Regeringens proposition 2004/05:40

Ändringar i minerallagen

Prop.

2004/05:40

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen. Stockholm den 21 oktober 2004 Göran[REDACTED_EFTERNAMN] Ulrica[REDACTED_EFTERNAMN] (Näringsdepartementet) Propositionens huvudsakliga innehåll I denna proposition föreslås ändringar i minerallagen (1991:45) som av- ser att bättre balansera exploateringsintresset mot enskilda sakägares be- hov. Förslagen avser förbättrad information till sakägare när en ansökan gjorts om undersökningstillstånd och när ett sådant tillstånd upphör. Vidare ges möjligheter för sakägare att påverka hur undersökningsarbete utförs. De områden där undersökningsarbete inte får genomföras, t.ex. i närheten av bostadsbyggnad, kommer genom förslaget att utökas. Berg- mästaren ges möjlighet att ställa villkor i alla typer av undersöknings- tillstånd. Sökandens lämplighet får större betydelse. Det införs en gene- rell skyldighet att utföra undersökningsarbeten så att minsta skada vållas på natur- och kulturmiljön. När bearbetningskoncession meddelats blir det förbättrade möjligheter till inlösen av fastigheter vid outnyttjade bearbetningskoncessioner. För nya bearbetningskoncessioner föreslås att en särskild ersättning (mineral- ersättning) skall betalas av gruvföretaget till ägare av de fastigheter som ligger inom koncessionsområdet och till staten. Vidare föreslås vissa regler för att förbättra effektiviteten i undersökningsarbetet och vissa ändrade regler för överklagande, bl.a. tas Sveriges geologiska undersök- ning bort som överinstans. Lagändringarna föreslås träda i kraft den 1 maj 2005. 1

Innehållsförteckning

Prop. 2004/05:40

1

Förslag till riksdagsbeslut..................................................................

4

2

Förslag till lag om ändring i minerallagen (1991:45)........................

5

3

Ärendet och dess beredning.............................................................

22

4

Minerallagstiftningen ......................................................................

24

4.1

Gällande ordning...............................................................

24

4.1.1

Minerallagens tillämpningsområde ................

24

4.1.2

Undersökningstillstånd ...................................

24

4.1.3

Undersökningsarbete ......................................

25

4.1.4

Bearbetningskoncession .................................

26

4.1.5

Markanvisningsförrättning .............................

27

4.1.6

Vissa ytterligare frågor ...................................

28

4.2

Behovet av en minerallag..................................................

28

4.2.1

Skillnad mellan koncessionsmineral och

markägarmineral .............................................

29

4.2.2

Intressekonflikter ............................................

29

4.3

Angeläget allmänt intresse................................................

30

4.4

Minerallagstiftning i andra länder.....................................

32

4.4.1

Utvecklingstrender..........................................

32

4.4.2

Trendernas effekter på minerallagstiftningar..32

4.4.3

Dagens trender ................................................

33

5

Ändringar i minerallagen.................................................................

37

5.1

Undersökningstillstånd .....................................................

37

5.1.1

Sökandens lämplighet.....................................

37

5.1.2

Dispens från karenstid ....................................

38

5.1.3

Undersökningstillstånd inom skyddszon

runt en bearbetningskoncession......................

39

5.1.4

Handläggningen av ansökningar om

undersökningstillstånd ....................................

40

5.1.5

Villkor i undersökningstillstånd m.m. ............

43

5.2

Undersökningsarbete.........................................................

45

5.2.1

Hinder mot undersökningsarbete och hur

undersökningsarbete får bedrivas ...................

45

5.2.2

Generell skyldighet att utföra

undersökningsarbeten så att minsta skada vållas

på natur- och kulturmiljön ..............................

48

5.2.3

Arbetsplan för undersökningsarbete ...............

49

5.3

Bearbetningskoncession....................................................

55

5.3.1

Ersättning och inlösen av fastighet vid

outnyttjad bearbetningskoncession.................

55

5.3.2

Mineralersättning............................................

59

5.4

Prövningsmyndigheter och överklagande av beslut .........

68

5.5

Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser ....................

69

6

Vissa tillsynsfrågor avseende gamla gruvhål ..................................

72

6.1

Bakgrund och historik.......................................................

72

6.2

Gällande ordning...............................................................

72

6.3

Utredningar .......................................................................

74

2

6.4

Frågan behöver övervägas ytterligare...............................

74

Prop. 2004/05:40

7

Konsekvenser

..................................................................................

76

7.1

En allmän bakgrund ..........................................................

76

7.2

Minerallagens ......................................................avgifter

76

7.3

Konsekvenser ........................................för gruvnäringen

77

7.4

Konsekvenser ..........................................för små företag

77

7.5

Statsfinansiella ...........................................konsekvenser

78

7.5.1 ......................................................

Bergsstaten

78

7.5.2 ....................................................

Domstolarna

79

8

Författningskommentar ...................................................................

80

Bilaga 1 Sammanfattning av betänkandet Minerallagen, markägarna

och miljön ..................................................(SOU 2000:89)

101

Bilaga 2

Minerallagsutredningens ....................................lagförslag

110

Bilaga 3 Förteckning ..........över remissinstanserna (SOU 2000:89)

124

Bilaga 4 Sammanfattning av Inför en ändrad minerallag vissa

kompletterande .......mineralpolitiska frågor (Ds 2002:65)

125

Bilaga 5

Arbetsgruppens ...................................................lagförslag

128

Bilaga 6 Förteckning ..............över remissinstanserna (Ds 2002:65)

139

Bilaga 7

Lagrådsremissens ...............................................lagförslag

140

Bilaga 8

Lagrådets ...............................................................yttrande

157

Utdrag ur protokoll ...vid regeringssammanträde den 21 oktober 2004

162

Rättsdatablad..........................................................................................

163

3

1

Förslag till riksdagsbeslut

Prop. 2004/05:40

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i minerallagen (1991:45). 4

2

Förslag till lag om ändring i minerallagen

Prop. 2004/05:40

(1991:45)

Härigenom föreskrivs i fråga om minerallagen (1991:45) dels att nuvarande 7 kap. 25 §§ skall betecknas 7 kap. 36 §§, dels att 2 kap. 2, 9, 9 a och 10 §§, 3 kap. 3 och 57 §§, 5 kap. 1 och 3 §§, 6 kap. 1 och 3 §§, nya 7 kap. 4 §, 8 kap. 1 och 912 §§, 9 kap. 22, 23, 25 och 26 §§, 10 kap. 1 §, 12 kap. 8 §, 15 kap. 4 och 6 §§, 16 kap. 1, 5 och 6 §§ och 17 kap. 2 § samt rubriken närmast före 2 kap. 10 § skall ha följande lydelse, dels att rubriken närmast före 7 kap. 5 § skall sättas närmast före 7 kap. 6 §, dels att det i lagen skall införas sex nya paragrafer, 3 kap. 5 a §, 7 kap. 2 och 7 §§, 8 kap. 6 b och 8 a §§ och 10 kap. 1 a §, samt närmast före 7 kap. 7 § och 8 kap. 6 b § nya rubriker av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2

kap.

2 § Undersökningstillstånd skall meddelas, om

1.

det finns anledning att anta att undersökning i området kan leda till fynd av koncessionsmineral, och

2.

sökanden inte uppenbarligen saknar möjlighet eller avsikt att få till stånd en ändamålsenlig under- sökning.

Tillstånd att bedriva undersök- ning beträffande olja, gasformiga kolväten eller diamant får beviljas endast den som visar att han är lämplig att bedriva sådan under- sökning. Undersökningstillstånd skall meddelas, om det finns anledning att anta att undersökning i området kan leda till fynd av koncessions- mineral. Undersökningstillstånd får dock inte beviljas den som uppenbar- ligen saknar möjlighet eller avsikt att få till stånd en ändamålsenlig undersökning eller den som tidi- gare har visat sig olämplig att be- driva undersökningsarbete. Tillstånd att bedriva undersök- ning beträffande olja, gasformiga kolväten eller diamant får beviljas endast den som visar att han eller hon är lämplig att bedriva sådan undersökning. 9 §

1

När ett undersökningstillstånd eller en bearbetningskoncession har upphört att gälla, kan en ansökan om undersökningstillstånd beträffande mark inom samma område prövas tidigast ett år efter det att tillståndet

eller koncessionen upphörde att gälla.

Om

det

föreligger synnerliga

Om det finns särskilda skäl, får

skäl,

får

bergmästaren medge

bergmästaren medge

undantag

undantag

från bestämmelserna i

från bestämmelserna

i första

första stycket.

stycket.

1 Senaste lydelse 1998:165.

5

Efter det att en bearbetnings- koncession har beviljats slutligt, får undersökningstillstånd inom skyddszonen trots första stycket ges till den som innehar bearbet- ningskoncessionen eller någon an- nan, som har dennes medgivande.

Villkor i undersökningstillstånd

9 a §

2

Undersökningstillstånd får inte meddelas för mark inom en skyddszon runt ett område som omfattas av en bearbetningskoncession. Skydds- zonen skall ha en sträckning av 1 000 meter från gränsen för det område som omfattas av koncessionen. Om det finns särskilda skäl får skydds- zonen minskas. Om en gruva eller motsvarande anläggning inte tagits i drift inom tre år efter det att bearbetningskoncession meddelades, får dock undersök- ningstillstånd meddelas inom skyddszonen fram till dess att anlägg- ningen tas i drift. Om en gruva eller motsvarande anläggning tagits i drift inom kon- cessionsområdet, får undersök- ningstillstånd inom skyddszonen trots första stycket meddelas den som innehar bearbetningskonces- sionen eller annan, som har dennes medgivande. Villkor i vissa undersöknings- tillstånd 10 § Undersökningstillstånd beträf- fande olja, gasformiga kolväten eller diamant skall förenas med de villkor som behövs för att skydda allmänna intressen eller enskild rätt. Undersökningstillstånd skall förenas med de villkor som behövs för att skydda allmänna intressen eller enskild rätt samt med villkor om att tillståndshavaren skall ställa säkerhet för ersättning en- ligt 7 kap. 1 §.

3

kap.

3 § Undersökningsarbete får bedrivas endast för att visa att sådant mineral som omfattas av tillståndet finns inom området och för att ta närmare reda på fyndighetens storlek, beskaffenhet och brytvärdhet.

Tillståndshavaren får ta mark i

Tillståndshavaren får i den ut-

anspråk för att uppföra byggnader

sträckning det behövs använda väg

som är oundgängligen nödvändiga

till och inom området. Efter till-

för undersökningsarbetet. I den

stånd av bergmästaren får till-

utsträckning det behövs får han

ståndshavaren också ta mark i an-

också ta mark i anspråk för att

språk för att bygga nödvändig väg

bygga väg inom området eller an-

till och inom området.

vända väg till och inom området.

Efter tillstånd av bergmästaren får

han också ta mark i anspråk för att

bygga nödvändig väg till området.

2 Senaste lydelse 1998:165. Prop. 2004/05:40 6 Arbetet skall utföras så, att minsta skada och intrång vållas. Innan arbete påbörjas skall till- Prop. 2004/05:40 ståndshavaren ha ställt säkerhet för ersättning enligt 7 kap. 1 §. Arbetet skall utföras så, att minsta skada och intrång vållas på någon annans egendom och på natur- och kulturmiljön. Minst två veckor innan under- sökningsarbetet påbörjas skall till- ståndshavaren underrätta berg- mästaren, ägaren till den mark där arbetet skall bedrivas och inne- havarna av nyttjanderätt eller ser- vitut om när arbetet skall på- börjas. Kan arbetena antas komma att beröra annan särskild rätt, skall även innehavaren av denna underrättas. Underrättelser till andra än bergmästaren skall delges. Underrättelse till innehavare av renskötselrätt får delges den same- by som innehavarna tillhör. Innan arbetet påbörjas skall till- ståndshavaren ställa säkerhet för ersättning enligt 7 kap. 1 §, om inte den som är berättigad till er- sättning medger annat. 5 § Undersökningsarbete får endast utföras i enlighet med en gällande arbetsplan. Arbetsplanen skall upprättas av tillståndshavaren och innehålla en redogörelse för det undersök- ningsarbete som planeras, en tids- plan för arbetet och en bedömning av i vilken utsträckning arbetet kan antas påverka allmänna in- tressen och enskild rätt. Arbetsplanen skall delges äga- ren till den mark där arbetet skall bedrivas och innehavare av sär- skild rätt som berörs. Delgivning med innehavare av renskötselrätt får ske genom att arbetsplanen delges den sameby som innehavar- na tillhör. Arbetsplanen skall även sändas till bergmästaren. Invändningar mot innehållet i arbetsplanen skall framställas skriftligt och vara tillståndshava- ren till handa inom tre veckor från delgivningen av arbetsplanen. 5 a § En arbetsplan blir gällande om några invändningar enligt 5 § fjärde stycket inte framställs. En arbetsplan blir också gällande om tillståndshavaren och den sak- ägare som framställt sådana in- vändningar kan komma överens om arbetsplanens innehåll. En sådan arbetsplan skall sändas till bergmästaren. Om invändningar enligt 5 § fjärde stycket har framställts får tillståndshavaren också begära att arbetsplanen prövas av berg- mästaren. Arbetsplanen skall fast- 7 ställas av bergmästaren och bli gällande i den utsträckning de åtgärder som anges är nödvändiga för en ändamålsenlig undersök- ning och inte medför så stora olägenheter för fastighetsägaren eller någon annan sakägare att olägenheterna överväger till- ståndshavarens intresse av att få utföra arbetena. Bergmästaren skall, i beslut om fastställande, meddela de villkor som behövs för att skydda all- männa intressen och enskild rätt och för att förebygga eller be- gränsa olägenheter. Bergmästaren får också besluta att arbetsplanen skall gälla utan att den har vunnit laga kraft. 6 §

3

Undersökningsarbete får inte äga rum inom nationalpark eller område som en statlig myndighet hos regeringen har begärt skall avsättas till nationalpark eller i strid med föreskrifter som har meddelats för natur- eller kulturreservat med stöd av 7 kap. miljöbalken. Bestämmelser om att tillstånd krävs för vissa verksamheter och åt- gärder finns i 7 kap. 28 a29 b §§ miljöbalken. Undersökningsarbete får inte heller, utan medgivande av länsstyrelsen,

äga rum inom

1. befästningsområde och sådant

1. tvåhundra meter från skydds-

område utanför detta som rege-

objekt enligt lagen (1990:217) om

ringen bestämmer,

skydd för samhällsviktiga anlägg-

ningar m.m. och sådant område

utanför detta som regeringen be-

stämmer,

2. kyrkogård och annan begrav-

2. kyrkogård och annan begrav-

ningsplats,

ningsplats, eller

3. område som avses i 4 kap. 5 § miljöbalken.

Ett medgivande enligt tredje

Ett medgivande enligt tredje

stycket 3 skall förenas med de vill-

stycket 3 skall förenas med de vill-

kor som är nödvändiga för att för-

kor som är nödvändiga för att för-

hindra att påtaglig skada uppkom-

hindra att påtaglig skada uppkom-

mer för områdets natur- och kul-

mer för områdets natur- och kul-

turvärden. Länsstyrelsen får även i

turvärden. Länsstyrelsen får även i

övrigt förena ett medgivande en-

övrigt förena ett medgivande en-

ligt andra stycket med villkor.

ligt tredje stycket med villkor.

3 Senaste lydelse 2001:444. Prop. 2004/05:40 8 7 §

4

Undersökningsarbete får inte utan medgivande av bergmästaren äga rum inom 1. område inom trettio meter från allmän väg eller sådan vägsträckning enligt fastställd arbetsplan, trettio meter från järnväg eller kanal som är upplåten för allmän trafik eller trettio meter från allmän flygplats,

2. område inom etthundra meter

2.

område

inom

tvåhundra

från tomt med byggnad där någon

meter från bostadsbyggnad,

är bosatt under övervägande del

av året,

3. område med kyrka, annan

3. område inom tvåhundra meter

samlingslokal, undervisningsan-

från

kyrka, annan samlingslokal,

stalt, hotell eller pensionat eller

undervisningsanstalt,

hotell eller

område med vårdanstalt, elevhem

pensionat eller område inom två-

eller liknande inrättning, om den

hundra meter

från

vårdanstalt,

är avsedd för mer än femtio per-

elevhem eller liknande inrättning,

soner,

om den är avsedd för mer än fem-

tio personer,

4. område med elektrisk kraft-

4. område inom tvåhundra meter

station eller industriell anläggning,

från elektrisk kraftstation eller in-

dustriell anläggning, eller

5. område med detaljplan eller områdesbestämmelser enligt plan- och bygglagen (1987:10). I fall som anges i första stycket 5 får medgivande inte lämnas i strid med planen eller områdesbestämmelserna. Om syftet med planen eller bestämmelserna inte motverkas, får dock mindre avvikelser göras.

Utan hinder av vad som före-

Utan hinder av vad som före-

skrivs i första stycket 24 får un-

skrivs i första stycket 24 får un-

dersökning ske, om medgivande

dersökning ske, om medgivande

har lämnats av den som berörs av

har lämnats av den som berörs av

arbetet. I fall som anges i första

arbetet. I fall som anges i första

stycket 2 skall medgivande lämnas

stycket 2 skall medgivande lämnas

av ägaren till byggnaden eller tom-

av ägaren till byggnaden eller

ten och den som har nyttjanderätt

marken och den som har nytt-

till den. I fall som anges i första

janderätt till den. I fall som anges i

stycket 3 och 4 skall medgivandet

första stycket 3 och 4 skall med-

lämnas av ägare och nyttjande-

givandet lämnas av ägare och nytt-

rättshavare.

janderättshavare.

Bergmästaren får förena sitt medgivande med villkor.

5

kap.

1 § Den som har koncession får inom koncessionsområdet, i dagen eller under jord, dels bedriva undersökningsarbete enligt 3 §, dels utföra be- arbetning och därmed sammanhängande verksamhet enligt 47 §§. För bearbetning och därmed sammanhängande verksamhet som sker i dagen får koncessionshavaren dock ta i anspråk endast mark som har anvisats för ändamålet.

4 Senaste lydelse 1998:165. Prop. 2004/05:40 9 Mark utanför koncessionsområdet får tas i anspråk för annat ändamål än undersökning eller bearbetning enligt vad som bestäms vid mark- anvisningen. Ärenden om markanvisning prövas vid markanvisningsförrättning

enligt bestämmelserna i 9 kap.

Bergmästaren kan, sedan beslu-

Bergmästaren kan, sedan beslu-

tet om koncession har vunnit laga

tet om koncession har vunnit laga

kraft, medge att mark får tas i an-

kraft, medge att mark får tas i an-

språk i avvaktan på att frågan om

språk i avvaktan på att frågan om

markanvisning avgörs.

Sådant

markanvisning avgörs.

Sådant

medgivande får lämnas endast om

medgivande får lämnas endast om

koncessionshavaren ställer

säker-

koncessionshavaren ställer

säker-

het för den ersättning som avses i

het för den ersättning som avses i

7 kap. 2 §.

7 kap. 3 §.

3 §

Undersökningsarbete får avse sådana mineral som omfattas av kon- cessionen. I den mån ingen annan har tillstånd eller koncession får kon- cessionshavaren inom koncessionsområdet undersöka även andra kon- cessionsmineral med undantag av olja, gasformiga kolväten och diamant.

I fråga om undersökningsarbete

I fråga om undersökningsarbete

som bedrivs i dagen på ej anvisad

som bedrivs i dagen på ej anvisad

mark skall 3 kap. 35 §§ tillämpas.

mark skall 3 kap. 35 a §§ till-

lämpas.

6 kap. 1 §

5

Undersökningstillstånd och be- arbetningskoncession får överlåtas efter medgivande av prövnings- myndigheten. Medgivande i fråga om undersökningstillstånd får läm- nas om de krav är uppfyllda som anges i 2 kap. 2 § första stycket 2 och andra stycket. Medgivande i fråga om bearbetningskoncession får lämnas om de krav är uppfyllda som anges i 4 kap. 2 § första stycket 2 och förvärvaren dess- utom visar att han är lämplig att bedriva bearbetning av fyndig- heten. Undersökningstillstånd och be- arbetningskoncession får överlåtas efter medgivande av prövnings- myndigheten. Medgivande i fråga om undersökningstillstånd får läm- nas om de krav är uppfyllda som anges i 2 kap. 2 § andra och tredje styckena. Medgivande i fråga om bearbetningskoncession får lämnas om de krav är uppfyllda som anges i 4 kap. 2 § första stycket 2 och förvärvaren dessutom visar att han eller hon är lämplig att bedriva bearbetning av fyndigheten.

3 §

6

Ett undersökningstillstånd

eller

Ett undersökningstillstånd

eller

en bearbetningskoncession kan å-

en bearbetningskoncession kan å-

terkallas, om tillstånds- eller kon-

terkallas, om tillstånds- eller kon-

cessionshavaren inte fullgör

sina

cessionshavaren inte fullgör

sina

5

Senaste lydelse 1993:690.

6

Senaste lydelse 1998:165.

Prop. 2004/05:40 10 skyldigheter enligt denna lag eller enligt villkor i tillståndet eller kon- cessionen eller om tillståndshava- ren bryter mot villkor som upp- ställts för medgivande till under- sökningsarbete eller om det annars finns särskilda skäl. skyldigheter enligt denna lag eller enligt villkor i tillståndet eller kon- cessionen eller om tillståndshava- ren bryter mot villkor som upp- ställts för medgivande till under- sökningsarbete eller om det annars finns synnerliga skäl.

7

kap.

2 § Skada som föranleds av att be- arbetningskoncession har beviljats skall ersättas av koncessionshava- ren. Om ansökan om markanvisning inte har gjorts inom tio år från det att beslutet om bearbetningskon- cession har vunnit laga kraft, skall koncessionshavaren lösa den fas- tighet eller fastighetsdel som lig- ger inom koncessionsområdet, om fastighetsägaren begär det. Detta gäller dock inte om koncessions- havaren visar att det saknas an- ledning att begära markanvisning inom området. Om det uppstår synnerligt men för någon fastighet eller del därav på grund av att bearbetningskon- cession har beviljats, skall konces- sionshavaren lösa den fastighet eller fastighetsdel som lider sådant men, om ägaren begär det. 4 § Beträffande ersättning och löse- skilling enligt 1 eller 2 § gäller 4 kap. och 5 kap. 23 §, 24 § och 27 § första stycket första meningen expropriationslagen (1972:719) i tillämpliga delar. Vad som sägs i 4 kap. 3 § samma lag skall härvid tillämpas i fråga om värdeökning som ägt rum under tiden från dagen tio år före det ansökan om markanvisning gjordes. Beträffande ersättning och löse- skilling enligt 13 §§ gäller 4 kap. och 5 kap. 23 §, 24 § och 27 § första stycket första meningen expropriationslagen (1972:719) i tillämpliga delar. Vad som sägs i 4 kap. 3 § samma lag skall härvid tillämpas i fråga om värdeökning som ägt rum under tiden från dagen tio år före det ansökan om markanvisning gjordes. I fråga om ersättning vid inlösen enligt 2 § andra eller tredje stycket skall dock tiden räknas från och med Prop. 2004/05:40 11 dagen för begäran om inlösen, om inte ersättningsfrågan prövas vid markanvisningsförrättning. Mineralersättning 7 § Vid bearbetning skall konces- sionshavaren för varje kalenderår betala en mineralersättning. Er- sättningen skall motsvara två pro- mille av det beräknade värdet av de mineral som omfattas av kon- cessionen och som har brutits och uppfordrats inom koncessions- området under året. Beräkningen skall ske på grundval av mängden uppfordrad malm, malmens halt av koncessionsmineral och genom- snittspriset för mineralet under året eller ett motsvarande värde. Av ersättningen skall tre fjärde- delar tillfalla fastighetsägare inom koncessionsområdet och en fjärde- del staten. Om det finns flera fas- tigheter inom koncessionsområdet, skall ersättningen till fastighets- ägare bestämmas efter varje fas- tighets del i området. Ersättningen skall fastställas efter förhållan- dena den 31 december det år er- sättningen avser. Koncessionshavaren skall i ett ärende om fastställelse av ersätt- ning lämna de uppgifter som be- hövs för att ersättningen skall kunna bestämmas. 8 kap. 1 §

7

Ärenden om beviljande av undersökningstillstånd eller bearbetnings- koncession prövas av bergmästaren, om inte annat följer av 2 §.

Bergmästaren får avgöra ären-

Bergmästaren får avgöra ären-

den om beviljande av undersök-

den om beviljande av undersök-

ningstillstånd utan att någon annan

ningstillstånd utan att någon annan

än sökanden haft tillfälle att yttra

sakägare än sökanden haft tillfälle

sig.

att yttra sig.

7 Senaste lydelse 1998:845. Prop. 2004/05:40 12 I ärenden om beviljande av bearbetningskoncession skall bergmäs- taren, såvitt gäller tillämpningen av 3, 4 och 6 kap. miljöbalken, samråda med länsstyrelsen i det eller de län där koncessionsområdet ligger. Läns- styrelsen får därvid besluta om särskild utredning enligt 2 kap. 11 § lagen (1988:950) om kulturminnen m.m.

Fastställelse av mineralersättning

6 b §

Bergmästaren fastställer

mine-

ralersättning enligt 7 kap. 7 §.

8 a §

Tvister

i frågor som avses i

7 kap.

2

§

prövas

av

berg-

mästaren. Om en sådan tvist före-

ligger när

markanvisningsförrätt-

ningen hålls, prövas frågan vid

förrättningen.

Innan beslut meddelas om in-

lösen av en del av en fastighet en-

ligt 7 kap. 2 § tredje stycket skall

på det sätt som gäller för fastig-

hetsbildning en karta med beskriv-

ning ha upprättats över området

och dess gränser ha utmärkts.

9 §

Tvister

i frågor som avses i

Tvister

i frågor som avses i

7 kap. 2 § prövas vid markanvis-

7 kap. 3 § prövas vid markanvis-

ningsförrättningen.

ningsförrättningen.

10 §

Beslut som har meddelats enligt

Beslut som har meddelats enligt

8 eller 9 § får verkställas.

8, 8 a eller 9 § får verkställas.

11 §

Tvister

om ersättning

enligt

Tvister

om

ersättning

enligt

denna lag i andra fall än som avses

denna lag i andra fall än som avses

i 7 kap. 1 eller 2 § prövas av den

i 7 kap. 1, 2, 3 eller 7 § prövas av

fastighetsdomstol inom vars om-

den fastighetsdomstol

inom

vars

råde

koncessionsområdet

eller

område

koncessionsområdet

eller

större delen därav ligger.

större delen därav ligger.

12 §

Vid tvister som avses i 8 kap.

Vid tvister som avses i 8 kap.

7 § och vid tvister om ersättning

7 § och vid tvister om ersättning

enligt 7 kap. 1 § skall tillstånds-

enligt 7 kap. 1 eller 2 § skall till-

eller

koncessionshavaren

ersätta

stånds-

eller

koncessionshavaren

staten

för

kostnaderna i

ärendet

ersätta

staten

för kostnaderna i

Prop. 2004/05:40 13

enligt föreskrifter som regeringen

ärendet

enligt

föreskrifter

som Prop. 2004/05:40

meddelar.

regeringen meddelar.

Vid tvister om ersättning enligt

7 kap. 2 § skall koncessions-

havaren svara för sina egna kost-

nader i ärendet och ersätta andra

sakägare deras kostnader för att

bevaka sin rätt. Detta gäller dock

inte om något annat följer vid en

tillämpning av 18 kap. 6 eller 8 §

rättegångsbalken.

9 kap.

22 §

Beslut

om

markanvisning

skall

Beslut

om

markanvisning

skall

ange den anvisade markens läge,

ange den anvisade markens läge,

omfattning

och

ändamål

samt

omfattning

och

ändamål

samt

innehålla

avgörande

i

sådana

innehålla

avgörande

i

sådana

tvister om ersättning enligt 7 kap.

tvister om ersättning enligt 7 kap.

1 eller 2 § som har prövats vid för-

13 §§ som har prövats vid för-

rättningen. Dessutom skall beslutet

rättningen. Dessutom skall beslutet

innehålla avgörande i sådana frå-

innehålla avgörande i sådana frå-

gor som anges i 20 och 21 §§.

gor som anges i 20 och 21 §§.

Om löseskilling eller intrångsersättning bestäms, skall i beslutet också

anges om belopp skall deponeras enligt 10 kap. 2 § och var depositionen

skall ske.

23 §

Överenskommelse

om

ersätt-

Överenskommelse

om

ersätt-

ning som avses i 7 kap. 1 och 2 §§

ning som avses i 7 kap. 13 §§

skall fastställas i markanvisnings-

skall fastställas i markanvisnings-

beslutet, om någon av parterna be-

beslutet, om någon av parterna be-

gär det.

gär det.

25 §

Gränserna för mark som anvisas skall utstakas och utmärkas i behövlig

omfattning. Karta skall upprättas över marken. Den skall göras så nog-

grann som ändamålet kräver. Kan förrättningen genomföras och förrätt-

ningsresultatet åskådliggöras utan karta, behöver en sådan dock inte upp-

rättas.

Innan beslut meddelas om in-

Innan beslut meddelas om in-

lösen

av

del av

fastighet

enligt

lösen

av

del

av

fastighet

enligt

7 kap. 2 § andra stycket skall på

7 kap. 3 § andra stycket skall på

det sätt som gäller för fastighets-

det sätt som gäller för fastighets-

bildning en karta med beskrivning

bildning en karta med beskrivning

ha upprättats över området och

ha upprättats över området och

dess gränser ha utmärkts.

dess gränser ha utmärkts.

26 §

Anvisad mark får tillträdas in-

Anvisad mark får tillträdas in-

nan

markanvisningsbeslutet

har

nan

markanvisningsbeslutet

har

14

vunnit laga kraft, om sökanden har

vunnit laga kraft, om sökanden har

ställt säkerhet för den ersättnings-

ställt säkerhet för den ersättnings-

skyldighet som avses i 7 kap. 1

skyldighet som

avses

i

7 kap.

och 2 §§ och bergmästaren inte be-

13 §§ och bergmästaren inte be-

stämmer annat.

stämmer annat.

10 kap.

1 §

Ersättning som har bestämts vid

Ersättning som har bestämts vid

markanvisningsförrättning

skall

markanvisningsförrättning

skall

betalas inom en månad från det att

betalas inom en månad från det att

markanvisningsbeslutet vunnit la-

markanvisningsbeslutet

vunnit la-

ga kraft. Ersättningen skall även

ga kraft. På ersättningen skall rän-

innefatta ränta från dagen då be-

ta beräknas från dagen då beslutet

slutet vann laga kraft eller, om

vann laga kraft eller, om marken

marken dessförinnan har

tillträtts,

dessförinnan har tillträtts, från till-

från tillträdesdagen.

trädesdagen.

Ersättning enligt 7 kap. 2 § som

inte har bestämts vid markanvis-

ningsförrättning

skall

betalas

inom en månad från det att ersätt-

ningsbeslutet vunnit laga kraft. På

ersättningen skall ränta beräknas från dagen då beslutet vann laga kraft. Ränta beräknas enligt 5 § räntelagen (1975:635) för tiden till dess betalning skall ske och enligt 6 § räntelagen för tiden därefter. 1 a § Mineralersättning enligt 7 kap. 7 § skall betalas inom en månad från det att ersättningsbeslutet vunnit laga kraft. På ersättningen skall ränta beräknas från dagen då beslutet vann laga kraft. Ränta beräknas enligt 5 § ränte- lagen (1975:635) för tiden till dess betalning skall ske och enligt 6 § räntelagen för tiden därefter. 12 kap. 8 § En andelshavare som inte har deltagit i ett visst arbete får ansluta sig till detta efter anmälan på stämma eller skriftlig anmälan hos förestånda- ren. I sådant fall skall andelshavaren i förhållande till sin andel i kon- cessionen ersätta följande slag av kostnader som föranletts av arbetet: 1. kostnader för sådana byggnader och andra anläggningar, maskiner, redskap, inventarier och förråd som är nödvändiga eller nyttiga för fort- satt undersökning eller bearbetning, efter det värde egendomen har när andelshavaren ansluter sig till arbetet, Prop. 2004/05:40 15

2. kostnader för ersättning eller

2. kostnader för ersättning eller Prop. 2004/05:40

inlösen enligt 7 kap. 2 § samt kost-

inlösen enligt 7 kap. 2 eller 3 §

nader för markanvisningsförrätt-

samt kostnader för markanvis-

ning och fördelning av ersättning,

ningsförrättning och fördelning av

ersättning,

3. kostnader för sådana undersöknings- och tillredningsarbeten som har utförts efter markanvisningsförrättningen och som är nödvändiga eller nyttiga för fortsatt undersökning eller bearbetning.

Har mark som tillhör en andels-

Har mark som tillhör en andels-

havare tagits i anspråk för arbetet,

havare tagits i anspråk för arbetet,

skall den andelshavare som anslu-

skall den andelshavare som anslu-

ter sig betala ersättning för detta i

ter sig betala ersättning för detta i

förhållande till sin andel enligt de

förhållande till sin andel enligt de

grunder som anges i 7 kap. 3 §.

grunder som anges i 7 kap. 4 §.

15 kap. 4 §

8

Om undersökningsarbete påbör-

Om undersökningsarbete påbör-

jas utan att säkerhet har ställts en-

jas utan att säkerhet har ställts en-

ligt 3 kap. 5 § tredje stycket eller

ligt 3 kap. 3 § tredje stycket eller

om anläggning utförs i strid med

om väg byggs i strid med 3 kap.

3 kap. 3 § andra stycket, får kro-

3 § andra stycket, får kronofogde-

nofogdemyndigheten på ansökan

myndigheten på ansökan av den

av den som äger eller innehar

som äger eller innehar marken

marken meddela särskild hand-

meddela särskild handräckning för

räckning för att arbetet skall ställas

att arbetet skall ställas in eller att

in eller att anläggningen skall tas

marken skall återställas på under-

bort på undersökarens bekostnad.

sökarens bekostnad.

I fråga om sådan handräckning som avses i första stycket finns be- stämmelser i lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och handräck- ning. 6 § Till böter eller fängelse i högst sex månader skall den dömas som upp- såtligen eller av oaktsamhet 1. bedriver undersökningsarbete i strid med bestämmelserna om krav på undersökningstillstånd eller bearbetningskoncession,

2. påbörjar undersökningsarbete

2. påbörjar undersökningsarbete

utan att iaktta vad som föreskrivs i

utan att iaktta vad som föreskrivs i

3 kap. 5 § om underrättelse och

3 kap. 3 § om ställande av säkerhet

ställande av säkerhet,

och i 3 kap 5 och 5 a §§ om

arbetsplan,

3.

utför bearbetning eller därmed sammanhängande verksamhet i strid med bestämmelserna om bearbetningskoncession,

4.

lägger igen utfraktsväg, ort eller borrhål i strid med bestämmelserna om krav på tillstånd i 5 kap. 8 § eller 13 kap. 7 §, eller

5.

lägger ned gruva eller motsvarande anläggning i strid med 14 kap. 4 § tredje stycket.

8 Senaste lydelse 1991:874.

16

Till böter eller fängelse i högst sex månader döms också den som upp- Prop. 2004/05:40 såtligen eller av grov oaktsamhet lämnar oriktig uppgift när han fullgör uppgiftsskyldighet enligt koncessionsvillkor eller enligt 2 § 1. I fall som avses i första stycket 3 kan mineral som utvunnits förklaras förverkat. Om ett brott som avses i första stycket 2 berör enbart enskilds rätt, får åklagare väcka åtal endast om målsäganden anger brottet till åtal. 16 kap. 1 §

9

Nuvarande lydelse I fråga om överklagande av beslut enligt denna lag gäller följande.

Beslut

Överklagas hos

Beslut av bergmästaren i frågor

Allmän förvaltningsdomstol

som gäller undersökningstillstånd

Beslut av bergmästaren i frågor

Regeringen

som gäller meddelande av bearbet-

ningskoncession, tillstånd till över-

låtelse av koncession eller ändring

av villkoren för en koncession

Beslut av bergmästaren i frågor

Regeringen

om

förlängning

av giltighetstiden

för

en

bearbetningskoncession

enligt 4 kap. 10 §

Beslut av bergmästaren i andra

Allmän förvaltningsdomstol

frågor som gäller bearbetnings-

koncession

Tillstånd

av

bergmästaren till

Sveriges geologiska undersökning

byggande av väg enligt 3 kap. 3 §

andra stycket

Beslut av bergmästaren i fråga

Länsstyrelsen

som avses i 3 kap. 7 §

Förhandsbesked

av bergmästaren

Sveriges geologiska undersökning

enligt 4 kap. 9 § tredje stycket

Tillstånd av bergmästaren att lägga

Sveriges geologiska undersökning

igen utfraktsväg, ort eller borrhål

enligt 5 kap. 8 § eller 13 kap. 6 §

9 Senaste lydelse 1995:106.

17

Beslut av bergmästaren i ärende om ersättning enligt 7 kap. 1 § Beslut av förrättningsmyndigheten i 8 kap. 7 § Beslut av förrättningsmyndigheten i ärende om markanvisning Tillstånd av bergmästaren att lägga ned gruva eller motsvarande an- läggning enligt 14 kap. 4 § tredje stycket Beslut av bergmästaren i andra frågor enligt denna lag Beslut av länsstyrelsen i frågor som avses i 3 kap. 6 § Beslut av länsstyrelsen i frågor om prövande av säkerhet enligt 17 kap. Den fastighetsdomstol inom vars Prop. 2004/05:40 område marken som tvisten gäller eller större delen därav är belägen Den fastighetsdomstol inom vars område marken som tvisten gäller eller större delen därav är belägen Den fastighetsdomstol inom vars område marken som tvisten gäller eller större delen därav är belägen Sveriges geologiska undersökning Allmän förvaltningsdomstol Regeringen Allmän förvaltningsdomstol

Beslut av Statens jordbruksverk

Allmän förvaltningsdomstol

eller Skogsstyrelsen enligt 8 kap.

6 a § första eller fjärde stycket.

Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Föreslagen lydelse I fråga om överklagande av beslut enligt denna lag gäller följande.

Beslut

Överklagas hos

Beslut av bergmästaren i frågor som gäller undersökningstillstånd Beslut av bergmästaren i frågor som gäller fastställande av en arbetsplan för undersökningsarbe- te enligt 3 kap. 5 a § Beslut av bergmästaren i frågor som gäller meddelande av bearbet- ningskoncession, tillstånd till över- Allmän förvaltningsdomstol Den fastighetsdomstol inom vars område marken som tvisten gäller eller större delen därav är belägen Regeringen 18

låtelse av koncession eller ändring

Prop. 2004/05:40

av villkoren för en koncession

Beslut av bergmästaren i frågor

Regeringen

om

förlängning

av giltighetstiden

för

en

bearbetningskoncession

enligt 4 kap. 10 §

Beslut av bergmästaren i andra

Allmän förvaltningsdomstol

frågor som gäller bearbetnings-

koncession

Tillstånd

av

bergmästaren till

Allmän förvaltningsdomstol

byggande av väg enligt 3 kap. 3 §

andra stycket

Beslut av bergmästaren i fråga

Länsstyrelsen

som avses i 3 kap. 7 §

Förhandsbesked

av bergmästaren

Allmän förvaltningsdomstol

enligt 4 kap. 9 § tredje stycket

Tillstånd av bergmästaren att lägga

Allmän förvaltningsdomstol

igen utfraktsväg, ort eller borrhål

enligt 5 kap. 8 § eller 13 kap. 7 §

Beslut av bergmästaren i ärenden om ersättning enligt 7 kap. 1 eller 2 § Beslut av bergmästaren om mine- ralersättning enligt 7 kap. 7 § Beslut av bergmästaren enligt 8 kap. 7 § Beslut av förrättningsmyndigheten i ärenden om markanvisning Tillstånd av bergmästaren att lägga ned gruva eller motsvarande an- läggning enligt 14 kap. 4 § tredje stycket Den fastighetsdomstol inom vars område marken som tvisten gäller eller större delen därav är belägen Den fastighetsdomstol inom vars område marken som tvisten gäller eller större delen därav är belägen Den fastighetsdomstol inom vars område marken som tvisten gäller eller större delen därav är belägen Den fastighetsdomstol inom vars område marken som tvisten gäller eller större delen därav är belägen Allmän förvaltningsdomstol Beslut av bergmästaren i andra Allmän förvaltningsdomstol frågor enligt denna lag 19

Beslut av länsstyrelsen i frågor

Regeringen

som avses i 3 kap. 6 §

Beslut av länsstyrelsen i frågor om

Allmän förvaltningsdomstol

prövande

av säkerhet enligt

17 kap.

Beslut av

Statens jordbruksverk

Allmän förvaltningsdomstol

eller Skogsstyrelsen enligt 8 kap. 6 a § första eller fjärde stycket. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

5 § Beslut av Sveriges geologiska undersökning enligt 1 § får inte överklagas. Länsstyrelsens beslut i överklagade ärenden enligt 3 kap. 7 § får inte överklagas. Detsamma gäller fastighetsdomstolens beslut i dit över- klagade ärenden som gäller jäv mot förrättningsman. 6 § Överklagas bergmästarens be- slut i ärende om ersättning enligt 7 kap. 1 § eller i tvist enligt 8 kap. 7 § eller överklagas förrättnings- myndighetens beslut i ärende om markanvisning, svarar tillstånds- eller koncessionshavaren för sina egna kostnader i fastighetsdom- stolen och i högre rätt. Tillstånds- eller koncessionshavaren svarar vidare för de kostnader som åsam- kas motparterna i fastighetsdom- stolen genom att tillstånds- eller koncessionshavaren har överklagat bergmästarens beslut och i högre rätt genom att han har överklagat dit. Vad som nu har sagts gäller dock inte om annat följer av 18 kap. 6 eller 8 § rättegångsbal- ken. I övrigt tillämpas 18 kap. rättegångsbalken. Överklagas bergmästarens be- slut i ett ärende om ersättning en- ligt 7 kap. 1 eller 2 § eller i en tvist enligt 8 kap. 7 § eller över- klagas förrättningsmyndighetens beslut i ett ärende om markanvis- ning, svarar tillstånds- eller kon- cessionshavaren för sina egna kostnader i fastighetsdomstolen och i högre rätt. Tillstånds- eller koncessionshavaren svarar vidare för de kostnader som åsamkas motparterna i fastighetsdomstolen genom att tillstånds- eller konces- sionshavaren har överklagat berg- mästarens beslut och i högre rätt genom att han eller hon har över- klagat dit. Vad som nu har sagts gäller dock inte om annat följer av 18 kap. 6 eller 8 § rättegångs- balken. I övrigt tillämpas 18 kap. rättegångsbalken. 17 kap. 2 § Om säkerhet som skall ställas enligt denna lag inte har godkänts av den till vars förmån den ställs, skall säkerheten prövas av länsstyrelsen. Prop. 2004/05:40 20

Borgen får godkännas av läns-

Borgen får godkännas av läns- Prop. 2004/05:40

styrelsen endast om borgensman-

styrelsen endast om borgensman-

nen svarar för egen skuld och, om

nen svarar som för egen skuld och,

flera har tecknat borgen, de svarar

om flera har tecknat borgen, de

solidariskt.

svarar solidariskt.

Staten, kommuner, landstings-

Staten, kommuner,

landsting

kommuner och kommunalförbund

och kommunalförbund

behöver

behöver inte ställa säkerhet.

inte ställa säkerhet.

1.

Denna lag träder i kraft den 1 maj 2005.

2.

Bestämmelserna i 3 kap. 5 och 5 a §§ tillämpas inte på undersök- ningstillstånd som har beviljats före ikraftträdandet. Om ett sådant under- sökningstillstånd förlängs efter denna tidpunkt skall dock de nya bestäm- melserna tillämpas för tiden därefter.

3.

Bestämmelserna i 7 kap. 2 och 7 §§ tillämpas inte på bearbetnings- koncessioner som har beviljats före ikraftträdandet.

21

3

Ärendet och dess beredning

Prop. 2004/05:40

Den 25 februari 1999 beslutade regeringen att tillkalla en särskild ut- redare med uppdrag att utreda vissa frågor gällande äganderätten till mark och hur denna äganderätt förhåller sig till minerallagen (1991:45) och gruvnäringens behov. Vidare skulle behovet av förstärkt skydd för värdefulla natur- och kulturmiljöer utredas i samband med dels pröv- ningen av undersökningstillstånd och dels undersökningsarbeten. Utred- ningen fick namnet Minerallagsutredningen. Den 1 oktober 2000 överlämnade utredaren betänkandet Minerallagen, markägarna och miljön (SOU 2000:89). En sammanfattning av betänkan- det finns i bilaga 1. Betänkandets lagförslag finns i bilaga 2. Betänkan- det har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. En sammanställning över remissyttrandena finns tillgänglig i Näringsdepartementet (dnr N2000/7740/ESB). Den 25 januari 2002 beslutade regeringen att tillsätta en interdeparte- mental arbetsgrupp med uppgift att analysera vissa mineralpolitiska frågor. Vid remissbehandlingen av Minerallagsutredningens betänkande hade dessa frågor av många remissinstanser ansetts särskilt angelägna att ytterligare analysera. Kompletterande analyser har genomförts i huvudsak på fyra områden: omvärldsanalys för gruvnäringen, internationell minerallagstiftning, er- sättning till fastighetsägare samt myndighetsstrukturen på mineralom- rådet. Utöver detta lämnas i arbetsgruppens rapport vissa förslag av- seende minerallagens avgifter och om hinder mot undersökningstillstånd. Det senare rör frågor som uppmärksammats av Bergsstaten vid hand- läggning av ärenden. Vidare görs en nulägesredovisning av ansvaret för tillsynen över gamla gruvhål. Arbetsgruppen överlämnade i december 2002 departementsprome- morian Inför en ändrad minerallag - vissa kompletterande mineral- politiska frågor (Ds 2002:65). En sammanfattning av promemorian finns i bilaga 4. Arbetsgruppens lagförslag finns i bilaga 5. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 6. En sammanställning över remissyttrandena finns tillgänglig i Närings- departementet (dnr N2002/12339/ESB). En mindre modifiering har gjorts av arbetsgruppens förslag när det gäller mineralersättningen. Förslaget har i den delen beretts under hand med Sveriges geologiska undersökning, Bergsstaten och Föreningen för gruvor, mineral och metallproducenter i Sverige SveMin (tidigare Svenska Gruvföreningen). Propositionen bygger på en överenskommelse mellan den socialdemo- kratiska regeringen och Vänsterpartiet. Lagrådet Regeringen beslutade den 17 juni 2004 att inhämta Lagrådets yttrande över det lagförslag som finns i bilaga 7. Lagrådets yttrande finns i bilaga 8. Regeringen har följt Lagrådets förslag och synpunkter utom i fråga om prövningen av arbetsplaner och kommunicering av ansökningar om 22 undersökningstillstånd. Regeringen behandlar Lagrådets synpunkter i Prop. 2004/05:40 avsnitt 5.1.4, 5.1.5 och 5.2.3 samt i författningskommentaren. Vissa redaktionella ändringar har gjorts i lagtexten. 23

4

Minerallagstiftningen

Prop. 2004/05:40

4.1

Gällande ordning

Ändamålet med minerallagen (1991:45) är att reglera formerna och för- utsättningarna för undersökning och utvinning av vissa mineralfyndig- heter oavsett vem som äger marken. Nedan görs en översiktlig redo- visning av minerallagens bestämmelser.

4.1.1

Minerallagens tillämpningsområde

Lagen gäller undersökning och bearbetning av fyndigheter på egen eller annans mark av vissa särskilt uppräknade mineraliska ämnen. Bestäm- melser som berör verksamhet som avses i lagen finns också i miljö- balken, plan- och bygglagen (1987:10), lagen (1988:950) om kultur- minnen m.m., strålskyddslagen (1988:220) och lagen (1984:3) om kärn- teknisk verksamhet. Lagen tillämpas inte inom allmänt vattenområde i havet. Där är i stället lagen (1966:314) om kontinentalsockeln tillämplig. Med undersökning avses arbete i syfte att påvisa en fyndighet av ett koncessionsmineral och att utröna fyndighetens sannolika ekonomiska värde och dess beskaffenhet i övrigt, i den mån sådant arbete innebär intrång i markägarens eller annan rättsinnehavares rätt. Med bearbetning avses utvinning och tillgodogörande av koncessionsmineral. Undersök- ning får, med undantag för vissa rättigheter som fastighetsägaren har, utföras endast av den som har undersökningstillstånd och bearbetning endast av den som har bearbetningskoncession.

4.1.2

Undersökningstillstånd

Bestämmelser om undersökningstillstånd finns i 2 kap. minerallagen. Ett undersökningstillstånd ger den som beviljats tillståndet ensamrätt till undersökning och tillträde till marken inom tillståndsområdet och företräde framför andra till en eventuell fyndighet inom området. Den som är fastighetsägare har, så länge ingen annan har beviljats undersök- ningstillstånd, rätt att undersöka om malmer och mineral finns på den egna fastigheten. Fastighetsägaren kan också medge att någon annan får utföra undersökningsarbete. Om ett undersökningstillstånd har beviljats har dock tillståndshavaren ensamrätt till att få göra undersökningar. Ärenden om undersökningstillstånd prövas av bergmästaren. Undersökningstillstånd skall avse ett bestämt område, som inte får vara större än att tillståndshavaren kan antas ha möjlighet att undersöka det på ett ändamålsenligt sätt. Området skall också ha en för ändamålet lämplig form (2 kap. 1 §). Undersökningstillstånd skall meddelas om det finns anledning att anta att undersökning i området kan leda till fynd av kon- cessionsmineral och sökanden inte uppenbarligen saknar möjlighet att få till stånd en ändamålsenlig undersökning. Tillstånd att bedriva undersök- ning beträffande olja, gasformiga kolväten eller diamant får dock beviljas endast den som visar sig vara lämplig att bedriva sådan undersökning (2 kap. 2 §). 24 Undersökningstillstånd gäller i tre år från dagen för beslutet. Giltig- hetstiden kan sedan förlängas till maximalt 15 år. Förlängning sker först med sammanlagt högst tre år om ändamålsenlig undersökning har utförts inom området eller om tillståndshavaren har godtagbara skäl till att undersökning inte har skett och dessutom gör sannolikt att området kommer att undersökas inom den tid som ansökan avser. Därefter kan förlängning ske med sammanlagt högst fyra år om det finns särskilda skäl och sedan med ytterligare sammanlagt högst fem år om det finns synnerliga skäl. Sistnämnda möjlighet till förlängning har ännu inte ut- nyttjats. När ett undersökningstillstånd eller en bearbetningskoncession har upphört, gäller, om det inte finns synnerliga skäl, en karenstid på ett år från det att tillståndet eller koncessionen upphörde att gälla tills en ny ansökan om undersökningstillstånd beträffande mark inom samma om- råde kan prövas (2 kap. 9 §). Undersökningstillstånd får inte heller, utan att det finns särskilda skäl, meddelas inom en skyddszon på 1 000 meter runt ett område som om- fattas av en bearbetningskoncession. Om en gruva eller motsvarande an- läggning inte har tagits i drift inom tre år från det att bearbetningskon- cession meddelades, får dock undersökningstillstånd meddelas inom skyddszonen tills anläggningen tas i drift. Om en sådan anläggning tas i drift inom koncessionsområdet får undersökningstillstånd meddelas kon- cessionshavaren eller annan som har dennes samtycke (2 kap. 9 a §). Undersökningstillstånd beträffande olja, gasformiga kolväten eller diamant skall förenas med de villkor som behövs för att skydda allmänna intressen eller enskild rätt (2 kap. 10 §).

4.1.3

Undersökningsarbete

Bestämmelser om undersökningsarbete finns i huvudsak i 3 kap. mineral- lagen. Den som har undersökningstillstånd får inom tillståndsområdet bedriva undersökningsarbete för att visa att sådant mineral som omfattas av till- ståndet finns inom området och för att ta närmare reda på fyndighetens storlek, beskaffenhet och brytvärdhet. Arbetet skall utföras så att minsta skada och intrång vållas. Tillståndshavaren får ta mark i anspråk för att uppföra byggnader som är oundgängligen nödvändiga för undersöknings- arbetet. I den utsträckning det behövs får mark tas i anspråk för att bygga väg inom området eller använda väg till och inom området. Efter tillstånd av bergmästaren får mark också tas i anspråk för att bygga nödvändig väg till området (3 kap. 1 och 3 §§). Minst två veckor innan undersökningsarbetet påbörjas skall tillstånds- havaren underrätta bergmästaren, ägaren till den mark där arbetet skall bedrivas och innehavarna av nyttjanderätt eller servitut om när arbetet skall påbörjas. Kan arbetena komma att beröra annan särskild rätt skall även innehavaren av denna underrättas, exempelvis väghållare för en- skild väg. Underrättelser till andra än bergmästaren skall delges. Innan arbetet påbörjas skall tillståndshavaren ställa säkerhet för ersättning för skada eller intrång som föranleds av undersökningsarbete, om inte den som är berättigad till ersättning medger annat (3 kap. 5 §). Prop. 2004/05:40 25 Undersökningsarbete får inte äga rum inom nationalpark eller i strid Prop. 2004/05:40 med föreskrifter som har meddelats för natur- eller kulturreservat med stöd av 7 kap. miljöbalken. Länsstyrelsens tillstånd krävs för undersökningsarbete inom befäst- ningsområden, kyrkogårdar, begravningsplatser och de s.k. obrutna fjällen (3 kap. 6 §). Bergmästarens tillstånd krävs för undersöknings- arbete inom följande områden:

område inom trettio meter från allmän väg, järnväg, kanal som är upplåten för allmän trafik och flygplats,

område inom etthundra meter från tomt med byggnad där någon är bosatt under övervägande del av året,

område med kyrka, annan samlingslokal, undervisningsanstalt, hotell, vårdanstalt och liknande inrättningar, och

område med elektrisk kraftstation eller industriell anläggning eller med detaljplan eller områdesbestämmelser (3 kap. 7 §).

Skada och intrång som föranleds av undersökningsarbete skall ersättas av tillståndshavaren (7 kap. 1 §). Eventuella tvister om ersättningen prö- vas av bergmästaren.

4.1.4

Bearbetningskoncession

Bestämmelser om bearbetningskoncession och därmed sammanhängande verksamhet finns i huvudsak i 4 och 5 kap. minerallagen. För att få bryta mineral krävs normalt bearbetningskoncession enligt minerallagen. Genom detta beslut förvärvar koncessionshavaren rätten till mineralfyndigheten. En fastighetsägare får för sitt husbehov utan koncession bearbeta fyndigheter av koncessionsmineral så länge ingen annan har koncession inom området. Om koncession meddelas annan inom ett område där fastighetsägaren bearbetar fyndigheter av konces- sionsmineral eller annat mineraliskt ämne för sitt husbehov har fastig- hetsägaren rätt att i skälig utsträckning fortsätta verksamheten om det inte finns särskilda skäl för annat. Bearbetningskoncession meddelas om en fyndighet som sannolikt kan tillgodogöras ekonomiskt har påträffats och fyndighetens belägenhet och art inte gör det olämpligt att sökanden får den begärda koncessionen. Koncession för bearbetning av olja eller gasformiga kolväten får dock beviljas endast den som visar att han är lämplig att bedriva sådan be- arbetning. I koncessionsärendet skall reglerna i 3 och 4 kap. miljöbalken om hus- hållning med mark och vatten tillämpas. Om koncessionsärendet avser en verksamhet som senare skall prövas även enligt miljöbalken eller någon annan lag skall 3 och 4 kap. miljöbalken tillämpas endast vid prövningen av koncessionsärendet. En koncession får inte strida mot detaljplan eller områdesbestämmelser. Mindre avvikelser får dock göras om syftet med planen eller bestämmelserna inte motverkas. En koncession skall förenas med de villkor som behövs för att skydda allmänna intressen eller enskild rätt eller som behövs för att naturtillgångarna skall utforskas och till- varatas på ett ändamålsenligt sätt. 26 En bearbetningskoncession skall avse ett bestämt område, som avgrän- sas efter vad som är lämpligt med hänsyn till fyndigheten, ändamålet med koncessionen och övriga omständigheter. En koncession meddelas för tjugofem år. Om sökanden begär det får dock en kortare tid bestämmas. Koncessionstiden förlängs utan särskild ansökan med tio år i sänder om regelbunden bearbetning pågår när giltighetstiden går ut. Även om det inte pågår regelbunden bearbetning kan giltighetstiden under vissa förutsättningar förlängas med högst tio år. Den som har koncession får inom koncessionsområdet, i dagen eller under jord, bedriva undersökningsarbete och utföra bearbetning och där- med sammanhängande verksamhet. Verksamheten får i princip endast avse sådana mineral som omfattas av koncessionen. Den som har bearbetningskoncession skall ersätta skada eller intrång som föranleds av undersökningsarbete och av att mark tas i anspråk för bearbetning eller därmed sammanhängande verksamhet. Om det uppstår synnerligt men för någon fastighet eller del därav på grund av att mark tas i anspråk skall koncessionshavaren lösa den fastighet eller fastighets- del som lider sådant men, om ägaren begär det (7 kap. 1 och 2 §§). I fråga om ersättning och löseskilling gäller vissa regler i expropriations- lagen (1972:719) i tillämpliga delar. Tvister om ersättning prövas av bergmästaren. Ärenden om bearbetningskoncession prövas som regel av berg- mästaren. Under vissa förutsättningar skall dock bergmästaren hänskjuta ärendet till regeringens prövning. Regeringen prövar överklaganden av beslut om bearbetningskoncession.

4.1.5

Markanvisningsförrättning

Bestämmelser om markanvisningsförrättning finns i 9 kap. minerallagen. För att bearbetning och därmed sammanhängande verksamhet skall få äga rum krävs att mark anvisas för ändamålet. Markanvisningsförrättning hålls av bergmästaren på begäran av koncessionshavaren. I vissa fall skall bergmästaren biträdas vid förrättningen av två gode män. Vid förrättningen bestäms den mark inom koncessionsområdet som koncessionshavaren får ta i anspråk för bearbetning av en mineral- fyndighet. Vidare bestäms den mark som koncessionshavaren, inom eller utom koncessionsområdet, får ta i anspråk för verksamhet som hänger samman med bearbetningen. Normalt kommer koncessionshavaren över- ens med markägaren och innehavarna av särskild rätt om mark- användningen. I så fall anvisas mark i enlighet med överenskommelsen. I annat fall anvisas den mark som behövs. Mark anvisas tills vidare om inte sökanden begär något annat. Beslut om markanvisning skall ange den anvisade markens läge, om- fattning och ändamål samt innehålla avgörande i tvister om ersättning enligt 7 kap. 1 eller 2 § som har prövats vid förrättningen. Beslutet skall också innehålla avgörande av frågor om ersättning för förrättnings- kostnader (9 kap. 22 §). Överenskommelse om ersättning som avses i 7 kap. 1 eller 2 § skall fastställas i markanvisningsbeslutet om någon av parterna begär det (9 kap. 23 §). Innan beslut fattas om inlösen av en del av en fastighet enligt 7 kap. 2 § skall på det sätt som gäller för fastighets- Prop. 2004/05:40 27 bildning en karta med beskrivning ha upprättats över området och dess Prop. 2004/05:40 gränser ha utmärkts (9 kap. 25 § andra stycket). Anvisad mark får till- trädas innan markanvisningsbeslutet har vunnit laga kraft, om sökanden har ställt säkerhet för den ersättningsskyldighet som avses i 7 kap. 1 och 2 §§ och bergmästaren inte bestämmer annat (9 kap. 26 §). Ersättning som har bestämts vid markanvisningsförrättning skall betalas inom en månad från det att markanvisningsbeslutet vunnit laga kraft. Ersättningen skall innefatta ränta från dagen då beslutet vann laga kraft eller, om marken dessförinnan tillträtts, från tillträdesdagen. Ränta beräknas enligt 5 § räntelagen (1975:635) tills betalning skall ske och enligt 6 § räntelagen för tiden därefter (10 kap. 1 §).

4.1.6

Vissa ytterligare frågor

Tillsynen över efterlevnaden av minerallagen och av villkor eller före- skrifter som har meddelats med stöd av lagen utövas av bergmästaren (15 kap. 1 §). Vid sin tillsyn får bergmästaren meddela de förelägganden som behövs. Om arbete bedrivs på sådant sätt att det uppkommer uppenbar fara för allmänt eller enskilt intresse får bergmästaren förbjuda arbetet. Förbudet gäller omedelbart och får verkställas (15 kap. 3 §). Om undersökningsarbete påbörjas utan att säkerhet har ställts enligt 3 kap. 5 § eller om anläggning utförs i strid med 3 kap. 3 § andra stycket, får kronofogdemyndigheten på ansökan av den som äger eller innehar marken meddela särskild handräckning för att arbetet skall ställas in eller att anläggningen skall tas bort på undersökarens bekostnad (15 kap. 4 §). Vidare kan bl.a. den som bedriver undersökningsarbete i strid med be- stämmelserna om krav på undersökningstillstånd eller bearbetnings- koncession och, med visst förbehåll, den som påbörjar undersöknings- arbete utan att iaktta vad som föreskrivs i 3 kap. 5 § om underrättelse och ställande av säkerhet, dömas till böter eller fängelse i högst sex månader (15 kap. 6 §). I 16 kap. finns bestämmelser om överklagande av beslut. Beroende på vad saken gäller överklagas beslut till regeringen, fastighetsdomstol, all- män förvaltningsdomstol, länsstyrelsen eller Sveriges geologiska under- sökning (16 kap 1 §). En sakägare som har överklagat behöver endast betala koncessionshavarens kostnader om detta föranleds av en tillämp- ning av 18 kap. 6 § rättegångsbalken och får själv svara för sina kost- nader endast om sakägaren själv klagat och förlorat. Har både tillstånds- eller koncessionshavaren och sakägaren fullföljt talan får sakägaren kostnadsersättning, i den mån kostnaden är orsakad av motpartens full- följd av talan, även om sakägaren förlorar (16 kap. 6 §).

4.2

Behovet av en minerallag

Vårt land har en geologi som ger förutsättningar att hitta mineralfyndig- heter av sådan storlek att de kan tillgodogöras ekonomiskt. Mineral- utvinning skiljer sig på olika sätt från annan näringsverksamhet när det gäller de resurser som behövs för att verksamheten skall kunna bedrivas på ett effektivt sätt. De mineraliseringar som hittas kan t.ex. av naturliga 28 skäl inte omlokaliseras. Fyndigheterna måste exploateras i anslutning till fyndplatsen, om de över huvud taget skall brytas. I lagstiftningen måste därför finnas ett rimligt mått av förutsebarhet för de företag som arbetar med att prospektera efter de mineral som inte kan ses med blotta ögat utan kräver specialiserade geologiska metoder för att hittas. Särskilda minerallagar finns i alla länder med liknande geologiska förutsättningar som i Sverige. De äldsta kända gruvrättsliga bestämmelserna i Sverige är från 1300-talet. Vi har således en lång erfarenhet av mineralutvinning. Anledningen till att vi har en minerallag och en mineralpolitik är att det finns ett samfällt intresse av att exploatera våra mineraltillgångar och att det sker på ett ansvarsfullt sätt med hänsyn till konsekvenserna för andra verksamheter och för natur- och kulturmiljön. Rent generellt är det önskvärt att naturtillgångarna används på ett sådant sätt att den samhälls- ekonomiska avkastningen blir så hög som möjligt samtidigt som kost- nader och intäkter fördelas på ett rimligt sätt mellan olika grupper i sam- hället. Minerallagen är en exploateringslag och tillståndsgivningen enligt lagen regleras ingående också genom miljöbalken och plan- och bygg- lagen, vilka tillsammans med flera andra lagar tillämpas parallellt med minerallagen. Detta ger ett bra ramverk för utvinning av de mineral som är svåra att hitta och där eftersökningen eller prospekteringen är en kost- nadskrävande högriskverksamhet. Minerallagen vilar på expropriationsrättslig grund. Det innebär att ersättning för skada och intrång samt inlösen av fastighet i princip be- stäms i enlighet med expropriationslagens regler.

4.2.1

Skillnad mellan koncessionsmineral och markägarmineral

Mer än 99 procent av den svenska berggrunden utgörs av mineral som tillhör markägaren s.k. markägarmineral. De flesta av dessa mineral är relativt lätta att finna och utvinningen styrs inte av minerallagen utan marken upplåts av markägaren genom avtal. Därefter regleras utvinnin- gen genom miljöbalken. Minerallagen omfattar mineral som är industriellt användningsbara, som förekommer i Sverige i en sådan utsträckning att utvinningen är meningsfull och som kräver systematisk prospektering och undersökning för att kunna påvisas. Minerallagens koncessionsmineral har, som råvaror för framställning av metaller och mineraliska produkter, en avgörande betydelse för den materiella välfärden i det moderna samhället. Metaller och mineralvaror ingår i så gott som alla tillverkningsprocesser, från framställning av papper till mobiltelefoner. Utvinning av mineral är därför en ekonomiskt betydelsefull näring. Den internationella handeln särskilt med råvaror för metallframställning är omfattande.

4.2.2

Intressekonflikter

Den svenska minerallagstiftningens historiska utveckling återspeglar en konflikt mellan tre parter. Jordägaren, staten och upphittaren, dvs. pro- spektören, kan alla ha olika intressen. Jordägaren kan vara intresserad av Prop. 2004/05:40 29 att själv få tillgodogöra sig de mineraltillgångar som finns i marken. Det Prop. 2004/05:40 kan också tänkas att jordägaren inte vill acceptera det markintrång som utvinningen medför. Staten kan ha flera i vissa fall motstående intressen, såsom skatteinkomster, sysselsättning och skydd för andra allmänna in- tressen, t.ex. natur- och kulturmiljön. Prospektörer har intresse av att få tillgodogöra sig den malm som man har hittat efter att ha lagt ned stora kostnader. Dessa intressen har under århundradena givits varierande tyngd, vilket också har avspeglats i lagstiftningen. Det utredningsarbete som under de senaste åren genomförts beträffan- de minerallagen har som en betydande del haft den förändrade balansen mellan markägarens och gruvnäringens intressen. Det är markägarnas behov som nu mer kommit i fokus. Det allmänna intresset av att ha en gruvnäring i landet har satts ifråga av vissa aktörer.

4.3

Angeläget allmänt intresse

Enligt 2 kap. 18 § regeringsformen är varje medborgares egendom tryggad genom att ingen kan tvingas avstå sin egendom till det allmänna eller till någon enskild genom expropriation eller annat sådant förfogande eller tåla att det allmänna inskränker användningen av mark eller bygg- nad utom när det krävs för att tillgodose angelägna allmänna intressen. Det är ett allmänt intresse att så många som möjligt har en trygg för- sörjning genom någon form av förvärvsarbete och att ekonomin ut- vecklas så att de växande anspråken på privat konsumtion och offentlig service kan tillgodoses. Det innebär att det är önskvärt att det finns goda villkor för företag att etablera sig och växa i Sverige och att landets resurser i form av mänsklig kompetens, naturtillgångar och realkapital utnyttjas så effektivt som möjligt. Det är också ett allmänt intresse att det finns regelverk som skapar goda villkor för olika slags näringar och främjar produktivt arbete, före- tagsamhet och investeringar. Ett sådant regelverk är en kollektiv nyttig- het som bara staten kan upprätthålla och utveckla. Spelreglerna bör vara klara och rimligt stabila för att företag och enskilda skall kunna fatta långsiktiga beslut om t.ex. investeringar och utbildning. Regelverket måste dock, när behov uppstår, kunna anpassas till förändringar i om- världen. Minerallagen är i första hand ett näringspolitiskt instrument för att främja utvinning av sådana mineral som av statsmakterna anses som industriellt användbara och samhällsekonomiskt betydelsefulla och vars framletande genom prospektering och utvinning är komplicerad och resurskrävande. År 1991 avvecklades det statliga stödet till prospektering. Anledningen var att man från statens sida ansåg att skattemedel inte bör användas till så riskfyllda verksamheter. Medan det fanns statligt stöd låg prospek- teringsnivån som högst på 175 miljoner kronor år 1985. Sedan det stat- liga stödet avvecklats nåddes en toppnivå på strax under 250 miljoner kronor 1998. År 2003 prospekterades det i Sverige för 183 miljoner kronor. De globala investeringarna i prospektering har sjunkit de senaste åren men det finns flera indikationer på att prospekteringen är på väg uppåt igen. I Sverige var antalet undersökningstillstånd som beviljades år 30 2003 (183) fler än under året 2002 (159). Nya undersökningstillstånd Prop. 2004/05:40 beviljades för en areal som väsentligt översteg föregående års areal. Ök- ningen beror på omfattande nya undersökningar i Norrbottens län. Tillgången på malm är inte given utan det krävs noggranna undersök- ningar. De som letar efter mineral måste kunna förvänta sig att få till- godogöra sig resultatet av investeringar och arbete. Undersökningsrätten kan alltså sägas tjäna ett allmänt intresse eftersom den stimulerar till pro- spektering efter mineral som markägarna själva normalt saknar kunskap, vilja och resurser att söka efter. Mineralsektorn är av avgörande betydelse för sysselsättning i framför allt de nordligaste delarna av vårt land. Ett nytt stråk med guldföre- komster som hittats i Västerbottens inland kan leda till att ett antal nya gruvor kan komma att öppnas. Gruvverksamhet kan bli av stor betydelse för utvecklingen i denna region. Tidigare ansågs försörjningsberedskapen vara ett viktigt motiv för att främja mineralutvinning i Sverige. Det är fortfarande ett allmänt intresse att industrin har tillgång till råvaror av olika slag. Det finns dock inte vare sig geologiska eller ekonomiska förutsättningar för att vårt land skall vara helt självförsörjande på mineralråvaror. Sverige är i dag EU:s största gruvland. I ett globalt perspektiv är vi dock små. År 2002 låg vi på första plats i EU när det gällde produktion av guld, silver, bly och järnmalm, tvåa efter Portugal i produktion av koppar och trea efter Irland och Spanien när det gällde produktion av zink. Efter utvidgningen den 1 maj 2004 har Sverige hamnat på andra plats efter Polen när det gäller produktion av silver, koppar och bly. Den internationella ekonomiska integrationen har fördjupats samtidigt som behovet av metall i världen ökar. Länder som tidigare varit helt stängda för prospektering och gruvdrift, t.ex. tidigare Sovjetunionen, delar av Afrika och Kina, har stegvis öppnats för utländska investeringar. Ett växande utbud har pressat priserna på malmer och industrimineral. Detta har lett till att den svenska gruvnäringen har utsatts för ett allt starkare internationellt konkurrenstryck, både på avsättningsmarknaderna utomlands och på hemmamarknaden. Det är ett allmänt intresse att Sverige genom sina geologiska förutsätt- ningar kan bidra till att tillfredsställa det ökande globala behovet av metall samtidigt som graden av återanvändning ökar. Det är också ange- läget att bl.a. gruvindustrin och gruvutrustningsindustrin genom sitt kun- nande och sin erfarenhet av en långsiktigt hållbar utvinning av natur- resurser kan bidra med produkter och teknikspridning till andra länder. Det är således ett starkt samhällsintresse dvs. angeläget allmänt intresse att mineral kan tas tillvara och brytas. Det är betydelsefullt att i ett långsiktigt hållbart perspektiv få till stånd brytning av de mineral som finns i den svenska berggrunden, men som är svåra och kostsamma att hitta. Detta kräver en minerallag som ger goda ramvillkor för att främja produktivt arbete, företagsamhet och investeringar. Det synsätt som ligger bakom minerallagen, att upphittaren har företräde men staten be- stämmer, utgör därför ett så starkt allmänt intresse att grundlagens förut- sättningar för ingrepp i markägarnas rätt måste anses uppfyllda. 31

4.4

Minerallagstiftning i andra länder

Prop. 2004/05:40

4.4.1

Utvecklingstrender

Omkring 85 länder moderniserade sina minerallagstiftningar mellan 1985 och 1992. Flera faktorer har samverkat och bidragit till denna snabba förändring av en industrisektor, som traditionellt har ansetts vara kon- servativ rent allmänt men samtidigt betydelsefull både ekonomiskt, socialt och politiskt eftersom den har bidragit till industrialisering och samhällsekonomi i många länder, inte minst i Sverige. Förändringarna hade inte kunnat gå så snabbt och vara så genom- gripande om inte de ekonomiska och, indirekt, politiska kraven på för- ändring varit starka. Den pågående ekonomiska globaliseringen och libe- raliseringen kan sägas ligga till grund för många av de förändringar som iakttagits. Framtida förändringar av minerallagstiftningarna kommer att vara beroende av hur världsekonomin utvecklas. I avkolonialiseringens tid i slutet av 1960-talet och början av 1970- talet då marknadsekonomin och planhushållningen fortfarande stod mot varandra speciellt på råvaruförsörjningens område, presenterade den s.k. Romklubben sin inflytelserika rapport Limits to growth. De första miljö- katastroferna hade uppmärksammats, framför allt i jordbruket. Utveck- lingsländerna i tredje världen gick samman och krävde full kontroll över sina naturresurser, deras legitima nationella arv. I FN myntade Algeriet 1974 begreppet en ny ekonomisk världsordning och krav restes på att råvaror, speciellt metaller skulle bidra till de före detta koloniernas eko- nomiska, politiska och sociala utveckling. En del av dessa krav kan kännas igen i dagens debatt om hållbar ut- veckling, om krav på ökat inflytande för svaga grupper, krav på lång- siktiga ekologiska hänsyn och miljövårdsåtgärder. I denna miljö utvecklades minerallagstiftningar, som åtminstone på papperet, betonade statens inflytande över naturresurserna. Nationalise- ringar genomfördes i Chile, Zambia, Venezuela, Brasilien och många andra länder. Den historiska utvecklingen visar att även inom ett så snävt område som minerallagstiftning sker svängningar över tiden. Det är inte orimligt att pendeln kommer att svänga tillbaka med en annan balans mellan stat- liga och privata intressen än vad som gäller i dag.

4.4.2

Trendernas effekter på minerallagstiftningar

De nya lagar som införts i s.k. gruvländer under de senaste femton åren har alla syftat till att trygga råvaruförsörjningen inom ramen för ett mark- nadsekonomiskt system snarare än det tidigare systemet där statens roll var avsevärt mer betydelsefull. Utländska investerare skulle attraheras genom att minerallagarna gjordes mer attraktiva. Förändringarna varierar givetvis starkt mellan länderna men några gemensamma drag kan skönjas såsom

förstärkt rätt för den som hittar en fyndighet att också bryta den,

förbättrade möjligheter att överlåta fyndigheter,

32

modernisering av gamla lagar

Prop. 2004/05:40

snabbare administrativa processer,

minimerat godtycke, och

förbättrad registerföring och arkivering av handlingar.

Av dessa är de två första viktigast medan de senare handlar mest om hur reglerna tillämpas.

4.4.3

Dagens trender

De tidigare beskrivna trenderna startade i tredje världens utvecklings- länder. Under andra hälften av 1990-talet började även industriländerna att se över sina minerallagstiftningar. Detta har skett först i de länder där gruvindustrin har varit och är ekonomiskt viktig, t.ex. i flera av Kanadas provinser och i de australiensiska delstaterna. Under trycket av globali- seringen har andra länder följt efter. Det kan konstateras att någon större översyn inte genomförts i alla länder, särskilt inte i Europa och praktiskt taget inte alls i USA där lagstiftningen är mer än 100 år gammal. Nya globala trender är ofta knutna till den politiska utvecklingen. Alla trender är inte nya utan delvis fortsättning på tidigare existerande rörelser och ibland även en reaktion mot dessa. Globala trender som kan urskiljas är harmonisering, balans mellan intressegrupper, snabb och effektiv myndighetsprövning, tillgång till mark, äganderätt till mineral och sist men inte minst hållbar utveckling. Harmonisering Fortsatt globalisering och ökande konkurrens om ett krympande totalt prospekteringskapital leder gradvis till harmonisering av de nationella lagarna. Inget land har så avgörande konkurrensfördelar att man vill riskera sin position genom att avstå från harmonisering av sin lagstift- ning. Detta gäller givetvis under förutsättning att det är ett politiskt prio- riterat mål att främja gruvnäringen. Balans mellan intressegrupper Behovet att skapa balans mellan olika intressen är inte nytt. Det har dock främst handlat om att väga samhällets intressen mot gruvbolagets behov av vinst. Balansaspekten kommer troligen att spela en viktigare roll i framtiden om ursprungsbefolkningar och andra intressegrupper skall vara med i beslutsprocessen rörande gruvprojekt. Detta innebär att processerna måste formaliseras för att bli hanterbara. Lokala, regionala och nationella intressen skall ibland samarbeta med internationella intresseorganisa- tioner som Världsnaturfonden eller Greenpeace, med ofta mycket kun- niga företrädare. I vissa länder är en sådan process en mycket svår balansgång. Finns det dessutom en våldsam tradition kan resultatet bli förödande. I t.ex. Papua Nya Guinea går nästan allt överskott som tillfaller samhället av guld- 33 gruvan Lihir tillbaka till lokalbefolkningen. Detta har lett till kraftiga protester från omkringliggande öar och regionens centralort. Vinsterna från den stora koppargruvan Ok Tedi har medfört att medellivslängden hos lokalbefolkningen har ökat väsentligt. Samtidigt har gruvan skapat stora miljöproblem, i lokalbefolkningens värld nästan oändligt långt bort, efter den flod som tar emot avfallet från anrikningen. Här har mineral- lagstiftningen inte räckt till för att hantera situationen. Snabbhet Gruvindustrins vinster har sjunkit under en följd av år bl.a. beroende på låga metallpriser, men också på grund av ett generellt sett mera kortsik- tigt beteende hos industrin. Det är ofta resultatet i nästa kvartal som styr aktiemarknaderna och detta präglar också gruvbolagens handlande i allt högre grad. Kraven på snabb avkastning tillsammans med krav på mer omfattande miljökonsekvensbeskrivningar och undersökningar av den socioekono- miska betydelsen av gruvprojekt har lett till att en nyckelfaktor i upp- skattningen av riskerna i ett investeringsprojekt är tiden. Hur lång tid beräknas myndighetshanteringen ta? Hur förutsägbar är denna period? I länder där antalet nödvändiga beslut minimerats innan verksamhet kan komma igång minskar riskerna ur bolagets perspektiv. I Chile och Peru har lagstiftarna infört i princip endast ett tillstånd för både prospek- tering och brytning av en fyndighet. I dessa rättssystem bestämmer äga- ren av en mineralfyndighet helt och hållet på egen hand när en exploa- tering skall ske. Detta är inte nödvändigtvis optimalt ur samhällets syn- punkt, men det har otvivelaktigt starkt bidragit till nya investeringar i Chile. Servicenivå Servicenivån hos de myndigheter som hanterar mineralärenden hänger också samman med snabbheten i besluten. Detta är en aspekt som ligger på gränsen mellan lagstiftning och myndighetsutövning. I flera länder har en tröghet i systemet byggts upp efterhand vilket har resulterat i översyn av lagstiftningarna. Så har fallet varit i British Columbia och Western Australia. Ett exempel av något annorlunda natur är den flexibilitet som irländska myndigheter visat i samband med kris i landets gruvindustri. Något liknande skedde också på Grönland där Hjemmestyret beslutade att i en period av dåligt tillflöde av prospekteringskapital tillfälligt sänka kraven på prospekteringsinsatser och även de årliga avgifterna för att företagen skulle kunna behålla sina inmutningar och lättare komma i gång vid en konjunkturuppgång. Myndighetsutövning Good governance är ett nyckelbegrepp som ligger nära de tidigare nämnda faktorerna snabbhet och servicenivå. Det kan enkelt uttryckas som frihet från olika typer av särbehandling och minsta möjliga inslag av oförutsägbara beslut. Prop. 2004/05:40 34 Det finns även andra aspekter på detta tema, som gradvis verkar få betydelse. Den s.k. BreXskandalen, där geologiska prospekteringsresultat förfalskades, har lett till omfattande insatser i hela Kanada. Föränd- ringarna sker emellertid inte i minerallagarna utan i de lagar som reglerar börsbolagens rapporteringar och information. På detta område har det i många länder genomförts ett arbete för att stärka investerarnas och marknadernas förtroende för branschen genom att införa regler bl.a. om särskilda, kvalificerade personer som skall granska och ansvara för att presenterade uppgifter är korrekta. I vissa länder har det skrivits in i minerallagarna att de rapporter som bolagen lämnar till myndigheterna också skall vara granskade av dessa personer. I Sverige har i Svenska Gruvföreningens (numera SveMin) regi genomförts ett arbete som syftar till en självsanering av branschen. Markanvändning Traditionellt har gruvindustrins behov av mark alltid fått förmånlig be- handling eftersom industrin varit av betydelse för samhällsekonomin. I och med att behovet av mark för andra ändamål ökat och parallellt med detta gruvindustrins ekonomiska betydelse minskat har denna priori- teringsordning alltmer kommit att ifrågasättas. Situationen i det kontinentala Europa och i Storbritannien är bely- sande. I dessa områden är det för det första svårt att hitta nya metall- fyndigheter eftersom de bästa och mest lättillgängliga redan brutits ut. För det andra är det ett stort problem att hitta tillräckligt med mark för anläggningar och avfallsdammar. Traditioner och erfarenheter av gruvdrift spelar en stor roll beträffande allmänhetens acceptans av gruvindustrin. I Grekland har det t.ex. varit svårt att komma igång med gruvdrift under senare år delvis av detta skäl. Den tidigare rovdriften i Östeuropa med minimal omsorg om naturen har där lett till en mycket kritisk inställning till gruvverksamhet. Hållbar utveckling Hållbar utveckling är ett begrepp som kommit i fokus under senare års debatt om gruvindustrin och dess framtid. Den globala gruvindustrin har genomfört en process för att skapa ömsesidig förståelse och ett klimat för samtal inom ramen för det s.k. Global Mining Initiative. Hållbar utveck- ling är där ett nyckelbegrepp. Gruvindustrins miljöproblem har varit allvarliga och tagits på allvar i de flesta gruvländer. Det har utvecklats rutiner för hur dessa frågor och problem skall få sin bästa tänkbara lösning med så brett deltagande av berörda parter som möjligt. Branschföreträdarna anser i allmänhet att så länge alla företag behandlas lika kan de leva med kraven. När det gäller mänskliga rättigheter är det till viss del nya aspekter för gruvindustrin. I Sverige bedöms de arbetsrättsliga regler som genom- fördes i slutet av 1970-talet ha inneburit att bolagen fått en större expo- nering och vana vid att lyssna till andra parters synpunkter utöver aktie- ägarnas. Prop. 2004/05:40 35 Allmänt bedöms branschen vara positiv till att de socioekonomiska Prop. 2004/05:40 kraven skall kunna hanteras, förutsatt att man ges tillräckligt med tid för att anpassa sig. Framgångarna i samband med en process om aborigi- nernas rättigheter i Australien visar att det går att hantera mycket kom- plexa processer på ett systematiskt och reglerat sätt. Även om detta leder till längre handläggningstider är det möjligt för bolagen att bedöma tids- utdräkten med relativt god säkerhet. Detta är avgörande för att kunna acceptera förändringar i lagstiftningen. 36

5

Ändringar i minerallagen

Prop. 2004/05:40

5.1

Undersökningstillstånd

5.1.1

Sökandens lämplighet

Regeringens förslag: Undersökningstillstånd får inte beviljas den som tidigare har visat sig olämplig att bedriva undersökningsarbete. Minerallagsutredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker förslaget. Skälen för regeringens förslag: I 2 kap. 2 § första stycket mineral- lagen anges att undersökningstillstånd skall beviljas om det finns anled- ning att anta att undersökning i området kan leda till fynd av konces- sionsmineral och sökanden inte uppenbarligen saknar möjlighet eller av- sikt att få till stånd en ändamålsenlig undersökning. Det sista ledet i bestämmelsen innebär att det i varje ärende skall prövas om sökanden är seriös och har avsikt och förmåga att genomföra undersökningsarbetet på ett ändamålsenligt sätt. Kriteriet att sökanden inte uppenbarligen saknar möjlighet att få till stånd en ändamålsenlig undersökning visar att prövningen inte är avsedd att vara särskilt in- gående utan att det främst är fallen av missbruk man vill komma åt. Även om tanken är att prövningen av undersökningstillstånd skall vara relativt schematisk måste bergmästaren ha underlag för att ta ställning till de krav som lagen ställer. Mineralprospektering bedrivs till större delen av ett mindre antal specialiserade företag. I de flesta fall återkommer dessa både genom direkt ansökan om undersökningstillstånd och i vissa fall som uppdrags- tagare hos de etablerade gruvbolagen. De flesta prospektörer är alltså välkända hos bergmästaren, som således får en relativt god kunskap om sökandens lämplighet och förmåga att utföra arbetet på ett godtagbart sätt. Om en sökande tidigare på ett flagrant sätt åsidosatt sina skyldigheter enligt minerallagen, t.ex. genom att inte utföra undersökningsarbete så att minsta skada och intrång vållas eller genom att utföra arbetet där det inte är tillåtet, torde detta redan i dag kunna utgöra grund för avslag vid ny ansökan. Detta framgår dock inte tillräckligt tydligt av lagtexten. Det är vidare oklart i vilken utsträckning misskötsamhet i fråga om hänsyn till natur- och kulturmiljön skall beaktas. Regeringen anser att regeln bör förtydligas i dessa avseenden. Det bör således klart framgå att bergmästaren vid prövning av ansök- ningar om undersökningstillstånd får beakta sökandens förmåga att ta hänsyn såväl till de skyldigheter som följer direkt av minerallagen som till natur- och kulturmiljön och att tidigare misskötsamhet i dessa avseen- den skall medföra att en ansökan avslås. Det föreslås därför att under- sökningstillstånd inte skall beviljas den som tidigare har visat sig olämp- lig att utföra undersökningsarbete. I författningskommentaren redovisas närmare hur bestämmelsen är avsedd att tillämpas. 37

5.1.2

Dispens från karenstid

Prop. 2004/05:40

Regeringens förslag: Bergmästaren skall kunna bevilja undantag från karenstiden för nytt undersökningstillstånd om det finns särskilda skäl. Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker förslaget. Skälen för regeringens förslag: Före den 1 juli 1998 fanns det en be- stämmelse om en karenstid på tre år för den som innehaft undersöknings- tillstånd eller bearbetningskoncession. Karenstiden innebar att den tidi- gare tillståndshavaren inte kunde beviljas undersökningstillstånd för mark inom samma område som det tidigare tillståndet avsett. Berg- mästaren kunde dock medge undantag från bestämmelsen om det förelåg synnerliga skäl. Sådana skäl angavs i förarbetena (se prop. 1988/89:92 s. 93 f) vara t.ex. att prospektören inte kunnat bedriva ett aktivt undersök- ningsarbete under hela tillståndstiden på grund av omständigheter som legat utanför dennes kontroll eller att prospektören inte tidigare ansökt om maximalt medgiven tid. Den nu gällande bestämmelsen i 2 kap. 9 § innebär en återgång till vad som gällt tidigare, dvs. en karenstid för alla på ett år. En ansökan om undersökningstillstånd kan alltså prövas först ett år efter det att ett tidigare tillstånd eller en koncession upphört. Möjligheten till dispens och kravet på synnerliga skäl kvarstår dock oförändrat sedan tidigare. I förarbetena till den nuvarande lydelsen (se prop. 1997/98:47 s. 12 f och 23) anges att bestämmelsen skall ses som ett komplement till reglerna om förlängning av undersökningstillstånd. Förbudet mot att omedelbart bevilja ett nytt undersökningstillstånd avses förhindra ett kringgående av bergmästarens prövning vid förlängning av giltighets- tiden. Förbudet gäller generellt för att hindra att karenstiden sätts ur spel t.ex. genom anlitande av bulvaner. Under karenstiden finns möjlighet för intresserade prospektörer att bygga upp en geologisk kunskap om området. Ett tilläggsvärde är att konkurrensen och effektiviteten i prospekteringsarbetet kan främjas. Det är emellertid inte ett ändamål i sig att låta marken vila under ett år och allmänt kan sägas att det inte finns skäl att uppställa lika hårda krav för dispens när karenstiden numera gäller för alla och inte bara en tidigare tillståndshavare. Ett primärt syfte med minerallagen är ett effektivt nyttjande av mine- ralresurserna. Antalet prospekterande företag i landet är i dag relativt stort. Det är viktigt att skickliga prospektörer ges möjlighet att utveckla de geologiska kunskaperna om fyndigheter. Det bör vara möjligt att ge tillstånd till en prospektör som visar sig ha särskilda förutsättningar att undersöka området effektivt eller om vinster i effektivitet kan uppnås genom att en prospektör kan skapa ett mer ändamålsenligt undersök- ningsområde. Detta är omständigheter som dock närmast får betraktas som särskilda skäl. Kravet på synnerliga skäl förefaller mot denna bakgrund alltför restrik- tivt. Regeringen föreslår därför att regeln ändras så att bergmästaren får bevilja undantag från karenstiden om det finns särskilda skäl. Att etablera en sådan ordning visar att sökandens lämplighet och kunskap ges större 38 betydelse i jämförelse med ett system där den som först anmäler intresse får företräde.

5.1.3

Undersökningstillstånd inom skyddszon runt en bearbetningskoncession

Regeringens förslag: Reglerna om beviljande av undersökningstill- stånd inom en skyddszon ändras. Redan efter det att bearbetnings- koncession slutligt beviljats får undersökningstillstånd beviljas kon- cessionshavaren eller någon annan efter medgivande från konces- sionshavaren. Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker. Delegationen för utländska investeringar i Sverige (ISA) ifrågasätter om inte bestämmel- serna om skyddszon helt kan slopas. Skälen för regeringens förslag: Enligt 2 kap. 9 a § första stycket minerallagen får undersökningstillstånd inte beviljas för mark inom en skyddszon runt ett område som omfattas av en bearbetningskoncession. Enligt tredje stycket samma lagrum får dock, om en gruva eller mot- svarande anläggning tagits i drift inom koncessionsområdet, undersök- ningstillstånd inom skyddszonen beviljas den som innehar bearbetnings- koncession eller annan, som har dennes medgivande. Av andra stycket samma lagrum framgår att undersökningstillstånd, trots bestämmelsen i första stycket, får beviljas även då en gruva eller motsvarande anläggning inte tagits i drift inom tre år efter det att be- arbetningskoncession beviljades. Av 9 b § framgår vidare att en ansökan om undersökningstillstånd som kommer in efter det att en ansökan om bearbetningskoncession lämnats in, men före det att den avgjorts slutligt, skall vilandeförklaras i avvaktan på att ärendet om bearbetningskoncession avgjorts slutligt. I rättspraxis har reglerna om skyddszon kommit att tolkas så att de även gäller för en koncessionshavare. Det har därför uttryckts behov från koncessionshavare att kunna genomföra fortsatt undersökningsarbete innan gruvan kan öppnas. När en bearbetningskoncession beviljats har som regel betydande medel spenderats för att fastställa att en fyndighet är ekonomiskt bryt- värd. Det är inte ovanligt att nya mineralfynd görs i anslutning till andra fyndigheter. Bestämmelserna om undersökningstillstånd inom en skydds- zon har huvudsakligen tillkommit för att skydda igångvarande gruvor mot spekulativ prospektering i direkt anslutning till driftstället, samtidigt som ett optimalt utnyttjande av mineralresurserna eftersträvas (se prop. 1997/98:47 s. 14 f). Detta är också förklaringen till varför en ansökan om undersökningstillstånd skall vilandeförklaras i avvaktan på att ett ärende om bearbetningskoncession slutligt avgörs. Det är svårt att förutsäga hur lång tid en genomsnittlig miljöprövning kommer att ta innan en gruva kan tas i drift, eftersom endast ett fåtal ärenden hittills prövats enligt miljöbalken. Den prövningen påverkar hur lång tid som förflyter mellan det att bearbetningskoncessionen beviljas och gruvdriften kommer i gång. Klart är emellertid att det kan röra sig Prop. 2004/05:40 39 om ett eller flera år. Man måste också beakta att prövningen av bearbet- ningskoncessionen kan ha tagit lika lång tid. Det är regeringens uppfattning att ett effektivt utnyttjande av mineral- resurserna inte främjas av att låta en skyddszon gälla för alla i upp till tre år. Det är dock inte rimligt att redan efter ansökan om koncession ge någon absolut företrädesrätt till prospektering i närheten av det område som omfattas av den sökta koncessionen av det skälet att man då inte vet om koncessionen kommer att beviljas eller inte. Däremot är situationen annorlunda den dag koncession beviljats. Det har då konstaterats att det finns en ekonomiskt brytvärd fyndighet som koncessionshavaren under vissa förutsättningar har rätt att utvinna. Regeringen anser att det finns anledning att vid denna tidpunkt skydda koncessionshavarens intresse av att kunna bedriva en effektiv prospektering utan störningar i närområdet kring den planerade gruvan. Det är därför inte lämpligt att helt slopa kravet på skyddszon såsom ISA förespråkar. De skäl som anförs till stöd för en skyddszon har inte samma bärkraft i förhållande till koncessionshavaren. Det är regeringens uppfattning att bestämmelsen om skyddszon inte skall gälla koncessionshavare eller den som har koncessionshavarens medgivande. Reglerna om att skyddszonen upphör om inte en gruva tagits i drift inom tre år från det att en bearbet- ningskoncession beviljats skall dock kvarstå oförändrade. Detta sätter press på koncessionshavaren att komma i gång med drift utan oskäligt dröjsmål.

5.1.4

Handläggningen av ansökningar om undersökningstillstånd

Regeringens förslag: Bergmästaren får avgöra ärenden om beviljande av undersökningstillstånd utan att någon annan sakägare än sökanden haft tillfälle att yttra sig. Regeringens bedömning: Länsstyrelsen bör få tillfälle att yttra sig över ansökningar om undersökningstillstånd. Kommunen, berörda fastighetsägare och kända sakägare bör underrättas om ansökningar om undersökningstillstånd och när undersökningstillstånd upphör. Minerallagsutredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser som yttrat sig över för- slaget är positiva. Sveriges Advokatsamfund anför dock att förslaget inte verkar vara förenligt med de föreslagna bestämmelserna om skyldighet för bergmästaren att underrätta sakägare om inkomna ansökningar om undersökningstillstånd. Lantmäteriverket anser att det bör övervägas om inte fastighetsägare och andra sakägare alltid skall ges rätt att inkomma med yttranden innan undersökningstillstånd beviljas. Även Uppsala uni- versitet förespråkar att sakägare skall få yttra sig innan undersöknings- tillstånd beviljas. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Enligt 8 kap. 1 § andra stycket minerallagen får bergmästaren avgöra ärenden om bevil- jande av undersökningstillstånd utan att någon annan än sökanden haft tillfälle att yttra sig. Bestämmelsen utgör ett undantag från reglerna om kommunikationsskyldighet i förvaltningslagen (1986:223). Med stöd av Prop. 2004/05:40 40 bestämmelsen avgörs i dag sådana ärenden regelmässigt utan att någon annan än sökanden bereds tillfälle att yttra sig. Den som ansöker om undersökningstillstånd bör på ett tidigt stadium skaffa sig kunskap om natur- och kulturmiljön i det område där under- sökningsarbeten skall bedrivas och vilka skyddade eller särskilt skydds- värda miljöer som finns där. Det är även angeläget att känna till annan näringsverksamhet, t.ex. renskötsel. Sådan information finns normalt till- gänglig bl.a. hos länsstyrelsen. Om sökanden i ett tidigt skede kan få till- gång till denna information underlättar det planeringen och genomföran- det av undersökningsarbeten och till viss del även bedömningen av förut- sättningarna för en framtida gruvdrift. Informationen är också av värde för bergmästaren. Den kan t.ex. ligga till grund för meddelande av villkor till skydd för allmänna intressen i undersökningstillståndet (se avsnitt 5.2.2). Regeringen avser därför att föreskriva att länsstyrelsen skall få tillfälle att yttra sig över en ansökan om undersökningstillstånd. För att detta skall kunna genomföras krävs det dock att 8 kap. 1 § andra stycket minerallagen ändras så att regeringen kan införa bestämmelser om att kommunikation skall ske med andra än sakägare, i detta fall länsstyrel- sen. Detta kan uppnås genom att bestämmelsen utformas så att en ansökan om undersökningstillstånd får beviljas utan att någon annan sak- ägare än sökanden fått tillfälle att yttra sig. Enligt nuvarande föreskrifter i mineralförordningen underrättas mark- ägare och sakägare vid förlängning av undersökningstillstånd. Det saknas dock regler om hur bergmästaren skall förfara när ett undersökningstill- stånd löper ut eller dras tillbaka och inte längre omfattar en fastighet. Detta är en brist. Regeringen anser därför att de fastighetsägare som be- rörs av ansökningar om undersökningstillstånd skall underrättas om dessa. Fastighetsägarna bör också underrättas när undersökningstillstånd upphör att gälla. Det är vidare rimligt att den kommun som berörs av en ansökan om undersökningstillstånd underrättas om denna. Regeringen avser att i förordning göra dessa ändringar. Lagrådet har anfört att stor restriktivitet måste iakttas när det gäller undantag från förvaltningslagens allmänna regler om kommunikations- plikt och anfört att berörda sakägare kan ha intresse av att argumentera också om huruvida det finns anledning att anta att en undersökning kan leda till fynd av koncessionsmineral samt om sökanden är lämplig. Lag- rådet har också påpekat att undersökningstillstånd medför vissa begräns- ningar i fastighetsägares möjligheter att förfoga över sin fastighet. Mot denna bakgrund och med tanke på den i lagstiftningsärendet uttalade am- bitionen att förbättra sakägarnas ställning i samband med exploatering har Lagrådet förordat att undantaget i 8 kap. 1 § andra stycket mineral- lagen från förvaltningslagens kommunikationsplikt utmönstras. Regeringen delar Lagrådets uppfattning att stor restriktivitet måste iakttas när det gäller undantag från förvaltningslagens regler om kom- munikationsplikt. Bestämmelsen i 8 kap. 1 § andra stycket minerallagen måste dock ses mot bakgrund av att lagen är ett näringspolitiskt instru- ment för att underlätta prospektering och utvinning av sådana mineral som är svåra och kostsamma att hitta. Samtidigt skall lagstiftningen ge utrymme för ett skäligt hänsynstagande till motstående enskilda och all- männa intressen. Prop. 2004/05:40 41 Bakgrunden till bestämmelsen är att den har flyttats över från 2 kap. Prop. 2004/05:40 12 § gruvlagen (1974:342) som behandlade ärenden om beviljande av in- mutningsrätt (se prop. 1988/89:92 s. 110). I förarbetena till den bestäm- melsen (se prop. 1974:32 s. 146) motiverades undantaget på följande sätt: Risken för att markägare och andra motparter tillskyndas rättsförlust eller ekonomisk skada om de inte bereds tillfälle att yttra sig över ansökan om inmutningsrätt synes vara utomordentligt ringa. Berg- mästaren skall sålunda självmant beakta de hinder mot inmutning som kan komma i fråga. I beslut om beviljande av inmutningsrätt görs f. ö. regelmässigt ett generellt undantag för områden som omfattas av in- mutningshinder. De undersökningsarbeten som utförs inom ett inmutat område före utmålsläggning är vidare mera sällan av den art att be- stående skada på marken uppkommer. För skada och intrång utgår er- sättning. Oftast berörs endast en mindre del av området. I det över- vägande antalet fall upphör inmutningen vid undersökningstidens slut utan att leda till utmålsläggning. Undersökningsarbete får f. ö. inte på- börjas med mindre inmutaren viss tid dessförinnan underrättat mark- ägaren och eventuell nyttjanderättshavare. Markägaren och andra som berörs av ansökningen om inmutningsrätt har dessutom rätt att över- klaga bergmästarens beslut.

Enligt regeringens uppfattning är dessa skäl i huvudsak fortfarande

giltiga. De förutsättningar för undersökningstillstånd som skall prövas är

om det finns skäl att anta att undersökning kan leda till fynd av konces-

sionsmineral och om sökanden är lämplig att bedriva undersöknings-

arbete. Det torde vara synnerligen ovanligt att en markägare eller före-

trädare för annat motstående intresse har möjlighet att tillföra något om

förutsättningarna för fynd av koncessionsmineral. När det gäller sökan-

dens lämplighet kan däremot antas att en sakägare genom tidigare er-

farenhet kan ha något att tillföra i ärendet. Eftersom bergmästaren har en

god kännedom om de prospektörer som söker tillstånd torde dock sak-

ägarens information vara av mindre betydelse.

Som också påpekas i förarbetena till den nuvarande bestämmelsen (se

prop. 1988/89:92 s. 110) hindrar inte bestämmelsens utformning att berg-

mästaren i särskilda fall kommunicerar en ansökan med sakägare. Till

detta kommer, som nämnts ovan, att regeringen avser att i förordning

föreskriva att enskilda sakägare skall underrättas om ansökningar om

undersökningstillstånd. Det finns således en möjlighet för enskilda att

yttra sig i ärendet innan det avgörs. Om ett sådant yttrande kommer in

innan bergmästaren beslutar i frågan ingår naturligtvis yttrandet i besluts-

underlaget. Vidare kommer det nya system med arbetsplaner som rege-

ringen föreslår att förbättra sakägarnas ställning i samband med att

undersökningsarbete blir aktuellt. Det kan i och för sig te sig nära-

liggande, med hänsyn till att syftet bakom flera av regeringens förslag är

att stärka enskildas ställning, att föreskriva att bergmästaren alltid skall

kommunicera ansökningar om undersökningstillstånd med berörda sak-

ägare. Detta skulle dock medföra att prövningen av ansökningar om

undersökningstillstånd skulle föregås av en i många fall omfattande

skriftväxling och processen skulle riskera att bli kostsam för både pro-

spektörer och det allmänna. Regeringen anser att den samlade nyttan av

en ordning med tidig kommunikation kring undersökningstillstånd inte

kan motsvara det merarbete och den extra tid som krävs för hand-

42

läggningen eller den tidsutdräkt som skulle följa innan prospektören vet Prop. 2004/05:40 om det är angeläget att gå vidare och börja utarbeta en arbetsplan för verksamheten. Det är regeringens mening att en sådan ordning skulle kunna få en negativ inverkan på prospekteringsaktiviteten i vårt land. Behovet av den ändring av förfarandet som Lagrådet har föreslagit och dess konsekvenser har inte heller övervägts i detta lagstiftnings- ärende. Med hänsyn till det anförda och de kriterier som gäller för be- viljande av undersökningstillstånd är inte regeringen beredd att nu, på det sätt som Lagrådet föreslår, ändra regelsystemet när det gäller handlägg- ningen av ärenden om beviljande av undersökningstillstånd.

5.1.5

Villkor i undersökningstillstånd m.m.

Regeringens förslag: Bergmästaren skall kunna meddela de villkor som behövs till skydd för allmänna intressen eller enskild rätt vid alla former av undersökningstillstånd. Innan undersökningsarbete påbörjas skall säkerhet ha ställts för er- sättning för skada och intrång vid undersökningsarbete. Minerallagsutredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna har ingen erinran mot förslagen om skydd för allmänna intressen och enskild rätt. Uppsala universitet ifrågasätter om tillståndsmyndigheten kan ha rimligt god in- formation om vilka villkor till förmån för enskild rätt som skall före- skrivas om inte markägare och andra berörda först får yttra sig. Riks- revisionsverket och Länsstyrelsen i Västerbottens län har liknande syn- punkter. Naturvårdsverket föreslår att det i enlighet med miljöbalkens regler förs in en regel i minerallagen om särskilda åtgärder för att kom- pensera det intrång i allmänna intressen som verksamheten medför och att länsstyrelsen skall avgöra detta. Skälen för regeringens förslag: Enligt 2 kap. 10 § gäller i dag att undersökningstillstånd för olja, gasformiga kolväten eller diamant skall förenas med de villkor som behövs för att skydda allmänna intressen eller enskild rätt. Bakgrunden till detta är att för olja och gas är själva prospekteringsarbetet förenat med stora risker och omfattande villkor behöver ställas bl.a. för att hindra s.k. blowout. För diamantprospektering gäller att stora ytor berörs. De villkor som avses i dessa fall är oftast sådana som miljöhänsynen kräver men de kan även röra kompetensen hos den personal som skall bedriva undersökningsarbetet. Bestämmelser som i viss mån avser att skydda allmänna intressen och enskild rätt finns i den allmänna minimiregeln i 3 kap. 3 § tredje stycket, dvs. att arbetet skall utföras så att minsta skada och intrång vållas, och i de s.k. hindersreglerna för undersökningsarbete i 3 kap. 6 och 7 §§ samt 5 kap. 10 §. Dessutom finns det skyddsregler för natur- och kulturmiljön i bl.a. miljöbalken, plan- och bygglagen (1987:10), lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. och terrängkörningslagen (1975:1313). Dessa regler gäller även för undersökningsarbeten. 43

Skydd för enskild rätt

Prop. 2004/05:40

Som framgått av avsnitt 5.1.4 beviljas undersökningstillstånd utan någon prövning i förhållande till motstående intressen och med stöd av 8 kap. 1 § minerallagen fattas normalt beslut utan att någon sakägare fått tillfälle att yttra sig. Visserligen har bergmästaren möjlighet att kommunicera en ansökan om undersökningstillstånd med t.ex. berörda markägare, men normalt saknas det i detta skede underlag för att bedöma om det finns skäl att meddela villkor till skydd för enskild rätt. Regeringens förslag om att en arbetsplan skall finnas för allt undersök- ningsarbete innebär att alla kända sakägare i det skedet får tillfälle att yttra sig över arbetsplanen och möjlighet att ta tillvara sin rätt. Det är naturligt att det då finns möjlighet att föreskriva de villkor som behövs till skydd för enskild rätt. Det kan dock inte uteslutas att det någon gång kan vara motiverat att föreskriva villkor till skydd för enskild rätt även i andra undersöknings- tillstånd än sådana som avser olja, gasformiga kolväten eller diamant. Möjligheten att föreskriva villkor till skydd för enskild rätt bör därför utvidgas till att avse alla typer av undersökningstillstånd. Härigenom till- godoses Lagrådets synpunkt i denna del. Skydd för allmänna intressen De metoder som används vid mineralprospektering medför många gånger ingen eller relativt liten miljöpåverkan. Det kan dock finnas sär- skilt skyddsvärda natur- eller kulturmiljöer vilkas skyddsintresse inte fullt ut kan tillgodoses genom tillämpning av gällande bestämmelser i minerallagen eller andra lagar. I vissa fall kan det behövas detaljerade föreskrifter om t.ex. tillträde till ett visst område.

När det gäller skyddsvärda allmänna intressen är det inte självklart att

dessa alltid kommer att beaktas i önskvärd utsträckning när en arbetsplan

upprättas. Visserligen kan sakägare påtala att allmänna intressen inte har

beaktats. Detta utgör dock inte ett tillräckligt starkt skydd. Om ingen

sakägare gör någon invändning mot ett förslag till arbetsplan kommer

planen inte att prövas av bergmästaren.

Mot den nu angivna bakgrunden framstår det som en brist att villkor

till skydd för allmänna intressen endast kan meddelas i vissa undersök-

ningstillstånd. Regeringen föreslår därför att sådana villkor skall kunna

meddelas i alla typer av undersökningstillstånd. I det sammanhanget kan

de synpunkter som inkommer i länsstyrelsens yttrande över ansökan vara

av betydelse.

Ställande av säkerhet innan undersökningsarbete påbörjas

Enligt 3 kap. 5 § fjärde stycket minerallagen i dess nuvarande lydelse får

en prospektör inte påbörja undersökningsarbeten förrän säkerhet har

ställts för ersättningen för skada och intrång på grund av arbetet, om inte

den som är berättigad till ersättning medger annat. Det är normalt svårt

för en enskild sakägare att ha någon grundad uppfattning om behovet av

att prospektören ställer säkerhet och att överblicka konsekvenserna av ett

medgivande till att säkerhet inte ställs. Det har också förekommit att

44

undersökningsarbeten har påbörjats utan att föreskriven säkerhet har Prop. 2004/05:40 ställts trots att något medgivande till detta inte har lämnats. För att stärka sakägarnas ställning föreslår därför regeringen att undersökningstillstånd alltid skall förenas med villkor om att säkerhet skall ställas för den er- sättning för skada och intrång som kan komma att utgå till följd av kom- mande undersökningsarbete. Lagrådets synpunkter i denna del har där- med tillgodosetts.

5.2

Undersökningsarbete

5.2.1

Hinder mot undersökningsarbete och hur undersökningsarbete får bedrivas

Regeringens förslag: Möjligheten att med stöd av undersökningstill- stånd ta mark i anspråk för att uppföra byggnader avskaffas. Det krävs tillstånd från bergmästaren för att ta mark i anspråk för att bygga nödvändig väg till och inom området. Det skall som huvudregel vara förbjudet att utföra undersöknings- arbeten närmare än 200 meter från bostadsbyggnader. Begränsningarna i rätten att utföra undersökningsarbeten i anslut- ning till kyrkor, samlingslokaler och liknande inrättningar samt kraft- stationer och industriella anläggningar preciseras till att avse ett om- råde inom 200 meter från byggnaden eller anläggningen. Begränsningarna i rätten att utföra undersökningsarbete i anslutning till anläggningar av betydelse för totalförsvaret preciseras till att avse ett område inom 200 meter från skyddsobjekt. Minerallagsutredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna tillstyrker. Anglo American anser att det är onödigt att utvidga skyddet till semesterbo- städer och att detta hindrar prospektering. De anser vidare i likhet med Naturvetarförbundet att det i vårt kalla klimat kan finnas behov av någon typ av personalutrymmen av hälso och säkerhetsskäl. Scandinavian Mining menar att nuvarande bestämmelser är tillräckliga. Skälen för regeringens förslag I 3 kap. minerallagen finns bestämmelser bl.a. om hinder mot undersök- ningsarbete och om hur undersökningsarbete får bedrivas. Den verksam- het som regleras i minerallagen måste alltid bedrivas med iakttagande av all övrig lagstiftning. Som exempel kan nämnas att undersökningsarbete kan förutsätta tillstånd från länsstyrelsen enligt kulturminneslagen. De s.k. hindersbestämmelserna utgör alltså inte en uttömmande beskrivning av vad som skall iakttas. 45

Uppförande av byggnad

Prop. 2004/05:40

Den som har undersökningstillstånd får enligt 3 kap. 3 § minerallagen bl.a. uppföra sådana byggnader som är oundgängligen nödvändiga för undersökningsarbetet. Att uppföra byggnad på annans mark är en ingri- pande åtgärd. Regeringen anser att med moderna prospekteringsmetoder finns det inte längre något nämnvärt behov av detta. Vid behov kan hus- vagn eller liknande användas för skydd mot vädret och för vila i anslut- ning till måltider m.m. Byggande av väg Enligt 3 kap. 3 § minerallagen får tillståndshavaren i den utsträckning det behövs ta mark i anspråk för att bygga väg inom området eller använda väg till och inom området. Efter tillstånd av bergmästaren får också mark tas i anspråk för att bygga nödvändig väg till området.

Ett vägbygge kan innebära ett omfattande ingrepp på en fastighet. Med

de prospekteringsmetoder som används i dag, där ofta terränggående

fordon används, är det mycket sällsynt att ny väg behöver byggas.

Regeringen anser mot denna bakgrund att det inte enbart skall krävas

tillstånd av bergmästaren för att vid behov bygga väg till undersöknings-

området utan också för att göra detta inom området.

Prospektering i anslutning till bostadsbyggnad

Enligt 3 kap. 7 § minerallagen krävs bergmästarens tillstånd för att få

utföra undersökningsarbeten inom 100 meter från tomt med byggnad där

någon är bosatt under övervägande del av året. Detta innebär ett skydd

för permanentbostäder men inte för fritidshus.

Det finns enligt regeringens uppfattning inte skäl att särbehandla

permanentbostäder i det nu aktuella avseendet. Boende i fritidshus har ett

lika starkt intresse av hemfrid och att så långt som möjligt skyddas mot

prospekteringsåtgärder i sin närmiljö som de permanentboende.

I andra sammanhang, t.ex. i miljö- eller plan- och bygglagstiftningen,

görs inte heller denna åtskillnad. Till detta kommer att det ofta kan vara

svårt att utreda vilka byggnader som nyttjas för boende under över-

vägande delen av året och vilka som inte gör det. Bestämmelsen bör där-

för utvidgas till att avse bostadsbyggnader i allmänhet.

Med begreppet bostadsbyggnad avses alla byggnader som är inrättade

för bostadsändamål, oavsett om de är avsedda för åretruntboende eller

inte. En viss varaktighet i användningen bör dock krävas. Således bör

mycket enkla byggnader för helt tillfällig övernattning, t.ex. bodar och

kojor som endast används i samband med jakt eller fiske m.m., falla

utanför tillämpningsområdet. Regeringen återkommer i författnings-

kommentaren till vissa gränsdragningsfrågor.

Begreppet tomt är i vissa avseenden oklart. Då det gäller fritidshus är

det inte ovanligt att sådana saknar inhägnade tomter och det kan även

annars vara svårt att fastställa var en tomt till ett bostadshus slutar. I

rättspraxis har i allmänhet ansetts att bostadshus utan tomt har en hem-

fridszon på 5075 meter innanför vilken det inte är tillåtet att med stöd

av allemansrätten färdas eller vistas. Prospektering bör inte få utföras

46

alltför nära bostadsbyggnader. För att minska tillämpningsproblemen bör Prop. 2004/05:40 det göras en tydlig avgränsning av det skyddade området. Detta kan upp- nås genom att själva byggnaden bildar utgångspunkt för det fredade området. Regeringen föreslår att undersökningsarbete, utan bergmästarens till- stånd, inte skall få ske inom områden närmare än 200 meter från bostads- byggnader. Prospektering i anslutning till kyrkor och samlingslokaler m.m. När det gäller begränsningarna i rätten att utföra undersökningsarbete i anslutning till kyrkor, samlingslokaler, undervisningsanstalter och andra lokaler och anläggningar, som räknas upp i 3 kap. 7 § första stycket 3 och 4, saknas precisering av det skyddade området. Enligt regeringens uppfattning är det lämpligt att använda samma avgränsning av det skyddade området som vid bostadsbyggnader. Ett område inom 200 meter från respektive byggnad och anläggning bör därför vara skyddat. Det kan inte helt uteslutas att en sådan precisering i något fall kan innebära att området blir mindre än enligt tidigare praxis. Allmänt bedöms det dock vara en fördel både för prospektörer och för andra parter att det skyddade området preciseras på ett enhetligt sätt. Prospektering i anslutning till befästningsområden m.m. Enligt 3 kap. 6 § tredje stycket 1 är det förbjudet att utan medgivande av länsstyrelsen bedriva undersökningsarbete inom bl.a. befästningsområde och sådant område utanför detta som regeringen bestämmer. Regeringen har utnyttjat bemyndigandet i fråga om undersökningsarbete inom mili- tärt skyddsområde. Inom totalförsvaret, som består av såväl militär som civil verksamhet, finns olika slag av samhällsviktiga anläggningar som behöver skyddas. Det rör sig om alltifrån vad som i dagligt tal kan kallas befästningar till anläggningar av civil karaktär såsom statliga förvaltningsbyggnader, an- läggningar för ledning av det civila försvaret och riksstyrelsens krigs- uppehållsplatser. Dessa anläggningar är i allmänhet skyddsobjekt enligt lagen (1990:217) om skydd för samhällsviktiga anläggningar m.m. i den mån de inte ligger inom militära skyddsområden enligt samma lag. Regeringen anser att befästningsområden är ett ålderdomligt begrepp med delvis oklar innebörd som i detta sammanhang inte längre bör användas. Regeringen föreslår därför att begreppet befästningsområde byts mot skyddsobjekt. Även i detta fall är det lämpligt att för militärt skyddsobjekt fastställa ett skyddsområde om 200 meter inom vilket undersökningsarbete inte får bedrivas. 47

5.2.2

Generell skyldighet att utföra undersökningsarbeten så

Prop. 2004/05:40

att minsta skada vållas på natur- och kulturmiljön

Regeringens förslag: Undersökningsarbeten skall utföras så att minsta skada och intrång vållas på någon annans egendom och på natur- och kulturmiljön. Mineralutredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Åtskilliga remissinstanser tillstyrker. Svenska Naturskyddsföreningen tillstyrker men är tveksam till bestämmelsens praktiska betydelse. Länsstyrelsen i Kronobergs län har liknande syn- punkter. ISA anser att kravet måste avvägas mot vad som är tekniskt möj- ligt och ekonomiskt försvarbart. I detta instämmer Malå och Sorsele kommuner. Skälen för regeringens förslag: Enligt 3 kap. 3 § tredje stycket mine- rallagen skall undersökningsarbete bedrivas så att minsta skada och in- trång vållas. Bestämmelsen utgör en allmän hänsynsregel och har place- rats i anslutning till regler om vilken rådighet över annans fastighet som ett undersökningstillstånd ger. Skada och intrång som inträffar på någon annans fastighet eller på egendom i övrigt kan också negativt påverka miljön. Detta är emellertid inte alltid fallet och genom bestämmelsens placering kan det ses som oklart om bestämmelsen också avser sådan skada och olägenhet som en- dast vållas på natur- och kulturmiljön. I 2 kap. miljöbalken finns allmänna hänsynsregler vilka också är till- lämpliga vid undersökningsarbete enligt minerallagen. Om undersök- ningsarbete kan utföras på olika sätt eller med olika metoder skall till- ståndshavaren välja det utförande som minimerar skadan på miljön. I allmänhet medför de metoder som används vid mineralprospektering relativt liten påverkan på natur- och kulturmiljön. I inledningsskedet är det oftast fråga om mätningar av berggrundens egenskaper med instru- ment från markytan eller från flygplan. I ett senare skede utförs dock något mer ingripande undersökningar, bl.a. genom moränprovtagning och blockletning. Undersökningarna kan också innefatta användning av andra metoder. Det får antas att kunskapen hos markägare, myndigheter och organisationer om hur mineralprospektering går till och vilken teknik som därvid används varierar i riket. Det är också av stor vikt att den som utför undersökningsarbetet i förväg har gjort klart för sig vilken miljö- påverkan som olika metoder kan ha och om några särskilda risker för natur- och kulturmiljön är förknippade med dessa. Det är regeringens uppfattning att bestämmelsen i minerallagen skall ändras så att det klart framgår att undersökningsarbeten alltid skall ut- föras så att minsta skada och intrång vållas på både annans egendom och på natur- och kulturmiljön. 48

5.2.3

Arbetsplan för undersökningsarbete

Prop. 2004/05:40

Regeringens förslag: Fastighetsägare och andra sakägare skall ges möjlighet att påverka hur undersökningsarbeten utförs. För allt under- sökningsarbete skall prospektören upprätta en arbetsplan, som delges berörda sakägare och sänds till bergmästaren. Sakägares invändningar mot planen skall vara prospektören tillhanda inom tre veckor från del- givningen. Undersökningsarbete får utföras endast i enlighet med en gällande arbetsplan. Arbetsplanen blir gällande om den lämnas utan invändning av sakägarna. Om invändningar framställs, blir arbetsplanen gällande om prospektören och sakägaren kommer överens om dess innehåll eller om den på begäran av prospektören fastställs av bergmästaren. Vid bergmästarens prövning skall det göras en avvägning mellan prospektörens behov av att kunna utföra ändamålsenliga undersök- ningar och sakägarens intresse av att arbetet begränsas eller inte tillåts. Vid prövningen får bergmästaren meddela de villkor som behövs till skydd för allmänna intressen och enskild rätt och för att förebygga eller begränsa olägenheter. Bergmästaren får också besluta att arbets- planen skall gälla utan att den har vunnit laga kraft. Det skall vara straffbart att påbörja undersökningsarbete utan att följa bestämmelserna om arbetsplan. Minerallagsutredningens förslag: Vid mer ingripande undersök- ningsarbeten, dvs. sådana som medför användande av fordonsburen ut- rustning, byggande av väg, trädfällning och sprängning skall prospek- tören vara skyldig att söka ingå avtal med fastighetsägaren och andra be- rörda sakägare. Om överenskommelse inte kan träffas skall bergmästaren fatta särskilt beslut. Vid denna typ av undersökningsarbeten skall pro- spektören ersätta fastighetsägaren för skada och intrång och utöver det även för nyttjandet av fastigheten. Remissinstanserna: Ett mycket stort antal remissintanser tillstyrker den ersättning till markägaren som föreslås och att avtal ingås vid ingri- pande undersökningsarbeten. KTH menar att en muntlig överenskom- melse borde vara tillräcklig. Svenska Gruvföreningen motsätter sig för- slaget med hänvisning till att detta kommer att innebära merarbete och försvåra en effektiv prospektering. Ett stort antal remissinstanser, bl.a. Lycksele och Sorsele kommuner pekar på nödvändigheten och svårig- heterna att definiera ingripande undersökningsarbete. Gällivare kommun, Länsstyrelsen i Västerbottens län, Falu tingsrätt och SGU avstyrker för- slaget. Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer i sak med regeringens. Remissinstanserna: Flera remissinstanser, bl.a. Länsstyrelsen i Skåne län, Stockholms universitet, Den ideella föreningen Inga Gruvor på Österlen, Högestads 

Regeringens förslag: Ändringarna skall träda i kraft den 1 maj 2005.

Bestämmelserna om arbetsplan tillämpas inte om undersökningstill-

stånd har beviljats före ikraftträdandet. Om tillståndet förlängs efter

ikraftträdandet skall dock de nya bestämmelserna tillämpas.

De nya bestämmelserna om mineralersättning vid bearbetning samt

om ersättning för skada och om inlösen på grund av att bearbetnings-

koncession har beviljats skall endast gälla om bearbetningskoncession

har beviljats efter ikraftträdandet. Bestämmelserna skall inte gälla

tidigare beviljade bearbetningskoncessioner som förlängs efter ikraft-

trädandet.

Minerallagsutredningens förslag: Äldre föreskrifter skall gälla beträf-

fande undersökningstillstånd och bearbetningskoncessioner som har be-

viljats före ikraftträdandet. Beträffande överklaganden av beslut som

gjorts före ikraftträdandet tillämpas även i övrigt 16 kap. i sin äldre

lydelse.

Remissinstanserna: Hovrätten för Övre Norrland påpekar att det inte

framgår vad som skall gälla för undersökningstillstånd och bearbetnings-

koncessioner som beviljas före ikraftträdandet, men förlängs efter den

tidpunkten och att det inte heller klart framgår om avsikten är att de nya

reglerna skall gälla vid överklaganden som gjorts efter ikraftträdandet

eller vid överklaganden av beslut som beviljats efter ikraftträdandet.

Domstolsverket anser att den avgörande tidpunkten för tillämpningen av

äldre föreskrifter i 16 kap. bör vara beslutsdagen och inte dagen för över-

klagande. Svenska Gruvföreningen anser att de nya ersättningsreglerna

inte bör vara tillämpliga på anvisad mark eller sådana koncessioner som

beviljas i omedelbar anslutning till anvisad mark eller koncessioner som

beviljats vid ikraftträdandet.

Arbetsgruppens förslag: Äldre föreskrifter skall fortfarande gälla för

undersökningstillstånd och bearbetningskoncessioner som har beviljats

före ikraftträdandet.

Remissinstanserna: Svenska Gruvföreningen anser att det klart bör

framgå att 7 kap. 2 § minerallagen endast gäller nya koncessioner och att

den nya mineralavgiften inte skall gälla nya koncessioner i direkt anslut-

ning till befintliga bearbetningskoncessioner och utmål.

Skälen för regeringens förslag: Ändringarna i minerallagen föreslås

träda i kraft den 1 maj 2005.

69

Några av regeringens förslag avser bestämmelser som ger upphov till civilrättsliga rättigheter och skyldigheter. Hit hör de rättigheter som inne- bär att innehavaren av ett undersökningstillstånd får utföra undersök- ningsarbeten på någon annans fastighet, ersättnings- och inlösenreglerna vid bearbetning samt systemet med årlig mineralersättning. I dessa fall följer av allmänna regler att nya bestämmelser inte är tillämpliga på rättigheter och skyldigheter som har uppkommit före ikraftträdandet. Detta gäller oavsett om det uttrycks i en övergångsbestämmelse eller inte. Det behövs alltså inte någon särskild regel om detta. I fråga om förlängning av undersökningstillstånd som har beviljats före ikraftträdandet gör regeringen följande bedömning. Undersökningstill- stånd gäller för en viss tid, men kan efter ansökan förlängas under vissa förutsättningar. Prospektering är en kostnadskrävande verksamhet. De beslut om investeringar i prospektering som redan har fattats bygger på de nuvarande reglerna om undersökningsarbete. Det är på förhand inte möjligt att ha någon mer bestämd uppfattning om vilka resultat som kommer att uppnås under tillståndsperioden. Prospekteringen kan natur- ligen inte planeras detaljerat på någon längre sikt. Det är angeläget att de nya skärpta kraven avseende undersöknings- arbete får genomslag så snart som möjligt. Enligt regeringens mening bör de nya bestämmelserna om tillståndshavarens rättigheter och skyldig- heter i förhållande till markägare och andra sakägare ges tillämpning både på undersökningstillstånd som beviljas efter ikraftträdandet och på sådana tillstånd som har beviljats före denna tidpunkt men förlängs där- efter. Regeringen har vidare föreslagit att koncessionshavare vid bearbetning skall betala en årlig mineralersättning till fastighetsägare inom konces- sionsområdet och till staten (se avsnitt 5.3.2) samt, efter det att bearbet- ningskoncession har beviljats, ersätta skada till följd av beslutet och under vissa förutsättningar vara skyldig att lösa in en fastighet eller fastighetsdel (se avsnitt 5.3.1). En bearbetningskoncession gäller för en tid av 25 år och kan därefter förlängas under vissa förutsättningar. Om regelbunden bearbetning pågår skall enligt 4 kap. 8 § minerallagen kon- cessionstiden utan särskild ansökan förlängas med tio år i sänder. Kon- cessionstiden kan enligt 4 kap. 9 och 10 §§ minerallagen i vissa fall även förlängas trots att regelbunden bearbetning inte pågår. När ett företag ansöker om bearbetningskoncession har normalt betydande kostnader lagts ned. Gruvverksamhet är en osäker verksamhet som kan inledas först efter långsiktiga investeringskalkyler och noggranna överväganden. Enligt regeringens mening är det viktigt att inte rubba förutsättningarna för redan fattade investeringsbeslut. Därför bör de föreslagna bestämmel- serna om mineralersättning samt om ersättning för skada och om rätt till inlösen vid outnyttjad bearbetningskoncession endast vara tillämpliga på bearbetningskoncessioner som beviljas efter ikraftträdandet. För tidigare beviljade koncessioner som förlängs efter denna tidpunkt bör däremot äldre föreskrifter gälla. En särskild fråga är vad som skall gälla för gruvor som omfattas av flera bearbetningskoncessioner. En bearbetningskoncession kan inte ut- vidgas till att avse ytterligare områden om detta skulle behövas för en gruvas fortsatta drift. I stället måste en ny bearbetningskoncession be- viljas för ett anslutande område. De investeringar som görs enligt ett be- Prop. 2004/05:40 70 slut om bearbetningskoncession omfattar endast vad som då är känt om Prop. 2004/05:40 fyndigheten. Fyndigheten kan därefter visa sig vara större än beräknat, alternativt kan nya fyndigheter upptäckas i närområdet. De skäl som ovan har anförts för att de nya bestämmelserna inte bör gälla bearbet- ningskoncessioner som förlängs efter ikraftträdandet är inte giltiga på samma sätt för sådana fall. Det finns inte tillräckliga skäl att införa en särskild övergångsregel för nya fyndigheter i anslutning till gamla be- arbetningskoncessioner. För gruvor som omfattas av flera beslut om bearbetningskoncession innebär det anförda att de nya bestämmelserna gäller för den del av gruvan som berörs av koncessioner som beviljas efter ikraftträdandet, medan äldre bestämmelser fortsätter att gälla för den del av gruvan som omfattas av koncessioner som har beviljats före ikraftträdandet. Detta får betydelse särskilt för mineralersättningen. Ersättningen skall då beräknas utifrån vad som brutits inom området för den nya koncessionen och för- delas mellan staten och de fastighetsägare som finns inom detta område. Regeringen har föreslagit att beslut som tidigare har överklagats till SGU i fortsättningen skall överklagas till allmän förvaltningsdomstol (se avsnitt 5.4). Dessa ärenden är mycket sällsynt förekommande. Enligt nuvarande regler får beslut av SGU i överklagade ärenden inte över- klagas. Den nya handläggningsordningen kommer däremot att innebära att prövning kan ske i fler instanser än tidigare. Således kan länsrättens beslut överklagas till kammarrätten och regeringsrätten, låt vara att det krävs prövningstillstånd i båda dessa fall. Mot denna bakgrund anser regeringen att det är lämpligt att den nya handläggningsordningen till- lämpas på såväl ärenden som inletts före ikraftträdandet som på ärenden som inletts efter denna tidpunkt. I avsaknad av en särskild över- gångsbestämmelse skall de ärenden som kommit in till SGU före ikraft- trädandet överlämnas till länsrätten för fortsatt handläggning, jfr RÅ 1979 1:99. Någon särskild övergångsbestämmelse behövs alltså inte. 71

6

Vissa tillsynsfrågor avseende gamla gruvhål Prop. 2004/05:40

6.1

Bakgrund och historik

När en gruva läggs ned går det av naturliga skäl inte att helt återställa naturen, t.ex. kommer schakt med underjordiska bergrum att finnas kvar. Det förekommer att mark ovanför gruvor och gruvgångar rasar. Sådana risker i anslutning till gamla gruvhål behöver åtgärdas. Naturvårdsverket gjorde på regeringens uppdrag år 1974 en inven- tering av förekomsten av övergivna, oskyddade gruvhål m.m. (lergravar, stenbrott, grus- och moräntäkter, torvgravar). Verket fann att ett omedel- bart behov av skyddsåtgärder förelåg vid cirka 2 240 gruvhål samt att det vid ytterligare cirka 3 000 gruvhål förelåg behov av åtgärder, som dock bedömdes kunna anstå tills vidare. Naturvårdsverket uppskattade det totala antalet övergivna gruvhål till cirka 10 000. Dessa var huvudsak- ligen koncentrerade till Bergslagen. Enligt 1938 års gruvlag var gruvinnehavaren skyldig att hålla stängsel på område som inom eller utom ett utmål tagits i anspråk för gruvarbete. I samband med ändringar i gruvlagen 1952 övervägdes en möjlighet att i lag föreskriva skyldighet att hålla hägnad omkring gruvhål där verksam- heten upphört. Någon sådan skyldighet föreskrevs dock inte. De över- väganden som gjordes ledde till Kungl. Maj:ts ämbetsskrivelse den 13 januari 1956 till samtliga länsstyrelser om anordnande i vissa fall av stängsel vid övergivna gruvhål m.m. I förarbetena till 1974 års gruvlag konstaterades att det inte var ändamålsenligt att ålägga gruvinnehavaren att för all framtid ansvara för underhåll och förnyelse av skyddsanord- ningar utan att det är staten som bör svara för behövliga skyddsåtgärder när gruvrätten upphört.

6.2

Gällande ordning

Frågan om skyddsåtgärder diskuterades vid arbetet med den nya mineral- lagen som trädde i kraft den 1 juli 1992 (se prop. 1988/89:92 s. 79 f). I propositionen framhålls att ansvaret för tillsynen övergår till staten när koncessionshavaren har fullgjort de återställningsåtgärder som han ålagts att utföra. Skälet för ett statligt ansvar är enligt propositionen att behovet av en viss tillsyn kommer att kvarstå för all framtid. Minerallagen I 13 kap. minerallagen finns bestämmelser om verkan av att en bearbet- ningskoncession upphör. Enligt reglerna förlorar koncessionshavaren rätten till marken på grund av markanvisning när bearbetningskoncessio- nen upphör. Koncessionshavaren förlorar även rätten till byggnader som gjorts för gruvans eller motsvarande anläggnings styrka och varaktighet, inbegripet inklädnad av borrhål samt stängsel som koncessionshavaren varit skyldig att hålla. Dessa anläggningar skall lämnas kvar på platsen och vara i sådant skick att det inte uppkommer fara för allmänheten. Koncessionshavaren skall utföra det efterarbete m.m. som är motiverat 72 från allmän och enskild synpunkt. Slutligen bemyndigas regeringen att utfärda föreskrifter om skyddsåtgärder vid nedlagda gruvhål och om kontrollåtgärder för att förebygga ras och sättningar vid nedlagda gruvor. Några sådana föreskrifter har inte utfärdats. Ämbetsskrivelsen från 1956 gäller därför fortfarande. Kungl. Maj:ts ämbetsskrivelse den 13 januari 1956 I ämbetsskrivelsen, som är ställd till samtliga länsstyrelser, stadgas att stängsel kring övergivna gruvhål kan uppföras på statsverkets bekostnad om uppenbar fara föreligger för människor och husdjur. Det åligger vidare vederbörande polismyndighet att anmäla behov av skyddsanord- ningar till länsstyrelsen, som om det befinns erforderligt har att låta om- besörja utförandet av skyddsanordningar. Länsstyrelsen är alltså huvud- man för verksamheten, som bekostas av polismyndigheten. Kostnaderna för stängsling skall enligt skrivelsen bestridas från an- slaget till anordnande av polisbevakning i annan än den i lagen om polisväsendet i riket stadgade ordningen m.m. Anslaget kallades år 1975 för Polisverket: Diverse utgifter. Av regleringsbrevet till polisväsendet för budgetåret 1991/92 under anslaget E8 Diverse utgifter framgår att från anslaget bl.a. skulle betalas kostnader för stängsel kring övergivna gruvhål enligt brev 1956-01-13. Under budgetåren 1992/93 1995/96 återfinns kostnaderna för gruvhål under ramanslag B5 Brottsutrednings- kostnader. Från och med budgetåret 1997 tilldelas medel genom läns- ramar utan detaljstyrning. Annan reglering Utöver bestämmelserna i minerallagen finns även regler i miljöbalken som rör efterbehandlingsansvaret. Av 10 kap. 4 § framgår att efterbe- handlingsansvaret innebär att den ansvarige i skälig omfattning skall ut- föra eller bekosta de efterbehandlingsåtgärder som på grund av för- oreningar behövs för att förebygga, hindra eller motverka att skada eller olägenhet uppstår för människors hälsa eller miljö. I bestämmelsen finns även uppräknat de omständigheter som skall beaktas när ansvarets om- fattning bestäms, t.ex. hur lång tid som förflutit sedan föroreningen ägt rum. Enligt lagen (2003:778) om skydd mot olyckor är staten eller en kom- mun skyldig att göra en räddningsinsats vid olyckshändelse eller risk för olyckshändelse för att förhindra och begränsa skador på människor, egendom eller miljö. För att en sådan skyldighet skall föreligga förutsätts dock att det är motiverat att staten eller kommunen svarar för insatsen med hänsyn till behovet av ett snabbt ingripande, det hotade intressets vikt, kostnaderna för insatserna och omständigheterna i övrigt. Vidare skall kommunen svara för att åtgärder vidtas inom kommunen för att förebygga bränder och skador till följd av bränder samt, utan att andras ansvar inskränks, verka för att åstadkomma skydd mot andra olyckor än bränder. Kommunen skall också ha ett handlingsprogram för före- byggande verksamhet. Prop. 2004/05:40 73

6.3

Utredningar

Prop. 2004/05:40

I Räddningsverksutredningens slutbetänkande (SOU 1998:59) lämnades förslag om vissa ändrade ansvarsförhållanden beträffande inhägnad av övergivna gruvhål. Utredningen utgick från en princip om att uppgifter som kräver betydande inslag av lokalkännedom bör ligga på kommunen och föreslog därför att kommunen bör ha ansvar för att anmäla behov av stängsling samt att utföra arbetsuppgiften. Anmälan skall ske till läns- styrelsen som också i fortsättningen skall ha ansvar för skyddsanord- ningarna kring gruvhål samt är den som enligt förslaget skall finansiera verksamheten. Polisverksamhetsutredningen har gjort en kartläggning av vilka verk- samheter som bör ankomma på polisen eller inte. Utredningen fann i sitt delbetänkande (SOU 2001:87) att det inte fanns någon polisiär relevans i arbetsuppgifterna med stängsling av övergivna gruvhål, utöver uppgiften att ingripa i akuta situationer. Utredningen instämde i Räddningsverksut- redningens förslag om ansvaret för skyddsanordningar kring övergivna gruvhål. Efter remissbehandling av delbetänkandet har Polisverksamhetsutred- ningen i juli 2002 lämnat ytterligare ett delbetänkande (SOU 2002:70) med nya förslag. Utredningen konstaterar att det inte finns anledning att ifrågasätta den nuvarande ordningen att staten, som ju är den instans som ger tillstånd till gruvdrift, skall ansvara för och stå för kostnader i sam- band med stängsling av gamla gruvhål. Utredningen menar att arbets- uppgifterna bör handläggas av en myndighet med ansvar för naturvård eller gruvnäring och ser att det antingen är länsstyrelsen eller Bergsstaten som kan komma i fråga. Utredningen stannar för att föreslå Bergsstaten eftersom myndigheten redan i dag har ett ansvar för att förebygga att personer och egendom kommer till skada vid gruvdrift och vidare har nödvändig kunskap och kompetens inom området. Av remissvaren på polisverksamhetsutredningens betänkande framgår att alla remissinstanser som yttrat sig tillstyrker förslaget utom Bergs- staten, som motsätter sig och menar att frågan berör även verksamheter som inte har tillåtits enligt minerallagen. Bergsstaten anser att flera myn- digheter bör samverka under en ansvarig myndighet för ledning och samordning.

6.4

Frågan behöver övervägas ytterligare

Regeringens bedömning: Det kan ifrågasättas om nuvarande regler för stängsling av gamla gruvhål också berör verksamheter som inte reglerats genom tillstånd i minerallagen, dvs. täkter av olika slag. En reglering i minerallagen bedöms därför inte vara heltäckande. Denna fråga kräver ytterligare överväganden. Regeringen har för avsikt att återkomma till frågan i lämpligt sammanhang. Arbetsgruppens bedömning: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Bergsstaten understryker att frågan har en vidare omfattning än stängsling av gruvhål och anser att det är otillfreds- ställande att det saknas tydliga regler och att det är mycket angeläget att 74 beredningen av ärendet blir så allsidig som möjligt men ändå får en snar Prop. 2004/05:40 lösning. I detta instämmer Kammarrätten i Sundsvall och Naturvårds- verket. Länsstyrelsen i Västerbotten och Sveriges geologiska under- sökning anser att det är viktigt att ta fasta på polisverksamhetsutred- ningens båda betänkanden. Skälen för regeringens bedömning: Det är angeläget att ansvarsför- delningen och regleringen när det gäller nödvändiga säkerhetsåtgärder i samband med gamla gruvhål kan beslutas så snart som möjligt. Regeringen har, mot bakgrund av att frågan inte enbart berör verksam- heter som regleras i minerallagen utan även miljöbalken, för avsikt att återkomma i lämpligt sammanhang. 75

7

Konsekvenser

Prop. 2004/05:40

7.1

En allmän bakgrund

Den sammanlagda arealen för undersökningstillstånd när det gäller malmer och industrimineral under 2003 har halverats jämfört med topp- året 1998. Investeringarna i prospektering 2003 var 183 miljoner kronor jämfört med nästan 250 miljoner kronor år 1998. Under senare år har de globala investeringarna i prospektering mer än halverats. Tendensen med sjunkande satsningar på prospektering under fem på varandra följande år har nu brutits. Under 2003 beräknas prospekteringen globalt ha ökat med 15 procent och nått upp till samma nivå som under 2001, dvs. omkring 2,4 miljarder dollar. Bland de sju företag som ligger högst på den svenska listan över de största innehaven av undersökningstillstånd åter- finns representanter för några av världens största gruvföretag. Antalet företag som innehar undersökningstillstånd har under de senaste åren minskat i enlighet med den globala trenden för prospektering. Antalet prospekterande företag var 78 stycken år 1998 med en minskning till 45 företag vid senaste årsskiftet. Under 2003 försvann 5 företag från pro- spekteringen. Antalet privatpersoner som prospekterar har också minskat under samma tid, från 125 till 47, med en minskning under 2003 på 21 personer. Sedan år 2000 har två nya gruvor tagits i drift. Vid detta tillfälle var det åtta år sedan en gruva öppnats i landet. Av ovanstående kan dras slut- satsen att Sverige genom sin geologi tillsammans med lagstiftning och annan infrastruktur ger goda förutsättningar för gruvdrift. Det finns indi- kationer på att fler gruvor kan komma i gång under de närmaste åren framför allt i Västerbottens inland. Prospektörer och gruvföretag är generellt sett angelägna om stabila och förutsebara regelverk. Verksamheten kräver omfattande och långsiktiga investeringar. Ett sådant ekonomiskt risktagande innebär att det alltid är känsligt att ändra regelverken. Nu kräver dock samhällsutvecklingen att lagstiftningen anpassas och moderniseras. Flera av de förändringar som föreslås kan ses som en naturlig del i företagens myndighetskontakter och kontakter med markägare. Förändringar av minerallagstiftningar pågår i Norge, Finland och Spanien. I Norge är syftet bl.a. att bättre ta tillvara näringens utvecklings- potential. I Finland bedöms modernisering vara ett syfte. Finland har fortfarande ett omfattande statligt stöd till prospektering och det finns inga tecken på att detta kommer att tas bort. Framför allt Finland är till- sammans med andra europeiska gruvländer Sveriges konkurrenter om utländska direktinvesteringar inom gruv och mineralområdet. 7.2 Minerallagens avgifter

Enligt 14 kap. 1 § minerallagen skall sökanden betala ansökningsavgifter

i enlighet med vad regeringen föreskriver. Genom mineralförordningen

(1992:285) föreskriver regeringen vilka avgifter som skall tas ut och

nivån för dessa. För dessa avgifter gäller full kostnadstäckning, dvs. er-

sättningen skall helt täcka statens kostnader. Regeringen har för avsikt att

76

av denna anledning höja avgifterna för undersökningstillstånd samt för Prop. 2004/05:40 bearbetningskoncession och vidare införa en ny markanvisningsavgift. Ökade kostnader för avgifter till staten enligt minerallagen bedöms vara försumbara i relation till de andra investeringar som undersöknings- arbeten och gruvbrytning kräver.

7.3

Konsekvenser för gruvnäringen

Förslaget om arbetsplan för allt undersökningsarbete och möjligheter för länsstyrelser att yttra sig över undersökningstillstånd kommer troligen i ett första skede att innebära att det tar längre tid innan prospektören kan komma i gång med sitt arbete. Markägarna ges möjlighet att inom tre veckor lämna synpunkter på arbetsplanen. Det är en relativt kort tid för invändningar. Denna tid för synpunkter innebär, tillsammans med rege- ringens målsättning om korta handläggningstider, för de fall som kräver insatser från Bergsstaten att väntetiden för prospektören ändå bedöms bli rimlig. I dag överklagas dessutom ett mycket litet antal undersöknings- tillstånd. Reglerna om arbetsplan kan, rätt hanterade av företagen, genom förbättrade markägarkontakter och bättre information till markägarna om vad prospektering verkligen innebär i stället innebära att acceptansen för gruvverksamhet kan förbättras generellt och på så sätt underlätta verk- samheten. De ökade kostnader som förslagen om mineralersättning innebär för företagen bedöms inte bli så betungande att de kommer att vara in- vesteringshindrande. Tvärtom är bedömningen att en mineralersättning kan komma att göra markägare mer positivt inställda till gruvverksamhet och därigenom ge gruvnäringen bättre utvecklingsmöjligheter. Den mindre del av mineralersättningen som föreslås att avsättas för forskning och utveckling för hållbar utveckling av mineralresurser bedöms kom- plettera övrig forskning inom detta område och vara till fördel för gruv- näringen. För att storleken på mineralersättningen skall kunna beräknas för en enskild gruva behöver företagens uppgiftslämnande öka marginellt. Redan i dag lämnar företagen in produktionsuppgifter till SGU på fri- villig grund. Detta görs därför att det uppges vara av fördel för företagen att i vissa fall kunna hänvisa till myndighetsuppgifter om produktion. Det frivilliga och tvingande uppgiftslämnandet kommer genom de nya för- slagen i huvudsak att sammanfalla.

7.4

Konsekvenser för små företag

Prospektering och gruvverksamhet kräver ett omfattande specialist- kunnande. Regelverken för denna verksamhet ställer höga krav på verk- samhetsutövarna för att över huvud taget kunna få ta i anspråk mark för utvinning av de mineral som omfattas av minerallagen. De företag som agerar i vårt land är därför väl medvetna om förutsättningarna för gruv- och mineralverksamhet. Bland de företag som är verksamma inom pro- spektering finns s.k. juniorbolag. Dessa består av geologer som i många fall har erfarenhet från prospekteringsverksamhet över hela världen. En 77 del av dessa arbetar åt de etablerade gruvföretagen som uppdragstagare. Prop. 2004/05:40 Det finns också små konsultföretag som hjälper de mindre företagen med t.ex. myndighetskontakter och administration. Av de 45 företag som är verksamma i landet bedöms största andelen vara mindre företag. Den opinion mot prospektering och gruvverksamhet som i slutet av 1990-talet uppstod i Skåne och Småland kan till viss del sägas ha sitt ur- sprung i att mindre företag inte var så framgångsrika i sina kontakter med markägare och kringboende. De förslag som rör undersökningstillstånd och arbetsplaner bedöms genom tydliga rutiner och bättre information om enskilda och allmänna intressekonflikter kunna bidra till att de nöd- vändiga kontakterna med markägare och sakägare förenklas. Förslaget om arbetsplan kommer att innebära viss ytterligare administration genom ökat utskick av material till mark och sakägare. Redan med nuvarande regler är företagen skyldiga att i samband med ansökan om undersök- ningstillstånd förse bergmästaren med adresser till berörda. Förslagets fördelar överväger därför. Mindre företag är ofta mer känsliga för avgiftshöjningar än större företag. Höjningarna av avgiften för undersökningstillstånd bedöms dock endast utgöra en marginell del av kostnaderna för en prospektering. De utredningar som ligger till grund för förslagen har remitterats till Svenska gruvföreningen samt till ett par små företag som inte är medlemmar i någon industriorganisation. Geovista AB har mot bakgrund av sin roll som konsulterande företag till ett flertal svenska och utländska aktörer i sitt remissvar uttryckt att förslagen om arbetsplan är en naturlig del i dialogen mellan prospektör och markägare. Företaget påpekar också betydelsen av korta handläggningstider, vilket också ingår i regeringens målsättning för minerallagen. Övriga effekter som också berör små företag har beskrivits ovan under konsekvenser för gruvnäringen.

7.5

Statsfinansiella konsekvenser

7.5.1

Bergsstaten

De föreslagna förändringarna i minerallagen avser dels frågor om sak- ägarnas inbördes ställning, dels frågor om skyddet för natur- och kultur- miljön. Förslagen innebär ökad statlig administration som främst berör Bergsstaten. Enligt en rapport av Bergsstaten kommer förslagen att inne- bära ökade administrationskostnader genom handläggning av ärenden angående arbetsplaner, beslut om mineralersättning samt markanvisning. Det tillkommande arbetet utgörs huvudsakligen av förändrade kontors- rutiner. Bergsstaten har dock påpekat att uppgifterna vid prövning av arbetsplaner förutses öka behovet av juridisk kompetens. Av Bergs- statens rapport framgår att personalkostnader, porto och övriga kostnader beräknas sammantaget öka med cirka 1 500 000 kronor per år. Det är en nivå som överensstämmer med bedömningarna från det tidigare utred- ningsarbetet Det är regeringens uppfattning att de ökade kostnaderna till följd av föreslagna förändringar i minerallagen kan finansieras inom nuvarande ram. 78

7.5.2

Domstolarna

Prop. 2004/05:40

De arbetsuppgifter som genom förslagen om överklaganden kan komma att falla på fastighetsdomstolarna genom överklagande av bergmästarens beslut om fastställande av arbetsplan, av bergmästarens beslut avseende skada och förtida inlösen av fastighet samt av bergmästarens beslut om mineralersättning bedömer regeringen endast kommer att få marginell betydelse för arbetsbelastningen. Skälen är följande. Andelen över- klaganden av beslutade undersökningstillstånd var under år 2003 mindre än 0,3 procent, dvs. av 5 400 markägare som delgavs information om besluten överklagade 14 personer. Reglerna om arbetsplan bedöms kunna bidra till att ytterligare minska antalet överklagade ärenden. Det förutses vidare att ytterst få ärenden avseende skada och förtida inlösen aktualiseras eftersom regeln kommer att få betydelse i de få fall då markanvisning drar ut på tiden. Vidare krävs synnerliga skäl för för- tida inlösen. Även när det gäller mineralersättningen förutses få över- klaganden eftersom reglerna för beräkningen är enkla och beräkningarna huvudsakligen kommer att baseras på officiella uppgifter från råvaru- börser och liknande. Tolkningsutrymmet bedöms därför vara litet. Överföringen av överklagande från Sveriges geologiska undersökning till allmän förvaltningsdomstol bedöms inte innebära någon nämnvärd belastning eftersom sådana överklaganden är ytterst ovanliga. De ändringar som föreslås i straffbestämmelserna innebär inga föränd- ringar av betydelse för polis och åklagarväsendena. 79 8 Författningskommentar 2 kap. 2 § Undersökningstillstånd skall meddelas, om det finns anledning att anta att undersökning i området kan leda till fynd av koncessions- mineral. Undersökningstillstånd får dock inte beviljas den som uppenbar- ligen saknar möjlighet eller avsikt att få till stånd en ändamålsenlig undersökning eller den som tidigare har visat sig olämplig att bedriva undersökningsarbete. Tillstånd att bedriva undersökning beträffande olja, gasformiga kolväten eller diamant får beviljas endast den som visar att han eller hon är lämplig att bedriva sådan undersökning. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.1.1. Bestämmelsen i nuvarande första stycket har delats upp på två stycken. Första stycket och andra stycket första ledet motsvarar, med en redak- tionell justering, nuvarande första stycket. I andra stycket andra ledet införs en ny grund för avslag. Kraven för att undersökningstillstånd skall beviljas skärps. Tillstånd skall vägras om sökanden tidigare har visat sig olämplig att bedriva undersökningsarbete. I detta fall krävs det inte att förhållandet skall vara uppenbart utan det räcker med att sökanden inte bedöms uppfylla kravet. Exempel på situa- tioner där tillstånd kan vägras är att sökanden tidigare har visat bristande hänsyn till markägares eller andra sakägares intressen eller utfört under- sökningsarbeten på ett sätt som varit skadligt för natur- eller kultur- miljön. Vid prövningen bör sådana omständigheter vägas in som hur allvarliga missförhållandena varit, om det varit fråga om enstaka eller upprepade överträdelser och i vilken utsträckning de berott på sökanden själv samt hur lång tid som gått från det tidigare undersökningsarbetet. En språklig ändring har gjorts i tredje stycket. 2 kap. 9 § När ett undersökningstillstånd eller en bearbetningskoncession har upphört att gälla, kan en ansökan om undersökningstillstånd be- träffande mark inom samma område prövas tidigast ett år efter det att tillståndet eller koncessionen upphörde att gälla. Om det finns särskilda skäl, får bergmästaren medge undantag från bestämmelserna i första stycket. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.1.2. Ändringen i andra stycket innebär att möjligheterna att medge undan- tag från karenstiden utvidgas. Undantag skall således kunna medges redan om det finns särskilda skäl för detta i stället för såsom hittills synnerliga skäl. Som har anförts i den allmänna motiveringen (se avsnitt 5.1.2) kan särskilda skäl bl.a. föreligga om en prospektör visar sig ha sär- skilda förutsättningar att undersöka området effektivt eller kan uppnå effektivitetsvinster genom att ett mer ändamålsenligt undersöknings- område skapas. Det kan dock inte vara tillräckligt att den som senast haft Prop. 2004/05:40 80 undersökningstillstånd för området endast kan visa på sådana särskilda Prop. 2004/05:40 kunskaper om området som har inhämtats vid arbete som bedrivits med stöd av det tidigare tillståndet. 2 kap. 9 a § Undersökningstillstånd får inte meddelas för mark inom en skydds- zon runt ett område som omfattas av en bearbetningskoncession. Skyddszonen skall ha en sträckning av 1 000 meter från gränsen för det område som omfattas av koncessionen. Om det finns särskilda skäl får skyddszonen minskas. Om en gruva eller motsvarande anläggning inte tagits i drift inom tre år efter det att bearbetningskoncession meddelades, får dock undersökningstillstånd meddelas inom skyddszonen fram till dess att anläggningen tas i drift. Efter det att en bearbetningskoncession har beviljats slutligt, får undersökningstillstånd inom skyddszonen trots första stycket ges till den som innehar bearbetningskoncessionen eller någon annan, som har dennes medgivande. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.1.3. Tredje stycket har ändrats så att undersökningstillstånd kan meddelas en koncessionshavare, eller någon annan efter koncessionshavarens med- givande, redan när det finns ett lagakraftvunnet beslut om bearbetnings- koncession. Därigenom undviks det totalstopp för vidare undersöknings- arbeten som ett beslut om bearbetningskoncession tidigare har medfört. Stycket har vidare justerats språkligt. Villkor i undersökningstillstånd 2 kap. 10 § Undersökningstillstånd skall förenas med de villkor som behövs för att skydda allmänna intressen eller enskild rätt samt med villkor om att tillståndshavaren skall ställa säkerhet för ersättning enligt 7 kap. 1 §. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 5.1.5, har ändrats så att villkor till skydd för allmänna intressen och enskild rätt kan meddelas vid alla for- mer av undersökningstillstånd. Tidigare kunde sådana villkor endast meddelas vid tillståndsgivning avseende olja, gasformiga kolväten och diamant. Vidare har paragrafen kompletterats med en bestämmelse om att undersökningstillstånd alltid skall innehålla villkor om att tillstånds- havaren skall ställa säkerhet för den ersättning för skada och intrång som kan bli följden av kommande undersökningsarbete. Säkerheten skall enligt 3 kap. 3 § tredje stycket ha ställts innan undersökningsarbete på- börjas. 81

3 kap. 3 §

Prop. 2004/05:40

Undersökningsarbete får bedrivas endast för att visa att sådant mineral som omfattas av tillståndet finns inom området och för att ta närmare reda på fyndighetens storlek, beskaffenhet och brytvärdhet. Tillståndshavaren får i den utsträckning det behövs använda väg till och inom området. Efter tillstånd av bergmästaren får tillstånds- havaren också ta mark i anspråk för att bygga nödvändig väg till och inom området. Innan arbete påbörjas skall tillståndshavaren ha ställt säkerhet för ersättning enligt 7 kap. 1 §. Arbetet skall utföras så, att minsta skada och intrång vållas på någon annans egendom och på natur- och kulturmiljön. I andra stycket, som behandlas i avsnitt 5.2.1, har tillståndshavarens rätt att ta mark i anspråk för att uppföra byggnader tagits bort. Detta ute- sluter dock inte att prospektören i ett särskilt fall kommer överens med fastighetsägaren om att få uppföra en byggnad. Vidare har tillstånds- havarens rätt att bygga väg inom undersökningsområdet tagits bort. Det införs i stället en möjlighet för prospektören att ansöka om berg- mästarens tillstånd till en sådan åtgärd i de fall det är nödvändigt. För- farandet för att bygga väg inom området blir härigenom detsamma som för att bygga väg till området. Sådana ärenden handläggs inte enligt minerallagens regler utan enligt de regler som gäller för förvaltnings- ärenden i allmänhet. Förvaltningslagen är således tillämplig. Tredje stycket, som behandlas i avsnitt 5.1.5, är nytt och utformat enligt Lagrådets förslag. Bestämmelsen ersätter nuvarande 3 kap. 5 § fjärde stycket, dock med den skillnaden att säkerhet i fortsättningen alltid skall ställas. Om säkerheten inte godkänns av den till vars förmån säker- heten skall ställas, skall säkerheten prövas av länsstyrelsen. Detta fram- går av 17 kap. 2 §. Fjärde stycket, som motsvarar tidigare tredje stycket och behandlas i avsnitt 5.2.2, är utformat som en allmän hänsynsregel. Som har anförts i den allmänna motiveringen innebär ändringen ett förtydligande av att den som bedriver undersökningsarbeten skall beakta risken för skada eller intrång såväl på annans egendom som på natur- och kulturmiljön och så långt som möjligt undvika sådana skador. 3 kap. 5 § Undersökningsarbete får endast utföras i enlighet med en gällande arbetsplan. Arbetsplanen skall upprättas av tillståndshavaren och innehålla en redogörelse för det undersökningsarbete som planeras, en tidsplan för arbetet och en bedömning av i vilken utsträckning arbetet kan antas påverka allmänna intressen och enskild rätt. Arbetsplanen skall delges ägaren till den mark där arbetet skall be- drivas och innehavare av särskild rätt som berörs. Delgivning med innehavare av renskötselrätt får ske genom att arbetsplanen delges den sameby som innehavarna tillhör. Arbetsplanen skall även sändas till bergmästaren. 82 Invändningar mot innehållet i arbetsplanen skall framställas skrift- ligt och vara tillståndshavaren till handa inom tre veckor från del- givningen av arbetsplanen. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 5.2.3, har nytt innehåll och ersätter tillsammans med den nya 5 a § väsentligen nuvarande 5 §. Som har an- förts i den allmänna motiveringen ändras förfarandet innan undersök- ningsarbeten får påbörjas i syfte att förbättra informationen till fastig- hetsägare och andra sakägare och för att ge dem möjlighet att påverka arbetenas utförande. Det nya förfarandet bygger på principen att det skall finnas en arbets- plan för allt undersökningsarbete. För att uppnå detta anges i första stycket att undersökningsarbete endast får utföras i enlighet med en gällande arbetsplan. I andra stycket anges vad arbetsplanen skall innehålla. Som har anförts i den allmänna motiveringen måste innehållet och uppgifterna i planen anpassas på ett relevant sätt till undersökningsområdet även om en stor del av planen kan ges en standardiserad utformning. Av bestämmelserna i första och andra styckena följer också att arbetsplanen måste förnyas om arbetet går utöver vad som har redovisats. Bestämmelserna i tredje stycket säkerställer dels att alla som berörs av kommande undersökningsarbeten underrättas om dessa och vad de kan komma att innebära, dels att bergmästaren får kännedom om arbetena. Enligt fjärde stycket har den sakägare som inte vill godta arbetsplanens innehåll möjlighet att inom tre veckor från delgivningen framställa skriftliga invändningar mot den. Invändningarna skall vara tillstånds- havaren till handa inom den angivna tiden. Regeringen har därmed till- godosett Lagrådets synpunkt i denna del. 3 kap. 5 a § En arbetsplan blir gällande om några invändningar enligt 5 § fjärde stycket inte framställs. En arbetsplan blir också gällande om tillstånds- havaren och den sakägare som framställt sådana invändningar kan komma överens om arbetsplanens innehåll. En sådan arbetsplan skall sändas till bergmästaren. Om invändningar enligt 5 § fjärde stycket har framställts får till- ståndshavaren också begära att arbetsplanen prövas av bergmästaren. Arbetsplanen skall fastställas av bergmästaren och bli gällande i den utsträckning de åtgärder som anges är nödvändiga för en ändamåls- enlig undersökning och inte medför så stora olägenheter för fastighets- ägaren eller någon annan sakägare att olägenheterna överväger till- ståndshavarens intresse av att få utföra arbetena. Bergmästaren skall, i beslut om fastställande, meddela de villkor som behövs för att skydda allmänna intressen och enskild rätt och för att förebygga eller begränsa olägenheter. Bergmästaren får också besluta att arbetsplanen skall gälla utan att den har vunnit laga kraft. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 5.2.3, är ny. I första stycket anges när en arbetsplan blir gällande utan inblandning av någon myndighet. En arbetsplan blir till en början gällande om ingen Prop. 2004/05:40 83 sakägare framställer invändningar mot innehållet i den enligt förfarandet i 5 § fjärde stycket. Den som förhåller sig passiv anses alltså ha godtagit arbetsplanens innehåll. Vidare är prospektören inte skyldig att beakta invändningar som inte framställts i enlighet med 5 § fjärde stycket. Om invändningar framställs enligt 5 § fjärde stycket gäller arbets- planen tills vidare inte i någon del. I denna situation är det, som har anförts i den allmänna motiveringen, inget som hindrar att prospektören i dialog med den eller de berörda justerar arbetsplanen i något avseende eller på annat sätt når en överenskommelse om innehållet i den. Även i sådant fall blir arbetsplanen gällande. Om arbetsplanen justeras i något avseende skall arbetsplanen i likhet med den ursprungliga planen sändas till bergmästaren. Enligt andra stycket har prospektören, om invändningar har framställts mot arbetsplanen, också möjlighet att vända sig till bergmästaren med en begäran om att arbetsplanen skall fastställas och därigenom bli gällande. I samband med en sådan begäran bör prospektören vara skyldig att bi- foga kopior av de invändningar som har framställts mot arbetsplanen. Regeringen avser att i förordning ta in en sådan föreskrift. Härigenom tillgodoses Lagrådets synpunkt i denna del. Bergmästaren skall vid sin prövning av de invändningar som har fram- ställts göra en avvägning mellan prospektörens och fastighetsägares eller andra sakägares intressen och är vid bedömningen fri att avgöra hur arbetsplanen lämpligen bör vara utformad med hänsyn till förhållandena i det enskilda fallet. Enligt tredje stycket har bergmästaren möjlighet att i ett beslut om fast- ställande av en arbetsplan meddela de villkor som behövs för att skydda allmänna intressen och enskild rätt och för att förebygga och begränsa olägenheter. Villkor kan meddelas oavsett vilket koncessionsmineral undersökningstillståndet avser. I fråga om skydd för enskild rätt ersätter detta den nuvarande bestämmelsen i 2 kap. 10 § enligt vilken villkor till skydd för enskild rätt kan meddelas i vissa typer av undersökningstill- stånd. När det gäller skyddet för allmänna intressen utgör bestämmelsen ett komplement till 2 kap. 10 §. Som har anförts i den allmänna motiveringen torde undersöknings- åtgärder som sakägare med fog har ifrågasatt många gånger kunna till- låtas om de utförs på ett visst sätt eller med vissa begränsningar. Ibland kan det vara motiverat att ställa upp vissa allmänna villkor om hur verk- samheten skall bedrivas i olika avseenden med hänsyn till exempelvis natur- eller kulturmiljön. I andra fall kan det finnas skäl att ta hänsyn till boende inom området eller verksamheter som bedrivs inom detta. Det kan exempelvis ske genom villkor om samråd med fastighetsägare, arrendatorer, innehavare av renskötselrätt eller andra innan vissa åtgärder vidtas. Andra villkor som kan bli aktuella är att vissa åtgärder endast får utföras av personal som innehar viss kompetens, om detta behövs med hänsyn till arbetets eller områdets art, eller att vissa typer av åtgärder endast får utföras på visst sätt eller inom en viss tidsperiod. I tredje stycket anges också att bergmästaren får besluta att en arbets- plan skall gälla omedelbart från dagen för fastställelsebeslutet. Ett sådant förordnande kan vara motiverat exempelvis när det står klart att en sak- ägare kommit med ogrundade invändningar. Ett beslut om fastställande av en arbetsplan skall enligt 16 kap. 1 § överklagas till fastighetsdomstol. Prop. 2004/05:40 84 Fastighetsdomstolen skall enligt 2 § lagen (1969:246) om domstolar i fastighetsmål tillämpa vad som är föreskrivet om allmän domstol, i den mån annat inte följer av samma lag eller annan författning. Detta medför att bergmästarens verkställighetsförordnande kan ändras eller upphävas, men att domstolens beslut kan överklagas endast i samband med över- klagande av domstolens slutliga beslut i målet. 3 kap. 6 § Undersökningsarbete får inte äga rum inom nationalpark eller om- råde som en statlig myndighet hos regeringen har begärt skall av- sättas till nationalpark eller i strid med föreskrifter som har med- delats för natur- eller kulturreservat med stöd av 7 kap. miljöbalken. Bestämmelser om att tillstånd krävs för vissa verksamheter och åtgärder finns i 7 kap. 28 a29 b §§ miljöbalken. Undersökningsarbete får inte heller, utan medgivande av läns- styrelsen, äga rum inom

1.

tvåhundra meter från skyddsobjekt enligt lagen (1990:217) om skydd för samhällsviktiga anläggningar m.m. och sådant område utanför detta som regeringen bestämmer,

2.

kyrkogård och annan begravningsplats, eller

3.

område som avses i 4 kap. 5 § miljöbalken.

Ett medgivande enligt tredje stycket 3 skall förenas med de villkor som är nödvändiga för att förhindra att påtaglig skada uppkommer för områdets natur- och kulturvärden. Länsstyrelsen får även i övrigt förena ett medgivande enligt tredje stycket med villkor. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.2.1. I tredje stycket första punkten har begreppet befästningsområde ersatts av en hänvisning till skyddsobjekt som avses i 3 § lagen (1990:217) om skydd för samhällsviktiga anläggningar m.m. Omfattningen av det fre- dade området har bestämts till 200 meter i enlighet med vad som föreslås gälla enligt 7 §. Ändringen medför att det blir en klar avgränsning av området. I fjärde stycket har en redaktionell ändring gjorts. Genom lagen (2001:444) om ändring i minerallagen (1991:45) infördes bestämmelsen i nuvarande 3 kap. 6 § andra stycket. Som en konsekvens av detta änd- rades också hänvisningen i fjärde stycket första meningen från att ha av- sett andra stycket till att avse tredje stycket. Däremot ändrades inte hän- visningen i fjärde stycket andra meningen på motsvarande sätt. Så borde rätteligen ha gjorts. 3 kap. 7 § Undersökningsarbete får inte utan medgivande av bergmästaren äga rum inom

1.

område inom trettio meter från allmän väg eller sådan väg- sträckning enligt fastställd arbetsplan, trettio meter från järnväg eller kanal som är upplåten för allmän trafik eller trettio meter från allmän flygplats,

2.

område inom tvåhundra meter från bostadsbyggnad,

Prop. 2004/05:40 85 3. område inom tvåhundra meter från kyrka, annan samlings- lokal, undervisningsanstalt, hotell eller pensionat eller område inom tvåhundra meter från vårdanstalt, elevhem eller liknande inrättning, om den är avsedd för mer än femtio personer,

4.

område inom tvåhundra meter från elektrisk kraftstation eller industriell anläggning, eller

5.

område med detaljplan eller områdesbestämmelser enligt plan- och bygglagen (1987:10).

I fall som anges i första stycket 5 får medgivande inte lämnas i strid med planen eller områdesbestämmelserna. Om syftet med planen eller bestämmelserna inte motverkas, får dock mindre av- vikelser göras. Utan hinder av vad som föreskrivs i första stycket 24 får under- sökning ske, om medgivande har lämnats av den som berörs av arbetet. I fall som anges i första stycket 2 skall medgivande lämnas av ägaren till byggnaden eller marken och den som har nyttjanderätt till den. I fall som anges i första stycket 3 och 4 skall medgivandet lämnas av ägare och nyttjanderättshavare. Bergmästaren får förena sitt medgivande med villkor. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.2.1. Ändringarna i första stycket innebär förtydliganden för att paragrafen skall bli enklare att tillämpa. I första stycket 24 preciseras det fredade området till ett område inom 200 meter från respektive byggnad eller anläggning. Första stycket 2 ändras vidare så att skyddet avser bostads- byggnader i allmänhet. I fortsättningen kommer alltså även fritidshus att omfattas av bestämmelsens tillämpningsområde. Vad som utgör en bo- stadsbyggnad torde i allmänhet inte vålla några större problem att fast- ställa. Även byggnader som endast delvis är inrättade för bostadsända- mål, såsom en verkstad med bostadslägenhet på övervåningen, bör nor- malt anses utgöra en bostadsbyggnad. I vissa fall kan dock frågan vara mer svårbedömd. Vid bedömningen bör sådana omständigheter beaktas som byggnadens användningssätt och utformning samt om den är mer varaktigt inrättad för bostadsändamål. Som exempel på byggnader som inte bör omfattas av bestämmelsen, men som ändå kan utgöra byggnader i plan och bygglagens mening, kan nämnas byggnader av enkelt slag som är avsedda endast för tillfällig övernattning, såsom tillfälliga baracker i anslutning till byggarbetsplatser eller skogskojor som används vid jakt och fiske. Husvagnar bör kunna omfattas av bestämmelsen om de är långtidsuppställda och mer varaktigt utnyttjas för bostadsändamål. Ändringen i tredje stycket är en följd av att tomtbegreppet har utgått ur första stycket 2. 5 kap. 1 § Den som har koncession får inom koncessionsområdet, i dagen eller under jord, dels bedriva undersökningsarbete enligt 3 §, dels utföra bearbetning och därmed sammanhängande verksamhet enligt 47 §§. För bearbetning och därmed sammanhängande verksamhet som sker i dagen får koncessionshavaren dock ta i anspråk endast mark som har anvisats för ändamålet. Prop. 2004/05:40 86 Mark utanför koncessionsområdet får tas i anspråk för annat ändamål än undersökning eller bearbetning enligt vad som bestäms vid markanvisningen. Ärenden om markanvisning prövas vid markanvisningsförrätt- ning enligt bestämmelserna i 9 kap. Bergmästaren kan, sedan beslutet om koncession har vunnit laga kraft, medge att mark får tas i anspråk i avvaktan på att frågan om markanvisning avgörs. Sådant medgivande får lämnas endast om koncessionshavaren ställer säkerhet för den ersättning som avses i 7 kap. 3 §. Sista stycket har ändrats redaktionellt med anledning av omnumreringen av tidigare 7 kap. 2 §. 5 kap. 3 § Undersökningsarbete får avse sådana mineral som omfattas av kon- cessionen. I den mån ingen annan har tillstånd eller koncession får koncessionshavaren inom koncessionsområdet undersöka även andra koncessionsmineral med undantag av olja, gasformiga kol- väten och diamant. I fråga om undersökningsarbete som bedrivs i dagen på ej anvisad mark skall 3 kap. 35 a §§ tillämpas. Andra stycket har ändrats med anledning av de nya bestämmelserna om arbetsplan i 3 kap. 5 och 5 a §§. Ändringen innebär att dessa bestäm- melser skall tillämpas även på undersökningsarbeten som bedrivs inom koncessionsområde på mark som inte omfattas av markanvisning. 6 kap. 1 § Undersökningstillstånd och bearbetningskoncession får överlåtas efter medgivande av prövningsmyndigheten. Medgivande i fråga om undersökningstillstånd får lämnas om de krav är uppfyllda som anges i 2 kap. 2 § andra och tredje styckena. Medgivande i fråga om bearbetningskoncession får lämnas om de krav är uppfyllda som anges i 4 kap. 2 § första stycket 2 och förvärvaren dessutom visar att han eller hon är lämplig att bedriva bearbetning av fyndigheten. Bestämmelsen har ändrats redaktionellt med anledning av ändringarna i 2 kap. 2 §. Dessutom har en språklig ändring gjorts. 6 kap. 3 § Ett undersökningstillstånd eller en bearbetningskoncession kan åter- kallas, om tillstånds- eller koncessionshavaren inte fullgör sina skyl- digheter enligt denna lag eller enligt villkor i tillståndet eller kon- cessionen eller om tillståndshavaren bryter mot villkor som upp- ställts för medgivande till undersökningsarbete eller om det annars finns synnerliga skäl. Prop. 2004/05:40 87 Lagrådet har vid sin granskning uppmärksammat att det i paragrafens nuvarande lydelse i sista ledet anges att återkallelse kan ske om det annars finns särskilda skäl medan det i nuvarande 7 kap. 5 § finns en hänvisning enligt vilken återkallelse enligt denna paragraf skall ha skett av synnerliga skäl. I paragrafens ursprungliga lydelse angavs att återkallelse kunde ske om det fanns synnerliga skäl. I samband med att paragrafen, i annat av- seende, ändrades 1998 (se SFS 1998:165) angavs i propositionen att den gällande lydelsen var om det annars finns särskilda skäl (se prop. 1997/98:47 s. 8). Det framgår dock inte av propositionen att någon änd- ring i sak varit avsedd. Detta stöds av att hänvisningen i nuvarande 7 kap. 5 § till synnerliga skäl enligt 6 kap. 3 § inte ändrades. Enligt rege- ringens mening är det fråga om en uppenbar felskrivning. Sista ledet i paragrafen bör därför rättas så att det får den lydelse det hade enligt SFS 1991:45. 7 kap. 2 § Skada som föranleds av att bearbetningskoncession har meddelats skall ersättas av koncessionshavaren. Om ansökan om markanvisning inte har gjorts inom tio år från det att beslutet om bearbetningskoncession har vunnit laga kraft, skall koncessionshavaren lösa den fastighet eller fastighetsdel som ligger inom koncessionsområdet, om fastighetsägaren begär det. Detta gäller dock inte om koncessionshavaren visar att det saknas anledning att begära markanvisning inom området. Om det uppstår synnerligt men för någon fastighet eller del därav på grund av att bearbetningskoncession har beviljats, skall koncessions- havaren lösa den fastighet eller fastighetsdel som lider sådant men, om ägaren begär det. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 5.3.1, är ny och innehåller regler om ersättning för skada och om inlösen redan på grund av att bearbetnings- koncession har meddelats. Paragrafen torde främst få betydelse i de fall frågan om markanvisning drar ut på tiden. När gruvdrift blir aktuell gäller i stället ersättningsreglerna i 3 § (tidigare 2 §). Enligt första stycket skall koncessionshavaren ersätta skada som för- anleds av beslutet om bearbetningskoncession. Eftersom mark inte tas i anspråk i detta skede kan det inte bli aktuellt med ersättning för intrång. Fastighetsägaren kan enligt andra stycket begära inlösen av mark inom koncessionsområdet när det har gått tio år från koncessionsbeslutet, under förutsättning att koncessionshavaren då ännu inte har begärt mark- anvisning. Bestämmelsen avser bl.a. att utgöra ett incitament för konces- sionshavaren att begära markanvisning. Koncessionshavaren kan undvika lösenskyldigheten genom att visa att det saknas anledning att begära markanvisning. En sådan situation kan vara att malmkroppens läge gör det praktiskt och ekonomiskt lämpligt att i stället utnyttja en närbelägen markanvisning för bearbetning. Så är exempelvis fallet om koncessions- havaren förut har brutit malm och den nu aktuella malmen enklast kan tas upp samma väg. Prop. 2004/05:40 88 Oavsett vilken tid som förflutit från koncessionsbeslutet är konces- sionshavaren enligt tredje stycket alltid skyldig att lösa en fastighet eller fastighetsdel om det uppstår synnerligt men. En motsvarande regel finns i 7 kap. 3 § (tidigare 7 kap. 2 §) för de fall då mark tas i anspråk för be- arbetning. Det har ansetts lämpligt att en sådan bestämmelse gäller redan från det att bearbetningskoncession meddelas. Regeln är avsedd att till- lämpas endast i sådana sällsynta situationer när det för en fastighetsägare framstår som orimligt betungande att behöva invänta att bearbetning påbörjas eller att tioårsregeln i andra stycket skall kunna åberopas. Ersättningen enligt paragrafen beräknas med tillämpning av vissa be- stämmelser i expropriationslagen. Detta framgår av 4 § (tidigare 3 §). 7 kap. 4 § Beträffande ersättning och löseskilling enligt 13 §§ gäller 4 kap. och 5 kap. 23 §, 24 § och 27 § första stycket första meningen expropria- tionslagen (1972:719) i tillämpliga delar. Vad som sägs i 4 kap. 3 § samma lag skall härvid tillämpas i fråga om värdeökning som ägt rum under tiden från dagen tio år före det ansökan om markanvis- ning gjordes. I fråga om ersättning vid inlösen enligt 2 § andra eller tredje stycket skall dock tiden räknas från och med dagen för begäran om inlösen, om inte ersättningsfrågan prövas vid markanvisningsför- rättning. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 5.3.1, har numrerats om. Ändringen i första meningen innebär att även ersättning enligt den nya 7 kap. 2 § skall beräknas med tillämpning av de angivna bestämmelserna i expropriationslagen. En fråga om inlösen enligt 7 kap. 2 § andra eller tredje stycket kan aktualiseras före en ansökan om markanvisning och avgöras innan markanvisningsförrättning hålls. I så fall skall enligt andra meningen den s.k. presumtionsregeln i 4 kap. 3 § expropriationslagen tillämpas i fråga om värdeökning som ägt rum under tiden tio år före be- gäran om inlösen. Mineralersättning 7 kap. 7 § Vid bearbetning skall koncessionshavaren för varje kalenderår betala en mineralersättning. Ersättningen skall motsvara två promille av det beräknade värdet av de mineral som omfattas av koncessionen och som har brutits och uppfordrats inom koncessionsområdet under året. Be- räkningen skall ske på grundval av mängden uppfordrad malm, mal- mens halt av koncessionsmineral och genomsnittspriset för mineralet under året eller ett motsvarande värde. Av ersättningen skall tre fjärdedelar tillfalla fastighetsägare inom koncessionsområdet och en fjärdedel staten. Om det finns flera fastig- heter inom koncessionsområdet, skall ersättningen till fastighetsägare bestämmas efter varje fastighets del i området. Ersättningen skall fast- ställas efter förhållandena den 31 december det år ersättningen avser. Prop. 2004/05:40 89 Koncessionshavaren skall i ett ärende om fastställelse av ersättning lämna de uppgifter som behövs för att ersättningen skall kunna be- stämmas. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 5.3.2, är ny. I paragrafen finns bestämmelser om mineralersättning med anledning av att en fastighet nyttjas för gruvbrytning. Ersättningen har utformats med den tidigare jordägaravgälden som förebild. Vissa modifikationer och förenklingar har dock gjorts. I första stycket anges att koncessionshavaren för varje kalenderår skall betala en mineralersättning. Ersättningen skall motsvara två promille av det beräknade värdet av de koncessionsmineral som har brutits under året. Som har anförts i den allmänna motiveringen skall endast sådana mineral som omfattas av koncessionen tas med vid beräkningen. Vid beräkningen av värdet skall i första hand ett årligt genomsnittspris för mineralet användas. Det värde som i första hand bör användas är genom- snittet av noteringarna på råvarubörser. Vissa koncessionsmineral, såsom järn och industrimineral, noteras inte på råvarubörser. När det gäller järn är det naturligt att utgå från priset på råstål, för vilket det finns andra in- ternationella noteringar att utgå från. I fråga om industrimineral är priset bestämt i individuella avtal. Ledning bör då sökas i det pris som anges i sådana avtal. Regeringen avser att meddela närmare föreskrifter om be- räkningen av mineralersättningen. I andra stycket anges att av det ersättningsunderlag som räknas fram enligt första stycket skall tre fjärdedelar komma fastighetsägarna inom koncessionsområdet till godo och en fjärdedel tillfalla staten. Om det finns flera fastigheter inom koncessionsområdet skall ersättningen till fastighetsägare fördelas i proportion till respektive fastighets del i om- rådet. Om en fastighet har flera ägare fördelas ersättningen på varje del- ägare i förhållande till ägarandelen. Även fastighetsägare som har del i samfälligheter inom området är på samma sätt som andra fastighetsägare berättigade till en andel i ersättningen. Det förekommer ofta att gruvföretag äger hela eller delar av det mark- område som omfattas av koncessionen. I sådant fall skall den totala er- sättningen till fastighetsägare minskas i proportion till den del som kon- cessionshavaren äger innan fördelning sker mellan övriga fastighets- ägare. Om koncessionshavaren exempelvis äger 80 procent av marken inom koncessionsområdet skall alltså de 20 procent av mineralersätt- ningen till fastighetsägare fördelas mellan övriga fastighetsägare. Där- emot skall någon motsvarande minskning av mineralersättningen till staten inte ske i dessa fall. För att underlätta beräkningen i de fall fastigheter inom koncessions- området har bytt ägare under året eller om det skett förändringar i fastig- hetsindelningen skall ersättningen fastställas med utgångspunkt från för- hållandena den 31 december varje år. Genom bestämmelsen i tredje stycket säkerställs att bergmästaren får tillgång till de uppgifter som behövs för att bestämma mineralersätt- ningen. Detta får särskild betydelse när värdet skall bestämmas för kon- cessionsmineral för vilka det inte finns noteringar på råvarubörser eller liknande att utgå från. Prop. 2004/05:40 90 Mineralersättningen fastställs enligt 8 kap. 6 b § av bergmästaren. Regler om betalning av ersättningen finns i 10 kap. 1 a §. 8 kap. 1 § Ärenden om beviljande av undersökningstillstånd eller bearbet- ningskoncession prövas av bergmästaren, om inte annat följer av 2 §. Bergmästaren får avgöra ärenden om beviljande av undersök- ningstillstånd utan att någon annan sakägare än sökanden haft till- fälle att yttra sig. I ärenden om beviljande av bearbetningskoncession skall berg- mästaren, såvitt gäller tillämpningen av 3, 4 och 6 kap. miljöbalken, samråda med länsstyrelsen i det eller de län där koncessionsområdet ligger. Länsstyrelsen får därvid besluta om särskild utredning enligt 2 kap. 11 § lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.1.4. Som har anförts i den allmänna motiveringen är ändringen i andra stycket en följd av att regeringen avser att föreskriva att länsstyrelsen alltid skall beredas tillfälle att yttra sig över ansökningar om undersök- ningstillstånd. Ärenden om beviljande av undersökningstillstånd avgörs i nuläget regelmässigt utan att någon annan än sökanden bereds tillfälle att yttra sig. Bestämmelsen innebär ett undantag från förvaltningslagens regler om kommunikationsskyldighet. Undantaget skall ses mot bak- grund av att dessa ärenden enligt 2 kap. 2 § avgörs utan någon egentlig prövning i förhållande till motstående intressen. Fastställelse av mineralersättning 8 kap. 6 b § Bergmästaren fastställer mineralersättning enligt 7 kap. 7 §. Paragrafen är ny och behandlas i avsnitt 5.4. 8 kap. 8 a § Tvister i frågor som avses i 7 kap. 2 § prövas av bergmästaren. Om en sådan tvist föreligger när markanvisningsförrättningen hålls, prövas frågan vid förrättningen. Innan beslut meddelas om inlösen av en del av en fastighet enligt 7 kap. 2 § tredje stycket skall på det sätt som gäller för fastighetsbild- ning en karta med beskrivning ha upprättats över området och dess gränser ha utmärkts. Paragrafen är ny. Enligt första stycket skall bergmästaren pröva tvister om ersättning enligt 7 kap. 2 §. Det kan tänkas att koncessionshavaren begär markanvisning medan en sådan tvist pågår. Frågan prövas då vid markanvisningsförrättningen. Detta överensstämmer med den princip som uttrycks i 7 kap. 5 § (tidigare 7 kap. 4 §) att anspråk på ersättning för Prop. 2004/05:40 91 skada som kan beräknas vid markanvisningsförrättningen skall tas upp Prop. 2004/05:40 vid denna. Som framgår av 10 kap. 7 § har inlösen av en del av en fastighet fastighetsbildande verkan. Det är därför viktigt att beslutets inverkan på fastighetsindelningen klarläggs. I andra stycket har det därför förts in en bestämmelse om skyldighet att upprätta en karta med beskrivning över området och dess gränser. För det fall frågan om inlösen avgörs vid markanvisningsförrättning finns en motsvarande bestämmelse i 9 kap. 25 § andra stycket. 8 kap. 9 § Tvister i frågor som avses i 7 kap. 3 § prövas vid markanvisningsför- rättningen. Bestämmelsen har ändrats redaktionellt med anledning av omnumre- ringen av tidigare 7 kap. 2 §. 8 kap. 10 § Beslut som har meddelats enligt 8, 8 a eller 9 § får verkställas. Ändringen innebär att även beslut i tvister som avses i 7 kap. 2 § får verkställas. Ett beslut i en sådan tvist utgör alltså en exekutionstitel enligt 3 kap. 1 § första stycket 6 utsökningsbalken i likhet med ett beslut i en tvist om ersättning enligt 7 kap. 1 eller 3 §. 8 kap. 11 § Tvister om ersättning enligt denna lag i andra fall än som avses i 7 kap. 1, 2, 3 eller 7 § prövas av den fastighetsdomstol inom vars om- råde koncessionsområdet eller större delen därav ligger. Bestämmelsen har ändrats med anledning av de nya bestämmelserna i 7 kap. 2 och 7 §§. Det framgår av 8 kap. 6 b och 8 a §§ att dessa tvister prövas av bergmästaren. Dessutom har en redaktionell ändring gjorts till följd av omnumreringen av tidigare 7 kap. 2 §. 8 kap. 12 § Vid tvister som avses i 8 kap. 7 § och vid tvister om ersättning enligt 7 kap. 1 eller 2 § skall tillstånds- eller koncessionshavaren ersätta staten för kostnaderna i ärendet enligt föreskrifter som regeringen meddelar. Vid tvister om ersättning enligt 7 kap. 2 § skall koncessionshavaren svara för sina egna kostnader i ärendet och ersätta andra sakägare deras kostnader för att bevaka sin rätt. Detta gäller dock inte om något annat följer vid en tillämpning av 18 kap. 6 eller 8 § rättegångsbalken. I paragrafen regleras koncessionshavarens ansvar för kostnader i tvister som bergmästaren prövar utan samband med markanvisningsförrättning. 92 Som har anförts i den allmänna motiveringen (se avsnitt 5.3.1) gäller Prop. 2004/05:40 enligt andra stycket samma kostnadsansvar oberoende av om en tvist enligt 7 kap. 2 § prövas i samband med markanvisningsförrättning eller inte. Bestämmelsen är utformad med 9 kap. 21 § som förebild. 9 kap. 22 § Beslut om markanvisning skall ange den anvisade markens läge, om- fattning och ändamål samt innehålla avgörande i sådana tvister om ersättning enligt 7 kap. 13 §§ som har prövats vid förrättningen. Dessutom skall beslutet innehålla avgörande i sådana frågor som anges i 20 och 21 §§. Om löseskilling eller intrångsersättning bestäms, skall i beslutet också anges om belopp skall deponeras enligt 10 kap. 2 § och var depositionen skall ske. 9 kap. 23 § Överenskommelse om ersättning som avses i 7 kap. 13 §§ skall fast- ställas i markanvisningsbeslutet, om någon av parterna begär det. Tillägg har gjorts i paragraferna så att beslut om markanvisning även skall kunna innehålla avgörande i tvister som avses i nya 7 kap. 2 §. Dessutom har paragraferna ändrats redaktionellt med anledning av om- numreringen av tidigare 7 kap. 2 §. 9 kap. 25 § Gränserna för mark som anvisas skall utstakas och utmärkas i be- hövlig omfattning. Karta skall upprättas över marken. Den skall göras så noggrann som ändamålet kräver. Kan förrättningen genom- föras och förrättningsresultatet åskådliggöras utan karta, behöver en sådan dock inte upprättas. Innan beslut meddelas om inlösen av del av fastighet enligt 7 kap. 3 § andra stycket skall på det sätt som gäller för fastighetsbildning en karta med beskrivning ha upprättats över området och dess grän- ser ha utmärkts. 9 kap. 26 § Anvisad mark får tillträdas innan markanvisningsbeslutet har vun- nit laga kraft, om sökanden har ställt säkerhet för den ersättnings- skyldighet som avses i 7 kap. 13 §§ och bergmästaren inte bestäm- mer annat. Bestämmelserna i 9 kap. 25 § andra stycket och 26 §§ har ändrats redak- tionellt med anledning av omnumreringen av tidigare 7 kap. 2 §. 93

10 kap. 1 §

Prop. 2004/05:40

Ersättning som har bestämts vid markanvisningsförrättning skall betalas inom en månad från det att markanvisningsbeslutet vunnit laga kraft. På ersättningen skall ränta beräknas från dagen då be- slutet vann laga kraft eller, om marken dessförinnan har tillträtts, från tillträdesdagen. Ersättning enligt 7 kap. 2 § som inte har bestämts vid markanvis- ningsförrättning skall betalas inom en månad från det att ersättnings- beslutet vunnit laga kraft. På ersättningen skall ränta beräknas från dagen då beslutet vann laga kraft. Ränta beräknas enligt 5 § räntelagen (1975:635) för tiden till dess betalning skall ske och enligt 6 § räntelagen för tiden därefter. En språklig ändring har gjorts i första stycket. I det nya andra stycket har en bestämmelse införts om betalningen av ersättning enligt 7 kap. 2 §. Sådan ersättning skall betalas inom en månad från det att beslutet vunnit laga kraft. Genom bestämmelsen kommer er- sättningen att omfattas av samma regler som gäller för ersättning enligt 7 kap. 3 § (tidigare 7 kap. 2 §) när mark tas i anspråk för bearbetning. Be- stämmelsen i 10 kap. 2 § är således tillämplig, vilket innebär bland annat att borgenärer som har panträtt i en fastighet skyddas vid värdeminskning på fastigheten. Av 9 kap. 22 och 23 §§ framgår att denna typ av ersätt- ning även kan tas in i ett markanvisningsbeslut, antingen genom av- görande av en tvist om ersättningen eller genom fastställelse av en över- enskommelse om denna. I sådana fall gäller bestämmelsen i första stycket att betalning skall ske inom en månad från det att markanvis- ningsbeslutet har vunnit laga kraft. 10 kap. 1 a § Mineralersättning enligt 7 kap. 7 § skall betalas inom en månad från det att ersättningsbeslutet vunnit laga kraft. På ersättningen skall ränta beräknas från dagen då beslutet vann laga kraft. Ränta beräknas enligt 5 § räntelagen (1975:635) för tiden till dess betalning skall ske och enligt 6 § räntelagen för tiden därefter. Paragrafen, som är ny, rör betalningen av mineralersättning. Ersättningen skall i likhet med vad som gäller enligt 1 § betalas till fastighetsägaren inom en månad från det att ersättningsbeslutet vunnit laga kraft. Denna ersättning är inte, som ersättning som avses i 1 §, avsedd att kompensera för värdeminskning på fastigheten. Det saknas därför behov av sådana särskilda bestämmelser till skydd för panträttshavare som finns i 2 §. 94

12 kap. 8 §

Prop. 2004/05:40

En andelshavare som inte har deltagit i ett visst arbete får ansluta sig till detta efter anmälan på stämma eller skriftlig anmälan hos föreståndaren. I sådant fall skall andelshavaren i förhållande till sin andel i koncessionen ersätta följande slag av kostnader som föran- letts av arbetet:

1.

kostnader för sådana byggnader och andra anläggningar, maskiner, redskap, inventarier och förråd som är nödvändiga eller nyttiga för fortsatt undersökning eller bearbetning, efter det värde egendomen har när andelshavaren ansluter sig till arbetet,

2.

kostnader för ersättning eller inlösen enligt 7 kap. 2 eller 3 § samt kostnader för markanvisningsförrättning och fördelning av ersättning,

3.

kostnader för sådana undersöknings- och tillredningsarbeten som har utförts efter markanvisningsförrättningen och som är nödvändiga eller nyttiga för fortsatt undersökning eller bear-

betning. Har mark som tillhör en andelshavare tagits i anspråk för arbetet, skall den andelshavare som ansluter sig betala ersättning för detta i förhållande till sin andel enligt de grunder som anges i 7 kap. 4 §. Första stycket 2 och andra stycket har ändrats redaktionellt med anled- ning av omnumreringen av bestämmelserna i tidigare 7 kap. 2 och 3 §§. I första stycket 2 har vidare lagts till att andelshavaren skall ersätta även kostnader för ersättning enligt den nya 7 kap. 2 §. 15 kap. 4 § Om undersökningsarbete påbörjas utan att säkerhet har ställts en- ligt 3 kap. 3 § tredje stycket eller om väg byggs i strid med 3 kap. 3 § andra stycket, får kronofogdemyndigheten på ansökan av den som äger eller innehar marken meddela särskild handräckning för att arbetet skall ställas in eller att marken skall återställas på under- sökarens bekostnad. I fråga om sådan handräckning som avses i första stycket finns be- stämmelser i lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och hand- räckning. Ändringarna i första stycket är en följd av att tillståndshavarens rätt enligt 3 kap. 3 § andra stycket att ta mark i anspråk för att uppföra byggnader tas bort och att tillståndshavarens rätt enligt 3 kap. 3 § andra stycket att bygga väg inom undersökningsområdet har gjorts beroende av bergmäs- tarens tillstånd liksom av att bestämmelsen om att säkerhet skall ställas för ersättning enligt 7 kap. 1 § har flyttats från 3 kap. 5 § fjärde stycket till 3 kap. 3 § tredje stycket. 95

15 kap. 6 §

Prop. 2004/05:40

Till böter eller fängelse i högst sex månader skall den dömas som uppsåtligen eller av oaktsamhet

1.

bedriver undersökningsarbete i strid med bestämmelserna om krav på undersökningstillstånd eller bearbetningskoncession,

2.

påbörjar undersökningsarbete utan att iaktta vad som före- skrivs i 3 kap. 3 § om ställande av säkerhet och i 3 kap 5 och 5 a §§ om arbetsplan,

3.

utför bearbetning eller därmed sammanhängande verksamhet i strid med bestämmelserna om bearbetningskoncession,

4.

lägger igen utfraktsväg, ort eller borrhål i strid med bestämmel- serna om krav på tillstånd i 5 kap. 8 § eller 13 kap. 7 §, eller

5.

lägger ned gruva eller motsvarande anläggning i strid med 14 kap. 4 § tredje stycket.

Till böter eller fängelse i högst sex månader döms också den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet lämnar oriktig uppgift när han fullgör uppgiftsskyldighet enligt koncessionsvillkor eller enligt 2 § 1. I fall som avses i första stycket 3 kan mineral som utvunnits för- klaras förverkat. Om ett brott som avses i första stycket 2 berör enbart enskilds rätt, får åklagare väcka åtal endast om målsäganden anger brottet till åtal. Ändringarna i första stycket 2 är en följd av de nya bestämmelserna om att det alltid skall finnas en arbetsplan för undersökningsarbeten och en följd av att bestämmelsen om att säkerhet alltid skall ställas för ersättning enligt 7 kap. 1 § innan undersökningsarbete får påbörjas, har flyttats från 3 kap. 5 § till 3 kap. 3 §. Ändringarna innebär att den som påbörjar undersökningsarbete utan att ha upprättat en arbetsplan som lämnats utan invändningar av sakägarna eller som fastställts av bergmästaren på be- gäran av tillståndshavaren eller utan att ha ställt föreskriven säkerhet kan dömas till böter eller fängelse i högst sex månader. 16 kap. 1 § I fråga om överklagande av beslut enligt denna lag gäller följande.

Beslut

Överklagas hos

Beslut av bergmästaren i frågor

Allmän förvaltningsdomstol

som gäller undersökningstill-

stånd

Beslut av bergmästaren i frågor som gäller fastställande av en arbetsplan för undersöknings- arbete enligt 3 kap. 5 a § Den fastighetsdomstol inom vars område marken som tvisten gäller eller större delen därav är be- lägen 96

Beslut av bergmästaren i frågor

Regeringen

Prop. 2004/05:40

som gäller meddelande av bear-

betningskoncession, tillstånd till

överlåtelse av koncession eller

ändring av villkoren för en kon-

cession

Beslut av bergmästaren i frågor

Regeringen

om förlängning av giltighets-

tiden för en bearbetningskon-

cession enligt 4 kap. 10 §

Beslut av bergmästaren i andra

Allmän förvaltningsdomstol

frågor som gäller bearbetnings-

koncession

Tillstånd av bergmästaren till

Allmän förvaltningsdomstol

byggande av väg enligt 3 kap.

3 § andra stycket

Beslut av bergmästaren i fråga

Länsstyrelsen

som avses i 3 kap. 7 §

Förhandsbesked av bergmästa-

Allmän förvaltningsdomstol

ren enligt 4 kap. 9 § tredje

stycket

Tillstånd av bergmästaren att

Allmän förvaltningsdomstol

lägga igen utfraktsväg, ort eller

borrhål enligt 5 kap. 8 § eller

13 kap. 7 §

Beslut av bergmästaren i ären- den om ersättning enligt 7 kap. 1 eller 2 § Beslut av bergmästaren om mine- ralersättning enligt 7 kap. 7 § Den fastighetsdomstol inom vars område marken som tvisten gäller eller större delen därav är belägen Den fastighetsdomstol inom vars område marken som tvisten gäller eller större delen därav är be- lägen Beslut av bergmästaren enligt 8 kap. 7 § Den fastighetsdomstol inom vars område marken som tvisten gäller eller större delen därav är belägen Beslut av förrättningsmyndig- heten i ärenden om markanvis- ning Den fastighetsdomstol inom vars område marken som tvisten gäller eller större delen därav är belägen 97

Tillstånd av bergmästaren att

Allmän förvaltningsdomstol

Prop. 2004/05:40

lägga ned gruva eller motsva-

rande anläggning enligt 14 kap.

4 § tredje stycket

Beslut av bergmästaren i andra

Allmän förvaltningsdomstol

frågor enligt denna lag

Beslut av länsstyrelsen i frågor

Regeringen

som avses i 3 kap. 6 §

Beslut av länsstyrelsen i frågor

Allmän förvaltningsdomstol

om prövande av säkerhet enligt

17 kap.

Beslut av Statens jordbruksverk

Allmän förvaltningsdomstol

eller Skogsstyrelsen enligt 8 kap.

6 a § första eller fjärde stycket.

Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Bergmästarens beslut i ärenden om fastställande av arbetsplan enligt 3 kap. 5 a §, om ersättning och inlösen enligt 7 kap. 2 § och om fast- ställande av mineralersättning enligt 7 kap. 7 § skall överklagas hos fastighetsdomstol. De beslut som enligt nuvarande ordning överklagas till Sveriges geolo- giska undersökning skall i fortsättningen överklagas till allmän förvalt- ningsdomstol. Det gäller bergmästarens beslut om tillstånd att bygga väg, om förhandsbesked enligt 4 kap. 9 § tredje stycket, om tillstånd att lägga igen utfraktsväg, ort eller borrhål och om tillstånd att lägga ned gruva eller motsvarande anläggning. När det gäller bestämmelsen om överklagande av tillstånd av berg- mästaren att lägga igen utfraktsväg, ort eller borrhål är lagtextens hän- visning till 13 kap. 6 § felaktig. Hänvisning skall rätteligen ske till 13 kap. 7 §. Bestämmelsen har justerats redaktionellt i enlighet med detta. När det gäller bestämmelsen om överklagande av beslut enligt 8 kap. 7 § har begreppet förrättningsmyndigheten bytts ut mot bergmästaren, eftersom denne ensam är beslutsfattare. Härutöver har vissa språkliga justeringar gjorts. 16 kap. 5 § Länsstyrelsens beslut i överklagade ärenden enligt 3 kap. 7 § får inte överklagas. Detsamma gäller fastighetsdomstolens beslut i dit över- klagade ärenden som gäller jäv mot förrättningsman. Som en följd av att bergmästarens beslut inte längre i något fall skall överklagas till Sveriges geologiska undersökning, har bestämmelsen i 98 paragrafens första stycke om att beslut av Sveriges geologiska undersök- ning inte får överklagas tagits bort. 16 kap. 6 § Överklagas bergmästarens beslut i ett ärende om ersättning enligt 7 kap. 1 eller 2 § eller i en tvist enligt 8 kap. 7 § eller överklagas för- rättningsmyndighetens beslut i ett ärende om markanvisning, svarar tillstånds- eller koncessionshavaren för sina egna kostnader i fastig- hetsdomstolen och i högre rätt. Tillstånds- eller koncessionshavaren svarar vidare för de kostnader som åsamkas motparterna i fastig- hetsdomstolen genom att tillstånds- eller koncessionshavaren har överklagat bergmästarens beslut och i högre rätt genom att han eller hon har överklagat dit. Vad som nu har sagts gäller dock inte om annat följer av 18 kap. 6 eller 8 § rättegångsbalken. I övrigt tilläm- pas 18 kap. rättegångsbalken. Paragrafen har ändrats med anledning av införandet av den nya 7 kap. 2 §. Paragrafen har även justerats språkligt. 17 kap. 2 § Om säkerhet som skall ställas enligt denna lag inte har godkänts av den till vars förmån den ställs, skall säkerheten prövas av länsstyrel- sen. Borgen får godkännas av länsstyrelsen endast om borgensmannen svarar som för egen skuld och, om flera har tecknat borgen, de svarar solidariskt. Staten, kommuner, landsting och kommunalförbund behöver inte ställa säkerhet. Paragrafen har endast ändrats redaktionellt. I andra stycket har lagtexten justerats så att det klart framgår att borgensmannen skall svara som för egen skuld. I tredje stycket har uttrycket landstingskommuner ersatts av landsting i enlighet med terminologin i 1 kap. 1 § kommunallagen (1991:900). Ikraftträdande och övergångsbestämmelser

1.

Denna lag träder i kraft den 1 maj 2005.

2.

Bestämmelserna i 3 kap. 5 och 5 a §§ tillämpas inte på undersök- ningstillstånd som har beviljats före ikraftträdandet. Om ett sådant undersökningstillstånd förlängs efter denna tidpunkt skall dock de nya bestämmelserna tillämpas för tiden därefter.

3.

Bestämmelserna i 7 kap. 2 och 7 §§ tillämpas inte på bearbet- ningskoncessioner som har beviljats före ikraftträdandet.

Bestämmelserna har behandlats i avsnitt 5.5. Av punkt 3 följer att bestämmelserna i 7 kap. 2 och 7 §§ inte heller kommer att tillämpas efter beslut om förlängning av giltighetstiden av en bearbetningskoncession som har beviljats före ikraftträdandet. Däremot Prop. 2004/05:40 99 har punkten utformats så att de angivna bestämmelserna kommer att bli Prop. 2004/05:40 tillämpliga på nya bearbetningskoncessioner som beviljas för områden i anslutning till områden med äldre bearbetningskoncessioner, exempelvis om ytterligare mark behöver tas i anspråk i anslutning till en befintlig gruva. Bestämmelserna i 7 kap. 2 och 7 §§ kommer då att tillämpas på den del av gruvan som omfattas av den nya bearbetningskoncessionen. 100 Sammanfattning av betänkandet Minerallagen, markägarna och miljön (SOU 2000:89) Allmänna överväganden Mineralutvinning är av allmänt intresse De geologiska förutsättningarna för att finna utvinningsbara mineral- tillgångar i Sverige är förhållandevis goda. Sverige har också har en lång tradition som gruvland och är den största producenten av järnmalm, koppar och silver i EU. En hög teknisk kompetens har utbildats på gruv- området med flera världsledande svenska industriföretag som följd. Mineralutvinning har mycket stor betydelse för sysselsättning och väl- stånd i vissa regioner i Sverige. I de traditionella malmprovinserna i Bergslagen, Västerbotten och Norrbotten finns orter där gruvnäringen är en förutsättning för bygdens fortlevnad. Ur en internationell synvinkel är det också en fördel om mineralutvinning sker i ett land med en väl funge- rande miljölagstiftning och under godtagbara arbetsförhållanden för de anställda. Det måste sammantaget anses vara ett väsentligt allmänt intresse att förutsättningarna för prospektering och gruvbrytning i Sverige inte avsevärt försämras. En särskild minerallagstiftning behövs Minerallagen är en exploateringslag som syftar till att möjliggöra ut- vinning av vissa uppräknade s.k. koncessionsmineral. Gemensamt för dessa är att de är sällsynt förekommande i så stora koncentrationer att en utvinning är ekonomiskt lönsam. Mineralprospektering är en kostnads- krävande verksamhet som i inledningsskedet förutsätter att prospektören har möjlighet att undersöka relativt stora arealer. För den som överväger att investera betydande belopp i undersökningsarbeten måste det också redan från början stå klart under vilka förutsättningar en eventuell fyndighet får tas i anspråk. Av dessa skäl är det inte möjligt att helt und- vara expropriativa inslag i minerallagstiftningen. I stort sett alla länder som har mineraltillgångar av betydelse har också funnit det nödvändigt att reglera detta i någon form. Utredningen har konstaterat att mineral som finns på en fastighet till- hör fastighetsägaren. Staten har i Sverige inte proklamerat äganderätt till all malm även om det i historien funnits förslag till detta. Sedan krono- andelen avskaffades har det allmänna heller inga anspråk på direkt eko- nomisk ersättning vid gruvbrytning. Att mineralet tillhör fastighetsägaren innebär dock inte att denne fritt kan förfoga över malmen. Det finns starka allmänna intressen av att vi i Sverige kan bibehålla och utveckla gruvnäringen. Om markägare hade rätt att vägra andra från att utföra undersökningsarbeten på sin mark eller fritt kunde bestämma villkoren för prospektering och brytning, skulle detta sannolikt medföra att prospekteringsverksamheten i Sverige upp- hörde. Därför måste en avvägning göras mellan motstående intressen. Prop. 2004/05:40 Bilaga 1 101 Avvägning mellan olika intressen i minerallagen I minerallagen har en avvägning gjorts mellan markägarens, prospek- törens och samhällets intressen. Markägarens ställning måste allmänt betecknas som svag i det nuvarande regelverket. Vissa inslag i lagstift- ningen, t.ex. att markägare och andra berörda inte underrättas förrän ett undersökningstillstånd beviljats på deras fastighet, att de inte har något inflytande över hur undersökningsarbetena bedrivs och att de endast har rätt till ersättning för skada och intrång, har med fog upplevts som alltför långtgående och närmast kränkande. Det är på flera punkter både är möj- ligt och lämpligt att stärka markägarens ställning utan att detta får några allvarliga negativa konsekvenser för mineralintresset. Markägare och andra berörda sakägare föreslås få ett betydligt större inflytande vid prövning av ansökningar om undersökningstillstånd och vid undersökningsarbeten. Markägare skall också ha rätt till ersättning utöver den som nu utgår för skada och intrång då deras fastigheter tas i anspråk för mineralprospektering och gruvbrytning. Prospekteringens inverkan på miljön I samband med mineralprospektering utförs undersökningsarbeten av varierande art och intensitet. Under inledningsskedet kan det vara fråga om att söka efter stenblock, att ta prover på jord och morän och att utföra mätningar av berggrundens elektriska egenskaper med flygplan eller från markytan. Om man vid dessa undersökningar finner en intressant mine- ralisering, sker normalt provborrningar för att undersöka berggrunden på djupet. Dessa utförs med hjälp av ett fordonsmonterat borraggregat. Skulle undersökningar därefter visa att mineraliseringen med stor sanno- likhet är värd att utvinna, kan provbrytning i vissa fall utgöra ett sista led i undersökningsarbetena. De inledande och vanligast förekommande undersökningsmetoderna har endast en mycket liten påverkan på natur- och kulturmiljön. I de fall mineralfynd leder till provborrningar är miljöpåverkan något större, främst genom att fordon ofta måste användas i terrängen. Provbrytning kan innebära betydande ingrepp. Miljöbalken och annan miljölagstiftning gäller vid prospektering Undersökningstillståndet ger i förhållande till markägare och de som har nyttjanderätt till fastigheter inom undersökningsområdet tillstånds- havaren rätt att utföra undersökningsarbetena. De regler som finns i annan lagstiftning till skydd för allmänna intressen, t.ex. miljöbalken, kulturminneslagen, plan- och bygglagen och terrängkörningslagen, gäller dock fullt ut även vid undersökningsarbeten enligt minerallagen. Be- stämmelserna om områdesskydd i miljöbalken, liksom skyddet för fasta fornlämningar i kulturminneslagen och det generella förbudet mot terrängkörning är exempel på bestämmelser som tillståndshavaren är skyldig att följa. Undersökningsarbeten får som huvudregel inte heller utföras i områden som omfattas av områdesbestämmelser eller detaljplan och bergmästaren är förhindrad att tillåta undersökningar i strid mot Prop. 2004/05:40 Bilaga 1 102

sådana planer. Undersökningstillståndet innebär heller inte något undan-

Prop. 2004/05:40

tag från reglerna om bygglov i plan- och bygglagen. Provbrytning, som

Bilaga 1

utgör den mest ingripande formen av undersökningsarbete, är klassi-

ficerad som miljöfarlig verksamhet enligt miljöbalken och kräver till-

stånd av miljödomstol.

Bör miljökonsekvenserna av en eventuell framtida gruvbrytning prövas

på ett tidigare stadium?

I den allmänna debatten har framkommit förslag att miljökonsekvenserna

av en eventuell framtida gruvbrytning borde utredas och beaktas redan då

en ansökan om undersökningstillstånd prövas. Endast ett mycket litet

antal av de beviljade undersökningstillstånden leder emellertid till att

gruvbrytning kommer till stånd. Undersökningstillståndet avser ofta stora

landområden och det är inte möjligt att närmare beskriva konsekvenserna

av en eventuell gruvbrytning innan man vet ungefär var malmen finns,

vilken slags malm det är fråga om och vilka metoder som kan komma till

användning vid brytningen.

Förslag till stärkt skydd för värdefulla natur- och kulturmiljöer vid

mineralprospektering

I vissa avseenden bör skyddet för värdefulla natur- och kulturmiljöer

stärkas. Även om det varken är lämpligt eller ens möjligt att begära en

miljökonsekvensbeskrivning avseende framtida gruvbrytning då ansökan

om undersökningstillstånd prövas, bör sökanden beskriva vilka under-

sökningsmetoder som kan komma att användas och vilken miljöpåverkan

dessa har samt vilka särskilt skyddsvärda natur- och kulturmiljöer som

kan finnas inom undersökningsområdet. Vidare föreslås att länsstyrelsen

bereds tillfälle att yttra sig över ansökan. Härigenom kommer sökandens

uppgifter att kunna kontrolleras. Länsstyrelsen kan i förekommande fall

antingen ta eget initiativ till åtgärder eller uppmärksamma bergmästaren

på behovet av sådana i sitt yttrande. Bergmästaren skall enligt förslaget

dels i samband med undersökningstillståndet meddela de villkor som

behövs för att skydda allmänna intressen, dels ha möjlighet att vid behov

begära en detaljerad plan för undersökningsarbetena.

Huvudpunkter i betänkandet Markägarens ställning vid mineralprospektering Ett klargörande av vilka prospekteringsåtgärder som får vidtas utan undersökningstillstånd Såväl intresserade amatörgeologer som yrkesverksamma prospektörer utför idag viss eftersökning efter mineral utan att ha ansökt om under- sökningstillstånd. Det är främst fråga om att i terrängen leta efter block och stenar med spår av koncessionsmineral och att ta små prover på morän, torv och bäcksediment. Det är i viss mån oklart vilka åtgärder som är tillåtna respektive förbjudna vid sådan eftersökning. I en särskild 103

bestämmelse i minerallagen bör det därför klargöras att endast sådana

Prop. 2004/05:40

mätningar och provtagningar som kan ske utan någon risk för skada eller

Bilaga 1

olägenhet för markägaren får äga rum. Dessa skall dock inte vara tillåtna

i anslutning till bostäder, i strid med föreskrifter för natur- och kultur-

reservat, inom nationalparker eller på kyrkogårdar och andra begrav-

ningsplatser.

Underrättelse till markägare och andra sakägare om ansökningar om

undersökningstillstånd

Ansökningar om undersökningstillstånd avgörs idag i de flesta fall utan

att annan än sökanden beretts tillfälle att yttra sig. Markägaren och andra

berörda, t.ex. arrendatorer, innehavare av renskötselrätt och hyresgäster,

underrättas först sedan tillståndet beviljats. De berörda sakägarna bör ges

tillfälle att lämna synpunkter på ansökan innan den beviljas. Det upplevs

som kränkande att ett tillstånd till verksamhet som berör fastigheten kan

beviljas utan att någon annan än sökanden givits möjlighet att yttra sig.

Fortsättningsvis skall därför alla ansökningar om undersökningstillstånd

sändas till markägare och andra berörda sakägare, så att dessa tidigt in-

formeras om de planerade undersökningsarbetena.

Underrättelse till markägare när undersökningstillståndet upphör att

gälla

Ett undersökningstillstånd gäller under tre år men kan därefter förlängas i

etapper om tre, fyra och fem år, så att det maximalt kan komma att gälla i

upp till femton år. Vid förlängningarna minskar ofta successivt det ur-

sprungliga området. Markägaren och andra berörda sakägare underrättas

då ett undersökningstillstånd förlängs, men inte då det upphör att gälla.

Detta är en brist eftersom det kan vara av minst lika stort intresse för de

berörda att undersökningstillståndet upphört. En underrättelse skall där-

för också lämnas då undersökningstillståndet inte längre omfattar en viss

fastighet.

Villkor till skydd för enskild rätt

Enligt nuvarande bestämmelser kan bergmästaren endast i undersök-

ningstillstånd som avser olja, gas eller diamant meddela villkor till skydd

för enskild rätt. Några bärande skäl för att villkor endast skall kunna

meddelas vid vissa former av undersökningstillstånd har inte fram-

kommit. Bergmästaren skall enligt förslaget alltid meddela sådana villkor

då det behövs. Villkoren kan grunda sig på synpunkter som markägare

och andra lämnat sedan de fått del av ansökan och kan t.ex. gälla be-

gränsningar i rätten att färdas eller vistas på vissa platser eller att samråd

skall ske med en nyttjanderättshavare innan ett område beträds.

104

Förhandlingar och överenskommelse innan ingripande undersöknings-

Prop. 2004/05:40

arbeten får utföras.

Bilaga 1

Vissa former av undersökningsarbeten kan medföra olägenheter för

markägaren som sträcker sig längre än vad som normalt får tålas med

stöd av allemansrätten. De undersökningsarbeten som kan anses vara

mera ingripande är användning av fordonsburen utrustning i terrängen,

byggande av väg, trädfällning och sprängning. Det är rimligt att mark-

ägaren och andra berörda ges en reell möjlighet att påverka hur under-

sökningsarbetet utförs. Vid sådana undersökningsarbeten föreslår utreda-

ren därför att det som huvudregel skall krävas en överenskommelse med

markägaren och berörd sakägare. Det är dock inte möjligt att låta en-

skilda markägare helt hindra undersökningsarbeten på fastigheten utan

tungt vägande skäl. Om någon överenskommelse inte kan träffas måste

en avvägning göras mellan prospektörens intresse av att göra en ända-

målsenlig undersökning och de skäl som kan anföras mot att undersök-

ningsarbetena skall få äga rum. Kan överenskommelse inte träffas skall

bergmästaren därför pröva frågan. Om denne inte lämnar särskilt tillstånd

till arbetena får de inte utföras.

Ersättning för rätten att nyttja fastigheten vid ingripande undersök-

ningsarbeten

Markägaren får idag ersättning för skador och intrång som undersök-

ningsarbetena medför på fastigheten. Däremot utgår inte ersättning för att

prospektören nyttjar fastigheten för undersökningsarbetena. Ofta betalar

dock prospektörer redan nu en viss överkompensation till markägare och

andra berörda. Mera ingripande undersökningsarbeten kan dock vålla

olägenheter som inte ersätts enligt nuvarande bestämmelser. Härtill

kommer att det framstår som rimligt att den som upplåter sin fastighet för

en kommersiell verksamhet erhåller viss ersättning för detta. I fortsätt-

ningen skall markägaren enligt förslaget därför även få ersättning för att

han upplåter fastigheten för prospektering när det är fråga om ingripande

undersökningsarbeten.

Rätten att ta i anspråk mark för att uppföra byggnader avskaffas.

Innehavaren av ett undersökningstillstånd har idag rätt att ta i anspråk

mark för att uppföra byggnader. Åtgärden framstår som ingripande för

fastighetsägaren. Bestämmelsen har funnits i minerallagstiftningen sedan

lång tid tillbaka. Något behov av att uppföra byggnader i samband med

undersökningsarbete torde med hänsyn till utvecklingen av nya under-

sökningsmetoder och den tekniska utvecklingen i övrigt numera

knappast föreligga. Rätten att uppföra byggnader med stöd av undersök-

ningstillstånd avskaffas därför.

105 Begränsning av rätten att bedriva undersökningsarbeten närmare än 200 meter från bostadsbyggnader m.m. Enligt nuvarande bestämmelser får undersökningsarbete inte utan berg- mästarens tillstånd äga rum inom området närmare än 100 meter från tomt med byggnad där någon är bosatt under övervägande del av året. Det är således endast permanentbostäder men inte t.ex. fritidshus som åtnjuter detta skydd. Boende i fritidshus kan uppleva undersöknings- arbete som en lika stor olägenhet som andra berörda. Enligt förslaget skall därför begränsningen i rätten att utföra undersökningsarbeten om- fatta alla bostadsbyggnader. Eftersom det kan vara oklart hur långt en tomt sträcker sig bör bestämmelsen istället gälla ett område 200 meter från själva bostadsbyggnaden. Minerallagens regler om begränsningar i rätten att utföra undersök- ningsarbeten är också i andra avseenden oklara. Enligt förslaget skall de preciseras så att det klart framgår vilka områden som avses. Sekretessen för undersökningsresultat avskaffas Enligt punkt 58 i bilagan till sekretessförordningen (1980:657) är under- sökningsresultat som redovisats enligt 14 kap 3 § minerallagen sekre- tessbelagda i högst fyra år. Som skäl för detta har anförts att den som utfört undersökningarna har ett intresse av att med ensamrätt få förfoga över resultaten under viss tid och att detta intresse skall vägas mot det allmänna intresset att resultaten blir allmänt tillgängliga. Den geologiska kunskap som kommer fram genom undersöknings- arbetena har betydelse för framtida undersökningsarbeten i området. Om resultaten visar att framtida undersökningar inte är meningsfulla bör detta så snart som möjligt offentliggöras. Förslaget innebär därför att sekre- tessen för resultaten avskaffas. Fastighetsägarnas ställning vid gruvbrytning Markägarens rätt till ersättning då fastigheten nyttjas för gruvbryt- ning. Enligt nuvarande bestämmelser är den som innehar bearbetningskon- cession skyldig att ersätta fastighetsägaren för skada och intrång. Någon ersättning för det mineral som tas i anspråk på fastigheten utgår däremot inte. En markägare äger enligt svensk rätt som huvudregel allt som finns på fastigheten utan någon begränsning i djupled. Till skillnad från vad som är fallet i många andra länder har malm i Sverige heller aldrig förklarats utgöra statlig egendom. Staten gör heller inte anspråk på civilrättslig äganderätt till denna. Att malm enligt svensk rätt skulle utgöra herrelös egendom framstår heller inte som rimligt. I betänkandet konstateras där- för att markägaren måste anses vara ägare också till det koncessions- mineral som finns på fastigheten. Detta kan dock inte tas till intäkt för att markägaren skulle ha ensamrätt att själv bryta malm på fastigheten eller att hindra andra att göra det. Genom minerallagen har det allmänna rätt att bestämma vem som skall få tillstånd till bearbetning. Detta för- Prop. 2004/05:40 Bilaga 1 106

hållande kan väl motiveras genom det väsentliga allmänna intresse som

Prop. 2004/05:40

en fungerande gruvnäring utgör för samhället. Om markägare fritt kunde

Bilaga 1

bestämma villkoren för gruvbrytning på sina fastigheter eller inlägga

veto mot sådan verksamhet, skulle detta med stor sannolikhet leda till att

gruvbrytning inte längre kunde ske i Sverige.

En annan fråga är vilken rätt till ersättning markägarna skall ha vid

gruvbrytning. Som argument för att markägaren inte skall få någon er-

sättning för malm som bryts på hans fastighet har anförts att mineralet

inte har något värde för markägaren. Att markägaren inte kan begära er-

sättning för malmen är emellertid endast en följd av minerallagens

reglering och argumentet är alltså en följd av ett cirkelresonemang. I all-

mänhet utgår ersättning då en person tvingas avstå egendom till en

annan, särskilt om det är fråga om näringsverksamhet. Det brukar inte

krävas att markägaren själv skall ha varit aktiv då det gäller att lokalisera

eller utvinna andra naturtillgångar, t.ex. en vacker granitsort, för att

denne skall ha rätt till ersättning. Om markägaren får viss ersättning för

värdet av mineralet kan detta också motverka negativa konsekvenser på

fastighetspriserna inom områden som berörs av undersökningstillstånd.

Genom den föreslagna lagändringen skall markägaren få ersättning av

koncessionshavaren för att mineral på hans fastighet tas i anspråk. Er-

sättningen skall utgå i form av en gruvavgift, vilken är knuten till värdet

av det mineral som bryts och utgör två promille av malmens värde. Av-

giften skall fördelas mellan ägarna av de fastigheter som ligger inom

koncessionsområdet eller på vilka mark har blivit anvisad för brytningen

i förhållande till hur stor del av deras fastigheter som är berörd.

Rätt till ersättning och inlösen av fastighet vid outnyttjade bearbet-

ningskoncessioner

En bearbetningskoncession behöver inte genast leda till att gruvbrytning

påbörjas. Koncessionen gäller under 25 år. Koncessionshavaren kan av-

vakta en kortare eller längre tid innan han begär att få mark anvisad för

bearbetningen och påbörjar denna. Det kan även inträffa att någon be-

arbetning aldrig kommer till stånd, t.ex. av ekonomiska skäl. Markägaren

kan i sådana fall komma att leva i ovisshet beträffande vad som kommer

att ske på fastigheten under lång tid. Detta kan medföra problem vid den

långsiktiga planeringen av fastighetens skötsel och även påverka fastig-

hetens värde negativt. Det kan också ifrågasättas om den nuvarande ord-

ningen, där ett tillstånd att i framtiden förfoga över annans fastighet är

gällande under så lång tid som 25 år utan möjlighet omprövning och utan

att någon ersättning utgår, är helt förenligt med egendomsskyddet i

Europakonventionen.

Enligt utredarens förslag skall ersättning utgå till markägaren för de

olägenheter det innebär att en outnyttjad bearbetningskoncession om-

fattar fastigheten. Vidare skall markägaren ha rätt att begära att fastig-

heten eller fastighetsdelen löses in om inte markanvisning begärts inom

tio år från det att bearbetningskoncessionen meddelades.

107 Skyddet för värdefulla natur- och kulturmiljöer vid prospektering Länsstyrelsen ges tillfälle att yttra sig över alla ansökningar om under- sökningstillstånd och berörda kommuner underrättas om ansökningen Prövningen av ansökningar om undersökningstillstånd sker idag normalt utan att berörda länsstyrelser och kommuner underrättats. Först sedan tillståndet beviljats skickas beslutet till dessa myndigheter. Vid ansök- ningar som avser olja, gas och diamant skall dock yttrande från läns- styrelsen inhämtas. Om länsstyrelsen tidigt får information om den planerade minerallet- ningen och ges tillfälle att granska vilken effekt dessa kan få för natur- och kulturmiljön och hur prospektören avser att förhindra skada på dessa kommer risken för skador att ytterligare minskas. Länsstyrelsen kan i sitt yttrande också lämna information om skyddsvärda natur- och kultur- miljöer och andra motstående intressen i den mån sökanden inte redo- visat dem. Alla ansökningar om undersökningstillstånd skall enligt för- slaget sändas till berörd länsstyrelse för eventuellt yttrande. Även berörda kommuner skall informeras om ansökningen och kan då inkomma med synpunkter till bergmästaren. Kommunen har genom plan och bygglagen ett dominerande inflytande över användningen av mark och vattenområden och har därigenom möjlighet att styra och påverka om och hur en eventuell gruvbrytning skall komma till stånd. Det är vik- tigt att också kommunerna på ett tidigt stadium blir informerade om de planerade undersökningsarbetena. Ansökan om undersökningstillstånd skall innehålla en beskrivning av undersökningsarbetena och deras miljöpåverkan Genom att en beskrivning av undersökningsarbetena och deras miljö- påverkan bifogas ansökan säkerställs att tillståndshavaren i förväg be- aktar risker för skada på natur- och kulturmiljön och fullgör sin skyldighet enligt 2 kap. 2 § miljöbalken att skaffa sig erforderlig kunskap. Beskrivningen utgör även ett underlag för Bergsstatens och länsstyrelsens granskning. Om det finns särskilda skäl, t. ex. på grund av särskilt värdefulla natur- och kulturmiljöer inom undersökningsområdet, ges bergmästaren möjlighet att infordra en mer detaljerad plan över dessa. Sökandens lämplighet skall beaktas vid prövning av undersöknings- tillstånd Vid prövning av ansökningar om undersökningstillstånd avseende olja, gas och diamant skall bergmästaren enligt nuvarande bestämmelser pröva om sökanden är lämplig att utföra undersökningsarbetet. Om en tillståndshavare visat bristande vilja eller förmåga att följa de lagar och bestämmelser som gäller till skydd för miljön, bör det beaktas om han ansöker om nytt undersökningstillstånd. En lämplighetsprövning såvitt avser sökandens förmåga att utföra arbetena utan att skada uppstår på natur- och kulturmiljön skall enligt förslaget därför införas vid alla Prop. 2004/05:40 Bilaga 1 108

former av undersökningstillstånd. En prospektör som tidigare visat

Prop. 2004/05:40

bristande hänsyn riskerar således att bli nekad undersökningstillstånd.

Bilaga 1

En allmän hänsynsbestämmelse till skydd för allmänna intressen införs i minerallagen. Enligt 3 kap. 3 § minerallagen skall undersökningsarbete utföras så att minsta skada och intrång vållas. Bestämmelsen tar närmast sikte på skador och intrång som kan drabba markägaren. Någon allmän hänsyns- bestämmelse till skydd för miljön finns däremot inte. Förslaget innebär att bestämmelsen ändras så att det klargörs att under- sökningsarbete alltid skall utföras så att minsta skada och intrång vållas på natur- och kulturmiljön. Villkor till skydd för allmänna intressen Enligt nuvarande bestämmelser kan bergmästaren inte förena undersök- ningstillstånd med villkor, utom om de avser olja, gas eller diamant. En- ligt förslaget skall bergmästaren i undersökningstillståndet föreskriva de villkor som behövs till skydd för allmänna intressen oavsett vilket mine- ral tillståndet avser. Sådana villkor kan vara särskilt aktuella om ansök- ningen omfattar speciellt skyddsvärda natur- och kulturmiljöer. Villkoren kan avse begränsningar i rätten att utföra undersökningsarbeten, t.ex. beträffande tid och plats för dessa, eller begränsningar i rätten att färdas eller att uppehålla sig på vissa platser. Länsstyrelsens yttrande över an- sökningen kan ge särskild anledning för bergmästaren att meddela vill- kor. Översyn av miljöbalkens regler om anmälan för samråd vid åtgärder som kan skada kulturmiljön Enligt 12 kap. 6 § miljöbalken är den som avser att vidta åtgärder eller utföra verksamhet som väsentligt kan komma att påverka naturmiljön skyldig att göra en anmälan för samråd. Någon motsvarande skyldighet föreligger enligt bestämmelsens ordalydelse inte vid åtgärder som kan påverka kulturmiljön, vilket framstår som en brist. Miljöbalkskommittén har därför uppmärksammats på denna fråga. 109 Minerallagsutredningens lagförslag Förslag till lag om ändring i minerallagen (1991:45) Härigenom föreskrivs i fråga om minerallagen (1991:45) dels att 17 kap. 2 § skall upphöra att gälla, dels att nuvarande 7 kap. 4 § och 5 § skall betecknas 7 kap. 7 § och 8 §, dels att det i lagen skall införas två nya paragrafer, 1 kap. 3 a § och 3 kap. 3 a § samt närmast före 1 kap 3 a § en ny rubrik med följande lydelse, dels att 1 kap. 3 §, 2 kap. 2 § och 10 §, 3 kap. 3 och 57 §§, 5 kap. 1 §, 7 kap. 15 §§, 8 kap 1, 3, 6 och 9 §§, 9 kap. 1, 2223 och 26 §, 15 kap. 4 § samt 16 kap. 1 och 5 § skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 2004/05:40 Bilaga 2

1

kap.

3 § Med undersökning avses arbete i syfte att påvisa en fyndighet av ett koncessionsmineral och att utröna fyndighetens sannolika ekonomiska värde och dess beskaffenhet i övrigt, i den mån sådant arbete innebär intrång i markägarens eller annan rättsinnehavares rätt. Med bearbetning avses utvinning och tillgodogörande av ett konces- sionsmineral. Med gruvavgiftsområde avses det område som omfattas av en koncession för bearbetning jämte annat område som på grund av markanvisningsbeslut enligt 9 kap. får tas i anspråk för verksamhet som hänger samman med bearbet- ning. Eftersökning 3 a § Var och en får utan undersök- ningstillstånd söka efter mineral i naturen genom att undersöka markytan, utföra mätningar på denna samt ta sådana sten-, morän-, torv- och jordprover, som saknar värde för fastighetsägaren, om åtgärderna inte medför någon risk för skada eller olägenhet. Eftersökning är dock inte tillåten 1. på tomt eller plantering, om den sker olovligen 110 2. inom nationalpark eller inom område som en statlig myndighet hos regeringen har begärt skall avsättas till nationalpark, 3. i strid med föreskrifter som meddelats till skydd för natur eller kulturreservat med stöd av 7 kap. miljöbalken, eller 4. på kyrkogård eller annan be- gravningsplats.

2

kap.

2 §

Undersökningstillstånd

skall

Undersökningstillstånd

skall

meddelas, om

meddelas, om det finns anledning

1. det finns anledning att anta att

att anta att undersökning i området

undersökning i området kan leda

kan leda till fynd av koncessions-

till fynd av koncessionsmineral och

mineral.

2. sökanden inte uppenbarligen

Undersökningstillstånd får

dock

saknar möjlighet eller avsikt att få

inte beviljas den som uppenbar-

till stånd en ändamålsenlig under-

ligen saknar möjlighet eller avsikt

sökning.

att få till stånd en ändamålsenlig

undersökning eller tidigare

visat

sig olämplig att bedriva undersök-

ningsarbete.

Tillstånd att bedriva undersökning beträffande olja, gasformiga kolväten eller diamant får beviljas endast den som visar att han är lämp-

lig att bedriva sådan undersökning.

10 §

Undersökningstillstånd

be-

Undersökningstillstånd

skall

träffande olja, gasformiga kolväten

förenas med de villkor som behövs

eller diamant skall förenas med de

för att skydda allmänna intressen

villkor som behövs för att skydda

eller enskild rätt. Tillståndet kan

allmänna intressen eller

enskild

förenas med föreskrift att till-

rätt.

ståndshavaren ställer säkerhet för

ersättning enligt 7 kap. 1 § första

stycket.

3 kap 3 § Undersökningsarbete får bedrivas endast för att visa att sådant mineral som omfattas av tillståndet finns inom området och för att ta närmare reda på fyndighetens storlek, beskaffenhet och brytvärdhet.

Tillståndshavaren får ta mark i

I den utsträckning det behövs får

anspråk för att uppföra byggnader

tillståndshavaren använda befintlig

som är oundgängligen nödvändiga

väg till och inom området. Efter

för undersökningsarbetet.

I den

tillstånd av bergmästaren får han

utsträckning det behövs får han

också ta mark i anspråk för att

också ta mark i anspråk för att

bygga nödvändig väg till området.

bygga väg inom området

eller

Prop. 2004/05:40 Bilaga 2 111 använda väg till och inom området. Efter tillstånd av bergmästaren får han också ta mark i anspråk för att bygga nödvändig väg till området. Arbetet skall utföras så, att minsta skada och intrång vållas. Arbetet skall utföras så att minsta skada och intrång vållas på annans egendom eller på natur- och kulturmiljön. 3 a § Undersökningsarbete med for- donsburen utrustning i terrängen på fastigheten samt byggande av väg, trädfällning och sprängning får endast ske efter skriftlig över- enskommelse med fastighetsägaren och andra berörda sakägare eller, om överenskommelse inte kan träffas, efter särskilt tillstånd av bergmästaren. Bergmästaren skall lämna till- stånd enligt första stycket om åt- gärderna är nödvändiga för en ändamålsenlig undersökning och inte medför så stora olägenheter för fastighetsägaren eller annan sakägare eller för miljön att detta överväger tillståndshavarens in- tresse av att få utföra arbetena. Bergmästaren får förena till- ståndet med de villkor som behövs för att förebygga eller begränsa olägenheterna samt förordna att beslut om tillstånd till undersök- ningsarbete skall gälla utan hinder av att det inte vunnit laga kraft. Beträffande överenskommelse enligt andra stycket gäller 7 kap. jordabalken. 5 § Minst två veckor innan undersökningsarbetet påbörjas skall tillstånds- havaren underrätta bergmästaren, ägaren till den mark där arbetet skall bedrivas och innehavarna av nyttjanderätt eller servitut om när arbetet skall påbörjas. Kan arbetena antas komma att beröra annan särskild rätt, skall även innehavaren av denna underrättas. Avser tillståndshavaren att utföra sådana åtgärder som anges i 3 a § skall han delge fastighetsägaren och andra berörda sakägare ett Prop. 2004/05:40 Bilaga 2 112 förslag till överenskommelse om undersökningsarbete. Har överens- kommelse inte träffats inom två veckor därefter, får tillståndshava- ren begära bergmästarens tillstånd till de i förslaget till överenskom- melse angivna undersöknings- arbetena. Underrättelser till andra än bergmästaren skall delges. Underrättelse till innehavare av renskötselrätt får delges den sameby

som innehavarna tillhör.

Innan arbetet påbörjas skall till-

Innan arbetet påbörjas skall till-

ståndshavaren ställa säkerhet för

ståndshavaren ställa den säkerhet

ersättning enligt 7 kap. 1 §, om inte

för ersättning som föreskrivits i

den som är berättigad till ersätt-

undersökningstillståndet.

ning medger annat.

6 § Undersökningsarbete får inte äga rum inom nationalpark eller område som en statlig myndighet hos regeringen har begärt skall avsättas till nationalpark eller i strid med föreskrifter som har meddelats för natur- eller kulturreservat med stöd av 7 kap. miljöbalken. Undersökningsarbete får inte heller, utan medgivande av länsstyrelsen,

äga rum inom

1. befästningsområde och sådant

1. tvåhundra meter från skydds-

område utanför detta som rege-

objekt som avses i 3 § lagen

ringen bestämmer,

(1990:217) om skydd för samhälls-

viktiga

anläggningar m.m.

eller

inom

militärt skyddsområde

och

sådant område utanför detta som

regeringen bestämmer,

2.

kyrkogård och annan begravningsplats,

3.

område som avses i 4 kap. 5 § miljöbalken.

Ett medgivande enligt andra stycket 3 skall förenas med de villkor som är nödvändiga för att förhindra att påtaglig skada uppkommer för om- rådets natur- och kulturvärden. Länsstyrelsen får även i övrigt förena ett medgivande enligt andra stycket med villkor. 7 § Undersökningsarbete får inte utan medgivande av bergmästaren äga rum inom 1. område inom trettio meter från allmän väg eller sådan vägsträckning enligt fastställd arbetsplan, trettio meter från järnväg eller kanal som är upplåten för allmän trafik eller trettio meter från allmän flygplats,

2.

område inom etthundra meter

2. område inom tvåhundra meter

från tomt med byggnad där någon

från bostadsbyggnad,

är bosatt under övervägande del av

3. område inom tvåhundra meter

året

från kyrka, annan samlingslokal,

3.

område

med kyrka, annan

undervisningsanstalt,

hotell eller

samlingslokal,

undervisningsan-

pensionat eller område inom två-

stalt, hotell

eller

pensionat eller

hundra meter från

vårdanstalt,

Prop. 2004/05:40 Bilaga 2 113

område med vårdanstalt, elevhem

elevhem eller

liknande inrättning,

eller liknande inrättning, om den är

om den är avsedd för mer än femtio

avsedd för mer än femtio personer,

personer,

4. område med elektrisk kraft-

4. område inom tvåhundra meter

station eller industriell anläggning,

från elektrisk

kraftstation eller

industriell anläggning,

5. område med detaljplan eller områdesbestämmelser enligt plan- och bygglagen (1987:10). I fall som anges i första stycket 5 får medgivande inte lämnas i strid med planen eller områdesbestämmelserna. Om syftet med planen eller bestämmelserna inte motverkas, får dock mindre avvikelser göras. Utan hinder av vad som föreskrivs i första stycket 24 får under- sökning ske, om medgivande har lämnats av den som berörs av arbetet. I fall som anges i första stycket 2 skall medgivande lämnas av ägaren till byggnaden eller tomten och den som har nyttjanderätt till den. I fall som anges i första stycket 3 och 4 skall medgivande lämnas av ägare och nyttjanderättshavare. Bergmästaren får förena sitt medgivande med villkor.

5

kap.

1 § Den som har koncession får inom koncessionsområdet, i dagen eller under jord, dels bedriva undersökningsarbete enligt 3 §, dels utföra be- arbetning och därmed sammanhängande verksamhet enligt 47 §§. För bearbetning och därmed sammanhängande verksamhet som sker i dagen får koncessionshavaren dock ta i anspråk endast mark som har anvisats för ändamålet. Mark utanför koncessionsområdet får tas i anspråk för annat ändamål än undersökning eller bearbetning enligt vad som bestäms vid mark- anvisningen. Ärenden om markanvisning prövas vid markanvisningsförrättning

enligt bestämmelserna i 9 kap.

Bergmästaren

kan,

sedan

beslutet

Bergmästaren

kan,

sedan

beslutet

om koncession har vunnit laga

om koncession har vunnit laga

kraft, medge att mark får tas i an-

kraft, medge att mark får tas i an-

språk i avvaktan på att frågan om

språk i avvaktan på att frågan om

markanvisning

avgörs.

Sådant

markanvisning

avgörs.

Sådant

medgivande får lämnas endast om

medgivande får lämnas endast om

koncessionshavaren ställer säkerhet

koncessionshavaren ställer säkerhet

för den ersättning

som

avses i

för den ersättning

som

avses i

7 kap. 2 §.

7 kap 3 §.

7

kap.

1 § Skada eller intrång som föranleds av undersökningsarbete skall ersättas av den som har undersökningstillstånd eller koncession med vars stöd arbetet bedrivs Vid sådant undersökningsarbete som avses i 3 kap 3 a § skall skälig ersättning utgå till fastighets- ägaren för rätten att nyttja fastig- Prop. 2004/05:40 Bilaga 2 114

Koncessionshavaren skall, för tiden från det att koncessionsbe- slutet vann laga kraft och fram till dess ett beslut om markanvisning inom koncessionsområdet vunnit laga kraft erlägga en årlig ersätt-

Skada eller intrång som föran- leds av att mark tas i anspråk för bearbetning eller därmed samman- hängande verksamhet skall ersättas av koncessionshavaren.

Om det uppstår synnerligt men för någon fastighet eller del därav på grund av att mark tas i anspråk, skall koncessionshavaren lösa den fastighet eller fastighetsdel som lider sådant men, om ägaren begär det.

Vid bearbetning har ägare av fastighet som helt eller delvis är belägen inom gruvavgiftsområdet rätt till årlig andel i gruvavgift. En fastighetsägares andel i gruvav- giften skall motsvara fastighetens del i hela gruvavgiftsområdet den 31 december det kalenderår gruv- avgiften skall beräknas.

Gruvavgiften skall motsvara två promille av värdet av under året bruten och uppfordrad konces- sionsmineral. Närmare föreskrifter om beräkning av mineralets värde meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestäm- mer.

heten för undersökningsarbeten. Ersättning enligt andra stycket skall, om annat inte följer av en överenskommelse mellan tillstånds- havaren och fastighetsägaren, be- stämmas med hänsyn till under- sökningsarbetenas omfattning, var- aktighet och art, samt till de olägenheter de medför för fastig- hetsägaren och andra sakägare 2 § Skada eller intrång som föran- leds av att mark tas i anspråk för bearbetning eller därmed samman- hängande verksamhet skall ersättas av koncessionshavaren. Om det uppstår synnerligt men för någon fastighet eller del därav på grund av att mark tas i anspråk, skall koncessionshavaren lösa den fastighet eller fastighetsdel som lider sådant men, om ägaren begär det. 3 § Beträffande ersättning och löse- skilling enligt 1 eller 2 § gäller 4 kap. och 5 kap. 23 §, 24 § och 27 § första stycket första meningen expropriationslagen (1972:719) i tillämpliga delar. Vad som sägs i 4 kap. 3 § samma lag skall härvid tillämpas i fråga om värdeökning som ägt rum under tiden från dagen tio år före det ansökan om markanvisning gjordes. 4 § I fråga om ersättning för skada eller intrång som uppstår efter markanvisningen och som inte kunde förutses vid denna är denna lag inte tillämplig. Prop. 2004/05:40 Bilaga 2 115

Beträffande ersättning och löse- skilling enligt 1 eller 2 § gäller 4 kap. och 5 kap. 23 §, 24 § och 27 § första stycket första meningen expropriationslagen (1972:719) i tillämpliga delar. Vad som sägs i 4 kap. 3 § samma lag skall härvid tillämpas i fråga om värdeökning som ägt rum under tiden från dagen tio år före det ansökan om markanvisning gjordes.

Om inlösen sker enligt 3 § andra stycket eller 4 § fjärde stycket skall vid tillämpning av 4 kap. 2 och 3 §§ expropriationslagen (1972:719) sådan värdestegring som beror på förväntningar om

ning (koncessionsersättning) till Prop. 2004/05:40 ägarna av fastigheter inom konces- Bilaga 2 sionsområdet. Denna skyldighet gäller dock inte längre om konces- sionshavaren visar att anledning saknas att begära markanvisning inom området. Koncessionsersättningen skall för varje hektar mark på fastig- heten som omfattas av koncessio- nen uppgå till en hundradel av prisbasbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring för vart och ett av de första fem åren och därefter till två hundra- delar av detta belopp. Har fastighetsägaren överklagat bergmästarens beslut om mark- anvisning skall koncessionsersätt- ning dock inte utgå för tiden efter överklagandet. Om ansökan om markanvisning inte gjorts inom tio år från det att bearbetningskoncessionen medde- lades skall koncessionshavaren lösa den fastighet eller fastighets- del som ligger inom koncessions- området, om ägaren begär det. Sådan skyldighet föreligger dock inte om skyldigheten att utge kon- cessionsersättning upphört enligt första stycket andra meningen. 5 § Återkallas ett undersökningstill- stånd eller en bearbetningskon- cession av synnerliga skäl enligt 6 kap. 3 §, har tillstånds eller koncessionshavaren rätt till ersätt- ning av staten för den skada han lider till följd av återkallelsen. 116 framtida gruvavgift alltid räknas ägaren tillgodo. 6 § Gruvavgift enligt 2 § första stycket samt den andel i gruv- avgiften som tillkommer varje ägare till fastighet inom gruvav- giftsområdet skall beslutas av bergmästaren senast sex månader efter utgången av koncessionshava- rens räkenskapsår. Beslutet skall sändas till koncessionshavaren och berörda fastighetsägare Har be- arbetning inte skett inom gruvav- giftsområdet under det gångna året skall avgift dock inte fastställas för det året. 7 § I fråga om ersättning för skada eller intrång som uppstår efter markanvisningen och som inte kunde förutses vid denna är denna lag inte tillämplig. Ersättning vid återkallelse 8 § Återkallas ett undersökningstill- stånd eller en bearbetningskon- cession av synnerliga skäl enligt 6 kap. 3 §, har tillstånds- eller koncessionshavaren rätt till ersätt- ning av staten för den skada han lider till följd av återkallelsen.

8

kap.

1 § Ärenden om beviljande av undersökningstillstånd eller bearbetnings- koncession prövas av bergmästaren, om inte annat följer av 2 §.

Bergmästaren får avgöra ärenden

Bergmästaren får avgöra ärenden

om beviljande av undersöknings-

om beviljande av undersöknings-

tillstånd utan att någon annan än

tillstånd utan att någon annan sak-

sökanden haft tillfälle att yttra sig.

ägare än sökanden haft tillfälle att

yttra sig.

I ärenden om beviljande av bearbetningskoncession skall berg- mästaren, såvitt gäller tillämpningen av 3, 4 och 6 kap. miljöbalken, sam- råda med länsstyrelsen i det eller de län där koncessionsområdet ligger. Länsstyrelsen får därvid besluta om särskild utredning enligt 2 kap. 11 § lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. Prop. 2004/05:40 Bilaga 2 117

3 §

Ärenden

i

övrigt

om

undersök-

Ärenden i övrigt om undersök-

ningstillstånd

eller

bearbetnings-

ningstillstånd,

bearbetningskon-

koncession

prövas

av

bergmästa-

cession eller tillstånd till under-

ren.

sökningsarbete enligt 3 kap. 3 a §

prövas av bergmästaren.

I ärenden om förlängning av bearbetningskoncession enligt 4 kap. 10 § skall bergmästaren, såvitt gäller tillämpningen av 3 och 4 kap. miljö- balken, samråda med länsstyrelsen i det eller de län där koncessions- området ligger. Ärenden om förlängning av bearbetningskoncession enligt 4 kap. 10 § skall hänskjutas till regeringens prövning om bergmästaren vid tillämp- ningen av 3 eller 4 kap. miljöbalken finner skäl att frångå vad länsstyrel- sen har föreslagit. Hänskjutande skall också ske av ärenden om åter- kallelse av undersökningstillstånd eller bearbetningskoncession av synnerliga skäl enligt 6 kap. 3 § denna lag samt av övriga ärenden enligt denna paragraf som bergmästaren bedömer vara särskilt betydelsefulla från allmän synpunkt. 6 § Bergmästaren får vid utredning av ärenden som avses i 13 §§ företa undersökning på platsen om det behövs. Sakägarna skall på lämpligt sätt underrättas om tid och plats för undersökningen. Sökanden skall betala kostnaderna för undersökningen Bergmästaren får i samband med prövning av undersökningstillstånd eller bearbetningskoncession kalla till offentligt möte i anslutning till undersöknings eller koncessions- området. Sakägarna skall på lämp- ligt sätt underrättas om tid och plats för mötet.

9 §

Tvister i frågor

som avses i

Tvister i frågor

som avses i

7 kap. 2 § prövas

vid markanvis-

7 kap. 3 § prövas

vid markanvis-

ningsförrättningen.

ningsförrättningen.

9

kap.

1 §

Markanvisningsförrättning

hålls

Markanvisningsförrättning hålls

på begäran av koncessionshavaren.

på begäran av koncessionshavaren.

Vid

förrättningen

bestäms

den

Vid förrättningen bestäms

mark

inom

koncessionsområdet

1. den mark inom koncessions-

som koncessionshavaren får ta i

området som koncessionshavaren

anspråk för bearbetning av mineral-

får ta i anspråk för bearbetning av

fyndighet. Vidare

bestäms

den

mineralfyndighet,

mark

som

koncessionshavaren,

2. den mark som koncessions-

inom eller utom koncessionsom-

havaren, inom eller utom konces-

rådet, får ta i anspråk för verksam-

sionsområdet, får ta i anspråk för

Prop. 2004/05:40 Bilaga 2 118

Överenskommelse om ersättning som avses i 7 kap. 1 och 3 §§ skall fastställas i markanvisningsbeslu- tet, om någon av parterna begär det.

het som hänger samman med be- arbetningen. Härvid skall verk- samhetens art anges.

verksamhet som hänger samman

Prop. 2004/05:40

med bearbetningen,

varvid

verk-

Bilaga 2

samhetens art skall anges,

3. vilka fastigheter som berörs av

gruvavgiftsområdet och den andel

ägarna till varje fastighet har i

framtida gruvavgift.

Även utan samband med mark-

anvisningsförrättning

får

berg-

mästaren meddela särskilt

beslut

att ändra ett tidigare meddelat be-

slut enligt punkt 3 när beslut om bearbetningskoncession eller änd- ringar i fastighetsindelningen för- anleder det. 22 §

Beslut om markanvisning skall

Beslut om markanvisning skall

ange den anvisade markens läge,

ange den anvisade markens läge,

omfattning och ändamål samt inne-

omfattning och ändamål samt inne-

hålla avgörande i sådana tvister om

hålla avgörande i sådana tvister om

ersättning enligt 7 kap. 1 eller 2 §

ersättning enligt 7 kap. 1 eller 3 §

som har prövats vid förrättningen.

som har prövats vid förrättningen.

Dessutom skall beslutet innehålla

Dessutom skall beslutet innehålla

avgörande i sådana frågor om

avgörande i sådana frågor om

anges i 20 och 21 §§.

anges i 20 och 21 §§.

Om löseskilling eller intrångsersättning bestäms, skall i beslutet också anges om belopp skall deponeras enligt 10 kap. 2 § och var depositionen skall ske. 23 § Överenskommelse om ersättning som avses i 7 kap. 1 och 2 §§ skall fastställas i markanvisningsbeslu- tet, om någon av parterna begär det. 26 §

Anvisad mark får tillträdas innan

Anvisad mark får tillträdas innan

markanvisningsbeslutet har vunnit

markanvisningsbeslutet har vunnit

laga kraft, om sökanden har ställt

laga kraft, om sökanden har ställt

säkerhet för den ersättningsskyl-

säkerhet för den ersättningsskyl-

dighet som avses i 7 kap. 1 och

dighet som avses i 7 kap. 1 och

2 §§ och bergmästaren inte bestäm-

3 §§ och bergmästaren inte bestäm-

mer annat.

mer annat.

15 kap. 4 § Om undersökningsarbete påbör- Om undersökningsarbete påbör- jas utan att säkerhet har ställts en- jas utan att säkerhet har ställts en- ligt 3 kap. 5 § tredje stycket eller ligt 3 kap. 5 § femte stycket eller 119

om anläggning utförs i strid med 3

om väg byggs i strid med 3 kap.

Prop. 2004/05:40

kap. 3 § andra stycket, får krono-

3 § andra stycket, får kronofogde-

Bilaga 2

fogdemyndigheten på ansökan av

myndigheten på ansökan av den

den som äger eller innehar marken

som äger eller innehar marken

meddela särskild handräckning för

meddela särskild handräckning för

att arbetet skallställas in eller att

att arbetet skallställas in eller att

anläggningen skall tas bort på

marken skall återställas på under-

undersökarens bekostnad.

sökarens bekostnad.

I fråga om sådan handräckning som avses i första stycket finns be- stämmelser i lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och handräck- ning. 16 kap. 1 § Nuvarande lydelse I fråga om överklagande av beslut enligt denna lag gäller följande. ______________________________________________________ Beslut Överklagas hos ______________________________________________________

Beslut av bergmästaren i frågor som

Allmän förvaltningsdomstol

gäller undersökningstillstånd

Beslut av bergmästaren i frågor som

Regeringen

gäller meddelande av bearbetnings-

koncession, tillstånd till överlåtelse

av koncession eller ändring av vill-

koren för en koncession

Beslut av bergmästaren i frågor om

Regeringen

förlängning av giltighetstiden för en

bearbetningskoncession enligt 4 kap.

10 §

Beslut av bergmästaren i andra frågor

Allmän förvaltningsdomstol

som gäller bearbetningskoncession

Tillstånd av bergmästaren till byg-

Sveriges geologiska

gande av väg enligt 3 kap. 3 § andra

undersökning

stycket

Beslut av bergmästaren i fråga som

Länsstyrelsen

avses i 3 kap. 7 §

Förhandsbesked av bergmästaren

Sveriges geologiska

enligt 4 kap. 9 § tredje stycket

undersökning

Tillstånd av bergmästaren att lägga

Sveriges geologiska

igen utfraktsväg, ort eller borrhål

undersökning

enligt 5 kap. 8 § eller 13 kap. 6 §

120

Beslut av bergmästaren i ärende om ersättning enligt 7 kap. 1 §

Den fastighetsdomstol inom

Prop. 2004/05:40

vars område marken som

Bilaga 2

tvisten gäller eller större delen

därav är belägen

Beslut av förrättningsmyndigheten i

Den fastighetsdomstol inom

8 kap. 7 §

vars område marken som

tvisten gäller eller större delen

därav är belägen

Beslut av förrättningsmyndigheten i

Den fastighetsdomstol inom

ärende om markanvisning

vars område marken som

tvisten gäller eller större delen

därav är belägen

Tillstånd av bergmästaren att lägga

Sveriges geologiska

ned gruva eller motsvarande anlägg-

undersökning

ning enligt 14 kap. 4 § tredje

stycket

Beslut av bergmästaren i andra

Allmän förvaltningsdomstol

frågor enligt denna lag

Beslut av länsstyrelsen i frågor

Regeringen

som avses i 3 kap. 6 §

Beslut av länsstyrelsen i frågor om

Allmän förvaltningsdomstol

prövande av säkerhet enligt 17 kap.

Beslut av Statens jordbruksverk eller

Allmän förvaltningsdomstol

Skogsstyrelsen enligt 8 kap. 6 a §

första eller fjärde stycket. _______________________________________________________ Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Föreslagen lydelse I fråga om överklagande av beslut enligt denna lag gäller följande. ______________________________________________________ Beslut Överklagas hos ______________________________________________________ Beslut av bergmästaren i frågor som Allmän förvaltningsdomstol gäller undersökningstillstånd Beslut av bergmästaren i frågor om stånd till undersökningsarbete enligt 3 kap. 3 a § Den fastighetsdomstol inom till- vars område marken som tvisten gäller eller större delen därav är belägen 121

Beslut av bergmästaren i frågor som

Regeringen

gäller meddelande av bearbetnings-

koncession, tillstånd till överlåtelse

av koncession eller ändring av vill-

koren för en koncession

Beslut av bergmästaren i frågor om

Regeringen

förlängning av giltighetstiden för en

bearbetningskoncession enligt 4 kap.

10 §

Beslut av bergmästaren i andra frågor

Allmän förvaltningsdomstol

som gäller bearbetningskoncession

Beslut av bergmästaren i fråga som

Länsstyrelsen

avses i 3 kap. 7 §

Förhandsbesked av bergmästaren

Allmän förvaltningsdomstol

enligt 4 kap. 9 § tredje stycket

Tillstånd av bergmästaren att lägga

Allmän förvaltningsdomstol

igen utfraktsväg, ort eller borrhål

enligt 5 kap. 8 § eller 13 kap. 6 §

Beslut av bergmästaren i ärende om

Den fastighetsdomstol inom

ersättning enligt 7 kap. 1 §

vars område marken som

tvisten gäller eller större

delen därav är belägen

Beslut av bergmästaren i frågor

Den fastighetsdomstol inom

som avses i 8 kap. 7 §

vars område marken som

tvisten gäller eller större

delen därav är belägen

Beslut av bergmästaren i

Den fastighetsdomstol inom

ärende om markanvisning

vars område marken som

tvisten gäller eller större

delen därav är belägen

Tillstånd av bergmästaren att lägga

Allmän förvaltningsdomstol

ned gruva eller motsvarande

anläggning enligt 14 kap. 4 § tredje

stycket

Beslut av bergmästaren i andra

Allmän förvaltningsdomstol

frågor enligt denna lag

Beslut av länsstyrelsen i frågor

Regeringen

som avses i 3 kap. 6 §

Beslut av länsstyrelsen i frågor om

Allmän förvaltningsdomstol

Prop. 2004/05:40 Bilaga 2 122

prövande av säkerhet enligt 17 kap.

Prop. 2004/05:40

Bilaga 2

Beslut av Statens jordbruksverk eller

Allmän förvaltningsdomstol

Skogsstyrelsen enligt 8 kap. 6 a §

första eller fjärde stycket. _______________________________________________________ Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. 5 § Beslut av Sveriges geologiska undersökning enligt 1 § får inte överklagas. Länsstyrelsens beslut i överklagade ärenden enligt 3 kap. 7 § får inte överklagas. Detsamma gäller fastighetsdomstolens beslut i dit över- klagade ärenden som gäller jäv mot förrättningsman. 17 kap. 2 § Om säkerhet som skall ställas enligt denna lag inte har godkänts av den till vars förmån den ställs, skall säkerheten prövas av läns- styrelsen. Borgen får godkännas av länsstyrelsen endast om borgens- mannen svarar för egen skuld och, om flera har tecknat borgen, de svarar solidariskt. Staten, kommuner, landstings- kommuner och kommunalförbund behöver inte ställa säkerhet. Ikraftträdande och övergångsbestämmelser

1.

Denna lag träder i kraft den

2.

Beträffande undersökningstillstånd och bearbetningskoncessioner som beviljats före ikraftträdandet gäller äldre föreskrifter.

3.

Beträffande överklaganden av beslut som gjorts före ikraftträdandet tillämpas även i övrigt 16 kap. i sin äldre lydelse.

123 Förteckning över remissinstanserna (SOU 2000:89) Hovrätten för Övre Norrland, Falu tingsrätt, Kammarrätten i Sundsvall, Länsrätten i Norrbottens län, Domstolsverket, Kammarkollegiet, Stats- kontoret, Statistiska Centralbyrån, Delegationen för utländska investe- ringar i Sverige, Försvarsmakten, Överstyrelsen för civil beredskap, Statens fastighetsverk, Riksrevisionsverket, Länsstyrelsen i Kronobergs län, Länsstyrelsen i Blekinge län, Länsstyrelsen i Skåne län, Läns- styrelsen i Örebro län, Länsstyrelsen i Dalarnas län, Länsstyrelsen i Gävleborgs län, Länsstyrelsen Västernorrlands län, Länsstyrelsen i Jämt- lands län, Länsstyrelsen i Västerbottens län, Länsstyrelsen i Norrbottens län, Stockholms universitet, Kungliga tekniska högskolan, Uppsala universitet, Lunds universitet, Luleå tekniska universitet, Statens jord- bruksverk, Sametinget, Riksantikvarieämbetet, Västmanlands läns museum, Norrbottens museum, Naturvårdsverket, Boverket, Lantmäteri- verket, Närings- och teknikutvecklingsverket, Konkurrensverket, Sveriges geologiska undersökning, Bergsstaten, Glesbygdsverket, Tings- ryds kommun, Ronneby kommun, Eslövs kommun, Tomelilla kommun, Faluns kommun, Lycksele kommun, Malå kommun, Skellefteå kommun, Sorsele kommun, Storumans kommun, Gällivare kommun, Kiruna kommun, Sveriges Hembygdsförbund, Svenska Kommunförbundet, Svenska Samernas Riksförbund, Svenska Naturskyddsföreningen, Sveriges advokatsamfund, Sveriges Industriförbund, Svenska Gruv- föreningen, Lantbrukarnas Riksförbund, Svenska Turistföreningen, Landsorganisationen i Sverige, Svenska Metallindustriarbetareförbundet, Aktionen för en rättvis minerallag, Den ideella föreningen Inga gruvor på Österlen, Fastighetsrådens och Miljörådens förening, Föreningen Sveriges Landsantikvarier, Sveriges Jordägareförbund, SCA Forest and Timber AB Fastigheter, Scandinavian Mining AB, Anglo American Exploration BV, Fortifikationsverket, Miljöförbundet Jordens Vänner, Konsultbolaget Raw Materials Group AB, Vetlanda kommun, Natur- vetareförbundet, Södra Skogsägarna ek. för., Högestads 

revision av minerallagstiftningen. Det finns skillnader mellan de stude-

rade länderna i flera avseenden bl.a. när det gäller ersättning till mark-

ägare utöver skada och intrång. Det kan antas att pågående omarbet-

ningar av minerallagar syftar till harmonisering mellan ländernas lag-

stiftning men också till åtgärder som avser att attrahera investeringar i

prospektering och gruvindustri.

När det gäller minerallagarna och balansen mellan gruvnäring, mark-

ägare, intressegrupper av olika slag är det enligt arbetsgruppens upp-

fattning så att pendeln nu svänger över till förmån för intressen från

andra grupper t.ex. markägare och ursprungsbefolkningar.

En annan fråga som enligt arbetsgruppens uppfattning är av betydelse

är handläggningsordningar och handläggningstider för olika beslut. Det

är av stor betydelse för industrin att inför investeringsbeslut kunna göra

en rimlig bedömning av inte bara vilka beslut som krävs utan också hur

lång tid det tar att få dessa beslut. Handläggningstider för tillstånd av

olika slag dvs. undersökningstillstånd, bearbetningskoncessioner men

självklart också miljötillstånd är i detta sammanhang av stor betydelse.

När det gäller ersättning till fastighetsägare har arbetsgruppen lämnat

följande förslag.

10.

Om fastigheten utnyttjas för gruvbrytning, skall fastighetens ägare, utöver den ersättning som utgår enligt gällande regler, erhålla en sär- skild ersättning från koncessionshavaren.

11.

Den särskilda ersättningen, mineralavgiften, skall vara utformad med den tidigare jordägaravgälden som förebild och skall motsvara två promille av genomsnittsvärdet av mängden bruten malm. Mineral- avgiften skall utgå till ägare av de fastigheter som omfattas av be- arbetningskoncessionen.

12.

Särskild ersättning för nyttjande bör inte utgå vid undersöknings- arbete. Fastighetsägares och andra sakägares möjlighet att påverka hur undersökningsarbeten utförs skall stärkas genom att en arbetsplan skall finnas för allt undersökningsarbete. Undersökningsarbeten skall kunna påbörjas först om arbetsplanen har lämnats utan invändning av fastighetsägaren och andra sakägare eller om den, efter ansökan av prospektören har fastställts av bergmästaren. I det sistnämnda fallet skall bergmästaren göra en avvägning mellan å ena sidan prospek- törens intresse av att få till stånd ändamålsenliga undersökningar och å andra sidan sakägarens intressen av att arbetena begränsas eller inte tillåts.

13.

Fastighetsägare skall ha rätt till ersättning för skada och intrång som föranleds av att en bearbetningskoncession meddelas. Tvister om er- sättning skall kunna prövas av bergmästaren när skadan uppkommit. Någon ytterligare ersättning skall inte utgå till fastighetsägaren.

14.

Om koncessionshavare inte begärt markanvisning inom tio år skall fastighetsägaren ha rätt att begära inlösen av fastigheter som berörs. Oavsett den tid som förflutit efter att bearbetningskoncession med- delats skall fastighetsägare kunna påkalla inlösen, om det uppstår synnerligt men.

126

När det gäller minerallagens avgifter har arbetsgruppen lämnat

Prop. 2004/05:40

följande förslag.

Bilaga 4

15.

En avgift som ger full kostnadstäckning föreslås. Arbetsgruppen förordar avgifter i enlighet med Minerallagsutredningens förslag. Det är dock först i anslutning till en proposition med ändring av minerallagen som definitiv ställning kan tas till avgiftsnivåerna.

16.

Ansökningsavgifterna för bearbetningskoncession bör eventuellt höjas och en ny markanvisningsavgift bör införas med syftet att avgifterna skall ge full kostnadstäckning. Det är dock inte möjligt att

nu definitivt ta ställning till avgiftsnivåerna. I analysen av myndighetsstrukturen inom mineralområdet konstaterar arbetsgruppen följande. Den analys som konsulternas genomfört visar att kritikerna av den nuvarande organisationen inte tagit upp några konkreta exempel på situationer där Bergsstaten skulle ha brustit i objektivitet. Inte heller har konsulternas genomgång av överklagade beslut visat på något sådant. Arbetsgruppen anser därmed att det inte finns något som talar för konkreta problem med objektiviteten i dagens organisation. Där- för bör inga stora förändringar göras i myndigheternas instruktioner. Arbetsgruppen föreslår följande beträffande SGU:s instruktion. Uppgiften i SGU:s instruktion att vara chefsmyndighet för Bergsstaten kvarstår. Uppgiften förtydligas så att SGU skall fördela resurser och rapportera resultat, anställa annan personal än bergmästaren samt bistå med expertkunskap och administrativa tjänster vid Bergsstaten. Ingen förändring föreslås av Bergsstatens instruktion. När det gäller tillsynsfrågor avseende gamla gruvhål belyser arbets- gruppen det gällande rättsläget och pågående utredningar. Arbetsgruppen konstaterar att det inte finns anledning att här föregripa behandlingen av Polisverksamhetsutredningens betänkande och gruppen lämnar därför inte något förslag till åtgärd. Avseende vissa frågor om hinder mot undersökningstillstånd lämnar arbetsgruppen två förslag.

Enligt gällande lagstiftning kan en ansökan om undersökningstill- stånd prövas först ett år efter att ett tidigare undersökningstillstånd eller en bearbetning upphört. Bergmästaren kan medge undantag från regeln om det föreligger synnerliga skäl. Arbetsgruppen föreslår att bergmästaren skall kunna meddela undantag från denna karenstid om det föreligger särskilda skäl.

Reglerna om meddelande av undersökningstillstånd inom en skyddszon föreslås ändras. Redan efter det att bearbetnings- koncessionen slutligt beviljats får undersökningstillstånd meddelas koncessionshavare eller annan, efter medgivande från kon- cessionshavaren.

127

Efter att bearbetningskonces- sionen avgjorts slutligt, får under- sökningstillstånd inom skydds- zonen trots första stycket meddelas den som innehar bearbetningskon- cessionen eller annan, som har dennes medgivande.

Om det föreligger särskilda skäl, får bergmästaren medge undantag från bestämmelserna i första stycket.

Arbetsgruppens lagförslag Härigenom föreskrivs i fråga om minerallagen (1991:45) dels att nuvarande 7 kap. 25 §§ skall betecknas 7 kap. 47 §§, dels att 2 kap. 9 och 9 a §§, 3 kap. 5 §, 5 kap. 1 §, 7 kap. 5 §, 8 kap. 9 12 §§, 9 kap. 2223 och 2526 §§, 10 kap. 1 §, 12 kap. 8 §, 15 kap. 6 § och 16 kap. 1 § skall ha följande lydelse, dels att rubriken närmast före 7 kap. 5 § skall sättas närmast före 7 kap. 7 §, dels att det i lagen skall införas fem nya bestämmelser, 3 kap. 5 a §, 7 kap. 2 och 3 §§ , 8 kap. 8 a § samt 10 kap. 1 a §, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 kap. 9 §

1

När ett undersökningstillstånd eller en bearbetningskoncession har upphört att gälla, kan en ansökan om undersökningstillstånd beträffande mark inom samma område prövas tidigast ett år efter det att tillståndet eller koncessionen upphörde att gälla. Om det föreligger synnerliga skäl, får bergmästaren medge un- dantag från bestämmelserna i första stycket. 9 a §

2

Undersökningstillstånd får inte meddelas för mark inom en skyddszon runt ett område som omfattas av en bearbetningskoncession. Skydds- zonen skall ha en sträckning av 1 000 meter från gränsen för det område som omfattas av koncessionen. Om det finns särskilda skäl får skydds- zonen minskas. Om en gruva eller motsvarande anläggning inte tagits i drift inom tre år efter det att bearbetningskoncession meddelades, får dock undersök- ningstillstånd meddelas inom skyddszonen fram till dess att anlägg- ningen tas i drift. Om en gruva eller motsvarande anläggning tagits i drift inom kon- cessionsområdet, får undersök- ningstillstånd inom skyddszonen trots första stycket meddelas den som innehar bearbetningskonces- sionen eller annan, som har dennes medgivande.

3

kap.

5 §

Minst två veckor innan under-

Undersökningsarbete får påbör-

sökningsarbetet påbörjas skall till-

jas först efter det att tillstånds-

ståndshavaren underrätta berg-

havaren har upprättat och översänt

Prop. 2004/05:40 Bilaga 5

1

Senaste lydelse 1998:165.

2

Senaste lydelse 1998:165.

128

mästaren, ägaren till den mark där

en beskrivning

över

arbetet

Prop. 2004/05:40

arbetet skall bedrivas och inne-

(arbetsplan) på sätt som föreskrivs

Bilaga 5

havarna av nyttjanderätt eller ser-

i andra och tredje styckena. Att det

vitut om när arbetet skall påbörjas.

i vissa fall också krävs att

berg-

Kan arbetena antas komma att be-

mästaren skall ha fastställt arbets-

röra annan särskild rätt, skall även

planen följer av 5 a §.

innehavaren av denna underrättas.

Arbetsplanen

skall innehålla en

Underrättelser till

andra

än

redogörelse för det arbete som till-

bergmästaren skall delges.

ståndshavaren planerar utföra, en

Underrättelse till innehavare av

tidsplan för arbetet samt en be-

renskötselrätt

får

delges

den

dömning av i vilken utsträckning

sameby som innehavarna tillhör.

åtgärderna kan antas påverka en-

Innan arbetet påbörjas skall till-

skild rätt.

ståndshavaren

ställa

säkerhet

för

Tillståndshavaren

skall

sända

ersättning enligt 7 kap. 1 §, om inte

arbetsplanen

till

bergmästaren,

den som är berättigad till ersätt-

ägaren till den mark där arbetet

ning medger annat.

skall bedrivas och till innehavare

av nyttjanderätt eller servitut. Om

arbetet kan antas komma att be-

röra annan särskild rätt, skall även

innehavaren av denna rätt till-

ställas arbetsplanen. Arbetsplanen

skall delges andra än berg-

mästaren.

Om arbetsplanen skall

tillställas innehavare av ren-

skötselrätt får den delges den

sameby som innehavarna tillhör.

Innan arbetet påbörjas skall till-

ståndshavaren

ställa säkerhet för

ersättning som föreskrivits i till-

ståndet.

5 a §

Fastighetsägare eller andra be-

rörda sakägare som har invänd-

ningar mot de i arbetsplanen upp-

tagna åtgärderna skall inom två

veckor från delfåendet av arbets-

planen

sända dessa till såväl till-

ståndshavaren som bergmästaren.

Om invändningar har gjorts en-

ligt första stycket får tillstånds-

havaren begära att

bergmästaren

prövar frågan. Bergmästaren skall

därvid pröva om de i arbetsplanen

angivna åtgärderna är nödvändiga

för en ändamålsenlig undersökning

och inte medför så stora olägen-

heter

för

fastighetsägaren

eller

annan sakägare att dessa över-

väger

tillståndshavarens

intresse

129

Bergmästaren kan, sedan beslutet om koncession har vunnit laga kraft, medge att mark får tas i an- språk i avvaktan på att frågan om markanvisning avgörs. Sådant medgivande får lämnas endast om koncessionshavaren ställer säkerhet för den ersättning som avses i

7 kap. 4 §.

av att få utföra arbetena. Vid pröv- ningen får bergmästaren meddela de villkor som behövs för att före- bygga eller begränsa olägenhet samt förordna att beslutet skall gälla utan hinder av att det inte vunnit laga kraft.

5

kap.

1 § Den som har koncession får inom koncessionsområdet, i dagen eller under jord, dels bedriva undersökningsarbete enligt 3 §, dels utföra be- arbetning och därmed sammanhängande verksamhet enligt 47 §§. För bearbetning och därmed sammanhängande verksamhet som sker i dagen får koncessionshavaren dock ta i anspråk endast mark som har anvisats för ändamålet. Mark utanför koncessionsområdet får tas i anspråk för annat ändamål än undersökning eller bearbetning enligt vad som bestäms vid mark- anvisningen. Ärenden om markanvisning prövas vid markanvisningsförrättning en- ligt bestämmelserna i 9 kap. Bergmästaren kan, sedan beslutet om koncession har vunnit laga kraft, medge att mark får tas i an- språk i avvaktan på att frågan om markanvisning avgörs. Sådant medgivande får lämnas endast om koncessionshavaren ställer säkerhet för den ersättning som avses i 7 kap. 2 §. 7 kap. 2 §

3

Skada eller intrång som föran- leds av att bearbetningskoncession har meddelats skall ersättas av koncessionshavaren. Om ansökan om markanvisning inte gjorts inom tio år från det att bearbetningskoncessionen vann laga kraft, skall koncessions- havaren lösa den fastighet eller fastighetsdel som ligger inom kon- cessionsområdet, om fastighets- ägaren begär det. Detta gäller dock inte om koncessionshavaren visar att det saknas anledning att begära markanvisning inom om- rådet.

3 Tidigare 2 § återfinns i 4 §. Prop. 2004/05:40 Bilaga 5 130

4

Tidigare 3 § återfinns i 5 §.

5

Tidigare 5 § återfinns i 7 §.

Om det uppstår synnerligt men för någon fastighet eller del därav på grund av en meddelad bearbet- ningskoncession, skall koncessions- havaren lösa den fastighet eller fastighetsdel som lider sådant men, om fastighetsägaren begär det. 3 §

4

Vid bearbetning skall konces- sionshavaren till fastighetsägare inom koncessionsområdet betala en mineralavgift för varje kalenderår. Om det inom koncessionsområdet finns flera fastighetsägare skall de ha del i avgiften efter fastighetens del i området per den 31 december det år avgiften avser. Avgiften skall motsvara två pro- mille av ett genomsnittligt värde av inom koncessionsområdet brutet koncessionsmineral. Genomsnittsvärdet skall beräk- nas året efter det kalenderår som avgiften avser. Beräkningen skall ske på grundval av bruten mängd malm, malmens halt av konces- sionsmineral samt genomsnittspris för aktuell malm. Regeringen eller den myndighet bestämmer med- delar närmare föreskrifter om be- räkningen av genomsnittsvärdet. 5 §

5

Beträffande ersättning och löse- skilling enligt 1, 2 eller 4 § gäller 4 kap. och 5 kap. 23 och 24 §§ samt 27 § första stycket första meningen expropriationslagen (1972:719) i tillämpliga delar. Vad som sägs i 4 kap. 3 § samma lag skall härvid tillämpas i fråga om värdeökning som ägt rum under tiden från dagen tio år före det ansökan om markanvisning gjordes. Prop. 2004/05:40 Bilaga 5 131

8 kap.

8 a §

Sådan

ersättning

som

avses

i

7 kap.

3

§

skall

fastställas

av

bergmästaren.

Tvister

i

frågor

som

avses

i

7 kap. 2 § prövas av bergmästaren.

Innan beslut meddelas om in-

lösen

av

del

av fastighet

enligt

7 kap. 2 § skall, på det sätt som

gäller

för

fastighetsbildning,

en

karta med beskrivning ha upp-

rättats över området och dess

gränser ha utmärkts.

9 §

Tvister

i frågor

som avses i

Tvister

i

frågor

som

avses

i

7 kap. 2 § prövas vid markanvis-

7 kap. 4 § prövas vid markanvis-

ningsförrättningen.

ningsförrättningen.

10 §

Beslut som har meddelats enligt

Beslut som har meddelats enligt

8 eller 9 § får verkställas.

8, 8 a eller 9 § får verkställas.

11 §

Tvister

om ersättning

enligt

Tvister

om

ersättning

enligt

denna lag i andra fall än som avses

denna lag i andra fall än som avses

i 7 kap. 1 eller 2 § prövas av den

i 7 kap. 14 §§ prövas av den

fastighetsdomstol inom vars om-

fastighetsdomstol inom vars om-

råde koncessionsområdet

eller

råde

koncessionsområdet

eller

större delen därav ligger.

större delen därav ligger.

12 §

Vid tvister som avses i 8 kap. 7 §

Tillstånds- eller koncessions-

och vid tvister om ersättning enligt

havaren skall ersätta staten för

7 kap. 1 § skall tillstånds- eller

kostnaderna i ärendet enligt före-

koncessionshavaren

ersätta

staten

skrifter som regeringen meddelar

för kostnaderna i ärendet enligt

1. vid tvister som avses i 8 kap.

föreskrifter som regeringen med-

7 §,

delar.

2. vid tvister om ersättning enligt

7 kap. 1 och 3 §§, och

3. vid tvister om ersättning enligt

7 kap. 2 § om prövningen

inte sker

i samband med markanvisnings-

förrättning.

9 kap. 22 § Beslut om markanvisning skall Beslut om markanvisning skall ange den anvisade markens läge, ange den anvisade markens läge, Prop. 2004/05:40 Bilaga 5 132

omfattning och ändamål samt inne-

omfattning och ändamål samt inne-

hålla avgörande i sådana tvister om

hålla avgörande i sådana tvister om

ersättning enligt 7 kap. 1 eller 2 §

ersättning enligt 7 kap. 1, 2 eller

som har prövats vid förrättningen.

4 § som har prövats vid förrätt-

Dessutom skall beslutet innehålla

ningen. Dessutom skall beslutet

avgörande i sådana frågor som

innehålla avgörande i sådana frågor

anges i 20 och 21 §§.

som anges i 20 och 21 §§.

Om löseskilling eller intrångsersättning bestäms, skall i beslutet också anges om belopp skall deponeras enligt 10 kap. 2 § och var depositionen skall ske. 23 §

Överenskommelse om ersättning

Överenskommelse om ersättning

som avses i 7 kap. 1 och 2 §§ skall

som avses i 7 kap. 1, 2 och 4 §§

fastställas i markanvisningsbeslu-

skall fastställas i markanvisnings-

tet, om någon av parterna begär

beslutet, om någon av parterna be-

det.

gär det.

25 § Gränserna för mark som anvisas skall utstakas och utmärkas i behövlig omfattning. Karta skall upprättas över marken. Den skall göras så noggrann som ändamålet kräver. Kan förrättningen genomföras och för- rättningsresultatet åskådliggöras utan karta, behöver en sådan dock inte

upprättas.

Innan beslut meddelas om in-

Innan beslut meddelas om in-

lösen av del av fastighet enligt

lösen av del av fastighet enligt

7 kap. 2 § andra stycket skall på det

7 kap. 4 § andra stycket skall på det

sätt som gäller för fastighetsbild-

sätt som gäller för fastighetsbild-

ning en karta med beskrivning ha

ning en karta med beskrivning ha

upprättats över området och dess

upprättats över området och dess

gränser ha utmärkts.

gränser ha utmärkts.

26 §

Anvisad mark får tillträdas innan

Anvisad mark får tillträdas innan

markanvisningsbeslutet har vunnit

markanvisningsbeslutet har vunnit

laga kraft, om sökanden har ställt

laga kraft, om sökanden har ställt

säkerhet för den ersättningsskyl-

säkerhet för den ersättningsskyl-

dighet som avses i 7 kap. 1 och

dighet som avses i 7 kap. 1 och

2 §§ och bergmästaren inte bestäm-

4 §§ och bergmästaren inte bestäm-

mer annat.

mer annat.

10 kap.

1 §

Ersättning som har bestämts vid markanvisningsförrättning skall beta- las inom en månad från det att markanvisningsbeslutet vunnit laga kraft. Ersättningen skall även innefatta ränta från dagen då beslutet vann laga kraft eller, om marken dessförinnan har tillträtts, från tillträdesdagen. Ersättning enligt 7 kap. 2 § skall betalas inom en månad från det av beslutet vunnit laga kraft. Ersätt- ningen skall även innefatta ränta från dagen då beslutet vann laga Prop. 2004/05:40 Bilaga 5 133 kraft. Ränta beräknas enligt 5 § räntelagen (1975:635) för tiden till dess betalning skall ske och enligt 6 § räntelagen för tiden därefter. 1 a § Mineralavgift enligt 7 kap. 3 § skall betalas inom en månad från det att beslutet vunnit laga kraft. Ersättningen skall även innefatta ränta från dagen då beslutet vann laga kraft. Ränta beräknas enligt 5 § räntelagen (1975:635) för tiden till dess betalning skall ske och enligt 6 § räntelagen för tiden därefter. 12 kap. 8 § En andelshavare som inte har deltagit i ett visst arbete får ansluta sig till detta efter anmälan på stämma eller skriftlig anmälan hos förestånda- ren. I sådant fall skall andelshavaren i förhållande till sin andel i kon- cessionen ersätta följande slag av kostnader som föranletts av arbetet: 1. kostnader för sådana byggnader och andra anläggningar, maskiner, redskap, inventarier och förråd som är nödvändiga eller nyttiga för fort- satt undersökning eller bearbetning, efter det värde egendomen har när andelshavaren ansluter sig till arbetet,

2. kostnader för ersättning eller

2. kostnader för ersättning eller

inlösen enligt 7 kap. 2 § samt kost-

inlösen enligt 7 kap. 2 eller 4 §

nader för markanvisningsförrätt-

samt kostnader för markanvis-

ning och fördelning av ersättning,

ningsförrättning och fördelning av

ersättning,

3. kostnader för sådana undersöknings och tillredningsarbeten som har utförts efter markanvisningsförrättningen och som är nödvändiga eller nyttiga för fortsatt undersökning eller bearbetning.

Har mark som tillhör en andels-

Har mark som tillhör en andels-

havare tagits i anspråk för arbetet,

havare tagits i anspråk för arbetet,

skall den andelshavare som an-

skall den andelshavare som an-

sluter sig betala ersättning för detta

sluter sig betala ersättning för detta

i förhållande till sin andel enligt de

i förhållande till sin andel enligt de

grunder som anges i 7 kap. 3 §.

grunder som anges i 7 kap. 5 §.

15 kap. 6 § Till böter eller fängelse i högst sex månader skall den dömas som upp- såtligen eller av oaktsamhet 1. bedriver undersökningsarbete i strid med bestämmelserna om krav på undersökningstillstånd eller bearbetningskoncession,

2. påbörjar undersökningsarbete

2. påbörjar undersökningsarbete

utan att iaktta vad som föreskrivs i

utan att iaktta vad som föreskrivs i

3 kap. 5 § om underrättelse och

3 kap. 5 §,

ställande av säkerhet,

Prop. 2004/05:40 Bilaga 5 134

3. utför bearbetning eller därmed sammanhängande verksamhet i strid

Prop. 2004/05:40

med bestämmelserna om bearbetningskoncession,

Bilaga 5

4.

lägger igen utfraktsväg, ort eller borrhål i strid med bestämmelserna om krav på tillstånd i 5 kap. 8 § eller 13 kap. 7 §, eller

5.

lägger ned gruva eller motsvarande anläggning i strid med 14 kap. 4 § tredje stycket.

Till böter eller fängelse i högst sex månader döms också den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet lämnar oriktig uppgift när han full- gör uppgiftsskyldighet enligt koncessionsvillkor eller enligt 2 § 1. I fall som avses i första stycket 3 kan mineral som utvunnits förklaras förverkat. Om ett brott som avses i första stycket 2 berör enbart enskilds rätt, får åklagare väcka åtal endast om målsäganden anger brottet till åtal. 16 kap. 1 §

6

Nuvarande lydelse I fråga om överklagande av beslut enligt denna lag gäller följande.

Beslut

Överklagande

Beslut av bergmästaren i frågor

Allmän förvaltningsdomstol

som gäller undersökningstillstånd

Beslut av bergmästaren i frågor

Regeringen

som gäller meddelande av bearbet-

ningskoncession,

tillstånd

till

överlåtelse av koncession eller änd-

ring av villkoren för en koncession

Beslut av bergmästaren i frågor

Regeringen

omförlängning

av

giltighetstiden

för en bearbetningskoncession en-

ligt 4 kap. 10 §

Beslut av bergmästaren i andra

Allmän förvaltningsdomstol

frågor som gäller bearbetningskon-

cession

Tillstånd av

bergmästaren

till

Sveriges geologiska undersökning

byggande av väg enligt 3 kap. 3 §

andra stycket

Beslut av bergmästaren i fråga som

Länsstyrelsen

avses i 3 kap. 7 §

6 Senaste lydelse 1995:106.

135

Förhandsbesked av bergmästaren enligt 4 kap. 9 § tredje stycket Tillstånd av bergmästaren att lägga igen utfraktsväg, ort eller borrhål enligt 5 kap. 8 § eller 13 kap. 6 § Beslut av bergmästaren i ärende om ersättning enligt 7 kap. 1 § Beslut av förrättningsmyndigheten i 8 kap. 7 § Beslut av förrättningsmyndigheten i ärende om markanvisning Tillstånd av bergmästaren att lägga ned gruva eller motsvarande an- läggning enligt 14 kap. 4 § tredje stycket

Prop. 2004/05:40

Sveriges geologiska undersökning

Bilaga 5

Sveriges geologiska undersökning Den fastighetsdomstol inom vars område marken som tvisten gäller eller större delen därav är belägen Den fastighetsdomstol inom vars område marken som tvisten gäller eller större delen därav är belägen Den fastighetsdomstol inom vars område marken som tvisten gäller eller större delen därav är belägen Sveriges geologiska undersökning

Beslut av bergmästaren i andra

Allmän förvaltningsdomstol

frågor enligt denna lag

Beslut av länsstyrelsen i frågor som

Regeringen

avses i 3 kap. 6 §

Beslut av länsstyrelsen i frågor om

Allmän förvaltningsdomstol

prövande av säkerhet enligt 17 kap.

Beslut av Statens jordbruksverk

Allmän förvaltningsdomstol

eller Skogsstyrelsen enligt 8 kap. 6

a § första eller fjärde stycket.

Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. 136

Föreslagen lydelse

Prop. 2004/05:40

Bilaga 5

I fråga om överklagande av beslut enligt denna lag gäller följande.

Beslut Beslut av bergmästaren i frågor som gäller undersökningstillstånd Beslut av bergmästaren i frågor som gäller fastställande av arbets- plan för undersökningsarbete enligt 3 kap. 5 a §. delen därav är Tillstånd av bergmästaren till byggande av väg enligt 3 kap. 3 § andra stycket Överklagas hos Allmän förvaltningsdomstol Den fastighetsdomstol inom vars område marken som tvisten gäller eller större belägen Allmän förvaltningsdomstol Beslut av bergmästaren i frågor Regeringen som gäller meddelande av bearbet- ningskoncession, tillstånd till överlåtelse av koncession eller änd- ring av villkoren för en koncession Beslut av bergmästaren i frågor om Regeringen förlängning av giltighetstiden för en bearbetningskoncession enligt 4 kap. 10 § Beslut av bergmästaren i andra Allmän förvaltningsdomstol frågor som gäller bearbetnings- koncession Beslut av bergmästaren i fråga som avses i 3 kap. 7 § Förhandsbesked av bergmästaren enligt 4 kap. 9 § tredje stycket Tillstånd av bergmästaren att lägga igen utfraktsväg, ort eller borrhål enligt 5 kap. 8 § eller 13 kap. 6 § Beslut av bergmästaren i ärende om ersättning enligt 7 kap. 1 § Länsstyrelsen Allmän förvaltningsdomstol Allmän förvaltningsdomstol Den fastighetsdomstol inom vars område marken eller större delen därav är belägen 137 Beslut av bergmästaren i ärenden enligt 7 kap. 2 § Beslut av bergmästaren i ärenden om mineralavgift enligt 7 kap. 3 § Beslut av förrättningsmyndigheten i 8 kap. 7 § Beslut av förrättningsmyndigheten i ärende om markanvisning Tillstånd av bergmästaren att lägga ned gruva eller motsvarande anläggning enligt 14 kap. 4 § tredje stycket

Den fastighetsdomstol inom vars

Prop. 2004/05:40

område marken som tvisten gäller

Bilaga 5

eller större delen därav är belägen

Den fastighetsdomstol inom vars

område den berörda fastigheten

eller större delen därav är belägen

Den fastighetsdomstol inom vars

område marken eller större delen

därav är belägen

Den fastighetsdomstol inom vars

område marken som tvisten gäller

eller större delen därav är belägen

Allmän förvaltningsdomstol

Beslut av bergmästaren i andra

Allmän förvaltningsdomstol

frågor enligt denna lag

Beslut av länsstyrelsen i frågor som

Regeringen

avses i 3 kap. 6 §

Beslut av länsstyrelsen i frågor om

Allmän förvaltningsdomstol

prövande av säkerhet enligt 17 kap.

Beslut av Statens jordbruksverk

Allmän förvaltningsdomstol

eller Skogsstyrelsen enligt 8 kap. 6

a § första eller fjärde stycket.

Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.

1.

Denna lag träder i kraft den

2.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande för undersökningstillstånd och bearbetningskoncessioner som beviljats före ikraftträdandet.

138 Förteckning över remissinstanserna (Ds 2002:65) Hovrätten för Övre Norrland, Kammarrätten i Sundsvall, Domstols- verket, Statskontoret, Delegationen för utländska investeringar i Sverige, Fortifikationsverket, Statens fastighetsverk, Länsstyrelsen i Kronobergs län, Länsstyrelsen i Blekinge län, Länsstyrelsen i Skåne län, Läns- styrelsen i Gävleborgs län, Länsstyrelsen i Jämtlands län, Länsstyrelsen i Västerbottens län, Stockholms universitet, Kungliga tekniska högskolan, Uppsala universitet, Lunds universitet, Luleå tekniska universitet, Same- tinget, Riksantikvarieämbetet, Naturvårdsverket, Lantmäteriverket, Verket för näringslivsutveckling, Verket för innovationssystem, Sveriges geologiska undersökning, Bergsstaten, Glesbygdsverket, Tingsryds kommun, Ronneby kommun, Tomelilla kommun, Vetlanda kommun, Lycksele kommun, Malå kommun, Skellefteå kommun, Sorsele kommun, Storumans kommun, Gällivare kommun, Kiruna kommun, Svenska Kommunförbundet, Svenska samernas riksförbund, Sveriges advokatsamfund, Svenska Gruvföreningen, Lantbrukarnas riksförbund, Aktionen för en rättvis minerallag, Den ideella föreningen Inga gruvor på Österlen, Högestad 

9 a §

2

Undersökningstillstånd får inte meddelas för mark inom en skyddszon runt ett område som omfattas av en bearbetningskoncession. Skydds- zonen skall ha en sträckning av 1 000 meter från gränsen för det område som omfattas av koncessionen. Om det finns särskilda skäl får skydds- zonen minskas. Om en gruva eller motsvarande anläggning inte tagits i drift inom tre år efter det att bearbetningskoncession meddelades, får dock undersök- ningstillstånd meddelas inom skyddszonen fram till dess att anlägg- ningen tas i drift. Om en gruva eller motsvarande anläggning tagits i drift inom kon- cessionsområdet, får undersök- ningstillstånd inom skyddszonen trots första stycket meddelas den som innehar bearbetningskonces- sionen eller annan, som har dennes medgivande. Villkor i vissa undersöknings- tillstånd 10 § Undersökningstillstånd beträf- fande olja, gasformiga kolväten eller diamant skall förenas med de villkor som behövs för att skydda allmänna intressen eller enskild rätt. Undersökningstillstånd skall förenas med de villkor som behövs för att skydda allmänna intressen. Om det inte finns särskilda skäl för annat, skall tillståndet förenas med villkor om att tillståndshava- ren skall ställa säkerhet för ersätt- ning enligt 7 kap. 1 § första stycket.

3

kap.

3 § Undersökningsarbete får bedrivas endast för att visa att sådant mineral som omfattas av tillståndet finns inom området och för att ta närmare reda på fyndighetens storlek, beskaffenhet och brytvärdhet.

Tillståndshavaren får ta

mark i

Tillståndshavaren får i den ut-

anspråk för att uppföra byggnader

sträckning det behövs använda väg

som är oundgängligen nödvändiga

till och inom området. Efter till-

för undersökningsarbetet.

I

den

stånd av bergmästaren får till-

utsträckning det behövs får

han

ståndshavaren också ta mark i an-

2 Senaste lydelse 1998:165. Prop. 2004/05:40 Bilaga 7 141 också ta mark i anspråk för att bygga väg inom området eller an- vända väg till och inom området. Efter tillstånd av bergmästaren får han också ta mark i anspråk för att bygga nödvändig väg till området. Arbetet skall utföras så, att minsta skada och intrång vållas.

språk för att bygga nödvändig väg

Prop. 2004/05:40

till och inom området.

Bilaga 7

Arbetet skall utföras så, att minsta skada och intrång vållas på någon annans egendom och på natur- och kulturmiljön. Minst två veckor innan under- sökningsarbetet påbörjas skall till- ståndshavaren underrätta berg- mästaren, ägaren till den mark där arbetet skall bedrivas och inne- havarna av nyttjanderätt eller ser- vitut om när arbetet skall på- börjas. Kan arbetena antas komma att beröra annan särskild rätt, skall även innehavaren av denna underrättas. Underrättelser till andra än bergmästaren skall delges. Underrättelse till innehavare av renskötselrätt får delges den same- by som innehavarna tillhör. Innan arbetet påbörjas skall till- ståndshavaren ställa säkerhet för ersättning enligt 7 kap. 1 §, om inte den som är berättigad till er- sättning medger annat. 5 § Undersökningsarbete får endast utföras i enlighet med en gällande arbetsplan. Innan arbetet påbörjas skall tillståndshavaren ha ställt sådan säkerhet för ersättning som föreskrivs i undersökningstillstån- det. Arbetsplanen skall upprättas av tillståndshavaren och innehålla en redogörelse för det undersök- ningsarbete som planeras, en tids- plan för arbetet och en bedömning av i vilken utsträckning arbetet kan antas påverka allmänna in- tressen och enskild rätt. Arbetsplanen skall delges äga- ren till den mark där arbetet skall bedrivas och innehavare av sär- skild rätt som berörs. Delgivning med innehavare av renskötselrätt får ske genom att arbetsplanen delges den sameby som innehavar- na tillhör. Arbetsplanen skall även sändas till bergmästaren. Invändningar mot innehållet i arbetsplanen skall framställas skriftligt och vara tillståndshava- ren och bergmästaren till handa inom tre veckor från delgivningen av arbetsplanen. 5 a § En arbetsplan blir gällande om några invändningar enligt 5 § fjärde stycket inte framställs. En arbetsplan blir också gällande om tillståndshavaren och den sak- ägare som framställt sådana in- vändningar kan komma överens 142 om arbetsplanens innehåll. En sådan arbetsplan skall sändas till bergmästaren. Om invändningar enligt 5 § fjärde stycket har framställts får tillståndshavaren också begära att arbetsplanen prövas av berg- mästaren. Arbetsplanen skall fast- ställas av bergmästaren och bli gällande i den utsträckning de åtgärder som anges är nödvändiga för en ändamålsenlig undersök- ning och inte medför så stora olägenheter för fastighetsägaren eller någon annan sakägare att olägenheterna överväger till- ståndshavarens intresse av att få utföra arbetena. Bergmästaren skall, i beslut om fastställande, meddela de villkor som behövs för att skydda all- männa intressen och enskild rätt och för att förebygga eller be- gränsa olägenheter. Bergmästaren får också besluta att arbetsplanen skall gälla utan att den har vunnit laga kraft. 6 §

3

Undersökningsarbete får inte äga rum inom nationalpark eller område som en statlig myndighet hos regeringen har begärt skall avsättas till nationalpark eller i strid med föreskrifter som har meddelats för natur- eller kulturreservat med stöd av 7 kap. miljöbalken. Bestämmelser om att tillstånd krävs för vissa verksamheter och åt- gärder finns i 7 kap. 28 a29 b §§ miljöbalken. Undersökningsarbete får inte heller, utan medgivande av länsstyrelsen,

äga rum inom

1. befästningsområde och sådant

1. tvåhundra meter från skydds-

område utanför detta som rege-

objekt enligt lagen (1990:217) om

ringen bestämmer,

skydd för samhällsviktiga anlägg-

ningar m.m. och sådant område

utanför detta som regeringen be-

stämmer,

2.

kyrkogård och annan begravningsplats,

3.

område som avses i 4 kap. 5 § miljöbalken.

Ett medgivande enligt tredje

Ett medgivande enligt tredje

stycket 3 skall förenas med de vill-

stycket 3 skall förenas med de vill-

kor som är nödvändiga för att för-

kor som är nödvändiga för att för-

hindra att påtaglig skada uppkom-

hindra att påtaglig skada uppkom-

3 Senaste lydelse 2001:444.

Prop. 2004/05:40 Bilaga 7 143 mer för områdets natur- och kul- turvärden. Länsstyrelsen får även i övrigt förena ett medgivande en- ligt andra stycket med villkor.

mer för områdets natur- och kul-

Prop. 2004/05:40

turvärden. Länsstyrelsen får även i

Bilaga 7

övrigt förena ett medgivande en-

ligt tredje stycket med villkor.

7 §

4

Undersökningsarbete får inte utan medgivande av bergmästaren äga rum inom 1. område inom trettio meter från allmän väg eller sådan vägsträckning enligt fastställd arbetsplan, trettio meter från järnväg eller kanal som är upplåten för allmän trafik eller trettio meter från allmän flygplats,

2. område inom etthundra meter

2.

område

inom

tvåhundra

från tomt med byggnad där någon

meter från bostadsbyggnad,

är bosatt under övervägande del

av året,

3. område med kyrka, annan

3. område inom tvåhundra meter

samlingslokal, undervisningsan-

från

kyrka, annan samlingslokal,

stalt, hotell eller pensionat eller

undervisningsanstalt,

hotell eller

område med vårdanstalt, elevhem

pensionat eller område inom två-

eller liknande inrättning, om den

hundra meter

från

vårdanstalt,

är avsedd för mer än femtio per-

elevhem eller liknande inrättning,

soner,

om den är avsedd för mer än fem-

tio personer,

4. område med elektrisk kraft-

4. område inom tvåhundra meter

station eller industriell anläggning,

från elektrisk kraftstation eller in-

dustriell anläggning, eller

5. område med detaljplan eller områdesbestämmelser enligt plan- och bygglagen (1987:10). I fall som anges i första stycket 5 får medgivande inte lämnas i strid med planen eller områdesbestämmelserna. Om syftet med planen eller bestämmelserna inte motverkas, får dock mindre avvikelser göras.

Utan hinder av vad som före-

Utan hinder av vad som före-

skrivs i första stycket 24 får un-

skrivs i första stycket 24 får un-

dersökning ske, om medgivande

dersökning ske, om medgivande

har lämnats av den som berörs av

har lämnats av den som berörs av

arbetet. I fall som anges i första

arbetet. I fall som anges i första

stycket 2 skall medgivande lämnas

stycket 2 skall medgivande lämnas

av ägaren till byggnaden eller tom-

av ägaren till byggnaden eller

ten och den som har nyttjanderätt

marken och den som har nyttjan-

till den. I fall som anges i första

derätt till den. I fall som anges i

stycket 3 och 4 skall medgivandet

första stycket 3 och 4 skall med-

lämnas av ägare och nyttjande-

givandet lämnas av ägare och nytt-

rättshavare.

janderättshavare.

Bergmästaren får förena sitt medgivande med villkor.

5

kap.

1 § Den som har koncession får inom koncessionsområdet, i dagen eller under jord, dels bedriva undersökningsarbete enligt 3 §, dels utföra be-

4 Senaste lydelse 1998:165.

144

arbetning och därmed sammanhängande verksamhet enligt 47 §§. För bearbetning och därmed sammanhängande verksamhet som sker i dagen får koncessionshavaren dock ta i anspråk endast mark som har anvisats för ändamålet. Mark utanför koncessionsområdet får tas i anspråk för annat ändamål än undersökning eller bearbetning enligt vad som bestäms vid mark- anvisningen. Ärenden om markanvisning prövas vid markanvisningsförrättning

enligt bestämmelserna i 9 kap.

Bergmästaren kan, sedan beslu-

Bergmästaren kan, sedan beslu-

tet om koncession har vunnit laga

tet om koncession har vunnit laga

kraft, medge att mark får tas i an-

kraft, medge att mark får tas i an-

språk i avvaktan på att frågan om

språk i avvaktan på att frågan om

markanvisning avgörs.

Sådant

markanvisning avgörs.

Sådant

medgivande får lämnas endast om

medgivande får lämnas endast om

koncessionshavaren ställer

säker-

koncessionshavaren ställer

säker-

het för den ersättning som avses i

het för den ersättning som avses i

7 kap. 2 §.

7 kap. 3 §.

3 §

Undersökningsarbete får avse sådana mineral som omfattas av kon- cessionen. I den mån ingen annan har tillstånd eller koncession får kon- cessionshavaren inom koncessionsområdet undersöka även andra kon- cessionsmineral med undantag av olja, gasformiga kolväten och diamant.

I fråga om undersökningsarbete

I fråga om undersökningsarbete

som bedrivs i dagen på ej anvisad

som bedrivs i dagen på ej anvisad

mark skall 3 kap. 35 §§ tillämpas.

mark skall 3 kap. 35 a §§ till-

lämpas.

6 kap. 1 §

5

Undersökningstillstånd och be- arbetningskoncession får överlåtas efter medgivande av prövnings- myndigheten. Medgivande i fråga om undersökningstillstånd får läm- nas om de krav är uppfyllda som anges i 2 kap. 2 § första stycket 2 och andra stycket. Medgivande i fråga om bearbetningskoncession får lämnas om de krav är uppfyllda som anges i 4 kap. 2 § första stycket 2 och förvärvaren dess- utom visar att han är lämplig att bedriva bearbetning av fyndig- heten. Undersökningstillstånd och be- arbetningskoncession får överlåtas efter medgivande av prövnings- myndigheten. Medgivande i fråga om undersökningstillstånd får läm- nas om de krav är uppfyllda som anges i 2 kap. 2 § andra och tredje styckena. Medgivande i fråga om bearbetningskoncession får lämnas om de krav är uppfyllda som anges i 4 kap. 2 § första stycket 2 och förvärvaren dessutom visar sig vara lämplig att bedriva bearbet- ning av fyndigheten.

5 Senaste lydelse 1993:690. Prop. 2004/05:40 Bilaga 7 145

7

kap.

2 § Skada som föranleds av att be- arbetningskoncession har beviljats skall ersättas av koncessionshava- ren. Om ansökan om markanvisning inte har gjorts inom tio år från det att beslutet om bearbetningskon- cession har vunnit laga kraft, skall koncessionshavaren lösa den fas- tighet eller fastighetsdel som lig- ger inom koncessionsområdet, om fastighetsägaren begär det. Detta gäller dock inte om koncessions- havaren visar att det saknas an- ledning att begära markanvisning inom området. Om det uppstår synnerligt men för någon fastighet eller del därav på grund av att bearbetningskon- cession har beviljats, skall konces- sionshavaren lösa den fastighet eller fastighetsdel som lider sådant men, om ägaren begär det. 4 § Beträffande ersättning och löse- skilling enligt 1 eller 2 § gäller 4 kap. och 5 kap. 23 §, 24 § och

27 §

första

stycket

första

meningen

expropriationslagen

(1972:719) i tillämpliga delar. Vad som sägs i 4 kap. 3 § samma lag skall härvid tillämpas i fråga om värdeökning som ägt rum under tiden från dagen tio år före det ansökan om markanvisning gjordes. Beträffande ersättning och löse- skilling enligt 13 §§ gäller 4 kap. och 5 kap. 23 §, 24 § och 27 § första stycket första meningen expropriationslagen (1972:719) i tillämpliga delar. Vad som sägs i 4 kap. 3 § samma lag skall härvid tillämpas i fråga om värdeökning som ägt rum under tiden från dagen tio år före det ansökan om markanvisning gjordes. I fråga om ersättning vid inlösen enligt 2 § andra eller tredje stycket skall dock tiden räknas från och med dagen för begäran om inlösen, om inte ersättningsfrågan prövas vid markanvisningsförrättning. Mineralersättning 7 § Vid bearbetning skall konces- sionshavaren för varje kalenderår Prop. 2004/05:40 Bilaga 7 146 betala en mineralersättning. Er- sättningen skall motsvara två pro- mille av det beräknade värdet av de mineral som omfattas av kon- cessionen och som har brutits och uppfordrats inom koncessions- området under året. Beräkningen skall ske på grundval av mängden uppfordrad malm, malmens halt av koncessionsmineral och genom- snittspriset för mineralet under året eller ett motsvarande värde. Av ersättningen skall tre fjärde- delar tillfalla fastighetsägare inom koncessionsområdet och en fjärde- del staten. Om det finns flera fas- tigheter inom koncessionsområdet, skall ersättningen till fastighets- ägare bestämmas efter varje fas- tighets del i området. Ersättningen skall fastställas efter förhållan- dena den 31 december det år er- sättningen avser. Koncessionshavaren skall i ett ärende om fastställelse av ersätt- ning lämna de uppgifter som be- hövs för att ersättningen skall kunna bestämmas. 8 kap. 1 §

6

Ärenden om beviljande av undersökningstillstånd eller bearbetnings- koncession prövas av bergmästaren, om inte annat följer av 2 §.

Bergmästaren får avgöra ären-

Bergmästaren får avgöra ären-

den om beviljande av undersök-

den om beviljande av undersök-

ningstillstånd utan att någon annan

ningstillstånd utan att någon annan

än sökanden haft tillfälle att yttra

sakägare än sökanden haft tillfälle

sig.

att yttra sig.

I ärenden om beviljande av bearbetningskoncession skall bergmäs- taren, såvitt gäller tillämpningen av 3, 4 och 6 kap. miljöbalken, samråda med länsstyrelsen i det eller de län där koncessionsområdet ligger. Läns- styrelsen får därvid besluta om särskild utredning enligt 2 kap. 11 § lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. Fastställelse av mineralersättning 6 b § Bergmästaren fastställer mine- ralersättning enligt 7 kap. 7 §.

6 Senaste lydelse 1998:845. Prop. 2004/05:40 Bilaga 7 147

8 a §

Tvister

i

frågor som avses i

7 kap.

2 §

prövas

av

berg-

mästaren. Om en sådan tvist före-

ligger när

markanvisningsförrätt-

ningen hålls, prövas frågan vid

förrättningen.

Innan beslut meddelas om in-

lösen av en del av en fastighet en-

ligt 7 kap. 2 § tredje stycket skall

på det sätt som gäller för fastig-

hetsbildning en karta med beskriv-

ning ha upprättats över området

och dess gränser ha utmärkts.

9 §

Tvister

i frågor som avses i

Tvister

i

frågor som avses i

7 kap. 2 § prövas vid markanvis-

7 kap. 3 § prövas vid markanvis-

ningsförrättningen.

ningsförrättningen.

10 §

Beslut som har meddelats enligt

Beslut som har meddelats enligt

8 eller 9 § får verkställas.

8, 8 a eller 9 § får verkställas.

11 §

Tvister

om ersättning

enligt

Tvister

om

ersättning

enligt

denna lag i andra fall än som avses

denna lag i andra fall än som avses

i 7 kap. 1 eller 2 § prövas av den

i 7 kap. 1, 2, 3 eller 7 § prövas av

fastighetsdomstol inom vars om-

den fastighetsdomstol

inom

vars

råde

koncessionsområdet

eller

område

koncessionsområdet

eller

större delen därav ligger.

större delen därav ligger.

12 §

Vid tvister som avses i 8 kap.

Vid tvister som avses i 8 kap.

7 § och vid tvister om ersättning

7 § och vid tvister om ersättning

enligt 7 kap. 1 § skall tillstånds-

enligt 7 kap. 1 eller 2 § skall till-

eller

koncessionshavaren

ersätta

stånds-

eller

koncessionshavaren

staten för kostnaderna i ärendet

ersätta staten för kostnaderna i

enligt föreskrifter som regeringen

ärendet

enligt

föreskrifter

som

meddelar.

regeringen meddelar.

Vid tvister om ersättning enligt

7 kap. 2 § skall koncessions- havaren svara för sina egna kost- nader i ärendet och ersätta andra sakägare deras kostnader för att bevaka sin rätt. Detta gäller dock inte om något annat följer av 18 kap. 6 eller 8 § rättegångsbalken. Prop. 2004/05:40 Bilaga 7 148

9 kap.

22 §

Beslut om markanvisning

skall

Beslut om markanvisning

skall

ange den anvisade markens läge,

ange den anvisade markens läge,

omfattning

och ändamål

samt

omfattning

och ändamål

samt

innehålla

avgörande i sådana

innehålla

avgörande i sådana

tvister om ersättning enligt 7 kap.

tvister om ersättning enligt 7 kap.

1 eller 2 § som har prövats vid för-

13 §§ som har prövats vid för-

rättningen. Dessutom skall beslutet

rättningen. Dessutom skall beslutet

innehålla avgörande i sådana frå-

innehålla avgörande i sådana frå-

gor som anges i 20 och 21 §§.

gor som anges i 20 och 21 §§.

Om löseskilling eller intrångsersättning bestäms, skall i beslutet också anges om belopp skall deponeras enligt 10 kap. 2 § och var depositionen skall ske. 23 §

Överenskommelse om ersätt-

Överenskommelse om ersätt-

ning som avses i 7 kap. 1 och 2 §§

ning

som avses i 7 kap. 13 §§

skall fastställas i markanvisnings-

skall

fastställas i markanvisnings-

beslutet, om någon av parterna be-

beslutet, om någon av parterna be-

gär det.

gär det.

25 § Gränserna för mark som anvisas skall utstakas och utmärkas i behövlig omfattning. Karta skall upprättas över marken. Den skall göras så nog- grann som ändamålet kräver. Kan förrättningen genomföras och förrätt- ningsresultatet åskådliggöras utan karta, behöver en sådan dock inte upp-

rättas.

Innan beslut meddelas om in-

Innan beslut meddelas om in-

lösen

av del av fastighet

enligt

lösen

av del av fastighet

enligt

7 kap. 2 § andra stycket skall på

7 kap. 3 § andra stycket skall på

det sätt som gäller för fastighets-

det sätt som gäller för fastighets-

bildning en karta med beskrivning

bildning en karta med beskrivning

ha upprättats över området och

ha upprättats över området och

dess gränser ha utmärkts.

dess gränser ha utmärkts.

26 §

Anvisad mark får tillträdas in-

Anvisad mark får tillträdas in-

nan

markanvisningsbeslutet

har

nan

markanvisningsbeslutet

har

vunnit laga kraft, om sökanden har

vunnit laga kraft, om sökanden har

ställt säkerhet för den ersättnings-

ställt säkerhet för den ersättnings-

skyldighet som avses i 7 kap. 1

skyldighet som avses i 7 kap. 1

och 2 §§ och bergmästaren inte be-

och 3 §§ och bergmästaren inte be-

stämmer annat.

stämmer annat.

10 kap.

1 §

Ersättning som har bestämts vid

Ersättning som har bestämts vid

markanvisningsförrättning

skall

markanvisningsförrättning

skall

betalas inom en månad från det att

betalas inom en månad från det att

markanvisningsbeslutet vunnit

la-

markanvisningsbeslutet vunnit

la-

Prop. 2004/05:40 Bilaga 7 149

ga kraft. Ersättningen skall även

ga kraft. På ersättningen skall rän-

innefatta ränta från dagen då be-

ta beräknas från dagen då beslutet

slutet vann laga kraft eller, om

vann laga kraft eller, om marken

marken dessförinnan har tillträtts,

dessförinnan har tillträtts, från till-

från tillträdesdagen.

trädesdagen.

Ersättning enligt 7 kap. 2 § som

inte har bestämts vid markanvis-

ningsförrättning skall betalas

inom en månad från det att ersätt-

ningsbeslutet vunnit laga kraft. På

ersättningen skall ränta beräknas

från dagen då beslutet vann laga

kraft.

Ränta beräknas enligt 5 § räntelagen (1975:635) för tiden till dess betalning skall ske och enligt 6 § räntelagen för tiden därefter. 1 a § Mineralersättning enligt 7 kap. 7 § skall betalas inom en månad från det att ersättningsbeslutet vunnit laga kraft. På ersättningen skall ränta beräknas från dagen då beslutet vann laga kraft. Ränta beräknas enligt 5 § ränte- lagen (1975:635) för tiden till dess betalning skall ske och enligt 6 § räntelagen för tiden därefter. 12 kap. 8 § En andelshavare som inte har deltagit i ett visst arbete får ansluta sig till detta efter anmälan på stämma eller skriftlig anmälan hos förestånda- ren. I sådant fall skall andelshavaren i förhållande till sin andel i kon- cessionen ersätta följande slag av kostnader som föranletts av arbetet: 1. kostnader för sådana byggnader och andra anläggningar, maskiner, redskap, inventarier och förråd som är nödvändiga eller nyttiga för fort- satt undersökning eller bearbetning, efter det värde egendomen har när

andelshavaren ansluter sig till arbetet,

2. kostnader för ersättning eller

2. kostnader för ersättning eller

inlösen enligt 7 kap. 2 § samt kost-

inlösen enligt 7 kap. 2 eller 3 §

nader för markanvisningsförrätt-

samt kostnader för markanvis-

ning och fördelning av ersättning,

ningsförrättning och fördelning av

ersättning,

3. kostnader för sådana undersöknings och tillredningsarbeten som har utförts efter markanvisningsförrättningen och som är nödvändiga eller nyttiga för fortsatt undersökning eller bearbetning.

Har mark som tillhör en andels-

Har mark som tillhör en andels-

havare tagits i anspråk för arbetet,

havare tagits i anspråk för arbetet,

skall den andelshavare som anslu-

skall den andelshavare som anslu-

ter sig betala ersättning för detta i

ter sig betala ersättning för detta i

förhållande till sin andel enligt de

förhållande till sin andel enligt de

Prop. 2004/05:40 Bilaga 7 150

grunder som anges i 7 kap. 3 §.

grunder som anges i 7 kap. 4 §.

Prop. 2004/05:40

Bilaga 7

15 kap.

4 §

7

Om undersökningsarbete påbör-

Om undersökningsarbete påbör-

jas utan att säkerhet har ställts en-

jas utan att säkerhet har ställts en-

ligt 3 kap. 5 § tredje stycket eller

ligt 3 kap. 5 § första stycket eller

om anläggning utförs i strid med

om väg byggs i strid med 3 kap.

3 kap. 3 § andra stycket, får krono-

3 § andra stycket, får kronofogde-

fogdemyndigheten på ansökan av

myndigheten på ansökan av den

den som äger eller innehar marken

som äger eller innehar marken

meddela särskild handräckning för

meddela särskild handräckning för

att arbetet skall ställas in eller att

att arbetet skall ställas in eller att

anläggningen skall tas bort på un-

marken skall återställas på under-

dersökarens bekostnad.

sökarens bekostnad.

I fråga om sådan handräckning som avses i första stycket finns be-

stämmelser i lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och handräck-

ning.

6 §

Till böter eller fängelse i högst sex månader skall den dömas som upp-

såtligen eller av oaktsamhet

1. bedriver undersökningsarbete i strid med bestämmelserna om krav

på undersökningstillstånd eller bearbetningskoncession,

2. påbörjar undersökningsarbete

2. påbörjar undersökningsarbete

utan att iaktta vad som föreskrivs i

utan att iaktta vad som föreskrivs i

3 kap. 5 § om underrättelse och

3 kap. 5 och 5 a §§ om arbetsplan

ställande av säkerhet,

och ställande av säkerhet,

3.

utför bearbetning eller därmed sammanhängande verksamhet i strid med bestämmelserna om bearbetningskoncession,

4.

lägger igen utfraktsväg, ort eller borrhål i strid med bestämmelserna om krav på tillstånd i 5 kap. 8 § eller 13 kap. 7 §, eller

5.

lägger ned gruva eller motsvarande anläggning i strid med 14 kap. 4 § tredje stycket.

Till böter eller fängelse i högst sex månader döms också den som upp- såtligen eller av grov oaktsamhet lämnar oriktig uppgift när han fullgör uppgiftsskyldighet enligt koncessionsvillkor eller enligt 2 § 1. I fall som avses i första stycket 3 kan mineral som utvunnits förklaras förverkat. Om ett brott som avses i första stycket 2 berör enbart enskilds rätt, får åklagare väcka åtal endast om målsäganden anger brottet till åtal.

7 Senaste lydelse 1991:874.

151

16 kap.

Prop. 2004/05:40

1 §

8

Bilaga 7

Nuvarande lydelse I fråga om överklagande av beslut enligt denna lag gäller följande.

Beslut

Överklagas hos

Beslut av bergmästaren i frågor

Allmän förvaltningsdomstol

som gäller undersökningstillstånd

Beslut av bergmästaren i frågor

Regeringen

som gäller meddelande av bearbet-

ningskoncession, tillstånd till över-

låtelse av koncession eller ändring

av villkoren för en koncession

Beslut av bergmästaren i frågor

Regeringen

om

förlängning

av giltighetstiden

för

en

bearbetningskoncession

enligt 4 kap. 10 §

Beslut av bergmästaren i andra

Allmän förvaltningsdomstol

frågor som gäller bearbetnings-

koncession

Tillstånd

av

bergmästaren till

Sveriges geologiska undersökning

byggande av väg enligt 3 kap. 3 §

andra stycket

Beslut av bergmästaren i fråga

Länsstyrelsen

som avses i 3 kap. 7 §

Förhandsbesked

av bergmästaren

Sveriges geologiska undersökning

enligt 4 kap. 9 § tredje stycket

Tillstånd av bergmästaren att lägga

Sveriges geologiska undersökning

igen utfraktsväg, ort eller borrhål

enligt 5 kap. 8 § eller 13 kap. 6 §

Beslut av bergmästaren i ärende om ersättning enligt 7 kap. 1 § Beslut av förrättningsmyndigheten i 8 kap. 7 § Den fastighetsdomstol inom vars område marken som tvisten gäller eller större delen därav är belägen Den fastighetsdomstol inom vars område marken som tvisten gäller eller större delen därav är belägen

8 Senaste lydelse 1995:106.

152

Beslut av förrättningsmyndigheten i ärende om markanvisning Tillstånd av bergmästaren att lägga ned gruva eller motsvarande an- läggning enligt 14 kap. 4 § tredje stycket

Den fastighetsdomstol inom vars

Prop. 2004/05:40

område marken som tvisten gäller

Bilaga 7

eller större delen därav är belägen

Sveriges geologiska undersökning

Beslut av bergmästaren i andra

Allmän förvaltningsdomstol

frågor enligt denna lag

Beslut av länsstyrelsen i frågor

Regeringen

som avses i 3 kap. 6 §

Beslut av länsstyrelsen i frågor om

Allmän förvaltningsdomstol

prövande av säkerhet enligt 17

kap.

Beslut av Statens jordbruksverk

Allmän förvaltningsdomstol

eller Skogsstyrelsen enligt 8 kap. 6

a § första eller fjärde stycket.

Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Föreslagen lydelse I fråga om överklagande av beslut enligt denna lag gäller följande.

Beslut

Överklagas hos

Beslut av bergmästaren i frågor som gäller undersökningstillstånd Beslut av bergmästaren i frågor som gäller fastställande av en arbetsplan för undersökningsarbe- te enligt 3 kap. 5 a § Beslut av bergmästaren i frågor som gäller meddelande av bearbet- ningskoncession, tillstånd till över- låtelse av koncession eller ändring av villkoren för en koncession Allmän förvaltningsdomstol Den fastighetsdomstol inom vars område marken som tvisten gäller eller större delen därav är belägen Regeringen

Beslut av

bergmästaren i frågor Regeringen

om

förlängning av giltighetstiden

för

en

bearbetningskoncession

enligt 4 kap. 10 § 153

Beslut av bergmästaren i andra

Allmän förvaltningsdomstol

Prop. 2004/05:40

frågor som gäller bearbetnings-

Bilaga 7

koncession

Tillstånd av

bergmästaren till

Allmän förvaltningsdomstol

byggande av väg enligt 3 kap. 3 §

andra stycket

Beslut av bergmästaren i fråga

Länsstyrelsen

som avses i 3 kap. 7 §

Förhandsbesked

av bergmästaren

Allmän förvaltningsdomstol

enligt 4 kap. 9 § tredje stycket

Tillstånd av bergmästaren att lägga

Allmän förvaltningsdomstol

igen utfraktsväg, ort eller borrhål

enligt 5 kap. 8 § eller 13 kap. 7 §

Beslut av bergmästaren i ärenden om ersättning enligt 7 kap. 1 eller 2 § Beslut av bergmästaren om mine- ralersättning enligt 7 kap. 7 § Beslut av förrättningsmyndigheten i 8 kap. 7 § Beslut av förrättningsmyndigheten i ärenden om markanvisning Tillstånd av bergmästaren att lägga ned gruva eller motsvarande an- läggning enligt 14 kap. 4 § tredje stycket Den fastighetsdomstol inom vars område marken som tvisten gäller eller större delen därav är belägen Den fastighetsdomstol inom vars område marken som tvisten gäller eller större delen därav är belägen Den fastighetsdomstol inom vars område marken som tvisten gäller eller större delen därav är belägen Den fastighetsdomstol inom vars område marken som tvisten gäller eller större delen därav är belägen Allmän förvaltningsdomstol

Beslut av bergmästaren i andra

Allmän förvaltningsdomstol

frågor enligt denna lag

Beslut av länsstyrelsen i frågor

Regeringen

som avses i 3 kap. 6 §

Beslut av länsstyrelsen i frågor om

Allmän förvaltningsdomstol

prövande av säkerhet enligt

17 kap.

154

Beslut av Statens jordbruksverk

Allmän förvaltningsdomstol

eller Skogsstyrelsen enligt 8 kap.

6 a § första eller fjärde stycket.

Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

5 § Beslut av Sveriges geologiska undersökning enligt 1 § får inte överklagas. Länsstyrelsens beslut i överklagade ärenden enligt 3 kap. 7 § får inte överklagas. Detsamma gäller fastighetsdomstolens beslut i dit över- klagade ärenden som gäller jäv mot förrättningsman. 6 § Överklagas bergmästarens be- slut i ärende om ersättning enligt 7 kap. 1 § eller i tvist enligt 8 kap. 7 § eller överklagas förrättnings- myndighetens beslut i ärende om markanvisning, svarar tillstånds- eller koncessionshavaren för sina egna kostnader i fastighetsdom- stolen och i högre rätt. Tillstånds- eller koncessionshavaren svarar vidare för de kostnader som åsam- kas motparterna i fastighetsdom- stolen genom att tillstånds- eller koncessionshavaren har överklagat bergmästarens beslut och i högre rätt genom att han har överklagat dit. Vad som nu har sagts gäller dock inte om annat följer av 18 kap. 6 eller 8 § rättegångs- balken. I övrigt tillämpas 18 kap. rättegångsbalken. Överklagas bergmästarens be- slut i ett ärende om ersättning en- ligt 7 kap. 1 eller 2 § eller i en tvist enligt 8 kap. 7 § eller över- klagas förrättningsmyndighetens beslut i ett ärende om markanvis- ning, svarar tillstånds- eller kon- cessionshavaren för sina egna kostnader i fastighetsdomstolen och i högre rätt. Tillstånds- eller koncessionshavaren svarar vidare för de kostnader som åsamkas motparterna i fastighetsdomstolen genom att tillstånds- eller konces- sionshavaren har överklagat berg- mästarens beslut och i högre rätt genom att han har överklagat dit. Vad som nu har sagts gäller dock inte om annat följer av 18 kap. 6 eller 8 § rättegångsbalken. I övrigt tillämpas 18 kap. rättegångsbal- ken. 17 kap. 2 § Om säkerhet som skall ställas enligt denna lag inte har godkänts av den till vars förmån den ställs, skall säkerheten prövas av länsstyrelsen.

Borgen får godkännas av läns-

Borgen får godkännas av läns-

styrelsen endast om borgensman-

styrelsen endast om borgensman-

nen svarar för egen skuld och, om

nen svarar som för egen skuld och,

flera har tecknat borgen, de svarar

om flera har tecknat borgen, de

solidariskt.

svarar solidariskt.

Prop. 2004/05:40 Bilaga 7 155 Staten, kommuner, landstings- kommuner, och kommunalförbund behöver inte ställa säkerhet.

Staten, kommuner,

landsting,

Prop. 2004/05:40

och kommunalförbund

behöver

Bilaga 7

inte ställa säkerhet.

1.

Denna lag träder i kraft den 1 maj 2005.

2.

Bestämmelserna i 3 kap. 5 och 5 a §§ tillämpas inte på undersök- ningstillstånd som har beviljats före ikraftträdandet. Om ett sådant under- sökningstillstånd förlängs efter denna tidpunkt skall dock de nya bestäm- melserna tillämpas för tiden därefter.

3.

Bestämmelserna i 7 kap. 2 och 7 §§ tillämpas inte på bearbetnings- koncessioner som har beviljats före ikraftträdandet.

156

Lagrådets yttrande

Prop. 2004/05:40

Bilaga 8

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 2004-09-06

Närvarande: f.d. justitierådet Lars K[REDACTED_EFTERNAMN], f.d. justitierådet Inger
[REDACTED_EFTERNAMN] och regeringsrådet Bengt-Åke[REDACTED_EFTERNAMN].

Enligt en lagrådsremiss den 17 juni 2004 (Näringsdepartementet) har

regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om

ändring i minerallagen (1991:45).

Förslaget har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn Pontus
[REDACTED_EFTERNAMN].

Förslaget föranleder följande yttrande av Lagrådet:

2 kap. 10 §

Enligt 2 kap. 10 § i gällande lydelse skall undersökningstillstånd be-

träffande olja, gasformiga kolväten eller diamant förenas med de villkor

som behövs för att skydda allmänna intressen eller enskild rätt. I det

remitterade förslaget har paragrafen ändrats så att de villkor som behövs

för att skydda allmänna intressen skall meddelas vid alla former av

undersökningstillstånd. Däremot föreslås att möjligheten att i detta skede

meddela villkor till skydd för enskild rätt skall tas bort.

Enligt Lagrådets mening har det inte i remissen angetts några över-

tygande skäl för att avskaffa bergmästarens möjlighet att redan i under-

sökningstillståndet ange villkor även till skydd för enskild rätt. Jfr. vad

Lagrådet anför vid 8 kap. 1 § i fråga om att förbättra sakägarnas ställ-

ning.

Enligt 3 kap. 5 § sista stycket i gällande lydelse skall tillståndshavaren

innan undersökningsarbete påbörjas ställa säkerhet för ersättning enligt

7 kap. 1 §, om inte den som är berättigad till ersättning medger annat. I

det remitterade förslaget anges i stället i en ny andra mening i 2 kap. 10 §

att undersökningstillstånd skall, om det inte finns särskilda skäl för annat,

förenas med villkor om att tillståndshavaren skall ställa säkerhet för

sådan ersättning. Vidare anges i 3 kap. 5 § första stycket att tillstånds-

havaren innan undersökningsarbete påbörjas skall ha ställt sådan säkerhet

som föreskrivs i undersökningstillståndet.

Lagrådet ansluter sig till uppfattningen att det kan anses mindre lämpligt

att frågan om ställande av säkerhet är beroende av sakägarnas med-

givande. Vad som i remissen anförs som exempel på särskilda skäl för att

underlåta att i undersökningstillståndet ställa villkor om säkerhet, t.ex. att

ett välkänt företag med god ekonomi bedriver prospektering inom ett

mindre undersökningsområde, är däremot inte särskilt övertygande.

Enligt Lagrådets mening bör något undantag vid särskilda skäl inte före-

skrivas.

157 Mot bakgrund av det anförda förordar Lagrådet att den i 2 kap. 10 § andra meningen föreslagna bestämmelsen om villkor i undersökningstill- stånd om ställande av säkerhet får utgå och att i stället 3 kap. 5 § första stycket andra meningen ges följande lydelse: Innan arbete påbörjas skall tillståndshavaren ha ställt säkerhet för ersättning enligt 7 kap. 1 § men att samma mening på de under 3 kap. 5 och 5 a §§ anförda skälen place- ras som ett näst sista stycke i 3 § samma kapitel. 3 kap. 5 § och 5 a § Enligt hittills gällande regler skall en prospektör minst två veckor före undersökningsarbetets igångsättande informera markägaren om sina planerade åtgärder. Den korta tiden och den ringa möjligheten att på- verka den avsedda aktiviteten kan medföra en risk för bristande för- ståelse hos de berörda fastighetsägarna och en ovilja till samarbete. Mot denna bakgrund framstår förslaget om att prospektören skall upprätta en arbetsplan över kommande undersökningsarbete som välgrundat och ägnat att tillgodose fastighetsägarnas intresse. Bestämmelserna om arbetsplan finns i två paragrafer, 3 kap. 5 och 5 a §§. I 5 § anges bl.a. vad som skall ingå i arbetsplanen, med vem den skall delges och hur och inom vilken tid invändningar mot den skall fram- ställas. Paragrafens kronologiska och tydliga framställning störs emeller- tid av att i första stycket tagits in, som en andra mening, att undersök- ningsarbete inte får påbörjas innan viss säkerhet för ersättning ställts. En lämpligare placering för denna förbudsbestämmelse synes vara som ett näst sista stycke i 3 § samma kapitel. Se härom i sak vad Lagrådet före- slagit vid 2 kap. 10 §. Vad härefter beträffar 5 a § föranleder denna följande reflektioner. En arbetsplan blir såvitt kan utläsas av lagtexten gällande i tre olika situatio- ner. Den första avser att arbetsplanen blir gällande om inga invändningar framställs av någon berörd markägare eller innehavare av särskild rätt. I detta fall har bergmästaren fått del av planen efter upprättandet men skall inte vidta någon åtgärd med densamma. Den andra situationen är att prospektören och den sakägare som fram- ställt invändningar kommer överens om arbetsplanens innehåll, vilket rimligen sker genom klarläggande från prospektörens sida eller ändringar av innehållet. I detta senare fall skall den överenskomna arbetsplanen visserligen sändas till bergmästaren men skall inte föranleda någon åt- gärd från hans sida. Slutligen får tillståndshavaren, vilket torde förutsätta att något förfarande för att nå en överenskommelse inte påbörjats eller inte lett till resultat, begära att bergmästaren prövar arbetsplanen. Endast i denna sista situa- tion prövas de motstående intressena och fastställs arbetsplanen av berg- mästaren. Denne skall också i sitt beslut om fastställande meddela de villkor som behövs för att skydda såväl allmänna intressen som enskild Prop. 2004/05:40 Bilaga 8 158 rätt. Bergmästaren får i denna situation också besluta att arbetsplanen skall gälla utan att den vunnit laga kraft. Det är endast i detta sist beskrivna läge som innehållet i arbetsplanen eller ett verkställighetsbeslut avseende planen kan överklagas av en sak- ägare. Enligt 16 kap. 1 § i förslaget skall nämligen beslut av bergmästaren i frågor som gäller fastställande av arbetsplan överklagas hos den fastighetsdomstol inom vars område marken som tvisten gäller eller större delen därav är belägen. Enligt Lagrådets mening kan det dock inte uteslutas att även arbetsplaner som blivit gällande utan medverkan av bergmästaren kan komma att innehålla åtgärd eller markpåverkan som ger anledning till invändningar från någon berörd sakägare. Det är vidare endast vid bergmästarens prövning och i hans därav föranledda beslut som allmänna intressen och enskild rätt uttryckligen skall beaktas. Även om det, såsom anförs i remissen, torde ligga i prospektörens intresse att åstadkomma en öppenhet och en tolerans hos de berörda inför undersök- ningsarbete och det därmed kan förväntas en strävan efter samförstånd, vill Lagrådet ändock ifrågasätta om inte en större klarhet och stringens vore möjlig. Detta skulle kunna uppnås om varje arbetsplan, vare sig den är oomstridd, överenskommen eller prövad, skulle fastställas av berg- mästaren och därmed omfattas av ett överklagbart beslut. Förfarandet skulle härigenom bli mer enhetligt och tydligt, vartill kommer att i samt- liga fall allmänna intressen skulle beaktas. En möjlighet borde då även öppnas för företrädare för sådana intressen att enligt 3 kap. 5 § framställa invändningar mot den av tillståndshavaren upprättade planen. Den nu föreslagna ordningen skulle även skapa en uttrycklig klarhet rörande arbetsplanens exigibilitet och i förekommande fall underlätta en tillämpning av t.ex. 4 § första punkten sista ledet lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och handräckning. Lagrådet vill i detta sammanhang även påpeka, att ett beslut av berg- mästaren att arbetsplanen skall gälla utan att den vunnit laga kraft, såsom nyss anförts, skall överklagas till fastighetsdomstol. Fastighetsdomstolen skall enligt lagen (1969:246) om domstolar i fastighetsmål, 2 §, tillämpa vad som är föreskrivet om allmän domstol, i den mån ej annat följer av samma lag eller annan författning. Detta medför att bergmästarens verk- ställighetsförordnande kan ändras eller upphävas men att domstolens beslut kan överklagas enbart i samband med överklagande av domstolens slutliga beslut i målet. Detta förhållande bör enligt Lagrådet förtydligas i författningskommentaren. Enligt fjärde stycket i 3 kap. 5 § skall invändningar mot innehållet i arbetsplanen framställas skriftligt och vara tillståndshavaren och berg- mästaren till handa inom tre veckor från delgivningen av arbetsplanen. Av 3 kap. 5 a § följer vidare att en arbetsplan blir gällande om några in- vändningar enligt 5 § fjärde stycket inte framställs. För sakägarna är det alltså viktigt att iaktta treveckorsfristen om de har synpunkter på arbetsplanen. Det kan lätt uppkomma tvister om huruvida tiden iakttagits. Med hänsyn härtill kunde det övervägas att låta tid- Prop. 2004/05:40 Bilaga 8 159 punkten för framställande av invändningar hos bergmästaren vara av- görande. Emellertid får det anses mer förenligt med bestämmelserna i övrigt att enbart kräva att invändningar skall framställas hos tillstånds- havaren. Mot bakgrund av det anförda förordar Lagrådet att orden och berg- mästaren får utgå i fjärde stycket av 5 § och att i mineralförordningen (1992:285) tillståndshavaren åläggs att tillställa bergmästaren kopior av de skrifter med invändningar som kommit tillståndshavaren till handa. 7 kap. 5 § Lagrådet har vid sin granskning uppmärksammat, att i bestämmelsen i 6 kap. 3 § om grunderna för återkallelse av ett undersökningstillstånd eller en bearbetningskoncession anges, att återkallelse får ske om det annars finns särskilda skäl. I 7 kap. 5 §, vilken enligt förslaget skall bli 6 §, har använts en annan lokution, nämligen att en återkallelse skett av synnerliga skäl. Fråga är om en materiell skillnad. Denna bör undanröjas. 8 kap. 1 § Enligt 8 kap. 1 § andra stycket i gällande lydelse får bergmästaren avgöra ärenden om beviljande av undersökningstillstånd utan att någon annan än sökanden haft tillfälle att yttra sig. Enligt vad som uppges i lagråds- remissen avgörs också sådana ärenden regelmässigt utan att någon kom- munikation sker med fastighetsägare och andra berörda. Detta undantag från bestämmelsen om kommunikationsplikt i 17 § förvaltningslagen (1986:223) motiveras med att det inte sker någon egentlig prövning i förhållande till motstående intressen i ärendena. Enligt bestämmelser i mineralförordningen skall dock bergmästaren i vissa fall kungöra en ansökan om undersökningstillstånd och ange frist inom vilken erinringar mot ansökningen skall göras (3 §). Vidare skall bergmästaren, när under- sökningstillstånd har meddelats, kungöra tillståndets innehåll och i vissa fall delge berörda fastighetsägare och övriga kända sakägare en kopia av tillståndet (6 §). Det remitterade förslaget innebär ingen ändring av undantaget från kommunikationsplikt vad gäller sakägare. I lagrådsremissen uppges dock att regeringen har för avsikt att i mineralförordningen föreskriva att be- rörda fastighetsägare skall underrättas om ansökningar om undersök- ningstillstånd och likaså när sådant tillstånd upphör att gälla. Fastighetsägares och andra berördas intressen i samband med undersök- ningsarbete beaktas enligt förslaget i huvudsak genom att sådant arbete inte får sättas igång förrän en arbetsplan godtagits av sakägarna eller fastställts av bergmästaren, vilken i sitt beslut skall meddela de villkor som behövs för att skydda bl.a. enskild rätt. Enligt Lagrådets mening måste stor restriktivitet iakttas när det gäller undantag från förvaltningslagens allmänna regler om kommunikations- Prop. 2004/05:40 Bilaga 8 160

plikt. Väl kan man, som i remissen, säga att det inte sker någon egentlig

Prop. 2004/05:40

prövning i förhållande till motstående intressen i ärenden om undersök-

Bilaga 8

ningstillstånd. Prövningen är begränsad till frågorna om det finns anled-

ning att anta att en undersökning kan leda till fynd av koncessions-

material samt om sökanden är lämplig. Det kan emellertid inte bortses

ifrån att berörda sakägare kan ha intressen av att argumentera också i

dessa frågor. Vidare innebär ett meddelat undersökningstillstånd vissa

begränsningar i fastighetsägarens möjligheter att förfoga över sin fastig-

het.

Mot den nu angivna bakgrunden och med tanke på den i remissen ut-

talade ambitionen att förbättra sakägarnas ställning i samband med

exploatering förordar Lagrådet att undantaget från förvaltningslagens

kommunikationsplikt, när det gäller handläggningen av ansökningar om

undersökningstillstånd, utmönstras ur minerallagen. Det i remissen före-

slagna andra stycket i paragrafen kan därför utgå.

16 kap. 1 §

Lagrådet vill anmärka att i 16 kap. 1 § anges som överklagbart ett beslut

av förrättningsmyndigheten i 8 kap. 7 §. I den nämnda paragrafen är

endast bergmästaren beslutsfattare medan enligt 8 § i samma kapitel han

får anlita sakkunniga och därigenom åstadkomma en förrättnings-

myndighet. I anvisningen om överklagande bör en rättelse vidtas.

161

Näringsdepartementet

Prop. 2004/05:40

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 21 oktober 2004 Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], M.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN] och[REDACTED_EFTERNAMN]. Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] Regeringen beslutar proposition 2004/05:40 Ändringar i minerallagen. 162

Rättsdatablad

Prop. 2004/05:40

Författningsrubrik

Bestämmelser som

Celexnummer för

inför, ändrar, upp-

bakomliggande EG-

häver eller upprepar

regler

ett normgivnings-

bemyndigande

Minerallag (1991:45)

3 kap. 6 §

8 kap. 12 §

163