Regeringens skrivelse

1997/98:13

Ekologisk hållbarhet

Regeringen överlämnar denna skrivelse till riksdagen.

Sundsvall den 11 september 1997

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Anna[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Miljödepartementet)

Skrivelsens huvudsakliga innehåll

I skrivelsen presenterar regeringen en lägesbeskrivning av arbetet för att

föra Sverige mot målet ekologisk hållbarhet.

Sverige skall vara en pådrivande kraft och ett föregångsland för en

ekologiskt hållbar utveckling. Det innebär en helhetssyn på

samhällsutvecklingen där hänsyn till ekologiska förutsättningar förenas

med en god ekonomisk, social och kulturell utveckling. De övergripande

målen för ett ekologiskt hållbart samhälle är att skydda miljön och

människors hälsa, att använda jordens resurser effektivt och att nå en

hållbar försörjning. Det krävs långsiktiga och uthålliga insatser inom

samtliga politikområden för att föra Sverige mot ekologisk hållbarhet. I

skrivelsen görs en lägesredovisning av arbetet med sådana åtgärder.

Betydande vikt läggs vid åtgärder med positiva effekter på

näringslivsutveckling och sysselsättning. En energipolitisk proposition

har redan behandlats av riksdagen. I årets budgetproposition presenteras

ett omfattande lokalt investeringsprogram. Under hösten 1997 och våren

1998 presenteras propositioner om bland annat, jordbruk, en ny

trafikpolitik samt miljö inklusive nya miljömål för 2000-talet.

Bakgrund

I regeringsförklaringen den 17 september 1996 underströk

statsministern att Sverige skall vara en pådrivande internationell kraft

och ett föregångsland i strävan att skapa en ekologiskt hållbar

utveckling . I januari 1997 lämnade regeringen en skrivelse till riksdagen

 På väg mot ett ekologiskt hållbart samhälle (skr. 1996/97:50, prop. bet.

1996/97:JoU11, rskr. 1996/97:187). Den beskrev pågående arbete med

att utveckla strategier för ekologisk hållbarhet inom olika

samhällssektorer.

Regeringen beslöt den 21 januari 1997 att tillsätta en delegation för en

ekologiskt hållbar utveckling. I delegationen ingår statsråden Anna
[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, Ylva[REDACTED_EFTERNAMN], Ulrika[REDACTED_EFTERNAMN], Annika[REDACTED_EFTERNAMN]

och Thomas[REDACTED_EFTERNAMN]. Regeringen har i den ekonomiska vårpropositionen

(1996/97:150) utifrån ett förslag från delegationen, presenterat ett förslag

till ett investeringsprogram för ekologisk hållbarhet samt en gemensam

plattform för det fortsatta arbetet. Riksdagen har godkänt

huvudinriktningen för de lokala investeringsprogrammen samt att 5,4

miljarder kronor avsätts under perioden 1998-2000. Den 18 juni 1997

lämnade delegationen ett förslag till hur stödet för lokala

investeringsprogram närmare kan utformas. I årets budgetproposition

(prop 1997/98:1) föreslås medel för 1998.

Riksdagen beslutade i juni 1997 om nya riktlinjer för energipolitiken

(prop. 1996/97:84, bet. 1996/97:NU12, rskr.1996/97:272). Enligt

riktlinjerna skall energipolitiken skapa villkoren för en effektiv

energianvändning och en kostnadseffektiv svensk energiförsörjning samt

underlätta omställningen till ett ekologiskt uthålligt samhälle. Hälsan,

miljön och klimatet skall påverkas så litet som möjligt.

I skrivelsen På väg mot ett ekologiskt hållbart Sverige samt i den

ekonomiska vårpropositionen redogjorde regeringen för sin ambition att i

samband med årets budgetproposition presentera ytterligare ett led i

arbetet för att föra Sverige vidare mot målet ekologiskt hållbar

utveckling.

Innehållsförteckning

1 En politik för ekologisk hållbarhet 6

1.1 Inledning 6

1.2 Den ekologiska hållbarhetens tre delmål 8

2 Riktlinjer för det fortsatta arbetet 12

2.1 Inledning 12

2.2 Staten som föredöme 12

2.3 Offentlig upphandling 13

2.4 Bygg om Sverige till ökad hållbarhet 14

2.5 Miljö 15

2.6 Energi 16

2.7 Internationellt arbete 16

2.8 Näringsliv 18

2.9 Utbildning och forskning 18

2.10 Arbetsmarknad och arbetsliv 19

2.11 Kommunikationer 20

2.12 Samhällsplanering och byggande 21

2.13 Ekonomi och finanser 22

2.14 Jord- och skogsbruk, fiske 23

2.15 Konsumentpolitik 23

2.16 Kulturpolitik 24

2.17 Övrigt 24

3 Åtgärdsprogram för en ekologiskt hållbar utveckling inom olika

departements verksamhetsområden 26

3.1 Åtgärdsprogram för ekologiskt hållbar utveckling inom

Justitiedepartementets verksamhetsområde 26

3.2 Åtgärdsprogram för ekologiskt hållbar utveckling inom

Utrikesdepartementets verksamhetsområde 27

3.2.1 Utrikesrepresentationen 27

3.2.2 UD:s externa uppgifter 28

3.2.3 Utvecklingssamarbetet 28

3.2.4 Den globala miljöfonden 28

3.2.5 Information 28

3.2.6 Uppföljning av UNGASS 29

3.2.7 Globala konventioner 29

3.2.8 Handel och miljö 29

3.2.9 Verksamhetsplanering och personalutveckling 31

3.2.10 Internationell rekrytering 31

3.3 Åtgärdsprogram för ekologiskt hållbar utveckling inom

Försvarsdepartementets verksamhetsområde 32

3.3.1 Inriktning av miljöarbetet 33

3.3.2 Internationellt arbete 34

3.4 Åtgärdsprogram för ekologiskt hållbar utveckling inom

Socialdepartementets verksamhetsområde 35

3.4.1 Miljörelaterad ohälsa 36

3.4.2 Nationella folkhälsomål 37

3.4.3 Miljöåtgärder inom hälso-och sjukvården 38

3.4.4 Miljöåtgärder vad avser läkemedel 39

3.4.5 Internationell samverkan inom hälsoskyddet och

miljömedicinen 39

3.5 Åtgärdsprogram för en ekologiskt hållbar utveckling inom

Kommunikationsdepartementets verksamhetsområde 40

3.5.1 Trafikpolitisk proposition våren 1998 41

3.5.2 Infrastruktur 41

3.5.3 Vägtrafik 42

3.5.4 Järnvägstrafik 42

3.5.5 Sjöfart 43

3.5.6 Luftfart 43

3.5.7 Informationsteknik/transportinformatik 44

3.5.8 Kollektivtrafik 44

3.6 Åtgärdsprogram för en ekologiskt hållbar utveckling inom

Finansdepartementets verksamhetsområde 44

3.6.1 Skatter 45

3.6.2 Miljöräkenskaper 46

3.6.3 Offentlig upphandling 47

3.6.4 Statlig förvaltning av pensionsmedel 48

3.6.5 Förvaltningspolitik 48

3.6.6 Fastighetsförvaltning 48

3.7 Åtgärdsprogram för en ekologiskt hållbar utveckling inom

Utbildningsdepartementets verksamhetsområde 49

3.7.1 Förskola, grundskola, gymnasieskola och

vuxenutbildning 50

3.7.2 Forskning och högskoleutbildning 54

3.7.3 Forskning 55

3.8 Åtgärdsprogram för en ekologiskt hållbar utveckling inom

Jordbruksdepartementets verksamhetsområde 56

3.8.1 Jordbruk 56

3.8.2 Fiske 60

3.9 Åtgärdsprogram för en ekologiskt hållbar utveckling inom

Arbetsmarknadsdepartementets område 62

3.9.1 Arbetsmarknadspolitiska åtgärder 63

3.9.2 EU:s strukturfonder 63

3.9.3 Arbetsmarknadsverket som arbetsgivare 64

3.9.4 Arbetsmiljö- och arbetslivsfrågornas hantering

inom ramen för ett ekologiskt hållbart

Sverige 64

3.10 Åtgärdsprogram för en ekologiskt hållbar utveckling inom

Kulturdepartementets verksamhetsområde 65

3.10.1 Kulturarvet 67

3.10.2 Kulturmiljön 67

3.10.3 Arkitektur och form 68

3.10.4 Forskning 68

3.10.5 Unesco-rapporten Vår skapande mångfald 68

3.10.6 Kulturnät Sverige 69

3.10.7 Kulturhuvudstadsåret 69

3.10.8 Kultur och natur 69

3.11 Åtgärdsprogram för en ekologiskt hållbar utveckling inom

Närings- och handelsdepartementets

verksamhetsområde 70

3.11.1 Ekologi och ekonomi - från motsatspar till

samspel 71

3.11.2 Integration av miljö- och näringspolitiken 72

3.11.3 Nätverk 72

3.11.4 Miljöledningssystem 73

3.11.5 Energi 74

3.11.6 Skogssektorn 74

3.11.7 Export och miljö 75

3.11.8 Baltic 21 76

3.11.9 Delegationen för främjande av miljöanpassad

teknik 76

3.12 Åtgärdsprogram för en ekologiskt hållbar utveckling inom

Inrikesdepartementets verksamhetsområde 77

3.12.1 Konsumenterna och miljön 78

3.12.2 Samhällsplanering för en ekologiskt hållbar

utveckling 79

3.12.3 Lagstiftning om va-system 80

3.12.4 Ekologisk hållbarhet i byggande och bebyggelsen 80

3.12.5 Samhällets informationsförsörjning 81

3.12.6 Transnationellt samarbete 82

3.13 Åtgärdsprogram för en ekologiskt hållbar utveckling inom

Miljödepartementets verksamhetsområde 83

 3.13.1 En miljöpolitisk proposition våren 1998 85

 3.13.2 Nya nationella miljömål presenteras 85

 3.13.3 Förslaget till miljöbalk - ett viktigt redskap 86

 3.13.4 Indikatorer utvecklas 86

 3.13.5 Producentansvaret förstärks 86

 3.13.6 Eko-effektivitet/Faktor 10 utvecklas 87

 3.13.7 Utforma en hållbar kemikaliepolitik 87

 3.13.8 En hållbar utveckling i skärgårdsområden 87

 3.13.9 Gröna Jobb redovisas i särskild rapport 87

 3.13.10 Kunskapscentrum 88

 3.13.11 Identifiera subventioner som motverkar en

 hållbar utveckling 89

 3.13.12 Kommunvis inventering av radioaktivt avfall 89

 3.13.13 Mark och vatten - regionala miljö- och

 hushållningsprogram 89

4 Lokala och nationella investeringar 91

4.1 Lokala investeringprogram 91

4.2 Investeringar i ekologisk omställning av byggnader,

anläggningar och infrastruktur 93

4.3 Nationella investeringar i infrastruktur 93

4.4 Nationella investeringar i energisystem 93

Skr. 1997/98:13

1 En politik för ekologisk hållbarhet

1.1 Inledning

En hållbar utveckling innebär att dagens generation kan tillgodose sina

behov utan att äventyra för kommande generationer att tillgodose sina.

Så definierade Brundtlandkommissionen kraven på den framtida

världsutvecklingen. De stora FN-konferenserna visar att dessa krav

hänger samman med befolkningsutveckling och med social, kulturell

och ekonomisk utveckling i världen.

Miljön utsätts globalt sett för en allt starkare negativ påverkan. Det

sker en mycket snabb ekonomisk tillväxt i delar av världen, som

Ostasien. Samtidigt blir de fattiga länderna i exempelvis Afrika allt

fattigare. Världens befolkning fortsätter att öka även om takten avtar.

Konflikter om färskvattenresurser, människor på flykt från miljöproblem,

klimatförändringar och ett uttunnat ozonskikt är nya globala säkerhetshot

som kräver fortsatt internationellt samarbete för att kunna lösas. Att

komma till rätta med de globala miljö- och utvecklingsproblemen kräver

långtgående insatser.

Den redan rika världen har ett särskilt ansvar. Knappt en femtedel av

jordens befolkning står för den övervägande delen av belastningen på

miljön och förbrukningen av jordens naturresurser. Vi måste använda

resurserna effektivare för att de skall räcka åt alla.

En hållbar utveckling utgår från människans samlade behov och

innehåller därför alla de dimensioner som är viktiga i våra liv.

Riodeklarationen betonar helhetssynen och det nödvändiga samspelet

mellan social, kulturell, ekonomisk och ekologisk hållbarhet. Däri ryms

exempelvis god vård och omsorg, en god hälsa bland befolkningen,

utbildning, arbete och en innehållsrik fritid. Där finns en stark ekonomi,

tillväxt, industriell utveckling, regional balans och goda

kommunikationer.

En hållbar utveckling ser regeringen som utmaningen för det svenska

samhället. Sverige har goda förutsättningar i vår natur, i vår kulturmiljö,

god utbildning, ett avancerat näringsliv, en omfattande forskning och en

stabil tradition av nationell demokrati och lokalt självstyre. Det ger

förutsättningar att skapa fortsatt välfärd med ett hållbart uttag av

naturresurser och en låg belastning på miljön. Därmed kan vi lämna vårt

eget land till våra barn och barnbarn i ett bättre skick än det i vilket vi

övertog det. Vi blir också ett exempel för andra, och kan därmed påverka

den globala utvecklingen.

Det finns likheter med en annan stor samhällsförändring.

Folkhemsbygget var ett stort och långsiktigt politiskt projekt, fött ur

arbetslöshet, social misär och krav på rättvisa, startat med lokal

handlingskraft och förvandlat till nationell politik med stöd av nya

nationalekonomiska teorier och erfarenheter. Resultatet kan mätas i

medellivslängd, boendestandard, utbildningsnivå, äldreomsorg och andra

välfärdsmått.

Omställningen till ekologisk hållbarhet över en eller ett par

generationer kan inte skapas genom ett enda långsiktigt

handlingsprogram. Men färdriktningen kan läggas fast och omfattningen

bedömas. Med färdriktningen given och med ambitionen att bli

föregångsland kan de första stegen ta form. Regeringen gör därvid

bedömningen att samverkan i kampen mot den akuta arbetslösheten bör

prioriteras. De långsiktiga och breda investeringsprogram med lokal

förankring för en ekologisk modernisering av realkapitalet, som

regeringen redovisade i den ekonomiska vårpropositionen (prop.

1996/97:150), är en viktig del i detta arbete. Lediga resurser i form av

kvalificerad arbetskraft i byggsektorn och omfattande offentliga utgifter

sätts på det sättet in i framtidsbyggandet samtidigt som de befintliga

värdena skall tas till vara. Mot bakgrund av den akuta situationen på

arbetsmarknaden skall allt som är möjligt göras så att

investeringsprogrammen kommer igång snabbt.

Ekonomin blir alltmer global. Världshandeln ökar betydligt snabbare

än de flesta länders BNP. Råvaror och produkter säljs ofta på en global

marknad. Den svenska ekonomin är nära sammanflätad med ekonomin i

de övriga EU-länderna som i sin tur blir alltmer sammanflätad med andra

världsdelars ekonomi. Miljöföroreningarna känner inga nationsgränser.

Vi påverkas särskilt av utsläppen i norra Europa. Därför är EU:s

utvidgning österut viktig för den svenska miljön. Allt detta är skäl för att

Sverige skall vara bland de internationellt pådrivande för en ekologisk

hållbar utveckling. Men det förutsätter att vi går före nationellt, så att vi

är trovärdiga när vi skall övertyga andra, och att vi lär av andras exempel

när de har kommit längre än vi.

Den internationella konkurrenskraften är grundläggande för ekonomi,

sysselsättning och välfärd. Svenskt näringsliv kan stärka sin

konkurrenskraft med en grön affärsidé . En omställning av hela det

svenska samhället till ekologisk hållbarhet ger ökad trovärdighet åt en

sådan profil samtidigt som omställningen i sig ger den stabila

hemmamarknad som behövs för att utveckla nya industriella idéer till

kommersiell mognad. På så sätt kan den ekologiska omställningen bli

bärare av en lång våg av tillväxt och stabilitet i sysselsättningen. En

omställning på bred front kan också bidra till att skapa sysselsättning

inom många olika branscher och därmed bidra till att förutsättningarna

för tillväxt ökar även i utsatta regioner.

Alla inbjuds att delta i detta arbete. Regeringen kommer att ta initiativ

till en bred dialog om en ekologiskt hållbar utveckling. Denna skrivelse

är ett steg på vägen som kommer att följas av ett antal förslag under

1997/98.

1.2 Den ekologiska hållbarhetens tre delmål

I en värld med växande befolkning förutsätter ekologisk hållbarhet en

ökad ekologisk effektivitet.

Detta förtydligas i regeringens mål för ekologisk hållbarhet. I den

ekonomiska vårpropositionen uttalar regeringen att den ekologiskt

hållbara samhällsutvecklingen i grunden handlar om skyddet av miljön,

en hållbar försörjning och en effektiv användning av jordens resurser.

Övergripande mål för dessa tre områden formulerades på följande sätt:

Skyddet av miljön: Utsläppen av föroreningar skall inte skada

människans hälsa eller överskrida naturens förmåga att ta emot eller

bryta ner dem. Naturligt förekommande ämnen skall användas på ett

sådant sätt att de naturliga kretsloppen värnas. Naturfrämmande hälso-

och miljöskadliga ämnen bör på sikt inte få förekomma i miljön. Den

biologiska mångfalden skall bevaras och värdefulla kulturmiljöer

skyddas.

Effektiv användning: Användning av energi och andra naturresurser

skall bli mycket effektivare än den är i dag. Flödena av energi och

material kan därmed begränsas så att de är förenliga med en hållbar

utveckling. Samhällsplanering, teknikutveckling och investeringar skall

därför också inriktas på resurssnåla produkter och processer.

Hållbar försörjning: Ekosystemens långsiktiga produktionsförmåga

måste säkras. Så långt som möjligt skall försörjningen baseras på ett

långsiktigt hållbart nyttjande av förnybara resurser. Det betyder att

användningen inte långsiktigt kan överskrida den takt med vilken naturen

skapar nya resurser och att material bör återvinnas i ett kretslopp. Vi

skall hushålla med icke förnybara resurser och kontinuerligt sträva efter

förnybara ersättningar.

Målet om att skydda miljön innebär

Kunskapen om olika ämnens miljöegenskaper och erfarenheter av

decenniers miljöarbete gör att långsiktiga miljömål kan formuleras med

relativt god precision. Vi bör eftersträva en utveckling som bland annat

innebär att följande tillstånd uppnås:

Atmosfärens koncentration av växthusgaser har stabiliserats på en nivå

som förhindrar en farlig störning av klimatet. Ozonskiktet är tillräckligt

tjockt för att skydda människors hälsa och de ekologiska systemen från

solens farliga ultravioletta strålning.

Luftkvaliteten skall vara sådan att den inte innebär risker för människans

hälsa. Utsläpp till luft förorsakar heller inte skador i miljön, såsom

försurning av mark och vatten eller spridning av toxiska ämnen.

I havs- och vattenområden kan naturligt förekommande arter fortleva.

Fisken kan ätas utan risk för hälsan.

Markens långsiktiga produktionsförmåga kan vidmakthållas. Den är inte

skadad av föroreningar eller överutnyttjad.

Grundvattnet är så rent att det kan utgöra en dricksvattenresurs.

Den biologiska mångfalden har bevarats genom att naturligt

förekommande arter kan fortleva i livskraftiga bestånd. Detta innebär att

bestånden av olika arter är tillräckligt stora för att artens överlevnad skall

vara säkrad.

Natur- och kulturlandskapet utgör en viktig del av kulturarvet. Det

gynnar biologisk mångfald och är en källa till skönhetsupplevelser,

rekreation och kulturell identitet för människor. Vi kan producera

tillräckligt med mat och andra förnödenheter. Människans byggda miljö

skapar trygghet, trivsel och social gemenskap. I den ekologiska

omställningen och hushållningen med resurser ingår också att ta tillvara

och främja bebyggelsens kulturvärden och arkitektoniska kvaliteter.

Miljömålen kommer att utvecklas i den miljöpolitiska propositionen som

regeringen avser att lämna våren 1998.

Målet om effektiv användning innebär

Det andra målet, för effektiv användning, innebär att vi skall utnyttja

naturresurserna på ett bättre sätt. Energin är ett centralt område. Arbetet

för en effektivare energianvändning har, genom det energipolitiska

beslutet, gått in i en ny fas. Utmaningen är att minska behovet av energi

och material flera gånger om. Endast genom en betydligt effektivare

användning kan vi leva på ett sätt som är hållbart i ett globalt perspektiv.

Användningen av metaller bör ingå i ett kretslopp med så små förluster

som möjligt.

Ett begrepp som blivit alltmer vanligt i den internationella debatten är

faktor 10, vilket innebär att resursanvändningen, inte bara av fossila

bränslen utan av all energi och alla material, behöver bli i genomsnitt 10

gånger effektivare under de närmaste en till två generationerna. Många

forskare, företagsledare och politiker anser att detta är nödvändigt för att

kunna möta den ökande befolkningstillväxten och för att kunna minska

miljöförstöringen utan att försämra välfärden. Siffran 10 - eller 4 om

tidshorisonten är kortare - ger en signal om vilken storleksnivå på

effektiviseringarna som krävs, snarare än ett exakt mål. Faktor 10-

tänkandet kan därvid fungera som kompass och stimulera till nödvändigt

nytänkande.

Arbetet med att formulera tydliga och funktionella mål för en

effektivare resursanvändning, med tillvaratagande av befintliga värden,

måste nu intensifieras. Regeringen kommer därför att ta initiativ till en

öppen dialog med näringsliv och forskare.

Målet om hållbar försörjning innebär

Det tredje målet, hållbar försörjning, handlar till stor del om att ställa om

vår energiförsörjning och om livsmedelsförsörjning med hög kvalitet.

Energisystemet skall grundas på varaktiga, helst inhemska och förnybara,

resurser. Det energipolitiska beslutet innebär bl.a. en kraftfull satsning på

förnybara energikällor. Även annan försörjning med naturresurser såsom

vatten, material, näringsämnen etc. skall göras hållbar. En så stor del av

försörjningen som är förenlig med en totalt sett effektiv

resursanvändning skall ske genom återföring i kretslopp. Andelen

förnybara råvaror och förnybar energi bör utökas.

Analysarbete och indikatorer för ekologiskt hållbar utveckling

En förutsättning för en ekologiskt hållbar samhällssutveckling är att

miljöhänsyn och resurshushållning integreras i alla samhällsprocesser.

De olika samhällssektorerna och dess olika aktörer måste därför ta ett

ökat ansvar. En önskad utveckling kan dessutom bara uppnås genom

samverkan mellan de olika aktörerna dvs. näringsliv, myndigheter,

kommuner och organisationer.

För att ge stöd i omställningen av samhällssektorerna så att målen för

ekologisk hållbarhet kan nås, behövs långsiktiga studier med skilda

utgångspunkter och perspektiv. Det är en angelägen uppgift för

myndigheter och forskningsinstitutioner att beakta innebörden av den

höjning av ambitionsnivån som målen för ekologisk hållbarhet innebär

och tillgodose detta behov. Runt om i världen pågår utveckling och

genomförs studier av intresse att följa och att delta i.

Inom Sverige har viktiga analyser gjorts för vissa sektorer. Dit hör t.ex.

Naturvårdsverkets stora framtidsstudie 2021 och arbetet med ett

miljöanpassat transportsystem. Regeringen avser att fortsätta detta arbete

i dialog med aktörer i olika samhällssektorer såväl myndigheter som

näringsliv, kommuner och organisationer.

Huvudtemat är att stärka Sveriges internationella konkurrenskraft på

de framtida marknader där efterfrågan kommer att styras av krav på

ekologisk hållbarhet. Exempelvis bedömer den Asiatiska

utvecklingsbanken att investeringsbehovet för miljöförbättringar i Asien

kommer att öka från drygt 300 miljarder kronor år 1995 till närmare 2000

miljarder kronor år 2025. Näringslivets utveckling får en central position

i studierna. Områden som kan bli aktuella är den ekologiska faktorns roll

för de viktigaste industriella branscherna, omställningen av energisektorn

samt effekter på arbetsmarknaden och i arbetslivet. Regeringen kommer

att ta initiativ till en analys av förutsättningarna för att stärka Sveriges

konkurrenskraft vad gäller tjänster och produkter som är anpassade för

ökad ekologisk hållbarhet.

Det krävs också en anpassning av statistiken så att den lämpar sig för

att göra sådana analyser. Statistiken är ofta upplagd med andra syften,

vilket gör att indelningar och variabler som är intressanta att få belysta ur

ekologisk hållbarhetssynpunkt inte alltid finns. Det kan till exempel

gälla ekonomisk statistik, arbetsmarknadsstatistik, regional statistik och

välfärdsstatistik. En anpassning av statistiken bör göra det möjligt att

t.ex. beakta konsekvenserna för miljöpåverkande faktorer, som utsläpp,

avfall och materialanvändning, i ekonomiska analyser.

Vidare behöver indikatorer för ekologiskt hållbar utveckling tas fram

som underlag för olika aktörers arbete och för kontinuerlig uppföljning

och utvärdering. I årets ekonomiska vårproposition aviserades att

Miljövårdsberedningen skulle utarbeta ett förslag. Förslag till indikatorer

kommer att presenteras i miljöpropositionen 1998.

Skr. 1997/98:13

2 Riktlinjer för det fortsatta arbetet

2.1 Inledning

Arbetet för en ekologiskt hållbar utveckling innebär att vi drar nytta av

de senaste 25 årens erfarenheter. Under den tiden har utsläppen av

föroreningar minskat. Flera av de farligaste kemiska produkterna är borta

eller på väg att fasas ut. Sjöar har återhämtat sig och hotade

naturområden och djurpopulationer har räddats. Vi har gjort betydande

insatser för att spara på energi och naturresurser. Sveriges medverkan i

det internationella samarbetet har ökat. Men naturligtvis återstår mycket

att göra, och nya problem har visat sig. Därför behövs ett ökat tempo i

arbetet.

I det följande redovisas riktlinjer för regeringens fortsatta arbete.

Under avsnitt 3 ges lägesbeskrivning och utförligare redovisning av

åtgärder inom de olika departementens verksamhetsområden. I särskilda

propositioner kommer större och mer långsiktiga förändringar att

redovisas. Det gäller t.ex. transportsystemet och jordbruket.

2.2 Staten som föredöme

Regeringen har flera gånger framhållit att staten skall vara föregångare i

en ekologiskt hållbar utveckling. Det ligger ett stort ansvar på de olika

departementen och statliga myndigheterna att integrera ambitionen att gå

före i arbetet för ekologisk hållbarhet i beslut som rör olika

samhällssektorer. Det arbete som inletts med att införa

miljöledningssystem inom statlig verksamhet bör vidareutvecklas.

Innevarande år påbörjades ett pilotprojekt för att introducera

miljöledningssystem hos 25 utvalda statliga myndigheter. Det innebär att

myndigheternas hantering av frågor som rör miljö samt energi- och

resurshushållning integreras och systematiseras i den ordinarie

verksamheten. Bl.a. skall statlig upphandling aktivt efterfråga produkter,

system och tjänster som utformats med hänsyn till miljö och

resurshushållning. Hittills vunna erfarenheter har skapat goda

förutsättningar för att gå vidare med utvecklingen av

miljöledningssystem i statlig verksamhet.

Detta arbete kommer också att breddas i flera steg. Regeringen har

också påbörjat en systematisk genomgång av statsbudgeten för att

analysera vilka anslagsposter som har störst betydelse för en ekologiskt

hållbar utveckling.

 Från våren 1998 utvidgas projektet till att omfatta flera statliga

myndigheter.

Också de statliga företagen skall i sin verksamhet integrera

miljöhänsyn och resurshushållning och aktivt bidra till en ekologiskt

hållbar utveckling.

Viktiga inslag i arbetet är att:

* Fortsätta utvecklingen av miljöledningssystem i statliga myndigheter.

Arbetet med en anpassad form a v miljöledning i regeringskansliet startar

hösten 1997. Våren 1998 utvidgas det pilotprojekt med 25 statliga

myndigheter som påbörjats i år till att omfatta fler statliga myndigheter.

* Ändra i verksförordningen (1995:1322) så att det i den ställs krav på

hänsyn till ekologiskt hållbar utveckling. En sådan ändring aviserades i

årets ekonomiska vårproposition.

2.3 Offentlig upphandling

Den offentliga sektorn köper årligen varor och tjänster för sammanlagt

cirka 280 miljarder kronor varav staten för ungefär 100 miljarder kronor.

Den omfattande offentliga upphandlingen är ett effektivt instrument för

att påverka utbudet på marknaden så att beståndet av produkter snabbare

anpassas till kraven på ekologisk hållbarhet. Detta instrument bör

användas än mer aktivt.

Varor och tjänster som styr mot målen för ekologiskt hållbar

utveckling skall så långt som möjligt prioriteras vid upphandling. Det är

till exempel sådana varor och tjänster som ger låga utsläpp, ingen eller

minimal användning av ämnen som bör undvikas av miljö- och

hälsoskäl, ger ökad effektivitet när det gäller användning av energi och

material samt bygger på förnybara råvaru- och energikällor. Statlig

upphandling skall vara ett föredöme. Kunskap och erfarenheter om

ekologiskt hållbar upphandling bör samlas och spridas för att få en

positiv utveckling i samhället i stort.

Viktiga inslag i arbetet är att:

* Ta fram ett underlag för en svensk ståndpunkt EU för offentlig

miljöanpassad upphandling. Positionen skall utgå från de grundläggande

miljökrav som Sverige vill ställa vid all upphandling och från de

möjligheter som finns att ställa miljökrav bl.a. inom ramen för gällande

EU-regler (upphandlingsdirektiv m.m.). Förslag skall också lämnas, om

det behövs, till ändringar av EG:s upphandlingsregler. Förslagets

innebörd bör vara att reglerna blir tydliga och styr i riktning mot

ekologisk hållbarhet.

Uppdrag skall ges till Nämnden för offentlig upphandling, att ta fram

ett förslag tillsammans med Naturvårdsverket och

Kemikalieinspektionen.

* Inrätta en delegation med ansvar för att vara pådrivande för en

miljöanpassad offentlig upphandling av bl.a. varor och tjänster.

Delegationen skall initiera och utveckla konkreta vägledningar för hur

miljökrav kan ställas vid all offentlig upphandling inom olika områden.

Delegationen skall särskilt prioritera områden där upphandlingen kan få

genomslag på utvecklingen i ekologiskt hållbar riktning. Ett exempel är

att man vid offentlig upphandling av byggtjänster kan ställa krav på viss

andel återanvänt material. Delegationen skall också sprida kunskap,

erfarenheter och goda exempel från t.ex. pilotmyndigheternas arbete,

landstingens databas med upphandlingskriterier och olika kommuners

miljökrav vid upphandling. Delegationen skall också följa utvecklingen i

andra länder inom och utanför EU.

2.4 Bygg om Sverige till ökad hållbarhet

Kampen mot arbetslösheten kommer att dominera inrikespolitiken de

närmaste åren. Regeringens mål är att den öppna arbetslösheten skall

halveras till år 2000. Därefter skall utvecklingen drivas vidare.

Arbetslösheten innebär att stora personella och ekonomiska resurser inte

tas tillvara. Det är samhällsekonomiskt förmånligt att göra

framtidsinriktade investeringar som samtidigt minskar arbetslösheten och

ökar samhällets ekologiska hållbarhet. Regeringen avser att inleda ett

brett investeringsprogram i syfte att stimulera modernisering av

bebyggelse, infrastruktur och energisystem. Huvuddragen redovisades i

den ekonomiska vårpropositionen 1997. Programmet som redovisades i

vårpropositionen omfattar 12,5 miljarder kronor under tre år. Till detta

kommer ytterligare satsningar på miljöstöd i jordbruket och andra

miljöåtgärder. I budgetpropositionen lägger regeringen fram mer

detaljerade planer för statens insatser i sammanhanget.

(Investeringsprogrammen redovisas utförligare i avsnitt 4)

Investeringar i modernisering av byggnader och anläggningar medför

ökad efterfrågan på material, komponenter och utrustningar som i

åtskilliga fall är desamma som efterfrågas vid offentlig upphandling.

Från synpunkten att stimulera teknisk-industriell utveckling finns det

därför anledning att undersöka möjligheterna att harmonisera modeller

och metoder för att formulera kraven på ekologisk hållbarhet och

verifiera resultaten. Företagens möjligheter att överblicka och värdera

marknaderna för processer, produkter och system ökar utan att man

därför behöver ge avkall på strävan till lokal anpassning av de slutliga

resultaten. Regeringen avser därför att ta erforderliga initiativ till ett

utvecklingsarbete på byggsidan som kan samordnas med arbetet i den

under 2.4 nämnda delegationen.

Viktiga inslag i arbetet är:

* De kommande tre åren avsätts sammantaget 5,4 miljarder för stöd till

lokala investeringsprogram för ekologisk hållbarhet. De lokala

investeringsprogrammen för hållbar utveckling skall öka möjligheterna

att få till stånd insatser för att höja eko-effektiviteten lokalt och regionalt.

Medlen kan efter ansökan gå till projekt som bidrar till att nå målen för

ekologisk hållbarhet och samtidigt ökar sysselsättningen.

* I den ekonomiska vårpropositionen redovisades också åtgärder för

nationella investeringar. Där aviseras ett investeringsprogram för ökade

infrastruktursatsningar som bidrar till en ökad sysselsättning.

Programmet behandlas också i budgetpropositionen. Investeringar inom

energiområdet behandlas nedan i avsnitt 2.7 Energi.

2.5 Miljö

Miljöpolitiken kommer genom förslaget till Miljöbalk att förstärkas med

utökade styrmedel bl.a. i form av miljökvalitetsnormer samt att

miljöbrott ska kunna beivras bättre.

Det behövs nya och tydligare miljömål som kan understödja och driva

på arbetet mot en hållbar utveckling. Målen måste brytas ner och i allt

högre grad rikta sig till och vara förankrade hos aktörer inom olika

sektorer i samhället.

Ämnen som är persistenta och bioackumuleras i miljön ska fasas ut.

Miljö- och hälsofarliga kemikalier i varor och produkter ska bytas ut mot

mindre farliga. Utbytesregeln är kännetecknande för svensk

kemikaliepolitik och håller på att få genomslag internationellt.

Kretsloppsanpassningen ska fortsätta. Producentansvaret ska

utvecklas. Ett viktigt syfte med producentansvaret är att ge företagen

incitament att ta fram nya produkter som är kretsloppsanpassade.

Produkterna bör utvecklas så att de redan från början är riskfria, material-

och energisnåla samt återanvändnings- och återvinningsbara.

De restprodukter som uppkommer trots ekologisk effektivisering av

produkter och processer ska i största möjliga utsträckning återvinnas.

Deponering av organiskt avfall i framtiden kommer inte att bli tillåtet.

Näringsämnen i sanitärt avloppsvatten och i avfallet bör återföras som

näringstillskott till jordbruksmark.

Några viktiga inslag i arbetet är att:

* Redovisa förslag till nya och reviderade miljömål för 2000-talet i

miljöpropositionen 1998 liksom förslag till fortsatt process för att

omforma dem till sektorsmål och regionala/lokala mål.

Kostnadseffektivitet för olika åtgärdsalternativ skall analyseras. Förslaget

kommer att bygga på Naturvårdsverkets rapport om nya och förbättrade

miljömål som nyligen lämnades till regeringen, Kretsloppsdelegationens

arbete och Kemikommittens förslag och remissbehandlingen av dessa

förslag. Arbetet med miljömål för olika samhällssektorer skall fortsätta

och utvecklas.

* Presentera ett förslag till miljöbalk hösten 1997. Bestämmelserna i

balken skall leda till att miljöpolitikens områden integreras bättre och

styrmedlen skall förstärkas.

* Utforma en hållbar kemikaliepolitik. En samlad kemikaliepolitik

kommer att presenteras i miljöpropositonen 1998 baserad på

Kemikommitténs betänkande som lämnades i juni i år.

* Utveckla producentansvaret för varor. Regeringen har nyligen lagt en

proposition om hantering av uttjänta varor i ett uthålligt samhälle. Hur

kretsloppsanpassningen ska fortsätta kommer att utvecklas i

miljöpropositionen baserad på bl.a. Kretsloppsdelegationens rapporter.

2.6 Energi

Energiomställningen innebär en unik möjlighet för omställningen av

Sverige till ett ekologiskt hållbart samhälle.

Energipolitiken ska skapa villkoren för en effektiv energianvändning

och en kostnadseffektiv svensk energiförsörjning med låg påverkan på

hälsa, miljö och klimat samt underlätta omställningen till ett ekologiskt

uthålligt samhälle.

Landets elförsörjning ska tryggas genom energisystem som grundas på

varaktiga, helst inhemska och förnybara energikällor samt en effektiv

energianvändning. Användningen av fossila bränslen bör hållas på en låg

nivå.

Några viktiga inslag i arbetet är:

* De två kärnkraftsreaktorerna i Barsebäck skall ställas av. Åtgärder skall

vidtas för att under de närmaste åren kompensera bortfallet av el genom

effektivare energianvändning, konvertering samt hushållning med och

tillförsel av el från andra energikällor. Detta redovisas närmare i

budgetpropositionen.

* Ett nytt energipolitiskt program inrättas, som omfattar 9 miljarder

kronor under en sjuårsperiod. Programmets huvudinriktning är en

kraftfull, långsiktig satsning på forskning, utveckling och demonstration

av ny energiteknik. Målet är att under de närmaste tio till femton åren

kraftigt öka el- och värmeproduktionen från förnybara energikällor och

utveckla kommersiellt lönsam teknik för energieffektivisering.

Programmet presenteras i budgetpropositionen.

* Användningen av fossila bränslen bör hållas på en låg nivå. Det

befintliga ledningsnätet för naturgas, som är det fördelaktigaste fossila

bränslet, bör utnyttjas effektivare.

2.7 Internationellt arbete

Den stora utmaningen i det internationella arbetet i dag är att omsätta

internationella åtaganden till konkreta åtgärder. Här framstår både FN:s

generalförsamlings extra möte (UNGASS) med syfte att följa upp och

utvärdera genomförandet av Agenda 21 och åtaganden från Rio som

extra viktiga. FN:s Habitat-konferens kompletterar Agenda 21 med en

social dimension genom Habitat-deklarationen. Hållbar utveckling måste

få ett bredare genomslag i alla internationella institutioner, inklusive

FN:s fonder, program och fackorgan, de multilaterala

utvecklingsbankerna och världshandelsorganisationen WTO. Resultatet

från UNGASS måste vidare bearbetas och förankras i det nationella

arbetet.

I det europeiska perspektivet gäller det att utnyttja framgångarna i

EU:s regeringskonferens, IGC, så att hållbar utveckling genomsyrar hela

EU:s arbete. Industrialismen föddes i Europa, och Europa kan bli en

förebild för resten av världen genom att vara först med en

industriproduktion utan farliga utsläpp. Regeringen skall därför fortsätta

att driva på miljöarbetet inom EU för att lösa Europas

gränsöverskridande problem, som t.ex. försurningen. Sverige skall verka

för att EU tar fram en gemensam strategi för renare produkter för att

avveckla farliga kemikalier samt främjar effektivare energianvändning

och stödjer utvecklingen av förnybara energislag. Men det gäller också

att få ekologiskt hållbar utveckling att vara styrande för EU:s politik på

samtliga områden, på samma sätt som regeringen försöker i Sverige.

Regeringen skall verka för att EU:s femte åtgärdsprogram för miljön

följs av ett program för ett ekologiskt hållbart Europa, där tyngdpunkten

ligger på hur en ekologiskt hållbar utveckling kan uppnås. Ett sådant

program bör beakta och behandla effekterna på sysselsättningen.

Befintliga stöd och regler inom EU bör bl.a. analyseras utifrån detta.

Faktor 4 och 10 bör analyseras i programmet.

EU:s utvidgning är en viktig drivkraft för en miljöanpassning i

Central- och Östeuropa. Länderna kring Östersjön har mycket

gemensamt och arbete med en regional Agenda 21 för Östersjön är

centralt för en ekologiskt hållbar utveckling i vårt närområde.

Sverige blir ordförande för Nordiska Rådet och Nordiska Ministerrådet

under 1998 och regeringen avser utnyttja detta tillfälle för att utveckla

samarbetet i riktning mot ekologiskt hållbar utveckling.

Några viktiga inslag i arbetet är att:

* Ta initiativ inom EU för ett ekologiskt hållbart Europa.

* Uppmärksamma frågor om ekologisk hållbarhet i analys och

rapportering .

* Fortsätta främja miljöhänsyn och hållbar utveckling i det bilaterala och

multilaterala utvecklingssamarbetet samt i EU-biståndet med särskild

betoning av fattigdomsaspekterna.

* Följa upp FN:s generalförsamlings extra möte (UNGASS).

* Fortsätta arbeta aktivt inom globala konventioner för hållbar utveckling

* Verka för en tillfredsställande påfyllnad av den Globala miljöfonden

(GEF) .

* Verka för ökat regionalt samarbete på miljöområdet.

* Verka för att miljöaspekter och hållbar utveckling integreras i WTO,

bl.a. i kommande förhandlingar om handelsliberalisering.

* Genom bl.a. biståndet stödja u-ländernas produktion och export av

miljöanpassade produkter.

* Informera i utlandet om svenska insatser för en ekologiskt hållbar

utveckling.

* Beakta en ekologiskt hållbar utveckling i utrikesförvaltningens

verksamhetsplanering och utveckla personalens kompetens inom

området.

2.8 Näringsliv

Arbetet för ekologisk hållbarhet skapar nya möjligheter för näringslivet.

Miljöpolitiken är redan en del av det omvandlingstryck som svenskt

näringsliv utsätts för och som är drivkraften för nya

produktionsprocesser, nya produkter och nya marknader. För att nå en

ekologiskt hållbar utveckling krävs både minskade utsläpp och

effektivare användning av energi och resurser.

Utsläpp från industrins processer och dylikt skall minskas till ofarliga

nivåer. Utvecklingen av ekologiskt hållbara processer och produkter och

resurseffektivitet skall belysas och stimuleras ytterligare. Den svenska

exporten av miljöanpassad teknik bör öka.

Några viktiga inslag i arbetet är att:

* I en öppen dialog med det svenska näringslivet klarlägga hur långt

energi- och materialutnyttjande kan effektiviseras inom ett 25-

årsperspektiv. Utgångspunkten är bl.a. resonemangen om faktor 4 och

10, vad som återstår för att nå ofarliga utsläppsnivåer av olika ämnen

samt Naturvårdsverkets förslag till miljömål för 2000-talet. I dialog med

företrädare för näringslivet skall olika möjligheter att påskynda

processen klarläggas.

* Ge en utredare i uppdrag att kartlägga vilka möjligheter och hinder som

finns för ökad export av miljöanpassad teknik och miljöanpassade

produkter.

* Kartlägga hur långt andra länders näringsliv kommit i arbetet med

ekologiskt hållbara lösningar och fortlöpande följa utvecklingen

* Verka för integration av närings-, handels- och miljöpolitiken.

* Stimulera tillkomsten och fortlevnaden av nätverk i företagens

omgivning såväl lokalt som i exportsammanhang. Säkerställa att

kompetens rörande ekologiskt hållbar utveckling finns tillgänglig inom

t.ex. Industriella Utvecklingscentra.

* Fortsätta arbetet med att utarbeta en Agenda 21 för hållbar utveckling

inom industrisektorn inom ramen för Baltic 21-projektet.

* Följa upp förslag från Delegationen för främjande av miljöanpassad

teknik .

* Även i fortsättningen uppmuntra små och medelstora företag att införa

miljöledningssystem.

2.9 Utbildning och forskning

Utbildning och kunskap är avgörande för att främja en ekologiskt hållbar

utveckling och förbättra människors förmåga att lösa miljö- och

utvecklingsfrågor. Därför är det viktigt att skapa utrymme för utbildning

och forskning om miljö, livsstilsfrågor samt utvecklingsfrågor.

Några viktiga inslag i arbetet är att:

* Införa miljömärkning av skolor. Målet är att den övervägande

majoriteten av alla skolor i Sverige skall bli miljöskolor.

* Förstärka miljöundervisningen i gymnasieskolan bl.a. genom ett nytt

tekniskt program och flexiblare ämnesstruktur.

* Underlätta kompetensutveckling av lärare inom miljö, natur och teknik

* Fortsätta det reformarbete som pågår för närvarande med att integrera

verksamheterna i förskola och skola där en översyn av läroplanen och

utvecklingen av ett nytt måldokument för förskolan ingår. I dessa arbeten

ingår frågor om ekologisk hållbarhet som en naturlig del.

* Påbörja arbetet vid universitet och högskolor med att införa

miljöledningssystem under 1998.

* Ha som mål vid universitet och högskolor att behandla miljö-,

arbetsmiljö- och resursfrågorna i utbildningarna i sådan omfattning och

med sådan inriktning som motiveras av den verksamhet utbildningen

förbereder för.

2.10 Arbetsmarknad och arbetsliv

Det är regeringens ambition att utforma arbetsmarknadspolitiken så att

den förenar miljö- och sysselsättningsmål och samtidigt påskyndar

omställningen till en ekologiskt hållbar utveckling.

Regeringens olika satsningar i form av Östersjömiljarden,

Kretsloppsmiljarden, Småföretagsmiljarden och de lokala

investeringsprogrammen är ett steg mot ekologiskt hållbar utveckling där

miljö- och sysselsättningsaspekterna ingår som integrerande delar.

Miljöinriktade insatser inom ramen för de arbetsmarknadspolitiska

åtgärderna bedrivs för närvarande främst inom åtgärden arbetslivsutveck-

ling ALU.

Miljöinriktade åtgärder förekommer också i mindre omfattning som

beredskapsarbete bl.a inom skogs- och naturmiljövården. Inom dessa

områden finns fortfarande en stor potential. Genom de

arbetsmarknadspolitiska åtgärderna kan insatser för sysselsättning och

miljöengagemang riktas till vissa grupper t.ex. arbetslösa ungdomar.

En helhetsyn på samhällsutvecklingen måste prägla omställningen till

ett ekologiskt hållbart Sverige. Ett säkert och utvecklande arbetsliv med

goda arbetsorganisationer som kännetecknas av arbetstagarnas

delaktighet, av kompetensuppbyggnad samt liten risk för skador är en

viktig förutsättning för denna utveckling.

Några viktiga inslag i arbetet är att:

* Utforma de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna så att de är förenliga

med målen för ekologisk hållbarhet. Arbetsmarknadsverket har t.ex. i

uppdrag att i samråd med Naturvårdsverket lämna förslag till en mer

långsiktig strategi för hur den arbetsmarknadspolitiska verksamheten kan

bidra till det ekologiskt uthålliga samhället.

* Utveckla möjlighet till mer innovativa och framåtsyftande miljöinsatser

inom ramen för EU:s strukturfonder. Ett flertal projekt inom den

europeiska socialfondens mål 3 och mål 4 har miljöinslag.

* Lyfta fram behovet av åtgärder för ett säkert och utvecklande arbetsliv

som en del av helhetssynen på samhällsutvecklingen.

* Följa upp satsningar på Gröna jobb . Regeringen avser att följa upp

såväl statliga som andra satsningar på gröna jobb. Uppföljningen

presenteras under 1997.

2.11 Kommunikationer

Transportsektorns bidrag till ekologisk hållbarhet bör stärkas på flera

sätt. Fordonens eko-effektivitet bör öka, såväl för vägtransporter som för

sjöfart och luftfart. Investeringar i infrastrukturen görs för att öka

miljöhänsyn och säkerhet. Informationsteknologins möjligheter skall tas

till vara och utvecklas. Trafikpolitiken skall utformas och bedrivas så att

energiåtgång, avgaser, buller, intrång i natur- och kulturmiljö och

säkerhetsrisker kan minimeras. En särskild trafikpolitisk proposition

läggs fram våren 1998.

För att ange färdriktningen mot ett hållbart transportsystem kommer

långsiktiga mål att formuleras. Etappmål skall styra utvecklingen i rätt

riktning och med önskad hastighet. Etappmålen bör följas upp

fortlöpande.

Några viktiga inslag i arbetet är att:

* Driva utvecklingen mot ett långsiktigt hållbart transportsystem.

* Utveckla miljömålen för trafiksektorn.

* Investera i transportsystemets infrastruktur så att buller, intrång och

säkerhetsrisker minimeras. Därutöver avsätts 8,5 miljarder under 10 år

till åtgärder med anknytning till miljö och säkerhet. I det nationella

investeringsprogrammet ingår bl.a. utbyggnad av Botniabanan mellan

Nyland och Umeå.

* Driva frågor om avgaskrav och renare bränslen på bilar inom EU.

* Verka för att fordonens bränsleeffektivitet ökar som ett led i att minska

koldioxidutsläppen.

* Driva miljöfrågor inom vägtrafikens, järnvägens, sjö- respektive

luftfartens områden internationellt. Till exempel verka inom EU och

IMO för en begränsning av svavelhalten i fartygsbränslen samt åtgärder

för kväveoxidreduktion inom Östersjöområdet

* Verka för skärpta miljönormer för nya flygplanstyper och ökade

möjligheter till ekonomisk miljöstyrning.

* Ytterligare differentiera flygets landningsavgifter med avseende på

buller och utsläpp till luft

* Vidta bullerskyddsåtgärder i bostäder vid flygplatser

* Miljödifferentiera sjöfartsavgifter för att minska sjöfartens utsläpp.

* Stimulera åtgärder som ökar kollektivtrafikens tillgänglighet. Bl.a. öka

kollektivtrafikens tillgänglighet för funktionshindrade; en ram på högst

1,5 miljarder på 5 år planeras.

* Främja utvecklingen och användningen av informationsteknik och

transportinformatik.

2.12 Samhällsplanering och byggande

Samhällsbyggandet skall präglas av varsamhet. Känsliga och

betydelsefulla naturmiljöer och ekosystem skall skyddas liksom

värdefulla kulturmiljöer. Nyttjande av mark för byggnader, anläggningar

och trafikleder, m.m. skall ske med hänsyn till miljö- och

resurshushållning samt kulturvärden. Den fysiska planeringen skall

präglas av helhetssyn. Grundläggande förutsättningar för produktion och

välfärd kan därmed bevaras också för kommande generationer.

Stora delar av vårt bestånd av bostäder närmar sig nu den ålder där

omfattande ombyggnads- och renoveringsåtgärder behövs. Det är

angeläget att dessa åtgärder får en ekologisk inriktning och genomförs på

ett sådant sätt att bebyggelsens arkitektoniska kvaliteter och

kulturhistoriska värden tas till vara. Vårt boende har en central betydelse

för vårt sätt att bruka naturresurserna. Exempelvis går en betydande del

av vår energiförbrukning till att värma och driva byggnader. Olika

emissioner måste begränsas. Avloppshanteringen bör effektiviseras och

återanvändningen av byggmaterial bör öka.

Några viktiga inslag i arbetet är att:

* Verka för en helhetssyn i samhällsplaneringen bl.a. genom att utveckla

samordningen, boendedemokratin och kvinnoperspektivet.

* Stödja arbetet för en förbättrad inomhusmiljö, kretsloppstänkandet i

byggfrågor samt hälsodeklaration av bostäder. Boverket har ett

omfattande uppdrag kring dessa frågor.

* Ställa grundläggande miljökrav och krav på effektiv resursanvändning

vid ny- och ombyggnad utifrån kommande förslag ifrån

Byggkvalitetsutredningen. Utredningen skall redovisa sina förslag till

regeringen i december 1997.

* Främja system för miljö- och hälsovärdering av byggmaterial,

byggande och byggnader, som bl.a. kan användas som underlag vid

beskrivningar av byggnadsobjekts konsekvenser för ekologisk hållbarhet

och i samband med statliga åtgärder på byggområdet.

* Uppmärksamma kretsloppsfrågor i byggandet vid en ändrad

organisation av det statliga plan-, bygg- och bostadsväsendet .

* Föreslå ny lagstiftning om va-system för en ekologiskt hållbar

utveckling.

* Ta fram särskilda regionala program för ekologiskt hållbar utveckling

inom vissa områden såsom t.ex. fjäll och skärgård.

* Verka för en effektiv försörjning med geografiska data som en del av

samhällets informationsförsörjning.

2.13 Ekonomi och finanser

Den ekonomiska politiken är central för en ekologiskt hållbar utveckling.

Ekonomiska styrmedel är i många fall de mest kostnadseffektiva sätten

att få hushåll och företag att ta hänsyn till ekologisk hållbarhet i sitt

agerande. Sverige är ett ledande land i användningen av ekonomiska

styrmedel. Regeringen anser att sådana styrmedel är en viktig del i

arbetet för en ekologiskt hållbar utveckling och att skattesystemets

miljöstyrande effekt successivt bör öka. I Vårpropositionen anger

regeringen att i övervägandena om förändringarna i skattesystemet

kommer bl.a. bedömas hur de kan bidra till den ekologiska hållbarheten

och hur de påverkar svenska företags konkurrensförmåga.

Några viktiga inslag i arbetet är att:

* Successivt öka skattesystemets miljöstyrande effekt. Ekonomiska

styrmedel ses över. Områden som analyseras f.n. är bl.a. vägskatterna

och energin. En avfallsskatt planeras till år 1998.

* Arbeta för att ta bort eller förändra subventioner och andra stödsystem

som motverkar en ekologiskt hållbar utveckling.

* Göra en systematisk genomgång av statsbudgeten i syfte att förstärka

dess inriktning mot ekologisk hållbarhet. Översynen görs som en del i

arbetet med att utveckla miljöledningssystem för statlig förvaltning.

* Fortsätta utveckla och använda miljöräkenskaper bl. a. i

Långtidsutredningen 1999. Underlag finns genom Konjunkturinstitutets

arbete med att utveckla miljöräkenskaper.

* Beakta miljöhänsyn vid placering av medel inom Allmänna

pensionsfonden och premiereservsystemet utan att göra avkall på de

försäkrades intresse av god avkastning. I den översyn som pågår av

placeringsbestämmelserna skall frågan beaktas. Ett förslag presenteras

hösten 1997.

2.14

Skr. 1997/98:13

2.14 Jord- och skogsbruk, fiske

Ett ekologiskt hållbart jordbruk är resursbevarande, miljöanpassat och

etiskt godtagbart. Odlingsmarkens långsiktiga produktionsförmåga måste

säkerställas och de grundläggande ekologiska processerna i marken

vidmakthållas. Användningen av insatsmedel och valet av

produktionsmetoder får inte påverka miljön på ett negativt sätt. Fisket

måste bedrivas på ett långsiktigt hållbart sätt för att behålla

fiskeresurserna som ett billigt och näringsrikt livsmedel även för

kommande generationer. En särskild proposition, Hållbart fiske och

jordbruk (prop. 1997/98:2) läggs fram i september 1997.

Hänsyn till den biologiska mångfalden skall genomsyra jordbruket,

skogsbruket och fiskenäringen.

Några viktiga inslag i arbetet är att:

* Arbeta för en förändring av EG:s gemensamma jordbrukspolitik i mer

miljöanpassad riktning.

* Bygga ut miljöersättningsprogrammet för jordbruket. Ramen för

jordbrukets miljöersättningsprogram utökas med 700 miljoner kronor per

år. I propositionen Hållbart fiske och jordbruk redogörs för programmets

innehåll.

* Utforma ett åtgärdsprogram för bekämpningsmedelsanvändning 1997-

2001.

* Främja ekologisk produktion.

* Fördela medel för försöks- och utvecklingsverksamhet för att minska

växtnäringsläckaget liksom för att minska risker vid användning av

bekämpningsmedel samt för att främja ekologisk produktion. Medel

avsätts i budgetpropositionen för 1998.

* Vidareutveckla aktionsplan för bevarande av den biologiska

mångfalden inom jordbruket och rennäringen.

* Bedriva en utbildningskampanj för skogsägare utöver föreslagna

åtgärder i budgetpropositionen. Kampanjen som främst riktar sig till

mindre skogsägare har som målsättning att lyfta fram

landskapsperspektivet i skogsnäringen.

* Genomföra aktionsplan för biologisk mångfald på fiskets område.

Fiskeriverket har på regeringens uppdrag utarbetat en aktionsplan.

* Förstärka fiskevården. En ökad satsning skall göras på förbättrad

fiskevård främst i kustområdena och i de stora sjöarna.

* Följa upp aktionsplanen för Östersjölaxen.

* Utveckla Nordsjösamarbetet på fiskeområdet.

2.15 Konsumentpolitik

Konsumentpolitiken har stor betydelse i en ekologiskt hållbar utveckling.

Arbetet skall syfta till att minska hushållens utsläpp, energiförbrukning

och avfall. Såväl varor, transporter, boende som samhällsplaneringen

berörs. En åtgärdsinriktad handlingsplan i vilken miljömålet i

konsumentpolitiken konkretiseras kommer att presenteras senare.

Några viktiga inslag i arbetet är att:

* Öka kunskapsnivån om konsumtion och miljö, bl.a. genom att

underlätta för konsumenten att få tillgång till relevant information.

* Verka för fortsatt information om produktens miljöeffekter,

energibehov etc.

* Stödja utvecklingen av ändrade beteendemönster hos konsumenter och

hushåll .

2.16 Kulturpolitik

Ett hållbart samhälle måste baseras på en varsam förvaltning av redan

gjorda investeringar och av det som utgör vårt gemensamma kulturarv.

Människors individuella möjligheter att i vardagslivet agera på ett

ekologiskt hållbart sätt är avgörande för de effekter och det genomslag

som omställningen kommer att få.

Några viktiga inslag i arbetet är att:

* Utveckla och stärka kulturmiljösektorn i arbetet för ett hållbart

samhälle.

* Vidareutveckla byggnadsvårdens ekologiska delar.

* Främja god arkitektur och formgivning. Ett förslag till

handlingsprogram kommer att presenteras under hösten 1997.

* Genomföra särskilda satsningar med utgångspunkt i miljöfrågor och

ekologi under Kulturhuvudstadsåret. Under 1998 kommer Stockholm att

vara Europas kulturhuvudstad.

* Öka samverkan mellan kulturmiljövård och naturvård.

2.17 Övrigt

Regeringen fortsätter målmedvetet att verka för en ekologiskt hållbar

utveckling också inom många andra områden.

Några viktiga inslag i arbetet är att:

* Fortsätta att målmedvetet bedriva miljöarbetet inom

Försvarsdepartementets verksamhetsområde enligt de riktlinjer som

tidigare redovisats för riksdagen.

* Agera för att myndigheterna inom Försvarsdepartementets

verksamhetsområde ägnar stor uppmärksamhet åt att genomföra den av

statsmakterna anvisade inriktningen av miljöarbetet.

* Under våren 1998 underställa riksdagen ett förslag till nationellt

handlingsprogram för att minska miljörelaterad ohälsa.

* Verka för ett internationellt samarbete inom hälsoskyddet och

miljömedicinen. Särskild vikt skall läggas vid samverkan mellan

länderna kring Östersjön. Samarbetet inom WHO och EU har stor

betydelse.

* Lyfta fram åtgärdsbehov inom hälso- och sjukvården vad avser

miljöledningssystem, fortsatta åtgärder för att avveckla

amalgamanvändningen inom tandvården, minskning av avfallets mängd

och farlighet från sjukvården i övrigt samt för miljömedicinsk

kunskapsförsörjning. Exempelvis har samtliga landsting miljöprogram

som antagits av landstingsfullmäktige.

* Inrätta ett kunskapscentrum för ekologiskt hållbar utveckling i

samverkan med något universitet eller högskola för att understödja de

lokala investeringsprogrammen. Frågan behandlas i budgetpropositionen.

* Inrätta Ekobrottsmyndigheten, en ny myndighet inom åklagarväsendet

med uppgift att samordna och utveckla bekämpning av ekonomisk

brottslighet till vilka även miljöbrotten räknas. Myndigheten inrättas i

början av år 1998.

Skr. 1997/98:13

3 Åtgärdsprogram för en ekologiskt hållbar

utveckling inom olika departements

verksamhetsområden

De åtgärder och initiativ som återfinns under detta avsnitt finansieras

inom respektive departements budgetramar om inget annat anges.

3.1 Åtgärdsprogram för ekologiskt hållbar utveckling inom

Justitiedepartementets verksamhetsområde

 Sammanfattning

 Inrätta Ekobrottsmyndigheten, en ny myndighet inom åklagarväsendet

med uppgift att samordna och utveckla bekämpning av ekonomisk

brottslighet.

Inom Justitiedepartementets verksamhetsområde bedrivs

lagstiftningsarbete inom flertalet av de områden som utgör huvuddragen i

handlingsprogrammet för en ekologiskt hållbar utveckling. Ett exempel

är en helt ny växtförädlarrättslag (1997:306) som utformats med

beaktande av bl.a. behovet av att skydda den biologiska mångfalden.

Vidare har regeringen i en proposition (1996/97:167) föreslagit en

ändring i 1995 års årsredovisningslag. Enligt förslaget skall bolag som

bedriver tillstånds- eller anmälningspliktig verksamhet enligt

miljöskyddslagen lämna upplysningar om verksamhetens påverkan på

den yttre miljön i årsredovisningens förvaltningsberättelse.

Till Justitiedepartementets verksamhetsområde hör vidare polis och

åklagare. Dessa myndigheter har en viktig funktion i arbetet med att

upptäcka, ingripa och utreda miljöbrott. En ny myndighet inom

åklagarväsendet kommer att inrättas den 1 januari 1998 med särskilda

uppgifter för att samordna och utveckla bekämpningen av ekonomisk

brottslighet. Till ekobrotten räknas normalt miljöbrotten. Det finns

emellertid anledning att belysa vad som kan anses utgöra miljöbrott och

var dessa lämpligen bör handläggas. Ekobrottsmyndigheten skall bl.a.

utreda och lämna förslag till var miljöbrotten bör utredas.

Utgångspunkten bör vara att Ekobrottsmyndigheten skall inta en central

roll när det gäller bekämpningen av miljöbrott.

Vidare har regeringen i en lagrådsremiss om miljöbalk föreslagit att

regionala miljödomstolar och en miljööverdomstol inrättas. Under

förutsättning att riksdagen beslutar om miljöbalk i enlighet med förslaget

i lagrådsremissen kommer miljödomstolarna att få stor betydelse för

tillämpningen av miljöbalken och därmed balkens möjligheter att ge

förutsättningar för en ekologiskt hållbar utveckling

3.2 Åtgärdsprogram för ekologiskt hållbar utveckling inom

Utrikesdepartementets verksamhetsområde

Sammanfattning

 Ta initiativ inom EU för ett ekologiskt hållbart Europa.

 Uppmärksamma frågor om ekologisk hållbarhet i analys och

rapportering.

 Fortsätta främja miljöhänsyn och hållbar utveckling i det bilaterala

och multilaterala utvecklingssamarbetet samt i EU-biståndet med

särskild betoning av fattigdomsaspekterna.

 Följa upp FN:s generalförsamlings extra möte (UNGASS).

 Fortsätta arbeta aktivt inom globala konventioner för hållbar

utveckling.

 Verka för en tillfredsställande påfyllnad av den globala miljöfonden

(GEF).

 Verka för ökat regionalt samarbete på miljöområdet.

 Verka för att miljöaspekter och hållbar utveckling integreras i WTO

bl.a. i kommande förhandlingar om handelsliberalisering.

 Genom bl.a. biståndet stödja u-ländernas produktion och export av

miljöanpassade produkter.

 Informera i utlandet om svenska insatser för en ekologiskt hållbar

utveckling.

 Beakta en ekologiskt hållbar utveckling i utrikesförvaltningens

verksamhetsplanering och utveckla personalens kompetens inom

området.

I UD:s arbete med en ekologiskt hållbar utveckling läggs tonvikten på

det internationella samarbetet. UD har vissa egna uppgifter inom

miljöområdet. Dess främsta uppgift består emellertid i att samordna,

kanalisera och på andra sätt bidra till övriga nationella ansträngningar

genom bilaterala och multilaterala kontakter. Vidare åligger det UD att

informera och bidra till att förmedla utomlands svenskt kunnande på

området.

3.2.1 Utrikesrepresentationen

UD följer, analyserar och rapporterar fortlöpande om utvecklingen i

världen. Fortsatt stor uppmärksamhet ägnas åt miljöläget och

ansträngningar på olika håll för en ekologiskt hållbar utveckling. Vidare

fortsätter, på motsvarande sätt, utrikesrepresentationen aktivt engageras i

den internationella dialogen. Ökade bilaterala ansträngningar görs. Det

växande antalet regionala initiativ och organ på miljöområdet

uppmärksammas. Som exempel på de regionala insatser UD ställs inför

kan Östersjösamarbetet, Medelhavssamarbetet och vattenförsörjningen i

Södra Afrika nämnas.

3.2.2 UD:s externa uppgifter

Utrikesförvaltningens roll i Sveriges internationella samarbete för hållbar

utveckling omfattar främst det internationella utvecklingssamarbetet samt

informationen utomlands om Sverige, och om internationella frågor i

Sverige.

3.2.3 Utvecklingssamarbetet

I regeringens skrivelse 1996/97:2 framhålls bl.a. att främjandet av hållbar

utveckling skall genomsyra allt bilateralt utvecklingssamarbete. Särskilt

prioriteras fem områden, vatten, livsmedelssäkerhet, kustzoner, energi

och urban miljö. Därutöver krävs särskilda miljöinsatser. UD och Sida

får anses ha kommit relativt långt i detta arbete. Dessa ansträngningar

intensifieras och fördjupas.

Regeringen har också framhållit vikten av att stärka integreringen av

miljöaspekter i EU:s utvecklingssamarbete och att de svenska

erfarenheterna bör tas till vara i detta arbete. Vidare bör EU:s fonder

riktade till Östeuropa och Baltikum (PHARE) och forna Sovjetunionen

(TACIS) samt Medelhavsregionen (MEDA-biståndet) i högre grad

finansiera miljöprojekt och verksamhet inom ramen för hållbar

utveckling.

Inom ramen för fredsprocessen i Mellanöstern bedriver EU och

medlemsländerna arbete i arbetsgrupper för bl.a. vattenfrågor respektive

miljöfrågor. Sverige avser hålla en fortsatt hög profil i det regionala

samarbetet. Mellanöstern utgör blott ett exempel. Möjligheter till

miljöinsatser i det övriga regionala internationella samarbetet tas i ökad

utsträckning till vara.

3.2.4 Den globala miljöfonden

Sverige bör fortsatt ge ett starkt stöd till den globala miljöfonden (GEF)

och verka för att dess mandat ligger fast. Fonden utgör världssamfundets

beredskap för att finansiera överenskomna merkostnader på projektnivå

för att uppnå globala miljövinster. Fondens verksamhet bör konsolideras

och genomförandet av insatser för globala miljövinster förstärkas.

3.2.5 Information

Departementets insatser då det gäller informationen utomlands om

Sveriges arbete samt informationen i Sverige om de internationella

ansträngningarna för hållbar utveckling fortsätter i samråd med övriga

ansvariga. Eventuellt kan det bli aktuellt med en samlad insats enligt nya

riktlinjer från och med verksamhetsåret 1999.

3.2.6 Uppföljning av UNGASS

FN:s extra möte med generalförsamlingen (UNGASS) i juni 1997 i New

York gav FN:s kommission för hållbar utveckling (Commission on

Sustainable Development, CSD) fortsatt uppdrag att utvärdera och vara

pådrivande i frågorna kring Agenda 21. Arbetsprogrammet för CSD för

åren 1998-2002 fastställdes av UNGASS. Huvudteman blev vatten

(1998), oceaner och turism (1999), landresurser, jordbruk och handel

(2000) samt atmosfären, energi och transporter (2001). År 2002 kommer

CSD att utvärdera åren 1998-2001. Ett övergripande tema för CSD under

denna tidsperiod är fattigdomsbekämpning och hållbara konsumtions-

och produktionsmönster. Dessa teman är svenska prioriteringar och

kommer att i hög grad vara i fokus vid det fortsatta multilaterala arbetet

med hållbar utveckling.

3.2.7 Globala konventioner

Arbetet inom många globala konventioner för hållbar utveckling har

intensifierats.

Utrikesförvaltningen kommer att fortsatt verka inom EU och i det

multilaterala förhandlingssystemet för en hållbar utveckling. Arbetet

inom klimatkonventionen, Montrealprotokollet (om ozonlagerförstörande

luftföroreningar), konventionen om biologisk mångfald,

ökenkonventionen samt förhandlingarna om bindande åtaganden för att

begränsa användandet av långlivade organiska miljögifter bör särskilt

framhållas.

I enlighet med dess skrivelse 1996/97:2 har regeringen för avsikt att

genomföra en studie om bl.a. finansiering av internationella legala

instrument. I ljuset av den snabba utvecklingen under året med

ökenkonventionens ikraftträdande och beslutet att börja förhandla om

bindande åtaganden för att begränsa användandet av långlivade organiska

miljögifter har ytterligare underlag tillkommit som kommer att vara av

värde för studien.

3.2.8 Handel och miljö

De viktigaste fora för arbetet med handel och miljö är Sveriges

deltagande i EU:s inre marknad och vårt deltagande i

Världshandelsorganisationen, WTO, där vi deltar genom EU. Sveriges

mål är att handelspolitiken och miljöpolitiken skall vara ömsesidigt

stödjande, i syfte att uppnå en hållbar utveckling. En prioriterad fråga är

att undanröja risken för konflikt mellan internationella miljökonventioner

och WTO-regelverket. När diskussionen vidgas till att handla om handel

i relation till hållbar utveckling, snarare än till enbart miljö, ställs u-

ländernas perspektiv i fokus, liksom de långsiktiga resursfrågorna. En

annan fråga som kan komma att bli aktuell är hur försiktighetsprincipen

skall tolkas och relateras till de krav på vetenskapliga belägg som finns

för att man enligt WTO-reglerna skall få ställa vissa krav på importerade

produkter.

Den internationella diskussionen präglas av en stark nord-syd-

dimension. En viktig uppgift för Sverige är att inom EU allmänt sett

verka för handelsliberalisering gentemot u-länderna, och att i

handelspolitiken genomgående beakta u-ländernas intressen och

utvecklingsmöjligheter. Detta kräver en hög grad av samordning mellan

handels- och biståndspolitiken.

Erfarenheter från det pågående arbetet i WTO visar att några konkreta

resultat i miljöfrågan knappast kan uppnås isolerat, utan främst som en

del av en större handelsförhandling i WTO. Sådana förhandlingar kan

väntas starta om ca två år. En central uppgift för Sverige blir att verka för

att miljöfrågorna kommer in från början och på ett integrerat sätt i de

förhandlingarna. Det är också viktigt att inför dessa förhandlingar

klargöra de miljöpolitiska prioriteringarna i förhållande till

handelsregelverken, liksom de centrala handelspolitiska krav som

aktualiseras i detta sammanhang.

Arbetet med handel och miljö måste föras på flera fronter. Förutom

inom WTO verkar Sverige också i andra forum, t.ex. OECD och FN:s

konferens för handel och utveckling (UNCTAD), och för en dialog med

andra länder, inte minst u-länder och nyligen industrialiserade länder,

samt icke-statliga aktörer. Regeringen har gett Sida i uppdrag att ta fram

förslag till hur Sverige och EU genom såväl handels- som biståndspolitik

kan stödja u-länders produktion och export av miljöanpassade produkter

så att miljö och ekonomisk utveckling främjas. Uppdraget rapporteras i

slutet av 1997 och kommer att följas upp i den svenska politiken samt

utgöra underlag för Sveriges arbete inom EU samt i kontakter med u-

länder.

Harmonisering av produktkrav är en viktig del i det internationella

arbetet för att underlätta internationell handel. Det ligger i Sveriges

intresse att verka för klara regler på området, som genomförs på ett

enhetligt sätt. EU:s inre marknad baseras, särskilt på områden med

miljöanknytning, på en långt driven harmonisering av miljökrav som

ställs på produkter. Sverige kan som medlemsland aktivt driva och

påverka utvecklingen av miljöpolitiken och miljöbestämmelser på den

inre marknaden. Därvid kan vi tillse att gemensamma regler som ger ett

brett genomslag på en alleuropeisk basis sätts på en hög miljö- och

hälsoskyddsnivå. Även om utgångspunkten för Sveriges miljöarbete i EU

är att få till stånd gemensamma lösningar i så stor mån som möjligt

uppstår ibland intressekonflikter mellan miljön och den inre marknaden.

Avvägningar mellan de två områdena måste då göras. Ett hjälpmedel

därvid är bl.a. den omfattande praxis som EG-domstolen meddelat om

hur EU:s regelverk skall tolkas. En hög ambitionsnivå i EU-arbetet är

viktig också för att driva den tekniska utvecklingen framåt och därmed

stärka den europeiska konkurrenskraften. Det kan då visa sig nödvändigt

för enskilda medlemsländer att tillämpa miljöregler för varor som är

strängare än EU:s gemensamma. Detta för att inte de medlemsstater som

har en hög ambitionsnivå skall vara tvungna att sänka nivån i

miljöarbetet. Amsterdamfördraget innebar att möjligheterna att införa

strängare miljöregler än EU:s gemensamma förtydligades jämfört med

tidigare. Medlemsländer kan alltså efter EU-kommissionens

godkännande införa nationella regler på redan harmoniserade områden.

En förutsättning är dock att den inre marknadens funktion inte hindras.

För att komma tillrätta med de konflikter som uppstår mellan miljön och

den inre marknaden har EU-kommissionen påbörjat arbetet med att ta

fram riktlinjer för hur dessa intressekonflikter kan avhjälpas. Arbetet

skall resultera i ett meddelande från EU-kommissionen och Sverige

kommer att vara pådrivande i den diskussionen. Utgångspunkten för

Sveriges agerande har redovisats i regeringsskrivelse 1996/97:83 Sverige

och den inre marknaden.

Sverige verkar också för att miljöaspekterna skall belysas och beaktas i

de pågående förhandlingarna inom OECD om ett multilateralt

investeringsavtal (MAI), ett avtal som skall skapa regler för, och därmed

stimulera, internationella investeringar.

3.2.9 Verksamhetsplanering och personalutveckling

Arbetet för ekonomiskt hållbar utveckling lyfts fram under den årliga

verksamhetsplaneringen. Detta är utrikesförvaltningens styrmedel för

medel- och kortfristiga prioriteringar beträffande mål samt i anslutning

härtill för resursanvändnngen. Närmast för handen ligger uppgiften att

göra utrikesförvaltningen själv mera resurssnål.

Hållbar utveckling ställer ökade krav på kompetens, vilket skall mötas

genom utbildning av den egna personalen. Aspekter på detta tas upp

under verksamhetsplaneringen inför 1998.

3.2.10 Internationell rekrytering

Sveriges kompetens är hög inom flera områden som en direkt följd av

framgångsrikt miljöarbete. Här kan nämnas t.ex. ozon- och

kemikaliepolitiken. På dessa områden finns samtidigt ett internationellt

behov av expertis. Ett svenskt bidrag till det internationella miljöarbetet

kan vara att förmedla denna kompetens t.ex. i samband med rekrytering

av experter till Sida-projekt och FN-organ.

3.3 Åtgärdsprogram för ekologiskt hållbar utveckling inom

Försvarsdepartementets verksamhetsområde

Sammanfattning

 Fortsätta att målmedvetet bedriva miljöarbetet inom

Försvarsdepartementets verksamhetsområde enligt de riktlinjer som

tidigare redovisats för riksdagen.

 Agera för att myndigheterna inom Försvarsdepartementets

verksamhetsområde ägnar stor uppmärksamhet åt att genomföra den

av statsmakterna anvisade inriktningen av miljöarbetet.

Regeringen redovisade i försvarsbeslutspropositionen (prop. 1996/97:4)

hösten 1996 utförligt för riksdagen det miljöarbete som bedrivs inom

försvarets myndigheter. Regeringen konstaterade sammanfattningsvis att

Försvarsmakten fortsätter att systematiskt genomföra sitt miljöarbete i

enlighet med den fastlagda inriktningen. Regeringen framhöll även att

övriga myndigheter kommit i gång med ett strukturerat miljöarbete. Så

har såväl Fortifikationsverket som Försvarets materielverk och

Försvarets forskningsanstalt utarbetat en miljöpolicy för respektive

myndighets verksamhet. Regeringen pekade även på att miljöarbetet

inletts hos myndigheterna inom fredsräddningstjänsten. Så har t.ex.

Statens räddningsverk lyft fram miljöaspekterna i sin verksamhet.

I sin skrivelse till riksdagen På väg mot ett ekologiskt hållbart

samhälle (skr. 1996/97:50) informerade regeringen riksdagen ytterligare

om försvarets miljöarbete. Här redovisades också överbefälhavarens

miljöplan, i vilken Försvarsmakten bl.a. anger mål för sitt miljöarbete.

Riksdagen behandlade i mars 1997 ingående regeringens redovisning i

försvarsbeslutspropositionen av miljöfrågorna (bet. 1996/97:FöU3, rskr.

1996/97:165). Försvarsutskottet anförde sammanfattningsvis att det inom

det svenska totalförsvaret bedrivs ett systematiskt och ambitiöst

miljöarbete. Försvarsmakten ligger här, fortsatte utskottet, i flera

avseenden före andra myndigheter. Utskottet avslutade med att dela

regeringens uppfattning att miljöfrågorna även fortsättningsvis bör ha en

hög prioritet inom totalförsvaret.

Mot bakgrund av riksdagens beslut i frågor om infrastruktur inriktning

för framtida transporter (prop. 1996/97:53, bet. 1996/97:TU7, rskr.

1996/97:174) - som även rör frågor om buller från militär

flygverksamhet - lämnade regeringen i april 1997 uppdrag till ett antal

myndigheter. Försvarsmakten skall sålunda planera och senast år 2003

genomföra en första etapp av åtgärdsprogram mot buller samt senast den

1 september 1998 redovisa vilka ytterligare bulleråtgärder som kan

genomföras under perioden 1998-2007 för att påskynda uppfyllelsen av

de riktvärden som riksdagen hade godkänt i det nämnda beslutet.

I regleringsbrevet för budgetåret 1997 lämnade regeringen en rad upp-

drag i miljöhänseende till myndigheterna under Försvarsdepartementet.

3.3.1 Inriktning av miljöarbetet

Regeringen anser att främst riksdagens behandling av försvarets

miljöarbete (bet. 1996/97:FöU3) och regleringsbrevet för budgetåret

1997 innebär en inriktning av försvarets miljöarbete som har bäring inte

bara på budgetåret 1997 utan även mer långsiktigt. Inriktningen som

framgår av dessa beslut bör därför i allt väsentligt vara styrande för

miljöarbetet inom Försvarsdepartementets verksamhetsområde även efter

innevarande budgetår. Inriktningen innebär i huvudsak följande.

Försvarsmakten

Försvarets forskningsanstalts rapport om miljöstrategi för

Försvarsmakten skall i väsentliga delar utgöra en grund för

Försvarsmaktens långsiktiga miljöarbete. Rapporten anger bl.a. att målet

i miljöhänseende för det militära försvaret bör vara ett ekologiskt hållbart

försvar. Andra grundläggande dokument som Försvarsmakten skall

beakta är miljövårdsberedningens delbetänkande (SOU 1996:112) om

integrering av miljöhänsyn i den statliga förvaltningen och rapporten

Environmental Guidelines for the Military Sector, utarbetad gemensamt

av de svenska och amerikanska försvarsdepartementen.

I det faktiska miljöarbetet skall Försvarsmakten väga in inte bara mer

utpräglade miljöskyddsaspekter utan även frågor om natur- och

kulturmiljön. Vidare skall myndigheten fortsätta att genomföra sin

miljöpolicy. I detta ligger att arbeta vidare med utgångspunkt i

överbefälhavarens miljöplan och mot de där redovisade miljömålen.

Försvarsmakten skall fortsätta miljöutbildningen inom organisationen

och fortsätta åtgärderna för att begränsa utsläppen av fossila bränslen och

andra skadliga ämnen.

Så långt det är möjligt skall Försvarsmakten tillämpa kretslopps-,

substitutions- och försiktighetspriniciperna i materielanskaffningen.

Tillsammans med Försvarets materielverk skall myndigheten utarbeta ett

förslag till policy för miljöanpassad upphandling av försvarsmateriel.

Försvarsmakten skall också slutföra undersökningarna av dumpad

ammunition inom ramen för Försvarsmaktens undersökning av

miljöfarliga lämningar. Härutöver skall myndigheten stödja Försvarets

forskningsanstalt i dess arbete med forskning för regeringens behov och

fortsätta att medverka i det internationella försvarsmiljösamarbetet.

Regeringen vill avslutningsvis erinra om att Försvarsmakten successivt

inför ett miljöledningssystem. Inriktningen är att ett sådant system skall

vara infört i hela organisationen år 2000.

Vid sidan härom har Försvarets forskningsanstalt redovisat

regeringsuppdraget Framtidsbilder av ett ekologiskt hållbart försvar.

Forskningsanstalten har i denna rapport redovisat vilka krav som kan

ställas på ett framtida perspektivet 40 - 50 år militärt försvar för att

det skall kunna anses som ekologiskt hållbart. Rapporten presenterar fyra

alternativa framtidsbilder och analyserar möjligheterna att nå uppställda

miljömål. Rapporten har remissbehandlats och bereds nu inom

Regeringskansliet.

Stödmyndigheterna

Vid sidan om Försvarsmaktens miljöarbete har regeringen uppdragit åt

de s.k. stödmyndigheterna att fortsätta miljöarbetet. Sålunda skall bl.a.

Fortifikationsverket, Försvarets materielverk och Försvarets

forskningsanstalt lägga särskild vikt vid miljöarbetet och därvidlag

liksom Försvarsmakten beakta även frågor om bl.a. natur- och

kulturmiljön.

För att kunna följa upp och fortsätta att styra miljöarbetet hos dessa

myndigheter har regeringen, liksom vad gäller Försvarsmakten, begärt

återredovisningar av genomfört miljöarbete i årsredovisningen.

Det civila försvaret, Statens räddningsverk och Kustbevakningen

Inte bara inom det militära försvaret och stödmyndigheterna utan även

inom det civila försvaret, Statens räddningsverk och Kustbevakningen

driver regeringen på miljöarbetet. För Statens räddningsverk, för

Kustbevakningen och för myndigheterna inom verksamhetsområdet

Vissa funktioner inom det civila försvaret har regeringen givit

inriktningen att dessa myndigheter skall lägga särskild vikt vid

miljöarbetet och väga in t.ex. frågor om natur- och kulturmiljön i sitt

arbete.

3.3.2 Internationellt arbete

NATO:s miljökommitté

Inom det internationella försvarsmiljöarbetet fortsätter Sverige att spela

en aktiv roll. Den svenska medverkan i NATO:s miljökommittés

(Committee on the Challenges of the Modern Society/CCMS) arbete

fortsätter således och utvecklas.

Nordiskt samarbete

De nordiska försvarsministrarna beslutade vid sitt höstmöte 1996 att

utveckla försvarsmiljösamarbetet inom Norden på departementsnivån.

Detta arbete fortsätter. Inriktningen är att ett handlingsprogram för

verksamheten skall kunna läggas fast av försvarsministrarna hösten 1997.

Som en del i detta handlingsprogram ingår gemensamt nordiskt bistånd

till de baltiska staterna, Ryssland och Polen. Även en plan för detta

bistånd bedöms kunna bli fastlagd vid försvarsministrarnas höstmöte.

Härutöver har representanter för det amerikanska Försvarsdepartementet,

efter diskussioner med bl.a. det svenska Försvarsdepartementet, förklarat

att man avser att på olika sätt stödja detta nordiska försvarsmiljöbistånd

till bl.a. de baltiska staterna. Sverige och USA avser vidare att

gemensamt genomföra ett par försvarsmiljöprojekt i Litauen och

Lettland. Genom detta sålunda utvidgade försvarsmiljöbistånd till stater i

närområdet kommer en än effektivare hjälp kunna lämnas samtidigt som

biståndet genomförs samordnat av viktiga biståndsgivare.

Regeringen har i juni 1997 medgivit Försvarsmakten att träffa avtal

med de övriga nordiska försvarsmakterna i fråga om samarbete om

miljöskydd i försvarsfrågor. Regeringen bedömer att detta

myndighetssamarbete inom Norden är viktigt och utgör ett värdefullt

komplement till samarbetet på departementsnivån.

Övrigt internationellt arbete

Regeringen vill framhålla att ett aktivt internationellt samarbete bedrivs

på Räddningsverkets och Kustbevakningens område. Detta omfattar bl.a.

farlig industriell verksamhet med risker för kemikalieolyckor, säkerheten

i samband med transport av farligt gods och utsläpp av olja och andra

skadliga ämnen till sjöss.

3.4 Åtgärdsprogram för ekologiskt hållbar utveckling inom

Socialdepartementets verksamhetsområde

Sammanfattning

 Under våren 1998 underställa riksdagen ett förslag till nationellt

handlingsprogram för att minska miljörelaterad ohälsa.

 Verka för ett internationellt samarbete inom hälsoskyddet och

miljömedicinen. Särskild vikt skall läggas vid samverkan mellan

länderna kring Östersjön.

 Lyfta fram åtgärdsbehov inom hälso- och sjukvård vad avser

miljöledningssystem, fortsatta åtgärder för att avveckla

amalgamanvändningen inom tandvården, minskning av avfallets

mängd och farlighet från sjukvården i övrigt samt för miljömedicinsk

kunskapsförsörjning.

Arbetet för ett ekologiskt hållbart Sverige måste ske med beaktande av

en fortsatt hög hälsoskyddsnivå. Regeringens arbete för en ekologiskt

hållbar utveckling inom Socialdepartementets verksamhetsområde har

sin tyngdpunkt i frågor om hälsa och välfärd samt miljöarbetet inom

hälso- och sjukvården. Insatser för en god hälsa bland befolkningen är en

investering för framtiden och utgör ett centralt inslag i arbetet mot en

hållbar samhällsutveckling. Olika åtgärder för att sluta kretslopp och för

att minska belastningen på miljön i övrigt får därför inte ske på

bekostnad av människors hälsa. Konflikter mellan ekologisk hushållning

och hälsoskydd kan uppstå om inte en helhetssyn tillämpas på hälsa och

miljö.

Arbetet för ett ekologiskt hållbart Sverige måste därför bedrivas med

beaktande av de mål och åtgärder som bedöms nödvändiga för att

säkerställa en god hälsa bland befolkningen. En fortsatt hög

hälsoskyddsnivå måste upprätthållas.

3.4.1 Miljörelaterad ohälsa

Sverige har sedan lång tid lagt stor vikt på att förebygga ohälsa genom att

minska exponeringen för olika hälsorisker i miljön. Åtgärder för

förbättrad vatten- och avloppsförsörjning, bostadshygien, kost och

utbildning samt en generellt hög levnadsstandard har på ett avgörande

sätt bidragit till att många sjukdomar kraftigt har minskat i omfattning.

Att skydda människors hälsa är ett av de övergripande mål som

riksdagen har antagit för miljöpolitiken och är en integrerad del i arbetet

för ett ekologiskt hållbart samhälle. Flera av de befintliga nationella

miljömålen har relevans för hälsa, t.ex. när det gäller utsläpp från

trafiken, buller och avveckling eller minskade utsläpp av vissa kemiska

ämnen.

Vissa problem återstår dock att lösa. Luftföroreningar inomhus och

utomhus, föroreningar och smittämnen i vatten och föda, buller samt

radon är exempel på faktorer i miljön som negativt påverkar människors

hälsa i Sverige i dag. Nya risker uppstår på grund av ny teknik,

förändrade mikroorganismer m.m. Exempel på sådana risker är elektriska

och magnetiska fält, hormonella effekter av vissa organiska miljögifter,

antibiotikaresistenta bakteriestammar samt njurskador i befolkningen till

följd av kadmiumexponering.

Regeringen tillkallade i april 1995 en utredare (Miljöhälsoutredningen)

med uppdrag att utarbeta ett förslag till nationellt handlingsprogram för

att minska miljörelaterade hälsorisker i Sverige. Miljöhälsoutredningen

har i sitt betänkande (SOU 1996:124) Miljö för en hållbar

hälsoutveckling lämnat förslag till ett sådant handlingsprogram, baserat

på en omfattande genomgång av dagens kunskap om samband mellan

faktorer i miljön och sjukdomar och annan ohälsa.

Miljöhälsoutredningen bedömde att följande områden är de mest

betydande i Sverige när det gäller miljörelaterad ohälsa.

 Astma och luftvägsbesvär till följd av luftföroreningar inomhus och

utomhus. Idag har ca 6-8 procent av skolbarnen astma. Ungefär

hälften av denna förekomst uppskattas vara orsakad av miljöfaktorer,

främst exponering för tobaksrök, fuktiga byggnader samt pälsdjur.

 Lungcancer på grund av luftföroreningar, radon och tobaksrök (passiv

rökning). Uppskattningsvis 1000 av de totalt ca 3000 fall av

lungcancer som inträffar varje år i Sverige kan tillskrivas faktorer i

miljön.

 Maligna melanom (elakartade hudtumörer) på grund av ogynnsamma

solvanor. Varje år inträffar ca 1400-1500 fall av maligna melanom.

Antalet fall ökar med ca 5 procent per år.

 Upplagring av svårnedbrytbara ämnen i människokropp och i

näringskedjor, där påverkan befaras på bl.a. immunologiska

mekanismer, fortplantning och fosterutveckling samt hormonella

system.

 Olycksfall och skador. Omkring 3000 personer dör varje år på grund

av olycksfallsskador. År 1990 beräknades den sammanlagda

samhällskostnaden för personskador till 62 miljarder kronor,

motsvarande fyra procent av bruttonationalprodukten (BNP).

Därtill tillkommer hälsobesvär som inte är livshotande men berör stora

delar av befolkningen, främst bullerstörningar och magtarm- besvär från

födoämnes- och vattenföroreningar samt symtom och besvär p.g.a.

bristande inomhusklimat. Mellan fem till tio procent av landets

befolkning uppskattas vara mycket störda av trafikbuller. Varje år

drabbas uppskattningsvis några hundra tusen människor av

matförgiftning till följd av förorenade eller dåligt hanterade livsmedel.

Mellan 400 000 och 500 000 svenskar upplever sig så besvärade av

inomhusklimatet att de får symtom.

I Miljöhälsoutredningens (SOU 1996:124) förslag till nationellt

handlingsprogram föreslås hälsorelaterade riktlinjer och hälsorelaterade

miljökvalitetsmål. Detta handlingsprogram utgör en viktig grund i arbetet

för en ekologisk hållbar utveckling samt för det nationella, regionala och

lokala miljö- och hälsoskyddsarbetet i övrigt. Utredningen pekar också

på ett antal angelägna forskningsområden inom miljömedicinen t.ex.

beträffande olika miljöhot mot fortplantning, immunförsvar samt

utvecklingen av cancer. En stark miljömedicinsk forskning behövs för att

klarlägga hur faktorer i miljön påverkar människors hälsa samt för att i

tid uppmärksamma nya hälsorisker i miljön. Betänkandet har

remissbehandlats under våren 1997.

Regeringen har för avsikt att under våren 1998 underställa riksdagen

ett förslag till nationellt handlingsprogram för att minska miljörelaterad

ohälsa.

3.4.2 Nationella folkhälsomål

Även om hälsan allmänt sett har utvecklats positivt i Sverige finns det

fortfarande allvarliga sjukdomar och skador som är möjliga att

förebygga. Det finns bl.a. stora och i vissa fall ökande skillnader i hälsa

mellan olika sociala grupper, geografiska områden samt mellan könen.

Detta förhållande kan bl.a. vara en följd av förändringar i livsvillkor,

miljöföroreningar samt kost-, tobaks-, och alkoholvanor.

Regeringen beslutade i december 1995 om direktiv till en

parlamentarisk kommitté (Dir.1995:158) med uppgift att utarbeta ett

förslag till nationella mål för hälsoutvecklingen i Sverige. Målen ska

vara vägledande för samhällets insatser för att främja folkhälsan,

förebygga ohälsa, minska hälsorisker samt förhindra förtida och

undvikbar funktionsnedsättning. Alla samhällssektorer som har betydelse

för folkhälsan ska beaktas. Särskild vikt ska läggas vid att minska

skillnader i hälsa mellan olika grupper i befolkningen.

Kommittén ska föreslå framåtsyftande mål för hälsoutvecklingen i

Sverige, lämna förslag till strategier för att nå målen samt beakta hur

målen kan förankras i olika besluts- och utvecklingsprocesser. Arbetet

för en ekologisk hållbar utveckling i Sverige är en av de aktiviteter där

dessa mål och strategier bör förankras.

Kommittén för nationella folkhälsomål ska slutföra sitt arbete 31

december 2000.

3.4.3 Miljöåtgärder inom hälso-och sjukvården

Hälso-och sjukvårdens ansvar för hälsa och miljö utgörs av:

 ett lagreglerat ansvar för den egna verksamheten, enligt

miljöskyddslagen, läkemedelslagen, arbetsmiljölagen m.m,

 ett hälsoansvar för befolkningen och individer enligt hälso- och

sjukvårdslagen och smittskyddslagen, vilket omfattar bl.a. samhälls-

och miljömedicin, epidemiologi och smittskydd.

Samtliga landsting har av landstingsfullmäktige antagna miljöprogram.

Dessa omfattar främst miljöåtgärder vid landstingens egna verksamheter,

t.ex. sjukhus, vårdcentraler och tandvårdskliniker. Landstingens

miljöarbete redovisas i en av Landstingsförbundet nyligen (maj 1997)

framlagd rapport Landstingen och Miljön (beställningsnummer 1704).

Landstingens operativa verksamhet styrs inte direkt av riksdag och

regering. Regeringen vill dock lyfta fram några områden där ytterligare

åtgärdsbehov finns.

 Miljöledningssystem. Utveckling av miljöledningssystem enligt

EMAS och ISO 14001 sker i dag. Genom Landstingsförbundet deltar

verksamheter vid tre landsting i försök med att utvidga EMAS som

miljöstyrningsinstrument inom landstinget. Det är önskvärt att

samtliga sjukvårdshuvudmän och övriga vårdgivare inför

miljöledningssystem för sina verksamheter.

 Minskning av miljö- och hälsofarliga utsläpp från sjukvård. Hälso-

och sjukvården, inklusive tandvården, bör i ökad utsträckning bedriva

sin verksamhet på ett ekologiskt hållbart sätt. Särskilt bör framhållas

fortsatta åtgärder för att avveckla amalgamanvändningen inom

tandvården samt för att minska avfallets mängd och farlighet inom

hälso- och sjukvården i övrigt. Det av riksdagen tidigare satta målet i

propositionen Riktlinjer för en fortsatt kretsloppsanpassning av

samhället - åtgärder för att minska riskerna med kemikaliehanteringen

(prop. 1993/94:163, bet. 1993/94 JoU23) att all amalgam inom

tandvården skulle vara avvecklad till år 1997 har ännu inte gått att nå.

 Miljömedicinsk kunskapsförsörjning. En viktig uppgift för landstingen

är att svara för den miljömedicinska kompetensförsörjning som är

nödvändig för att miljörelaterad ohälsa ska kunna uppmärksammas,

förebyggas och åtgärdas. Tillgången till miljömedicinsk kompetens

varierar kraftigt mellan olika län och regioner. Åtgärder bör vidtas för

att den miljömedicinska kompetensförsörjningen skall klaras.

3.4.4 Miljöåtgärder vad avser läkemedel

Läkemedel och deras påverkan på miljön har uppmärksammats i arbetet

för en hållbar utveckling. Läkemedelsverkets, som har ansvar för kontroll

och tillsyn av läkemedel, miljöhänsyn kan sammanfattas i tre olika

dimensioner; kontroll av råvaror som ingår i läkemedel, kontroll av att

tillverkningen av läkemedel inte påverkar miljön negativt och kontroll av

att läkemedel som slutprodukt inte påverkar miljön på ett skadligt sätt.

Genom Sveriges medlemskap i EU har gemenskapsrättsliga

bestämmelser kommit att bli tillämpliga i Sverige. I enlighet med dessa

görs en miljöprövning av alla nya aktiva substanser som är avsedda att

ingå i läkemedel. Läkemedelstillverkningen är till stor del att anse som

sådan miljöfarlig verksamhet som det enligt miljöskyddslagen krävs

tillstånd för att bedriva. Vid Läkemedelsverkets inspektioner undersöks

därför bl.a. om tillverkningen sker enligt fastställda miljökrav.

För att ett läkemedel skall godkännas skall det vara av god kvalitet och

ändamålsenligt. I detta ligger att läkemedlet skall vara verksamt för sitt

ändamål och vid normal användning inte ha skadeverkningar som står i

missförhållande till den avsedda effekten. Det sker således en avvägning

mellan positiva och negativa egenskaper och en bedömning av nyttan

främst ur ett hälsoperspektiv.

3.4.5 Internationell samverkan inom hälsoskyddet och

miljömedicinen

Det pågår i dag ett omfattande internationellt arbete inom hälsoskyddet

och miljömedicinen. Socialdepartementet och Socialstyrelsen har aktivt

deltagit i det WHO-initierade arbetet inom europaregionen som baseras

på Declaration on Action for Environment and Health in Europe .

Denna deklaration antogs gemensamt av Europas miljö- och

hälsoministrar vid en konferens i Helsingfors i juni 1994. Bl.a. mot

bakgrund av denna deklaration tillsatte regeringen Miljöhälsoutredningen

för att ta fram ett förslag till svenskt handlingsprogram för att minska

hälsorisker i miljön. I dag arbetar drygt ett 30-tal länder i Europa med att

ta fram motsvarande handlingsprogram.

Ett omfattande europeiskt samarbete inom miljöområdet sker inom

ramen för EU. EU:s insatser inom folkhälsoområdet är inte lika väl

utvecklat som EU:s miljöarbete. Efter Maastricht-fördraget gavs dock

EU formella befogenheter inom folkhälsoområdet (artikel 129) och EU

har sedan dess tagit flera initiativ. I sitt meddelande av den 24 november

1993 om ramen för åtgärder på folkhälsoområdet (kom(93)559 slutligt)

fastställde kommissionen en ram för framtida åtgärder på

gemenskapsnivå för att uppnå dessa mål. I enlighet med de kriterier som

anges i kommissionens meddelande har sjukdomar orsakade av

miljöföroreningar prioriterats. För närvarande diskuteras inom rådets

hälsoarbetsgrupp ett förslag från kommissionen avseende ett program för

gemenskapsåtgärder 1999-2003 beträffande sjukdomar orsakade av

miljöföroreningar.

Ett fortsatt väl utvecklat internationellt samarbete kring hälsoskydd

och miljömedicin är av stor betydelse. Sverige har goda förutsättningar

att vara en drivande kraft i det internationella arbetet kring dessa frågor.

Sverige har sedan länge varit mån om en hög hälsoskyddsnivå i

samhället vilket på ett avgörande sätt har bidragit till ett förhållandevis

gott hälsotillstånd bland landets befolkning. Kompetensen inom den

svenska miljömedicinska forskningen är hög.

Det är vidare mycket viktigt att de departement och myndigheter som

deltar i olika internationella aktiviteter inom miljöskyddet och

hälsoskyddet samordnar sina insatser.

Regeringens avser att aktivt verka för ett internationellt samarbete

inom hälsoskyddet och miljömedicinen och för att sådana frågor ges hög

prioritet i det internationella arbetet. Särskild vikt ska läggas vid

samverkan inom närområdet, främst länderna kring Östersjön.

3.5 Åtgärdsprogram för en ekologiskt hållbar utveckling inom

Kommunikationsdepartementets verksamhetsområde

Sammanfattning

 Driva utvecklingen mot ett långsiktigt hållbart transportsystem.

 Utveckla miljömålen för trafiksektorn.

 Investera i transportsystemets infrastruktur så att buller, intrång och

säkerhetsrisker minimeras. Därutöver avsätts 8,5 miljarder under 10 år

till åtgärder med anknytning till miljö och säkerhet. Botniabanan

byggs.

 Driva frågor om avgaskrav och renare bränslen på bilar inom EU.

 Verka för att fordonens bränsleeffektivitet ökar som ett led i att

minska koldioxidutsläppen.

 Driva miljöfrågor inom vägtrafikens, järnvägens, sjö- respektive

luftfartens områden internationellt.

 Stimulera åtgärder som ökar kollektivtrafikens tillgänglighet.

 Främja utvecklingen och användningen av informationsteknik och

 transportinformatik.

 Ytterligare differentiera flygets landningsavgifter med avseende på

 buller och utsläpp till luft.

 Vidta bullerskyddsåtgärder i bostäder vid flygplatser.

 Miljödifferentiera sjöfartsavgifter för att minska sjöfartens utsläpp.

Transportsystemet måste, liksom samhället i övrigt, anpassas efter vad

naturen och människans hälsa tål samt vara resurssnålt. Trafikpolitiken

måste därför utformas och bedrivas så att trafikens negativa effekter i

form av energiåtgång, avgaser, buller, intrång i natur- och kulturmiljö

och säkerhetsrisker kan minimeras.

3.5.1 Trafikpolitisk proposition våren 1998

Våren 1998 avser regeringen att lägga en trafikpolitisk proposition. Till

grund för denna ligger bland annat Kommunikationskommitténs del- och

slutbetänkanden (SOU 1996:165 och SOU 1997:3). En av

utgångspunkterna är att transportsystemet ska bidra till att utveckla

samhället mot en långsiktig hållbarhet.

För att ange färdriktningen mot ett hållbart transportsystem kommer

långsiktiga mål att formuleras. Etappmål ska driva på utvecklingen i rätt

riktning. Etappmålen bör fortlöpande följas upp.

Den trafikpolitiska propositionen kommer att innehålla miljömål för

trafiksektorn, som till stor del grundar sig på det s.k. MaTs-samarbetet.

MaTs står för Miljöanpassat Transportsystem och är ett gemensamt

projekt mellan Naturvårdsverket, trafikverken, företrädare för

transportforskningen och bil- och petroleumindustrin.

3.5.2 Infrastruktur

I propositionen Infrastrukturinriktning för framtida transporter

1996/97:53, bet 1996:97:TU07, rskr 1996/97:174 föreslår regeringen en

utveckling av transportinfrastrukturen som skall främja ett miljöanpassat

och trafiksäkert transportsystem och bidra till tillväxt och sysselsättning i

alla delar av landet. Denna inriktning har lagts fast av riksdagen och skall

ligga till grund för trafikverkens infrastrukturplaner för perioden 1998-

2007. Cirka 8,5 miljarder kronor skall användas för

infrastrukturanknutna åtgärder som kan minska vägtrafikens

miljöpåverkan och öka dess trafiksäkerhet. Särskilda bidrag skall lämnas

för att stimulera miljö- och trafiksäkerhetsåtgärder inom kommunal

väghållning. Mål har angetts för en övergång till en kretsloppsanpassad

infrastruktur och ett åtgärdsprogram mot buller har beslutats.

I 1997 års ekonomiska vårproposition redogör regeringen för förslag

som innebär en stor satsning på en effektivt fungerande järnvägstrafik.

En förhandlingsman arbetar för närvarande på regeringens uppdrag med

att ta fram ett förslag till avtal mellan staten samt lokala och regionala

företrädare om finansiering, utbyggnad och trafikering av Botniabanan.

3.5.3 Vägtrafik

(Några av dessa frågor ingår i Miljödepartementets verksamhetsområde)

Inom EU driver Sverige aktivt frågor om avgaskrav och renare bränslen

på bilar, framför allt inom ramen för det s.k. Auto/Oil-programmet.

Ministerrådet har antagit en första gemensam ståndpunkt som innebär att

kraven skärps i två steg år 2000 och 2005. Sverige har fått gehör för att

ett gemensamt system för tillverkaransvar skall införas. På svenskt

initiativ införs även särskilda kallstartskrav. Därigenom sänks utsläppen

av hälsopåverkande kolväten och kolmonoxid påtagligt i tätorter. Sverige

har dessutom fått gehör för att skärpa gränsvärdet för svavel i bensin.

Sverige har redan bränslen av mycket hög klass. Det är viktigt för

Sverige att inte sänka kraven, utan fortsätta med de frivilliga strängare

kraven.

I syfte att minska koldioxidutsläppen från nya bilar har ministerrådet

enats om en minskad bränsleförbrukning för nya bilar till i genomsnitt 5

liter per 100 km för bensinbilar och 4,5 liter för dieselbilar fram till år

2005, med en möjlig förlängning till år 2010. Detta skall genomföras

genom avtal med bilbranschen, med ekonomiska styrmedel och med

konsumentinformation. Denna strategi kan enligt ministerrådet

kompletteras med t.ex. trafikstyrning och ökad kollektivtrafik.

Vidare verkar Sverige inom EU för medlemsstaternas rätt att utveckla

system för att gynna introduktionen av alternativa drivmedel.

Ett forskningsprogram om biobaserade drivmedel drivs i

Kommunikationsforskningsberedningens regi och syftar till att påskynda

de biobaserade drivmedlens marknadsintroduktion. En slutrapport

beräknas komma under 1997.

Vägverket har, liksom flera andra trafikverk, ett sektorsansvar för

miljöfrågor och bedriver ett omfattande miljöarbete. Som ett led i detta

har Vägverket bl.a. arbetat fram en miljöplan för vägtrafiksektorn.

3.5.4 Järnvägstrafik

Tåg är ett energieffektivt transportmedel, men här finns en stor

förbättringspotential genom energihushållning. Banverket installerar i

dagsläget i samarbete med SJ energimätare på lok och motorvagnar.

Genom mätarinstallationer får föraren information om energiförbrukning

och ges möjligheten att ändra sin körprofil efter hand.

Inom EU driver Sverige frågan om att underlätta den

gränsöverskridande järnvägstrafiken i Europa. Banverket och SJ verkar

inom ramen för järnvägens intresseorganisationer för att nå en ökad

standardisering av järnvägssystemen och för att få till stånd

gemensamma regler inom Europa, i syfte att öka järnvägens

konkurrensmöjligheter gentemot andra transportslag.

3.5.5 Sjöfart

Sverige bedriver, främst via Sjöfartsverket, ett aktivt arbete både

nationellt och internationellt inom International Maritime Organization

(IMO), Helsingforskommissionen (HELCOM) och EU för att

miljöanpassa sjöfarten. Sjöfartsverket har tagit fram ett

handlingsprogram för en miljöanpassad sjöfart som ett led i ett

kontinuerligt pågående arbete med att stärka sjöfartens miljöprofil.

Miljödifferentiering av sjöfartsavgifterna införs från och med den 1

januari 1998. Beräkningar visar att en miljödifferentiering av

sjöfartsavgiftssystemet tillsammans med en miljödifferentiering av

hamnavgifter och sjöfartsnäringens egna insatser kan innebära att

sjöfartens utsläpp av luftföroreningar minskas med upp till 75 %.

Inom IMO driver Sverige bl.a. frågan om erkännande av

Östersjöregionen som ett s.k. kontrollområde för svavelemissioner från

fartyg. Svavelhalten i fartygsbränslet skulle därmed kunna begränsas till

maximalt 1,5 viktsprocent i Östersjöområdet.

En statlig utredare har i uppdrag att göra en utvärdering av gällande

regler för de ingripanden som kan bli aktuella när ett oljeutsläpp har skett

till sjöss. Utredaren skall göra en översyn av de författningar som finns

på området samt föreslå åtgärder för att effektivisera det rättsliga

beivrandet av dessa utsläpp. Uppdraget skall redovisas senast den 31

december 1997.

3.5.6 Luftfart

Luftfartsverket och Naturvårdsverket har (liksom Sjöfartsverket och

Vägverket) nyligen tecknat ett avtal om förstärkt strategiskt miljöarbete.

Avtalet innefattar bl.a. en gemensam plan för internationella frågor och

en plan för miljöanpassning av den civila luftfarten. Gemensamma

utvärderingar kommer att genomföras kvartalsvis av hur samarbetet

mellan myndigheterna utvecklas.

För närvarande pågår inom Luftfartsverket arbete med att ytterligare

utveckla den nu tillämpade bullerrelateringen av landningsavgifterna. I

samband med detta avses dessa avgifter även ges en relatering till utsläpp

av vissa ämnen till luft. Intäkterna från miljökomponenterna i

Luftfartsverkets trafikavgifter avses användas för att bekosta bl.a. det

program för bullerskyddsåtgärder i bostäder runt de svenska

flygplatserna som också är under utarbetande.

Det internationella arbetet ges hög prioritet inom luftfartsområdet.

Miljöfrågor behandlas bl.a. inom FN-organet International Civil Aviation

Organisation (ICAO), European Civil Aviation Conference (ECAC),

flygledningsorganet Eurocontrol och inom Europeiska unionens organ.

Sverige driver i dessa sammanhang frågor om bl.a. skärpta miljönormer

för nya flygplanstyper och om gemensamma ökade möjligheter till

ekonomisk miljöstyrning inom luftfarten.

3.5.7 Informationsteknik/transportinformatik

Regeringens arbete med att utveckla informationstekniken kan indirekt

bidra till en hållbar utveckling, t.ex. genom minskat resande till följd av

distansarbete.

Transportinformatik är en naturlig del av transportinfrastrukturen. En

ökad användning av transportinformatik kan t.ex. leda till jämnare flöden

i vägtrafiken, bättre logistik och förstärkning av kollektivtrafikens

konkurrenskraft bl.a. genom bättre informationssystem.

3.5.8 Kollektivtrafik

I propositionen (1996/97:115) Mer tillgänglig kollektivtrafik, preciseras

användningen av en ram för statsbidrag på högst 1,5 miljarder kronor för

perioden 1998-2002 för att stimulera till åtgärder som ökar

kollektivtrafikens tillgänglighet för funktionshindrade.

3.6 Åtgärdsprogram för en ekologiskt hållbar utveckling inom

Finansdepartementets verksamhetsområde

Sammanfattning

 Successivt öka skattesystemets miljöstyrande effekt.

 Ekonomiska styrmedel ses över. Områden som analyseras för

närvarande är bl.a. vägskatterna och energiområdet.

 Fortsätta utveckla och använda miljöräkenskaper. Bland annat

använda miljöräkenskaper i Långtidsutredningen 1999.

 Miljöanpassa offentlig upphandling.

 Beakta miljöhänsyn vid placering av medel inom Allmänna

Pensionsfonden och premireservsystemet utan att göra avkall på de

försäkrades intresse av god avkastning.

 Ekologiskt hållbar inriktning vid förvaltning av statliga fastigheter.

Inom Finansdepartementets verksamhetsområde läggs tonvikten bl.a på

skatter och utveckling av miljöräkenskaper. Skatter kan i många fall

utgöra kostnadseffektiva instrument för att bidra till en hållbar

utveckling. För att nå en ökad förståelse av vad som krävs för en hållbar

utveckling kan arbetet med att skapa miljöräkenskaper där både utsläpp

och naturresurser beaktas vara värdefullt.

3.6.1 Skatter

Det pågår för närvarande en översyn av vägtrafikens samlade beskattning

(Fi 1996:11). Översynen skall koncentreras till vad som är den

lämpligaste avvägningen mellan försäljningsskatt, fordonsskatt, energi-

och koldioxidskatt i syfte att förbättra den samlade styreffekten med

avseende på trafiksäkerhet och miljö. Utredningen skall också överväga

möjligheten att med ekonomiska styrmedel öka utskrotningen av gamla

bilar. Vidare skall utredningen ta sin utgångspunkt i de

principöverväganden som Kommunikationskommittèn lämnade i sitt

delbetänkande Ny kurs i trafikpolitiken (SOU 1996:165). Utredningen

kommer att redovisa resultatet av arbetet den 30 september 1997.

Det har tillsatts en interdepartemental arbetsgrupp som skall se över

energiskattesystemet för att analysera och precisera den principskiss till

ett reformerat skattesystem som presenterats i Skatteväxlingskommitténs

betänkande. Översynen skall beakta riktlinjerna för energibeskattningen i

1997 års energiöverenskommelse och behandla

Alternativbränslekommitténs förslag. Förutsättningarna för att främja

användningen av biobränslen och särskilt biobränslebaserad kraftvärme

kommer att behandlas i översynen. Vidare skall hänsyn tas till det arbete

som pågår inom EU med ett nytt energibeskattningsdirektiv.

En ökad miljörelatering av skattesystemet förordades i

Skatteväxlingskommitténs betänkande. Deras förslag rörde främst

energibeskattningen, men betänkandet innehöll även andra förslag som

bör följas upp. En generell översyn av hur en miljörelatering av

skattesystemet bäst kan göras är också önskvärd med en analys av vilka

delar av systemet som bäst lämpar sig för att bedriva miljöpolitik, med

hänsyn tagen till skattesystemets övriga uppgifter.

Regeringen planerar att senast våren 1998 lämna en proposition till

riksdagen om skatt på avfall. Innan propositionen kan överlämnas till

riksdagen måste dock regeringen anmäla förslaget till EU-kommissionen

för granskning av om förslaget är förenligt med statsstödsreglerna i

artiklarna 92-94 i Romfördraget. Målet är att avfallskatten skall kunna

träda i kraft i juli 1998.

På Finansdepartementet pågår ett löpande utvecklingsarbete kring den

årliga rapporteringen av skatteavvikelser i de ekonomiska

vårpropositionerna. Hur miljöaspekter ska kunna ingå i denna

rapportering bör utgöra en del av det fortsatta arbetet.

Utvecklingen av de miljörelaterade skatterna anges i tabellen nedan.

ENERGI- OCH MILJÖSKATTEINTÄKTER, miljoner kronor i löpande

priser 1

År

1994

1995

1996

1997

1998

Prognos

Prognos

Energirelaterade skatter

40 811

41 710

48 258

48 982

52 581

Fordonsrelaterade skatter

5 308

5 801

6 871

6 586

6 586

Övriga miljörelaterade skatter

183

332

458

551

547

Totalt

46 302

47 843

55 587

56 119

59 714

Procentuell nominell ökning

(relativt till föregående år)

3,3%

16,2%

1,0%

6,4%

1 Kassamässig redovisning

3.6.2 Miljöräkenskaper

Sedan 1992 arbetar Konjunkturinstitutet (KI) med utveckling av

miljöräkenskaper. Arbetet inleddes som ett resultat av

miljöräkenskapsutredningen (MIR) som presenterades 1991. Med

miljöräkenskaper kan man i större utsträckning integrera miljöhänsyn i

det politiska beslutsfattandet. En möjlighet som är tänkt att tas tillvara är

att i Långtidsutredningen 1999 använda räkenskaperna för

miljöekonomisk analys. För närvarande avsätts 1 200 tkr årligen till

utvecklingsarbetet på KI. Projektet genomförs i nära samarbete med SCB

och Naturvårdsverket. Svåra praktiska problem återstår dock att lösa.

Samtidigt är arbetet på detta område högprioriterat såväl nationellt som

inom EU. Huvuduppgiften för KI är att utveckla monetära räkenskaper,

dvs sambanden mellan miljö och ekonomi, medan SCB ansvarar för att

utveckla fysiska miljöräkenskaper och Naturvårdsverket tar fram data

som beskriver de olika ekosystemens hälsa. Institutet skall också bistå

Statistiska centralbyrån i metodfrågor vad avser utvidgning och

vidareutveckling av fysiska miljöräkenskaper. Mycket av arbetet med att

i ekonomiska termer värdera fysiska utsläpp återstår fortfarande. Två

delprojekt avrapporteras i år, dels provräkenskaper över svavel- och

kväveutsläpp, dels beräkningsgrunderna, dvs hur man skall värdera

utsläppsskador. Under 1997 kommer miljöprojektet att koncentreras på

att utveckla en simuleringsmodell för miljöekonomiska analyser.

Därigenom kan exempelvis analyser av olika miljöskatter och

miljörestriktioner utföras. Miljöräkenskapsarbetet inriktas de närmaste

åren till att bygga in miljösambanden i KI:s långfristiga modeller.

3.6.3 Offentlig upphandling

Den omfattande offentliga upphandlingen är ett effektivt instrument att

utnyttja i miljöarbetet. Genom att påverka utbudet på marknaden kan

beståndet av produkter snabbare anpassas till kraven på ekologisk

hållbarhet.

Intresset för en miljöanpassad offentlig upphandling finns inom

flertalet av EU-länderna. Länderna har i samband med översynen av

EU:s åtgärdsprogram för miljön preliminärt kommit överens om att göra

en översyn av gemenskapens regler för offentlig upphandling så att

miljöhänsyn i större utsträckning kan tas vid tillämpning av reglerna

samtidigt som en sund konkurrens bevaras. Idag är det t.ex. oklart om det

vid upphandling av varor överhuvudtaget är möjligt att ställa miljökrav

på produktionen och transporten av varorna.

Genom att ange enhetliga miljökrav för den offentliga upphandlingen

minskar belastningen på miljön samtidigt som producenterna får

incitament att styra mot miljöanpassade varor och tjänster, vilket på sikt

kan bidra till att svenska företags exportmöjligheter ökar.

En vägledningsstrategi för miljöanpassad offentlig upphandling har på

Miljövårdsberedningens uppdrag tagits fram av Nämnden för offentlig

upphandling, Naturvårdsverket och Kemikalieinspektionen

Nämnden för offentlig upphandling bör också tillsammans med

Naturvårdsverket och Kemikalieinspektionen ta fram ett underlag till en

svensk ståndpunkt i EU. Den skall utgå från EG:s regler och andra

internationella regler. I det fall önskvärda miljökrav inte överensstämmer

med EG:s regler bör förslag lämnas till hur upphandlingsdirektiven kan

ändras så att reglerna blir tydliga samt styr i riktning mot ekologisk

hållbarhet.

För att den offentliga upphandlingen skall bli en pådrivande kraft i

arbetet för ekologisk hållbarhet skall en delegation inrättas. Den skall

vara pådrivande för en miljöanpassad offentlig upphandling och skall

initiera och utveckla konkreta vägledningar för hur miljökrav kan ställas

vid all offentlig upphandling inom olika områden. Delegationen skall

vidare, särskilt prioritera områden där upphandlingen kan få genomslag

på utvecklingen i ekologiskt hållbar riktning. Ett exempel är att man vid

offentlig upphandling av byggtjänster kan ställa krav på viss andel

återanvänt material. Delegationen skall också sprida kunskap,

erfarenheter och goda exempel från t.ex. pilotmyndigheternas arbete,

landstingens databas med upphandlingskriterier, olika kommuners

miljökrav vid upphandling. För detta ändamål skall delegationen göra en

sammanställning av arbete med miljöanpassad offentlig upphandling i

dessa verksamheter. Delegationen skall följa utvecklingen i andra länder,

inom och utanför EU.

3.6.4 Statlig förvaltning av pensionsmedel

Vid införande av sjätte fondstyrelsen inom Allmänna pensionfonden år

1996 konstaterade regeringen att miljöargumenetet i allt större

utsträckning blir en konkurrensfaktor för företagen. Regeringen fann

därför att det inom ramen för de grundläggade kraven på långsiktigt hög

avkastning och tillfredsställande riskspridning bör vara väl motiverat för

sjätte fondstyrelsen, liksom för övriga fondstyrelser inom Allmänna

pensionsfonden, att ta miljörelaterade hänsyn vid sina placeringar. Inom

regeringskansliet görs nu en översyn av Allmänna pensionsfondens

placeringsbestämmelser, Ett förslag kommmer att presenteras under

hösten 1997. I översynen kommer strävandena efter en ekologiskt hållbar

utveckling att beaktas.

För närvarande bereds ett premiereservsystem som skall ingå som en

del i den reformerade allmänna ålderspensioneringen. I detta system skall

medel motsvarande intjänade pensionsrätter förvaltas i fristående

värdepappersfonder, som väljs av de försäkrade. För sådana försäkrade

som inte gör något eget val skall medlen placeras i en eller flera fonder

som förvaltas av ett statligt fondbolag.

Strävandena efter ett ekologiskt hållbart Sverige bör spela en viktig

roll i det statliga fondbolagets placeringsverksamhet. Samtidigt måste

beaktas att de försäkrades intresse av god avkastning på de förvaltade

medlen inte eftersätts i förhållande till andra försäkrade inom

premiereservsystemet.

3.6.5 Förvaltningspolitik

Verksförordningen ändras. Myndigheterna skall beakta de krav som

ställs på verksamheten av hänsyn till en ekologiskt hållbar utveckling.

Ändringen aviserades i den ekonomiska vårpropositionen 1997.

3.6.6 Fastighetsförvaltning

Statens fastighetsverk (SFV) är en myndighet under

Finansdepartementet. SFV förvaltar 1,6 miljoner kvm lokaler och har

upprättat en miljöledningsplan som beskriver det långsiktiga miljöarbetet

inom verket. Planens uppläggning ansluter till det internationella

miljöstyrningssystemet ISO 14001.

Under Finansdepartementet finns också ett antal bolag som förvaltar

stora fastighetsytor (Vasakronan, Statliga Akademiska Hus AB m.fl).

Samtliga dessa bolag har antagit någon form av miljöpolicy i sin

fastighetsförvaltning.

3.7 Åtgärdsprogram för en ekologiskt hållbar utveckling inom

Utbildningsdepartementets verksamhetsområde

Sammanfattning

 Införa miljömärkning av skolor.

 Förstärka miljöundervisningen på gymnasieskolan bl.a. genom ett nytt

tekniskt program och flexiblare ämnesstruktur.

 Underlätta för kompetensutveckling av lärare inom miljö, natur och

teknik.

 Fortsätta det reformarbete som pågår för närvarande med att integrera

verksamheterna i förskola och skola där en översyn av läroplanen och

utvecklingen av ett nytt måldokument för förskolan ingår. I dessa

arbeten ingår miljöfrågorna som en naturlig del.

 Påbörja arbetet vid universitet och högskolor med att införa

miljöledningssystem under 1998.

 Ha som mål vid universitet och högskolor att miljö- och

resursfrågorna behandlas i utbildningarna i sådan omfattning och med

sådan inriktning som motiveras av den verksamhet utbildningen

förbereder för.

Utbildning som ger kunskaper i meningen fakta, färdighet, förståelse och

förtrogenhet är avgörande för att främja hållbar utveckling och förbättra

människors förmåga att lösa miljö- och utvecklingsfrågor. Det är viktigt

att stärka miljöundervisningens roll i skolan genom att skapa utrymme

för undervisning om miljö och livsstilsfrågor. Genom ett förändrat och

gränsöveskridande arbetssätt kan miljöfrågorna komma in i alla skolans

ämnen.

En väg att synliggöra och konkretisera miljöfrågorna är att införa en

miljömärkning av skolor där skolorna måste uppfylla vissa kriterier för

att få utmärkelsen miljöskola. Tydliga mål och kriterier att sträva mot gör

miljöfrågorna levande och konkreta för lärare och elever samtidigt som

verksamheten blir lättare att utvärdera och utveckla i önskad riktning.

Miljömärkningen blir också ett incitament till att använda ett förändrat

arbetssätt i skolorna när det gäller miljöfrågorna.

Många elever på gymnasieskolan är intresserade av frågor om vår

gemensamma miljö. Det är därför viktigt att ta till vara elevernas intresse

och att ge dem möjligheter till att fördjupa sina kunskaper i miljöfrågor.

Regeringen anser att miljöundervisningen måste stärkas på

gymnasieskolan. Genom det intensiva utvecklingsskede som

gymnasieskolan nu befinner sig i finns goda möjligheter att stärka och

förtydliga miljöfrågornas roll i undervisningen.

Vidare pågår en översyn inom regeringskansliet av läroplanen (Lpo

94) så att den kommer att omfatta förskoleklassen, skolan och

skolbarnomsorgen. Barnomsorg- och skolakommittén har genom

tilläggsdirektiv också fått i uppdrag att utarbeta förslag till måldokument

för förskolan. Uppdraget skall redovisas senast den 1 november 1997.

Med en helhetssyn på barnets lärande och utveckling från tidig ålder

skapas förutsättningar för att lägga grunden för en god

miljöundervisning.

Den grundläggande högskoleutbildningen, forskarutbildningen och

forskningen är i Sverige en stor och expanderande sektor. Sammantaget

studerade läsåret 1995/96 nästan 286 000 personer. Högskolan är också

en stor arbetsplats med sammanlagt 44 400 årsverken och närmare

16 000 doktorander som avsätter mer än tio procent av normal heltid för

forskarstudier.

Den svenska högskolan har som forum för den högre utbildningen och

forskningen en mycket betydelsefull roll och ett stort ansvar i arbetet

med att utveckla och förnya vårt samhälle. Högskolan skall inte bara

erbjuda kvalificerad utbildning, utföra forskning och utvecklingsarbete

utan också främja en ekologisk hållbar utveckling.

Varje lärosäte har att besluta om utbildningarnas inriktning och

innehåll. Integreringen av miljöhänsyn och resurshushållning i

universitetens och högskolornas verksamhet bör därför inte i första hand

ske genom utfärdande av lagar och förordningar utan bäras upp och

drivas framåt av högskolans egna studenter, lärare, forskare och

anställda. Det finns goda möjligheter för lärosätena att profilera sig och

verka för ett brett utbud av utbildningar inom miljöområdet. Många

högskolor satsar också på utbildningar inom miljöområdet. Behovet av

goda kunskaper och en stark medvetenhet om miljö och

utvecklingsfrågorna är generellt för i princip alla framtida roller i

arbetsliv och som samhällsmedborgare.

3.7.1 Förskola, grundskola, gymnasieskola och vuxenutbildning

 Miljömärkning av skolor - ett sätt att förtydliga miljömålen

Bakgrund

För miljöundervisningen är det viktigt att styrdokumenten är utformade

på ett sådant sätt att miljöfrågornas betydelse genomsyrar dokumenten

och utgör grund för miljöundervisningen.

Förskolans kunskapsmål för miljöområdet är att förskolan skall bidra

till att barnen känner ansvar för naturen och får erfarenheter och

grundläggande kunskaper om sig själva och andra, om sig själva i kedjan

av generationer, om människan i förhållande till andra arter och till

naturen samt om naturens krafter och hur vi kan använda dem. Runt om i

landet pågår utvecklings- och förnyelsearbete som syftar till att i den

dagliga verksamheten ge barnen möjlighet att själva få uppleva

delaktighet i naturens kretslopp. I många kommuner har också mål och

program för ett miljöfostrande arbetssätt lagts fast.

Miljömålen för såväl det obligatoriska (Lpo) som det frivilliga (Lpf)

skolväsendet finns uttryckta i läroplanerna. Skolverket skriver i sin

utvärdering av skolans samlade miljöundervisning att skolans mål och

policyformuleringar för miljöundervisningen i form av lagstiftning,

läroplaner, kursplaner och skolplaner har utvecklats de senaste åren och

bedöms som tillräckliga, om än inte fullständiga.

Trots att miljömålen är tydligt uttryckta i styrdokumenten visar

tidigare nämnda utvärdering på att miljöfrågorna har svårt att synliggöra

sig i skolans undervisning. Miljö finns inte som eget ämne i grundskolan

utan skall vara ett eget övergripande kunskapsområde och skall

struktureras och samordnas mellan olika ämnesområden. Skolverket

anför att när det gäller genomförandeprocessen med de nya läroplanerna

och Agenda 21 har den i och för sig nått den kommunala nivån men inte i

någon större omfattning och djup trängt ut till skolnivån, dvs. eleverna

och lärarna. Miljöfrågorna i skolan är idag inte sällan beroende av

enskilda eldsjälar bland lärarna. Det finns ett flertal exempel på skolor

och klasser som arbetar med miljöundervisning på ett berömvärt,

ambitiöst och konstruktivt sätt. Utvärderingar visar på att miljönätverken

mellan skolor har en positiv inverkan på undervisningen. Det är viktigt

att dessa erfarenheter och kunskaper tas till vara och sprids till skolor

som kommit mindre långt. Det är en uppgift för Skolverket att stimulera

miljönätverken. Det finns dock brister när det gäller ett brett

genomförande av undervisningen på skolorna och bland de enskilda

lärarna och klasserna. Bland lärare råder osäkerhet om vad

miljöundervisning egentligen är och hur den skall och kan bedrivas. Som

ett led i att undanröja sådana osäkerheter är det nödvändigt att målen med

miljöundervisningen konkretiseras och förtydligas.

Utarbeta kriterier för miljömärkning

Statens skolverk kommer att få i uppdrag av regeringen att i samråd med

Naturvårdsverket ta fram kriterier och en symbol för miljömärkning av

förskolor, grundskolor, gymnasieskolor och den kommunala

vuxenutbildningen. Liknande tankar finns inom nätverket Grön flagg, ett

projekt av Håll Sverige Rent. Kraven för att en skola skall uppnå

miljömärkning bör omfatta all verksamhet dvs. såväl skolan som

arbetsplats (om miljöhänsyn för skolbespisning, administration,

transporter etc. tillämpas) som undervisningen (uppläggning, m.m.).

Miljömärkning måste vidare erövras på nytt efter vissa tidsintervall, t.ex.

en treårsperiod. Det kommer att vara frivilligt för skolhuvudmännen att

delta i miljömärkningen. Målet är dock att den övervägande majoriteten

av alla skolor i Sverige ska uppnå kriterierna och bli miljöskolor.

Uppdraget skall finansieras inom Skolverkets resurser.

Syftet med miljömärkningen är att stimulera miljöundervisningen i

skolorna. Den kan också för kommunerna fungera som en vägledning i

arbetet med att utveckla miljöundervisningen. Genom miljömärkningen

skapas ett incitament som stärker och synliggör miljöfrågorna i skolan.

Stärka miljöundervisningen på gymnasieskolan

I gymnasieskolan finns miljökunskap som ett eget ämne inom

energiprogrammet och naturvetenskapsprogrammet. Kärnämnet

naturkunskap syftar även till bättre kunskaper om natur och miljö.

Naturbruksprogrammet har olika valbara kurser inom ämnet natur- och

miljökunskap. Även inom andra kurser i gymnasieprogrammen ingår

miljökunskap med inriktning utifrån det aktuella programmet t.ex. har

alla program med yrkesämnen en obligatorisk kurs i arbetsmiljökunskap.

Därtill finns i nästan alla kurser i yrkesämnen inslag som rör miljöfrågor

inom respektive yrkesområde.

 Många elever i gymnasieskolan är intresserade av miljöfrågor och vill

fördjupa sina kunskaper om vår gemensamma miljö. Det är viktigt att

eleverna ges den möjligheten. Flera gymnasieskolor erbjuder också

eleverna att läsa lokalt fastställda miljöinriktade kurser. Statens skolverk

skriver i sin utvärdering av miljöundervisningen att det är för få lärare

och rektorer som inser vikten av miljöundervisningen på skolorna. Stödet

för miljöundervisningen är ofta svagt och inte utvecklat i synnerhet inte

i de äldre elevernas skolformer.

Regeringen anser att miljöundervisningen måste stärkas i

gymnasieskolan. I regeringens skrivelse 1996/97:112 till riksdagen

utvecklingsplan för förskola, skola och vuxenutbildning kvalitet och

likvärdighet har aviserats en översyn av gymnasieskolans struktur.

Därvid angavs möjligheten att utveckla ett nytt tekniskt program för att

stimulera elevernas intresse för teknik och teknisk utveckling t.ex. inom

miljö och energiteknik. Utvecklingsplanen visade också på att den fasta

ämnesstrukturen i naturvetenskaps- och samhällsvetenskaps-

programmens timplaner behöver luckras upp. Programmen behöver

öppnas så att elever kan välja utbildningskombinationer som

miljökunskap ekonomi, humaniora naturvetenskap etc. Programmål

och timplaner bör utformas så att detta blir möjligt. Det utvecklingsskede

som gymnasieskolan nu befinner sig i och de i utvecklingsplanen uttalade

behoven av översyn av varje nationellt programs inriktning och profil

skapas möjligheter att stärka miljöfrågorna i gymnasieskolan t.ex. genom

att erbjuda eleverna en utbildning med olika miljöprofiler och

miljöinriktningar.

Skolverket har som en huvuduppgift att löpande se över gällande

kursplaner och föreslå förändringar. Verket har i sin utvärdering av den

samlade miljöundervisningen redovisat avsikten att i samband med

uppföljningsarbetet av kursplanerna ta ställning till behovet av en

precisering och konkretisering av de grundläggande och nödvändiga

kunskapsmålen i miljöundervisningen. Verket arbetar just nu med att

bl.a. se över vissa av yrkesprogrammens kursplaner och några av

programmålen.

Regeringen anser att miljöundervisningen på gymnasieskolan måste

stärkas inom ramen för oförändrade kostnader för skolhuvudmännen. I

det uppdrag som Statens skolverk får när det gäller behovet av översyn

och tydliggörande av varje nationellt programs inriktning och profil samt

översynen av utbudet av nationella program och dess grenar ges goda

möjligheter att stärka miljöfrågorna i gymnasieskolan.

Förbättra lärarnas kompetens i miljöfrågor

Bakgrund

För att utbildning skall kunna ges i skolan på ett bra sätt och för att

miljöperspektivet skall kunna genomsyra skolans arbete så som är tänkt,

förutsätter detta att lärarna har tillräckligt goda kunskaper på området.

Kompetensutveckling av lärare är i första hand ett ansvar för

kommunerna i egenskap av arbetsgivare. Även staten har ett ansvar för

att ge stöd till kompetensutveckling inom områden som genom

Skolverkets uppföljningar visat sig vara bristområden, problemområden

eller kritiska områden i en reformering. Kompetensutveckling inom

miljöområdet har inte prioriterats av kommunerna i konkurrens med

många andra nyheter i samband med genomförande av Lpo 94.

Skolverket har inbjudit till utarbetande av idéskisser till

kompetensutveckling för skolans personal inom nationellt prioriterade

områden. Miljö är ett av dessa områden.

Fortbildningsbehovet för stora lärargrupper är stort i både

naturvetenskap, teknik och miljö. Erfarenheter och utvärderingar visar på

detta. Teknikämnet är nytt som ett obligatoriskt ämne i grundskolan.

Miljöundervisningen har, som tidigare påpekats, ingen egentlig plattform

som eget ämne. Många lärare har otillräckliga grundkunskaper och

bristande självförtroende för ämnena ifråga. Den stora gruppen 1-7 lärare

i grundskolan och även låg- och mellanstadielärarna har många gånger

större eller mindre brister i sina egna ämnes- och metodkunskaper i

naturvetenskap, teknik och miljö men är de lärare som får undervisa i

dessa ämnen. Till detta kommer behoven av kunskaper hos personalen i

förskolan inklusive sexårsverksamheten. I gymnasieskolan bör särskilt

behovet av kunskap och insikt om miljöfrågorna och dess betydelse

uppmärksammas för lärare i yrkesämnen.

Skolans undervisning handlar ofta om ting och händelser som finns

utanför klassrummet. Det finns en verbal kultur som försöker förmedla

denna verklighet. Skolan är föremålsfattig. De ting man talar om är svåra

att ta in i skolan. Här har de trettiotal science centra och och de tre

nationella resurscentra i kemi, fysik- och teknik en viktig uppgift. De gör

en viktig insats genom att stimulera och stärka miljöundervisningen.

Satsningar på kompetensutveckling av lärare

Från och med 1998 höjs statsbidragen till kommuner och landsting med 8

miljarder kronor. Samtidigt har regeringen på tilläggsbudgeten för år

1997 uppfört 4 miljarder kronor. Regeringen har uttalat i den ekonomiska

vårpropositionen att resurstillskottet bör leda till förstärkta resurser inom

vård, omsorg och skola. Inom skolan bör detta tillskott kunna möjliggöra

att förstärkta resurser ges till elever med behov av särskilt stöd och att en

särskild satsning görs på miljö, natur och teknik.

Genom de höjda statsbidragen får kommunerna förbättrade möjligheter

att bl.a. satsa på kompetensutveckling av lärare. Behov av sådan

utbildning föreligger dels för arbetsmarknaden, dels för att höja

kunskapsnivån hos befolkningen inom hela det naturvetenskapliga och

tekniska området och de alltmer betydelsefulla miljöfrågorna. Kunskap

om sambandet mellan konsumtion och miljö bör också lyftas fram.

Målsättningen med fortbildningen är att på kort sikt förbättra

kunskapsnivån beträffande miljöfrågorna hos landets lärare. Det är också

angeläget att den grundläggande lärarutbildningen beaktar behovet av

kunskaper hos blivande lärare för att dessa skall klara

miljöundervisningen i skolorna enligt målen i beskrivningarna för

lärarexamina.

Utbildningsdepartementet har i juni 1997 vid en överläggning med

företrädare för landets lärarutbildningar diskuterat hur dessa planerar

möta kommunernas ökade efterfrågan på utbildningar i de här aktuella

ämnena.

3.7.2 Forskning och högskoleutbildning

Miljöledningssystem vid universitet och högskolor

Regeringen beslutade i december 1996 att utse 25 myndigheter i

pilotprojektet Miljöledningssystem i statlig förvaltning . Lunds och

Stockholms universitet ingår som pilotmyndigheter.

Avsikten är att i framtiden, utifrån erfarenheter från universiteten och

de övriga pilotmyndigheterna, involvera universitet och högskolor i detta

arbete. Regeringen avser därför att återkomma med generella riktlinjer

till högskolorna när den pågående verksamheten har följts upp.

Universitet och högskolor bör, inom ramen för sina ordinarie uppdrag

och finansiering, påbörja arbetet med att införa miljöledningssystem

redan under budgetåret 1998.

Miljöfrågorna i den grundläggande högskoleutbildningen

Inom ramen för Högskoleverkets verksamhet har Grundutbildningsrådet

under budgetåret 1995/96 fullgjort regeringsuppdraget att integrera

miljöinslag i den högre utbildningen. Under budgetåret 1995/96 har rådet

beviljat tio projekt till en kostnad av 4,6 miljoner kronor. Inom ramen för

miljöuppdraget har rådet även finansierat en särskild satsning på

högskolornas bibliotek och bibliotekspersonal.

Regeringen avser att uppdra åt Högskoleverket att även

fortsättningsvis, inom ramen för sitt ordinarie uppdrag och finansiering,

verka för en integration av miljöaspekter i högskoleutbildningar.

I mars 1995 tillkallade regeringen en särskild utredare för att utreda

frågan om hur miljömålet i konsumentpolitiken ska uppnås samt att lägga

fram förslag till en åtgärdsinriktad handlingsplan. Utredaren föreslår i

betänkandet Konsumenterna och miljön (SOU 1996:108) bl.a. att

Högskolelagens (1992:1434) portalparagraf ska kompletteras med att

utbildningen ska förmedla kunskaper om miljön samt att Högskoleverket

ska inrikta befintliga utvecklingsanslag på integrerade miljöinslag i

utbildningar inom information, journalistik och media.

Universitet och högskolor har en viktig roll i att bidra till att stärka

omställningen till ett ekologiskt hållbart samhälle. Detta bör tydligt

återspeglas i högskolans olika verksamheter. Regeringen har dock inte

funnit skäl att föreslå någon ändring av högskolelagen bland annat

eftersom en grundläggande princip i reformerna av den högre

utbildningen är att varje lärosäte har att besluta om utbildningarnas

inriktning och innehåll. Formulering av mål och återrapporteringskrav i

regleringsbrevet bedöms också som både lämpligare och effektivare för

att styra högskolornas miljöinriktade verksamhet. Målet bör vara att

högskolorna behandlar miljöfrågorna i sina utbildningar i sådan

omfattning och med sådan inriktning som motiveras av den verksamhet

utbildningen förbereder för. Miljöfrågor är till sin karaktär

tvärvetenskapliga och arbetet med dessa frågor bör därför vara både

disciplin och fakultetsöverskridande. Utöver de särskilda miljökurser och

miljöutbildningar som finns på många håll i högskolan är det av stor vikt

att integrera miljö- och utvecklingsfrågor även i andra mer generella

kurser och utbildningsprogram av annan inriktning.

3.7.3 Forskning

Forskning - den fysiska verksamheten

Många universitet och högskolor har eller håller på att utveckla

handlingsplaner för den fysiska verksamheten enligt målet om en hållbar

utveckling. Det finns också ett internationellt miljöhandlingsprogram för

universiteten, "The University Charter for Sustainable Development",

som utarbetats av den europeiska rektorskonferensen.

Forskningens inriktning och innehåll

Regeringen presenterade under hösten 1996 sina förslag om inriktningen

av forskningspolitiken för perioden 1997-1999 i propositionen Forskning

och samhälle (prop. 1996/97:5, bet. 1996/97:UbU3, rskr. 99). Riksdagen

antog regeringens förslag till mål för forskningen och riktlinjer för

forskningspolitiken. Enligt målen skall forskningen bl.a. bidra med nya

väsentliga fakta om naturen, samhället och kulturen och den skall bidra

till att bevara och utveckla hälsa, kultur, välfärd och miljö. Forskningen

skall bidra till ekonomisk utveckling samt till samhällets omställning till

en hållbar utveckling och därigenom främja sysselsättning och välfärd.

Forskningen skall vidare främja en hög allmän utbildningsnivå, kritiskt

tänkande och ett vetenskapligt förhållningssätt i samhället samt bidra till

internationellt samarbete, fred och till lösningar av globala problem.

Som aviserades i forskningspropositionen har regeringen givit

Forskningsrådsnämnden i uppdrag att utveckla och konkretisera det

svenska programmet för forskning till stöd för en hållbar utveckling.

Arbetet skall ske i samverkan med Naturvårdsverket, i samråd med andra

berörda myndigheter och forskningsfinansiärer och med hörande av

berörda intresseorganisationer. Uppdraget skall redovisas till regeringen

senast den 1 november 1998.

3.8 Åtgärdsprogram för en ekologiskt hållbar utveckling inom

Jordbruksdepartementets verksamhetsområde

Sammanfattning

 Arbeta för en förändring av EG:s gemensamma jordbrukspolitik i

mer miljöanpassad riktning.

 Bygga ut miljöersättningsprogrammet för jordbruket.

 Utforma ett åtgärdsprogram för bekämpningsmedelsanvändning

1997-2001.

 Främja ekologisk produktion.

 Fördela medel för försöks- och utvecklingsverksamhet för att minska

växtnäringsläckaget.

 Vidareutveckla aktionsplan för bevarande av den biologiska

mångfalden inom jordbruket och rennäringen.

 Arbeta för en förändring av den gemensamma fiskepolitiken i syfte

att uppnå ett uthålligt fiske.

 Försiktighetsprincipen skall tillämpas för att nå ett uthålligt fiske.

 Genomföra aktionsplan för biologisk mångfald på fiskets område.

 Förstärka fiskevården.

 Följa upp aktionsplanen för Östersjölaxen.

 Utveckla Nordsjösamarbetet på fiskeområdet.

3.8.1 Jordbruk

Ett hållbart jordbruk är resursbevarande, miljöanpassat och etiskt

godtagbart. Ett grundläggande krav för ett ekologiskt hållbart

produktionssystem inom jordbruket är att det framtida

handlingsutrymmet bibehålls. Ett jordbruk som bidrar till bevarande av

naturresurserna och minimerar jordbrukets negativa miljöeffekter innebär

att framtida generationer kommer att ha bättre förutsättningar och

valmöjligheter att utforma ett samhälle med god livskvalitet. Jordbruket

skall även vara etiskt godtagbart.

Resursbevarande jordbruk

Det resursbevarande jordbruket bedriver produktionen så att ett

långsiktigt utnyttjande av naturresurserna möjliggörs. Faktorer som har

en avgörande betydelse är bl.a. säkerställande av odlingsmarkens

långsiktiga produktionsförmåga och vidmakthållande av de

grundläggande ekologiska processerna i marken samt bevarande av

genetiska resurser av betydelse för jordbruket.

Miljöanpassat jordbruk

Ett miljöanpassat jordbruk skall bedrivas så att det inte negativt påverkar

miljön. Användningen av olika insatsmedel i jordbruket och val av

produktionsmetoder liksom produktionsinriktning påverkar graden av

miljöbelastning.

Etiskt godtagbart jordbruk

Människan har ett ansvar att förvalta jordens resurser. Detta måste ske

inte enbart utifrån våra egna intressen och behov utan också med hänsyn

tagen till andra levande varelsers behov liksom till behovet av att bevara

och återskapa jordens resurser för framtiden. Därför utgör etiska

överväganden en viktig aspekt för ett ekologiskt hållbart jordbruk.

Den svenska djurskyddslagstiftningen som infördes 1988 är ett viktigt

instrument och en utgångspunkt för ett etiskt förhållningssätt till

husdjuren.

EU:s gemensamma jordbrukspolitik

Den gemensamma jordbrukspolitiken bör förändras i syfte att

miljöanpassa jordbruket i större utsträckning. Politiken bör tillföras ett

miljömål jämställt med dess övriga mål. Utgångspunkten för Sveriges

agerande inom EU är att politiken i ökad utsträckning skall baseras på

konsument- och miljöhänsyn. I de fall konsumenterna efterfrågar

miljötjänster från jordbruket, t.ex. ett öppet odlingslandskap, är offentliga

insatser befogade. Generella aktsamhetskrav inom ramen för principen

att förorenaren betalar skall även omfatta jordbruksproduktionen. Det är

angeläget att Sverige inom EU arbetar för en hög gemensam nivå för

jordbrukets miljöansvar.

Utbyggt miljöersättningsprogram för jordbruket

I enlighet med vad regeringen aviserat i 1997 års ekonomiska

vårproposition utökas ramen för jordbrukets miljöersättningsprogram

med 700 miljoner kronor per år enligt förslag i budgetpropositionen för

1998. Regeringen har i proposition Hållbart fiske och jordbruk utarbetat

ett förslag till ett utbyggt miljöersättningsprogram.

Ett första miljöprogram för jordbruket godkändes av EG-

kommissionen i augusti 1995 och har verkat i full omfattning från år

1996. Programmet består av delprogram omfattande åtgärder för

bevarandet av biologisk mångfald och kulturmiljövärden i

odlingslandskapet och ett öppet och varierat odlingslandskap i

skogsbygderna och i norra Sverige, ett delprogram med åtgärder för att

minska jordbrukets miljöbelastning i miljökänsliga områden och ökad

genetisk variation, samt ett delprogram med åtgärder för att stimulera

övergång till ekologisk produktion. Inom samtliga delprogram avsätts

medel för utbildning, information och demonstrationsprojekt.

Regeringens förslag till ett utökat miljöersättningsprogram kan

sammanfattas enligt följande:

Delprogram för bevarande av odlingslandskapets biologiska mångfald

och kulturmiljövärden

För att ytterligare stimulera anslutningen till programmet bör

ersättningsnivåerna höjas. Samtidigt utökas arealmålet till att omfatta alla

utnyttjade betesmarker i landet. Det område inom vilket ersättning utgår

för bevakande av ett öppet odlingslandskap utökas.

Delprogram för att minska jordbrukets miljöbelastning och ökad

genetisk variation.

Miljöprogrammet bör utökas med omfattande insatser för att ytterligare

minska växtnäringsläckaget från jordbruket. Med hjälp av höjda

ersättningsnivåer, administrativa förenklingar och utökade arealmål

stimuleras en ökad anslutning. Våtmarksanläggning bör vara

ersättningsberättigat även på betesmark. Antalet ersättningsberättigade

hotade husdjursraser bör ökas.

Delprogram för främjande av ekologisk produktion

Delprogrammet för ekologisk produktion bör utökas med stöd till

ekologisk frukt- och bärodling. Administrativt enklare regler avseende

gödselanvändning och möjlighet att låta antalet djur variera under

femårsperioden bör genomföras i syfte att minska komplexiteten och

underlätta administrationen.

Program för resurshushållande konventionellt jordbruk

Ett nytt delprogram för främjande av ett resurshushållande konventionellt

jordbruk föreslås. Programmet kombinerar krav på miljöåtgärder med

krav på dokumentation och utbildning i syfte att öka kunskapen och

medvetenheten om olika miljöproblem samt möjligheterna att lösa dessa.

Ersättning för restaurering av slåtterängar

En ny ersättningsform för restaurering av slåtterängar bör införas.

Åtgärden kompletterar den möjlighet som redan finns att ersätta

bevarandet av biologisk mångfald i slåtterängar inom ramen för det

befintliga miljöprogrammet, genom att denna för bevarandet av biologisk

mångfald så strategiskt viktiga naturtypen på sikt kan utökas.

Bekämpningsmedelsanvändning 1997-2001

Hälso- och miljöriskerna vid användning av bekämpningsmedel i

jordbruket och trädgårdsnäringen skall fortsätta att minska.

Målet att halvera användningen av den aktiva substansen har varit en

viktig drivkraft inom de två tidigare programmen och har i kombination

med t.ex. substitutionsprincipen lett till att riskerna minskat. En

minskning av den aktiva substansen behöver dock inte entydigt innebära

en riskminskning. Det nya programmet bör i högre grad än tidigare

inriktas mot att kartlägga och kvantifiera riskerna.

 Utvecklingen inom näring och handel för att möta de ökade kraven på

hänsynstaganden vad gäller miljö och etik inom livsmedelsproduktionen

markerar en positiv förändring under de senaste åren. Detta kan ge nya

och utökade möjligheter för en minskad och säkrare användning av

bekämpningsmedel.

Skyddet av såväl grundvatten- som ytvatten är högt prioriterat.

Enskilda lantbrukares beteende för att undvika såväl avdrift med vind vid

besprutning som punktutsläpp vid t.ex. påfyllning och rengöring av

lantbruksspruta har härvid en stor betydelse. Såväl informations- och

utbildningsinsatser som uppföljning av lantbrukares beteenden är därför

viktiga.

Fortsatta insatser inom försöks- och utvecklingsverksamheten samt

rådgivnings-, informations- och utbildningsverksamheten är nödvändiga

för att upprätthålla gjorda vinningar och öka kunskap.

Regeringen föreslår i enlighet med budgetpropostionen för 1998 att 9

miljoner kronor avsätts för försöks- och utvecklingsverksamhet under år

1998. Medel för information och utbildning avsätts inom

miljöersättningsprogrammet.

Främjande av ekologisk produktion

Den ekologiska produktionen bör ses som en del i en strategisk satsning

för ett hållbart svenskt jordbruk. Produktionen är en spjutspets som bör

kunna bana väg för en ökad miljöanpassning av hela jordbruket.

Helhetssynen är central och omfattar företagens hela produktion, såväl

växtodling som animalieproduktion. Förutsättningarna för att uppnå

riksdagens mål om 10% ekologiskt odlad åkerareal till år 2000 är goda.

En stor efterfrågan på ekologiska produkter i kombination med

ersättning till lantbrukare för ekologisk produktion, marknadsstödjande

insatser samt insatser inom forskning, försöks- och

utvecklingsverksamhet, utbildning och information stimulerar en fortsatt

omställning till ekologisk produktion. Regeringen föreslår i

budgetpropositionen för 1998 att 13 miljoner kronor avsätts för försöks-

och utvecklingsverksamhet samt 2 miljoner kronor till

marknadsstödjande insatser.

Medel för försöks- och utvecklingsverksamhet för att minska

växtnäringsläckaget

Växtnäringsförluster genom kväveläckage och ammoniakavgång är ett av

jordbrukets största miljöproblem. Miljömålen har ännu inte nåtts trots

pågående arbete inom befintliga åtgärdsprogram varför ytterligare

åtgärder måste vidtas. Även andra sektorer bidrar med förluster av

växtnäringsämnen. Jordbrukets bidrag är en del i ett större

problemkomplex. Regeringen avser att återkomma till riksdagen våren

1998 i en samlad bedöming av behov av ytterligare åtgärder i syfte att

uppnå miljömål. Sverige skall inom EU arbeta aktivt för att fortsatt

begränsa förlusterna av växtnäringsämnen från jordbruket.

 I arbetet med att minska jordbrukets växtnäringsförluster föreslår

regeringen i budgetpropostionen för 1998 att 9 miljoner kronor avsätts

för försöks- och utvecklingsverksamhet.

Aktionsplan för bevarande av den biologiska mångfalden inom

jordbruket och rennäringen

Aktionsplanen har i stor utsträckning genomförts inom ramen för

miljöersättningsprogrammet för jordbruket. I samband med utbyggnaden

av programmet föreslås ytterligare åtgärder för att bevara och förstärka

den biologiska mångfalden och genetiska variationen i bl.a. slåttermarker

och betesmarker.

Miljöprogrammet utökas enligt regeringens förslag även till att omfatta

fler utrotningshotade husdjursraser.

Rennäringen är en förutsättning för den samiska kulturens fortbestånd.

Näringen behöver en långsiktig ekologisk, ekonomisk och kulturell

bärkraft för att överleva. Efter ytterligare utredning bör ett särskilt

program för bevarande av natur- och kulturmiljöer i renskötselområdet

införas.

3.8.2 Fiske

Sverige bör aktivt verka för att miljöhänsyn integreras i dessa

organisationers arbete. En effektiv förvaltning och en hållbar utveckling

skall vara vägledande för Sveriges internationella agerande.

Fisket i världen måste bedrivas på ett långsiktigt hållbart sätt för att

bibehålla fiskeresurserna som ett billigt och näringsrikt livsmedel även

för kommande generationer. Ekosystemen måste förvaltas så att varken

den långsiktiga produktionsförmågan eller den biologiska mångfalden

hotas. Fiskeripolitiken skall säkra en ansvarsfull förvaltning av bestånden

främst genom tillämpning av försiktighetsprincipen, användning av mer

selektiva redskap, minskning av bifångster och dumpning, förbättrad

övervakning och kontroll samt reduktion av produktionshöjande

subventioner för att uppnå en bättre balans mellan fiskekapacitet och det

långsiktigt hållbara resursutnyttjandet.

De mellanstatliga regionala fiskeriorganisationerna måste stärkas för

att kunna utföra de centrala uppgifter de åläggs i de nya internationella

överenskommelserna om ansvarsfullt utnyttjande av havens levande

resurser.

Vidare måste fisket inom EU bedrivas på ett långsiktigt hållbart sätt.

Den gemensamma fiskeripolitiken bör utvecklas så att den bidrar till att

detta mål nås. Sverige bör verka för en sådan förändring i samband med

den förestående översynen av den gemensamma fiskeripolitiken. I detta

sammanhang bör Sverige även verka för att miljömål för fisket skall

utvecklas.

Aktionsplan för biologisk mångfald

Fiskeriverket har på regeringens uppdrag utarbetat en aktionsplan för

biologisk mångfald på fiskets område.

Fiskeriverket föreslår en rad åtgärder, bl.a. rörande sötvatten,

kustvatten, utsjövatten och lax. Dessutom görs en belysning av

forsknings- och undersökningsverksamheten.

Det svenska fisket skall bedrivas på ett hållbart sätt. Sverige skall

aktivt verka för ett optimalt utnyttjande av fiskbestånden. Den biologiska

mångfalden och försiktighetsprincipen skall tillämpas. Vidare är

sektorsansvaret en utgångspunkt för det framtida miljöarbetet inom

sektorn. Det ökade miljöarbetet är en viktig förbättring.

Aktionsplanen är ett viktigt styrinstrument för att kunna uppnå

miljöpolitikens övergripande mål om bevarandet av den biologiska

mångfalden. Regeringen anser att aktionsplanen bör ses som en riktlinje

för framtida verksamhet på detta område. Den biologiska mångfalden är

avgörande för att ett hållbart fiske skall kunna utvecklas.

Flertalet av aktionsplanens åtgärdsförslag har redan satts igång.

Regeringen finner det angeläget att aktionsplanen i allt väsentligt

genomförs.

Fiskevård

Fiskevårdsarbetet syftar till en god miljö, effektiv användning av

resurserna och en hållbar försörjning. Ekosystemen skall brukas på ett

sätt som varken hotar deras långsiktiga produktionsförmåga eller den

biologiska mångfalden. En allmän fiskevård främjar ett kollektivt

intresse, som i detta sammanhang ingår som en del i ansträngningarna för

att åstadkomma ett ekologiskt hållbart samhälle.

En kraftfull satsning skall göras på en förbättrad fiskevård främst i

kustområdena och i de stora sjöarna med allmänt vatten och fritt

handredskapsfiske. I första hand skall insatser för bevarande av hotade

arter och stammar, bl.a. genom biologiska åtgärder, utsättning av fisk,

bildande av fiskevårdsområden och åtgärder för att främja fisketillsynen

prioriteras.

Regeringen återkommer till finansieringen av fiskevården i

budgetproposition för år 1998.

Internationell aktionsplan för Östersjölaxen

Den internationella aktionsplanen för Östersjölaxen bör genomföras som

en prioriterad insats. På kort sikt är målet för laxfiskevården i Östersjön

att undanröja det akuta hotet om genetisk utarmning och på lång sikt att

återskapa reproduktionspotentialen i varje naturlaxförande vattendrag. På

bl.a. svenskt initativ har en arbetsgrupp under Fiskerikommissionen för

Östersjön utarbetat en långsiktig plan för att rädda de genetiskt unika

laxstammarna i Östersjön. Kommissionen antog planen vid ett extra möte

i februari 1997. I planen som nu bör genomföras nationellt anges bl.a. att

senast år 2010 ska minst 50% av den potentiella produktionen av vild lax

återuppbyggas inom genetiskt säkra gränser i varje enskild älv för att

uppnå en bättre biologisk balans mellan odlad och vild lax.

Nordsjösamarbetet

Vid den ministerkonferens med miljö- och fiskeministrar som hölls inom

ramen för Nordsjösamarbetet våren 1997 beslöt ministrarna om ett

fortsatt samarbete mellan miljö- och fiskesektorerna. Vid konferensen

antogs en politisk deklaration, Bergendeklarationen, som behandlar

frågan om hur försiktighetsprincipen bör användas i en framtida

fiskeripolitik i syfte att skapa ett mer långsiktigt och ekonomiskt

bärkraftigt fiske.

Bergendeklarationen ger förslag till åtgärder som syftar till att fisket

skall hållas inom biologiskt säkra gränser, att överfiskade bestånd skall

återuppbyggas till en biologiskt säker nivå, att fiskets bifångster

minimeras, att dumpning av fisk minimeras samt att miljöskyddet för

viktiga lekområden och uppväxtområden förbättras. Vidare fastslås att ett

ekologiskt inriktat fiske som skall öka skyddet av marina däggdjur,

sjöfåglar och bottenlevande djur och organismer skall utvecklas på längre

sikt. En uppföljning av Bergendeklarationen kommer att ske före den

femte Nordsjökonferensen som hålls år 2000.

3.9 Åtgärdsprogram för en ekologiskt hållbar utveckling inom

Arbetsmarknadsdepartementets område

Sammanfattning

 Utforma de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna så att de är

förenliga med målen för ekologisk hållbarhet.

 Utveckla möjlighet till mer innovativa och framåtsyftande

miljöinsatser inom ramen för EU:s strukturfonder.

 Lyfta fram behovet av åtgärder för ett säkert och utvecklande

arbetsliv som en del av helhetssynen på samhällsutvecklingen.

Det är regeringens ambition att utforma arbetsmarknadspolitiken så att

den förenar miljö- och sysselsättningsmål och samtidigt påskyndar

omställningen till en ekologiskt hållbar utveckling.

Regeringens olika satsningar i form av Östersjömiljarden,

Kretsloppsmiljarden, Småföretagsmiljarden och de lokala

investeringsprogrammen är ett steg mot ekologiskt hållbar utveckling där

miljö- och sysselsättningsaspekterna ingår som integrerade delar.

Miljöinriktade insatser inom ramen för de arbetsmarknadspolitiska

åtgärderna bedrivs för närvarande främst inom åtgärden arbetslivsutveck-

ling ALU (totalt ca 58 000 personer i april 1997)

Miljöinriktade åtgärder förekommer också i mindre omfattning som

beredskapsarbete bl.a inom skogs- och natur- och kulturmiljövården.

Fram till slutet av 1980-talet var omfattningen av beredskapsarbeten

inom skog-, natur- och landskapsvård betydande. Inom dessa områden

finns fortfarande en stor potential men eftersom dessa arbeten är mycket

kostnadsintensiva är volymerna idag små.

På regeringens uppdrag skall Arbetsmarknadsstyrelsen tillsammans

med Naturvårdsverket lämna förslag till en mer långsiktig strategi för hur

den arbetsmarknadspolitiska verksamheten kan bidra till det ekologiskt

uthålliga samhället. Detta är ett viktig led i att förtydliga och förverkliga

AMS sektoransvar. Löpande analyser av de arbetsmarknadspolitiska

åtgärdernas bidrag till ekologisk hållbarhet är en viktig del i detta.

Ett säkert och utvecklande arbetsliv är en förutsättning för ett

ekologiskt hållbart Sverige.

3.9.1 Arbetsmarknadspolitiska åtgärder

Miljöinriktade insatser kan vävas in i stora delar av den verksamhet som

omfattas av de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna.

För att kunna åstadkomma ett ekologiskt hållbart samhälle måste

uppbyggnaden av relevant miljökompetens på olika områden ses som en

grundläggande förutsättning. Möjligheterna att utforma olika

arbetsmarknadsutbildningar till de behov som finns inom miljöområdet

bör kontinuerligt ses över. Den miljöinformatörsutbildning som

arbetsmarknadsverket bedrivit inom åtgärden ALU har exempelvis varit

en satsning med många förtjänster. Vidare har de särskilda satsningar på

byggnadsvårdssektorn som genomförts haft mycket goda effekter på

sysselsättning, bevarande av kulturmiljöer och utveckling av hantverk

inom byggsektorn.

Genom de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna kan insatser för

sysselsättning och miljöengagemang riktas till vissa grupper t.ex.

arbetslösa ungdomar. Ett exempel på detta är Malmöprojektet Gröna

Jobb. Under 1996 och 1997 har ca 500 arbetslösa ungdomar i åldern 20 -

24 år beretts sysselsättning i miljöprojekt, som samfinansierats av stat

och kommun.

AMS arbetar för närvarande med att bygga upp en databaserad idébank

för ALU-projekt. Tanken är att AMS via det här systemet skall kunna

eferlysa och sprida idéer om goda ALU-projekt. Idébanken har kommit

igång under maj 1997.

3.9.2 EU:s strukturfonder

Ett flertal projekt inom den europeiska social-fondens mål 3 och mål 4

har miljöinslag. Inom ramen för dessa projekt ges möjlighet till mer

innovativa och framåtsyftande miljöinsatser.

3.9.3 Arbetsmarknadsverket som arbetsgivare

Arbetsmarknadsstyrelsen (AMS) har i regleringsbrevet 1996/97 fått i

uppdrag att utarbeta miljömål för den egna verksamheten. Inom

AArbetsmarknadsverket (AMV) utarbetas för närvarande ett

åtgärdsprogram för AMV som arbetsgivare. Åtgärdsprogrammet

innefattar en modell för en miljöutredning och ett utkast till miljöpolicy

för Arbetsmarknadsverket som bl.a. innebär att AMV aktivt ska verka för

att minska sin negativa påverkan på miljön och att verket som stor

inköpare av varor och tjänster ska styra inköpen till miljövänliga

produkter. Utbildning i miljökunskap för arbetsmarknadsverkets personal

kommer att utgöra en integrerande del av miljöarbetet.

3.9.4 Arbetsmiljö- och arbetslivsfrågornas hantering inom ramen

för ett ekologiskt hållbart Sverige

En helhetssyn på samhällsutvecklingen måste prägla omställningen till

ett ekologiskt hållbart Sverige. Ett säkert och utvecklande arbetsliv med

goda arbetsorganisationer som kännetecknas av arbetstagarnas

delaktighet, liten risk för skador, kompetensutveckling och en långsiktig

kunskapsuppbyggnad är en viktig förutsättning för denna utveckling.

Omställningen kommer att påverka våra arbetsförhållanden. Samtidigt

som åtgärder vidtas inom ramen för de mål som gäller på det yttre

miljöområdet måste stor uppmärksamhet riktas mot åtgärder som medför

att arbetsplatserna blir säkra och att arbetsuppgifterna blir mer

utvecklande. En strävan måste vara att inte behöva vidta korrigeringar i

efterhand på grund av att åtgärderna inte har utgått från en helhetssyn.

Därför är det viktigt att arbetsmiljökonsekvensbeskrivningar och olika

vetenskapliga riskbedömningar ingår i underlagen till de beslut och

ställningstaganden som avser den yttre miljön.

 Det är arbetsgivaren som har ansvaret för arbetsmiljön. Arbetet med

hälso- och säkerhetsfrågorna måste säkras genom internkontroll i

företagen och förvaltningarna. Förändringarna på arbetsplatserna måste

planeras och genomföras systematiskt. Möjligheterna att utveckla bra

produktionsteknik, t.ex för att minimera manuellt sorteringsarbete, och

en god arbetsorganisation vid kretslopp och substitution måste tas tillvara

av alla som kan påverka arbetsmiljöns utformning, t.ex. tillverkare,

planerare och av dem som arbetar med produktutformning.

 Hantering och återvinning av avfall kan ge upphov till ett flertal

hälsoproblem, bl.a. allergier och bullerskador. Ersättningsprodukter för

skadliga material, som freoner och amalgam, samt andra åtgärder för att

minska miljöbelastningen, t.ex. alltför täta hus, kan också öka

hälsoriskerna. I andra fall kan utvecklingen av produkter, system och

tekniker för en förbättrad yttre miljö direkt bidra till en förbättrad

arbetsmiljö, som t.ex. alternativ till farliga kemikalier och färger.

Av hälsoskäl men också av kostnads- och effektivitetsskäl behöver

bedömning av risker i arbetsmiljön ske samlat, inte bara då hanterings-

och arbetsprocesser för utvinning, tillverkning, användning, återbruk,

källsortering, återvinning och bortskaffande av uttjänta varor införs utan

även i samband med t.ex. upphandling av varor och tjänster. Därvid

måste beaktas inte bara inverkan från tekniska och fysikaliska faktorer

utan också från förhållanden som rör arbetets organisation och ledning

samt dess psykologiska och sociala innehåll.

 Omställningen till ett ekologiskt hållbart Sverige med ett säkert och

utvecklande arbetsliv förutsätter en god samverkan mellan olika

politikområden och ett gott samarbete mellan myndigheter inom olika

förvaltningsområden liksom med olika bransch-, arbetsgivar- och

arbetstagarorganisationer. Genom att den ekologiska uthålligheten och

arbetsmiljön beaktas samtidigt och på ett tidigt stadium kan värdefulla

synergieffekter uppnås och konflikter undvikas i utvecklingsarbetet.

Efterlevnaden av arbetsmiljölagstiftningen måste följas noga. Vidare

måste utvecklingsprocesserna bli föremål för forskningsinsatser, bl.a.

utifrån de krav som ett modernt arbetsliv ställer.

Internationella jämförelser visar att Sverige har varit mycket

framgångsrikt när det gäller att framsynt förebygga risker i olika

avseenden och visa upp goda lösningar. Sverige skall behålla en ledande

position i detta arbete även i fortsättningen.

3.10 Åtgärdsprogram för en ekologiskt hållbar utveckling inom

Kulturdepartementets verksamhetsområde

Sammanfattning

 Utveckla och stärka kulturmiljösektorn i arbetet för ett hållbart

samhälle.

 Vidareutveckla byggnadsvårdens ekologiska delar.

 Främja god arkitektur och formgivning. Ett förslag till

handlingsprogram kommer att presenteras under hösten 1997.

 Genomföra särskilda satsningar med utgångspunkt i miljöfrågor och

ekologi under Kulturhuvudstadsåret.

 Öka samverkan mellan kulturmiljövård och naturvård.

De kulturella värderingarna styr hur väsentliga delar av vår vardag

organiseras. Kulturen är därmed en grund och en förutsättning för ett

hållbart samhälle. Detta samhälle måste baseras på en varsam förvaltning

av redan gjorda investeringar och av det som utgör vårt gemensamma

kulturarv. Människors individuella möjligheter att i vardagslivet agera på

ett ekologiskt hållbart sätt är avgörande för de effekter och det

genomslag som omställningen kommer att få. Våra handlingssätt rymmer

sålunda stora möjligheter att stärka den hållbara samhällsutvecklingen.

Ett hållbart samhälle måste bygga vidare på de specifikt svenska

förutsättningarna. Det folkliga engagemanget för miljön och den starka

demokratiska förankringen, inte minst via folkrörelsearbetet, är en sida

som har stor betydelse. Kulturens identitetsskapande karaktär, historia

och språk, kulturarvet och kulturlandskapet formar våra möjligheter i

positiv bemärkelse. Kultursektorn kan bidra till den ekologiskt hållbara

utvecklingen genom sin mångfald av verksamheter med anknytning till

frågor om samhällsutveckling och kulturella perspektiv.

Den av människor skapade och formade miljön är den dominerande

och en kvalitativ förvaltning av denna är en av det ekologiska samhällets

stora utmaningar. Kulturvärdena är intimt kopplade till natur- och

miljövärden och upplevs av de flesta människor inte som skilda system

utan som gemensamma och integrerade angelägenhet. I stadsmiljöfrågor

och i intresset för kulturlandskapets framtid är detta allra tydligast. Det

handlar om livsmiljön i bred bemärkelse. I vården av och omsorgen om

vår gemensamma miljö har det utbildats både kunskap och erfarenheter

som är nödvändiga att ta tillvara och utveckla inför den ekologiska

omställningen av samhället.

Ett hållbart samhälle utvecklar den kulturella kompetensen i

hanteringen av kulturarvet och miljön och stärker därigenom mångfalden

och motverkar monokulturella system. Vardagsmiljöerna, dvs. det

offentliga rummet och bebyggelsen, påverkas påtagligt i en omställning

till ett ekologiskt uthålligt samhälle. De arkitektoniska och andra

kvaliteter som finns i dessa miljöer måste värnas samtidigt som de skall

förvaltas och utvecklas på ett varsamt sätt. På samma sätt bör de nya

delar som fogas till värdefulla miljöer präglas av en särskild hänsyn till

omgivningens kulturella värden, utan att omsorgen om det tillkommande

går förlorad.

Kulturvården kännetecknas särskilt av sina tvärvetenskapliga och

sektorsövergripande arbetssätt där ett av de grundläggande perspektiven

handlar om resurshushållande i arbetet för en långsiktig förvaltning av

natur- och kulturmiljö. Inom kulturvården är alltså arbetet för hållbarhet

inget nytt. Det nya ligger istället i den breda samverkan som krävs för att

detta perspektiv skall få genomslag. Andra samhällsområden med direkt

beröring med kulturmiljöarbetet är exempelvis jord- och skogsbruk,

infrastruktur, samhällsplanering, regional utveckling, naturvård och

bostadsbyggnad. Formerna för samverkan behöver utvecklas i takt med

att verksamheterna och arbetsuppgifterna förändras.

Kulturen skapar gemenskap och ger kraft till förändring och initiativ.

Samtidigt ger den perspektiv och förmåga till kritiskt tänkande. Allmän

kulturverksamhet och kulturarv i olika former används ofta som

strategier för regional och lokal utveckling och kan fungera som motorer

för sysselsättning, ett förhållande som uppmärksammas i allt högre grad.

Aktuella exempel på detta finns bl.a. inom flera av de program som

Sverige nu genomför inom ramen för EU:s strukturfonder. Samhällen,

orter och regioner med en stark lokal identitet har ofta särskilt goda

förutsättningar för att utveckla en god planering och en hållbar

utveckling byggd på lokalt engagemang.

3.10.1 Kulturarvet

Att förmedla perspektiv på samhällsutvecklingen är en del av det

övergripande målet för myndigheter och institutioner som på skilda sätt

arbetar med kulturarvet. Museerna, arkiven och kulturmiljösektorn hör

hit. Tillsammans bidrar de både med historiska perspektiv och analyser

av vår samtid vilket tillsammans bildar en plattform för arbetet med den

hållbara samhällsutvecklingen. Institutionerna inom kulturarvssektorn

arbetar i hög grad med förmedling av kunskap och har i denna

verksamhet direktkontakt med en bred allmänhet. Diskussioner och

debatt om kulturarvet och samhällsutvecklingen är centrala delar av

arbetet.

3.10.2 Kulturmiljön

Riksantikvarieämbetet är central myndighet för kulturmiljöarbetet i

landet och har utsetts till pilotmyndighet i det arbete för

miljöledningssystem som regeringen inlett.

Kulturmiljösektorn har vidare en regional organisation med bred

förankring genom i första hand länsstyrelsernas och de regionala

museernas kulturmiljöenheter. Kommunerna har en viktig roll när det

gäller säkerställande av kulturvärden i planeringen och hembygds-

rörelsens arbete är av stor betydelse för kulturarvets vård och bevarande.

Detta innebär sammantaget att det finns en god grund för ett brett

förankrat arbete med kulturvård och ekologi i arbetet för en hållbar

utveckling.

Samhällsplaneringens roll i arbetet för hållbar utveckling inbegriper

kulturmiljöfrågorna och en vidareutveckling och stärkning av

kulturmiljösektorn i detta avseende är angelägen. Arbetets delvis nya

inriktning innebär flera nya uppgifter och interna utbildningsinsatser i

dessa frågor kommer att bli aktuellt. Det är av särskild betydelse att de

kulturhistoriska kunskapsunderlagen utvecklas för att bli det stöd och det

underlag som krävs i arbetet för ekologisk omställning. Ett särskilt

bebyggelseregister, kopplat till Centrala Fastighetsdata, med uppgifter

om bebyggelsens kulturvärden, är ett exempel på ett utvecklingsområde

med denna utgångspunkt.

Vidare kommer Riksantikvarieämbetet i oktober 1997 att redovisa ett

uppdrag med förslag till handlingsprogram för en långsiktigt hållbar

utveckling för skogens kulturmiljövärden.

Målsättningen är att en stark medvetenhet om kulturarvets betydelse

skall vara vägledande i samhällsutvecklingen.

Byggnadsvårdens inriktning på bevarande och återanvändning av hela

miljöer kan utvecklas ytterligare och har klara ekologiska utgångspunkter

vid sidan av de antikvariska. En vidareutveckling av det redan etablerade

lokala och regionala arbetet med byggnadshyttor, materialdepåer och

utbildningsinsatser med anknytning till traditionella byggnadsmetoder är

några angelägna områden. De senaste årens sysselsättningsinsatser inom

byggnadsvården har haft positiva effekter på resurshushållning och

återbruk. Traditionella byggnadstekniker har kommit till användning på

nytt och detta innebär ofta att mer ekologiska metoder använts än i

konventionella byggprojekt.

Kulturmiljövårdens utökade samverkan med bl.a. jord- och

skogsbruket är av stor vikt för miljöns framtid och utnyttjande. Ökad

kunskap om kulturhistorien i odlings- och skogslandskapet ger ett

betydelsefullt underlag i arbetet för ett uthålligt resursutnyttjande i

markanvändningen.

3.10.3 Arkitektur och form

Regeringen arbetar för närvarande med att ta fram ett handlingsprogram

för arkitektur och formgivning. Bakgrunden till arbetet ges i

propositionen 1996/97:3 Kulturpolitik. Betydelsen av en omsorgsfullt

gestaltad miljö och en god formgivning är en central utgångspunkt för

arbetet med handlingsprogrammet.

En hög kvalitet på arkitektur och formgivning kan på sikt innebära en

hushållning med både ekonomiska resurser och naturresurser. För att

åstadkomma en god arkitektur och formgivning med hög kvalitet krävs

att flera aspekter vägs samman. Regeringen har framhållit betydelsen av

att ekologiska aspekter ges ett utrymme i detta arbete, vid sidan av

funktionella, tekniska, ekonomiska, sociala och estetiska dimensioner. Vi

står idag inför en stor uppgift när det gäller att förvalta och förnya det

redan byggda. Med ökade krav på bl.a. ett mer kretsloppsanpassat

samhälle innebär det att nya lösningar som är förenliga med de äldre

måste sökas.

I arbetet med att stimulera en mer kvalitativt inriktad arkitektur och

formgivning har staten ett stort ansvar. Staten är byggherre, normgivare

och utbildare samt finansierar viss verksamhet som berör arkitektur och

formgivning. I sina olika roller bör staten framstå som en god förebild.

Ett förslag till handlingsprogram för arkitektur och formgivning kommer

att presenteras under hösten 1997.

3.10.4 Forskning

Kommissionens förslag till det femte ramprogrammet för forskning inom

EU är föremål för beredning inom regeringskansliet och innehåller flera

förslag med anknytning till den hållbara utvecklingen. Det avsnitt som

behandlar konkurrenskraftig och bärkraftig tillväxt tar upp framtidens

städer och här behandlas bl.a. kulturarvet och bevarandeaspekter.

3.10.5 Unesco-rapporten Vår skapande mångfald

I Unesco-rapporten Vår skapande mångfald beskrivs bl.a. kulturens

betydelse och roll i arbetet för hållbarhet. En bred utgångspunkt i arbetet

för hållbarhet är nödvändig för att få en god förankring av denna viktiga

framtidsfråga. En världskonferens kommer att anordnas av Unesco, i

samarbete med den svenska regeringen, i Stockholm våren 1998.

Kulturens perspektiv på hållbar utveckling är en grund för de teman som

konferensen kommer att behandla.

3.10.6 Kulturnät Sverige

En utvecklad användning av informationsteknologi (IT) kan leda till en

ökad resurshushållning. Att kunna ta del av, och medverka till, kultur-

yttringar utan att fysiskt behöva förflytta sig innebär en minskad

belastning på miljön. Kulturdepartementet har inlett ett arbete för att

utveckla IT-användningen inom kultursektorn. Ingenjörsvetenskaps-

akademin fick den 13 mars 1997 i uppdrag att bygga upp och

inledningsvis administrera Kulturnät Sverige. Bakgrunden till detta

uppdrag återfinns i det slutbetänkande, IT i kulturens tjänst (SOU

1997:14), som utredaren Bi Puranen överlämnade till regeringen den 30

januari 1997.

3.10.7 Kulturhuvudstadsåret

Under 1998 kommer Stockholm att vara Europas kulturhuvudstad. En del

av de särskilda satsningar som genomförs under kulturhuvudstadsåret har

sin utgångspunkt i miljöfrågor och ekologi. Gemensamt för många av

dessa verksamheter är det sektorsövergripande samarbetet. Några

exempel på områden som behandlas på detta sätt är odling och kretslopp,

konsthantverk och trädgårdar, ekologi och avfall, arkitektur och kultur-

historia samt stadens utveckling och sambanden mellan social och

ekologisk hållbarhet.

3.10.8 Kultur och natur

Arbetet med naturvård och kulturmiljövård har många beröringspunkter

och det finns många exempel på positivt samarbete inom detta fält.

Regeringen har för avsikt att återkomma till riksdagen under 1998 med

ställningstaganden om en utvecklad samverkan inom kultur- och

naturmiljöpolitiken. Som ett underlag för detta har regeringen remitterat

rapporten En samordnad kultur- och naturmiljöpolitik till de tre

sektorsmyndigheterna Riksantikvarieämbetet och statens historiska

museer, Naturvårdsverket och Boverket. Rapporten redovisar bl.a.

möjligheterna till ett fördjupat och utvidgat samarbete och den kommer

under hösten 1997 att bli föremål för en bredare remiss till myndigheter

och institutioner med anknytning till natur- och kulturvård. Regeringen

kommer vidare i januari 1998 att få en slutredovisning av uppdraget

Människa och natur som bedrivits i samarbete mellan Riks-

antikvarieämbetet, Statens historiska museum, Nordiska museet och

Naturhistoriska riksmuseet.

3.11 Åtgärdsprogram för en ekologiskt hållbar utveckling inom

Närings- och handelsdepartementets verksamhetsområde

Sammanfattning

 I en öppen dialog med det svenska näringslivet klarlägga hur långt

energi- och materialutnyttjandet kan effektiviseras inom ett 25-

årsperspektiv. Utgångspunkten är bl.a. resonemangen om faktor 4 och

10, vad som återstår för att nå ofarliga utsläppsnivåer av olika ämnen

samt Naturvårdsverkets förslag till miljömål för 2000-talet. I en dialog

med företrädare för näringslivet skall olika möjligheter att påskynda

processen klarläggas.

 Ge en utredare i uppdrag att kartlägga vilka möjligheter och hinder det

finns för ökad export av miljöanpassad teknik och miljöanpassade

produkter.

 Kartlägga hur långt andra länders näringsliv kommit i arbetet med

ekologiskt hållbara lösningar och fortlöpande följa utvecklingen.

 Verka för integration av närings-, handels- och miljöpolitiken.

 Stimulera tillkomsten och fortlevnaden av nätverk i företagens

omgivning såväl lokalt som i exportsammanhang. Säkerställa att

kompetens rörande ekologiskt hållbar utveckling finns tillgänglig

inom t.ex. Industriella Utvecklingscentra.

 Även i fortsättningen uppmuntra införade av miljöledningssystem i

små och medelstora företag.

 Bedriva en utbildningskampanj för skogsägare utöver föreslagna

åtgärder i budgetpropositionen.

 Fortsätta arbetet med att utarbeta en Agenda 21 för uthållig utveckling

inom industrisektorn inom ramen för Baltic 21-projektet.

 Följa upp förslag till insatser från Delegationen för främjande av

miljöanpassad teknik.

Ett i alla avseenden hållbart näringsliv är en grundläggande förutsättning

för bibehållet och utvecklat välstånd i Sverige. Ekologisk och ekonomisk

hållbarhet går hand i hand och handlar i allt väsentligt om hushållning

med och ett effektivt utnyttjande av resurser, må det vara traditionella

råvaror, kapital eller andra resurser och tjänster som de ekologiska

systemen producerar och av vilka vi är ytterst beroende.

Företagens miljöarbete har gått kraftigt framåt, pådrivet av en redan

tidigare etablerad och över tiden skärpt miljölagstiftning och på senare år

också av en alltmer miljöorienterad och krävande marknad. De företag

som anpassat sig till denna utveckling röner idag framgångar på

befintliga och nya marknader, medan de som av olika skäl ännu inte

införlivat miljöfrågor i verksamheten riskerar attförlora marknadsandelar

och slås ut. Det är alltså av avgörande betydelse för utvecklingen av ett

hållbart, livskraftigt svenskt näringsliv och därmed ett hållbart Sverige,

att staten stimulerar och stödjer införlivandet av miljöhänsyn i

näringslivet.

En sådan utveckling blir allt tydligare i omvärlden. Såväl OECD som

EU arbetar för att integrera miljöpolitiken i övriga politikområden, och

syftet med bland annat näringslivets miljöarbete, exempelvis manifesterat

i införandet av miljöledningssystem, är just att identifiera och finna

ändamålsenliga sätt att integrera miljöaspekter i den egna verksamheten.

Ett livscykeltänkande vinner insteg där man studerar inte bara den

isolerade produktionsprocessen utan också stegen dessförinnan och

därefter och den miljöpåverkan de har. Det är en naturlig utveckling mot

bakgrund av att miljörelaterade frågor både betraktas som alltmer

strategiska och miljön som en del av företagets totala resursanvändning.

3.11.1 Ekologi och ekonomi - från motsatspar till samspel

En viktig förutsättning för att ett ekologiskt hållbart Sverige ska bli

verklighet är ett bättre och effektivare samspel mellan ekologi och

ekonomi. Arbetet med en sådan integrering måste ske i samverkan med

näringslivet och dess företrädare.

Utsläpp från industrins processer och liknande verksamhet skall

minskas till ofarliga nivåer. Kretsloppen skall slutas så långt möjligt. En

sådan inriktning lades fast redan i regeringens proposition 1990/91:90,

En god livsmiljö. Utvecklingen av hållbara processer och produkter och

resurseffektivitet skall uppmärksammas och stimuleras ytterligare.

Nyckelbranscher kommer att inbjudas till överläggningar om hur

ekologisk hållbarhet kan bidra till ökad konkurrenskraft och export om

hur sektormål kan formuleras för näringslivet. Exempel på sådana

nyckelbranscher kan vara livsmedelssektorn och verkstadsindustrin.

Regeringen avser att uppdra åt Miljövårdsberedningen (inom givna

ramar) att i samråd med företrädare för svenskt näringsliv och

Naturvårdsverket klarlägga hur långt man idag kommit beträffande

utsläppsreduktioner och vad som återstår för att nå ofarliga nivåer. För

att få en bild av vilka länders näringsliv som ligger längst framme när det

gäller ekologiskt hållbara lösningar på olika områden och hur svenskt

näringsliv står sig i jämförelse med omvärlden benchmarking avser

regeringen vidare att kartlägga detta närmare.

Ur ett hållbarhetsperspektiv är det av intresse att analysera kopplingar

mellan till exempel teknik och miljö, tillväxt och miljö och

konkurrenskraft och miljö. Vilka drivkrafter respektive hinder för

utveckling, tillväxt och miljöarbete i hållbar riktning kan identifieras?

Hur kan och bör drivkrafterna understödjas och hindren undanröjas och

vilka åtgärder kan och bör staten vidta för att målet ett ekologiskt

hållbart Sverige ska uppnås? Sådana långsiktiga analyser och

konsekvensbedömningar med avseende på närings- och samhällsliv är

väsentliga för att rätt utforma politiken och i det arbetet kan och bör olika

samhällsaktörer involveras.

Det är viktigt att förena miljöpolitiken med andra viktiga mål för t.ex.

frihandel, konkurrens, sysselsättning och tillväxt. Det är därför angeläget

att vara uppmärksam på vilka verkningar eventuella regleringar kan få så

att inte de positiva effekterna överskuggas av oönskade effekter. Även ej

lagreglerade regleringar som frivilliga överenskommelser,

överenskommelser i branschorganisationer eller liknande kan i vissa

lägen få oönskade effekter som t.ex. att konkurrensen begränsas genom

att marknadstillträde hindras eller försvåras. Att identifiera och kunna

hantera den typen av frågor utan att sänka ambitionsnivån är väsentligt

för att de olika målen skall kunna samverka i utvecklingen mot ett

ekologiskt hållbart samhälle. De utreds för närvarande av en arbetsgrupp

med deltagare från Närings- och teknikutvecklingsverket, (NUTEK),

Konkurrensverket och Kommerskollegium.

3.11.2 Integration av miljö- och näringspolitiken

För att svara mot förändringar i omvärlden och för att kunna arbeta

effektivare med näringslivs- och miljöfrågor, inleds under hösten i ett

första steg ett arbete där regeringen kommer att identifiera de viktigaste

gemensamma områdena och formerna för ett integrerat synsätt och

arbete.

Syftet är nu att påbörja arbetet med att ta ett mer samlat grepp om

näringslivs- och miljöfrågor. Detta är en långsiktig satsning bestående av

många steg, och det kräver både engagemang, insikt och förmåga till

nyorientering.

3.11.3 Nätverk

Närings- och handelsdepartementet och Industriförbundet har inlett ett

samarbetsprojekt där man arbetar med så kallade nätverks- eller

klusteranalyser. Framgångsrika företag eller tillväxtorienterade branscher

har ofta ett väl utvecklat nätverk med andra samhällsaktörer såsom

kunder,leverantörer, konkurrenter, offentliga organ, forsknings-

institutioner m.fl. och präglas av givna institutionella förhållanden.

Sådana nätverk eller kluster framhålls allt oftare som nyckelfaktorer för

framgång och kan vara branschanknutna, men behöver inte vara det. En

klusteransats bör kunna tillämpas också inom den så kallade

miljötekniksektorn för att där identifiera framgångsfaktorer.

Det är bland annat av intresse att studera de inbördes relationerna, hur

kunskapsflöden inom nätverket ser ut, vilka institutioner som är

involverade och att identifiera svaga och starka länkar inom nätverket.

Med ökad kunskap om dessa faktorer förbättras möjligheterna att föra

både en stödjande och styrande politik.

I detta arbete finns självfallet en hållbarhetsdimension, där

miljöaspekter samspelar med och finns integrerade i andra faktorer

såsom utbildning och kompetensnivå, specialiseringsgrad,

kommunikationsstrukturer etc. I syfte att uppnå hållbara lösningar och

förbättrad resurshushållning inom varu- och tjänsteproduktion växer nu

också intresset för samverkan över traditionella branschgränser.

Att analysera och stimulera uppbyggnad och fortlevnad av nätverk är

en viktig uppgift och av särskilt intresse när det gäller små och

medelstora företag, såväl generellt som i specifikt miljörelaterade

sammanhang. Det gäller både inom den renodlade miljötekniksektorn

och i de verksamheter där ett stort och väl inarbetat miljöengagemang

bidrar till marknadsframgångar och en hållbar tillväxt. Lokal samverkan

mellan företag av olika storlek och andra lokala aktörer bör stimuleras.

Man bör därvid sträva efter att utnyttja befintliga nätverk och

utvecklingscentra.

Det ska här också understrykas att nätverk inte behöver vara varken

lokalt eller nationellt begränsade och att de i hög grad ofta är nödvändiga

för ett företags exportmöjligheter. Samordning bör därför ske mellan de

organ som svarar för olika former av statligt exportstöd. Se även avsnitt

3.11.7 nedan om Export och miljö.

3.11.4 Miljöledningssystem

En god och systematisk hantering av miljöfrågor i en organisation anses

ofta borga för god kvalitet överlag i verksamheten och förbättrar därför

ett företags möjligheter att befästa eller öka sin närvaro på marknaden.

De framför allt större företagens målmedvetna miljöarbete pådrivet av

kunder, konkurrenter, regelverk, anställda och andra intressenter på

marknaden skapar nya möjligheter för affärsverksamheten och är många

gånger helt avgörande för företagets överlevnad på sikt. Mot bakgrund av

att miljökraven tenderar att öka i betydelse är det ytterst väsentligt för en

hållbar utveckling att också små och medelstora företag stimuleras i sitt

miljöarbete. De mindre företag som är underleverantörer till

storföretagen får från dessa ofta både krav och stöd. På samma sätt som

de i många fall redan etablerade kvalitetssäkringssystemen genererar

specifika krav på ingående produkter och leverantörer, formuleras nu

krav på ett aktivt miljöarbete hos affärspartners. Det ligger emellertid

vanligen i allas intresse att upprätthålla goda affärsförbindelser varför

storföretagen idag ofta samtidigt ställer kraven och tillhandahåller

kompetens och hjälp i miljöarbetet.

Ett aktivt miljöledningsarbete är således i ökande utsträckning både ett

krav och en möjlighet. Det kan dock finnas svårigheter hos mindre och

medelstora företag att bygga upp kunskap och hitta resurser för ett sådant

miljöarbete. Små och medelstora företag bör därför stödjas för att öka

deras kunskap om och förutsättningar för ett aktivt miljöledningsarbete.

NUTEK arbetar redan med projektet Miljöstyrning i småföretag och

det är angeläget att detta arbete följs upp. Av stort intresse är det

pågående arbetet med att utvidga EMAS till att kunna användas också

inom andra verksamhetsområden än industrin.

3.11.5 Energi

Energiomställningen innebär en unik möjlighet för omställningen av

Sverige till ett ekologiskt hållbart samhälle. Landets elförsörjning skall

tryggas genom energisystem som grundas på varaktiga, helst inhemska

och förnybara, energikällor samt en effektiv energianvändning.

I budgetpropositionen för år 1998 redovisar regeringen förslag till

närmare utformning av det energipolitiska program som utgör en central

del av riksdagens energipolitiska beslut (prop. 1996/97:84, bet.

1996/97:NV12 rskr).

Kommunerna har en central roll i omställningen till ett ekologiskt

uthålligt samhälle. Inom energisektorn pågår redan i dag en omfattande

verksamhet i kommunerna. Det bidrag till kommunal energirådgivning

som ingår i det energipolitiska programmet har tillkommit för att

ytterligare stödja och förbättra möjligheterna för kommunerna att ta en

aktiv roll i den förändring av samhället som nu sker. Bidraget är särskilt

viktigt för små kommuner som har mindre möjligheter att omfördela sina

resurser. Den kommunala energirådgivningen skall utgöra ett

komplement till den allmänna energiinformationen från statliga

myndigheter och till den rådgivning som ges av kommersiella aktörer

som exempelvis energileverantörer.

Det finns goda möjligheter till synergieffekter mellan de lokala

investeringsprogrammen (se avsnitt 4) och det nationella

energiprogrammet. Effektiv användning av energi torde komma att

utgöra ett viktigt inslag i de lokala investeringsprogrammen, och det bör

då vara möjligt att komplettera dem med energipolitiskt stöd. Så kan ske

när ett lokalt program inbegriper utbyggnad av fjärrvärme, minskat

eleffektuttag i bebyggelsen och konvertering från elvärme. Också de

energipolitiska stöden till ny elproduktion kan komma att komplettera

lokala investeringsprogram. Det gäller speciellt stödet till

biobränslekraftvärme, exempelvis i kombination med ökad fjärrvärme-

anslutning. För att underlätta samordning är det regeringens uppfattning

att det bör vara möjligt att kombinera stöd inom ramen för de lokala

investeringsprogrammen med andra statsbidrag i den mån övriga

regelverk tillåter det.

Beskattningen av energi är ett viktigt styrmedel vid omställningen av

energisystemet. En översyn av energiskattesystemet har påbörjats i

Regeringskansliet (se avsnitt 3.6.1).

De nordiska ländernas statsministrar antog i juni 1997 en deklaration

om uthållig energiförsörjning kring Östersjön. Ländernas energiministrar

har fått i uppdrag att i mitten av november 1997 presentera en första

rapport med klargörande av vissa frågeställningar av betydelse för

omställningen till ett uthålligt energisystem i regionen.

3.11.6 Skogssektorn

Skogsstyrelsen har arbetat fram en aktionsplan för biologisk mångfald.

Den redovisas närmare i budgetpropositionen.

Utöver detta planerar Skogsstyrelsen en utbildningskampanj Grönare

skog främst riktad till landets mindre skogsägare. Målsättningen är att

lyfta fram landskapsperspektivet inom skogsnäringen för att kunna

tillgodose såväl produktions- som miljömål. Erfarenheten visar att ett

hållbart skogsbruk i vårt land måste planeras med utgångspunkt i

landskapsvisa avvägningar, vilket gör det möjligt att mer effektivt nyttja

de resurser som avsatts för reservatsbildningar och biotopskydd.

3.11.7 Export och miljö

I april 1997 arrangerade Regeringen ett symposium med temat Export

och Miljö. Symposiet kommer att följas upp med bland annat en

dokumenterande rapport i Närings- och handelsdepartementets skriftserie

 Aktuellt om näringspolitik och ekonomi . Två centrala frågeställningar

behandlades under symposiet; dels hur svensk miljöexport kan främjas,

dels frågan om miljöansvar vid export. Med miljöexport avses såväl den

renodlade miljötekniksektorn som de områden där ett välutvecklat

miljömedvetande i företagen bidrar till att skapa affärsmöjligheter. Inte

minst inom tjänstesektorn, som till exempel konsultbranschen, finns

potential för export av miljörelaterade tjänster och hela systemlösningar.

Möjligheten att beakta miljöfaktorer vid export och exportfinansiering

diskuterades under symposiet och en väl avvägd politik som balanserar

nationella och internationella krav och intressen är av stor betydelse. Se

också avsnitt 3.2.10.

De förslag och frågor som togs upp kommer att bearbetas vidare under

hösten med sikte på att arbeta fram ett sammanhållet program för bl.a.

export av miljöanpassad teknik. En utredare tillsätts för att kartlägga

vilka möjligheter och hinder som finns för ökad export av miljöanpassad

teknik och miljöanpassade produkter. En viktig utgångspunkt är redan

pågående arbete, t.ex. det projekt inom UD:s Projektexportsekretariat

som syftar till att ta fram en presentation av svensk miljökompetens,

riktad till bl.a. multilaterala upphandlare. En annan central fråga i

sammanhanget rör vikten av nätverksbyggande i exportsammanhang så

att också mindre företag kan agera i större sammanhang, och om och i så

fall hur staten kan stödja tillkomsten och utvecklingen av sådana nätverk.

Denna frågeställning korresponderar väl med nätverks- eller

klusteransatsen i avsnitt 3.11.3. Vidare kommer dialogen med

näringslivet i form av projektexportseminarier att fortsätta. Denna dialog,

som gäller olika aspekter på projektexport, kan eventuellt också utnyttjas

för att diskutera export av miljöanpassad teknik. Det hör till bilden att en

betydande del av Tlj projektexporten är miljörelaterad.

En annan central uppgift är att tillse att berörda myndigheter har

erforderlig miljökompetens och att viktig information når ut. Sådan

kompetens och information bör innefatta både kunskap om den inhemska

resursbasen och kunskap om miljörelaterad utveckling och miljökrav på

marknader i andra länder. Det är väsentligt att kartlägga var marknader

för miljöanpassad teknik och tjänster finns och hur behoven ser ut.

3.11.8 Baltic 21

Baltic 21 är arbetsnamnet på ett samarbete mellan elva länder i

Östersjöregionen med målet att ta fram en Agenda 21 för uthållig

utveckling i hela regionen. Projektet har sin upprinnelse i de möten

ländernas statschefer respektive miljöministrar hade i Visby och

Saltsjöbaden under 1996.

Ansvaret för olika samhällssektorer har fördelats mellan länderna och

Sverige ansvarar tillsammans med Ryssland för detta arbete inom den

samlade industrisektorn. (Sverige har också ansvar för

jordbruksområdet).

Uppdraget går i korthet ut på att teckna ett scenario för uthållig

utveckling inom industrisektorn, att finna lämpliga mål och kriterier och

att visa på vägen dit i form av en praktisk handlingsplan. En viktig del av

arbetet är också att identifiera sådana hinder och glapp som motverkar

eller stör utvecklingen mot hållbarhet. Det är ett omfattande och visionärt

arbete som samtidigt har en konkret dimension, i det att en

verklighetsförankrad åtgärdsplan skall redovisas. Arbetet bedrivs

tillsammans med en rad olika internationella, nationella och regionala

aktörer, såväl näringslivsorganisationer, enskilda företag, offentliga

institutioner och organisationer som forskningsinstitut. Ett slutdokument,

 Agenda 21 for The Baltic Sea Region , avseende samtliga de sju

sektorer som ingår i Baltic-21-projektet skall föreligga våren 1998.

3.11.9 Delegationen för främjande av miljöanpassad teknik

Delegationen för främjande av miljöanpassad teknik med representanter

från företag, forskningsmiljöer och offentliga institutioner, har nämnts i

andra sammanhang men förtjänar att lyftas fram igen. Delegationen

tillsattes strax före årsskiftet 1996/97 och man arbetar med en rad förslag

på åtgärder. Uppdraget går ut på att stimulera utveckling, upphandling

och introduktion av miljöanpassade produkter och teknik för att nå en

ekologiskt hållbar utveckling. Delegationen har valt att arbeta inom fyra

huvudområden; sanering av förorenad mark, byggsektorn, transporter

och livsmedelsområdet. Dessutom har projekt initierats som som skall

främja kommersialisering av miljöanpassad teknik, som till exempel

produktidésökning och rundabordssamtal kring och dokumentaion av

trögheter och utvecklingshinder för miljödrivna innovationer.

3.12 Åtgärdsprogram för en ekologiskt hållbar utveckling inom

Inrikesdepartementets verksamhetsområde

Sammanfattning

 Verka för en helhetssyn i samhällsplaneringen bl.a. genom att utveckla

samordningen, boendedemokratin och kvinnoperspektivet

 Stödja utvecklingen av ändrade beteendemönster hos konsumenter och

hushåll

 Föreslå ny lagstiftning om va-system för en ekologiskt hållbar

utveckling

 Stödja arbetet för en förbättrad inomhusmiljö, kretsloppstänkandet i

byggfrågor samt hälsodeklaration av bostäder

 Ställa grundläggande miljökrav och krav på effektiv resursanvändning

vid ny- och ombyggnad utifrån kommande förslag från

Byggkvalitetsutredningen

 Främja system för miljö- och hälsovärdering av byggmaterial,

byggande och byggnader, som bl.a. kan användas som underlag vid

beskrivningar av byggnadsobjektens konsekvenser för ekologisk

hållbarhet och i samband med statliga åtgärder på byggområdet

 Uppmärksamma kretsloppsfrågor i byggandet vid en ändrad

organisation av det statliga plan-, bygg- och bostadsväsendet.

 Öka kunskapsnivån om konsumtion och miljö, bl.a. genom att

underlätta för konsumenten att få tillgång till relevant information

 Främja information om produkters miljöeffekter

 Verka för en effektiv försörjning med geografiska data som en del av

samhällets informationsförsörjning

 Verka för att svenska ståndpunkter skall få internationellt genomslag

För att uppnå goda resultat i arbetet för en ekologiskt hållbar

utveckling är bl.a. samhällsplaneringen, byggsektorn samt

konsumtionsmönster av stor betydelse. Mellan dessa områden finns flera

samband.

Omställningen till en ekologiskt hållbar utveckling ger nya

förutsättningar för samhällsbyggandet. Bebyggelse och infrastruktur

måste anpassas till miljöförhållanden, kulturvärden och naturens

kretslopp. Våra mark- och vattenområden måste användas på ett

långsiktigt hållbart sätt. Samtidigt måste de sociala aspekterna beaktas.

Sverige har genom deltagande i FN:s Habitat-konferens åtagit sig att

verka för en från social synpunkt hållbar utveckling i bostadsområden.

Habitat-deklarationen kan således sägas komplettera Agenda 21 med en

social dimension. Detta förutsätter en helhetssyn i samhällsbyggandet

och en förmåga att överbrygga sektorsgränser. Grunden härför läggs bl.a.

genom den fysiska samhällsplanering som bedrivs inom olika

verksamheter och sektorer. Planeringen sker på olika nivåer och är i stor

utsträckning ett gemensamt ansvar för staten och kommunerna samtidigt

som en rad olika parter i samhället berörs.

Ekologisk hållbarhet bör således utgöra ett gemensamt mål för all

samhällsplanering. Detta innebär en höjning av ambitionsnivån i

samhällsplaneringen med krav på delvis nya arbetsformer och ett

omfattande utvecklingsarbete. Framförallt behövs en bättre samordning

och samverkan mellan de skilda formerna av samhällsplaneringen.

Men de olika momenten i samhällsplaneringen kan också utnyttjas i

arbetet för en omställning till ett ekologiskt samhälle. Regeringen har

tidigare betonat att omställningen måste vara demokratiskt förankrad och

accepterad av alla berörda i samhället och att det är angeläget att ta till

vara både mäns och kvinnors kunskaper och erfarenheter. I detta

avseende finns en potential i planeringsprocessen, som ger möjligheter

till insyn och inflytande i samhällsbyggandet. Samtidigt behöver

medborgarinflytandet förbättras, framförallt i fråga om kvinnors

möjligheter till påverkan och inflytande.

I propositionen Aktiv Konsumentpolitik (1994/95:140, bet

1994/95:LU32, rskr. 1994/95:438) anges som ett av de fyra målen för

konsumentpolitiken att utveckla sådana konsumtions- och

produktionsmönster som minskar påfrestningarna på miljön och bidrar

till en långsiktigt hållbar utveckling.

Den potential som finns inom hushållssektorn när det gäller arbetet

med hållbar utveckling måste tas tillvara. Den enskildes agerande är av

stor betydelse. Utvecklingen av ändrade beteendemönster hos hushållen

bör därför stödjas.

3.12.1 Konsumenterna och miljön

I regeringens skrivelse 1996/97:50 anmäldes att beredningen av

betänkandet (SOU 1996:108) Konsumenterna och miljön skall leda till

en presentation av en åtgärdsinriktad handlingsplan. Denna skall

konkretisera och precisera miljömålet i konsumentpolitiken dvs. att

sådana konsumtions- och produktionsmönster utvecklas som minskar

påfrestningarna på miljön och bidrar till en långsiktigt hållbar utveckling.

Hushålls- och konsumentsektorn bör behandlas som en egen dimension i

arbetet för en ekologiskt hållbar utveckling. Handlingsplan samt

miljömål för denna sektor kommer att presenteras senare.

Arbetet bör bl.a. inriktas på att minska hushållens utsläpp,

energiförbrukning samt mängden hushållsavfall. Ökad effektivitet vid

utnyttjande av naturens resurser bör eftersträvas. Såväl varor, transporter,

boende som samhällsplaneringen berörs. Resultatet kan bl.a. uppnås

genom att kunskapsnivån ökar om konsumtionens betydelse för miljön.

Konsumenternas möjlighet att påverka producenterna har stor betydelse.

Insatserna bör riktas till hushållen direkt samt till tänkbara

vidareinformatörer.

Konsumentverkets arbete bör mer tydligt profileras kring dessa frågor.

Framtagandet av faktaunderlag liksom informations- och

utbildningsinsatser är viktiga delar i verksamheten. I betänkandet föreslås

ett sektorsansvar för Konsumentverket för miljömålet i

konsumentpolitiken. Konsumentverket har på regeringens uppdrag utrett

hur det skulle kunna utformas. Uppdraget har redovisats till regeringen.

Statistik och kunskapsutveckling, såsom forskning om olika livsstilar

och preferenser samt varuprovning är av stor betydelse.

3.12.2 Samhällsplanering för en ekologiskt hållbar utveckling

Grunden för samhällsplaneringen läggs genom plan- och bygglagen

(PBL) (1987:10), samt genom lagen (1987:12) om hushållning med

naturresurser, (NRL) med anknytande lagar som reglerar mark- och

vattenanvändningen. PBL har nyligen varit föremål för översyn i syfte att

få ett ökat hänsynstagande till miljön.

En av de viktigaste uppgifterna inom samhällsplaneringen är att verka

för att intentionerna i genomförda anpassningar av lagsystemet får

genomslag och att instrumenten i lagstiftningen utvecklas och används

på avsett sätt. I samband med handlingsprogrammet för en ekologisk

utveckling vill regeringen framhålla följande utvecklingsbehov:

Vidgat perspektiv i den kommunala översiktsplaneringen

De flesta kommuner står nu inför en revidering av sina översiktsplaner

enligt PBL, som i hög grad tar fasta på miljöfrågorna kopplade till arbetet

med Agenda 21. En sådan utveckling av kommunernas fysiska planering

främjas av en fortlöpande metodutveckling och erfarenhetsutbyte. Som

framhålls tidigare i skrivelsen är en av de viktigaste medlen i den

ekologiska omställnigen att bryta sektoriseringen i samhällsbyggandet.

Översiktsplaneringen kan lägga en grund för ett sådant

sektorsövergripande synsätt i kommunerna. Detta förutsätter dock att

planeringsperspektivet vidgas så att ekologiska, ekonomiska och sociala

förhållanden integreras med markanvändnings- och bebyggelsefrågor.

För att en sådan ansats skall bli framgångsrik krävs ett förbättrat

kunskapsunderlag om sociala förhållanden, utbildnings- och

kompetensnivå, näringsliv och sysselsättning, infrastruktur samt, inte

minst, om natur-, kultur- och miljöförhållanden.

Förbättrad mellankommunal samverkan och regional planering

Den förestående försöksverksamheten med den regionala

samhällsorganisationen innebär att de kommunala självstyrelseorganen

får ett ökat ansvar också för det regionala utvecklingsarbetet i samarbete

med statens förvaltning på regional nivå. Erfarenheterna från arbetet med

den fysiska planeringen under senare år visar att det mellan kommuner

med uppenbara samordningsbehov inte kommit till stånd en

tillfredsställande samordning. Regeringen menar att det som stöd för

arbetet med att utveckla Sverige till ett hållbart samhälle också behövs en

utveckling av den mellankommunala och regionala samordningen. Det

regionala perspektivet är väsentligt framförallt när det gäller näringsliv

och sysselsättning, infrastruktur, utbildning och forskning, men också när

det gäller hushållning med naturresurser och möjligheterna att lösa vissa

miljöproblem. En förstärkning av det regionala perspektivet i

samhällsplaneringen är således nödvändig.

Förbättrade möjligheter för kvinnor att medverka i

samhällsplaneringen

Boverket har i sin rapport, Hela Samhället - jämställdhetsaspekter på

fysisk planering och byggd miljö, lämnat olika förslag på hur

jämställdheten kan öka inom den fysiska planeringen. Bland annat

föreslås en särskild försöksverksamhet i några kommuner i syfte att

utveckla och pröva jämställdhetsperspektivet på samhällsplaneringen.

Det är främst fråga om att skapa förutsättningar för kvinnor att delta i

beslutsprocessen vid arbetet med utformningen av detaljplaner,

översiktsplaner m.m. Dessutom kan mer riktade insatser såsom

utbildning och forskning om könsperspektiv i fysisk planering och byggd

miljö bli aktuella.

3.12.3 Lagstiftning om va-system

Plan- och byggutredningen har i betänkandet Översyn av PBL och va-

lagen (SOU 1996:168) lämnat förslag om ny lagstiftning för de allmänna

va-anläggningarna, lagen om vattenförsörjning och avlopp. I betänkandet

lämnas flera förslag som är av betydelse för en ekologiskt hållbar

utveckling. I jämförelse med gällande va-lag föreslås bl.a. att den nya

lagen får ett vidare tillämpningsområde. Det föreslås att vattenförsörjning

och omhändertagande av avloppsvatten skall ske med iakttagande av

kravet på hushållning med samhällets resurser och på ett sätt som

tillgodoser skyddet för miljön och hälsan samt behovet av hushållning

med naturresurser. Vidare föreslås förändringar för att skapa

förutsättningar för ett lokalt omhändertagande av dagvatten (LOD).

Va-lagens framtida utformning bereds för närvarande i

regeringskansliet. En proposition i frågan avses lämnas till riksdagen

under hösten 1997.

3.12.4 Ekologisk hållbarhet i byggande och bebyggelsen

Stora delar av vårt bestånd av bostäder närmar sig nu den ålder när

omfattande ombyggnads- och renoveringsarbeten blir aktuella. Enbart

inom de bostäder som förvaltas av de allmännyttiga företagen uppskattas

behovet av större underhålls- och ombyggnadsåtgärder till närmare 70

miljarder kronor under 20-årsperioden 1996-2015. Stora åtgärdsbehov av

liknande art finns också i den övriga bostadsbebyggelsen. Flertalet av

dessa åtgärder kan genomföras på ett sådant sätt att miljömässiga vinster

uppnås i den fortsatta driften av bostäderna. Det gäller bl.a att i framtiden

minska användningen av energi för drift och uppvärmning, begränsa

emissioner från olika bygg- och ytbehandlingsmaterial samt effektivisera

hanteringen av avlopp och dagvatten.

En annan fråga av stor betydelse är hur vi tar hand om de stora

mängder avfall som uppkommer vid såväl ny- och ombyggnader som

rivningar och hur vi kan öka återanvändningen av sådana material.

I de lokala investeringsprogram som staten kommer att stödja med

sammanlagt 5,4 miljarder kronor under den kommande treårsperioden

kan båda dessa aspekter förväntas stå i centrum. Vidare kommer

bebyggelsens arkitektoniska kvaliteter och kulturhistoriska värden att

uppmärksammas. Härigenom kommer det fram goda exempel på lokal

nivå vilka kan tjäna som inspiration för det fortsatta arbetet i

kommunerna med att utveckla bebyggelsen på ett ekologiskt hållbart sätt.

Även andra vägar kommer att användas för att driva på utvecklingen.

Boverket har ett omfattande regeringsuppdrag som innefattar bl.a.

demonstrations- och utvecklingsprojekt som avser inomhusmiljön,

kretsloppet i byggandet, miljöklassning av byggnader, hälsodeklaration

av bostäder m.m. Regeringen har vidare tillkallat

Byggkvalitetsutredningen (Dir. 1996:39) för att se över vilka krav som

kan ställas på byggsektorn i syfte att garantera ett miljö- och hälsoriktigt

byggande. Resultaten från det pågående arbetet i dessa delar kommer att

utnyttjas i den fortsatta översynen av de bestämmelser som gäller för

byggandet. Kretsloppsfrågorna i byggandet och statens roll i det

förändringsarbetet kommer också att uppmärksammas vid regeringens

kommande ställningstagande till frågan om en ändrad organisation för

det statliga plan-, bygg- och bostadsväsendet.

Under senare år har återanvändning av byggmaterial och hela

byggelement fått ökad aktualitet i samband med att strukturella

förändringar på bostadsmarknaden lett till att även relativt sent byggda

hus monterats ned. Som ett led i Östersjösamarbetet har regeringen

uppdragit åt Boverket att i samverkan med svenska kommuner undersöka

förutsättningarna att återuppföra nedmonterade bostadshus bl.a. i

Lettland. Projektet kan väntas ge värdefulla erfarenheter också för svensk

del.

3.12.5 Samhällets informationsförsörjning

En infrastruktur för samhällets informationsförsörjning med geografiska

data är en tillgång för ett ekologiskt hållbart Sverige. Det är angeläget att

informationsförsörjningen organiseras och utnyttjas så effektivt som

möjligt för att åstadkomma bl.a. skydd av miljön, effektiv användning av

resurser och en hållbar ekonomisk utveckling. Den offentliga

verksamheten med geografiska data har stor betydelse för många

samhällssektorer. Riksdagen har pekat ut samhällets

informationsförsörjning som en prioriterande statlig uppgift (prop.

1995/96:125, bet. 1995/96:TU19, rskr 1995/96:282). Därvid betonas

särskilt vikten av geografiska data.

Inom regeringskansliet finns en särskild arbetsgrupp för samverkan

kring geografiska data och geografiska informationssystem, REGGIT

(M 1995:C). Arbetsgruppen har bl.a. i januari 1997 lämnat en delrapport

som betonar de geografiska grunddatabasernas karaktär av infrastruktur

med betydelse inte minst för rationalisering, tillväxt och sysselsättning. I

rapporten anges att särskilda åtgärder kan behövas för att åstadkomma en

mera samordnad övergång till databaser med syfte att uppnå en

heltäckande geografisk informationsinfrastruktur. Gruppen anger särskilt

områden som geodesi och koordinatsystem, Lantmäteriverkets

grundläggande geografiska data, belägenhetsadresser, geologiska

grunddatabaser och vegetationsinformation.

Kunskapsförmedling om konsumtion och miljö är av central betydele

för att uppnå ett förändrat beteende. Tillgång till sådan information är

särskilt betydelsefull vid köptillfället. Information om produktens

miljöeffekter bör främjas. Huruvida en mer detaljerad information i form

av en skriftlig redogörelse över miljödeklarerade egenskaper hos

produkten lämpar sig som konsumentinformation har ännu inte klarlagts.

Denna typ av redogörelse ställer högre krav på konsumenterna när det

gäller kunskapsnivå och tid för att värdera informationen. Sådan

information kan dock med fördel användas av andra aktörer såsom

demonterare och professionella inköpare. Korrekt information om

konsumtion och miljö bör finnas lättillgänglig exempelvis i databaserad

form.

Lokal förankring är av stor betydelse för att nå ut till hushåll och

konsumenter med information. Bl.a. inom ramen för arbetsgruppen för

medborgarkontor (IN 97:A) kommer detta att beaktas särskilt.

3.12.6 Transnationellt samarbete

Sverige deltar i EG:s Kommitté för Regional Utvecklingsplanering

(Committee on Spatial Development), som skall ta fram ett europeisk

utvecklingsperspektiv (European Spatial Development Perspective,

ESDP). Övergripande mål för arbetet är en långsiktigt hållbar utveckling

- ekologiskt, ekonomiskt och socialt - samt en balanserad fördelning av

tillväxt och välfärd.

För att utveckla och pröva metoder och arbetssätt i praktisk

projektverksamhet har särskilda medel, det s.k. INTERREG II C, avsatts.

Sverige deltar i programmen för Östersjöområdet respektive

Nordsjöområdet.

Sverige bör också fortsättningsvis genom aktivt deltagande i

samarbetet verka för en hållbar utveckling i Europa. I arbetet bör särskild

vikt läggas vid att redovisa de svenska förhållandena i fråga om

bebyggelse och markanvändning. Underlaget för svenska ståndpunkter

skall förankras med berörda nationella, regionala och lokala myndigheter

och organ på lämpligt sätt. De erfarenheter och metoder som utvecklas

genom samarbetet skall fortlöpande föras ut.

Inom EU verkar Sverige också aktivt för att driva på harmoniseringen

inom byggsektorn. En stark europeisk byggsektor kan klara att möta

konsumenternas ökade krav på ett miljö- och hälsoriktigt byggande till

rimliga boendekostnader. Sverige kommer vid det informella

bostadsministermötet i Nederländerna hösten 1997 att lyfta fram

sambandet mellan ökad konkurrens inom den europeiska byggsektorn

och möjligheterna att bygga ekologiskt till rimliga kostnader. Regeringen

har också tillsatt en särskild kommitté med uppgift att verka för att en

EU-bomässa anordnas som i ett fullskaleprojekt visar hur hållbara

bostadsområden kan utformas i framtiden. Sverige undersöker f.n.

möjligheterna att i nära anslutning till vårt ordförandeskap i EU anordna

en europeisk bostadsmässa i Malmö.

Sverige har också bidragit till att utforma innehållet i ett nytt

forskningsområde inom EU:s femte ramprogram Competitive and

sustainable growth the city of tomorrow.

Inom det nordiska samarbetet, EU, OECD och FN pågår arbete som

rör hållbara konsumtions- och produktionsmönster, där bl.a.

miljömärkningen är en viktig fråga. Inom det internationella

standardiseringsarbetet berörs även konsument- och miljöaspekter.

Sverige deltar aktivt i detta arbete. Inom EU utarbetar för närvarande

kommissionen en handlingsplan inom området konsumtion och miljö.

Sverige bör medverka aktivt för att påverka dess innehåll.

3.13 Åtgärdsprogram för en ekologiskt hållbar utveckling inom

Miljödepartementets verksamhetsområde

Sammanfattning

 Presentera nya miljömål för 2000-talet och fortsätta och utvidga

arbetet med miljömål för olika samhällssektorer.

 Utveckla indikatorer för ekologiskt hållbar utveckling.

 Utveckla producentansvaret för varor.

 Utforma en hållbar kemikaliepolitik.

 Följa upp Gröna jobb -satsningar.

 Arbeta för att ta bort eller förändra subventioner som motverkar en

ekologiskt hållbar utveckling.

 Inrätta ett kunskapscenter för ekologiskt hållbar utveckling i

samverkan med ett lämpligt universitet/högskola för att understödja de

lokala investeringsprogrammen.

 Utveckla former för miljö- och hushållningsprogram för särskilda

geografiska områden.

Ekologisk hållbarhet kräver helhetssyn i samhällsplaneringen

Omställningen till ett ekologiskt hållbart samhälle förutsätter insatser

från en lång rad enskilda och offentliga aktörer. Samverkan med

inriktning mot gemensamma mål som identifierats i den lokala och

regionala samhällsplaneringen får stor betydelse. För att åstadkomma en

ekologiskt hållbar utveckling måste förutsättningar skapas för miljö- och

kretsloppsanpassning av bebyggelse och infrastruktur och för långsiktigt

god hushållning med marken, vattnet och den fysiska miljön i övrigt. För

att arbetet skall lyckas, krävs helhetssyn i samhällsplaneringen och

förmåga att överbrygga sektorsgränser.

En långsiktigt hållbar utveckling där balans råder mellan ekonomiska,

sociala och ekologiska aspekter ställer särskilda krav

Inför uppföljningen av 1992 års Riokonferens och Agenda 21 i New

York i juni 1997, presenterade Nationalkommittén för Agenda 21 sitt

slutbetänkande. Kommittén konstaterar bl.a. att för en långsiktigt hållbar

utveckling, där balans råder mellan ekonomiska, sociala och ekologiska

aspekter, krävs bl.a förändringar i skattesystemet, avveckling av vissa

subventioner samt tillämpning av gröna räkenskaper.

Den biologiska mångfalden viktig

Variationen bland levande organismer, bildar basen för uthållig

användning och utveckling av jordbruk, skogsbruk, fiske, turism och

relaterade industriella sektorer m.m. Den biologiska mångfaldens

betydelse för att upprätthålla fungerande ekosystem framhålls alltmer

som en viktig aspekt.

OECD:s översyn av svenskt miljöarbete

Sedan början av 90-talet granskar OECD den miljöpolitik som bedrivs i

medlemsstaterna. OECD:s översyn av Sveriges miljöarbete presenterades

i oktober 1996.

Översynen visar att Sverige har utvecklat effektiva och nya riktlinjer för

miljöpolitiken. Bland svenska framgångar nämns vår utveckling av

miljölagstiftning och administration. OECD framhåller även vår hänsyn

till miljöskydd och naturvård i den fysiska planeringen, att informationen

är omfattande och tillgänglig, ett betydande inflytande från

miljöorganisationer samt långtgående decentralisering. Svensk

miljöpolitik grundas dessutom på miljöövervakning och forskning av hög

kvalitet. Sverige har även tagit fram strategier med tydliga kvantitativa

mål och regelbunden uppföljning. OECD lyfter fram den svenska

användningen av ekonomiska styrmedel och anser att Sverige i hög grad

tillämpar principerna om att förorenaren betalar. Det vi kan bli bättre på ,

menar OECD, är att de miljöregler som grundar sig på individuell

prövning av miljöfarlig verksamhet, harmoniseras med EUs regelverk

med kvalitets- eller utsläppsnormer; att harmonisera kontrollsystemet för

utsläpp och industriavfall; att använda en kombination av olika styrmedel

för ökad kostnadseffektivitet.

EU och ekologiskt hållbar utveckling

I det europeiska perspektivet gäller det att utnyttja framgångarna i EU:s

regeringskonferens, IGC, så att hållbar utveckling genomsyrar hela EU:s

arbete. Industrialismen föddes i Europa, och Europa kan bli en förebild

för resten av världen genom att vara först med en industriproduktion utan

farliga utsläpp. Regeringen ska därför fortsätta att driva på miljöarbetet

inom EU för att lösa Europas gränsöverskridande problem, såsom t.ex.

försurningen. Sverige ska verka för att EU tar fram en gemensam strategi

för renare produkter, avvecklar farliga kemikalier, främjar effektivare

energianvändning och stödjer utvecklingen av förnybara energislag. Men

det gäller också att få hållbar utveckling att vara styrande för EU:s politik

på samtliga områden, på samma sätt som vi försöker i Sverige. EU:s

femte åtgärdsprogram för miljön bör följas av ett program för ett hållbart

Europa, där tyngdpunkten ligger på hur en hållbar utveckling kan uppnås.

Ett sådant program bör beakta och behandla effekterna på

sysselsättningen. Befintliga stöd och regler inom EU bör bl.a. analyseras

utifrån detta. Faktor 4 och 10 bör analyseras i programmet.

Sektorsansvaret grundläggande

Samhällssektorernas ansvar för miljön är grundläggande för

miljöpolitiken och så även för arbetet för en ekologiskt hållbar

utveckling. Viktiga samhällssektorer är t.ex. industri, energi, trafik,

byggande samt jordbruk och skogsbruk.

3.13.1 En miljöpolitisk proposition våren 1998

Regeringen har för avsikt att våren 1998 presentera en miljöproposition

med syftet att ytterligare konkretisera och föreslå åtgärder för att nå en

ekologiskt hållbar utveckling som också kan bidra till fler arbetstillfällen,

tillväxt och en ökad konkurrenskraft. Propositionen kommer att

presentera nationella miljömål och miljömål för sektorerna.

Miljöpropositionen kommer utöver målfrågorna att bl.a. innehålla förslag

om förstärkta åtgärder för biologisk mångfald såsom fler nationalparker,

och kompensationsbiotoper.

 I propositionen kommer att finnas ställningstaganden till

Kemikommitténs (SOU 1997:84) och Kretsloppsdelegationens (rapport

1997:13,14) förslag. Sveriges internationella arbete på miljöområdet följs

också upp i propositionen.

3.13.2 Nya nationella miljömål presenteras

Naturvårdsverket har reviderat de nationella miljömålen och till

regeringen nyligen lämnat förslag till 18 nya nationella och övergripande

miljömål (Ren luft och gröna skogar rapport 4765). Även

Kemikommittén och Kretsloppdelegationen har redovisat förslag till mål

i sina rapporter.

Regeringens förslag till nya nationella miljömål kommer att presenteras i

miljöpropositionen. För att nå målen krävs insatser på alla nivåer och

sektorer i samhället. Naturvårdsverket har även fått i uppdrag att

samordna framtagandet av mål för sektorerna. Sektorernas påbörjade

arbete med att ta fram sektorsmål fortsätter och utvidgas till att omfatta

samtliga sektorer. Även mål för lokal och regional nivå behöver tas fram.

Samordningsuppdraget till Naturvårdsverket kommer därför att

förlängas. Målarbetet kommer även att omfatta

kostnadseffektivitetsanalyser.

3.13.3 Förslaget till miljöbalk - ett viktigt redskap

Regeringens förslag till miljöbalk innehåller en rad redskap för

förverkligande av ett ekologiskt hållbart Sverige. Minimering av farliga

utsläpp och visionen om en långsiktigt god hushållning med våra

naturresurser är utgångspunkt för formuleringen av grundläggande mål.

Balkens bestämmelser om bl.a. hushållning med mark och vatten, om

miljökvalitetsnormer och om miljökonsekvensbeskrivningar blir viktiga

instrument i planeringen för ekologiskt hållbar utveckling.

3.13.4 Indikatorer utvecklas

För att kunna följa och utvärdera om samhällsutvecklingen i stort är

ekologiskt hållbar och vilka framsteg som görs krävs ett bredare

perspektiv än de nuvarande miljömålen. I den ekonomiska

vårpropositionen redovisades en genomgång av styrmedel och

incitamentsstrukturer för ekologisk hållbarhet. Bl.a. föreslås att

indikatorer för ekologiskt hållbar utveckling utarbetas och redovisas till

riksdagen. Indikatorerna bör inte vara fler än att de på ett enkelt och

informativt sätt visar riktningen på utvecklingen mot ekologiskt

hållbarhet. Indikatorerna bör tas fram utifrån befintlig statistik och så

långt möjligt samordnas med indikatorer som används i andra länder för

att möjliggöra internationell jämförelse.

 Arbete med att ta fram indikatorer för hållbar utveckling pågår på

bl.a. flera myndigheter och Miljövårdsberedningen avser att presentera

ett förslag till indikatorer senhösten 1997 som också kommer att

redovisas i miljöpropositionen 1998.

3.13.5 Producentansvaret förstärks

Producentansvaret ska utvecklas. Producentansvar för uttjänta varor har

införts för förpackningar, returpapper och däck. Regeringen har beslutat

om producentansvar också för uttjänta bilar och elektriska eller

elektroniska produkter. Byggsektorn har gjort ett åtagande om

producentansvar.

Kretsloppsdelegationen har lämnat förslag till producentansvar för

möbler samt i sin strategirapport föreslagit hur producentansvaret ska

kunna utvecklas.

Regeringen kommer att återkomma till dessa förslag i

miljöpropositionen.

3.13.6 Eko-effektivitet och Faktor 4/10 utvecklas

Begreppen Eko-effektivitet och faktor 4/10 som innebär en genomsnittlig

ökning i effektiviteten med en faktor 4 till 10 av dagens användning av

energi och naturresurser. Begreppen kan användas som ett instrument i

det långsiktiga arbetet att nå hållbar utveckling. En förutsättning för att

resursförbrukningen skall kunna minska drastiskt är att skapa ett effektivt

kretslopp av material och näringsämnen i samhället.

Kretsloppsdelegationen diskuterar i sin rapport behovet av

kretsloppsanpassning, avgiftning och effektivisering och bedömer att en

faktor 10 anger dimensionen av den effektivisering som behövs i energi-

och materialutnyttjandet i den industrialiserade delen av världen.

 Regeringen avser att verka för att begreppet eko-effektivitet

utvecklas, verka för att begreppet får gehör och förankras i andra länder

samt verka för tillskapande av effektivt kretslopp av material och

näringsämnen.

3.13.7 Utforma en hållbar kemikaliepolitik

Kemikommittén, som avlämnade sitt betänkande i juni i år (SOU

1997:84), bedömer att en fortsatt användning av organiska, långlivade

och bioackumulerbara ämnen framställda av människan är ett hot mot en

hållbar utveckling. Kommittén anser att att den samlade risken från

kemikalier idag är mer komplicerad och svårbedömd än tidigare.

Kommittén lämnar i sitt betänkande förslag till en ny kemikaliepolitik

inklusive nya kemikaliepolitiska mål. Regeringen återkommer till dessa

förslag i miljöpropositionen.

3.13.8 En hållbar utveckling i skärgårdsområden

Hållbar utveckling i Sveriges skärgårdsområden måste bygga på

förutsättningarna för de bofasta att leva kvar och arbeta i skärgården.

Hållbar utveckling innebär också att miljösituationen, t.ex. när det gäller

vattenmiljön, måste förändras till det bättre.

 Regeringen kommer under hösten 1997 att uppdra till berörda centrala

myndigheter och länsstyrelser att i samarbete med berörda kommuner

och lokala organisationer m.m. få till stånd samlade och

sektorsövergripande miljö- och utvecklingsprogram för några av de

större skärgårdsområdena. Arbetet med en Agenda 21 för Östersjön

inriktas på hållbar utveckling inom alla relevanta sektorer.

3.13.9 Gröna Jobb redovisas i särskild rapport

Gröna jobb är ett vittomfattande begrepp som används i flera

sammanhang.

Det innefattar statens satsningar genom särskilda program. T.ex har

pengar avsatts genom kretsloppsmiljarden till sysselsättningsskapande

investeringar som bidrar till kretsloppsanpassning av byggnader och

anläggningar. Pengar har även avsatts till lokala investeringsprogram

vilka avses stimulera såväl sysselsättning som teknikutveckling.

Naturvårdsverket har haft i uppdrag att förvalta bidrag till investeringar

för att öka sysselsättningen och förbättra miljön. Uppdraget har nu

utvärderats i en rapport från Naturvårdsverket (NV 631-2273-97Ke).

Begreppet gröna jobb innefattar också miljörelaterat arbete och

utveckling inom de traditionella näringslivsbranscherna.

En precisering av begreppet och en redovisning av förslag och

pågående satsningar, är angelägen som underlag för det fortsatta arbetet.

I detta sammanhang är det som en del i helhetssynen på

samhällsutvecklingen, viktigt att kraven på ett säkert och utvecklande

arbetsliv beaktas. Regeringskansliet avser därför att ta fram ett sådant

underlag i en särskild rapport.

3.13.10 Kunskapscentrum

För att stödja arbetet med investeringar för hållbar utveckling avser

regeringen låta Miljövårdsberedningen utreda inrättande av ett fristående

kunskapscentrum ( Centrum för ekologisk hållbarhet ) förlagt till ett

universitet/högskola, till exempel med teknisk inriktning.

Miljövårdsberedningen bör vid framtagandet av förslaget samråda med

berörda universitet/högskolor, forskningsorgan och statliga myndigheter.

Centrumet bör tjäna som stöd och som en samordnande resurs till

omställningsarbetet i bl.a. kommunerna. Det bör också ha god kontakt

med forskningen inom området. En annan uppgift för centrumet bör vara

att sprida information, tillvarata lokala initiativ, sprida erfarenheter och

fungera som en mötesplats för olika intressenter. Med hjälp av

informationsteknologin kan en daglig mötesplats på internet skapas.

Centrumet skall kunna engageras i uppföljningen och utvärderingen av

olika projekt som finansieras via de olika anslagen för hållbar utveckling.

Miljövårdsberedningen bör lägga sitt förslag i sådan tid att centrumet kan

inrättas under 1998.

En stark och framgångsrik forskning är en förutsättning för att Sverige

i framtiden skall kunna vara en pådrivande kraft för en ekologiskt hållbar

utveckling. För att öka kunskaperna om vilka vägval som leder till en

ekologiskt hållbar utveckling behövs ett ökat tvärvetenskapligt

forskningssamarbete samt en breddning av denna forskning utanför

traditionella forskningsområden. Det behövs effektivare metoder att

sprida information om nya forskningsrön samt ett ökat samarbete med

det övriga samhället, särskilt näringslivet, samt regionala och lokala

myndigheter. Ingenjörsvetenskapsakademien (IVA) har föreslagit att en

Miljöforskningsstämma bör arrangeras regelbundet. Stämman bör

fokusera på sådana miljöforskningsresultat som kan leda till direkta

tillämpningar, med syftet att minska resursåtgången eller minska

oönskade miljöeffekter i samband med verksamheter.

 Regeringen avser att låta klarlägga hur olika intressenter kan

medverka till att en sådan årlig stämma skall kunna komma igång från

1999 och hur den fortlöpande kan finansieras.

3.13.11 Identifiera subventioner som motverkar en hållbar utveckling

Naturvårdsverket har till Riksrevisonsverket inrapporterat ett antal

statliga subventioner som kan antas motverka en ekologiskt hållbar

utveckling. Av dessa skall Riksrevisionsverket granska ett antal närmare.

Som en del i pilotarbetet för myndigheternas miljöledningsarbete bör

också myndigheterna gå igenom de stödsystem de själva administrerar,

utifrån den metodik som Naturvårdsverket och Riksrevisionsverket nu

utvecklar.

3.13.12 Kommunvis inventering av radioaktivt avfall

På grund av radioaktivt nedfall kan material för energiutvinning

innehålla ökade koncentrationer av radioaktiva ämnen. En ökad

användning av biomaterial kan leda till höjda nivåer av radioaktivitet i

områden runt biobränsleanläggningar. Ett åtgärdsprogram bör därför tas

fram som bl.a. omfattar en inventering av olika biomaterials innehåll av

vissa radionukleider i de delar av landet där nedfallet av radioaktiva

ämnen varit stort. Programmet bör vidare innehålla förslag till åtgärder

som syftar till en från strålskyddssynpunkt säker hantering av flis samt

säker hantering och slutförvaring av aska från biobränsle och torv från

sådana områden. Strålskyddsinstitutet ges i uppdrag att sammanställa

kommunvisa inventeringar och ta fram ett bedömningsunderlag och

förslag till hantering av aska och slagg.

3.13.13 Mark och vatten - regionala miljö- och hushållningsprogram

 I varje del av landet finns områden med miljö- och hushållningsproblem

av regional räckvidd, som det finns skäl att uppmärksamma också i ett

riksperspektiv i arbetet för ett ekologiskt hållbart Sverige. Under de

senaste åren har särskilda utredningar utförts av Miljövårdsberedningen

med sikte på hållbar utveckling av våra fjällområden respektive våra

skärgårdsområden, vilka utgör exempel på sådana områden.

Inom samhällsplaneringen för ekologisk hållbar utveckling har

länstyrelserna att bevaka att riksintressena i fråga om mark- och

vattenanvändningen tillgodoses, att de nationella miljömålen får

genomslag i planeringen och att statlig sektorsplanering inom olika

områden ges en regional anpassning och samordnas i hållbar riktning.

Länsstyrelsernas arbete med regionala miljöstrategier och med

underlag för kommunernas planering när det gäller riksintressen för

mark- och vattenanvändningen, ger vägledning för bedömning av vilka

områden i landet som har från rikssynpunkt särskilt framträdande miljö-

och resurshushållningsproblem.

 Miljö- och hushållningsfrågorna i sådana områden måste ges ökad

tyngd både i planeringen för regional utveckling och i den kommunala

fysiska planeringen. Tydligare utgångspunkter för miljöhänsyn,

kretsloppsanpassning och hushållning med mark och vatten behöver tas

fram.

Ett arbete med regionala miljö- och hushållningsprogram bör initieras

på länsnivå för att, med utgångspunkt i de regionala miljöstrategierna,

nationella miljömål och riksintressen, ta tillvara de

utvecklingsmöjligheter och den potential för sysselsättning och tillväxt

som ligger i resurshushållning och miljöanpassning inom sådana

områden.

 Regionala miljö- och hushållningsprogram bör utarbetas i samarbete

mellan länsstyrelsen och berörda kommuner och andra intressenter samt,

i de fall detta är aktuellt, med berörda regionala självstyrelseorgan.

Programmen bör omfatta:

à Konkreta steg för att åtgärda områdets miljö- och

hushållningsproblem på ett sätt som är tillfredsställande från

miljösynpunkt samtidigt som det går att förena med intresset av

sysselsättning och tillväxt.

à Analys av förutsättningar för användning av miljöbalkens instrument,

bl.a. dess regler om miljökvalitetsnormer.

à Analys av ekonomiska förutsättningar och villkor för utvecklingsstöd,

bl.a. EU-stöd, till ekologiskt hållbara lösningar, samt

à Ett samlat program för behandling av områdets miljö- och

hushållningsfrågor i regional och lokal planering med sikte på

ekologiskt hållbar utveckling.

Boverket, Riksantikvarieämbetet och Naturvårdsverket bör, efter samråd

med länsstyrelserna samt NUTEK och berörda sektormyndigheter,

utarbeta en översikt över områden där behovet av regionala miljö- och

hushållningsprogram är särskilt framträdande i ett riksperspektiv. Även

tätortsanknutna frågor, som sambanden mellan markanvändning och

trafik i storstadsregionerna eller frågan om ytterligare

nationalstadsparker, bör därvid belysas.

En försöksverksamhet bör inledas för att finna former för arbetet med

regionala miljö- och hushållningsprogram. Ett första steg kommer att tas

genom uppdrag till länsstyrelserna i fråga om våra centrala

skärgårdsområden.

Skr. 1997/98:13

4 Lokala och nationella investeringar

Kampen mot arbetslösheten kommer att dominera inrikespolitiken de

närmaste åren. Regeringens mål är att den öppna arbetslösheten skall

halveras till år 2000. Därefter skall utvecklingen drivas vidare.

Arbetslösheten innebär att stora personella och ekonomiska resurser är

inte tas tillvara. Det är samhällsekonomiskt förmånligt att göra

framtidsinriktade investeringar som samtidigt minskar arbetslösheten och

ökar samhällets ekologiska hållbarhet. Regeringen avser att inleda ett

brett investeringsprogram i syfte att stimulera modernisering av

bebyggelse, infrastruktur och energisystem. Huvuddragen redovisades i

den ekonomiska vårpropositionen 1997. I budgetpropositionen lägger

regeringen fram mer detaljerade planer för statens insatser i

sammanhanget.

4.1 Lokala investeringprogram

Det krävs en lokalt förankrad verksamhet om arbetet med att föra in den

ekologiska dimensionen i samhällsbygget ska lyckas. Den slutsatsatsen

dras bland annat i de mål, principer och rekommendationer som inryms i

Agenda 21 och Habitatagendan (från FN-konferensen om boende,

bebyggelse m.m. 1996 i Istanbul).

I 1997 års ekonomiska vårproposition (1996/97:150, bilaga 5)

redovisar regeringen huvudinriktningen för lokalt förankrade program för

stöd till investeringar i ekologiskt hållbar utveckling. Kommunerna avses

få möjlighet att i samverkan med olika lokala aktörer, privata och

offentliga, söka statligt stöd till lokala investeringsprogram.

Riksdagen har godkänt huvudinriktningen av de lokala

investeringsprogrammen samt att 5,4 miljarder kronor avsätts för

ändamålet under perioden 1998-2000.

Tvåfaldigt syfte

De lokala investeringsprogrammen för ekologisk hållbarhet kommer

aktivt att medverka till förverkligandet av två prioriterade mål; dels att

bidra till en ökad sysselsättning och därmed vara en del i arbetet för att

halvera den öppna arbetslösheten fram till år 2000, dels att tydligt öka

takten i omställningen av Sverige till ett ekologiskt uthålligt samhälle

med ett säkert och utvecklande arbetsliv. De anslag som nu ges för de tre

närmaste åren skall ses som ett första steg i ett långsiktigt och

målmedvetet arbete för ekologisk omställning.

Genom att insatserna koncentreras till ett antal kommuner bedömer

regeringen att effekterna på sysselsättningen kommer att bli påtagliga

redan kortsiktigt. Lediga resurser i form av kvalificerad arbetskraft inom

bygg- och anläggningssektorn ges genom detta program ytterligare

möjligheter att sättas in i framtidsbyggandet.

 Programmens utformning och starka lokala koppling ger dessutom

förutsättningar för alla att delta i omställningsarbetet. Det kräver bland

annat att såväl män som kvinnor ges möjligheter att delta aktivt i

samhällsplaneringsprocessen. Mot bakgrund av att en stor del av den

omedelbara sysselsättningen kan antas uppkomma inom bygg- och

anläggningssektorn kommer kortsiktigt den ökade arbetskraftsefterfrågan

främst män till del. Genom den bredd av insatser som kan genomföras

inom ramen för de lokala investeringsprogrammen bör effekterna på

arbetsmarknaden på något längre sikt påverka också andra sektorer än

bygg- och anläggningssektorn.

Det är regeringens uppfattning att den lokala förankringen genom

investeringsprogrammen kommer att leda till en snabb utveckling av

tekniker och metoder som ökar den ekologiska hållbarheten i det

investerade realkapitalet. Långsiktiga investeringsprogram bör kunna ge

positiva effekter på sysselsättning och tillväxt. Den tekniska och

industriella utvecklingen av nya produkter och system för ekologiskt

hållbar utveckling stimuleras. En stabil hemmamarknad underlättar

kommersialisering och export.

 Det omfattande lokala Agenda 21-arbetet i Sverige har skapat nya

nätverk och lagt en fast grund för det fortsatta arbetet. Det är viktigt att

bygga vidare på den.

De lokala investeringsprogrammens utformning och bedömning

För att stödet till en kommuns lokala investeringsprogram ska vara av

sådan omfattning att det ger påtagliga effekter i de investeringar som

genomförs, avser regeringen att på grundval av inkomna ansökningar

välja ut ett antal kommuner som ges möjlighet att förmedla statligt stöd

till ekologiskt hållbara investeringar.

Det regelverk som utformas för de lokala investeringsprogrammen

avses ges en sådan utformning att kommunernas möjligheter att ta

hänsyn till de lokala förutsättningarna är stora. De krav som kommer att

ställas från statsmakternas sida utgår från de effekter som avses uppnås

med investeringarna, att de minskar miljöbelastningen, ökar

effektiviteten i användningen av energi och andra naturresurser, ökar

användningen av förnybara råvaror, ökar återbruk, återanvändning,

recirkulation och återvinning av resurser samt bidrar till att öka

sysselsättningen. Kommunerna har också t.ex. möjlighet att ansöka om

medel till sanerings- och återställningsåtgärder för förorenade mark- och

vattenområden. För att underlätta samordning är det regeringens

uppfattning att det bör vara möjligt att kombinera stöd inom ramen för de

lokala investeringsprogrammen med andra statsbidrag i den mån övriga

regelverk tillåter det.

Mot bakgrund av den akuta situationen på arbetsmarknaden bör

investeringsprogrammen komma igång så snabbt som möjligt.

Kommunerna avses inkomma med en intresseanmälan där en första

beskrivning av investeringsprogrammets innehåll presenteras. Därefter

sker en dialog mellan regeringen och kommunerna, varefter en slutlig

ansökan om stöd lämnas till regeringen.

4.2 Investeringar i ekologisk omställning av byggnader,

anläggningar och infrastruktur

En miljard kronor har avsatts till ett femårigt statligt investeringsbidrag

för en ekologiskt hållbar samhällsutveckling (1997-2001) (prop.

1995/96:222, bet. 1995/96:FiU15, rskr 1995/96:307). Pengarna ska i

första hand användas till kretsloppsanpassning av befintlig bebyggelse

och infrastruktur. Till exempel inom miljonprogrammets bostadsområden

finns stora behov av renoveringar. Med stöd av detta investeringsbidrag

kan den nödvändiga renoveringen ges en kretsloppsprofil, vilket

samtidigt kan ge positiva sociala effekter.

Exempel på stödberättigade investeringar är åtgärder som minskar,

återvinner eller separerar avfall, minskar utsläpp av kväve och fosfor,

separerar avloppsvatten eller innebär återanvändning av byggmaterial

och kretsloppsanpassad renovering. Som villkor för bidraget gäller att

investeringen ska bidra till bättre miljö, ge sysselsättning samt utnyttja ny

teknik eller nya arbetsmetoder. Ett viktigt syfte med kretsloppsmiljarden

är att ge kommuner, företag och organisationer möjlighet att pröva ny

miljöteknik och nya metoder och därigenom driva på utvecklingen mot

ekologisk hållbarhet.

En mindre del av anslaget (300 milj kr) disponeras av länsstyrelserna

för stöd till mindre investeringar (högst 8 milj kr investeringskostnad)

medan huvuddelen fördelas av regeringen.

4.3 Nationella investeringar i infrastruktur

I den ekonomiska vårpropositionen redovisades också åtgärder för

nationella investeringar. Där aviseras ett nationellt investeringsprogram

fr.o.m. 1999 för ökade infrastukturinvesteringar som bidrar till en ökad

sysselsättning. I programmet ingår vissa kostnader för utbyggnad av

Botniabanan mellan Nyland och Umeå. Programmet medger också en

finansiell beredskap för ett fortsatt statligt stöd till Inlandsbanan. Vidare

ingår en nationell finansiering av vissa reviderade storstadsprojekt i

Stockholm och Göteborg. Denna nationella finansiering kommer att

omprövas när förutsättningarna för regional finansiering ytterligare

utretts.

4.4 Nationella investeringar i energisystem

En effektivare energianvändning och ökad användning av förnybara

energikällor är en avgörande del i omställningsarbetet. Därför föreslog

regeringen ett program som omfattar 9 miljarder kronor under en

sjuårsperiod i detta syfte. Programmet ingår i de i proposition 1996/97:84

föreslagna riktlinjerna för energipolitiken som syftar till att på ett

kostnadseffektivt sätt minska användningen av el för uppvärmning,

utnyttja det befintliga elsystemet effektivare och öka tillförseln av el och

värme från förnybara energikällor. Programmets huvudinriktning är en

kraftfull långsiktig satsning på forskning, utveckling och demonstration

av ny energiteknik. Omställningen av energisystemet är ett led i Sveriges

strävan att vara ett föregångsland när det gäller att skapa en ekologiskt

hållbar utveckling.

Miljödepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 11 september 1997

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Hjelm-
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar skrivelse 1997/98:13 Ekologisk hållbarhet

Skr. 1997/98:13

2

1