaltullstyrelsen, riksskatteverket (RSV),

konjunkturinstitutet,

riksantikvarieämbetet (RAÄ), skogsstyrelsen, arbetsmarknadsstyrelsen

(AMS), statskontoret, riksrevisionsverket (RRV), konsumentverket,

Sveriges civilförsvarsförbund, skogs- och jordbrukets forskningsråd

(SJFR), Konsumentberedningen (KoB), länsstyrelserna i Jönköpings,

Malmöhus, Göteborgs och Bohus, Örebro, Kopparbergs, Jämtlands

och Norrbottens län, Svenska kommunförbundet, Grossistförbundet

Svensk handel,

Kooperativa förbundet (KF), Lantbrukarnas riksförbund (LRF), Svenska

arbetsgivareföreningen (SAF), Sveriges livsmedelshandlareförbund

(SSLF), Sveriges livsmedelsindustriförbund (SLIM), Trädgårdsnäringens

riksförbund (TRF).

Vidare har yttrande inkommit från Företagens uppgiftslämnardelegation.

1 Allmänna synpunkter

1.1 Statens jordbruksverk: Omfattningen av jordbruksstatistiken har

i stor utsträckning styrts av de statliga insatser som skett på

området t.ex. i samband med prisregleringen,

rationaliseringspolitiken,

rådgivningen, m.m. Statistikens inriktning har successivt ändrats

med hänsyn till ändrade behov. Med den stora förändring som

nu sker inom jordbruksområdet (bl.a. avregleringen) är det enligt

SJV:s uppfattning bra att en mer genomgripande översyn skett av

statistikens innehåll, omfattning liksom sättet att producera den.

Det är också rimligt att det -- med hänsyn till det minskade

samhälleliga engagemang som avregleringen innebär -- sker en viss

begränsning av statistikens omfattning. En sådan innebär naturligtvis

samtidigt vissa begränsningar i möjligheterna att använda statistiken.

SJV anser att det är väsentligt att användarna får ett större

inflytande över vilken statistik som tas fram. Genom ett ökat

beställaransvar kan man i större utsträckning än nu koppla

statistiken till användarnas behov. Enligt SJV:s uppfattning bör

huvudanvändaren av statistiken också ha beställaransvaret för

statistiken samt tilldelas resurser för att tillgodose behoven.

I sammanhanget är det viktigt att skilja mellan de administrativa

behoven och de behov som finns för ren statistikproduktion.

Kostnaderna

för att klara de administrativa behoven bör enligt SJV täckas

av medel som tillförs för stöd och därmed bör också beställaren

av statistiken (uppdragsgivaren) avgöra vilka uppgifter som bör samlas

in.

SJV stöder i stort den översyn och behovsprövning som görs

i utredningen.

Under de närmaste åren kommer behovet av att följa upp reformens

effekter att ställa stora krav på fortsatt bra statistikunderlag.

En fortsatt anpassning av statistikens innehåll och omfattning efter

dessa krav är därför angelägen.

En -- -- -- osäker faktor är EG och vad en eventuell EG-anslutning

kommer att innebära. Vid ett medlemskap i EG kommer krav att ställas

avseende den statistik som skall tas fram. SJV anser det nödvändigt

att statistiken väl tillgodoser de krav som EG kan komma att ställa

vid ett eventuellt medlemskap.

Det kommer också att finnas ett behov av att kunna göra

internationella

jämförelser och då främst med länder inom EG.

1.3 Plan- och bostadsverket -- -- -- delar i stora drag utredarens

behovsanalys av statistik inom livsmedelssektorn. -- -- --

För att statistik skall bli möjlig att utnyttja inom den fysiska

planeringen fordras att den är geografiskt väl preciserad. Detta

gäller i högsta grad för kommunal översiktlig planering.

I utredningen sägs mycket lite om det framtida kommunala behovet

av jordbruksstatistik. Boverket menar att kommunerna i framtiden

kommer

att ha behov av jordbruksstatistik. Denna statistik kommer i flera

fall att behöva vara uppdelad på församlingsnivå, och ibland

på ännu mindre enheter. -- -- --

-- -- -- Boverket menar att det för att det skall gå att upprätta

miljörelaterade nationalräkenskaper liksom miljöindex i framtiden

så behövs en rad jordbruksstatistiska uppgifter. Det är därför

viktigt att förslagen i SOU 1991:38 Räkna med miljön beaktas

vid fortsatt behovsanalys inför förändringen av statistiken

inom livsmedelssektorn.

Boverket ser det som angeläget att statistiken inom livsmedelssektorn

snarast får en sådan utformning att den kan jämföras med EG:s

statistik i så många avseenden som möjligt. -- -- -- Boverket

instämmer -- -- -- i den del av det särskilda yttrande som rör

EG som avgivits av Gunnar[REDACTED_EFTERNAMN].

Boverket delar i stort utredarens syn rörande förändringarna

i livsmedelsstatistiken men vill dock varna för att alltför nitiskt

behovsanpassa statistikproduktionen till dagslägets exakta behov.

Jordbruksstatistiken har spelat en betydande roll för analysen av

samhällets utvecklingsförlopp. T.ex. har det visat sig i en rad

sammanhang att jordbruksstatistik insamlad under en längre tidsperiod

spelat en avgörande roll i miljöhistoriska sammanhang. Boverket

ser det därför som angeläget att de nedskärningar som kommer

att föreslås underkastas en vetenskaplig miljöhistorisk bedömning.

En sådan bedömning bör göras med hjälp av en särskild FoU-

insats.

1.4 Statistiska centralbyrån: Utredningen har enligt SCB:s mening

varit alltför optimistisk både när det gäller möjligheterna

att inom ett par år kraftigt skära ner anslagen till

jordbruksstatistiken

och när det gäller framtida anslagsnivå, efter genomförda

anpassningar.

Detta sammanhänger med att behovsanalysen i vissa delar är

ofullständig

och vissa väsentliga kvalitetsaspekter inte har beaktats i tillräcklig

utsträckning.

Behovsanalysen tar främst sikte på de samhällsmotiverade behoven,

särskilt centrala myndigheters statistikbehov. Övriga behov förutsätts

kunna tillgodoses genom statistik som näringen själv svarar för.

Som framhålls i särskilt yttrande av Frithiof[REDACTED_EFTERNAMN] medför

en sådan begränsning allvarlig risk för suboptimering av den

totala statistikproduktionen i samhället. Statistik som för närvarande

produceras centralt med anslagsmedel t.ex. för regionala och lokala

behov, som inte längre skulle tas fram på detta sätt, men som

fortfarande efterfrågas, kan komma att framställas på flera håll

till en högre sammanlagd kostnad och kanske med en lägre kvalitet

och sämre tillgänglighet än om produktion kunde ske samordnat

och centralt. Alternativt kommer viss lönsam statistikproduktion

icke alls till stånd, med de samhällsekonomiska förluster, som

det innebär. Möjligheten för SCB att -- i enlighet med sin instruktion

-- samordna statistiken försämras givetvis också. SCB instämmer

i Billströms kritik.

Utredningen har främst inriktat sig på de behov som framförts

av de myndigheter m.fl. som har varit direkt representerade genom

sakkunniga, experter och sekreterare i utredningen. SCB saknar i

betänkandet

framför allt erforderlig kartläggning och analys av de regionala

och lokala behoven av statistik vid länsstyrelserna,

hushållningssällskapen,

forskningsinstitutioner m.fl.

SCB anser att behovskartläggningen delvis är alltför ytlig för

att kunna läggas till grund för planeringen av den jordbruksstatistik

som erfordras framöver, särskilt på längre sikt. -- -- --

I konsekvens med den bristfälliga behovs- och metodanalysen måste

redovisade kostnadsuppskattningar och -bedömningar också betraktas

som mycket grova och preliminära.

SCB vill invända mot utredarens tendens att förorda enklare (och

billigare) metoder även då det är tveksamt om metoderna uppfyller

rimliga minimikrav på statistikens kvalitet. Det gäller exempelvis

den s.k. danska modellen för skördestatistik.

SCB instämmer i utredarens synpunkt %[att det för Sveriges del

inte finns%] skäl -- -- -- att ha en lägre ambitionsnivå än

vad som motsvarar EG:s krav.

Utredaren noterar vidare att EG:s statistikkrav inte behöver uppfyllas

förrän efter två års medlemskap. SCB anser att utredningen inte

i tillräcklig utsträckning beaktat värdet av att snabbt uppnå

en EG-anpassning av jordbruks- och livsmedelsstatistiken. Det är

SCB:s bedömning att Sverige under ett förhandlingsskede behöver

ha tillgång till tillförlitlig och jämförbar statistik (både

med avseende på svenska tidsserier och EG-ländernas statistik).

Den föreslagna nedskärningen av statistiken för att senare eventuellt

bygga upp densamma i enlighet med EG-krav är enligt SCB generellt

sett inte någon lämplig strategi.

I sin ambition att göra stora besparingar (även på relativt kort

sikt) synes utredaren ha tagit sikte på EG:s ``minimikrav`` och därvid

inte noterat att man inte heller inom EG:s statistiska organisation

är alltigenom tillfreds med den statistik som medlemsländerna

producerar. Mot bakgrund av den tradition som vi har i Sverige bör

vi sätta målsättningen beträffande jordbruksstatistikens innehåll

och kvalitet i olika avseende så högt att vi redan vid ett eventuellt

EG-inträde lever upp till de krav som organisationen ställer.

Det finns stort behov av utvecklingsinsatser inom EG. Sverige skulle

kunna bidra till utvecklingen av den gemensamma statistiken. SCB vill

i sammanhanget påpeka att det är normalt att länderna inom EG

producerar jordbruksstatistik utöver vad som krävs av

EG-organisationen.

Beträffande EG-perspektivet instämmer SCB i Gunnar Larssons särskilda

yttrande till betänkandet. Som grund för planeringen i ett EG-

perspektiv erfordras en fördjupad behovsanalys avseende

jordbruksstatistiken.

Det är även SCB:s bedömning att denna analys bör göras skyndsamt.

Det är väsentligt att verket ges möjlighet att agera på ett

mer offensivt sätt än vad utredaren tänker sig. -- -- --

Som Frithiof[REDACTED_EFTERNAMN] framhåller i sitt särskilda yttrande är

de kostnadsberäkningar som presenteras i betänkandet mycket osäkra.

-- -- -- Det är SCB:s intryck att kostnadsberäkningarna/bedömningarna

genomgående ligger alltför lågt. -- -- -- Beräkningarna måste

därför ses över i det fortsatta utvecklingsarbetet.

SCB saknar i betänkandet tillräckliga kalkyler avseende erforderliga

utrednings- och utvecklingskostnader. -- -- --

Förutsättningar för uppdragsverksamheten har bl.a. varit dels

ett väl fungerande lantbruksregister (LBR), dels en rikstäckande

likaså välfungerande fältorganisation för objektiva

skördeuppskattningar

(OS). Om den årliga uppdateringen av LBR resp. fältorganisationen

för OS skulle upphöra bortfaller i huvudsak SCB:s möjligheter

att tillgodose väsentliga statistikbehov till ``marginella kostnader``

för intressenterna. Den informationsförlust, som bortfallet av

uppdragsstatistiken i fråga skulle innebära, och/eller fördyring

av ifrågavarande statistikservice, om den skulle utföras på annat

sätt, har utredaren inte tagit hänsyn till och värderat på

något sätt i sin behovsanalys. I sammanhanget bör också nämnas

den kompetens som SCB har när det gäller tillämpning av provytemetoden

för skördeuppskattningar. Denna kompetens är av stor betydelse

i SCB:s internationella konsultverksamhet i utvecklingsländer.

Uppdragsverksamheten

måste enligt SCB:s uppfattning beaktas vid ett samlat

ställningstagande

till jordbruksstatistikens omfattning.

-- -- -- Det -- -- -- erfordras för anpassning till EG:s krav och

regelverk utredningar, som delvis kan bli relativt omfattande. Det

gäller främst fördjupade behovsanalyser och förberedande arbete

för anpassning av strukturstatistiken och den ekonomiska statistiken

till EG:s typklassificeringssystem (typologi för jordbruksföretag);

speciella djurräkningar, trädgårdsstatistik, produktionsstatistik,

bokföringsundersökningar för jordbruksföretag och

sysselsättningsundersökningar

för jordbruket.

-- -- -- Verket %[gör%] redan nu vissa förberedelser, men arbetet

behöver intensifieras och bedrivas mer skyndsamt. Utredaren har

inte beräknat några medel avseende utredningar för EG-anpassning.

Sammanlagt beräknar SCB för ifrågavarande utrednings- och

utvecklingsarbete

sammanlagt 0,8 milj.kr. 1992/93. För 1993/94--1995/96 avser SCB

att återkomma i sin treårsplan.

%[Sammanfattningsvis%] bedömer SCB att en besparing på nuvarande

anslag (1991/92) av storleksordningen 10 till 22 milj.kr. kan göras

till budgetåret 1994/95. Det exakta anslagsbehovet fr.o.m. nämnda

budgetår kan beräknas först sedan erforderliga utredningar, speciellt

beträffande skördestatistiken, har gjorts. Dessa beräkningar

tar inte hänsyn till eventuella medelsbehov som kan komma att

aktualiseras

till följd av EG:s krav.

1.5 Statens pris- och konkurrensverk: Utgångspunkten för den

livsmedelspolitiska

reformen är att samma villkor skall gälla för jordbruket som

för andra näringar. SPK anser att även statistikproduktionen

därmed bör jämställas med övriga näringsgrenar, och att

det borde finnas goda förutsättningar att på sikt minska den

omfattande statistikproduktionen på jordbruksområdet.

Utredarens förslag om vissa neddragningar av den nuvarande

jordbruksstatistiken

är därför enligt SPK ett steg i rätt riktning. SPK avstår

i övrigt från att lämna synpunkter på utredarens förslag avseende

statistik på jordbruksområdet.

Ett närmande till EG medför att marknadsbegreppet kan vidgas till

att omfatta områden även utanför Sveriges gränser. En sådan

marknad kan för livsmedelsprodukter t.ex. omfatta södra Sverige

och delar av Danmark. Detta ställer ökade krav på att statistiken,

för att vara användbar för konkurrensmyndigheten, är harmoniserad

med EG:s statistik.

SPK vill bl.a. därför framhålla vikten av att de förändringar

i statistiken inom livsmedelssektorn som vidtas medför en anpassning

till EG:s krav. SPK instämmer i utredarens bedömning att inga

skäl talar för att ambitionsnivån för statistikproduktionen

i Sverige skall vara lägre än att EG:s krav kan tillgodoses.

Utredaren pekar på en rad områden där förändringar därför

kan förutses. En anpassning till EG ställer t.ex. krav på regional

uppdelning av statistiken. I det sammanhanget vill SPK peka på att

en region inom EG kan omfatta områden inom mer än en medlemsstat,

vilket ytterligare understryker vikten av att statistiken

harmoniseras.

Som utredaren påpekar, kan den framtida inriktningen inom EG ställa

krav som ännu inte finns preciserade.

1.6 Statens naturvårdsverk har tillsammans med riksantikvarieämbetet

och jordbruksverket fått i uppdrag av regeringen att fortlöpande

följa och utvärdera miljöeffekterna av den nya livsmedelspolitiken.

-- -- -- Statistikbehovet för att belysa miljöeffekterna på kort

och lång sikt skall belysas.

-- -- -- Allmänt kan då konstateras att om möjligheterna till

uppföljning genom användande av LBR och OS blir mindre på grund

av förändrat statistikinhämtande kommer ett större behov av

specialundersökningar att uppstå vilket blir avsevärt fördyrande.

1.8 Sveriges lantbruksuniversitet: En väl utbyggd jordbruksstatistik

är väsentlig för forskning och utbildning vid SLU. Även med

en krympande jordbruksnäring och ett besvärligt budgetläge är

det viktigt att inte neddragningarna blir för stora och att en

EG-anpassning

inte försvåras.

SLU saknar i utredningen en fördjupad diskussion av behoven av

jordbruksstatistik

i en omvärld stadd i mycket stark och snabb förändring. Vilka

speciella krav ställer detta på samhällets informationssystem

där statistiken är en viktig grund? Mycket av diskussionen är

inriktad på den nu aktuella omställningen, vilket i sig är bra.

Denna är dock säkerligen inte en engångsföreteelse. SLU delar

i dessa avseenden de synpunkter som framförts i särskilda yttranden

av[REDACTED_EFTERNAMN] och[REDACTED_EFTERNAMN].

1.9 Livsmedelsekonomiska samarbetsnämnden: I betänkandet har gjorts

en analys av det framtida behovet av statistik inom livsmedelssektorn

och omfördelningen av ansvaret för statistikproduktionen mellan

staten och berörda näringar. Nämnden delar i princip utredningens

uppfattning i dessa frågor. Det bör dock understrykas, som också

gjorts i betänkandet, att det ännu inte är möjligt att fullt

ut överblicka det statistikbehov inom sektorn som kan komma att

finnas efter Sveriges eventuella medlemskap i EG. Ej heller går det

att förutse vad ett GATT-avtal som omfattar jordbrukssektorn kan

få för betydelse för statistikens uppläggning och omfattning.

Härav följer också att ansvarsfördelningen mellan staten och

berörda näringar för statistikproduktionen kan påverkas, eftersom

staten bör ansvara för den statistik som krävs i anledning av

internationella åtaganden.

Mot angivna bakgrund delar nämnden utredningens uppfattning att

i nuvarande läge försiktighet bör iakttas i fråga om större

omläggningar av nuvarande statistikproduktion innan klarhet nås

om de framtida internationella kraven. Å andra sidan bör såsom

förordats i betänkandet vissa omläggningar som föranleds av

1990 års livsmedelspolitiska beslut kunna genomföras nu.

Eftersom det i samband med kommande förhandlingar om svenskt

medlemskap

i EG bör kunna nås bättre klarhet i fråga om därav föranledda

statistikbehov inom livsmedelssektorn är det angeläget att de

beslut som kommer att fattas i anledning av betänkandet utformas

så att erforderliga omläggningar av statistiken kan ske snabbt.

I detta sammanhang vill nämnden anmäla att den har för avsikt

att inrätta en särskild arbetsgrupp som skall ha till uppgift

att fortlöpande kartlägga statistikbehovet inom nämndens

verksamhetsområde

i anledning av ett EG-medlemskap.

I fråga om utredningens detaljförslag till ändringar i nuvarande

statistikproduktion har samarbetsnämnden inte funnit anledning till

särskilt ställningstagande. Före omläggningen av skördestatistiken

bör dock överläggningar ske med huvudmannen för skördeskadeskyddet.

1.10 Kommerskollegium har bl.a. till uppgift att löpande förse

vissa internationella organisationer med nationella prisuppgifter

för vissa kolonialvaror inom såväl parti- som detaljhandelsledet.

-- -- -- Kollegiet anser det därför olyckligt om vidtagna förenklingar

och föreslaget livsmedelsstatistiskt program hos SCB sker på bekostnad

av tillgänglighet och önskad detaljeringsgrad.

Kollegiet vill -- -- -- understryka behovet av en inför EG-

förhandlingarna skyndsam EG-anpassning av statistiken. Samtidigt

bör i sammanhanget erinras om att viktiga nationella statistikkrav

och -behov skall kunna tillgodoses.

1.13 Socialstyrelsen: -- -- -- Socialstyrelsen vill framhålla att

de föreslagna förändringarna bör leda till påtagliga förbättringar

beträffande statistiken inom livsmedelssektorn.

1.16 Konjunkturinstitutet: Utredningen har på ett förtjänstfullt

sätt kartlagt huvuddelen av nuvarande statistik på det

livsmedelspolitiska

området, utrett statistikbehoven samt studerat olika alternativa

metoder att ta fram statistik. Utredningen utmynnar i ett förslag

om en betydande neddragning av jordbruksstatistiken och en viss

utbyggnad

vad det gäller de senare leden i livsmedelskedjan. Institutet

tillstyrker

grundtanken i förslaget.

Institutet tillstyrker de slutsatser och förslag som lämnats av

utredningen %[avseende de senare leden i livsmedelskedjan%].

1.20 Statskontoret har inte underlag eller kompetens för att

detaljerat

kunna värdera utredarens bedömningar. Statskontoret efterlyser

emellertid -- utifrån allmänna besparingsgrunder -- en mer

ifrågasättande

och prövande analys av behoven med avseende på angivna användare.

Det hade t.ex. varit rimligt att i en intressentanalys belysa vilken

plats och betydelse den statistik har som förtecknas inom de olika

behovsområdena. Frågor av intresse att få belysta är t.ex. följande.

På vilket sätt utnyttjas statistiken och av vilka avnämare? Är

dessa beredda att betala för den statistik som erhålls eller i

vart fall bidra till kostnaderna för produktionen? Det finns skäl

att väga nyttan av den statistik som produceras mot de direkta och

indirekta kostnader produktionen för med sig. Någon form av grov

cost-benefit-analys hade varit ägnad att ge ett bättre underlag

för en bedömning av möjligheterna till begränsningar.

Sammanfattningsvis anser statskontoret följande:

-- den nya livsmedelspolitiken bör ses som ett definitivt brott

med den föregående och statistikbehoven bör i konsekvens härmed

analyseras mer förutsättningslöst

-- med en mer marknadsorienterad livsmedelspolitik är det rimligt

att näringen och dess organisationer tar ett ökat ansvar för

den statistik som produceras

-- man bör klarare skilja mellan ett beställar- och ett

producentansvar

-- begränsningar av statistiken bör åstadkommas i första hand

genom att i grunden pröva och ifrågasätta behoven snarare än

att ange alternativa vägar för att tillgodose dem

-- fördjupade studier behöver göras över vilka krav som kommer

att ställas på den svenska lantbruksekonomiska statistiken vid

ett medlemskap i EG.

1.22 Konsumentverket: Att inom livsmedelstatistiken lyfta fram

konsumentaspekterna

och leden efter primärledet finner konsumentverket vara av stor

betydelse. Det beror bl.a. på de krav som ställs i det

livsmedelspolitiska

beslutet samt den påverkan ett EG-medlemskap, EES-avtal och GATT-avtal

kan få på den svenska livsmedelsmarknaden och för svenska konsumenter.

Likaså anser verket att det bör vara möjligt med förändringar

av statistiken för primärledet och att den totala

statistikproduktionen

för jordbruket bör kunna minskas. En samordning av statistiken

inom livsmedelsområdet är viktig.

1.24 Skogs- och jordbrukets forskningsråd: Rent allmänt gäller

att ett bra statistiskt underlag i många fall kan peka på problem

som kan behöva åtgärdas via forskning liksom det kan ge möjlighet

att följa upp resultat av vidtagna åtgärder. Från forskningens

synpunkt är det därför angeläget att man ej drar ned på det

statistiska underlaget alltför mycket. De föreslagna

anpassningsåtgärderna

av statistikarbetet inför en eventuell EG-anslutning är givetvis

också av stor vikt.

1.26 Konsumentberedningen instämmer i stort sett i utredningens

allmänna utgångspunkter rörande statistikproduktionen på

livsmedelsområdet.

Statistiken för själva jordbrukssektorn har, som utredningen påpekat,

i många fall styrts av de behov som den statliga

regleringsverksamheten

medfört. Jordbruksstatistiken har därmed kommit att bli relativt

omfattande jämfört med statistiken för andra sektorer och i

förhållande till sektorns storlek. Avregleringen leder mot den

bakgrunden till minskade behov av statistikframtagning. Å andra sidan

har viss statistik, över t.ex. priser, framkommit som en direkt

följd av regleringen. Motsvarande uppgifter kan i ett avreglerat

läge få insamlas på ett mer resurskrävande sätt. Vidare kan

vissa omläggningar och utökningar av statistiken behöva göras

till följd av Sveriges ansökan om medlemskap i EG och de statistikkrav

på jordbruksområdet som ställs på medlemsländerna.

Nedskärningar inom jordbruksstatistikens område bör enligt KoB:s

mening ge utrymme för finansiering av förbättrad statistik beträffande

senare led i livsmedelskedjan. Förhållandena inom dessa har varit

mindre väl belysta. En obalans har rått i förhållande till

jordbruksstatistiken,

vilken blivit särskilt märkbar mot bakgrund av det senaste

livsmedelspolitiska

beslutet med dess tyngdpunkt på konsumentintresset. -- -- --

Det är angeläget att statistiken för de senare leden i

livsmedelskedjan

förbättras och utökas. I en del fall konstaterar utredningen

att brister föreligger i den nuvarande statistiken som inte är

möjliga att åtgärda till rimlig kostnad inom ramen för den

löpande statistikproduktionen. KoB vill -- -- -- understryka vikten

av att medel ställs till förfogande för utförande av tillfälliga,

särskilda undersökningar, som skulle kunna belysa sådana

problemområden.

För senare led inom livsmedelskedjan finns ett antal områden, inom

vilka löpande statistikinsamling inte är möjlig eller nödvändig.

Som exempel härpå kan nämnas frågor rörande kvalitet, konkurrens,

etablering, marknadsföring, förpackningar, importkontroll och

märkning samt småskalig förädling.

En del av dessa frågor bevakas mer eller mindre löpande av olika

myndigheter. Dessa får därigenom tillgång till material, som --

eventuellt efter någon bearbetning -- skulle kunna bli tillgänglig

för statistikkonsumenter. Andra frågor kommer att belysas inom

ramen för de uppdrag att följa omställningen i jordbruket som

givits KoB och vissa myndigheter. Livsmedelsekonomiska

samarbetsnämnden

har ett samordningsansvar.

Enligt KoB:s mening skulle en planering för detta statistikområde

inom livsmedelsekonomiska samarbetsnämnden kunna resultera i att

årliga mindre undersökningar utfördes med hjälp av exempelvis

SCB:s omnibussmätningar. Undersökningarnas inriktning skulle varieras

men kunna upprepas med vissa års mellanrum enligt en rullande plan.

Om verksamheten kommer till stånd, bör samarbetsnämnden tillföras

ett årligt belopp om 0,5--1 milj.kr. utöver nuvarande anslag.

1.28 Länsstyrelsen i Jönköpings län: Rapportens behovsanalys

behandlar länsstyrelsernas behov av statistik och individuppgifter

knapphändigt. -- -- --

Inom Jönköpings län är jordbruket en viktig näringsgren,

vars utveckling har stor betydelse för bl.a. sysselsättning, boendet

på landsbygden, näringslivet i glesbygden, kulturmiljön, naturvården,

miljöskyddet och den civila beredskapen. Länsstyrelsen behöver

därför för planerande och utvärderande verksamhet statistiska

uppgifter för länet och för delar av länet.

1.29 Länsstyrelsen i Malmöhus län delar utredarens allmänna

ställningstagande till att anslagen för statistikproduktion för

jordbruket totalt sett bör minska i omfattning. Samtidigt bör

man få en mer utförlig statistisk information om efterföljande

led, dvs. livsmedelsindustrin, livsmedelshandeln och konsumtionen.

Länsstyrelsen vill betona vikten av att den svenska

statistikproduktionen

beaktar de krav som har ställts och kommer att ställas till följd

av det internationella samarbetet på livsmedelspolitikens område.

Speciellt angeläget är det att arbeta för en ökad möjlighet

till statistiska jämförelser med EG-länderna. Länsstyrelsen

vill i detta sammanhang understryka den vikt som regionerna har i

Europa, inte minst i EG-länderna. Trenden i Europa under senare

år är att behovet av statistikredovisning på regional nivå ökar

i betydelse. Länsstyrelsen anser därför att det även i framtiden

bör finnas en beredskap för redovisning av livsmedelsstatistik

på regional nivå. Detta motiveras också av de nu aktuella

diskussionerna

om en förändring av de svenska regionindelningarna.

1.30 Länsstyrelsen i Göteborgs och Bohus län anser det som rimligt

med en behovsanpassad jordbruksstatistik. Utredaren verkar dock enligt

länsstyrelsen helt ha glömt bort statistikbehovet för den växande

skaran av enskilda statistikanvändare, jordbrukare, mindre företag,

kommuner m.fl.

Målet för basstatistiken bör enligt länsstyrelsens uppfattning

ställas så högt att Sverige med styrka kan gå in i EG-förhandlingar.

Kraven inom EG kan i framtiden bli betydligt högre. Utredningen

har inte tillräckligt beaktat och analyserat detta. Om basstatistiken

blir för svag finns risk att andra intressenter presenterar statistik

som är av dålig kvalitet. Allmänhet (konsumenter) och svagare/mindre

företag kan missgynnas.

Länsstyrelsen vill också understryka vikten av en samlad bra och

tillförlitlig jordbruksstatistik. Utredningen anger alltför ofta

att näringen skall svara för viss statistik. Risken med sådan

statistik är att den tas fram för att tjäna speciella syften,

dessutom blir det svårt att bedöma kvaliten på uppgifterna.

1.31 Länsstyrelsen i Örebro län: Under tiden för jordbrukets

omställning är det mycket viktigt att det produceras en så rättvisande

jordbruksstatistik som möjligt för att därigenom utröna hur

omställningsprogrammet lyckas. Vid en anslutning till EG bör det

också vara en styrka i att ha tillgång till en väl underbyggd

statistik. Det är nödvändigt att analysera EG:s statistikkrav

innan vi skär ner vår egen uppgiftsinsamling. Detta är starkt

vägande skäl till varför insamlandet av jordbruksstatistik ej

skall ändras.

1.32 Länsstyrelsen i Kopparbergs län anser att eventuella ändringar

i produktionsstatistiken bör anstå i vart fall tills effekterna

av lantbrukets omställning har kunnat mätas och bedömas. Vid

eventuell ändring bör det ske en anpassning till EG:s krav.

1.33 Länsstyrelsen i Jämtlands län: Sverige är ett föregångsland

vad avser statistik på lantbrukets område. Detta har varit till

nytta för både näringen och samhället. -- -- --

I ett kortsiktigt perspektiv kan ett visst behov synas vara av

underordnad

betydelse eller kunna fyllas med alternativa tillvägagångssätt.

Emellertid kan det vara långsiktigt fel att ``nedrusta``

faktainsamlingen.

Däremot är det nödvändigt att fortlöpande anpassa

statistikinsamlingen.

Detta skall ske i ordnade former, så att ett metodbyte inte påverkar

insamlingens resultat. ``Ny`` teknik bör alltså testas mot ``gammal``.

Sverige har en helt annan statistisk tradition än flertalet av

länderna

inom EG. Det kan då tyckas anmärkningsvärt att man i betänkandet

har sett EG:s statistikkrav som ett mål och inte som ett minimikrav,

som man under alla förhållanden bör uppnå.

Ansträngningarna att göra den svenska statistiken jämförbar

med EG är naturligtvis riktiga, men vid ett eventuellt svenskt inträde

i EG ligger det i Sveriges intresse att ha en så bra statistisk

dokumentation

som möjligt.

Sammanfattningsvis är det vår mening att det finns flera mindre

användare av lantbruksstatistiken vilken var och en ej kan stå

för den samlade kostnaden. Den gemensamma nyttan är dock så stor

att staten bör ta ansvar för att tillhandahålla uppgifterna.

Möjligheten att däremot fördela kostnaden på flera användare

bör utredas.

Såväl ur allmän som regional synvinkel är det olyckligt med

stora drastiska neddragningar på det livsmedelsstatistiska området,

samtidigt som jordbruket befinner sig i en omställningsfas enligt

de livsmedelspolitiska intentionerna.

1.37 Grossistförbundet Svensk handel: Som statistikanvändare saknar

vi i dag en snabb, tillförlitlig statistik för importerade kvantiteter

och importpriser för enskilda produkter. Den enda tillgängliga

statistiken i dag är tullens månadsstatistik, som har en eftersläpning

på tre till fyra månader. -- -- --

-- -- -- I statens jordbruksverks omprövningar av gränsskyddet

är importerade kvantiteter och förändringar i den internationella

prisnivån de viktigaste beslutsparametrarna. En förbättring av

sådan statistik är därför önskvärd, inte minst vad gäller

tiden för att producera den.

En utvidgad statistik över de senare leden i livsmedelskedjan är

också ett önskemål från vår sida.

Andra önskemål som framkommit vid diskussioner inom Grossistförbundet

Svensk handel är en förbättrad statistik inom storhushållssektorn

och producentstatistik för konfektyrmarknaden.

I den mån enskilda företag engageras som uppgiftslämnare för

statistikproduktionen måste uppgiftslämnarbördan minimeras i

så måtto att den begränsas till ett fåtal relevanta parametrar.

1.38 Kooperativa förbundet anser vad gäller statistik inom området

``Jordbruk och trädgård`` att fördjupade studier snarast bör

göras av statistikbehovet i ett EG-perspektiv. För övrigt avstår

KF från att yttra sig om förslagen inom detta område.

Mot bakgrund av den tyngd som livsmedelsfrågorna har delar KF

utredarens

uppfattning att det finns motiverade samhälleliga krav (den nya

livsmedelspolitiken, internationella avtal och matprisdebatten) på

en förbättrad statistik över de senare leden i livsmedelskedjan.

KF vill särskilt betona det ansvar som alla myndigheter måste känna

för att inte uppgiftslämnarnas arbetsbörda och därmed kostnader

skall öka. En avreglering på flera områden får inte heller följas

av kostnadsökningar på t.ex. statistikområdet som belastar

konsumentpriserna

på livsmedel.

1.39 Lantbrukarnas riksförbund: Fördjupade studier bör snarast

göras av behovet av statistik i ett EG-perspektiv. Det kortsiktiga

behovet i samband med t.ex. EG-förhandlingarna beaktas.

Mot denna bakgrund bör den lantbruksekonomiska statistiken inte

tillfälligt dras ned i avvaktan på ett EG-medlemskap.

Utredningens direktiv utformades i början av år 1990, varför EG-

perspektivet inte ges någon större uppmärksamhet. Det svenska

jordbruket förutsätts i stället vara helt avreglerat i mitten

av 1990-talet. Mot bakgrund av Sveriges ansökan om EG-medlemskap

och de stundande förhandlingarna är nu den allmänna bedömningen

att Sverige redan år 1995 kan vara medlem i EG.

Ett EG-medlemskap innebär för jordbruket en fortsatt reglering

i betydande omfattning. -- -- -- Behovet av lantbruksstatistik kommer

i hög grad att påverkas av det förestående EG-medlemskapet.

Den framtida jordbrukspolitiken i EG kan komma att ställa betydande

krav på administrativa uppgifter på företagsnivå.

I utredningen har uppmärksammats de ändrade förutsättningarna

för lantbruksstatistiken och i viss utsträckning har detta påverkat

förslagen. Vad gäller EG-anpassningen av statistiken har utredningen

dock inte beaktat att det är ett svenskt intresse att snabbt uppnå

en anpassning. I stället har utredningen noterat EG:s minimikrav

och de tidpunkter vid vilka nya medlemsstater senast måste ha anpassat

sin statistik.

LRF finner det angeläget att det snarast skapas möjligheter till

statistiska jämförelser mellan jordbruket i Sverige och i EG.

I förhandlingarna om medlemskap, som eventuellt inleds redan under

år 1992, kan statistik som t.ex. belyser förekomsten av s.k.

missgynnade

områden vara av avgörande betydelse. De föreslagna tillfälliga

neddragningarna i vissa undersökningar under de närmaste åren

är inte motiverade mot bakgrund av ovan redovisade statistikbehov.

LRF anser det vara en brist att utredningen inte berört hur de

framlagda

förslagen påverkar jordbrukarnas uppgiftslämnarbörda. I de

fortsatta utvärderingar som görs av t.ex. skördeuppskattningarna

bör denna aspekt belysas.

1.43 Sveriges livsmedelshandlareförbund tillstyrker förbättrad

statistik inom livsmedelssektorn. -- -- --

Vad som dock bör ytterligare övervägas är den närmare organisationen

av statistikproduktionen i fråga. Utredaren har utgått från att

de tillkommande arbetsuppgifter som det här är fråga om bör

anförtros SCB och i några fall SPK. Vi anser det inte givet att

statliga myndigheter i varje läge skall producera denna form av

statistik. På några punkter finns redan branschstatistik med

motsvarande

inriktning. Kunskap om branschen och resurser att ta fram ny statistik

finns också, t.ex. hos Handelns utredningsinstitut. Inte minst de

betydande belopp som utredaren föreslår för genomförande av

förslagen bör motivera en noggrann prövning av fördelar med

att upphandla statistiken på annat sätt. Vi är för vår del

beredda att medverka i en sådan diskussion.

I den del de nya uppgifterna läggs på SCB finns det anledning påpeka

att handeln -- med undantag för en plats i referensgruppen för

KPI -- inte har en organiserad samverkan med myndigheten rörande

metodfrågor m.m. Flera av förslagen väcker frågor som bör

behandlas i nära kontakt med branschen. Vi anser därför att

SCB bör tillföras expertis från handeln i en fast och reglerad form.

I sammanhanget vill vi allmänt understryka behovet av att så långt

möjligt undvika uppgiftsinsamling från företagen. -- -- -- Vi

vill också understryka att en representation från handelns sida

kring de projekt som kan bli aktuella ju också innebär att ansvariga

instanser kan få hjälp att finna effektivast möjliga uppgiftsinsamling

med minsta belastning på berörda företag.

1.44 Sveriges livsmedelsindustriförbund: Utredaren har haft i uppdrag

att se över statistikbehovet inom livsmedelssektorn mot bakgrund

av de samhällsmotiverade behoven. -- -- --

Sveriges livsmedelsindustriförbund har inga erinringar mot denna

bedömning. Utredningen är en stringent genomförd systematisering

och analys av de statistikbehov som föreligger på livsmedelsområdet

utifrån samhällsmotiverade behov. De statistikbehov som redovisas

synes vara väl motiverade för uppföljningen av den livsmedelspolitiska

reformen och anpassningen av statistiken till kommande EG-krav. Att

utredaren dessutom kunnat redovisa möjligheter att reducera mängden

statistik med åtföljande kostnadsbesparingar finner vi ytterst

lovvärt.

1.45 Trädgårdsnäringens riksförbund: -- -- -- TRF konstaterar

att betänkandet endast mycket ytligt analyserat behovet av

basstatistik

inom trädgårdsnäringen och att det därför är mycket svårt

för förbundet att avge ett mer detaljerat yttrande.

Del I Jordbruksstatistik

2 Strukturstatistik/registeruppgifter

2.1 Statens jordbruksverk: Med tanke på den osäkerhet som råder

beträffande utformningen av framtida stödsystem (bl.a. med avseende

på ett EG-medlemskap) stöder SJV förslaget om att behålla LBR

i dess nuvarande form under ytterligare två år. Mycket talar för

att det även därefter kan komma att krävas ett administrativt

register. Detta register behöver dock inte nödvändigtvis vara

identiskt med nuvarande LBR. Den nya livsmedelspolitiken liksom det

förslag som lämnats i utredningen ``Jordbruket i norra Sverige``

medför ett behov av årliga uppgifter avseende stödområdet. När

behovet av framtida registeruppgifter klarlagts får man ta ställning

till hur ett eventuellt framtida register skall vara utformat.

Skulle däremot LBR endast användas för att täcka statistikbehovet

kan LBR dras ner. Vilket av de alternativ som utredningen anvisar

som då bör användas bör analyseras vidare.

2.3 Plan- och bostadsverket: -- -- -- Bland de alternativ som

diskuteras

i utredningen vill boverket förorda ``Metod 2`` vid framtagandet

av strukturstatistik/registeruppgifter. Detta då denna metod kan

utformas så att statistik viktig för miljöforskning och kommunal

planering kan bli tillgodosedd.

I utredningen framhålles det att betesmarksstatistik är betydelsefull

för landskapsvården. Boverket instämmer i detta men ser samtidigt

inte tydligt på vilket sätt som utredaren vill tillgodose behovet

av denna statistik. Att mera specialinriktade statistiska studier

kring betesmarkerna initieras och bekostas av SNV kan vara rimligt.

Sådana specialstudier måste dock ske mot bakgrund av en mera

heltäckande

allmän betesmarksstatistik. Sådan statistik producerades fram till

år 1974 vilket var det sista år som kategorin ``annan gräsbärande

mark`` fanns med i LBR:s frågeformulär. Att ``annan gräsbärande

mark`` ströks har sedan visat sig vara till stort men för både

den statliga och kommunala landskapsvården. Boverket ser det som

en möjlighet att återinföra denna kategori i en framtida LBR.

Detta skulle vara möjligt om ``Metod 2`` skulle väljas för en

framtida LBR. Detta är ett viktigt skäl för boverket att förorda

att man väljer ``Metod 2`` av de statistiska insamlingsmetoder av

jordbruksstatistik som presenteras i kap. 7.

2.4 Statistiska centralbyrån: Utredningen behandlar i regel

strukturstatistik

och registerhållning som ett enhetligt behovsområde. I huvudsak

är detta riktigt för närvarande då lantbruksregistret (LBR)

ger en utförlig och tillförlitlig statistik inte bara över

strukturförhållandena

utan även över strukturutvecklingen. -- -- -- Man bör dock påpeka

att även andra undersökningar än LBR, såsom deklarationsundersökningen

för jordbrukare och undersökningen om jordbrukets arbetskraft,

i sin hittillsvarande uppläggning, har givit värdefull

strukturstatistik,

t.ex. beträffande deltidsjordbrukets utveckling. Om de sist nämnda

undersökningarna enligt utredningens förslag upphör (eller starkt

begränsas) kan alltså kraven på motsvarande information om

strukturförhållandena

i stället behöva tillgodoses genom andra statistikprodukter i

form av register- och urvalsundersökningar.

-- -- -- Enligt SCB:s uppfattning bestäms behovet att bibehålla

lantbruksregistret i dess nuvarande utformning och omfattning av

kraven

på att inom i stort sett samtliga områden, för vilka utredningen

har penetrerat behoven, följa effekten av den nya livsmedelspolitiken.

Detta behov jämte kvarstående och eventuellt nytillkommande

administrativa

behov talar för att LBR bör bibehållas under åtminstone hela

första hälften av 1990-talet.

SCB stöder utredningens förslag om att utreda för- och nackdelar

med olika modeller för strukturstatistik/registeruppgifter utifrån

ett helhetsperspektiv, vilket bl.a. innebär att såväl statistiska

som administrativa aspekter skall beaktas. -- -- --

SCB anser -- -- -- att beslut redan nu bör fattas om att bibehålla

lantbruksregistret med i huvudsak nuvarande uppläggning även under

åren 1994 och 1995.

Beträffande kostnadsberäkningarna för

strukturstatistik/registeruppgifter

vill SCB -- -- -- framhålla -- -- -- att några medel inte avsatts

för att utreda den framtida strukturstatistiken/registeruppgifter.

SCB beräknar medelsbehovet till 0,5 milj.kr. avseende budgetåren

1992/93 och 1993/94.

2.6 Statens naturvårdsverk anser att under perioden för jordbrukets

omställning bör inga försämringar ske av statistikinhämtandet

när det gäller strukturstatistik, dvs. statistik över

företagsstruktur,

markslagsfördelning, jordbruksmarkernas användning m.m. -- -- --

Naturvårdsverket har tillsammans med riksantikvarieämbetet och

jordbruksverket fått i uppdrag av regeringen att fortlöpande följa

och utvärdera miljöeffekterna av den nya livsmedelspolitiken.

-- -- -- Statistikbehovet för att belysa miljöeffekterna på kort

och lång sikt skall belysas.

En del av uppföljningsarbetet kommer att utföras med hjälp av

referensområden där särskilda undersökningar skall göras.

Genom att välja församlingsnivå kan befintlig statistik (t.ex.

LBR) enkelt kopplas till referensområdesundersökningarna. Därmed

blir inte bara dagens statistik tillgänglig utan även historiska

data ur flera olika register. Uppföljningsarbetet kan därför

också få en historisk dimension. Referensområdenas representativitet

avses testas gentemot hela Sveriges församlingar. För

uppföljningsarbetet

är det således viktigt att även den framtida statistiken inhämtas

på sådant sätt att redovisningar är möjliga på församlingsnivå.

Förutom att församling är en gammal enhet är det en lämplig

grund för att aggregera större enheter, t.ex. naturgeografiska

eller kulturgeografiska regioner som sällan sammanfaller med

administrativa

kommun- eller länsgränser. Församlingar är dessutom oftare

homogenare till topografi och markanvändning vilket är viktigt

för att spegla markpåverkan.

Naturvårdsverket anser att ingen av de beskrivna metoderna 1--4

tillgodoser

behovet av statistik för omställningsperioden. Naturvårdsverket

förordar därför ett bibehållet LBR fram t.o.m. år 1996. I

ett senare mer stabilt läge inom jordbruket kan kravet på

statistikförsörjning

komma att bli mindre. -- -- -- Intermittenta totalundersökningar

skulle kanske kunna ge tillräcklig information i ett senare skede.

Avgörande är då hur lång tid som går mellan totalräkningarna

och om sammanställningar blir möjliga på församlingsnivå med

tillräcklig statistisk kvalitet. Ett intervall på tio år är

inte acceptabelt. -- -- --

2.8 Sveriges lantbruksuniversitet: Utredningen föreslår att LBR

skall vara i stort sett oförändrat under åren 1992 och 1993 varefter

det, efter ytterligare utredning, skall övergå till att bli

urvalsbaserat

med totalräkning vart tionde år. Endast vissa identifieringsuppgifter

uppdateras varje år. Detta beräknas spara 5 milj.kr. SLU anser

att med en så stor besparing torde kvaliteten, inte minst på

urvalsramen

för stickprovsundersökningar, bli låg. Därför bör man bibehålla

årliga totalräkningar men minska populationen till att omfatta

företag med minst 5 ha åker. Utredningen beräknar denna besparing

till 2 milj.kr.

2.15 Riksskatteverket: Fastighetstaxeringsregistret kommer under år

1992 att aktualiseras med de uppgifter som ligger till grund för

1992 års allmänna fastighetstaxering av lantbruk. Under åren därefter

kommer registret att successivt förlora i aktualitet när det gäller

viss information, exempelvis arealfördelning, vilket hänger samman

med reglerna för särskild fastighetstaxering. Enligt RSV:s mening

kan därför fastighetstaxeringsregistrets användbarhet i någon

mån bli begränsad när det gäller underlag till

%[strukturstatistik/registeruppgifter.%]

2.16 Konjunkturinstitutet: Vad gäller denna del föreslår utredningen

inom området strukturstatistik/registeruppgifter en begränsning

av nuvarande lantbruksregister (LBR). Med den nya synen på jordbruket

sägs att statistikbehovet för detta inte skall skilja sig från

någon annan näringsgren. Strukturdata enligt LBR skall då kunna

jämföras med strukturdata från exempelvis industristatistiken.

Den senare är en urvalsundersökning och omfattar företag med

mer än 10 anställda (arbetsställen med mer än 5 anställda).

Den förra är en totalundersökning med en populationsgräns

på 2 ha. Det finns alltså goda förutsättningar till besparingar.

Utredningen säger att det som mest går att spara ca 5 milj.kr.

per år jämfört med nuvarande LBR. Detta synes peka på utredarens

Metod 2, dvs. antalet fasta uppgifter minskas och uppgifter om arealen

etc., insamlas endast för ett urval brukare. Eventuellt kan också

Metod 1 (med högre cut-off gräns) användas på själva registret.

Resultat av undersökningar baserade på ett så krympt register

torde blir mer än väl likvärdigt med statistik inom andra

näringsgrenar.

Också andra möjliga registerlösningar studeras, vilka ur många

synpunkter förefaller rimliga.

Institutet delar utredningens bedömning att betydande besparingar

kan göras på denna punkt utan att statistikbehovet eftersätts.

2.17 Riksantikvarieämbetet: Kulturmiljövården behöver

strukturstatistik

som omfattar den totala populationen. Under omställningsperioden

fram till den 30 juni 1996 behövs årliga undersökningar, därefter

med glesare intervall. -- -- --

Riksantikvarieämbetet har tillsammans med statens jordbruksverk

och statens naturvårdsverk ett regeringsuppdrag, daterat den 20

december

1990, att följa och utvärdera miljöeffekterna av den nya

livsmedelspolitiken.

-- -- --Effekterna på markanvändningen av den nya livsmedelspolitiken kommer

ej att framgå klart förrän den 30 juni 1996, eftersom

omställningsåtgärderna

skall ha genomförts först då. Det blir därför angeläget

att den nuvarande årliga mer omfattande strukturstatistiken bibehålls

till denna tidpunkt, så att det blir möjligt att följa hela

omställningsförloppet.

-- -- -- Riksantikvarieämbetet %[delar%] utredarens bedömning

att eventuella inskränkningar i insamlingen av data bör ske efter

Metod 2 eller 3. För att Metod 2 skall täcka våra behov måste

dock basinformationen avse även grödfördelning och minimiinformation

om djurhållning för samtliga företag. I annat fall blir det inte

möjligt att göra differentieringen i analysen av miljöeffekterna.

Populationen bör inte begränsas genom att företag med under

5 resp. 10 ha åker utesluts. Här bör även den historiska forskningens

behov av kontinuitet beaktas.

Genom att sammanställa uppgifter församlingsvis blir det möjligt

att göra longitudinella studier med hjälp av den historiska

statistiken.

Redovisning av församlingsuppgifter gör materialet mer flexibelt

för analyser för olika behov, t.ex. att aggregera uppgifterna

i kulturhistoriska regioner, jordbrukets naturliga produktionsområden,

län, kommuner, A-områden osv.

Med vilket intervall totalundersökningar bör genomföras för

kulturmiljövårdens behov torde inte skilja sig från övriga

intressenters.

Riksantikvarieämbetet tillstyrker förslaget %[avseende

snabbstatistik%].

2.18 Skogsstyrelsen: Den nuvarande statistik som framställs ur

lantbruksregistret

(LBR) och den årliga insamlingen används även inom skogsbruket. -- --

--Ännu större betydelse har de lantbruksräkningar som utförs

med vissa årsintervaller. Vid dessa erhålls en fullständig redovisning

av antal företag och skogsmarksareal. -- -- --

Skogsstyrelsen anser att nuvarande statistikresultat som avser antal

företag, ägoslag och markanvändning behövs även framöver

och med i stort samma datakvalitet.

Skogsstyrelsen instämmer i förslaget att samla in uppgifter över

storlek och användning av omställda arealer fr.o.m. 1992 års

insamling till lantbruksregistret.

Fastighetstaxeringsregistret är ett i stort sett heltäckande register

över lantbrukets mark. -- -- --

Areal- och beskaffenhetsuppgifterna är -- -- -- inte insamlade för

att utgöra statistik över arealer och beskaffenhet. Den statistiska

kvaliteten är inte med säkerhet tillräcklig för att tillgodose

de redovisade behoven.

2.28 Länsstyrelsen i Jönköpings län: Länsstyrelsens behov

hänför sig till strukturstatistik -- -- --. Under de närmaste

åren då förloppet av jordbrukets omställning noga behöver

följas är det önskvärt med ett årligt sådant statistikunderlag.

I ett längre perspektiv kan kanske uppgiftsinsamling med längre

intervall vara godtagbart.

Länsstyrelsen vill sålunda understryka behovet av att de mest

grundläggande

uppgifterna som rör jordbrukets utveckling redovisas på läns-

och kommunnivå och helst även på församlingsnivå.

Länsstyrelsens behov av individuppgifter om lantbruksföretag för

att underlätta den dagliga administrationen bedömer länsstyrelsen

vara väsentligt större än vad som redovisas i rapporten. -- -- --

Även om stora delar av lantbruksnämndernas tidigare arbete med

lantbrukets rationalisering faller bort, återstår dock åtskilliga

arbetsuppgifter som kan underlättas av tillgång på individuella

uppgifter om lantbruksföretagen. Även vissa arbetsuppgifter vid

länsstyrelsens miljövårdsenhet, regionalekonomisk enhet,

veterinärenhet

och försvarsenhet underlättas av tillgången på sådana

individuppgifter.

De uppgifter det är fråga om är ägda och arrenderade fastigheter,

ägoslag, grödfördelning och antal husdjur.

-- -- -- Länsstyrelsen delar utredarens uppfattning att LBR bör

bibehållas oförändrat åren 1992 och 1993.

Länsstyrelsen anser att LBR bör finnas kvar även efter år 1993.

Utan LBR finns ingen grund att utgå från för de totalräkningar

som måste genomföras. Det kommer då inte heller att finnas någon

urvalsram för stickprov. LBR kommer också framgent att ha stor

administrativ användning. I besparingssyfte bör man i stället

inrikta sig på att t.ex. höja lägsta arealgränsen från 2 ha

till 5 ha och förenkling av grödredovisningen.

2.29 Länsstyrelsen i Malmöhus län: -- -- -- Länsstyrelsen

anser -- -- -- att det under hela omställningsperioden och eventuellt

på längre sikt finns behov av en registerhållning bl.a. för

skördeskadeskyddet. Med ett ökat samarbete mellan lantbruks- samt

de natur- och kulturmiljövårdande instanserna kan uppgifter från

registret också få en ökad betydelse för det landskapsvårdande

arbetet.

2.30 Länsstyrelsen i Göteborgs och Bohus län: Nya länsstyrelsen

kommer att ha viktiga arbetsuppgifter för den framtida

landsbygdsutvecklingen

där jordbruksnäringen är en viktig del. För att med effektivitet

kunna genomföra detta arbete krävs det en bra områdesstatistik

på så små områden (mindre än län) som möjligt. Utredarens

förslag innebär en alltför grov indelning. För att också

jordbrukets omställning skall kunna belysas med säkerhet bör

därför såväl lantbruksregistret som objektiva skördeuppskattningarna

behållas i nuvarande omfattning tills vidare.

Det finns ett omfattande behov av statistik i arbetet med

landskapsvården.

Även på längre sikt (efter omställningsperiodens slut) finns

det därför motiv för en aktuell registerhållning. Utredarens

förslag om annonsering i lokalpress för att nå ut med information

är otillräcklig och kostsam enligt länsstyrelsens erfarenhet.

Länsstyrelsen delar utredarens uppfattning om att LBR under åren

1992 och 1993 behålls med nuvarande uppläggning och att en ytterligare

utredning görs så att framtida behov tillgodoses där även EG-kraven

beaktas.

2.31 Länsstyrelsen i Örebro län: Registret är nödvändigt

för att den nu pågående omställningen och framför allt för

uppföljningen av genomfört program. Från år 1994 börjar en

ny fas i omställningen då jordbrukarna av egen kraft skall fortsätta

att producera på en fri marknad. Det kan heller inte uteslutas att

registret måste användas för administration av den framtida

EG-politiken.

Länsstyrelsen anser att registret även på längre sikt behövs

för statistiska uppgifter om lantbruket.

Länsstyrelsen stöder förslaget att höja gränsen för registrering

av jordbruksfastigheter i LBR från 2,1 ha till 5,1 ha.

Länsstyrelsen anser att insamlandet av statistik områdesvis skall

fortsätta, eftersom skillnaden mellan t.ex. slättbygd och skogsbygd

är betydande.

2.32 Länsstyrelsen i Kopparbergs län: Det måste anses vara ett

allmänt intresse att jordbrukarkåren förses med behövlig statistik.

De har själva ingen möjlighet att enskilt eller gemensamt samla

den statistik de har behov av på områdesnivå. Avkastningsnivåerna

kan variera mycket inom samma län. Försämrad redovisning till

lägst länsnivå blir värdelös vid regional statistikanvändning

och planering.

SCB:s lantbruksregister är absolut nödvändigt för arealuppgifter

vid mer omfattande skördeskador. Det är mycket svårt att ta fram

tillfredsställande arealuppgifter i samband med regleringen av

inträffade

skador och det kan medföra brister vid skaderegleringen på grund

av brister i underlaget.

2.34 Länsstyrelsen i Norrbottens län anser att LBR bör behållas

i nuvarande omfattning för att även fortsättningsvis kunna användas

för olika ändamål inom myndigheter. LBR är nödvändigt för

arbetet inom blockorganisationen (personalplanering, uppskovsärenden

m.fl.).

-- -- -- Registerhållningen ger underlag i omställningshandläggning

och landskapsvårdande arbetet. Av intresse även i fastighetssammanhang

och vid areell samhällsplanering.

-- -- -- Vid omfattande skördeskador blir arealinsamlingen behäftad

med såväl medvetna som omedvetna fel om odlingens omfattning skall

redovisas när skördeskada föreligger. -- -- -- Länsstyrelsen

har genom avtal med Stiftelsen Skördeskadeskyddet arbetsuppgifter

som avsevärt skulle försvåras om LBR försämrades.

2.39 Lantbrukarnas riksförbund: Vad gäller

strukturstatistik/registeruppgifter

och ekonomisk statistik föreslår utredningen att fördjupade studier

görs över kravet på statistik vid ett EG-medlemskap. Enligt LRF:s

mening är det viktigt att sådana studier görs skyndsamt och att

man därvid även beaktar det mer kortsiktiga behovet i samband med EG-

förhandlingar m.m.

3 Produktionsstatistik

3.1 Statens jordbruksverk: Nuvarande metod för skördeuppskattningar

har hög precision men är dyrbar. Den höga precisionen har bl.a.

motiverats av skördeskadeskyddet. Utredningen redovisar billigare

alternativ som dock ännu ej är prövade i Sverige. SJV ser det

som angeläget att pröva alternativa metoder och om möjligt hitta

en metod som fyller behoven avseende tillförlitlighet m.m. SJV stödjer

därför förslaget att testa den s.k. danska modellen och om möjligt

gå över till denna. Ett definitivt beslut om övergång till denna

metod kan dock inte göras förrän den har testats i större

skala i Sverige och den statistiska säkerheten har analyserats.

Vid utvärderingen bör också beaktas att metoden skall kunna ge

tillförlitliga resultat även på regional nivå.

I nuläget erhålls skördeuppskattningar för oljeväxter från

SJV:s oljeväxtkontor. Stor osäkerhet råder beträffande hanteringen

av oljeväxter efter omställningsperiodens slut vilket innebär

att det då kan finnas behov av skördeuppskattningar även för

oljeväxterna. I detta sammanhang bör erinras om EG:s beslutade

reform på oljeväxtområdet där man övergått till att ge arealbundet

stöd direkt till odlaren. Stödet skall differentieras i förhållande

till hektaravkastningen i olika regioner varav följer behov av

regional

skördestatistik.

Diskussioner har förts med SCB om att kunna få fram snabbstatistik

för skörden. Åtminstone under övergångsperioden har detta

bedömts vara angeläget.

Utredningen har förutsatt att övrig statistik kan insamlas på

samma sätt som nu. I stort stämmer detta men eftersom förhållandena

på marknaden nu ändras i snabb takt är det inte osannolikt att

de uppgifter som man nu relativt enkelt kan få in kan bli betydligt

svårare att få in i framtiden.

3.4 Statistiska centralbyrån: Utredaren förutsätter i fråga

om produktionsstatistiken att behovet av s.k. basstatistik i stor

utsträckning täcks av ``uppgifter från företag och organisationer``.

Den förutsättningen kan i huvudsak vara riktig för närvarande,

t.ex. när det gäller statistiken över produktion av kött,

mjölkprodukter och kontraktsbundna jordbruksgrödor såsom oljeväxter

och sockerbetor där hela produktionen levereras till industrin.

I och med avregleringen av jordbruket är det troligt att situationen

förändras. Dylik statistisk information får då större betydelse

för produktionsinriktning, prissättning m.m. på olika marknader

(för olika produkter och/eller regionalt). Det är rimligt att

anta att tillgängligheten av betydelsefull information baserad på

uppgifter från företag och organisationer försämras och fördröjs

även om uppgiftsskyldighet föreligger. SCB bedömer att behovet

av oberoende objektiv datainsamling därför kommer att öka. Speciellt

är det ett konsumentintresse att informationen blir allmänt

tillgänglig.

Detta torde också vara ett intresse som sammanfaller med de nya krav

som en EG-anslutning skulle innebära.

När det gäller statistik och registerdata för skördeskadeskyddets

behov tolkar SCB situationen så, att det fortfarande är ett statligt

åtagande, i enlighet med riksdagens beslut år 1987 att överföra

skyddet till en stiftelse inom LRF, att tillhandahålla information

från LBR och normskördeberäkningar på låg regional nivå

(skördeområden).

Allmänt kan sägas att SCB:s kontakter med statistikanvändare

visar att det föreligger större behov av skördestatistik med

regional redovisning än som framgår av utredningen. -- -- --

Utredningen anser att man för att kunna följa reformens effekter

behöver skördestatistik för i första hand spannmålsgrödorna.

SCB anser att även skördestatistik för vall är viktig eftersom

denna gröda i hög grad berörs av omställningsåtgärderna.

SCB beräknar årligen normskördar. -- -- -- En tidsserie med 25

års objektiv skördestatistik utgör underlag för beräkningarna.

SCB:s normskördar används utöver för skördeskadeskyddet

i många olika sammanhang, bl.a. som underlag vid rådgivning till

lantbrukare, för driftsekonomiska beräkningar, av forskare och

utredare samt vid värderingar och beräkningar av intrångsersättningar.

-- -- --

Användningen av skördestatistiken är alltså vidare än den

som utredningen redovisat. Skördeuppskattningarna är fr.o.m. år

1989 dimensionerade med hänsyn till de nu nämnda olika

användningsområdena.

Kraven från EG är -- -- -- höga och det är tveksamt om utredningen

har beaktat detta. -- -- --

-- -- -- Enligt SCB är det olämpligt med väsentligare

metodförändringar

under omställningsperioden då stora förändringar kan väntas.

Genom nuvarande OS erhålls prognoser, preliminär statistik och

definitiv statistik för hektarskördar och totalskördar. Möjligheterna

att tidigt ta fram totalskördar finns för närvarande genom

arealuppgifter

från OS redan i juli. Om OS upphör måste arealinventering ske

på annat sätt. En metod kan då vara specialbearbetning av LBR,

vilket medför en senare publicering.

SCB tillstyrker att försöken med en utveckling av den danska modellen

fortsätter under åren 1992 och 1993.

Utredaren utgår från att den danska modellen kommer att fungera

och ge uppgifter av tillräckligt god kvalitet för att ersätta

de objektiva skördeuppskattningarna fr.o.m. år 1994 och att en

neddragning av dessa kan ske redan år 1993. Eftersom någon utvärdering

av metoden inte ännu har gjorts anser SCB att det är för tidigt

att dra dessa slutsatser. -- -- --

En ytterligare uttunning av urvalet i OS enligt Metod 1a minskar

möjligheterna

till avstämning av resultat enligt den danska modellen mot objektiva

mätningar.

Beslut om omfattning och organisation av 1993 års skördeuppskattning

måste tas redan innan 1992 års försök med den danska modellen

har hunnit utvärderas.

En reducering av urvalet i 1993 års OS försämrar möjligheterna

att koppla den av utredaren föreslagna gödselmedelsundersökningen

år 1993 till OS -- -- --.

SCB är tveksam till en väsentlig metodändring mitt under

omställningsperioden,

innan ändrade metoder och konsekvenser av dessa har hunnit utredas.

Av nu nämnda skäl föreslår SCB att OS år 1993 genomförs

i samma omfattning som år 1992.

-- -- -- Utredaren har i sin kostnadskalkyl beräknat en minskning

av anslaget med 7 milj.kr. för 1993 års OS enligt Metod 1a.

Målsättningen

för SCB är att skördestatistikens kostnader skall kunna minskas

med minst detta belopp fr.o.m. 1994 års skörd. En preciserad

kostnadskalkyl

i det aktuella intervallet 2--3 milj.kr. årligen kommer att göras

i den fortsatta utredningen av hur ett skördestatistiskt system

bör utformas, inkl. försöksverksamheten med den danska modellen.

Det bör i sammanhanget påpekas att gödselmedelsundersökningen

år 1993 skulle fördyras med 1--2 milj.kr. om 1993 års OS reduceras

enligt Metod 1a, som föreslås i utredningen.

3.6 Statens naturvårdsverk anser att förslagen om en mindre kostsam

skördestatistik är en konsekvent följd av den nya livsmedelspolitiken.

Naturvårdsverket vill endast uppmärksamma att de nuvarande objektiva

skördeuppskattningarna är ett utmärkt instrument för att göra

specialstudier av olika slag. Detta har varit mycket viktigt för

att följa användningen av gödselmedel och bekämpningsmedel

och för specialstudier om betesmarker. Behovet av sådana

specialstudier

kommer att bli än större de kommande åren. Med en övergång

till den metod för statistikinhämtande som utredningen föreslår

kommer ett betydande behov av särskilda resurser att uppkomma för

att kunna genomföra dessa. -- -- --

3.8 Sveriges lantbruksuniversitet menar att systematiska och

tillfälliga

fel hos den danska metoden är svåra att uppskatta. Därför skulle

de sedan år 1991 pågående försöken att utvärdera den danska

metoden underlättas avsevärt om OS genomfördes oförändrat

även år 1993.

3.9 Livsmedelsekonomiska samarbetsnämnden: I fråga om utredningens

detaljförslag till ändringar i nuvarande statistikproduktion har

samarbetsnämnden inte funnit anledning till särskilt

ställningstagande.

Före omläggningen av skördestatistiken bör dock överläggningar

ske med huvudmannen för skördeskadeskyddet.

3.16 Konjunkturinstitutet: Inom området produktionsstatistik täcks

behovet för NR i huvudsak av uppgifter från företag och

organisationer.

Beräkningarna görs inom SJV och skörden beräknas via leveransuppgifter

(från t.ex. kvarnar) och utrikeshandelsstatistik. En neddragning

av insatserna för direktberäkningar av skörden innebär inte

någon allvarlig försämring av underlaget för nationalräkenskaper

och konjunkturanalys. Enligt utredningen behövs skördeuppskattningar

i någon form som komplement till internationella organ, till forskning

och till uppföljning av reformens effekter. Det förefaller uppenbart

att nuvarande objektiva skördeuppskattningar är nästan helt

utformade för skördeskadeskyddets behov. Beräkningsmetodiken

torde kunna ändras i riktning mot den danska modellen och ändock

ge tillräckliga uppskattningar av skördar för övriga ändamål.

Det pågående försöket med denna modell torde snart ge ett svar

på denna punkt.

3.26 Konsumentberedningen: Utredningens förslag inom rubricerade

område innebär inga större förändringar gentemot nuvarande

statistik, utom förslaget att pröva den s.k. danska modellen för

skördestatistiken. KoB har inget att invända mot att denna modell

testas och efter utvärdering eventuellt får ersätta nuvarande

objektiva skördeuppskattning.

3.28 Länsstyrelsen i Jönköpings län: Den höga ambitionsnivån

%[avseende skördeuppskattningar%] medför att kostnaderna blir

höga. Det är därför motiverat att utvecklingsarbete påbörjas

för att tillskapa en ny metod som är väsentligt mindre resurskrävande.

Utredningen har föreslagit den s.k. danska modellen som bygger på

att skördestatistik tas fram genom uppgifter från jordbrukarna

själva. Övergångstiden har bedömts till två år och modellen

föreslås införas fr.o.m. år 1994. Det är tveksamt om metoden

kan anpassas till svenska förhållanden på så kort tid. Svårigheterna

ligger främst i att få en godtagbar uppskattning av vallskördarnas

storlek. Den gamla metoden bör bibehållas tills man är säker

på att den nya metoden kan ge ett tillfredsställande resultat.

3.29 Länsstyrelsen i Malmöhus län vill, i enlighet med Frithiof

Billströms särskilda yttrande, peka på att det ingenstans i

utredningen

finns belägg för den danska metodens tillförlitlighet. Inte

ens i Danmark har man presenterat några studier av metodens

statistiska

säkerhet. Länsstyrelsen anser vidare att man vid en utvärdering

av den danska modellen också bör ta hänsyn till tidsaspekten.

Statistikredovisningen med den danska metoden sker betydligt senare

än med nuvarande metod. Genom en vidareutveckling och fortsatta

jämförelser mellan ``Objektiv skördeuppskattning`` och den danska

modellen bör man komma fram till en modell som ger statistisk säkerhet

till en lägre kostnad än de 19 milj.kr. som undersökningarna

årligen kostar med nuvarande metod. Det är också rimligt att

kostnaderna

för skördeuppskattningarna minskar eftersom en del användningsområden

för statistiken försvinner i samband med avregleringen av jordbruket.

-- -- --För en så viktig del för landets försörjning som de båda

Skånelänen utgör, är skörderesultat på skördeområden

en nödvändighet %[enligt lantbruksenheten vid länsstyrelsen%].

Under åren har %[enheten%] tack vare normskördar för skördeområden

kunnat serva bl.a. enskilda jordbruksföretag, organisationer,

kommuner,

televerk och militära myndigheter med regional statistik för

varierande

behov. Även den lokala rådgivningsverksamheten är i stort behov

av produktionsstatistik.

3.30 Länsstyrelsen i Göteborgs och Bohus län: Nya länsstyrelsen

kommer att ha viktiga arbetsuppgifter för den framtida

landsbygdsutvecklingen

där jordbruksnäringen är en viktig del. För att med effektivitet

kunna genomföra detta arbete krävs det en bra områdesstatistik

på så små områden (mindre än län) som möjligt. Utredarens

förslag innebär en alltför grov indelning. För att också

jordbrukets omställning skall kunna belysas med säkerhet bör

därför såväl lantbruksregistret som objektiva skördeuppskattningarna

behållas i nuvarande omfattning tills vidare.

Utredningens förslag om införande av skördeuppskattningar enligt

den ``danska metoden`` redan år 1994 kan inte tillstyrkas av

länsstyrelsen.

Metoden har enligt länsstyrelsens uppfattning många svagheter och

är inte utvärderad för svenska förhållanden. Om metoden införs

redan år 1994 kommer den att äventyra uppföljningen av jordbrukets

omställning. Länsstyrelsen tillstyrker dock att metoden under

några år testas och utvärderas jämsides med nuvarande

skördeuppskattningar.

Enligt länsstyrelsens uppfattning krävs det områdesvisa data

(mindre än län) även för produktionsstatistik för bl.a.

forskning, utbildning, uppföljning och stimulering av

landsbygdsutveckling,

samt för att uppfylla statens ansvar för krisdrabbade företag.

Dessutom kommer kostnaderna för tilläggsundersökningar att bli

mycket höga om tillgången på basstatistik med regionala data

försvinner.

En stor del av uppgifterna för tilläggsundersökningar samlas

in till marginalkostnader genom objektiva skördeuppskattningarna i

dag.

-- -- -- Med regional produktionsstatistik anser -- -- --

länsstyrelsen

att skördestatistik även i fortsättningen måste kunna redovisas

på minst nuvarande nivå (106 skördeområden) annars blir statistiken

en enda stor ``medelkaka``.

För att följa effekten av jordbrukets omställning anger utredaren

att skördestatistik i första hand behövs endast för spannmålsgrödor.

Länsstyrelsen anser att det även för vall som är den största

grödan i länet, behövs årlig skördestatistik då grödan

påverkas i hög grad av omställningen. Vallskördens storlek

måste kunna bedömas i tid eftersom detta påverkar behovet av spannmål

och kraftfoder.

3.31 Länsstyrelsen i Örebro län delar inte utredningens synpunkter

att företag och organisationer kan täcka behovet av

produktionsstatistik.

Det är därför olämpligt att avskaffa objektiva skördeuppskattningar

(OS) med anställda provtagare.

Besparingar skall göras genom att förenkla olika arbetsmoment

i OS. Tidigare erfarenheter visar att fel uppstår i statistiken om

det sker subjektivt. Med låg insats av medel kan preliminära

skördesiffror

(s.k. snabbstatistik) produceras. Det blir också lätt att framställa

målinriktade undersökningar, t.ex. bekämpningsmedelsundersökning.

Dessutom ställer forskning, rådgivning och undervisning i dag större

krav på bra statistik. Utöver skördeuppgifter inhämtas

växtodlingsdata,

t.ex. såtid, sortval m.m.

Utredningen föreslår att den danska modellen genomförs helt år

1994. Länsstyrelsen ser mycket allvarligt på detta förslag och

tycker att metoden är mycket tveksam. Risken är stor att det blir

värdelös statistik. Länsstyrelsen föreslår att den danska

modellen prövas under omställningsperioden för att sedan kunna

utvärderas.

Länsstyrelsen föreslår att en översyn av nuvarande områdesindelning

görs för att passa ett avreglerat lantbruk. I utredningen har

ej beaktats den enskilde lantbrukarens behov av statistik för att

kunna fatta bra beslut för omställning till ett marknadsanpassat

lantbruk samt även efter denna period.

3.32 Länsstyrelsen i Kopparbergs län anser att man beträffande

produktionsstatistiken bör avvakta med ändringar och vid en eventuell

ändring direkt inrikta sig på en anpassning till EG-nivå.

Det måste anses vara ett allmänt intresse att jordbrukarkåren

förses med behövlig statistik. De har själva ingen möjlighet

att enskilt eller gemensamt samla den statistik de har behov av på

områdesnivå. Avkastningsnivåerna kan variera mycket inom samma

län. Försämrad redovisning till lägst länsnivå blir värdelös

vid regional statistikanvändning och planering.

Den ``danska modellen`` är redan tidigare prövad i vårt land (på 1970-

talet). Metoden förkastades eftersom den inte passade de förhållanden

som råder i Sverige, vilka påtagligt skiljer sig från de som råder

i Danmark.

I Norrlandslänen liksom i Kopparbergs län är vallen en mycket

stor och viktig del av växtodlingen, eftersom flertalet djurhållare

är inriktade på mjölkproduktion. Vallskörden måste i tid kunna

bedömas, eftersom vallskördens storlek påverkar förbrukningen

av spannmål och kraftfoder. I den danska modellen är det särskilt

svårt att bedöma sannolik vallskörd.

När omställningsperioden är över finns det stor risk att intresset

att lämna uppgifter för statistik hos de enskilda lantbrukarna

mattas betydligt, om de inte kan se någon direkt nytta av det annat

än i stora sammanhang. -- -- --

Det måste anses olämpligt att byta statistikmetod under pågående

omställning -- -- --.

Genom förenklingar i bl.a. fältarbetet borde det vara möjligt

att skörda samma mängd provytor som i dag till avsevärt lägre

kostnad. Det borde då vara möjligt att med i stort sett bibehållen

kvalitet på produktionsstatistiken kunna avvakta med större

förändringar

tills omställningsperioden är över och EG:s krav klarnat.

3.33 Länsstyrelsen i Jämtlands län: -- -- -- En neddragning

av objektiva skördeskadeskyddet till förmån för en metod som

bygger på uppgifter från jordbrukarna själva anses %[av utredningen%]

vara tillfyllest. Sannolikt är detta en alltför optimistisk

inställning.

-- -- -- Att motivera neddragning av statistikinnehållet med enbart

anpassning till EG:s minimikrav kan inte vara hållbart eller

acceptabelt

vare sig från näringens eller samhällets sida. Däremot bör

ansträngningar göras att i så stor utsträckning som möjligt

göra den svenska statistiken jämförbar med den i EG utan att

därför göra för stort avkall på kontinuiteten.

Skördeskadeskyddets behov måste utvärderas ytterligare. Att som

i betänkandet utelämna en analys av skyddets behov med hänvisning

till att det bör tillgodoses av branschen anser vi är tveksamt. -- --

--En omläggning enligt betänkandet kommer att försvåra utvärdering,

uppföljning och forskning på området. Det är särskilt allvarligt

för Norrlands del då man i betänkandet föreslår att

produktionsstatistiken

för slåttervall skall avskaffas.

Det är -- -- -- odlingen av slåttervall och skörden därav som

i alla aspekter är viktigast och har betydelse för Jämtlands län.

En indragning av produktionsstatistiken för slåttervall innebär

i praktiken att länet blir utan produktionsstatistik. Samma

förhållanden

råder i stort för hela Norrland.

3.34 Länsstyrelsen i Norrbottens län bedömer det angeläget

att även fortsättningsvis upprätta objektiv skördestatistik

för grödorna vall, potatis och spannmål.

Objektiv skördestatistik bör bygga på uppgifter som insamlas

genom mätning och vägning. Att ett antal lantbrukare får i uppgift

att bedöma skördens storlek uppfyller ej rimliga krav. -- -- --

I vårt län är skördestatistik mest angelägen för grödorna

vall och potatis. Det föreligger behov av att objektivt påvisa

vilka skördenivåer som uppnås i olika delar av länet. Det är

ca 30 mil mellan gårdar vid södra resp. norra länsgränsen och

ca 20 mil från kustnära gårdar till gårdar i länets inland.

Det är uppenbart att ett länsmedeltal på subjektivt insamlade

uppgifter under våra förhållanden ej har något statistikvärde. -- --

---- -- -- Att det insamlas objektiv skördestatistik för vall och

potatis är för oss viktigare än uppgiften om spannmålsskördens

storlek.

Länsstyrelsen anser att en kombination av nuvarande statistikinsamling

och den s.k. danska modellen kan vara en lösning som ger

tillfredsställande

statistik och sänkta kostnader. Utlottning av gårdar kan exempelvis

begränsas till en del av nuvarande skördeområden och nuvarande

antal gårdar. Övriga delar av skördeområdet kompletteras med

enkätuppgifter enligt den s.k. danska modellen. Nästa skördeår

utlottas gårdarna inom en annan del av skördeområdet.

Skördeprovtagarna

kom på detta sätt att arbeta inom ett mer begränsat geografiskt

område med mindre tidsåtgång och resekostnad för insamling av

skördeprover.

-- -- -- Kanske att en sådan metod på försök kunde genomföras

för delar av landet redan skördeåret 1993. Dessutom har den objektiva

skördeuppskattningen stort värde vid beräkningar av Norrlandsstödet.

Normskördarna utgör även hjälpmedel vid beräkning av ren-

och älgskador.

-- -- -- Att även få fram medelskörden av olika potatissorter

vore en värdefull uppgift. Rätt uppbyggd statistik med uppgifter

om sortandel och sorternas avkastning i praktiken i resp. område

ger basunderlag för lantbrukare och rådgivare att förändra

sortval m.m. så att optimalt resultat erhålls. -- -- --

Vi finner det olyckligt om man mitt i pågående omställningsprogram

helt skulle byta statistikmetod. Omställningens komplicerade karaktär

kräver en uppföljning och utvärdering.

3.39 Lantbrukarnas riksförbund: Omprövningen av skördeuppskattningarna

sker i ett skede när kravet på kontinuitet och jämförbarhet

över tiden är särskilt stort. -- -- --

LRF anser att möjligheterna bör kunna prövas att övergå till

en mindre kostnadskrävande metod för skördeuppskattningarna.

Det är dock ett oeftergivligt krav att en grundlig utvärdering

görs av den nya metoden innan slutlig ställning tas i frågan.

Utredningen torde ha underskattat de metodproblem och andra

svårigheter

som sammanhänger med en omläggning av denna statistik.

Vad gäller övrig produktionsstatistik vill LRF peka på vikten

av den statistik som erhålls från företag ooch organisationer.

Förutsättningarna för denna uppgiftsinsamling torde komma att

förändras, bl.a. vid ett EG-medlemskap. LRF utgår från att

överläggningar

vid behov tas upp med näringens organisationer.

Enligt LRF:s mening borde utredningen klart ha redovisat att staten

iklätt sig ansvaret för statistikunderlaget till skördeskadeskyddet.

-- -- --Om ytterligare minskningar görs av lantbruksregistret och

skördeuppskattningarna

och dessa inte är acceptabla från Skördeskadeskyddets synpunkt

ändras de ekonomiska förutsättningarna för uppgörelsen mellan

LRF och staten. Vid behov bör dessa frågor tas upp i en förhandling

mellan Skördeskadeskyddet och staten.

4 Ekonomisk statistik

4.1 Statens jordbruksverk: En enda samordnad lantbruksekonomisk

undersökning

hade varit att föredra men med tanke på att den s.k.

deklarationsundersökningen

(DU) försämras i och med förenklingen av deklarationsblanketterna

och med vetskap om att EG kommer att kräva detaljerade

bokföringsundersökningar

anser SJV att den föreslagna metoden är den bästa framkomliga vägen.

Förslaget innebär klara begränsningar i möjligheterna att

använda statistiken. Detta gäller t.ex. möjligheten att ta fram

regional statistik och för jämförelser med tidigare år. Neddragningen

av DU påverkar dessutom vissa delar av NR-kalkylerna varför

alternativa

beräkningsmetoder kommer att behöva tas fram. Detta gäller främst

kapitalkostnaderna. Med tanke på EG-kraven kan undersökningarna

på sikt behöva utvidgas och förändras. Utredningen föreslår

att DU skall utföras i samma omfattning som för närvarande i

stödområdena i norra Sverige. SJV vill påpeka att det fortsatta

arbetet med att utveckla den s.k. norrlandsmodellen kan innebära

att ytterligare krav kommer att ställas på statistisk information.

För att följa reformens effekter kan det vara värdefullt att

få fram snabbstatistik. Om ett fördjupat samarbete med LRF-konsult

kan ge detta resultat är det angeläget att gå vidare med det.

Trots begränsningarna stöder SJV det redovisade förslaget som

sammantaget innebär en minskning av den ekonomiska statistiken.

4.4 Statistiska centralbyrån delar i stort den bedömning utredningen

gör om behovet av statistik för att belysa jordbruksföretagens

ekonomiska förhållanden. Emellertid anser SCB att de inskränkningar

i DU och JEU i tid och omfattning som utredningen föreslår i alltför

hög grad begränsar möjligheterna att följa den livsmedelspolitiska

reformens effekter i den omfattning som angetts i

utredningsdirektiven. -- -- --

-- -- -- Enligt SCB:s bedömning, som närmast synes vara i

överensstämmelse

med utredningsdirektiven, bör den ekonomiska utvecklingen, i varje

fall för något inkomstår, följas upp för hela jordbruket under

och efter omställningsperioden (och inte enbart för vissa speciellt

intressanta driftsinriktningar under en del av omställningsperioden

som utredaren föreslår).

Underlaget till sektorkalkylerna bör -- -- -- i möjligaste mån

hålla minst samma kvalitet som hittills. -- -- -- SCB anser det därför

lämpligt att åtminstone för något år under omställningsperioden

genomföra DU med ungefär hittillsvarande omfattning. Ett lämpligt

år för detta torde vara inkomståret 1992, eftersom resultaten

då kan utnyttjas i den utvärdering som år 1994 skall ske av den

livsmedelspolitiska reformen. Om DU behöver genomföras i full

skala för ytterligare år blir i första hand beroende av när

utökade bokföringsundersökningar enligt EG:s krav kommer till

stånd och hur dessa utformas.

Utredningen föreslår att den företagsekonomiska analysen skall

ske med hjälp av modelljordbruksansatsen (MJA), vilket innebär

en mycket stark koncentration till vissa grupper av företag. SCB

har inget att erinra mot denna uppläggning men -- -- -- anser att

analysen bör utsträckas till att även omfatta inkomståren 1993

och 1994, vilket medför att en begränsad DU (med omfattning som

utredningen föreslagit för åren 1991 och 1992) bör genomföras

även för inkomståren 1993 och 1994. LRF Konsults kundmaterial

som av utredningen föreslås utgöra ett av tre möjliga alternativ

som underlag för företagsekonomiska analyser kan enligt SCB endast

betraktas som ett supplementärt material på grund av dess bristande

representativitet.

I samband med den ovan föreslagna utökningen av DU 1992 bör

det även vara möjligt att göra enklare företagsekonomiska

analyser av de grupper av företag som inte omfattas av MJA. SCB

anser att det finns behov av att bl.a. belysa de ekonomiska

förhållandena

för deltidsjordbruket. Vidare bör utökningen utnyttjas för

att i övrigt belysa skattereformens effekter varvid jämförelse

i första hand bör göras med DU 1990. -- -- --

Den samordning av DU och JEU som utredningen förordar har inletts

av SCB i samarbete med SJV redan vid planeringen av DU avseende år

1991. Anpassningen av DU till de företagsgrupper som ingår i JEU

innebär att de kommande resultaten från DU 1991 inte kan jämföras

med resultaten från tidigare års DU. Vill man göra tidsserier

måste nya bearbetningar av de äldre årgångarna göras för

att i görligaste mån överföra dem till JEU:s mer begränsade

population. Det är dessutom så att samordningen av urvalen medför

att JEU i viss utsträckning påverkar det underlag som hittills

erhållits från DU till MJA, genom att i JEU inte ingår registrerade

handelsbolag samt att jordbrukare i åldern 62--64 år är

underrepresenterade.

SCB har inga erinringar mot utredningens förslag om utvidgning av

den lantbruksekonomiska statistiken för stödområdena och bedömer

de föreslagna åtgärderna från statistisk synpunkt acceptabla.

SCB är beredd att medverka till att snabbstatistik tas fram på

basis av LRF Konsults kundmaterial i kombination med annat material

som täcker hela populationen. En hel del utvecklingsarbete torde

dock återstå bl.a. beroende på de förändringar som på grund

av skattereformen har gjorts i kontoplaner m.m. inkomståret 1991.

SCB delar utredningens uppfattning att det liksom tidigare är lämpligt

att belysa jordbrukarfamiljernas inkomstsammansättning genom en

samkörning mellan DU/LBR och Inkomst- och förmögenhetsregistret

(IoF), även om skattereformen kommer att försvåra jämförelser

bakåt i tiden. Till skillnad från utredningen anser SCB att denna

sambearbetning inte bör begränsas till inkomståren 1991 och 1992

utan göras även följande år tills EG-anpassningen av den

lantbruksekonomiska

statistiken genomförts.

-- -- -- För att klara kostnadsnedskärningen %[avseende JEU%]

krävs förenklingar utöver att ta bort arbetskraftsredovisningen.

-- -- -- Det föreslagna anslaget för budgetåret 1992/93 ligger

därför på grund av planerade och delvis redan igångsatta åtgärder

ca 400 000 kr. för lågt (i 1990/91 års priser). -- -- --

4.8 Sveriges lantbruksuniversitet instämmer i utredningens synpunkter

att stor vikt bör läggas på möjligheterna att i ekonomisk statistik

på företags- och sektornivå kunna följa och studera effekterna

av den omläggning jordbruket nu genomgår. Det är självfallet

också angeläget att en anpassning sker till de krav en eventuell

anslutning till EG kräver. SLU saknar dock en mera genomgripande

analys av behoven av ekonomisk statistik mot bakgrund av de

förändringar

vi även i framtiden kan förvänta rörande jordbrukets struktur,

nya verksamhetskombinationer och nya företags- och ägandeformer.

För den företagsekonomiska forskningen är sådan statistik av

stort värde och det är särskilt angeläget att i tidsserier

kunna följa utvecklingen i väl definierade grupper av företag,

vilket bör beaktas i förslagen till urvalsstrategier.

4.15 Riksskatteverket har inget att erinra beträffande de olika

förslagen %[avseende DU%]. RSV vill emellertid i detta sammanhang

framhålla att verket tillsammans med SCB för närvarande utreder

omfattning och rutiner för SCB:s totala inhämtande av

deklarationsuppgifter.

Översynen är föranledd av de störningar i taxeringsarbetet

som uppstår hos skattemyndigheterna på grund av att vissa

deklarationer

finns hos annan myndighet under taxeringsperioden.

4.16 Konjunkturinstitutet: DU, som den hittills använts, har

genomförts

som en urvalsundersökning och uppräknats till totalnivå med hjälp

av LBR. På dessa data har sedan stora delar av uppgifterna i NR:s

(SJV:s) sektorkalkyl baserats. JEU däremot är en mikroekonomisk

undersökning som beskriver vissa typjordbruk i detalj -- och är

inte avsedd att användas för totalkalkyler. Den samordning av

DU och JEU som föreslås ser ut att rycka undan möjligheten till

totaluppräkning av DU, och därmed bortfaller möjligheterna att

använda DU i sektorkalkylerna.

En möjlig lösning vore dock att intermittent genomföra DU och

däremellan skarva med LRFk:s material eller något annat. I varje

fall är det viktigt att DU genomförs år 1992 på det ``gamla

sättet``. Detta är desto viktigare eftersom DU för år 1991,

av olika skäl, ser ut att bli oanvändbar på riksnivå.

På längre sikt är det angeläget att den ekonomiska statistik

som byggs upp med hänsyn till EG:s krav också ger möjlighet till

uppräkning och meningsfulla totalkalkyler. Annars försämras

nationalräkenskapernas möjlighet att belysa jordbrukssektorns

inkomster och utgifter.

4.18 Skogsstyrelsen använder vissa uppgifter från jordbruksekonomiska

undersökningen (JEU) och deklarationsundersökningen (DU). -- -- --

Skogsstyrelsen anser att någon typ av bokföringsundersökning

bör finnas och omfatta minst nuvarande grupper av företag. Helst

bör även skogsbruksföretag ingå i undersökningen. Det bör

utredas om undersökningen kan samordnas med deklarationsuppgifter

och sammanställas med hjälp av olika dataregister och datamedium.

Arbetskraftsdelen i undersökningen bör något förenklat kunna

sammanställas med uppgifter från näringsbilagan.

4.20 Statskontoret: För att tillgodose EG:s krav bedömer utredaren

bl.a. att en utvidgning av de bokföringsundersökningar som nuvarande

jordbruksekonomiska undersökningen (JEU) utgör kommer att vara

nödvändig att genomföra. Statskontoret ifrågasätter om det

är så välbetänkt att bygga en statistikproduktion för EG:s

krav på JEU. JEU redovisar utvecklingen av lantbrukets inkomst- och

lönsamhetsförhållanden. Resultaten av JEU ligger till grund för

s.k. typkalkyler. Dessa ingick under den förutvarande

jordbrukspolitiken

som underlag vid dåvarande jordbruksprisförhandlingar. Enligt

statskontorets

bedömning behöver en mer förutsättningslös analys av EG:s

krav göras utifrån en så aktuell situation som möjligt.

4.26 Konsumentberedningen: Kritik har under årens lopp riktats mot

de båda huvudundersökningar som belyst jordbrukarnas inkomst- och

lönsamhetsutveckling, nämligen deklarationsundersökningen (DU)

och jordbruksekonomiska undersökningen (JEU). -- -- --

Kravet på exakthet i inkomstnivåuppgifterna har minskat till följd

av att de inte längre används i prissättningssammanhang. Det

är dock av stort intresse att framför allt under omställningsperioden

kunna följa utvecklingen, dels totalt sett (alltså inkl. jordbrukarnas

inkomster utanför jordbruket), dels med uppdelning på olika

inkomstkällor.

Vidare måste beaktas att EG fordrar uppgifter baserade på

bokföringsundersökningar

från medlemsländerna. I EG-perspektivet erfordras alltså en

undersökning

typ JEU.

KoB förordar att deklarationsundersökningen snarast möjligt

läggs ned. Skatteomläggningen och ny deklarationsblankett har

fått till följd att användbarheten av materialet för

jordbruksekonomisk

statistik reducerats. Tillgängliga resurser för denna typ av statistik

bör i stället användas till att förbättra JEU och till att

förbereda anpassningen till EG:s krav.

Utredningen har avvisat ovanstående alternativ med hänvisning till

att JEU är otillräcklig för att under omställningsperioden

studera förändringar mellan åren, bl.a. på grund av stora slumpfel.

Häremot kan invändas att utredningen som ett av sina alternativ

för studier av utvecklingen (alt. 1) anger LRF konsults

resultatanalyser

för lönsamhetsutvecklingen och Inkomst- och förmögenhetsstatistiken

(IoF) för inkomstutvecklingen. Detta alternativ, för vilket kostnaden

anges till endast 0,3 milj.kr., skulle övergångsvis kunna användas

som ett komplement till JEU. Denna lösning blir billigare än

utredningens

förslag att tillsammans med JEU bibehålla DU under några år.

Skillnaden -- ``överskottet`` -- skulle kunna användas till

förbättringar

av JEU.

4.39 Lantbrukarnas riksförbund: Vad gäller

strukturstatistik/registeruppgifter

och ekonomisk statistik föreslår utredningen att fördjupade studier

görs över kravet på statistik vid ett EG-medlemskap. Enligt LRF:s

mening är det viktigt att sådana studier görs skyndsamt och att

man därvid även beaktar det mer kortsiktiga behovet i samband med EG-

förhandlingar m.m.

LRF anser det vara en central uppgift för lantbruksstatistiken att

följa lönsamhetsutvecklingen inom lantbruket under såväl den

pågående omställningsperioden som i EG-perspektivet. -- -- --

LRF anser de s.k. modelljordbruken vara ett bra underlag för att

följa utvecklingen. Det är därför viktigt att det behövliga

statistikunderlaget från JEU och DU tas fram även framdeles. LRF

vänder sig mot utredningens synsätt att de lantbruksekonomiska

undersökningarna tillfälligt kan dras ned under de närmaste

åren för att åter byggas ut till följd av EG-kraven.

4.44 Sveriges livsmedelsindustriförbund: När det gäller att

följa upp den livsmedelspolitiska reformens effekter föreslår

utredaren vissa modifieringar i nuvarande ekonomiska undersökningar.

-- -- -- Det förefaller dock något oklart hur dessa modifieringar

skall göras.

En viktig aspekt på jordbruksföretagens lönsamhet är hur jordbrukarnas

tillgångar och skulder förändras över tiden, och i synnerhet

vilken effekt den livsmedelspolitiska reformen har i dessa avseenden.

Jordbrukarnas skuldsättningsgrad och likviditetsgrad ger en väsentlig

bild av förändringar i konkurrenskraften för olika typer

(produktionsinriktning)

och storlekar av jordbruksföretag. För att det svenska jordbruket

skall vara konkurrenskraftigt, speciellt i ett EG-perspektiv, måste

en kostnadsanpassning ske. Det gäller inte minst de finansiella

kostnaderna, som ofta negligeras i debatten. Det bör därför

vara angeläget, både för uppföljningen av den livsmedelspolitiska

reformen och för EG-anpassningen, att statistiken på detta område

bibehålls och eventuellt utvecklas.

5 Prisstatistik

5.1 Statens jordbruksverk: Utredningen bedömer att den nuvarande

prisstatistiken för primär- och prisregleringsledet är

tillfredsställande.

SJV delar denna uppfattning liksom bedömningen att prisinsamlingen

blir mer komplicerad till följd av avregleringen. I den successiva

behovsprövning som måste göras på detta område är det även

här av stor vikt att beakta eventuella krav från EG.

För att följa prisutvecklingen på jordbruksfastigheter förordas

i utredningen att detta skall göras på samma sätt som för övriga

fastigheter, dvs. genom rapportering av inskrivningsmyndigheterna

till SCB i samband med att lagfart beviljas.

Fram t.o.m. juni 1991 har SCB grundat sin prisstatistik för

jordbruksfastigheter

på underlag från lantbruksnämnderna varvid lantbruksnämnderna

har gjort prisbedömningar för att utröna om köpen har kunnat

betraktas som representativa köp och således har kunnat ingå i

statistiken.

Jordförvärvslagen ändrades fr.o.m. juli 1991 vilket innebär

att förvärvstillstånd krävs vid betydligt färre fastighetsöverlåtelser

än tidigare.

Detta medför en kraftig minskning av underlaget till prisstatistiken

vilket kan få konsekvenser såväl för kvaliteten på statistiken

som för möjligheten att göra regionala uppföljningar. Inom

SCB pågår för närvarande en analys för att klarlägga detta.

Innan resultaten av SCB:s analys föreligger anser SJV att det är

för tidigt att ta ställning till om en besparing i enlighet med

utredningen är möjlig.

I avsnitt 6 anges att arrendeprisutvecklingen skulle kunna behöva

belysas. Denna fråga återfinns inte under avsnitt 8. För närvarande

saknas statistik över arrendeprisutvecklingen men däremot finns

behov att kunna följa denna bl.a. för uppföljningen av den

livsmedelspolitiska

reformen.

5.18 Skogsstyrelsen använder vissa delar av produktionsmedelsprisindex

(PM-index) som tas fram av statens jordbruksverk. PM-index används

för att beräkna prisutvecklingen för maskinarbeten (maskinkostnader).

Skogsstyrelsen anser liksom utredaren att prisinsamlingen skall

fortsätta.

5.26 Konsumentberedningen delar utredningens uppfattning att behov

finns av en prisstatistik, som t.o.m. på vissa områden är mer

omfattande än den nuvarande. Som utredningen framhåller kan behovet

av information om regionala produktpriser komma att öka till följd

av avregleringen. Liksom utredningen anser KoB att ambitionsnivån

däremot kan tillåtas sjunka för uppgifter till

produktionsmedelsprisindex

mot bakgrund av att denna index inte längre används som

prissättningsunderlag.

6 Övrig statistik

6.1 Statens jordbruksverk: SCB genomförde under våren 1991 en särskild

sysselsättningsstudie baserad på LBR 1990. De hittillsvarande

resultaten

från denna studie tyder på att det kan vara svårt att få fram

användbara resultat. Det är i dagsläget därför inte möjligt

att ta ställning till om en förnyad studie skall genomföras.

En hel del av underlaget för miljöstatistiken samlas in i samband

med de objektiva skördeuppskattningarna. Utredningen föreslår

att möjligheten att övergå till en annan modell (den s.k. danska

modellen) prövas. Om övergång till ny metod sker måste uppgifter

rörande bekämpningsmedels- och handelsgödselanvändningen i

jordbruket tas in på annat sätt. SJV stödjer härvid utredningens

förslag innebärande särskilda undersökningar om den s.k. danska

metoden ersätter nuvarande objektiva skördeuppskattningar.

6.4 Statistiska centralbyrån: Det bör i sammanhanget påpekas att

gödselmedelsundersökningen år 1993 skulle fördyras med 1--2

milj.kr. om 1993 års OS reduceras enligt Metod 1a, som föreslås

i utredningen.

Utredaren föreslår att den nu pågående studien om jordbrukarhushållens

arbetsinsatser i och utanför jordbruket upprepas avseende år 1993.

-- -- -- Erfarenheterna från den nu pågående studien kan innebära

att vissa metodförändringar bör aktualiseras men SCB bedömer

preliminärt att en upprepad undersökning bör kunna genomföras.

SCB beräknar kostnaderna för en upprepad undersökning till ca

1 milj.kr. i 1991/92 års kostnadsläge.

SCB instämmer i att behovet av sysselsättningsstatistik för

jordbruket på kort sikt kan tillgodoses med nämnda studie, varför

den särskilda undersökningen om jordbrukets arbetskraft (JAK)

inte behöver göras år 1993.

-- -- -- Utredaren bedömer att %[insamling av

sysselsättningsuppgifter%]

bör kunna ske i samband med uppgiftsinsamling till

strukturstatistiken.

Detta är säkert korrekt med en uppläggning som innebär att

strukturstatistiken huvudsakligen erhålls genom LBR. Eftersom den

framtida uppläggningen av strukturstatistiken skall utredas från

ett helhetsperspektiv bör frågan om insamling av

sysselsättningsuppgifter

behandlas i det sammanhanget.

På utredningens förslag och efter riksdagens beslut att inte längre

anslå medel för årliga undersökningar av ny-, till- och

ombyggnadsverksamheten

i lantbruket, har SCB lagt ner ifrågavarande statistik fr.o.m.

1991/92.

-- -- --Förslaget -- -- -- om ny-, till- och ombyggnadsverksamheten innebär

att det intermittent är av värde att studera denna. SCB är tveksam

till att sådana undersökningar genomförs intermittent med hänsyn

till både resultatens relevans och tillförlitlighet, om de inte

genomförs under en följd av år.

Utredaren säger %[att drivmedels%] undersökningen inte behövs

från livsmedelsstatistisk synpunkt. Undersökningen har genomförts

med treårsintervall avseende perioden 1977--1989. Resultaten har

använts för beredskapsplanläggning och som underlag för

energibalanser.

Det bör vidare framhållas att data från drivmedelsundersökningarna

även utgör underlag för statistiken över utsläpp till luft

av svaveldioxid, kväveoxider och koldioxid och för jordbrukets

bidrag till dessa utsläpp. Även av detta skäl bör alltså

enligt SCB:s mening denna undersökning bibehållas.

SCB bedömer att det också i fortsättningen finns behov av att

ta fram statistik för nämnda ändamål. SCB föreslår att verket

gör en studie av möjligheterna att göra syntetiska beräkningar

med ledning av bl.a. arealuppgifter för enskilda grödor. Detta

skulle kunna medföra att undersökningar till jordbrukarna kan

göras glesare än för närvarande, t.ex. vart femte år och

till lägre kostnader.

Om de objektiva skördeuppskattningarna inte genomförs fr.o.m.

år 1994, försvinner ett viktigt verktyg för datainsamlingen vad

gäller dels statistiken över gödsel- och bekämpningsmedelsanvändningen

i jordbruket, dels annan därpå grundad lantbruksrelaterad

miljöstatistik

t.ex. ammoniakutsläpp och näringsläckage. Dessa statistikuppgifter

redovisas nu för län och i regel även för avrinningsområden.

Alternativa undersökningsmetoder för den aktuella statistiken

är för närvarande helt oprövade när det gäller den aktuella

typen av datainsamling. En metodförändring kommer att påverka

statistikens kvalitet och medför dessutom att statistikens

jämförbarhet

över tiden försvåras. Utredningens optimism om alternativa metoders

användbarhet framdeles är därför enligt SCB:s mening för stor.

SCB tillstyrker utredningens förslag om tidsplan för undersökningarna

om gödsel- och bekämpningsmedelsanvändningen. När det gäller

förslaget att som alternativ undersökningsmetod tillämpa postenkät

vill SCB påpeka att detta leder till en avsevärd kvalitetsförsämring

av statistiken.

-- -- --Som också utredningen antyder, behöver provundersökningar med

alternativa metoder genomföras parallellt med nuvarande metod. Förutom

postenkät bör därvid förberedd telefonintervju och eventuellt

besöksintervju prövas. Provundersökningarna syftar förutom

till metodprövning, till att skapa förutsättningar för en

länkning av metoderna till varandra. Sådana provundersökningar

har planerats för år 1992 avseende bekämpningsmedel och år 1993

avseende gödselmedel. Utredningens förslag att reducera de objektiva

skördeuppskattningarnas omfattning under år 1993 skulle innebära

att urvalet för 1993 års gödselmedelsundersökning skulle bli

alltför litet med hänsyn till statistikbehovet. En erforderlig

kompletterande undersökning detta år, som också skulle få karaktären

av prov med annan metod, t.ex. enkät, skulle innebära stor risk

för att meningsfulla resultat ej kan erhållas. SCB föreslår

därför utifrån miljöstatistikens behov att skördeuppskattningarnas

omfattning förblir oförändrad år 1993. Om så inte blir fallet

beräknas kostnaderna för gödselundersökningen detta år till

2--3 milj.kr. i stället för av utredningen beräknade 1 milj.kr.

för budgetåret 1993/94. I detta sammanhang utgår SCB från att

kostnaderna för provundersökningarna ryms inom ramen för

kostnadsposten

``Medel för utveckling av nya metoder``.

Den slutliga utformningen av de framtida gödsel- och

bekämpningsmedelsundersökningarna

får, enligt SCB:s mening, bli beroende av erfarenheterna av

provundersökningarna.

SCB avser därför att senare i anslagsframställningar återkomma

med en mera definitiv kostnadsberäkning för undersökningarna.

Utredningen föreslår vidare att uppgifter om grön mark knyts

till här nämnda undersökningar. SCB vill dock påpeka att statistik

över grön mark bättre tas fram i anslutning till LBR eller

skördeuppskattningarna.

Om grön mark skall ingå i kemikalieundersökningarna måste ytterligare

medel avsättas för dessa.

SCB konstaterar också att nuvarande regionala statistik över

handelsgödselförsäljningen

inte berörs av utredningen. Det förutsätts därför att denna

statistik skall tas fram även fortsättningsvis.

6.6 Statens naturvårdsverk anser att förslagen om en mindre kostsam

skördestatistik är en konsekvent följd av den nya livsmedelspolitiken.

Naturvårdsverket vill endast uppmärksamma att de nuvarande objektiva

skördeuppskattningarna är ett utmärkt instrument för att göra

specialstudier av olika slag. Detta har varit mycket viktigt för

att följa användningen av gödselmedel och bekämpningsmedel

och för specialstudier om betesmarker. Behovet av sådana

specialstudier

kommer att bli än större de kommande åren. Med en övergång

till den metod för statistikinhämtande som utredningen föreslår

kommer ett betydande behov av särskilda resurser att uppkomma för

att kunna genomföra dessa. -- -- --

6.7 Kemikalieinspektionen delar -- -- -- utredarens synpunkter att

det finns behov av statistik över en total och regional användning

av bekämpningsmedel. Det är också viktigt att belysa orsaken

till regionala variationer beträffande preparatval, dosval,

behandlingsintensitet

m.m.

KemI delar utredarens uppfattning att det är tillräckligt att

samla in uppgifter om bekämpningsmedelsanvändningen vartannat

år. Med tanke på det pågående, andra halveringsprogrammet för

bekämpningsmedelsanvändning inom jordbruket ger dock en årlig

uppföljning av bekämpningsmedelsanvändningen bättre underlag

för att följa programmet och bedöma eventuellt behov av kompletterande

insatser för att uppnå uppställda mål. Värdefulla är också

de statistiska undersökningar som avser vissa andra aspekter såsom

hantering, exponering, skador, resthalter m.m.

6.8 Sveriges lantbruksuniversitet anser att det vore värdefullt

om en bättre analys kunde göras kring hur bekämpningsmedel används,

speciellt med tanke på pågående halvering. Statistik på hur preparat

används samt dos/ha i olika grödor och regioner kunde, på grund

av stora årsvariationer, tas in till LBR 3--4 år i följd, med

uppehåll på 5--10 år mellan sådana observationsserier.

6.26 Konsumentberedningen: Värdet av arbetstidsundersökningar

på jordbrukets område har länge ifrågasatts från konsumenthåll,

bl.a. på grund av problemen för företagare att avskilja den relevanta

arbetstiden från annan tid. KoB tillstyrker därför utredningens

förslag att den särskilda arbetskraftsundersökningen (JAK) inte

utförs för år 1993 och enligt KoB inte heller görs i fortsättningen.

En särskild sysselsättningsstudie på grundval av 1990 års

lantbruksregister

pågår inom SCB på uppdrag av livsmedelsekonomiska samarbetsnämnden.

KoB är mycket tveksam till utredningens tanke att denna skall kunna

upprepas för år 1993. Den redovisning som hittills lämnats för

1990 års projekt ger vid handen att problemen statistiskt sett är

stora och att resultaten kan bli behäftade med avsevärda fel.

6.30 Länsstyrelsen i Göteborgs och Bohus län delar utredarens

uppfattning att det är viktigt med en detaljerad sammanställning

över gödsel- och bekämpningsmedelsanvändningen. -- -- -- Länsstyrelsen

förordar att statistikinsamlingen knyts till objektiva

skördeuppskattningen

(OS) även framöver. Erfarenheterna är att kvaliteten på uppgifterna

blir bättre genom de direktintervjuer som lokalt placerade provtagare

gör.

7 Trädgårdsstatistik

7.1 Statens jordbruksverk: Utredningen föreslår ingen förändring

just nu. Inom EG betraktas trädgårdsnäringen som en del av jordbruket

varför en viss utvidgning av statistiken kan komma att krävas

på lite längre sikt. Det kan då även bli aktuellt för SJV

att göra lönsamhetsberäkningar för sektorn.

7.4 Statistiska centralbyrån har inga erinringar mot de förslag

som framförs rörande statistiken på trädgårdsområdet. -- -- --

7.8 Sveriges lantbruksuniversitet instämmer i %[utredningens förslag

avseende trädgårdsstatistik%], men betonar att trädgårdsstatistiken

för närvarande är mycket bristfällig.

7.45 Trädgårdsnäringens riksförbund: Enligt direktiven bör

utredaren under utredningsarbetet kontinuerligt beakta de krav på

den svenska statistikproduktionen som ställs och kommer att ställas

till följd av det internationella samarbetet inom livsmedelspolitiken

inom GATT, EG/EFTA osv. Vad gäller trädgårdsnäringen kan TRF

tyvärr konstatera att direktiven inte har följts. EG:s

trädgårdsstatistik

är till skillnad mot den svenska statistiken omfattande och det

föreligger alltså ett stort behov till förändring och utvidgning

av den svenska trädgårdsstatistiken. En rad av de viktigaste

trädgårdsprodukterna

-- -- -- ingår i de regleringssystem med baspriser och referenspriser

som EG har skapat. -- -- -- Det finns -- -- -- ett stort behov av

statistikuppbyggnad i händelse av att Sverige går med i EG. Detta

arbete bör påbörjas snarast då ett svenskt medlemskap i EG ligger

mycket nära i tiden.

Den trädgårdsstatistik som genomförs i dag fyller inte på långt

när utredarens önskemål -- -- --. Uppgiftsinsamlingen i LBR omfattar

för trädgård endast arealuppgifter. Speciella trädgårdsräkningar

och trädgårdsinventeringar genomförs dessutom vart tredje år

men sammantaget fyller inte dagens trädgårdsstatistik det verkliga

behovet. Utredaren konstaterar också ``att det inte har gjorts någon

genomgång över alternativa metoder till nuvarande uppgiftsinsamling

i trädgårdsräkningarna och trädgårdsinventeringarna``.

Del II Statistik över livsmedelsindustrin, livsmedelshandeln och

konsumtionen

8 Prisstatistik

8.1 Statens jordbruksverk: Förutsättningarna för prismätning

avseende KPI har förändrats markant under senare år bl.a. som

följd av det ökade inslaget av extrapriser, kuponger, rabatt-

och bonussystem m.m. Det sker också en strukturell förändring

med ökad mängd lågprisbutiker med i vissa fall nya sortimentsprofiler.

Detta innebär att man med nuvarande metoder att mäta prisförändringar

riskerar att inte fånga prisförändringarna på ett helt korrekt

sätt. SJV delar utredningens bedömning att dessa förhållanden

bör utredas så att prismätningen anpassas till den nya

marknadssituationen.

8.4 Statistiska centralbyrån instämmer i utredningens uppfattning

att den s.k. köpkraftsparitetsmetoden är den för närvarande

billigaste och mest tillförlitliga metoden för internationella

prisjämförelser. Utredningen föreslår att SCB tillförs 150

000 kr. för sådana prisjämförelser. Under förutsättning

att inga hinder reses från de internationella organisationerna och

från övriga länder som deltar i undersökningen tillstyrker

SCB förslaget. Med hänsyn till osäkerheten angående tillgängligheten

av prisuppgifter anser dock SCB att det föreslagna beloppet är

en preliminär uppskattning av kostnaden.

SCB instämmer i utredningens resonemang angående prisutvecklingen

i olika led i livsmedelskedjan och tillstyrker utredningens förslag

att påbörja prismätningar i partiledet. SCB finner dock anledning

påpeka att ytterligare utredningar krävs innan kostnaden för

dessa mätningar kan beräknas.

8.5 Statens pris- och konkurrensverk: Utredaren föreslår att SCB

tillförs medel för att varje år beräkna och sammanställa

prisnivåindex för OECD-

länderna. SPK är positivt inställt till att material tas fram

som möjliggör relevanta prisnivåjämförelser med andra länder.

Den för svenskt vidkommande mest intressanta prisnivåjämförelsen

avser vad de livsmedel vi konsumerar i Sverige kostar i andra länder.

Det i OECD:s undersökning ingående varusortimentet torde emellertid

utgöras av ett ``internationellt`` varuurval som inte avspeglar

det svenska konsumtionsmönstret.

-- -- -- Det långsiktiga behovet av %[de i dagsläget%] omfattande

prismätningarna inom livsmedelsområdet bör omprövas efter

omställningsperiodens

utgång. En strävan bör vara att likställa statistikproduktionen

inom olika näringsgrenar om inte särskilda skäl föranleder annat.

Med hänsyn till bristen på statistik inom tjänstesektorn och

den omfattande koncentrationen i partihandeln med dagligvaror

förefaller

en mätning av prisutvecklingen i det ledet motiverad. Mätningarna

bör enligt SPK i så fall avse dagligvaror, med möjlighet att

särskilja utvecklingen för livsmedel och övriga dagligvaror.

SPK föreslår vidare att en noggrann samordning görs mellan en

eventuell partihandelsprismätning och KPI-mätningen avseende

dagligvaror,

så att dessa mätningar blir jämförbara.

Efter reformens genomförande bör enligt SPK livsmedelsområdet

jämställas med övriga sektorer vad gäller bl.a. statistikproduktionen.

Behovet av särskilda marginalmätningar på livsmedelsområdet

bör därför noga prövas innan beslut tas om sådana mätningar.

Med hänsyn till den aviserade inriktningen av verksamheten vid det

nya konkurrensverket torde ren statistikproduktion, t.ex. löpande

marginalmätningar, inte vara en uppgift för den myndigheten. Inom

ramen för regeringsuppdraget genomför SPK i dag speciella

marginalmätningar.

Prisuppgifterna inhämtas till stor del av länsstyrelsernas priskontor.

Eftersom det i budgetpropositionen föreslagits att priskontoren

skall upphöra är det oklart hur den nya myndigheten skall kunna

genomföra marginalmätningar i denna form från den 1 juli 1992.

Det är vidare oklart i vilken utsträckning det regeringsuppdrag

som SPK nu har kommer att överföras till den nya myndigheten.

Om metoden för SPK:s nuvarande marginalmätningar avses ligga till

grund för eventuella framtida marginalmätningar krävs ett

metodutvecklingsarbete.

Detta gäller särskilt om mätningarna förutom marginalutvecklingen

även skall avse marginalnivåer.

SPK har ovan föreslagit att en noggrann samordning görs mellan

eventuell partiprismätning och KPI-mätningen avseende dagligvaror.

Om de båda statistikserierna görs jämförbara kan, efter rensning

för eventuella momsförändringar, marginalutvecklingen i detaljhandeln

utläsas. Eventuella marginalnivåmätningar i detaljhandeln kan

därmed göras relativt sällan, förslagsvis vartannat år, och

nivån mellan mättillfällena kan skrivas fram med utgångspunkt

från de samordnade parti- och konsumentprismätningarna. Någon

information om marginalerna i partihandelsledet kan dock inte erhållas

från dessa mätningar.

SPK stöder utredarens förslag att SCB tillförs de begärda

medlen för utveckling av metodikfrågor avseende KPI. SPK vill betona

vikten av att detta utvecklingsarbete behandlar de frågor inom

dagligvaruområdet

som utredaren pekar på.

8.8 Sveriges lantbruksuniversitet instämmer med utredningen i att

det finns behov av särskild statistik över de senare leden i

livsmedelskedjan

samt att SCB bör fullfölja sitt arbete på ett livsmedelsstatistiskt

program.

8.13 Socialstyrelsen stöder utredarens uppfattning om att det finns

ett behov av att dels följa prisutvecklingen av livsmedel i olika

länder och dels studera skillnaderna i prisnivån mellan länder

och hur skillnader i pris utvecklas i framtiden. Dessa uppgifter kan

vara av stort värde bl.a. när man skall försöka finna orsaker

till skillnader i olika gruppers matvanor.

Med hänsyn till matens betydelse för hälsan är det angeläget

att kunna göra jämförelser mellan prisutveckling och

konsumtionsförändringar

på en förhållandevis detaljerad nivå. Detta gäller t.ex. matfett

där det vore önskvärt att livsmedlen grupperas efter fettinnehåll

så att jämförelser kan göras beträffande prisutveckling och

konsumtionsförändringar av olika typer av matfett.

Om möjligt vore det också önskvärt att med hjälp av statistiska

uppgifter kunna få fram vilka effekter extrapriser har på

konsumtionen.

-- -- --8.16 Konjunkturinstitutet: För institutet är det särskilt angeläget

att undersökningar genomförs som kan belysa -- -- -- hur

prissättningen

i olika led och konsumentprisernas utveckling påverkas -- -- --.

8.22 Konsumentverket: Löpande internationella prisjämförelser

och sammanställningar av prisnivåindex med avseende på livsmedel

för OECD-länderna bör enligt konsumentverket göras av statistiska

centralbyrån.

-- -- -- Fortsatta beräkningar av konsumentprisindexutvecklingen

samt marginalmätningar inom handeln även efter omställningsperiodens

slut bör -- -- -- genomföras liksom de föreslagna prismätningarna

i partiledet och uppföljningen av utvecklingen i prisregleringsledet.

Vi tillstyrker utredningens förslag.

8.24 Skogs- och jordbrukets forskningsråd: -- -- -- Det är -- --

-- angeläget att man utreder metodikfrågorna vad gäller mätning

av konsumentprisindex.

8.26 Konsumentberedningen: -- -- -- KoB instämmer med utredningen

i att den bästa jämförelsen erhålls genom de köpkraftspariteter

och prisnivåindex som utarbetas inom ramen för ett internationellt

samarbete, bl.a. inom OECD. Utredningen har lämnat en lättillgänglig

översikt av begreppen och utvecklingen på detta område. Förslaget

att SCB tillförs medel för att göra årliga beräkningar och

jämförelser på basis av nämnda material tillstyrks. Arbetet

härmed bör igångsättas snarast möjligt.

Utredningens förslag att de nuvarande mätningarna av de svenska

livsmedelspriserna i olika led utökas med mätningar rörande

partihandeln med livsmedel tillstyrks av KoB. Livsmedelsekonomiska

samarbetsnämnden bör även ha ett ansvar på detta område liksom

när det gäller prisutvecklingen för övriga led. KoB förutsätter

liksom utredningen att samarbetsnämndens arbete med ett

prisindexsystem

på livsmedelsområdet fortsätter som hittills och med fortsatt

utvecklingsarbete. Som nämndes inledningsvis kan ett ökat behov

av resurser för prisinsamlingen uppstå till följd av avregleringen.

Det är vidare önskvärt att analysdelen av verksamheten utökas.

Behovet av uppgifter om faktorer bakom produktprisutvecklingen bör

därför uppmärksammas. Här kan nämnas utvecklingen av kostnader

för exempelvis emballage och transporter.

SPK har intermittent utfört undersökningar av marginalerna i

livsmedelshandeln.

Liksom utredningen anser KoB att marginalmätningar i fortsättningen

bör företas regelbundet och att metoderna bör vidareutvecklas.

En kommande prismätning i partihandeln skulle underlätta mätning

av detaljhandelsmarginalerna. -- -- -- För närvarande företas

inte marginalmätningar för brödområdet. KoB anser det önskvärt

att ett metodarbete också utmynnar i förslag till mätningar på

detta område.

-- -- -- KoB tillstyrker att medel -- -- -- tillförs SCB %[avseende

KPI-mätningar%] och anser att arbetet bör ges hög prioritet.

8.30 Länsstyrelsen i Göteborgs och Bohus län anser också att

det föreligger ett fortsatt behov av statistik över faktiskt

tillämpade

priser. Dessa bör insamlas vid källan.

8.38 Kooperativa förbundet delar utredarens uppfattning att

köpkraftsparitetsmetoden

för närvarande är den tillförlitligaste metoden att göra

internationella prisjämförelser men KF vill framhålla att även

med denna metod kan problem uppstå vid tolkningen av resultaten.

Detta gäller också framskrivningen av KPI. Därför bör metoden

förbättras.

KF delar utredarens uppfattning att det är mycket viktigt att

metoderna

för marginalmätningarna utvecklas. Eftersom det pågår olika

mätningar vill KF framhålla att ett mer omfattande samarbete med

handelns organisationer skulle kunna vara till nytta.

KF är positivt till att mätning av prisutvecklingen i partiledet

påbörjas.

KF stöder kraven i utredningen på ökade resurser för utvecklingsarbete

på metodikfrågor avseende KPI-beräkningar. Särskilt viktigt

är att effekterna av ändrade inköpsmönster fångas upp.

8.43 Sveriges livsmedelshandlareförbund: Vi är positiva till att

internationella prisjämförelser genomförs och löpande redovisas.

För att dessa skall ge önskvärd information bör de innehålla

uppgifter även om anledningen till skillnaderna, dvs. grad av

beskattning,

arbetskraftskostnadernas andelar etc.

Vidare måste det säkerställas att uppgifterna, som ju samlas

in via OECD, är jämförbara. Bl.a. måste såväl ``varukorg``

som servicegrad vara likvärdiga. Det finns anledning misstänka

att detta inte är säkerställt i det underlag som skall bearbetas.

Åter framstår det som nödvändigt att professionell expertis

på denna typ av frågor kan medverka i statistikproduktionen.

Vi vill inte motsätta oss att man redovisar marginaler och

marginalförändringar

i olika handelsled. Sådana uppgifter blir dock meningsfulla först

om de kopplas till en analys kring produktivitet och kostnader. Utan

sådan koppling kan de rentav leda till felaktiga slutsatser om

utvecklingen

i branschen.

Begränsningen till parti- och detaljhandel framstår som omotiverad.

Rimligen måste producent-/leverantörsledet vara lika intressant.

Alla företag i dessa led omfattas ju inte av den statistik som

produceras

kring det jordbruksreglerade området.

Vi tillstyrker varmt att precisionen i KPI förbättras. -- -- --

Vi vill samtidigt passa på att påminna om de problem som redovisningen

av prisförändringar på frukt och grönt medför. Som bekant

får de säsongmässiga variationerna ofta stort genomslag i KPI

och tenderar att skapa onödig osäkerhet om vilken inflationstakt

vi faktiskt har vid olika tidpunkter. En annan metod bör användas

för dessa produkter, t.ex. genom någon form av rullande

genomsnittsvärden

för längre perioder än månad.

8.44 Sveriges livsmedelsindustriförbund: Internationella

prisjämförelser

finns det ett stort behov av. SLIM stödjer därför utredarens

förslag om prisjämförelser enligt den s.k. köpkraftsparitetsmetoden.

-- -- -- SLIM stödjer utredningens förslag om fortsatta

marginalmätningar

i handeln samt att prisutvecklingen mäts i partiledet hos de största

partihandelsföretagen inom livsmedelshandeln.

När det gäller konsumentprisindex (KPI) är det givetvis väsentligt

att detta ger en så relevant bild som möjligt av prisändringarna.

Metodiken för hur extrapriser, kuponger, rabatt- och bonussystem

m.m., liksom effekterna av ett ändrat inköpsmönster avseende

olika butiksformer (lågprisbutiker, stormarknader m.m.) och hur olika

rationaliseringsåtgärder inom handeln påverkar prisutvecklingen,

bör därför utvecklas för att garantera beräkningar med hög

relevans och precision.

9 Statistik över livsmedelsindustrin

9.1 Statens jordbruksverk anser att industri- och handelsstatistiken

bör vara av sådan kvalitet och aktualitet att jämförande studier

kan göras gentemot livsmedelsindustrin inom EG.

9.4 Statistiska centralbyrån: Utredningen har förklarat att bristerna

i industri- och finansstatistiken inte är av den karaktären att

de föranleder särskilda eller kompletterande undersökningar.

SCB har inget att erinra mot utredningens förslag att diskutera

uppkommande problem i livsmedelsekonomiska samarbetsnämnden.

9.5 Statens pris- och konkurrensverk: Utredaren föreslår att de

redovisade problemen i möjligaste mån löses genom nära kontakter

mellan SCB och berörda myndigheter. LES föreslås som ett lämpligt

forum för dessa kontakter. Även SPK ser kontakter med SCB som

en möjlig väg att lösa vissa av de problem som finns med den

nuvarande statistiken. Många frågor torde vara av sådan detaljkaraktär

att kontakter mellan användare och SCB i de flesta fall lämpligen

bör ske direkt. Endast i fall av mer omfattande förändringsbehov

bör, i avvaktan på statistikstyrningsutredningens förslag, LES

tills vidare ha en samordnande funktion.

9.8 Sveriges lantbruksuniversitet instämmer med utredningen i att

det finns behov av särskild statistik över de senare leden i

livsmedelskedjan

samt att SCB bör fullfölja sitt arbete på ett livsmedelsstatistiskt

program.

9.22 Konsumentverket: Den småskaliga livsmedelsförädlingen kan

i framtiden komma att öka och möjliggöra en närmare kontakt

mellan förädlingsföretagen och den enskilde konsumenten. För

att följa utvecklingen av antalet förädlingsföretag och på

vilka områden inom livsmedelsförädlingen denna verksamhet bedrivs

bör lämplig statistik tas fram.

9.26 Konsumentberedningen: Utredningen redovisar den kritik som i

olika sammanhang har riktats mot statistiken över livsmedelsindustrin,

dvs. framför allt data som ingår eller borde ingå i SCB:s industri-

och finansstatistik. Utredningen lämnar dock inga konkreta förslag

utan hänvisar till att frågorna i möjligaste mån bör lösas

genom kontakter mellan SCB och berörda myndigheter. Enligt utredningen

skulle medel som står till förfogande för livsmedelsekonomiska

samarbetsnämnden kunna användas för att stödja särskilda

projekt inom problemområdet.

Det är otillfredsställande att brister som påtalats länge ännu

inte har kunnat bringas till en mer definitiv lösning.

Livsmedelsekonomiska

samarbetsnämnden bör därför ges ett specifikt uppdrag. Under

1992/93 bör den närmare kartlägga önskemålen från användarna

och framkomma med eventuella förslag till åtgärder inom detta

statistikområde.

9.29 Länsstyrelsen i Malmöhus län: I dagsläget finns det ingen

möjlighet att på regional nivå studera exportens omfattning och

utveckling inom livsmedelsindustrin och dess olika delbranscher.

Länsstyrelsen

anser att sådan statistik är av stort värde. Detta särskilt

mot bakgrund av den successiva neddragningen av exportbidragen till

näringen. -- -- --

9.38 Kooperativa förbundet: Statistik om livsmedelsindustrin medger

ofta endast analyser på aggregerad nivå, t.ex. hela livsmedelssektorn.

Detta beror på det s.k. mestkriteriet. En mera detaljerad analys

t.ex. per produktgrupp är önskvärd särskilt för att kunna

göra viktiga jämförelser mellan produktion i olika länder.

Att företag som endast styckar kött liksom ägg- och potatispackerier

redovisas som tjänsteföretag är naturligtvis enligt KF:s uppfattning

ofullkomligheter som måste rättas till.

KF understryker vikten av en väl avvägd statistik över småskalig

produktion samtidigt som denna inte får belastas med högre kostnader.

9.44 Sveriges livsmedelsindustriförbund: När det gäller

industristatistiken

anser vi det otillfredsställande med den eftersläpning av

publiceringen

av statistiken som föreligger på närmare två år. Vad fördröjer

statistiken? -- -- -- Livsmedelsindustrin utgörs av ett förhållandevis

litet antal företag jämfört med det totala antalet industriföretag.

En tidigare och särskild publicering av branschdata för

livsmedelsindustrin

skulle enligt vår mening sannolikt lösa problemet med eftersläpningen

och vara helt i linje med det livsmedelsstatistiska program SCB fått

i uppdrag att genomföra och som avses resultera i en

livsmedelsstatistisk

årsbok.

10 Statistik över livsmedelshandeln

10.1 Statens jordbruksverk anser att industri- och handelsstatistiken

bör vara av sådan kvalitet och aktualitet att jämförande studier

kan göras gentemot livsmedelsindustrin inom EG.

10.4 Statistiska centralbyrån tillstyrker det förslag om

enkätundersökning

riktad till livsmedelsdetaljhandeln som utredningen föreslår. Den

föreslås bli genomförd i samarbete med SPK. I årets budgetproposition

föreslås att SPK slås samman med NO till ett konkurrensverk. Om

statistik- och analysarbete inte ingår i konkurrensverkets uppgifter

är SCB beredd att utföra undersökningen i egen regi.

Utredningen tar också upp problemet med att KF inte omfattas av

gruppen

livsmedelsdetaljhandeln i finansstatistiken eftersom KF lämnar bokslut

centralt för en juridisk enhet. Det kan vara möjligt att med hjälp

av specialstudier av KF-butiker komma till rätta med detta problem.

Kostnaden för en sådan undersökning skulle ligga runt 150 000

kr. men förutsättningen är att KF är villigt att samarbeta

och ställa uppgifter till förfogande.

10.5 Statens pris- och konkurrensverk: Utredaren föreslår att SCB

och SPK tillsammans utarbetar och genomför en enkätundersökning

riktad till livsmedelshandeln, och att SPK gör en av utredaren icke

specificerad analys av resultaten. SPK ställer sig tveksamt till

förslaget.

SPK har i olika sammanhang, vanligen i samband med externa uppdrag

och förfrågningar, påtalat att specifika uppgifter om

livsmedelshandeln

inte finns att tillgå i den offentliga statistiken. Att så inte

är fallet sammanhänger till stor del med att huvuddelen av livsmedlen

inte distribueras via specialiserad parti- och detaljhandel, utan

via dagligvaruhandeln. Enligt SPK:s mening är det dock knappast

meningsfullt att söka särskilja olika delar av verksamheten inom

parti- och detaljhandeln med dagligvaror.

Att särskilja kostnads-, effektivitets- och lönsamhetsdata för

den del av verksamheten som avser livsmedel innebär stora praktiska

problem. Det finns också anledning att ifrågasätta relevansen

i att särredovisa delar av en så integrerad verksamhet.

Det är vidare inte sannolikt att den typ av undersökning som utredaren

här föreslår kommer att ligga inom ramen för den nya

konkurrensmyndighetens

verksamhet.

10.8 Sveriges lantbruksuniversitet instämmer med utredningen i att

det finns behov av särskild statistik över de senare leden i

livsmedelskedjan

samt att SCB bör fullfölja sitt arbete på ett livsmedelsstatistiskt

program.

10.22 Konsumentverket: -- -- -- En mer allsidig belysning av

detaljhandelns

utveckling och speciellt livsmedelshandelns strukturutveckling och

dess konsekvenser för konsumenterna samt prisutvecklingen inom detta

led är viktig. Ett centralt register över dagligvaruhandeln anser

vi bör upprättas för att förbättra förutsättningarna

för en allsidig belysning av dagligvaruhandelns utveckling och dess

konsekvenser för hushållen. Den föreslagna enkätundersökningen

med efterföljande analys kan vara en möjlighet för en bredare

belysning av området. Verket tillstyrker därför att denna genomförs.

10.26 Konsumentberedningen håller med utredningen om att det finns

behov av statistik som bättre belyser förhållandena inom

livsmedelshandeln,

bl.a. lönsamhets- och produktivitetsutvecklingen. KoB tillstyrker

att medel tillförs SCB för en enkätundersökning 1992/93 och

att efter utvärdering får övervägas om undersökningen rörande

livsmedelshandeln skall upprepas med vissa intervall.

10.38 Kooperativa förbundet anser att %[den typ av ofullkomligheter

som utredningen pekar på%] behöver justeras i statistiken för

att göra denna meningsfylld.

KF tillstyrker förslaget att SCB och SPK genomför en enkätundersökning

riktad till livsmedelshandeln.

10.43 Sveriges livsmedelshandlareförbund: Utredningen föreslår

att SPK undersöker förutsättningarna för undersökningar

om bl.a. produktivitet, lönsamhet och kostnadsstruktur i

livsmedelshandeln.

Sådana uppgifter är förvisso av intresse. Redan i dag producerar

vi genom vår tidning LIVS årligen sådana uppgifter. Vi vill även

här hänvisa till de inledande anmärkningarna om tänkbara fördelar

med att lägga sådan statistikproduktion utanför de föreslagna

myndigheterna.

11 Konsumtionsundersökningar

11.1 Statens jordbruksverk delar utredningens uppfattning om att det

finns ett behov av undersökningar rörande konsumtionen. För

verkets del behövs sådana studier framför allt för att kunna

följa effekterna av olika åtgärder inom livsmedelsområdet.

Utredaren föreslår nu att en ny konsumtionsundersökning (HULK

eller motsvarande) genomförs för 1992/93. Viss osäkerhet råder

fortfarande rörande resultaten från föregående undersökning

(HULK 89) beroende av bl.a. sen redovisning. Detta gör det svårt

att nu ta ställning till en förnyad undersökning.

11.2 Statens livsmedelsverk instämmer i och tillstyrker utredarens

bedömning att särskilda konsumtionsundersökningar (HUL resp.

HULK) görs tätare än vart tionde år. Livsmedelsverket vill

även starkt tillstyrka utredningens förslag att statistiska

centralbyrån

och livsmedelsverket tillförs extra medel för att i samråd med

övriga berörda myndigheter genomföra en undersökning av hushållens

livsmedelsinköp och kostvanor (HULK) år 1993. Verkets bedömning

är att 6 milj.kr. inte är tillräckligt för att genomföra

undersökningen i samma omfattning som 1989 års HULK, som totalt

kostade 7--8 milj.kr. För detta krävs ett anslag på uppskattningsvis

8--9 milj.kr.

Inom livsmedelsverkets ansvarsområde ligger att genom olika åtgärder

påverka befolkningens kostvanor i en sundare riktning och

livsmedelsverket

har sedan år 1986 ett handlingsprogram för arbete med kost- och

hälsofrågor.

För arbetet att förbättra kostvanorna och för att kunna följa

effekterna av detta arbete behövs tillförlitlig, kontinuerlig

statistik över utvecklingen av livsmedelskonsumtion och kostvanor

i befolkningen som helhet och i olika grupper. Intill nyligen har

det saknats riksrepresentativa undersökningar av kostvanorna.

Undersökningen

Hushållens livsmedelsinköp och kostvanor (HULK) som genomfördes

år 1989 ger omfattande kunskap om befolkningens och olika

befolkningsgruppers

kostvanor och näringssituation. HULK är en viktig utgångspunkt

för en uppföljning av befolkningens kostvanor och näringsintag

och är den enda undersökningen som kan fungera som basundersökning

för mätning av den livsmedelspolitiska reformens effekter på

kostvanorna. Undersökningar av kostvanorna är även viktiga för

att kunna beräkna intag av främmande ämnen, vilket är en grund

för riskbedömning av livsmedelskonsumtionen.

-- -- -- Genom att statistiska centralbyrån och livsmedelsverket

tillförs extra medel för att i samråd genomföra en upprepad

HULK-undersökning får Sverige möjlighet att som första land

i Europa starta arbetet med kontinuerlig uppföljning av utvecklingen

av kostvanorna på individnivå.

11.4 Statistiska centralbyrån instämmer i att HULK bör genomföras

oftare än vart tionde år och har också i stastistikprogrammet

Konsumentpolitik avseende planeringen 1990/91--1992/93, SP 93,

föreslagit

att nästa HULK genomförs år 1994 till en kostnad av 6,1 milj.kr.

i 1988 års kostnadsläge.

-- -- -- En HULK-undersökning kräver en lång förplanering och

om undersökningen skall genomföras år 1993 bör man till sommaren

år 1992 vara klar med undersökningens uppläggning och innehåll,

för att man sedan under hösten skall kunna arbeta vidare med

detaljplaneringen.

Det är också mycket tveksamt om resultaten kommer att kunna vara

framme i så god tid att SLV kan ha dem som underlag för sin

utvärdering

av den livsmedelspolitiska reformens effekter på folkhälsan.

Utvärderingen

skall redovisas senast den 30 oktober 1994, vilket torde innebära

att resultaten måste föreligga till sommaren 1994.

SCB föreslår mot den här bakgrunden att nästa HULK genomförs

år 1994 i enlighet med vad som tidigare planerats.

11.8 Sveriges lantbruksuniversitet instämmer med utredningen i att

det finns behov av särskild statistik över de senare leden i

livsmedelskedjan

samt att SCB bör fullfölja sitt arbete på ett livsmedelsstatistiskt

program.

11.13 Socialstyrelsen: -- -- -- Socialstyrelsen har tillsammans med

statens livsmedelsverk utarbetat kostrekommendationer. Ett

förverkligande

av dessa skulle på lång sikt innebära betydande förbättringar

av folkhälsan. Myndigheterna har under många år tillsammans med

olika samarbetspartners arbetat för att åstadkomma positiva

förändringar

av befolkningens matvanor. För att kunna bedöma effekterna av

dessa åtgärder är det angeläget att det kontinuerligt finns

tillgång till statistik som belyser utvecklingen av

livsmedelskonsumtion,

matvanor och hälsoförhållanden såväl i hela befolkningen som

bland olika grupper.

Undersökning om hushållens livsmedelsutgifter och kostvanor (HULK)

är en mycket viktig förutsättning för att effekter av insatser

för bättre kostvanor skall kunna bedömas. Det är därför

angeläget att denna undersökning kan genomföras regelbundet

och betydligt tätare än vad som hittills har föreslagits.

Socialstyrelsen

stöder utredarens uppfattning att undersökningen bör göras

tätare än vart tionde år och anser att den helst bör göras

vart tredje år. -- -- --

Det är viktigt att de statistiska uppgifterna är av god kvalitet

och jämförbara mellan olika länder. Studier beträffande svinn

i livsmedelskonsumtion har gjorts men ytterligare undersökningar

kan behövas för att förbättra konsumtionsstatistiken i förhållande

till den faktiska konsumtionen, t.ex. den konsumtionsstatistik som

statens jordbruksverk kontinuerligt tar fram.

11.16 Konjunkturinstitutet: För institutet är det särskilt angeläget

att undersökningar genomförs som kan belysa -- -- -- hur hushållens

konsumtionsutgifter och konsumtionens sammansättning förändras.

11.22 Konsumentverket finner liksom utredningen det angeläget att

undersökningar över hushållens livsmedelsutgifter och kostvanor

genomförs regelbundet och med tätare intervaller än i dag.

Genom den ökade internationella handeln med livsmedel kan en

intressant

aspekt vara förändringar mellan konsumtionen av inhemska och

importerade

livsmedel liksom andra konsumtionsförändringar t.ex. konsumtion

av alternativt producerade livsmedel samt förädlingsgraden hos

de konsumerade livsmedlen.

Vi tillstyrker att en ny undersökning genomförs år 1993. Det

är dock väsentligt att resultatbearbetningen från denna undersökning

kan göras snabbare än för 1989 års undersökning. Vissa

delredovisningar

bör kunna ske inom ca ett år. Det är dessutom nödvändigt

att medel för bearbetningar av erhållna uppgifter avsätts.

11.24 Skogs- och jordbrukets forskningsråd: Utredningens förslag

att göra tätare undersökning av hushållens livsmedelsutgifter

och kostvanor välkomnas av SJFR. För att genom detta material

i rimlig tid få en uppfattning om hur olika kostrekommendationer

får genomslag hos konsumenterna och hur detta återspeglas i folkhälsan

krävs ett kortare intervall mellan undersökningstillfällena

än nu gällande planer om tio år. Materialet kan också vara värdefullt

som utgångspunkt för kompletterande mera ingående undersökningar.

11.26 Konsumentberedningen instämmer med utredningen att särskilda

konsumtionsundersökningar är önskvärda med kortare mellanrum

än planerade tioårsintervall men är inte övertygad om att en

ny s.k. HULK för år 1993 blir färdig i tid för att kunna användas

hösten 1994 till utvärdering av omställningsperioden. 1989 års

HUL publicerades sommaren 1991 och resultaten från HULK i samband

därmed föreligger ännu inte. KoB anser att HULK år 1989 först

bör utvärderas innan beslut fattas om nästa undersökning.

Det är vidare tveksamt om undersökningen i sin nuvarande form

kan tillgodose de krav utredningen vill ställa på den. Ett större

urval kommer sannolikt att erfordras för att man vid uppdelningar

av materialet, på t.ex. konsumentgrupper, skall kunna få statistiskt

säkerställda resultat. Man får alltså räkna med att ett större

belopp än föreslagna 6 milj.kr. bör avsättas. Sannolikt måste

man därutöver gå in med specialenkäter för att få en allsidig

belysning av konsumenternas situation -- -- --.

Vid jämförelser mellan livsmedelskonsumtionen enligt

nationalräkenskaperna

och de särskilda konsumtionsundersökningarna framkommer vissa

skillnader. En analys av anledningarna härtill bör utföras.

11.37 Grossistförbundet Svensk handel: Vad avser de särskilda

konsumtionsundersökningarna bör de statliga och kommunala avgifternas

och skatternas -- -- -- roll redovisas, t.ex. i statistiken över

hushållens livsmedelsutgifter.

11.38 Kooperativa förbundet delar utredarens uppfattning att

undersökningar

av hushållens utgifter, och då inte enbart för livsmedel, liksom

kostvanor bör göras oftare än som är fallet för närvarande.

Dessutom bör hänsyn tas till aktuella inköpsmönster (lågprisbutik,

stormarknad osv.).

12 En samlad statistikproduktion för hela livsmedelssektorn

12.1 Statens jordbruksverk: Utredningen föreslår att SCB tillförs

medel för att sammanställa statistik rörande livsmedelsområdet

i ett s.k. Livsmedelsstatistiskt program. SJV delar uppfattningen

att det finns ett allmänt intresse att få en överblick över

området och då inte bara över den statistik som SCB producerar

utan även över vad som produceras på annat håll. I detta sammanhang

vill SJV understryka behovet av att förbättra möjligheterna

till åtkomst av data.

12.4 Statistiska centralbryån: -- -- -- SCB tillstyrker utredningens

förslag att 1 milj.kr. anslås till programmet för budgetåret

1992/93. Verket avser att i treårsplanen för 1993/94--1995/96 närmare

redovisa det årliga resursbehovet för programmet.

12.5 Statens pris- och konkurrensverk: I utredningen föreslås att

SCB tillförs medel för att kunna fullfölja det pågående arbetet

med ett livsmedelsstatistiskt program. Arbetet bör enligt utredaren

resultera i en livsmedelsstatistisk årsbok. SPK förutsätter att

nuvarande jordbruksstatistiska årsbok därmed skulle försvinna.

Enligt SPK:s uppfattning bör efterfrågan för en livsmedelsstatistisk

årsbok undersökas innan slutligt beslut tas. Kravet bör vara

att en sådan publikation själv skall bära sina kostnader.

12.8 Sveriges lantbruksuniversitet instämmer med utredningen i att

det finns behov av särskild statistik över de senare leden i

livsmedelskedjan

samt att SCB bör fullfölja sitt arbete på ett livsmedelsstatistiskt

program.

12.10 Kommerskollegium delar utredningens uppfattning om betydelsen

av en samlad statistikproduktion för hela livsmedelssektorn. Med

utgångspunkt från de förslag om ett nytt statistikprogram för

det livsmedelspolitiska området som utarbetats inom statistiska

centralbyrån

(SCB) vill kollegiet dock varna för alltför långtgående besparingar

och förenklingar som minskar statistikens användbarhet.

Inte oväsentliga delar av statistikproduktionen redovisas och kommer

att redovisas i indikativ form (index, volymtal, paritetstal etc.)

för att underlätta vissa statistikanvändares beslut och

ställningstaganden.

Andra myndigheter, i likhet med kollegiet, har emellertid även

framgent

behov av bakomliggande uppgifter om i första hand priser men även

exempelvis om tillverkning och förbrukning med avseende på kvantiteter

och värden i absoluta tal.

12.13 Socialstyrelsen anser i likhet med utredaren att det är

angeläget

att livsmedelsstatistiken presenteras på ett mer samlat,

ändamålsenligt

och för avnämarna lättillgängligt sätt.

12.22 Konsumentverket: Utredningens förslag om att

livsmedelsstatistiken

i framtiden bör presenteras i en mer samlad form och på sikt i

en livsmedelsstatistisk årsbok anser konsumentverket vara av stor

betydelse. -- -- --

12.24 Skogs- och jordbrukets forskningsråd: -- -- -- Det är angeläget

att -- -- -- SCB får medel för att utveckla ett nytt statistikprogram

för hela det livsmedelspolitiska området så att livsmedelsstatistiken

kan presenteras på ett mer samlat och ändamålsenligt sätt.

12.26 Konsumentberedningen anser det angeläget att detta %[projekt

med ett livsmedelsstatistiskt program%] fullföljs. En sammanställning

av statistiken underlättar självfallet för användarna att

bli bekanta med och få tillgång till relevanta uppgifter. Det är

viktigt att inte bara statistik, som framtas inom SCB, ingår i

programmet

utan även sammanställningar från andra myndigheter, t.ex.

livsmedelsverket,

konsumentverket och jordbruksverket.

12.37 Grossistförbundet Svensk handel: Vi tillstyrker att SCB:s

arbete med ett livsmedelspolitiskt program fullföljs, i synnerhet

om det resulterar i en livsmedelsstatistisk årsbok, gärna med

Jordbruksekonomiska

meddelanden som förebild.

12.38 Kooperativa förbundet anser liksom utredaren att det vore

fördelaktigt om statistik om livsmedelskedjans olika led samlas

i ett särskilt program. Sannolikt behövs inte för detta så

mycket nytt statistiskt underlag samlas in. Samordningen mellan olika

statliga statistikproducenter bör kunna förbättras så att olika

uppgifter ej redovisas och dubbelarbete undviks.

13 Styrning av den statliga statistiken inom livsmedelsområdet

13.1 Statens jordbruksverk anser det väsentligt att användarna

får ett större inflytande över vilken statistik som tas fram.

Genom ett ökat beställaransvar kan man i större utsträckning

än nu koppla statistiken till användarnas behov. Enligt SJV:s

uppfattning bör huvudanvändaren av statistiken också ha

beställaransvaret

för statistiken samt tilldelas resurser för att tillgodose behoven.

I sammanhanget är det viktigt att skilja mellan de administrativa

behoven och de behov som finns för ren statistikproduktion.

Kostnaderna

för att klara de administrativa behoven bör enligt SJV täckas

av medel som tillförs för stöd och därmed bör också uppdragsgivaren

avgöra vilka uppgifter som krävs.

13.4 Statistiska centralbryån: I avvaktan på förslag från den

pågående utredningen om den statliga statistikens styrning,

finansiering

och samordning m.m. tar SCB inte nu ställning till de alternativ

som diskuteras i rubricerade kapitel av betänkandet.

13.5 Statens pris- och konkurrensverk instämmer i att användarna

av statistiken bör få ett ökat inflytande över statistikproduktionen.

Utredaren föreslår två alternativ där i det ena fallet statens

jordbruksverk, i det andra fallet LES, ges beställaransvar för

statistiken inom livsmedelsområdet. Enligt SPK:s mening är på

kort sikt LES genom sitt mer helomspännande verksamhetsområde att

föredra framför jordbruksverket vars verksamhetsområde endast

innefattar delar av livsmedelskedjan.

SPK instämmer samtidigt med utredaren i att en mer långsiktig lösning

av den nuvarande statistikproduktionen och organisationen av denna

är beroende av såväl statistikstyrningsutredningens förslag

som den internationella utvecklingen inom jordbruks- och

livsmedelspolitiken.

Även inhemska förhållanden, t.ex. situationen efter genomförandet

av den livsmedelspolitiska reformen, bör enligt SPK ha påverkan.

Det kan därför vara lämpligt att LES tilldelas ett temporärt

beställaransvar, men att en mer långsiktig lösning samtidigt

eftersträvas som samordnar och jämställer statistikproduktionen

för samtliga näringsgrenar.

13.9 Livsmedelsekonomiska samarbetsnämnden: I betänkandet har

gjorts en analys av det framtida behovet av statistik inom

livsmedelssektorn

och omfördelningen av ansvaret för statistikproduktionen mellan

staten och berörda näringar. Nämnden delar i princip utredningens

uppfattning i dessa frågor. Det bör dock understrykas, som också

gjorts i betänkandet, att det ännu inte är möjligt att fullt

ut överblicka det statistikbehov inom sektorn som kan komma att

finnas efter Sveriges eventuella medlemskap i EG. Ej heller går det

att förutse vad ett GATT-avtal som omfattar jordbrukssektorn kan

få för betydelse för statistikens uppläggning och omfattning.

Härav följer också att ansvarsfördelningen mellan staten och

berörda näringar för statistikproduktionen kan påverkas, eftersom

staten bör ansvara för den statistik som krävs i anledning av

internationella åtaganden.

I anledning av vad utredningen anfört om styrningen av den statliga

statistiken inom livsmedelssektorn vill samarbetsnämnden anmäla

att den är beredd -- om så befinns lämpligt -- att handha

beställaransvaret

för denna statistik.

13.20 Statskontoret: -- -- -- Statens jordbruksverk (SJV) skall verka

för en positiv utveckling av de areella näringarna i enlighet

med den nya livsmedelspolitiken. I detta ansvar bör också ingå

att tillsammans med andra berörda myndigheter följa upp effekterna

av denna politik. Med detta ansvar är det, enligt statskontorets

mening, rimligt att SJV ges möjligheter att som direkt beställare

påverka den offentliga statistik som produceras inom

livsmedelssektorn.

-- -- --Statskontoret tillstyrker %[alternativet%] att SJV ges

beställaransvaret.

Statskontoret ställer sig däremot tveksamt till tanken, i detta

alternativ, att SJV skall inhämta synpunkter från övriga myndigheter

och organisationer inom ramen för LES. Statskontoret anser att det

inte i första hand är synpunkter, frikopplade från ett ekonomiskt

ansvar, som bör inhämtas utan att de myndigheter och organisationer

som vill ha en viss statistik producerad, primärt bör ange detta

i form av konkreta beställningar och att dessa kan samordnas genom

SJV. -- -- --

13.21 Riksrevisionsverket: Utredaren synes utgå från att SCB skall

vara huvudansvarig för statistikproduktionen inom jordbrukssektorn.

RRV å sin sida menar att den myndighet eller motsvarande som ansvarar

för statistikens inriktning och innehåll själv bör kunna välja

producent.

RRV har i rapporten Statlig statistik -- produktion, styrning och

roller (1988:1424) granskat effektiviteten i den statliga

statistikproduktionen.

RRV föreslår i sin revision en decentralisering av ansvaret för

statistikens innehåll och inriktning från SCB till myndigheter inom

olika samhällssektorer. Därmed ges incitament till löpande omprövning

och användaranpassning av statistiken. Några särskilda kartläggningar

och behovsbedömningar av statistiken inom olika sektorer torde inte

behövas vid en sådan styrning av statistikproduktionen.

RRV menar vidare att en myndighet inte skall erhålla särskilda

medel för statistikproduktion. Statistiken bör i stället jämföras

med och värderas mot andra medel en myndighet har för att uppnå

verksamhetens mål. Utöver den statistik som tas fram på initiativ

av olika myndigheter kan det finnas behov av övergripande s.k.

basstatistik.

Särskilda medel måste ställas till förfogande för produktion

av sådan statistik.

13.39 Lantbrukarnas riksförbund vill starkt framhålla vikten av

att beställaransvaret placeras på ett sådant sätt att olika

statistikanvändare regelmässigt ges möjlighet att delta i

ställningstagandena

rörande statistikens utformning. Mot denna bakgrund förordar LRF

att betällaransvaret ges till den livsmedelsekonomiska

samarbetsnämnden

(LES).