Regeringens proposition

1996/97:5

Forskning och samhälle

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 12 september 1996

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Carl Tham

 (Utbildningsdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen presenteras regeringens forskningspolitik för åren 1997 - 1999.

 Forskning och ny teknologi spelar en allt större roll för samhällets

utveckling. Genom nya rön inom grundforskningens område samt genom tillämpad

forskning och utvecklingsarbete skapas förutsättningar för ökad kunskap och

därmed möjligheter att på ett avgörande sätt förbättra människors livsvillkor.

 Möjligheterna att utnyttja kunskap som genereras genom forskning och

utvecklingsarbete främjas av en allmänt hög utbildningsnivå i samhället. De är

också beroende av kunskaper om forskningens möjligheter och begränsningar,

forskarnas inställning till nyttiggörande av forskningen och mekanismer för

samverkan mellan forskning och samhälle.

 Regeringens forskningspolitik syftar till att upprätthålla omfattningen av

forskningsinsatserna på den höga nivå som länge varit utmärkande för Sverige i

internationell jämförelse. Regeringens förslag till forskningspolitikens

inriktning under den kommande perioden ökar möjligheterna att få fram kunskap av

hög kvalitet och relevans som bättre kan utnyttjas i samhället. Ett närmande

mellan forskningen och övriga samhällssektorer och en ökad samverkan mellan

olika aktörer i forskningssystemet är därför nödvändiga.

 Regeringen föreslår övergripande mål för forskningen och allmänna riktlinjer

för forskningspolitiken. Dessa mål och riktlinjer förstärker även regeringens

politik på andra områden än forskningens.

 Forskningens inriktning skall svara mot behoven i samhället. Detta innebär att

forskning skall avse alla samhällsområden och bidra till utvecklingen inom dessa

områden.

 Övergripande forskningspolitiska beslut bör fattas av statsmakterna medan

organ med sakkunskap inom berörda områden beslutar om verksamheten och den

närmare medelsfördelningen. De demokratiskt valda organen måste ta det yttersta

ansvaret för de offentliga forskningsresurserna och deras användning. Det

innebär att statsmakterna måste kunna övergripande planera för alla offentliga

medel som används för att finansiera forskning, således även för de

löntagarfondsmedel som avsatts till stiftelser för forskningsstöd. Regeringen

har i propositionen Statliga stiftelser (prop. 1996/97:22) som beslutas i dag,

föreslagit att det införs en ny bestämmelse i stiftelselagen (1994:1220) med

innebörden att regeringen, såvitt gäller stiftelser som har bildats av staten,

får ändra sådana föreskrifter i stiftelseförordnandet som inte avser

stiftelsernas ändamål. I den forskningspolitiska propositionen föreslår

regeringen att riksdagen godkänner att riktlinjen vid de ändringar av

löntagarfondsstiftelsernas stiftelseförordnanden som bör komma till stånd skall

vara att regeringen utser och entledigar ledamöterna i stiftelsernas styrelser.

 Det demokratiska samhället garanterar forskningens frihet. Denna frihet

förutsätter dock att forskarna upprätthåller kvaliteten i sin forskning, verkar

för att den har hög relevans och bidrar till nyttiggörande av

forskningsresultaten. Friheten förutsätter också att forskarna tar ansvar i

forskningsetiska frågor. Regeringen avser att tillsätta en utredning med

parlamentarisk förankring för att allsidigt belysa forskningsetiska frågor.

 I den forskning och utveckling som finansieras med statliga medel måste den

vetenskapliga kvaliteten vara hög. Internationella utvärderingar bör därför

göras inom alla forskningsområden med statlig finansiering.

 Forskningens samhällsrelevans bör tillmätas större betydelse inom all

forskning. Därför måste samtliga forskningsfinansiärer och forskare i ökad

utsträckning uppmärksamma relevansen i den forskning som bedrivs. I detta syfte

avser regeringen att ändra i instruktioner och föreskrifter.

 Ett ökat nyttiggörande av forskningen förutsätter också att samverkan mellan

forskarna och det omgivande samhället intensifieras. För att tydliggöra

högskolornas uppgift att samverka med det omgivande samhället föreslår

regeringen i budgetpropositionen för år 1997 en ändring i högskolelagen

(1992:1434). Regeringen anser att högskolan har ett ansvar när det gäller stöd

till forskaren i frågor som rör samverkan med det omgivande samhället. Vidare

måste informationen om forskningen förbättras. Regeringen vidtar åtgärder i

detta syfte.

 Jämställdheten i forskningen och forskning med ett genusperspektiv måste öka.

Riksdagen har tidigare på regeringens förslag beslutat om åtgärder för att

främja jämställdhet och genusforskning. Regeringens förslag till ytterligare

åtgärder avser bl.a. inrättande av ett sekretariat för genusforskning vid

Göteborgs universitet, ett nytt tema, tema Genus, vid Linköpings universitet och

nya tjänster med inriktning mot genusforskning.

 Alla universitet och högskolor bör förfoga över vissa egna resurser för

forskning. Därigenom förbättras förutsättningarna för att den långsiktiga

kunskapsutvecklingen och samverkan med det regionala arbetslivet kan fortsätta

att öka. Regeringen föreslår därför i budgetpropositionen att de mindre och

medelstora högskolorna tilldelas fasta och ökade forskningsresurser.

 Sambandet mellan utbildning och forskning måste stärkas. En utbyggnad av

forskningsresurserna vid de mindre och medelstora högskolorna bidrar till att

stärka detta samband. En reformerad forskarutbildning och en förändrad

lärartjänstorganisation kan likaledes gagna sambandet mellan forskning och

utbildning. Dessa frågor är för närvarande föremål för utredning och beredning

och regeringen avser att återkomma med förslag till riksdagen under år 1997.

 Sverige deltar aktivt i det internationella forskningssamarbetet. Sverige har

tillsammans med andra rika länder ett särskilt ansvar att bedriva forskning som

rör de globala ödesfrågorna, t.ex livsmedelsförsörjning, hälsa och miljö.

Regeringen anvisar åtgärder som främjar en sådan utveckling. Sveriges deltagande

i det internationella storskaliga forskningssamarbetet skall bli föremål för

utredning.

 Regeringen anser att den EU-finansierade forskningen skall ge ett brett stöd

till utvecklingen i Europa. EU-forskningen bör främja ökad tillväxt och

sysselsättning, bidra till lösningar av de globala problemen och av konkreta

samhällsproblem i Europa. I dessa syften bör humaniora och samhällsvetenskap,

miljöforskning och stöd till små och medelstora företags deltagande i EU:s

forskningsprogram prioriteras. Generella åtgärder som kan underlätta Sveriges

deltagande i EU:s ramprogram för forskning anvisas.

 Det är regeringens bedömning att det nuvarande forskningssystemet i huvudsak

är lämpligt för att uppnå de mål och riktlinjer som regeringen har för

forskningen och forskningspolitiken. Regeringen föreslår därför inga djupgående

förändringar i organisationen. Det svenska forskningssystemet med många

forskningsfinansiärer medför ett stort behov av samarbete över råds- och

sektorsgränser. Regeringen pekar på behovet av en förstärkt samverkan mellan

myndigheterna inom vissa särskilda områden, t.ex. forskning om globala problem,

om teknisk forskning och socialt motiverade behov av teknikanvändning, forskning

om ojämlikhet i hälsa, forskning inom informationsteknik, skogsindustriell

forskning, livsmedelsteknisk forskning och forskning kring landsbygdsutveckling.

Samarbetet mellan forskningsråden stärks genom inrättandet av en särskild

samverkansgrupp för att främja tvärvetenskap och jämställdhet.

 Biblioteksdatabassystemet LIBRIS skall utvecklas till en nationell och allmän

informationsresurs. Systemet med ansvarsbibliotek byggs ut. Det svenska

universitets- och högskoleväsendets gemensamma datanät, SUNET, bör även omfatta

åtminstone ett folkbibliotek per kommun samt statliga och statsunderstödda

muséer. Regeringen anser att landets bibliotekssystem skall integreras så att

nationens biblioteks- och informationssystem kan utnyttjas bättre av medborgarna

oavsett bostadsort och utan kostnad för den enskilde.

 Bland övriga åtgärder som syftar till att förbättra infrastrukturen för

forskningen, framför allt den samhälls- och socialvetenskapliga forskningen,

ingår en kraftig förstärkning av resurserna för vård och uppbyggnad av databaser

för longitudinell forskning. Detta är av avgörande betydelse för bl.a. forskning

om ojämlikhet i hälsa, vilket är ett område regeringen finner särskilt

angeläget.

 För att främja näringslivets utveckling föreslås en rad åtgärder som rör

samverkan mellan högskola och näringsliv och nyttiggörande av

forskningsresultat. Frågan om forskningens relevans för näringslivet

uppmärksammas särskilt. Högskolans samverkan med det omgivande samhället bör

öka. Regeringen föreslår i budgetpropositionen professurer i produktionsteknik

med inriktning mot elektronikindustrin, liksom en satsning på forskarutbildning

i teleinformatik i samarbete mellan Högskolan i Karlskrona/Ronneby, Kungl.

Tekniska högskolan (KTH) och Mitthögskolan.

 Regeringen avser vidare att tillsätta en utredning med syfte att inrätta ett

tekniskt forskningsinstitut i Göteborg i samarbete med näringslivet. Regeringen

föreslår i propositionen med förslag till tilläggsbudget för innevarande

budgetår, som är en del av budgetpropositionen, att en engångssumma ställs till

förfogande för ändamålet, under förutsättning att utredningen leder till åsyftat

resultat och projektet kan genomföras.

 För att ytterligare stärka näringslivets utveckling föreslår regeringen i

budgetpropositionen nya insatser inom Närings- och teknikutvecklingsverkets

(NUTEK) område - mindre företags kompetens- och teknikförsörjning,

tjänsteproduktion och IT-användning, komplexa tekniska system, samt människa,

teknik, organisation. Vidare planeras insatser för att främja och utveckla IT

för den offentliga sektorn. Det särskilt inrättade FoU-programmet för

träråvarubaserad industri förlängs i tre år och det fordonstekniska programmet i

fem år. Särskilda medel avsätts också för konkurrensforskning.

 Forskningsrådens ansvar för forskningens kvalitet och relevans betonas. I

enlighet härmed föreslås åtgärder för att främja förnyelse och rörlighet i

forskningen. Bl.a. införs en rätt för forskningsråden att inrätta tidsbegränsade

professurer. Humanistisk-samhällsvetenskapliga forskningsrådet (HSFR) föreslås i

budgetpropositionen få en resurförstärkning för att öka antalet

forskarassistenttjänster, särskilt inom det humanistiska området. Genom att en

särskild samverkansgrupp inrättas ökar förutsättningarna för att bedriva

tvärvetenskaplig forskning.

 Forskning om brottsförebyggande åtgärder och ekobrottslighet prioriteras. En

utredning avseende rättsväsendets forsknings- och utredningsarbete tillsätts.

 Regeringen föreslår i budgetproposition ökade resurser till Lunds universitet

för kunskapsutveckling om Ost- och Sydostasien. En fastare struktur för

samarbetet med denna region införs. Vidare föreslås resurser till Uppsala,

Stockholms och Lunds universitet för uppbyggande av en nationell

nätverksstruktur för Europaforskning inom ämnena statsvetenskap, ekonomi och

juridik.

 Regeringen föreslår att Sverige ansluter sig till en konvention om grundandet

av ett europeiskt universitetsinstitut (EUI) i Florens. Därmed skulle svenska

forskarstuderande få samma möjligheter som studerande från andra EU-länder att

bedriva forskarutbildning vid institutet. Institutet är inrättat av EU-länderna

och bedriver forskarutbildning och forskning inom juridik, samhällsvetenskap och

humaniora.

 Forskningsverksamheten av särskild utrikes- och säkerhetspolitisk betydelse

vid Utrikespolitiska institutet har visat sig vara av vikt för att förstärka den

yngre kompetensen inom området och programmet bör därför förlängas. Med hänsyn

tagen till regeringens mål om ett intensifierat samarbete inom Östersjöregionen

föreslår regeringen i budgetpropositionen att forskningen om den ekonomiska

utvecklingen i Central- och Östeuropa ges ökade statliga bidrag. Det

forskningssamarbete med u-länder som Styrelsen för internationellt

utvecklingssamarbete (SIDA) övertagit från Styrelsen för u-landsforskning

(SAREC) ges fortsatt hög prioritet.

 Migrations-, integrations- och invandrarforskningen uppmärksammas. Forskningen

om internationell migration och etniska relationer, IMER-forskning, ges genom

förslag i budgetpropositionen ökade förutsättningar genom inrättande av ett nytt

tema, tema Etnicitet, vid Linköpings universitet.

 Inom försvarsforskningen betonar regeringen totalförsvarsforskningen, som både

är central för totalförsvarets utveckling och är en viktig resurs som kan

utnyttjas utanför försvarssektorn. Arbetsformerna för planering av nationell

flygteknisk forskning har varit framgångsrika och det flygtekniska programmet

bör fortsätta.

 En kraftsamling görs på alkoholforskningsområdet och på området forskning för

de sociala trygghetssystemen. Socialvetenskapliga forskningsrådet (SFR) kommer

att ges i uppdrag att samordna resurserna för forskning inom dessa områden. Även

handikappforskning, barn- och äldreforskning pekas ut som angelägna områden.

 Regeringen fullföljer reformen av kommunikationsforskningens organisation. Den

kommunikationspolitiskt motiverade forskningen inom IT-området skall ges ökad

vikt och bygga på en helhetssyn på informationssamhället.

Kommunikationsforskningsberedningen (KFB) ges permanenta resurser för detta

ändamål i budgetpropositionen. Vidare föreslås medel för en förstärkning av

forskning, utveckling och demonstrationsverksamhet inom området kollektivtrafik

och samhällsbetalda resor. Långsiktig kunskapsuppbyggande forskning inom

geoteknik prioriteras genom att medel för denna forskning överförs från andra

berörda myndigheter till Statens geotekniska institut.

 Arbetet med samhällets omställning till en hållbar utveckling kräver stöd av

samordnade forskningsinsatser. Forskningsområden utanför den traditionella

miljöforskningen måste i ökad utsträckning bidra till kunskapsstödet.

Forskningsrådsnämnden får i uppdrag att vidareutveckla och konkretisera

forskningsinsatser inom området hållbar utveckling.

 Inom miljöforskningen kvarstår regeringens prioriteringar avseende fysisk

påverkan, kretslopp och varuflöden samt samhälls- och tvärvetenskaplig

forskning. En aktuell fråga gäller eventuella risker för miljö och hälsa av

miljögifter med hormonella effekter. Vidare lyfts forskning om klimat, biologisk

mångfald och strålskydd fram som angelägna områden. Konjunkturinstitutets FoU-

verksamhet inom området miljöräkenskaper får fortsatt stöd.

 Forskning för utveckling av ekologisk produktion inom jordbruket och

trädgårdsnäringen kommer att kraftigt förstärkas. Vidare tillförs betydande

medel Stiftelsen Lantbruksforskning för FoU och marknadsbefrämjande åtgärder

inom jordbrukssektorn. En samordning av forskning rörande landsbygdsutveckling

föreslås.

 Organisationen av arbetsmarknadsforskningen har nyligen reformerats. Ett nytt

arbetsmarknadspolitiskt institut för utvärdering av arbetsmarknadspolitiken

inrättas. En förändrad inriktning av arbetsmiljöforskningen mot området

arbetsorganisation genomförs.

 Den kulturpolitiskt relevanta forskning som finns inom hela kulturområdet

avses bli föremål för utredning. Ett sammanhållet tvärvetenskapligt program för

forskning om kulturarv och olika kulturområden skall byggas upp med förbättrad

forskningsinformation och nyttiggörande av forskningsresultat. Ett

Barnkulturcentrum inrättas vid Högskolan i Växjö. Den sektoriella

massmedieforskningens ekonomiska och organisatoriska förutsättningar bör

ytterligare analyseras.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut

1.2 Lagförslag

 1.2.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1976:661) om

 immunitet och privilegier i vissa fall

 1.2.2 Förslag till lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen

 (1982:763)

 1.2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1996:000) om ändring

 i lagen (1991:1136) om försöksverksamhet med

 kommunal primärvård

2 Ärendet och dess beredning

3 Regeringens övergripande forskningspolitik

 3.1 Inledning

 3.2 Internationella trender inom forskningspolitiken

 3.3 Den svenska forskningens omfattning och struktur

 3.4 Mål för forskningen och riktlinjer för forskningspolitiken

 3.5 Stiftelser inrättade med löntagarfondsmedel

 3.6 Forskningens kvalitet och relevans

 3.7 Jämställdhet och genusforskning

 3.8 Forskning vid mindre och medelstora högskolor

 3.9 Samverkan mellan högskola och samhälle -högskolans tredje

 uppgift

 3.10 IT- och bibliotekspolitik

 3.11 Forskning inför 2000-talet

 3.11.1 De statliga forskningsresursernas omfattningoch

 inriktning för perioden

 1997 - 1999

 3.11.2 Forskning om globala problem

 3.11.3 Forskning för en hållbar utveckling

 3.11.4 Forskning och samarbete kringÖstersjöregionen

 3.11.5 Forskning om ojämlikhet i hälsa m.m.

 3.11.6 Socialt motiverad teknikutveckling

 3.11.7 IT-forskning

 3.11.8 Tekniskt forskningsinstitut

 3.11.9 En samordnad skogsindustriellforskning

 3.11.10 Forskning och utveckling inomlivsmedelsområdet

 3.11.11 Samordning av forskning rörande

 landsbygdutveckling

 3.12 Forskningsfinansiering

 3.12.1 Sammanfattning av Forskningsfinansierings-

 utredningens betänkande Forskning och pengar

 (SOU) 1996:29)

 3.12.2 Ställningstaganden till Forskningsfinansierings-

 utredningen

 3.13 Sveriges internationella forskningssamarbete

 3.13.1 Svenskt deltagande i storskaligt internationellt

 forskningssamarbete

 3.13.2 EU:s forskningsprogram och det svenska

 deltagandet

 3.13.3 Sveriges ställningstagande till EU:s femte

 ramprogram

 3.13.4 Nationella forskningsinsatser i relation till

 EU:s FoU-program

 3.13.5 Förstärkning av EU/FoU-rådet

 3.13.6 Vissa särskilda EU-frågor

 3.13.7 Europeiska universitetsinstitutet (European

 University Institute, EUI) i Florens

4 Justitiedepartementets verksamhetsområde

 4.1 Organisationen av forskningen

 4.1.1 Brottsförebyggande rådet

 4.1.2 Polisväsendet

 4.1.3 Brottsofferfonden

 4.1.4 Universitet och högskolor

 4.2 Prioriterade forskningsområden inom rättsväsendet

 4.2.1 Forskning om brottsförebyggande verksamhet

 4.2.2 Forskning om brottsoffer

 4.2.3 Forskning om ekonomisk brottslighet

 4.3 Översyn av den framtida organisationen avforskningen inom

rättsväsendet

5 Utrikesdepartementets verksamhetsområde

 5.1 Inledning

 5.2 Utrikes- och säkerhetspolitiskt motiverad forskning

 5.3 Forskning rörande Central- och Östeuropa

 5.4 Biståndsmotiverad forskning

 5.5 Forskning inom det migrationspolitiska området

6 Försvarsdepartementets verksamhetsområde

 6.1 Beskrivning av verksamhetsområdet

 6.2 Motiv för försvarsforskning och beskrivning

 av försvarets forskningssystem

 6.3 Samverkan inom forskning

 6.3.1 Samverkan inom forskning kring nya

 hot och sker i samhället

 6.3.2 Samverkan inom flygteknisk forskning

 och teknologi

7 Socialdepartementets verksamhetsområde

 7.1 Organisation och resurser för FoU

 7.2 Socialvetenskapliga forskningsrådet

 7.3 Forskning rörande de sociala trygghetssystemen

 7.4 Forskning inom socialtjänstområdet

 7.5 Forskning om handikapp

 7.6 Folkhälsoforskning

 7.7 Smittskyddsforskning

 7.8 Forskning om elkänslighet

 7.9 FoU inom och till stöd för hälso- och sjukvården

 7.9.1 Kliniskt forsknings- och utvecklingsarbete

 7.9.2 Författningskommentarer

8 Kommunikationsdepartementets verksamhetsområde

 8.1 Inledning

 8.2 Kommunikationsforskningens mål

 8.3 Kommunikationsforskningens organisation

 8.4 Vissa särskilda gränsdragningsfrågor

 8.5 Resurser för övergripande

 kommunikationsforskning m.m.

9 Finansdepartementets verksamhetsområde

 9.1 Forskningens inriktning

 9.2 Ekonomiska rådet

 9.3 Konjunkturinstitutet

10 Utbildningsdepartementets verksamhetsområde

 10.1 Inledning

 10.2 Forskningsrådsorganisationen

 10.2.1 Inledning

 10.2.2 Forskningsrådens roll för förnyelseoch kvalitet i

forskningi forskningen

 10.2.3 Stöd till yngre forskare och främjande avrörlighet

 10.2.4 Professurer vid forskningsråden

 10.2.5 Tvärvetenskap

 10.2.6 Stärkt samverkan mellan forskningsråden

 10.2.7 Forskningsrådsnämnden

 10.2.8 Humanistisk-samhällsvetenskapliga

 forskningsrådet10.2.9Medicinska forskningsrådet

 10.2.10 Naturvetenskapliga forskningsrådet

 10.2.11 Teknikvetenskapliga forskningsrådet

 10.3 Forskning vid universitet och högskolor

 10.3.1 Universitetsbegreppet

 10.3.2 Forskning vid mindre och medelstora högskolor

 10.3.3 Forskarutbildning10.3.4Lärartjänstorganisationen

 10.4 Sektorsforskning inom Utbildnings-

 departementets område

 10.4.1 Forskning om universitet och högskolor

 10.4.2 Forskning inom skolväsendet

 10.4.3 Forskning och forskarutbildning inom

 lärarutbildningens område

 10.5 Institutet för framtidsstudier

11 Jordbruksdepartementets verksamhetsområde

 11.1 Resurser för forskning

 11.2 Forskning om nyttjande och bevarande av biologiska

 naturresurser

 11.3 Forskningsmyndigheter

 11.3.1 Sveriges lantbruksuniversitet (SLU)

 11.3.2 Skogs- och jordbrukets forskningsråd (SJFR)

 11.3.3 Övrigt

 11.4 Prioriteringar för framtiden

 11.5 Ekologisk produktion inom jordbruk ochträdgårdsnäring

12 Arbetsmarknadsdepartementets verksamhetsområde

 12.1 Sammanfattande inledning

 12.2 Arbetsmarknadspolitisk forskning

 12.3 Forskning och utveckling på arbetslivsområdet

 12.3.1 FoU-myndigheter inom arbetslivsområdet

13 Kulturdepartementets verksamhetsområde

 13.1 Kulturområdets forskning

 13.1.1 Inledning

 13.2 Forskning och utveckling inom kulturområdet

 13.2.1 Inledning

 13.3. Massmedieområdets forskning

14 Närings- och handelsdepartementets verksamhetsområde

 14.1 Resurser, utgiftsområden och organisation

 14.2 Behovet av teknisk forskning och utveckling

 14.2.1 Stora men ojämnt fördelade insatser för FoUinom

näringslivet

 14.2.2 En snabb förändringstakt ställer ökadekunskapskrav

 14.2.3 FoU-miljön allt viktigare för företagenslokalisering

 14.3 Teknikpolitiska instrument

 14.3.1 Kunskapsutveckling i samverkan mellanhögskola och

näringsliv

 14.3.2 Industriforskningssystemet

 14.3.3 Små och medelstora företags teknik- och

kompetensförsörjning

 14.3.4 Forsknings- och teknikbaserat företagande

 14.4 Strategiska kunskapsområden förnäringslivets utveckling

 14.4.1 Framväxande teknikområden

 14.4.2 Industriella processer och produkter

 14.4.3 Nya insatsområden

 14.5 FoU inom vissa områden och näringar

 14.5.1 Rymdverksamhet

 14.5.2 Utvecklingen av energisystemet

 14.5.3 Provnings- och mätteknisk forskning ochutveckling

 14.5.4 Regionalpolitisk forskning

 14.5.5 Konkurrensforskning

 14.5.6 Forskningsprogram på turismens område

15 Inrikesdepartementets verksamhetsområde

 15.1 Forskning om den offentliga sektorn

 15.2 Byggforskning

 15.3 Forskning inom området lantmäteri

 15.4 Forskning inom det integrationspolitiska området

 15.5 Ungdomsforskning

 15.6 Forskning om folkrörelser och kooperation

 15.7 Konsumentforskning

16 Miljödepartementets verksamhetsområde

 16.1 Miljöforskningen i Sverige

 16.2 Miljödepartementets verksamhetsområde

 16.3 Områden som bör prioriteras

 16.4 Klimatforskning

 16.5 Biologisk mångfald

 16.6 Strålskyddsforskning

Bilaga 1 Konventionen av den 19 april 1972 om grundandet av ett

 Europeiskt universitetsinstitut

Bilaga 2 Konventionen av de 18 juni 1992 om

 ändring av konventionen om grundandet av ett

 Europeiskt universitetsinstitut

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

1. antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1976:661) omimmunitet

och privilegier i vissa fall,

2. antar regeringens förslag till lag om ändring i hälso- ochsjukvårdslagen

(1982:763),

3. antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1996:000) omändring i

lagen (1991:1136) om försöksverksamhet med kommunalprimärvård,

4. godkänner vad regeringen förordar om mål för forskningen (avsnitt3.4),

5. godkänner vad regeringen förordar om allmänna riktlinjer för

forskningspolitiken (avsnitt 3.4),

6. godkänner vad regeringen förordar om riktlinjen vid ändringar av

stiftelseförordnandena för stiftelser sominrättades med löntagar-fondsmedel

(avsnitt 3.5),

7. godkänner vad regeringen förordar om inriktningen av Sveriges

ställningstagande till EU:s femte ramprogram (avsnitt 3.13.3),

8. godkänner konventionen av den 19 april 1972 om grundandet av etteuropeiskt

universitetsinstitut och konventionen av den 18 juni 1992om ändring av

konventionen om grundandet av ett europeisktuniversitetsinstitut,

9. godkänner vad regeringen förordar om inrättande av professurer vid

forskningsråden under Utbildningsdepartementet,Jordbruksdepartementet och

Socialdepartementet (avsnitt 10.2.4),

10. godkänner inrättandet av det föreslagna institutet för utvärdering av

arbetsmarknadspolitiken, och avvecklingen av Expertgruppen för

arbetsmarknadspolitiska utvärderingsstudier (EFA) (avsnitt 12.2),

11. godkänner den föreslagna inriktningen avseende Rådet förarbetslivsforsknings

stöd till arbetsmarknadspolitisk forskning (avsnitt12.2).

1.2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

1.2.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1976:661) om immunitet och

privilegier i vissa fall

 Härigenom föreskrivs att bilagan till lagen (1976:661) om immunitet och

privilegier i vissa fall1 skall ha följande lydelse.

 Bilaga2

Immunitet och/eller privilegier Tillämplig

gäller för följande internationell

__________________________________________ överenskommelse

--------------------------------------------------------------------

Internationella Fysiska personer

organ

___________________________________________________________

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

--------------------------------------------------------------------

51 Europeiska uni- Företrädare för de Konventionen om

ver- fördragsslutande grundandet av ett

sitetsinstitutet staterna och deras europeiskt

 rådgivare, företrädare universitetsin-

 för Europeiska stitut av den 19

 gemenskaperna, april 1972

 personal vid

 institutet

 inklusive familje-

 medlemmar och andra

 personer som är

 knutna till in-

 stitutet

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

_______________

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997.

**FOOTNOTES**

1 Lagen omtryckt 1994:717.

2 Senaste lydelse 1996:607.

1.2.2 Förslag till lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen

(1982:763)

 Härigenom föreskrivs att det i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763)1 skall

införas en ny paragraf, 26 b §, samt närmast före denna en ny rubrik av följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

--------------------------------------------------------------------

 Forskning

 26 b §

 Landstingen och kommunerna skall

 medverka vid finansiering, plane-

 ring och genomförande av kliniskt

 forskningsarbete på hälso- och

 sjukvårdens område samt av folk-

 hälsovetenskapligt forsknings-

 arbete. Landstingen och

 kommunerna skall i dessa frågor, i

 den omfattning som behövs,

 samverka med varandra samt med

 berörda universitet och högskolor.

_____________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997.

1 Lagen omtryckt 1992:567. (Lagen föreslås ändrad i lagrådsremiss den 22 augusti

1996 Läkemedelsförmåner och läkemedelsförsörjning m.m.)

1.2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1996:000) om

ändring i lagen (1991:1136) om försöksverksamhet med

kommunal primärvård

 Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (1996:000) om ändring i lagen (1991:1136)

om försöksverksamhet med kommunal primärvård skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

2 §1

--------------------------------------------------------------------

Följande föreskrifter, utöver de Följande föreskrifter, utöver de som

som gäller all hälso- och sjukvård,gäller all hälso- och sjukvård, i

i hälso- och sjukvårdslagen hälso- och sjukvårdslagen

(1982:763) gäller för den primärvård(1982:763) gäller för den primärvård

som ingår i försöksverksamheten, som ingår i försöksverksamheten,

nämligen nämligen

 15 § om läkare under allmäntjänst- 15 § om läkare under allmän-

göring eller specialistutbild- tjänstgöring eller specialist-

ning, utbildning,

 16 § om bemyndigande för rege- 16 § om bemyndigande för rege-

ringen att meddela föreskrifter ringen att meddela föreskrifter om

om behörighet till tjänster inom behörighet till tjänster inom hälso-

hälso- och sjukvården m.m., och sjukvården m.m.,

 20 och 21 §§ om planering av 20 och 21 §§ om planering av

hälso- och sjukvården och om sam- hälso- och sjukvården och om

verkan, samverkan,

 22 § första stycket om ledningen 22 § första stycket om ledningen

av den kommunala hälso- och sjuk- av den kommunala hälso- och sjuk-

vården, vården,

 26 och 26 a §§ om vårdavgifter. 26 och 26 a §§ om vårdavgifter,

 26 b § om forskning.

_______________

1 Lydelse enligt lagrådsremiss den 22 augusti 1996 Läkemedelsförmåner och läke-

medelsförsörjning m.m. (Senaste lydelse 1996:793.)

2 Ärendet och dess beredning

Inför 1996 års forskningspolitiska beslut har regeringen tagit initiativ till

ett antal utredningar på utbildnings- och forskningsområdet. Även myndigheter

har utarbetat underlag för propositionen. Bland utredningarna märks Forskning

och pengar (SOU 1996:29), Viljan att veta och viljan att förstå - kön, makt och

den kvinnovetenskapliga utmaningen i högre utbildning (SOU 1995:110), Forskning

för vår vardag (SOU 1996:10), NYFOR (SOU 1996:70), (SOU 1996:89), rapporten

Handlingsprogram för forskning om ideell verksamhet (Ds 1995:30),

Ekobrottsforskning (SOU 1996:84), rapporten Forskning och utveckling för en

bättre miljö 1996 (Naturvårdverkets rappport 4514-8), rapporten Ekologisk

jordbruks- och trädgårdsproduktion (SJFR 1996), Samordning av och efterfrågan på

individdata för longitudinell och individbaserad forskning (FRN 1994), Forskning

om alkohol. Rapport från Alkoholforskningsutredningen (Folkhälsoinstitutet

1995:49), Kulturpolitikens inriktning (SOU 1995:84), Minne och bildning,

Museernas uppdrag och organisation (SOU 1994:51), Riksrevisionsverkets rapport

 Delat ansvar för forskning - beställare och utförare inom kommunikationssektorn

 (RRV 1996:22).

 Beredningen av utredningsförslagen redovisas i propositionens följande

avsnitt.

 Annat underlag för regeringens arbete har varit de forskningsutförande och

forskningsfinansierande myndigheternas årsredovisningar och de fördjupade

anslagsframställningarna för perioden 1997-99.

 Skrivelser från utomstående organ med synpunkter på utbildnings- och

forskningspolitiken har under år 1996 kommit in till regeringen. Bland dessa

kan nämnas skrivelserna från Landstingsförbundet, Kommunförbundet,

Ingenjörsvetenskapsakademien (IVA), Industriförbundet, Tjänstemännens

centralorganisation (TCO) och Kungl. Vetenskapsakademien (KVA). Regeringen har

dessutom inhämtat synpunkter från bl.a. Landsorganisationen (LO), företag och

branschorganisationer.

 Vidare har regeringens forskningsberedning diskuterat flertalet av de

huvudfrågor som den forskningspolitiska propositionen tar upp. Beredningen har

också, i anslutning till arbetet med propositionen, arrangerat ett antal

seminarier bl.a. om genusforskning, forskningsinformation och forskningens nytta

för näringslivet.

3 Regeringens övergripande forskningspolitik

3.1 Inledning

Forskningens betydelse

Internationaliseringen av ekonomi, teknik, arbetsmarknad, vetenskap och kultur

medför stora sociala och politiska förändringar. Dessa ger möjligheter men

skapar också påfrestningar. Som i tidigare skeenden av snabb förändring skärps

fördelningsproblemen både inom och mellan nationer. Produktionslivets snabba

omvandling liksom inriktningen av den ekonomiska politiken i de stora

industriländerna har skapat en betydande arbetslöshet. Globaliseringen och

kapitalets ökade makt ställer demokratin inför svåra utmaningar.

 Världsfattigdomen består och trots stora framsteg i vissa regioner är antalet

absolut fattiga människor över en miljard. Den globala miljön utsätts för ett

växande tryck och förstörelse, som endast kan minskas om utvecklingen tar en ny

väg. En förbättring av denna situation, med demokrati, fred och ökad

livskvalitet som andra viktiga mål, ställer stora krav på nya tekniska och

sociala lösningar.

 Vissa av dagens förändringar är direkta konsekvenser av nya kunskaper och ny

teknologi. Forskningen och dess tillämpningar omgestaltar samhället på ett

genomgripande sätt. Informationsteknikens utveckling revolutionerar många

människors arbete, levnadsvillkor och världsbild. Den leder till ny design, nya

metoder och system och utvecklar nya synsätt, kulturer och förståelsemönster.

Vetenskapliga rön inom andra områden leder till stora förändringar. Ett exempel

är den molekylära biotekniken som kan öppna nya vägar för t.ex.

livsmedelsproduktion eller bekämpande av sjukdomar, men som också aktualiserar

djupa etiska frågor. Genom dessa och andra resultat inom vetenskapen bryts

synsätten på människan, samhället och naturen mot varandra.

 Forskning och ny teknologi har således en väldig förändringskraft som

sannolikt är växande. Dess inriktning bestäms delvis av forskarnas nyfikenhet

och forskarsamhällets värderingar. Grundforskning som bedrivits utan andra

avsikter än att öka kunskapen har många gånger, långt efter det att resultaten

presenterats, lett till ny teknik. Såväl informationstekniken som

molekylärbiologin bygger på grundforskningsinsatser från 1940- och 1950-talen.

Men forskningens inriktning och resurser avgörs i huvudsak av politiska och

ekonomiska beslut i samhälle och företag. En av drivkrafterna till dagens snabba

tekniska förändringar är således de stora satsningarna under efterkrigstiden på

militär teknik. Företagens strävan efter ökad produktivitet och lönsamhet är

likaså en viktig drivkraft.

 De stora problem som ovan berörts kan inte lösas, enbart eller ens främst,

genom ny forskning och teknik utan snarare genom sociala och politiska åtgärder.

Men ny kunskap och ny teknik kan utan tvivel ge viktiga bidrag. Detta gäller

såväl nationellt som internationellt, såväl svenska problem som globala. Hur

forskningsresurserna utnyttjas är därmed en viktig politisk fråga.

 Kunskap i nya former

Ny kunskap växer fram inifrån det vetenskapliga samhället men också som svar på

frågor och problem som formuleras utanför vetenskapen - av det allmänna, av

företag, organisationer, medier och medborgare. Men kunskapen omsätts inte

automatiskt i ny teknik, nya produkter eller nya välfärdsförutsättningar.

 Organisation for Economic Co-operation and Development (OECD) stora studie om

innovationer, Technology, Productivity and Job Creation (mars 1996) pekar på det

paradoxala förhållandet att produktivitetstillväxten inom industriländerna under

de senaste 20 åren varit lägre än perioden dessförinnan, trots den

explosionsartade introduktionen av ny teknik. Delvis kan detta bero på

tjänstesektorns växande betydelse och svårigheterna att mäta produktionstillväxt

inom denna sektor. Men delvis har det också ett samband med brister i

arbetslivets organisation och brister i utbildningen. Man har helt enkelt inte

kunnat tillgodogöra sig den nya teknikens möjligheter. En slutsats av detta är

att satsningar på forskning och teknisk utveckling inte ger fullt utbyte om de

inte understöds av satsningar på utbildning och kunnande i hela samhället.

 I OECD-rapporten sägs bl.a. att kunskap, särskilt teknisk kunskap, i det långa

loppet är huvudkällan till ekonomisk tillväxt och förbättrad livskvalitet.

Nationer som utvecklar och sköter sina kunskapstillgångar presterar bättre än

andra. Företag med mer kunskap slår systematiskt ut företag med mindre kunskap.

Individer med högre kompetens får bättre betalda arbeten. Samhällen som kan

tillgodogöra sig vetenskapens landvinningar har lättare att hantera sina problem

och förstärka välfärden. Dessa förhållanden brukar sammanfattande benämnas den

kunskapsbaserade ekonomin och får vida konsekvenser för utbildnings- och

forskningspolitiken.

 Rapporten ger mer allmänna rekommendationer som OECD kommer att utveckla i ett

senare skede. Dessa rör t.ex. åtgärder och förhållanden för väl fungerande

finans- och arbetsmarknader, konkurrens och handel, internationell

teknikspridning samt företagsmiljöer. Dessutom bör man främja utveckling,

tillgång och spridning av kunskap, organisatorisk anpassning till ett

effektivare kunskapsutnyttjande, samordning av teknik- och kompetensutveckling,

efterfrågan av nya tjänster - särskilt baserade på den moderna kommunikations-

och informationstekniken - samt små och medelstora företags potential för

innovation och skapande av sysselsättning. Rapporten uppmärksammar problem med

ökande klyftor och sociala konflikter i samband med utvecklingen av den

kunskapsbaserade ekonomin. Speciellt viktigt är därför att samordna teknisk

utveckling och utbildning/fortbildning samt att se till att alla får tillgång

till den nya infrastrukturen och de nya tjänsterna för information och

kommunikation. Särskild uppmärksamhet måste ägnas dem med otillräckliga

färdigheter eller som har svårigheter att tillgodogöra sig utbildning och som

därmed kan få svårt att försörja sig.

 Formerna och villkoren för kunskapsproduktionen i samhället genomgår idag

stora förändringar. De traditionella institutionella och disciplinära ramarna

kompletteras med nya, vilka präglas av tvärdisciplinaritet, heterogenitet,

globalisering och en integration av produktion och konsumtion av kunskap. Dessa

nya mönster har uppmärksammats i den av Forskningsrådsnämnden publicerade

studien The New Production of Knowledge (1994).

 Globaliseringen av produktion och konsumtion av kunskap ger möjligheter men

skapar också spänningar, mellan lokalt och globalt, tradition och förnyelse,

konkurrens och likvärdiga förutsättningar för individer m.m. Detta ställer ökade

krav på utbildningssystemet och dess institutioner. Högskolans olika roller som

kunskapscentrum, yrkesutbildningsinstitution och bas för internationell

samverkan accentueras ytterligare.

 De nya möjligheterna som skapats genom den elektroniska revolutionen, genom

Internet och World Wide Web skapar en ny situation för forskningen. Båda dessa

system har utvecklats inom den vetenskapliga världen, delvis för helt andra

syften - men skapar nu nya möjligheter för forskningen och dess växelverkan med

samhället i övrigt.

 Kommunikation och information inom forskarsamhället förbättras radikalt. De

nya systemen kan också utnyttjas för att uppmuntra en ökad geografisk spridning

av forskningen och därigenom utveckla forskning som kan stå närmare lokala

perspektiv, erfarenheter och krav. Men informationssystemen kan också väsentligt

förbättra kommunikationen mellan vetenskapssamhället och det omgivande

samhället. Tekniken ger helt nya möjligheter att bilda nätverk mellan forskare

och användare där problem och krav som formuleras i samhället kan stimulera

forskningen. Samtidigt är det också möjligt att underlätta sökandet efter

kunskap.

 Allt detta är möjligheter som inte automatiskt blir verklighet. Som ofta när

en ny revolutionerande teknik lanseras, är det lätt att överskatta möjligheterna

och undervärdera problemen. Om tekniken skall kunna utnyttjas på ett

ekonomiskt, socialt och kulturellt givande sätt krävs betydande insatser både av

det allmänna, forskarna själva och företagen. Den väldiga mängden av

information som görs tillgänglig är till ringa nytta om man inte vet vad man

vill ha svar på, hur svaren ska tolkas och verifieras och hur de ska kunna

omsättas i praktiken. Betydelsen av utbildning är uppenbar.

3.2 Internationella trender inom forskningspolitiken

Följande redovisning bygger på underlag från OECD och omfattar endast OECD-

länderna. Nästan alla världens forskningsresurser är koncentrerade till i-

länderna och i-ländernas problem. Forskning om många av de stora ödesfrågorna

för världens flertal tilldelas knappa resurser, delvis som en följd av denna

snedfördelning. U-länderna som grupp kontrollerar mindre än 5 % av resurserna

för forskning och utvecklingsarbete. Inom denna grupp dominerar i sin tur ett

fåtal länder med i sammanhanget förhållandevis stark forskningsstruktur, t.ex.

Indien och Brasilien.

Utgiftstrender

 Efter en period med ganska stadigt ökande satsningar på FoU under 1980-talet

har de samlade FoU-utgifterna för OECD-området minskat från 2,4 % av

bruttonationalprodukten (BNP) år 1990 till 2,2 % år 1993. Minskningen i FoU-

intensitet beror i de flesta länderna på minskade offentliga anslag, i några

fall är den en följd av fortsatt neddragning av försvarsrelaterade utgifter och

ökat tryck på den offentliga budgeten. I de länder där FoU-resurserna ändå ökade

i början av 1990-talet kom ökningen från näringslivets finansiering av FoU.

Ökningstakten i näringslivets FoU-utgifter var dock, särskilt i Japan, betydligt

lägre i början av 1990-talet än under 1980-talet. Näringslivets andel av FoU

ökar således, både som finansiär och utförare. År 1993 finansierade näringslivet

i OECD-länderna nära 60 % av all FoU medan 67 % av FoU-verksamheten utfördes

inom näringslivet. Offentligt stöd till FoU riktas i högre grad mot statliga

forskningsinrättningar och högskolesektorn och relativt sett mindre mot

näringslivet. FoU som utförs i näringslivet fortsätter att koncentreras till

högteknologisk industri, särskilt inom tillverkning av informations- och

kommunikationsutrustning samt till tjänstesektorn. De långsiktiga

framtidsutsikterna för FoU bedöms av OECD som goda, eftersom medlemsländerna i

allt högre grad omvandlas till kunskapsbaserade ekonomier. I det korta och

medellånga perspektivet gör dock behovet av att minska de offentliga utgifterna,

näringslivets omstruktureringar och en svag ekonomisk tillväxt i vissa regioner

att FoU-satsningarna sannolikt hålls tillbaka.

Fortsatt hög prioritet för FoU i offentlig politik

FoU är fortfarande högt prioriterat i OECD:s medlemsländer trots behovet att i

många länder begränsa den offentliga sektorns utgifter och minska

budgetunderskottet. Ofta framhålls betydelsen av FoU som motor för tillväxt och

konkurrensförmåga. Utgiftstrender med avseende på forskning varierar mellan

länderna men den övergripande FoU-intensiteten har varit relativt stabil över de

senaste åren. I många länder omprövas och omorganiseras stödet till akademiska

och andra offentliga forskningsinrättningar, vilka utför merparten av

grundforskningen.

Uppåtgående trend i ett par länders finansiering av FoU

I några OECD-länder ökar de offentliga resurserna för FoU. I Nederländernas

forskningsbudget för år 1995 var behovet att bredda och stärka det offentliga

stödet till forskning och teknisk utveckling ett centralt tema. Den norska

forskningsbudgeten har ökat stadigt sedan mitten av 1980-talet. Den danska

regeringen planerar att successivt öka anslagen till FoU med målet att före

sekelskiftet nå upp till samma nivå som andra nordeuropeiska länder. I Frankrike

höjdes inom Industridepartementets område anslagen för industriell FoU och för

större industriforskningsprogram med 4,3 % respektive 8 % år 1994. Dessa

prioriteringar kvarstod år 1995. I andra länder har budgetbegränsningar

inneburit att FoU, trots hög prioritet, inte kunnat stödjas i den utsträckning

som planerats. I Schweiz har en planerad expansion fått avbrytas och målet för

nästa treårsperiod (1996-99) är att klara en oförändrad nivå.

Stabilitet och långsiktighet i finansieringen av grundforskning

I några länder har åtgärder vidtagits för att vidmakthålla en stabil och

långsiktig finansiering av grundforskningen. I Tyskland har forskningsrådet

Deutsche Forschungsgemeinschaft och Max Planck Gesellschaft en planeringsram som

innebär 5 % årlig ökning av anslagen i fem år till vissa framstående

forskningsinstitutioner. Anslagsutvecklingen för universiteten är dock sämre och

för både Tyskland och Frankrike finns det tecken som tyder på stundande

åtstramning även av grundforskningen. Australien har övergått till treårig

medelstilldelning till de större offentliga forskningsinstituten, varav en stor

andel går till The Commonwealth Scientific and Industrial Research Organisation

(CSIRO). I Japan och Grekland satsar man på extra stöd för att bygga upp och

förbättra forskningens infrastruktur. Utgifterna för grundforskning inom ramen

för de federala utgifterna för FoU har i USA ökat från 13 % i mitten på 1980-

talet till 18 % år 1994.

Effektivare utnyttjande av FoU-medel genom utbyggd uppföljning och utvärdering

Mot bakgrund av det begränsade utrymmet för finansiering av forskning finns en

strävan mot en effektivare resursanvändning genom mer omfattande utvärderingar

och uppföljning av beslut. I USA sker inom ramen för The National Performance

Review en omfattande omprövning av forskningens finansiering. Även Schweiz gör

en översyn av hur forskningen kan utvecklas genom tvärvetenskapligt samarbete

inom prioriterade områden och en ökad integration med internationell forskning.

De utvärderingar som initierats av de svenska forskningsråden, särskilt

Naturvetenskapliga forskningsrådet, med anlitande av internationell expertis har

här varit en förebild.

Koncentration av FoU-stödet

I många OECD-länder koncentreras stora delar av FoU-stödet till specifika

områden såsom informationsteknik, energiteknik, miljöteknik, bioteknik, medicin,

moderna material samt rymd- och flygteknik. I Danmark har behovet av

koncentration och samordning av det offentliga stödet till FoU under år 1995

lett fram till en ny nationell FoU-strategi, Forskning i perspektiv. I Norge kan

urskiljas en trend mot färre och större FoU-program. Japans Agency of

International Science and Technology har inordnat 35 projekt under programmet

Industrial Science and Technology Frontier som täcker områdena supraledning;

moderna material; bioteknik; elektronik, information och kommunikation; maskiner

och rymd; naturresurser; liv och samhälle samt hälsa och välfärd. Fonden för

forskningsstöd i Österrike ändrade år 1994 inriktning från traditionella

sektorer till områden som mikroelektronik, miljövård, informationsteknik och

utveckling av dataprogram. I Frankrike stöds större strategiska program genom

s.k. innovationsprojekt inom bl.a. områden som platta bildskärmar, superdatorer,

digital TV, bioteknik och informationsmotorvägar.

Skattetekniskt och direkt finansiellt stöd för FoU inom näringslivet

Skattetekniska åtgärder för att stödja FoU inom industrin är en viktig

forskningspolitisk komponent i flera länder. Den syftar till att öka

omfattningen av forskning och främja innovationsverksamhet inom industrin.

Dessa åtgärder består av allmänna skatteavdrag för FoU-kostnader, vilket

förekommer i flertalet OECD-länder och ytterligare riktade skatteförmåner i

några länder t.ex. USA, Kanada, Frankrike, Spanien och Japan. I Australien har

skattesubventionssystemet nyligen ändrats för att förbättra förutsättningarna

för mindre företag. Den FoU-relaterade företagsbeskattning som infördes i

Nederländerna år 1994 grundas på lönekostnader så att incitament för FoU-

insatser blir oberoende av eventuella vinster.

 I många OECD-länder ges också direkt finansiellt stöd till näringslivet för

att stimulera FoU. I Storbritannien stöder Department of Trade and Industry

utvecklingen av ny teknik, särskilt inom småföretag, genom anslag från de s.k.

SMART (Small Firms Merit Award for Research and Technology) och SPUR (Support

for Products Under Research) programmen. I Australien finns ett Concessional-

Loans-program som stöder specifika, tidiga kommersialiseringsaktiviteter inom

små högteknologiskt inriktade företag. Japans Key Technology Centre erbjuder

också lån för att stimulera konkurrensneutral FoU.

Teknikspridning och stöd till samverkan mellan näringsliv, offentliga

forskningsinrättningar och högskolesektorn

Åtgärder för att utveckla kontakterna mellan forskningssystemet och industrin

bibehålls eller förstärks i OECD-länderna. Målet är att höja effektiviteten och

den internationella konkurrensförmågan genom att förbättra näringslivets

tillgång till existerande kunskap, ny teknik och teknisk rådgivning vid

universitet och offentliga forskningsinrättningar. Målet är dessutom att öka

förståelsen hos universitet och andra forskningsinrättningar för industrins

behov av FoU, öka forskarnas rörlighet och uppmuntra kommersialisering av

forskningsresultat. Nederländernas senaste vitbok om forskningen, Knowledge in

Action, och Danmarks nya forskningsstrategi, Forskning i perspektiv, är två

aktuella exempel.

 Samverkan mellan näringsliv, offentliga forskningsinrättningar och

högskolesektorn uppmuntras för att främja utvecklingen av nya produkter och

processer men också för att bidra till ökad teknikspridning. Åtgärder har

vidtagits för att hjälpa företag att anpassa sig till kraven på flexibilitet och

förnyelse i hanteringen av ny teknik. Offentliga forskningsinrättningar och

högskolesektorn uppmuntras att utveckla sina kontakter med avnämare i

näringslivet. Initiativ tas också för att gynna en mer utbredd anskaffning och

tillämpning av ny teknik. Många av dessa initiativ för att främja

teknikspridning är speciellt riktade mot små och medelstora företag, vilka kan

vara i ett sämre läge än de större företagen, t.ex. när det gäller medvetenhet

om och finansiering av ny teknik. För detta ändamål inrättas i Australien

ytterligare s.k. Co-operative Research Centres, vilka främjar forsknings-

samarbete mellan högskola och näringsliv inom strategiska områden. Man vidtar

också åtgärder för att förbättra industrins tillgång till expertis från CSIRO,

Australiens största offentliga forskningsorganisation. I USA är de s.k.

Industry-University Cooperative Research Centers inriktade på grundforskning som

föreslagits av the National Science Foundation s Industrial Advisory Boards. I

Storbritannien befrämjar programmet The Link Initiative konkurrensneutral

forskning i samarbete mellan företag och forskningssystem. The Development

Contract Scheme i Danmark främjar forskningssamarbete mellan industrin och

offentliga forskningsorgan för utveckling av s.k. generiska teknologier. I Norge

finns programmet Innovation och företagande för en snabbare kommersialisering av

offentlig forskning, som kan användas av småföretag, och programmet

Teknikspridning från forskningsinstitutioner, som ska förbättra samarbetet kring

identifiering och utveckling av användbar ny teknik.

Regionalpolitiska överväganden

I många länder är regionalpolitiken i allt högre grad inriktad på att stimulera

FoU och sprida teknik till företag lokaliserade i specifika målområden för

utveckling och omstrukturering. I Frankrike har programmen Atout, Puce och

Logic, vilka rör näringslivets användning av ny informationsteknik,

decentraliserats. Frankrikes Centres de Ressources Technologiques, som verkar

för överföring av ny teknik till små och medelstora företag, integreras

regionalt. Tyskland bygger upp mer än 20 tekniköverföringscentra, liksom 11

branschspecifika teknikcentra i landets östra delar. I Nederländerna fortsätter

inom ett tidsbegränsat program den verksamhet som bedrivs av de regionala Branch

Technology Centres och som avser stöd till teknikrelaterade föredrag,

utställningar och utbildning. Det nordnorska teknikinstitutet tillhandahåller

konsulttjänster riktade mot de tre nordligaste norska länen.

Kompetensutveckling

I OECD-ländernas forsknings-, teknik- och industripolitik ägnas ökad

uppmärksamhet åt kompetensutveckling som den avgörande faktorn för att omsätta

tekniska framsteg i ekonomisk tillväxt. Länderna eftersträvar att

ungdomsutbildningen ska utrusta individen med förmåga att lära kontinuerligt och

med de färdigheter som krävs för att söka och tillämpa ny kunskap. Områden med

anknytning till naturvetenskap och teknik uppmärksammas särskilt. Fortbildningen

får ökad betydelse under arbetslivet och ansträngningar görs för att närmare

integrera arbetslivserfarenheter och fortbildning med det ordinarie

utbildningssystemet. Ett ökande antal program har som mål att främja rörligheten

hos forskningspersonalen både nationellt och internationellt.

 Många länder strävar efter att öka antalet högskoleutbildade och antalet

forskarutbildade i samhället. I Danmark, Japan, Schweiz och Sverige utvärderas

och/eller reformeras forskarutbildningen i olika avseenden. Australien, Island,

Sverige och USA ser över villkoren för studiestödet. För att stimulera ökad

rörlighet utvecklar flera länder system för externa doktorand- och

forskarstipendier och ökar utbudet av nationella och internationella postdoc-

stipendier. Andra sätt att gynna forskarrörlighet är att stimulera samarbetet

mellan högskolan och industrin t.ex. genom gemensamma forskningsprojekt eller

särskilda utbytesprogram.

 Kompetensutvecklingen inbegriper i de flesta OECD-länder en ökad användning av

datorer och informationsteknik. Den moderna informationstekniken förbinder

forskarna, deras forskningsproblem och resultat snabbare och tillförlitligare än

tidigare. Danmark undersöker, tillsammans med andra OECD-länder, hur den

framväxande elektroniska infrastrukturen kan komma att främja forskarnas

rörlighet, uppmuntra forskningssamarbete och underlätta spridningen av

forskningsresultat. I de nordiska länderna och i t.ex. Frankrike (RENATER) och

Schweiz (SWITCH) utvecklas omfattande nätverk för kommunikation mellan högre

utbildning och forskning.

3.3 Den svenska forskningens omfattning och struktur

Den svenska forskningspolitiken uppvisar i många fall huvuddrag liknande dem som

återfinns i de övergripande, internationella trenderna på området. Detta gäller

t. ex. den höga prioritet som FoU ges i politiken i många OECD-länder.

Forskningens betydelse för Sveriges välstånd och utveckling, såväl materiellt

som socialt och kulturellt, har länge präglat forskningspolitiken.

 I flera länder finns nu en strävan efter en mer effektiv resursanvändning

genom en ökad betoning på relevans och nyttiggörande samt mer omfattande

utvärdering och uppföljning. Sverige har en lång tradition av internationella

utvärderingar av forskningsområden och utvecklingen går nu mot att ytterligare

vikt läggs vid utvärdering och uppföljning av forskningens resultat.

 Kontakterna mellan forskningssystemet och näringslivet har i Sverige, liksom i

ett flertal andra länder, rönt allt större intresse. Under de senaste åren har

ett flertal nya samverkansformer erhållit statligt stöd och utvecklingen på

området fortsätter. Det handlar både om att ge näringslivet tillgång till den

kunskap och kompetens som finns inom forskningssystemet och om att tillföra

högskolan de kunskaper och frågeställningar som genereras i näringsliv och

samhälle.

Kompentensutvecklingen uppmärksammas alltmer internationellt som en avgörande

faktor för ekonomisk tillväxt. I Sverige har politiken bl.a. syftat till att

öka antalet högskoleutbildade och antalet forskarutbildade i samhället. Särskilt

utbildningarna inom naturvetenskap och teknik har byggts ut, för att bl.a.

samhällets och näringslivets behov av kvalificerad personal skall kunna

tillgodoses.

 Stimulans av forskning och utbildning ses som viktiga delar av regional-

politiken i många länder. Även i Sverige har dessa frågor under senare år

uppmärksammats alltmer genom utbyggnad av forskningen vid de mindre och medel-

stora högskolorna samt genom uppbyggnad av en högskola på Södertörn och

planeringen för en ny högskola i Malmö.

FoU-finansieringen i Sverige

Ett karaktäristiskt drag hos det svenska forskningssystemet är att huvuddelen av

den statligt finansierade forskningen utförs vid universitet och högskolor.

Dessa utför därmed både den inomvetenskapligt motiverade forskningen och en stor

del av sektorsforskningen vilken motiveras utifrån kunskapsbehovet inom olika

samhällssektorer.

 Den statliga FoU-finansieringen sker via ett stort antal organ. Regering och

riksdag anslår medel för forskning och utveckling inom samtliga

departementsområden. Inom de flesta av dem finns forskningsråd och/eller

sektorsorgan, som fördelar medel till forskning och utveckling vid universitet

och högskolor, forskningsinstitut eller företag. Utbildningsdepartementet har

ansvar för bl.a. grundläggande forskning och forskarutbildning. Basen utgörs av

fakultetsanslagen.

Forskningsråden stöder vetenskapligt betydelsefull forskning inom sina områden.

De flesta finansiärer stöder i viss mån både mer grundläggande forskning och

forskning av mer tillämpad karaktär. En betydande del av medlen för civil

sektorsforskning avsätts inom Närings- och handelsdepartementets verksamhets-

område. Härutöver finns FoU-medel i väsentlig omfattning inom bl.a. Jordbruks-

och Arbetsmarknads-departementens verksamhetsområden. Statsmakterna fördelar

inom Försvarsdepartementets verksamhetsområde stora FoU-anslag för framför allt

totalförsvarsändamål. Utbildningsdepartementets verksamhetsområde svarar för

cirka 46 % av de statliga FoU-insatserna budgetåret 1995/96.

Försvarsdepartementet och Närings- och handelsdepartementets verksam-hetsområden

svarar för 21 % respektive 11 % av FoU-anslagen.

 De olika finansieringsformerna kompletterar varandra. Universitetens och

högskolornas fakultetsanslag utgör forskningens basresurser och svarar för

långsiktighet och kontinuitet. De används huvudsakligen till finansiering av

tjänster och infrastruktur. Forskningsrådsmedel fördelas efter inomvetenskapliga

kriterier till tidsbegränsade projekt och tjänster. Enskilda forskare föreslår

forskningsprojekt som granskas med s.k. peer-review-system, vilket innebär att

andra forskare, i vissa råd tillsammans med allmän företrädare inom det aktuella

området, rangordnar projekten. Forskarna har således en stor frihet att avgöra

vilken forskning som skall bedrivas inom ramen för fakultetsanslag och

forskningsrådsmedel. Sektorsmedel fördelas av organ som skall tillgodose FoU-

behov inom en viss samhällssektor. Dessa organ har vitt skiftande arbetssätt,

men gemensamt är att finansiären kräver att även andra kriterier än

inomvetenskapliga kvalitetskriterier skall vara uppfyllda.

Definition och indelning av FoU

I den forskningsstatistik som Statistiska centralbyrån (SCB) tar fram används de

definitioner och indelningar som utvecklats inom OECD. Detta innebär att FoU

delas in i grundforskning, tillämpad forskning och utvecklingsarbete. Dessa

kategorier används allmänt i den forskningspolitiska diskussionen, men gränserna

mellan dem är flytande. Detta gäller även andra begrepp som utvecklats under

senare år, t.ex. målinriktad forskning, strategisk forskning m.fl. Med

grundforskning avses, med den definition OECD och SCB använder, att systematiskt

och metodiskt söka efter ny kunskap och nya idéer utan någon bestämd tillämpning

i sikte. Begreppet inrymmer även forskning vars inriktning är att lägga en grund

som kan tänkas ge tillämpning. I begreppet tillämpad forskning ligger forskning

med bestämda tillämpningar i sikte. Utvecklingsarbete avser att utnyttja

forskningsresultat och vetenskaplig kunskap och nya idéer för att åstadkomma nya

produkter, processer, system eller väsentliga förbättringar av redan existerande

sådana.

När det gäller balansen mellan forskning och utvecklingsarbete dominerar för

företagens del utvecklingsarbete och den utgör även en väsentlig del av de

statliga forskningsfinansiärernas FoU-volym. Vid universitet och högskolor

utgörs den helt övergripande FoU-verksamheten av forskning. Totalt sett

genomförs större delen av forskningen i Sverige vid universitet och högskolor.

 Fig. 3.1 Antal FoU-årsverken1 fördelade mellan forskning

 och utveckling under perioden 1981-1995

Sveriges insatser för forskning och utvecklingsarbete

De svenska resurserna för FoU uttryckta som andel av bruttonationalprodukten

(BNP) har länge legat bland de högsta i världen. Enligt den senaste

undersökningen från SCB, år 1993, satsar Sverige 3,4 % av BNP på FoU, vilket

motsvarar ca 48 miljarder kronor. Denna andel var detta år högre än i något

annat OECD-land. Ökningen av BNP-andelen från år 1991 förklaras av att

företagens FoU-satsningar har ökat, att statistiken nu omfattar FoU inom

kommuner och landsting och att Sveriges BNP har minskat. Totalt utfördes omkring

60 000 FoU-årsverken. Prognoser för år 1995 pekar mot en ökning av FoU-årsverken

till 61 000 och FoU-utgifterna till 53 miljarder kronor.

1 Ett FoU-årsverke är det arbete som en heltidsanställd person utför under ett

år inom FoU-området. Fördelningen mellan utvecklingsarbete och forskning är

schablonberäknad.

 Fig. 3.2 FoU-utgifternas procentandel av BNP i Sverige

 jämfört med utlandet

 1991 1993

 Sverige 2,9 3,4

 Japan 2,9 2,7

 USA 2,8 2,7

 OECD 2,3 2,2

 Norden 2,2 2,4

 EU 2,0 2,0

De totala offentliga insatserna för FoU beräknas uppgå till drygt 19,5 miljarder

kronor budgetåret 1995/96 (12-månader). Av den totala statliga budgeten

motsvarar FoU-anslagen ca 3 %. Andelen av BNP är 1 %. Vid en jämförelse med

övriga OECD-länder år 1993 låg Sverige bland de högsta när det gäller statliga

insatser för FoU räknat som andel av BNP.

 Utlandsfinansieringen av FoU ökar trendmässigt och förväntas dessutom få ett

väsentligt tillskott tack vare den allt större omfattningen av projektbidrag

från EU. Den preliminära statistiken som EU/FoU-rådet tagit fram pekar på en

svensk andel på drygt 3 % av EU:s FoU-budget i de första ansökningsomgångarna.

Detta skulle innebära att svenska forskare och näringsliv kommer att få ett

tillskott på omkring 900 miljoner kronor per år i fyra år.

 FoU bedrivs främst inom näringslivet (69%) och inom universitets- och

högskolesektorn (22%). Övrig offentlig sektor svarar för omkring 9 % av

utförandet av den totala FoU-verksamheten.

 Fig. 3.3 Finansieringen av FoU i Sverige år 1993, miljarder kronor

År 1993, då BNP hade sjunkit relativt kraftigt i Sverige, framstod högskolans

andel av BNP som unikt hög. Andelen, 0,79 %, var då dubbelt så hög som i USA och

mer än dubbelt jämfört med genomsnittet bland OECD:s och EU:s länder.

 Fig. 3.4Total

FoU utförd inom högskolesektorn

 i procent av BNP år 1993

Utvecklingen av statliga anslag till olika vetenskapsområden i Sverige

Utgående från statsbudgeten kan statens anslag inom samtliga departementsområden

fördelas till olika forskningsfinansiärer beroende på vilket ändamål som

forskningen är inriktad mot. Huvudområdena är allmän vetenskaplig utveckling,

civil sektorsforskning samt försvars-forskning.

 Sektorsforskningens nivå har de senaste decennierna varit i stort sett

konstant medan anslagen till allmän vetenskaplig utveckling ökat relativt

mycket. Anslagen till försvarsforskningen ökade under större delen av 1980-

talet. Budgetåret 1995/96 svarar försvarsforskningen för ca 20 % av den statliga

FoU-satsningen, vilket innebär ca 4 miljarder kronor. I denna andel ingår

emellertid materielutveckling, vilken utgör ca tre fjärdedelar av FoU inom

försvarsområdet. Den första hälften av 1980-talet var energiforskning ett högt

prioriterat ändamål, som utgjorde ca 10 % av de totala statliga insatserna för

FoU. Denna satsning har emellertid avtagit under 1990-talet och motsvarar knappt

3 % budgetåret 1995/96. Insatserna inom området fysisk miljö och naturvård ökade

kraftigt i mitten av 1980-talet. Av dessa utgör FoU inom biståndsrelaterad

verksamhet en viktig del. Förbättring av transporter och telekommunikationer är

ett annat område som numera prioriteras. Till detta område hör en stor del av

insatserna inom informationsteknologin. Budgetåret 1995/96 avsätts drygt 5 % av

de statliga medlen för FoU till transport- och kommunikationsområdet.

Den allmänvetenskapliga forskningen har en relativt väldefinierad indelning i

fakultetsområden. Till allmänvetenskaplig utveckling gick budgetåret 1995/96

totalt 9,9 miljarder kronor. Inom detta område är det medicinska området störst.

För detta avsattes 2,8 miljarder kronor, vilket utgör 28 %. Därnäst kommer

naturvetenskap och teknik med vardera ca 20 %. Det samhällsvetenskapliga

området svarar för 10 %, medan humaniora, respektive lantbruks- och

veterinärvetenskap, svarar för var-dera 8 % av resurserna.

 Om statens anslag för övriga ändamål därutöver tillförs och dessa fördelas på

områden erhålls en översiktlig bild av forskningens fördelning per område, som

bl.a. visar följande.

 Under perioden 1986/87 - 1995/96 har anslagen till humaniora, inkl. FoU inom

kultur- och mediaområdet, ökat med nära 70 %. Den kraftiga ökningen av anslagen

till humaniora bör ses mot bakgrund av en låg ursprungsnivå. Anslagen till

teknisk forskning, inkl. FoU inom industriell verksamhet, energi- och

teleområdet, har ökat med 18 %. Naturvetenskap tillsammans med området fysisk

miljö ökade under samma period med 33 % och anslagen till medicin, hälso- och

sjukvård med 12 %.

 Fig. 3.5 Utvecklingen av totala FoU-anslag i statsbudgeten,

 1986/87 - 1995/96, miljoner kronor, 1991 års priser.

 * Områdesindelningen avser allmänvetenskaplig utveckling

 sammanslaget med "motsvarande" sektorsforskningsområde

 enligt SCB:s definitioner av FoU- ändamål (STBG-analys 1995/96)

Den regionala fördelningen inom FoU-området

FoU-verksamheten i Sverige är starkt koncentrerad till storstadsregionerna. Av

de totala personella FoU-insatserna utfördes år 1993 omkring 34 % i Stockholms

län, 18 % i Göteborgs och Bohus län samt 11 % i Malmöhus län. I övriga län, där

mer än 60 % av befolkningen bor, utförs således endast en tredjedel av landets

FoU.

 Fig. 3.6 FoU-årsverken i storstadslän -

 jämförelse med övriga län år 1993

Det privata näringslivet finansierar den större delen av FoU-verksamheten

Företagens totala FoU-utgifter beräknas ha uppgått till ca 34 miljarder kronor

år 1993, vilket är den högsta siffran någonsin. Näringslivet stod därmed för

närmare 70% av FoU-utgifterna i Sverige. Vad gäller näringslivets totala FoU-

utgifter som andel av BNP ligger Sverige högt bland OECD-länderna. De

näringsgrenar som gör de största FoU-insatserna är elektronikindustrin,

transportmedelsindustrin, maskinindustrin och läkemedelsindustrin.

 Svenska koncerners FoU-insatser utomlands är större än utländska koncerners

FoU-satsningar i Sverige. Den FoU som svenska multinationella koncerner bedriver

utomlands uppgick till 7,5 miljarder kronor år 1993. Detta utgjorde cirka en

fjärdedel av koncernernas totala utgifter för FoU. Motsvarande siffra för

utländska företags FoU-insatser i Sverige var 4,6 miljarder kronor, varav ABB

svarar för en stor del.

Inom företagssektorn utgör forskningen endast en mindre del av näringslivets

FoU-verksamhet. För företagen är således utvecklingsarbetet det dominerande.

Främjande av industriell verksamhet är det huvudsakliga syftet. Inom detta

ändamål avser knappt hälften av insatserna framtagning av nya produkter,

processer eller system. Drygt hälften syftar till förbättring av redan

existerande verksamheter.

En positiv utveckling sker bland småföretag

Inom många OECD-länder har man kunnat iaktta en ökad FoU-verksamhet i de mindre

företagen och då främst inom tjänsteföretagen. Motsvarande utveckling sker också

i Sverige. År 1993 utgjorde FoU-utgifterna inom företag med färre än 50

anställda drygt 2,6 miljarder, vilket inte medräknas i FoU-statistiken. Detta

motsvarar 8 % av övriga företags FoU. För tio år sedan var denna andel 4 % och

för tjugo år sedan endast 2 %. Forskningsnära småföretag, som har etablerat

samverkan med forsk-ningsverksamhet vid företag eller högskolor, och

teknikintensiva små-företag svarar för en väsentlig del av denna FoU-expansion.

Fördubbling av antalet forskarutbildade

Antalet forskarutbildade under 65 år i samhället beräknas fördubblas fram till

år 2010 jämfört med år 1990. Under de senaste decennierna har antalet

forskarutbildade under 65 år i Sverige ökat från ungefär 10 000 år 1970 till

nära 25 000 år 1990. Med dagens inflöde av doktorander skulle antalet år 2010

uppgå till 50 000 personer.

 Fig.3.7 Antalet forskarutbildade i befolkningen fram till år 2010

Antalet nyantagna studerande per år till forskarutbildningen har varit relativt

konstant - drygt 2 000 - ända sedan början av 1970-talet. Först under senare

hälften av 1980-talet och under 1990-talet ökade antalet nämnvärt och uppgår nu

till ca 3 000 studerande. Andelen kvinnor har under samma tid ökat från 23 %

till 40 %.

 Antalet forskarstuderande som under läsåret avlägger doktorsexamen har

fördubblats sedan mitten av 1970-talet och uppgår läsåret 1994/95 till drygt 1

500. Läsåret 1994/95 var en tredjedel av dem som avlade doktorsexamen kvinnor.

Fortfarande är andelen examinerade kvinnor lägst vid teknisk fakultet, där

endast var femte nybliven doktor är kvinna.

 Sverige får genom migration ett nettotillskott av forskarutbildade. År 1994

hade antalet invandrare med forskarutbildning fördubblats jämfört med år 1991,

från 500 till 1 000 personer. Det framgår dock inte av statistiken i vilken

utsträckning personer med forskarutbildning, vare sig de har svensk eller

utländsk doktorsexamen, har arbetsuppgifter som motsvarar deras kompetens.

Antalet forskarutbildade som utvandrade är lägre, 340 personer år 1994 varav 140

hade Sverige som födelseland. Detta inbegriper även svensk forskarutbildad

personal vid de svenska multinationella företagen. Enligt dessa uppgifter pågår

således inte någon forskarflykt från Sverige.

Resultat av FoU

När det gäller produktionen av vetenskapliga artiklar, vilken ofta används som

ett kvalitetsmått på forskningen, ligger Sverige på andra plats bland OECD-

länderna, med mer än 1 500 publicerade artiklar per miljon invånare år 1994.

Under 1990-talet är det enbart Schweiz som har producerat fler artiklar per

invånare. Schweiz är centrum för många europeiska forskningsorganisationer

vilket kan bidra till den höga siffran. Ämnesområden med hög publice-

ringsstatistik bland svenska forskare är framför allt biomedicin, klinisk

medicin och biologi. Samarbete i form av samförfattande av artiklar med forskare

från EU-länderna har under perioden 1990-94 nästan fördubblats. År 1994 var

drygt 3 500 artiklar samförfattade med forskare från EU-länderna av totalt

närmare 7 000 samförfattade artiklar.

3.4 Mål för forskningen och riktlinjer för forskningspolitiken

Mål för forskningen

------------------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Följande övergripande mål skall gälla för forskningen|

| |

| - Forskningen skall bidra med nya väsentliga fakta om naturen, samhället |

| och kulturen och ge perspektiv på människans belägenhet i universum, i |

| jordens ekosystem och i historien. |

| - Forskningen skall bidra till att bevara och utveckla hälsa, kultur, |

| välfärd och miljö för alla individer och befolkningsgrupper i samhället |

| liksom för kommande generationer. |

| - Forskningen skall bidra till ekonomisk utveckling, effektivitet i |

| näringsliv och offentlig sektor samt till samhällets omställning mot en |

| hållbar utveckling och därigenom också främja sysselsättning och välfärd. |

| - Forskningen skall bidra till en hög allmän utbildningsnivå och främja den|

| kulturella utvecklingen. |

| - Forskningen skall främja kritiskt tänkande och vetenskapliga för- |

| hållningssätt i samhället och därmed främja och stärka demokratin. |

| - Forskningen skall bidra till internationellt samarbete och fred och |

| till lösningar av globala problem. |

------------------------------------------------------------------------------

 Skälen för regeringens förslag: Regeringen vill med hänsyn till forskningens

betydelse och de samhällsförändringar, som beskrivits i det inledande avsnittet,

föreslå följande övergripande mål för forskningen. Den forskning som bedrivs med

offentliga medel skall bidra till uppfyllandet av dessa mål, även om enskilda

forskningsprojekt inte kan bidra till att tillgodose samtliga mål. Dessa mål

utgör, tillsammans med allmänna riktlinjer för forskningspolitiken, en analys

av forskningssystemets organisation och effektivitet samt det rådande

resursläget, utgångspunkter för regeringens ställningstaganden i

forskningspolitiken.

- Forskningen skall bidra med nya väsentliga fakta om naturen, samhället och

kulturen och ge perspektiv på människans belägenhet i universum, i jordens

ekosystem och i historien.

- Forskningen skall bidra till att bevara och utveckla hälsa, kultur, välfärd

och miljö för alla individer och befolkningsgrupper i samhället liksom för

kommande generationer.

- Forskningen skall bidra till ekonomisk utveckling, effektivitet i näringsliv

och offentlig sektor samt till samhällets omställning mot en hållbar utveckling

och därigenom också främja sysselsättning och välfärd.

- Forskningen skall bidra till en hög allmän utbildningsnivå och främja den

kulturella utvecklingen.

- Forskningen skall främja kritiskt tänkande och vetenskapliga för-

hållningssätt i samhället och därmed främja och stärka demokratin.

- Forskningen skall bidra till internationellt samarbete och fred och till

lösningar av globala problem.

Allmänna riktlinjer för forskningspolitiken

------------------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Följande allmänna riktlinjer skall gälla för forsknings-

|

| politiken. |

| |

| l. Forskningens inriktning skall svara mot behoven i samhället. |

| |

| 2. Övergripande forskningspolitiska beslut skall fattas av statsmakterna |

| medan organ med sakkunskap inom berörda områden beslutar om närmare |

| medelsfördelning och verksamhet. |

| |

| 3. Krav skall ställas på hög vetenskaplig kvalitet i den forskning som |

| finansieras med statliga medel. |

| |

| 4. Forskningen skall komma till nytta. |

| |

| 5. Högskolans samverkan med det omgivande samhället skall öka. |

| |

| 6. Forskningsetiska problem och forskarnas ansvar i dessa frågor skall |

| ges ökad uppmärksamhet. |

| |

| 7. Jämställdheten inom forskningen skall öka liksom forskning med ett |

| genusperspektiv. |

| |

| 8. Sambandet mellan utbildning och forskning skall stärkas. |

| |

| 9. Alla universitet och högskolor skall förfoga över egna |

| forskningsresurser. |

| |

| 10. Svensk forskning skall bidra till forskningen i världen och aktivt |

| samspela med forskning i andra länder. |

| |

| 11. Sverige skall verka för att den EU-finansierade forskningen ger ett |

| brett stöd till utvecklingen i Europa. |

------------------------------------------------------------------------------

Skälen för regeringens förslag:

l. Forskningens inriktning skall svara mot behoven i samhället

Samhället blir alltmer kunskapsberoende. Det gäller inom alla områden. Kunskapen

kommer inte bara fram genom forskning i ordets traditionella bemärkelse utan

utvecklas också ur erfarenheteter av skilda slag i praktiskt arbete och

problemlösande verksamhet. Att kunskapsutvecklingen i och för sig är ett vidare

begrepp än forskning förringar givetvis inte betydelsen av forskningsinsatser.

Forskning är och måste vara basen för mycket av kunskapsutvecklingen t.ex. i

utbildning och utvecklingsarbete. De forskande institutionerna måste ha

intensiva kontakter med det omgivande samhället för att ta del av problemställ-

ningar, kunskaper och erfarenheter. Omvänt måste omgivningen - företag,

organisationer och offentliga myndigheter - göra större ansträngningar att följa

forskningens utveckling. Staten måste genom sin politik underlätta denna

växelverkan.

 Den statliga forskningen skall samspela med näringslivets FoU för att

åstadkomma ekonomisk tillväxt och en god kunskapsutveckling inom svenskt

näringsliv. Kunskap är avgörande för framgångar i dagens näringsliv. Företagen

satsar därför stora resurser på att utveckla kunskap. Företagen har dock

knappast möjlighet att se längre än till sin egen lönsamhet när denna typ av

investeringar övervägs. Staten har därför en viktig roll när det gäller att

genomföra eller finansiera den forskning som de forskande företagen inte själva

kan förutses ansvara för, men som är lönsam för samhället som helhet. Forskning

om t.ex. energiresurser är väsentlig såväl för näringslivets tillväxt som för en

hållbar utveckling. Det finns också många andra områden där forsknings- och

utvecklingsinsatser främjar såväl näringsliv som andra angelägna

samhällsintressen. En väl avvägd forskningspolitik är således viktig för att

öka den ekonomiska tillväxten.

 För att den statliga forskningen skall vara tillväxtstimulerande krävs att den

faktiskt är användbar för näringslivet. En annan förutsättning är att statens

och näringslivets insatser kompletterar varandra så att synergieffekter uppstår.

Den statliga forskningen bör därför vara inriktad mot områden där

kunskapsspridningen kan förväntas bli stor och där det inte finns tillräckliga

legala instrument för att företagen skall kunna skydda sina idéer. Dessa

avvägningar kräver en närmare och kontinuerlig dialog mellan statsmakterna,

högskolan, näringsliv och fackliga organisationer.

2. Övergripande forskningspolitiska beslut skall fattas av statsmakterna medan

organ med sakkunskap inom berörda områden beslutar om närmare medelsfördelning

och verksamhet

Forskningens frihet och autonomi är grundläggande i ett demokratiskt samhälle.

Begreppet innebär att forskningen skall vara fri i val av metoder,

forskningsbara problem liksom rätten att fritt publicera forskningsresultat.

Särskilt viktigt är att forskarna själva avgör vad som är vetenskapliga rön, vad

som är god och dålig kvalitet etc. Forskningens frihet garanteras ytterst av det

demokratiska statsskicket och dess grundlagsfästa rättigheter.

Forskningsfriheten i Sverige är således starkt etablerad sedan mycket lång tid

tillbaka och förvaltas väl av det offentliga forskningssystemet. Det är viktigt

att denna frihet fortsatt värnas även vid en fördjupad samverkan med det om-

givande samhället, bl.a. näringslivet.

 Det är nödvändigt med en ansvarsfördelning mellan olika nivåer och

beslutsfattande organ inom forskningsområdet. De demokratiskt valda organen

måste ta det yttersta ansvaret för forskningsresurserna och deras användning. I

det sagda ligger för det första att statsmakterna måste ha inblick i och kunna

planera för alla offentliga medel som används för att finansiera forskning,

således också de löntagarfondsmedel som avsatts till stiftelser för

forskningsstöd. Dessa medel är till sitt ursprung offentliga. I det ovan sagda

ligger också att statsmakterna skall besluta om den övergripande fördelningen av

forskningsresurserna mellan olika områden. För grundforskningens del innebär

detta t.ex. att statsmakterna beslutar om fördelningen mellan områden som

teknik, naturvetenskap, medicin och kulturvetenskaper. För sektorsforskningen

innebär det att statsmakterna avsätter medel inom de skilda utgiftsområdena på

statsbudgeten. Statsmakternas prioriteringar kan avse också mer avgränsade

forskningsområden eller särskilda former för forskningsinsatser, som annars inte

skulle komma till stånd.

 Ett särskilt ansvar för att identifiera forskningsområden som behöver stärkas

vilar på forskningsråd och högskola. Men även behov och kunskaper som finns hos

sektorsansvariga myndigheter, inom näringslivet och statsmakterna bör vägleda

prioriteringarna. Staten måste ta särskilt ansvar för sådana forskningsområden

som är av allmänt eller kulturellt värde men inte kan räkna med stöd från

näringsliv eller privata intressen. Statens roll bör även vara att finansiera

riskfyllda projekt som har svårt att vinna annan finansiering, men som har

potential att medföra stora framsteg. Regeringens förslag till prioriterade

forskningsområden presenteras i avsnitt 3.11.

3. Krav skall ställas på hög vetenskaplig kvalitet i den verksamhet som

finansieras med statliga medel

Forskningens kvalitet är av avgörande betydelse eftersom kvalitet är en

förutsättning för relevans och meningsfull kunskapsspridning. Grunden för en

högkvalitativ forskning är i allmänhet en väl utvecklad grundforskning. Svensk

forskning har som regel hög kvalitet men den måste kontinuerligt värnas och

utvecklas. Av särskild betydelse är att utveckla mer tvärsektoriellt

vetenskapligt samarbete.

 En riktlinje för forskningspolitiken måste därför vara att de medel som ställs

till förfogande för forskning och utvecklingsarbete skall användas för

verksamhet som uppfyller högt ställda krav på vetenskaplig kvalitet. Det ligger

i sakens natur att detta ytterst kan bedömas endast av dem som har hög egen

professionell kompetens inom respektive forskningsområde, även om en allmän

insyn är nödvändig och angelägen. Konkret kommer detta till uttryck i

föreskrifter om fakultetsnämnder eller motsvarande organ vid universitet och

högskolor, i reglerna för sammansättningen av forskningsråd, etc.

 Forskningsfinansiärerna måste utveckla formerna för en mer effektiv samverkan

över alla de gränser som finansieringssystemet utvecklat. Här finns idag

betydande brister. Kvalitetsgranskningen bör härvid ges stor uppmärksamhet och

inslaget av internationell granskning inom alla områden måste öka, även inom

områden där det i dag inte är så vanligt. Det bör särskilt observeras att ökad

jämställdhet i forskningssystemet och ett ökat inslag av forskning med

genusperspektiv också främjar kvalitén.

 Förnyelse och nya impulser är viktiga för kvalitetsutvecklingen. Detta skall

åstadkommas genom att yngre forskares situation särskilt uppmärksammas med

insatser i forskarutbildningen, rekryteringstjänster och genom att forskarnas

rörlighet mellan forskningsinstitutioner och mellan skilda forskningsområden

främjas. Det nuvarande tjänstesystemet bör förändras bl.a. i syfte att främja

ökad rörlighet.

4. Forskningen skall komma till nytta

Begreppet relevans i forskningen har under senare år fått ökad tyngd i de

forskningspolitiska bedömningarna. I begreppet ligger att forskningen skall

vara användbar för någon brukare och att den också kommer till användning. Det

handlar alltså om önskemålet att forskningen och dess resultat i större

utsträckning skall komma till nytta. "Nytta" måste dock ges en vid tolkning och

exempelvis också omfatta humanistisk och samhällsvetenskaplig forskning, dvs.

sådan forskning som bidrar till förståelsen av vad som hänt, händer, kan eller

borde hända i samhället. Traditionellt har relevanskrav i första hand ställts på

sektorsforskningen och inneburit att den skall bedrivas kring för sektorn

betydelsefulla frågeställningar.

 Intresset för forskningens nytta, i vid mening, är också omfattande och

växande inom forskarsamhället. Erfarenheten att växelverkan mellan grundläggande

forskning och tillämpning kan vara stimulerande på ömse håll kommer ofta till

uttryck. Detta intresse är också ett uttryck för ett betydande samhällsansvar

inom forskarsamhället.

 En riktlinje för forskningspolitiken skall således vara ökade ansträngningar

för att bedöma relevansen av forskningsinsatser inom olika områden. Det är

angeläget att bedöma både behoven av forskningsinsatser för att lösa olika

problem och sannolikheten av att forskningen på nuvarande stadium och med

tillgängliga resurser kan ge värdefulla resultat. Såväl relevansbedömningar som

de resultat som uppnåtts måste i ökad utsträckning redovisas och därmed i sin

tur kunna ligga till grund för fortsatta bedömningar och beslut.

 Vidare skall regelsystemen utformas så att samhällets utnyttjande av

forskningsresultat uppmuntras och underlättas. Detta kommer till uttryck inte

bara i de regler som gäller för patent m.m., utan också i kraven på såväl

universitet och högskolor och andra myndigheter som de enskilda forskarna att

aktivt informera om pågående verksamhet och uppnådda resultat.

 Samtliga forskningsfinansiärer och utförare bör i ökad utsträckning

uppmärksamma både kvalitets- och relevansaspekterna av den forskning som bedrivs

och redovisa hur detta sker. Forskningsråd och sektorsorgan måste ta ett vidare

ansvar, där råden uppmärksammar samhällsrelevansen av den forskning de stöder

och där sektorsorganen på motsvarande sätt slår vakt om den vetenskapliga

kvaliteten. Forskningsråden bör i sina instruktioner åläggas att även

uppmärksamma samhällsrelevansen samt att stödja forskning som är strategisk för

såväl forskningens utveckling som samhällets behov i vid mening.

 Forskarna har ett betydande ansvar för forskningens relevans i här avsedd

mening. Forskarnas samhällsansvar bör i ökad utsträckning betonas. Universitet

och högskolor, liksom samhället i övrigt, behöver en kultur som uppmuntrar,

snarare än försvårar för forskare att samverka med samhället och dess avnämare.

Det kan gälla samverkan med industri och näringsliv, kommuner och landsting,

konstnärlig verksamhet, folkbildning, massmedier, myndigheter och enskilda

medborgare. En kraftfull satsning på de mindre och medelstora högskolorna

främjar också ett sådant utbyte. Det är dock viktigt att understryka att

ansvaret för att forskning i större omfattning nyttiggörs inte enbart ligger hos

forskarna och högskolorna. Företag, organisationer och samhällsorgan måste också

skaffa sig den kompetens som behövs för att kunna ta till sig relevanta och

aktuella FoU-resultat. Det innebär bl.a. att de måste anställa fler

forskarutbildade.

 Forskningspolitiken skall främja tillväxten av ett samhälle där kunskap

skapas, växer, bevaras och nyttiggörs. Det kräver en nära samverkan med

utbildningspolitiken. En välutbildad arbetskraft är en förutsättning för att

kunskap och teknik skall kunna omsättas i ökad produktivitet och nya

arbetstillfällen. Utbyggnad av de mindre och medelstora högskolorna främjar

också forskningen och dess tillämpning. Det krävs också ett nära och utvecklat

internationellt samarbete samt förmåga och intresse att utnyttja forskning och

utveckling som bedrivs på annat håll i världen. Samhället måste vara öppet för

vetenskapen och aktivt bidra till dess utveckling.

5. Högskolans samverkan med det omgivande samhället skall öka

Högskolan har traditionellt två huvuduppgifter, utbildning samt forskning och

utvecklingsarbete. I forskningsuppgiften ingår enligt 1 kap. 2 § högskolelagen

(1992:1434) att sprida kännedom om verksamheten samt om hur sådana kunskaper och

erfarenheter som har vunnits skall kunna tillämpas. En öppen dialog mellan

vetenskapen och det omgivande samhället ökar förutsättningarna för nyttiggörande

av den kunskap forskningen genererar och bidrar därigenom till samhällets

utveckling. Denna dialog måste därför förstärkas. Vetenskapens företrädare bör

ges ett tydligare ansvar för att kunskapen når ut till samhällets olika

verksamheter.

 Forskningsinformation är en viktig uppgift för högskolan. Aktiv och gedigen

forskningsinformation bidrar till att höja den allmänna kunskapsnivån i

samhället, vilket bl.a. ökar enskilda individers möjligheter att delta i den

demokratiska processen. Genom att delta i den offentliga debatten kan

vetenskapens företrädare ge medborgarna och beslutsfattare ett bredare underlag

för politiskt ställningstagande. Forskningsinformation i vid mening bör syfta

till ett ömsesidigt kunskapsutbyte mellan högskolan och samhället.

 Regeringen föreslår i budgetpropositionen för år 1997 att högskolelagen ändras

så att högskolornas uppgift att samverka med näringslivet och övriga sam-

hällssektorer förtydligas. Det är viktigt att incitamenten förstärks för såväl

lärare och forskare som högskola att tillvarata forskningsresultat och

uppfinningar som kan öka näringslivets konkurrenskraft. Forskningsresultat inom

områden med social relevans - invandrares integration, folkhälsa, ungdomsfrågor

m.m. - bör också kunna nyttiggöras bättre. Här har framför allt sektorsorganen

men även forskningsråden en viktig uppgift.

 Det bör samtidigt understrykas att en ökad samverkan med näringslivet och

övriga samhällssektorer inte får inskränka forskningens frihet. Enligt

högskolelagen gäller som allmänna principer att forskningsproblem får fritt

väljas, forskningsmetoder får fritt utvecklas och forskningsresultat får fritt

publiceras. Det är angeläget att villkoren för samverkan inte resulterar i att

viktiga forskningsresultat inte kommer forskningen eller samhället till godo.

6. Forskningsetiska problem och forskarnas ansvar i dessa frågor skall ges ökad

uppmärksamhet

Den enskilda forskaren har en betydande frihet att själv bestämma över

inriktningen av sin forskning och över publiceringen av forskningsresultaten.

Forskarna som kollektiv har också ett huvudansvar, i fakultetsstyrelser och

forskningsråd, när det gäller beslut om finansieringen av institutioner och

forskningsprojekt. Även när det gäller beslut av strategisk betydelse för svensk

forskning och forskarutbildning är forskarnas synpunkter många gånger avgörande.

 Denna forskarnas frihet måste emellertid motsvaras av ett ansvarstagande att

verka för kvalitet och relevans i forskningen, för att utbildningen håller en

god kvalitet, att resultaten av forskningen bekantgörs och kommer till nytta i

samhället.

 För att kvaliteten skall upprätthållas krävs också att forskarna tar ansvaret

för att fusk, vänskapskorruption och vilseledande redovisningar i forskningen

bekämpas. Problem av detta slag har kommit att aktualiseras, delvis på grund av

att konkurrensen om forskningsmedel blivit hårdare och prestationsrelaterade

kriterier i ökande utsträckning används vid fördelningen av medlen. Kravet på

att forskarna tar ett större ansvar för relevansen hos forskningen kräver också

att de intresserar sig för tänkbara negativa tillämpningar och konsekvenser av

forskningen och informerar om sådana risker. Forskningens utveckling inom vissa

områden, t.ex. molekylärgenetiken, ger ökad anledning till diskussion om

forskningens inriktning och dess möjliga tillämpningar. Ansvarsfrågorna när det

gäller tillämpningar av nya forskningsresultat är komplicerade. Forskarna måste

också upprätthålla av samhället godtagbara etiska principer för metoder i

forskningsprocessen, t.ex. vad gäller experiment på människor eller djur eller

registrering av data om privatpersoner, för att respekten för forskarnas frihet

skall kunna försvaras i samhället.

 Diskussionen om forskarnas ansvar har lett till att särskilda regler och

nämnder för hantering av forskningsetiska problem har upprättats.

Forskningsetiska frågor behandlades av en statlig utredning år 1989 (SOU 1989:74

och 75) och därefter av riksdagen (prop. 1989/90:90, bet. 1989/90:UbU25, rskr.

328). Riksdagen ansåg att forskarna själva måste ta ansvaret för den etiska

kvaliteten likaväl som för den vetenskapliga. Etisk prövning av

forskningsprojekt är således en naturlig del av verksamheten. Riksdagen framhöll

bl.a. vikten av utbildning i forskningsetiska frågor på alla stadier, men

särskilt inom forskarutbildningen.

 I ett samhälle med ett starkt och ökande beroende av vetenskap och teknologi

är forskningsetiska frågor i vidare mening av stort allmänt intresse. Hur

forskningen inriktas, vilka projekt som prioriteras, vilka metoder som används

och hur man förhindrar fusk eller vilseledande resultatredovisning samt hur

resultaten kan tänkas påverka samhället i stort har därmed också politisk

räckvidd. Frågorna har också samband med respekten för forskningen och

forskarnas integritet. Enligt regeringens bedömning är det lämpligt att nu -

icke minst med tanke på den snabba utvecklingen inom vetenskapen och strävan

efter en närmare samverkan mellan forskning och samhälle - göra en ny analys av

de forskningsetiska frågorna i vid mening och därvid bland annat pröva hur

systemet i dag fungerar i dessa avseenden. En genomgång av vad forskarsamhället

och andra har gjort och gör för att hantera de etiska frågorna är därvid viktig,

liksom frågor om i vilken omfattning forskningsetiska frågor verkligen belyses i

utbildningen. Regeringen avser att tillsätta en utredning med parlamentarisk

förankring för att allsidigt belysa dessa och andra forskningsetiska frågor.

7. Jämställdheten inom forskningen skall öka liksom forskning med ett

genusperspektiv.

Formellt finns inga hinder för kvinnor att bedriva forskning. Ändå är obalansen

mellan könen större inom forskningen än inom många andra samhällsområden.

Visserligen ökar andelen kvinnor men utvecklingen går långsamt. Särskilt

påtaglig är kvinnornas underrepresentation på de högsta tjänsterna,

professurerna. Endast 8 % av professorerna, 22 % av lektorerna och 27 % av

forskarassistenterna är kvinnor. Forskningens kvalitet blir lidande av denna

underrepresentation. Många begåvningar avlänkas och kvinnliga synsätt och

erfarenheter får inte möjlighet att i tillräcklig utsträckning påverka

forskningens inriktning och innehåll.

 Den akademiska miljön är av tradition manlig och i en av män utformad, förment

allmängiltig, forskningstradition kan kvinnors insatser därför framstå som

mindre vetenskapligt centrala och bli omotiverat lågt värderade. En insikt om

detta håller på att växa fram. Det är angeläget att den akademiska världen i

stort intensifierar sin självprövning kring dessa förhållanden så att kvinnors

forskningsinsatser fullt ut tas till vara och så att kvinnor inte avstår från en

forskarkarriär, som ofta är fallet i dag. Utöver de insatser som redan beslutats

av riksdagen för att förändra rådande förhållanden krävs ytterligare åtgärder

och systematiskt arbete på olika nivåer.

 En riktlinje för forskningspolitiken måste vara att verka för att samtliga

nivåer i forskningssystemet arbetar systematiskt med konkreta insatser för att

uppnå jämställdhet mellan kvinnor och män.

 Det är även angeläget att ett genusperspektiv i ökad utsträckning införs i

forskningen. Ett sådant perspektiv öppnar möjligheter att skapa ny kunskap -

kunskap som annars saknar förutsättningar att kunna genereras. Det är också

viktigt för vetenskapens samhällsrelevans. Detta gäller såväl inom

naturvetenskaplig, teknisk och medicinsk forskning som inom kulturvetenskaperna.

8. Sambandet mellan utbildning och forskning skall stärkas

Högskolans utbildning och forskning bör ömsesidigt berika varandra. Arbete inom

utbildning, inklusive utveckling av denna, skall för högskolans lärare vara lika

viktigt som forskning. Forskningens metoder, resultat och allmänna

förhållningssätt måste vara centrala som en grund i högskoleutbildningen.

 Högskolan har självklart behov av goda lärare med forskarutbildning, men det

finns många utbildningar där yrkeserfarenhet är lika viktig. Det gäller inte

minst inom det tekniska området. De flesta lärare inom högskolan bör ha

doktorsexamen. Detta bör emellertid inte ses som ovillkorliga krav. Mycket god

undervisning kan förvisso ges också av lärare utan doktorsexamen och med andra

yrkeserfarenheter. Krav på pedagogisk färdighet och skicklighet bör emellertid

alltid ställas på lärarna. En diskussion bör föras inom högskolan om hur dessa

behov kan tillgodoses.

 Studenterna måste få uppmuntran och inspiration till att lära. De bör i sina

studier kunna känna samma glädje över att erövra ny kunskap som forskaren kan

göra. De måste också få del av forskningens kritiskt ifrågasättande attityd till

etablerade sanningar, liksom av dess nyanserat konstruktiva förhållningssätt i

verklighetsbeskrivningen. I kontakten och diskussionen mellan lärare och

studenter kan båda parter få nya insikter och infallsvinklar. Högskolans uppgift

är att ge studenterna en utbildning av hög kvalitet som ger en god grund inför

framtiden.

 Studenter inom forskarutbildningen befinner sig i gränsområdet mellan lärande

och forskning. En väl fungerande forskarutbildning av hög kvalitet är av största

betydelse för att inte bara högskolans utan hela samhällets behov av

forskarkompetens skall kunna tillgodoses.

9. Alla universitet och högskolor skall förfoga över egna forskningsresurser

Hittills har s.k. fasta resurser för forskning endast funnits vid universiteten

och vid vissa större högskolor. Forskning bedrivs dock i ökande omfattning också

vid de mindre och medelstora högskolorna. Här är verksamheten i hög grad

beroende av externa medel.

 Alltsedan det nuvarande högskolesystemets tillkomst vid mitten av 1970-talet

har forskningsanknuten verksamhet vid de mindre och medelstora högskolorna ökat

i omfattning. Resurserna för forskningsstödjande åtgärder, forskarutbildning av

lärare m.m. har successivt ökat. Erfarenheterna av forskning vid de mindre och

medelstora högskolorna är goda och det är angeläget, inte minst ur ett regionalt

utvecklingsperspektiv, att bygga ut dessa högskolors forskningsverksamhet.

 Det brukar ibland hävdas att forskningsresurserna måste koncentreras till ett

fåtal högskolor för att kunna utnyttjas effektivt. Men erfarenheten visar att

starka och kreativa forskningsmiljöer kan skapas också på mindre högskolor som

koncentrerar sina insatser till ett mer begränsat antal områden. De mindre

forskningsmiljöerna kan i många fall erbjuda god stimulans för samverkan mellan

forskare från olika discipliner och utmärks också i allmänhet av ett större

samspel med det omgivande samhället, vilket också främjar forskningen.

 Nya former av kunskapsproduktion och kunskapsförmedling ökar möjligheterna att

bedriva avancerad forskning i mindre forskningsmiljöer.

 Andelen forskarutbildade lärare och antalet doktorander vid de mindre och

medelstora högskolorna ökar stadigt. Vid dessa högskolor finns nu ett antal goda

forskningsbaser.

 En riktlinje för forskningspolitiken skall vara att alla universitet och

högskolor förfogar över egna resurser för forskning. Därigenom förbättras

förutsättningarna för den långsiktiga kunskapsutvecklingen. En god

forskningsmiljö har stor betydelse även för grundutbildningens kvalitet och för

lärarnas kompetensutveckling. En utbyggnad av forskningsresurserna vid de mindre

och medelstora högskolorna måste emellertid göras i den takt som de ekonomiska

och personella resurserna medger. Detta är ett åtagande som kräver långsiktiga

beslut.

10. Svensk forskning skall bidra till forskningen i världen och aktivt samspela

med forskning i andra länder

Få verksamheter är så internationella som forskningen. För att nå framgång

nationellt krävs att man följer forskningsutvecklingen i andra länder, att man

har goda internationella kontakter och regelbundet vistas vid utländska

universitet. I grundforskningens väsen ligger att kunskaperna skall spridas

internationellt.

 Det internationella samarbetet - i skilda former - inom forskningen är sedan

länge en integrerad och självklar del av verksamheten. Grunden för samarbetet

är, och måste vara, de enskilda forskarna, deras kontakter och deras egna beslut

om hur forskningsresurserna bäst används. I princip bör resurser för

internationellt forskningssamarbete avvägas mot annan forskning. Regelsystemen

för användningen av forskningsresurserna måste här medge en betydande frihet,

vilket de också gör i dag. Likväl innebär visst internationellt

forskningssamarbete att beslut skall fattas och medel avsättas på

statsmaktsnivå. Statsmakterna måste ta ansvar för att en god balans upprätthålls

och att inte alltför dyrbara internationella forskningsprojekt tränger ut

angelägen annan forskning. Det är angeläget att följa och pröva inriktningen av

det internationella engagemanget.

 Alla länder måste, efter förmåga, bidra till den gemensamma internationella

kunskapsbasen. Sverige tillhör tillsammans med övriga länder i Europa, samt USA

och Japan de länder som utför omkring 90 % av all forskning i världen. Dessa

länder har p.g.a. sin relativa rikedom ett särskilt ansvar för att bedriva

forskning, för att sprida kunskaperna om den och för att medverka till att den

nyttiggörs. Vidare bör sådan forskning utföras som gagnar inte bara de rika

länderna utan även utvecklingsländerna. Det gäller således inte enbart sådan

forskning om miljöförstöringen och energiproblemen som mer direkt påverkar

livskvaliteten i Sverige utan även forskning om t.ex. livsmedelsförsörjning,

befolkningsutveckling och de globala hälsoproblemen. Samarbetet med u-ländernas

egna forskare är viktigt i dessa sammanhang liksom ansträngningar att via

bistånd stärka u-ländernas egen forskningskapacitet. Regeringen har i de

synpunkter som framförts till EU-kommissionen om innehållet i det femte

ramprogrammet för forskning och utveckling föreslagit särskilda åtgärder för att

undersöka behov och möjligheter att främja forskning och teknikutveckling som

tar sikte på de globala problemen.

 Regeringen har i budgetpropositionen för innevarande budgetår framhållit att

forskningssamarbetet med länder utanför EU också måste uppmärksammas. Det gäller

inte minst kunskaperna om och samarbetet med Ost- och Sydostasien. Regeringen

kommer därför att föreslå ökade resurser för kunskapsutveckling om och en

fastare struktur för samarbetet med länderna i denna region samt ökade insatser

för forskning och samarbete kring Östersjöregionen.

 Sverige deltar aktivt i en rad internationella forskningsorganisationer och

flertalet svenska forskare deltar i internationellt forskningssamarbete. Det är

angeläget att omfattningen av detta samarbete värderas och prövas i ljuset av de

samlade svenska forskningsresurserna. Internationella storprojekt är många

gånger förutsättningen för att framsteg överhuvud skall vara möjliga inom

särskilt resurskrävande forskningsområden, men de kan ha en tendens att bli dels

mycket kostsamma, dels mycket långvariga.

11. Sverige skall verka för att den EU-finansierade forskningen ger ett brett

stöd till utvecklingen i Europa.

Sverige är en aktiv medlem av EU:s gemensamma forskningsprogram. Det är

självfallet viktigt att Sverige tar tillvara de möjligheter till ökat

forskningssamarbete som medlemsskapet i EU ger. Svenska forskares och företags

deltagande i det nu pågående fjärde ramprogrammet är stort. Sverige deltar i

vart fjärde projekt. Om deltagandet fortsätter på samma nivå genom hela

ramprogrammet, dvs. fram t.o.m. år 1999, kommer relativt betydande

forskningsmedel och forskningsresultat Sverige till del, ca 900 miljoner kronor

per år.

 Det femte ramprogrammet kommer att påbörjas år 1998. Processen att fastställa

programmets innehåll inleddes under sommaren 1996. Sverige har, liksom många

andra medlemsländer, framfört preliminära synpunkter på ramprogrammets

utformning. I detta syfte har forskningsfinansierande myndigheter, universitet

och högskolor, företag och organisationer beretts tillfälle att framföra sina

åsikter. Från svensk sida kommer strävan vara att vidga det europeiska

forskningssamarbetet så att det kan ge ett bredare stöd till utveckling av

forskning, näringsliv och samhälle i Europa.

 Huvudpunkterna i det dokument som regeringen har lämnat till kommissionen

omfattar en prioritering av sådana FoU-insatser som främjar ökad tillväxt och

sysselsättning, som bidrar till lösningar av de globala utvecklingsproblemen och

som löser konkreta samhällsproblem i Europa. Humaniora och samhällsvetenskap bör

få ökat utrymme i programmet.

 Forskningen inom ramprogrammet bör också inriktas mot områden som kan främja

utvecklingen av innovationer och ett innovativt klimat i medlemsländerna.

Särskilda insatser för små och medelstora företag föreslås, liksom åtgärder för

att öka deltagandet av dessa företag i övriga program. Vidare bör ramprogrammet

stödja en uthållig utveckling. I detta syfte bör även fortsättningsvis ett

särskilt miljöprogram finnas liksom ett tydligare inslag av miljöaspekter inom

andra program. När det gäller administrationen bör öppenheten kring

urvalsprocessen fördjupas och tiden för kontraktförhandlingarna minskas.

Kommittéarbetet måste effektiviseras och mer tid ägnas åt strategi, policy och

utvärdering.

 Frågan om lika representation mellan kvinnor och män i EU:s beslutsprocesser

på forskningsområdet har särskilt uppmärksammats i det svenska dokumentet till

EU. Denna fråga bör ges prioritet i utarbetandet och genomförandet av det femte

ramprogrammet för forskning.

3.5 Stiftelser inrättade med löntagarfondsmedel

--------------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Vid de ändringar av stiftelseförordnandena för de|

| stiftelser som inrättades med löntagarfondsmedel som bör komma till |

| stånd skall riktlinjen vara att regeringen skall utse och entlediga |

| ledamöterna i stiftelsernas styrelser. |

--------------------------------------------------------------------------

Skälen för regeringens förslag: Under föregående mandatperiod bemyndigade

riksdagen den dåvarande regeringen att med de tidigare löntagarfondsmedlen som

kapital inrätta sammanlagt elva stiftelser. Bildandet skedde i olika omgångar. I

december 1993 beslöt den dåvarande regeringen om bildandet av Stiftelsen för

strategisk forskning och Stiftelsen för miljöstrategisk forskning, i maj 1994 om

bildandet av Stiftelsen Chalmers tekniska högskola och Stiftelsen Högskolan i

Jönköping och i juni 1994 om bildandet av Stiftelsen för forskning inom områden

med anknytning till Östersjöregionen och Östeuropa, Stiftelsen för

internationalisering av högre utbildning och forskning, Stiftelsen för

Internationella institutet för industriell miljöekonomi vid Lunds universitet,

Stiftelsen för kunskaps- och kompetensutveckling, Stiftelsen för vård- och

allergiforskning, Stiftelsen framtidens kultur och Stiftelsen In-

novationscentrum. Stiftelsernas sammanlagda kapital uppgår nu till betydligt mer

än 20 miljarder kronor.

 Vid utformandet av stiftelseförordnandena eftersträvades i princip en ordning

som skulle säkerställa att riksdag och regering inte har någon fortsatt kontroll

över stiftelsekapitalet. Den dåvarande socialdemokratiska oppositionen motsatte

sig den angivna användningen av medlen. En återkommande principiell invändning

var därvid att verksamheten skulle komma att undandras riksdagens, regeringens

och forskarsamhällets inflytande; medlen borde i stället hanteras i sådana

former att offentlig insyn i verksamheten och påverkan från statsmakternas sida

möjliggjordes i så stor utsträckning som möjligt.

 Regeringen har denna dag beslutat propositionen Statliga stiftelser (prop.

1996/97:22). I propositionen föreslås - av skäl som anges där - att det införs

en ny bestämmelse i stiftelselagen (1994:1220) av innebörd att regeringen,

såvitt gäller stiftelser som har bildats av staten, får ändra sådana

föreskrifter i stiftelseförordnandet som inte avser stiftelsens ändamål;

föreskrifterna får ändras utan ansökan och utan styrelsens samtycke. Den nya

bestämmelsen föreslås träda i kraft den 1 januari 1997.

 I nyssnämnda proposition lämnas en närmare redogörelse för stiftelsernas

tillkomst och innehållet i stiftelseförordnandena. Därvid framgår följande i

fråga om nuvarande tillvägagångssätt vid utseende av styrelseledamöter efter

bildandet. När det gäller Stiftelsen framtidens kultur skall regeringen utse

ledamöterna. I fråga om de båda högskolestiftelserna utses flertalet ledamöter

av en särskild elektorsförsamling; också rektor är dock ledamot, och studenterna

och regeringen utser vardera en ledamot. När det gäller övriga stiftelser utses

ledamöterna av styrelsen i respektive stiftelse; en ledamot utses dock - utom i

Stiftelsen Innovationscentrum - av regeringen.

 I fråga om stiftelser som har bildats av staten finns det ett starkt

offentligt intresse av att föreskrifterna om förvaltningen utformas med respekt

för demokratiska principer och för det allmännas bästa. Särskilt när

förvaltningen rör stora belopp och avser väsentliga inslag i den offentliga

verksamheten är det otillfredsställande när ansvariga demokratiska institutioner

saknar möjlighet att påverka och kontrollera besluten under obegränsad tid

framåt. I förgrunden kommer därvid föreskrifterna om utseende av

styrelseledamöter. Även om stiftelsens ändamål ligger fast kan ändamålet uppnås

på olika sätt, och för de enskilda besluten kan det ha stor betydelse vilka

allmänna värderingar som ligger bakom.

 Det sagda föranleder att flertalet av de föreskrifter om utseende av

styrelseledamöter som redogjorts för ovan bör ändras; detta gäller dock inte för

Stiftelsen framtidens kultur. Ändringarna bör syfta till att regeringen utser

och entledigar ledamöterna i stiftelsernas styrelser; i fråga om

högskolestiftelserna skall dock lärare och studenter ha rätt att vara

representerade. Att regeringen utser ledamöterna främjar också den samordning

mellan stiftelsernas insatser och andra statliga insatser på främst forskningens

område vilken är av synnerlig vikt för att de samlade statliga insatserna skall

ge så stort utbyte som möjligt.

 Enligt regeringens bedömning främjas den nämnda samordningen i sådan

utsträckning att resurser kan frigöras inom ramen för statens budget för

angelägna nysatsningar eller för förstärkning av budgeten. I budgetpropositionen

för år 1997 redogör regeringen närmare för sina överväganden i detta avseende.

 Enligt den föreslagna nya bestämmelsen i stiftelselagen ligger det visserligen

- sedan bestämmelsen har trätt i kraft - i regeringens hand att fatta beslut om

ändring i stiftelseförordnandena i enlighet med vad som nu har angivits. Som

angivits ovan inrättades emellertid stiftelserna efter beslut av riksdagen;

besluten föregicks av förslag av den dåvarande regeringen. Därvid gjordes vissa

uttalanden i frågan hur styrelseledamöterna i stiftelserna skulle utses.

Föredragande statsrådet anförde bl.a. att majoriteten av högskolestiftelsernas

styrelseledamöter skulle utses av en valförsamling (prop. 1992/93:231 s. 22),

varefter utbildningsutskottet i sitt av riksdagen godkända betänkande yttrade

att vad som hade anförts om styrelsernas sammansättning inte hade givit

utskottet anledning till erinran (bet. 1992/93:UbU18 s. 7). Riksdagen

bemyndigade således den dåvarande regeringen att bilda högskolestiftelserna i

enlighet med de riktlinjer som hade angivits i propositionen (rskr.

1992/93:405). Också i fråga om vissa av de övriga stiftelserna gjordes

uttalanden om styrelsesammansättningen, se t.ex. prop. 1992/93:171 s. 20 och

bet. 1992/93:UbU16 s. 14. Mot denna bakgrund vill regeringen underställa

riksdagen frågan om riktlinjen för de ändringar av stiftelseförordnandena som

regeringen avser att besluta om.

3.6 Forskningens kvalitet och relevans

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens bedömning: Forskningens kvalitet bör ägnas ökad |

| uppmärksamhet i myndigheternas arbete. Sakkunniga från andra |

| länder bör i högre grad utnyttjas för bedömning av kvaliteten på|

| svensk forskning. Internationella utvärderingar bör utnyttjas i |

| ökad utsträckning av forskningsfinansiärer och utförare. Medel bör|

| avsättas för sådana utvärderingar. |

| Relevansaspekten bör tillmätas större betydelse inom alla forsk-|

| ningsområden. Även forskningsråden bör ägna större uppmärksamhet åt|

| samhällsrelevansen samt stödja forskning som är strategisk för såväl|

| forskningens utveckling som samhällets behov. |

| Samtliga forskningsmyndigheter bör i årsredovisningar och på |

| annat sätt redovisa hur den forskning som genomförs kan komma |

| till nytta. |

--------------------------------------------------------------------

Skälen för regeringens bedömning: Regeringen har i avsnitt 3.4 redovisat vikten

av att både kvalitets- och relevansaspekterna av forskningen uppmärksammas.

 Brist på rörlighet, en alltför snäv specialisering, oförmåga till samverkan

över traditionella ämnesgränser och bristande jämställdhet är tendenser i det

svenska forskningssystemet som inverkar negativt på forskningens kvalitet.

Flera av dessa frågor har också, tillsammans med tjänstestruktur och

organisation, utgjort huvudkritiken i de internationella utvärderingar som

nyligen gjorts av flera naturvetenskapliga forskningsområden.

 En uppenbar brist är att antalet forskare inom ett givet område är begränsat i

ett litet land, vilket kan ge upphov till kamaraderi och jävsituationer. Det

finns vidare en risk att företrädare för dominerande forskningsriktningar

motarbetar uppkomsten av nya idéer. Systemet kan således verka konserverande och

motverka förnyelse.

 Under år 1995 fördes i media en debatt om forskningsrådens sätt att fungera där

de beskylldes för att gynna de egna forskarna i råd och beredningsgrupper.

Frågan uppmärksammades också i revisionsarbetet. Efter denna debatt har råden

vidtagit olika åtgärder för att minska riskerna för jäv, t.ex. att ledamöters

ansökningar också granskas av helt fristående internationella bedömare, att

skriftliga instruktioner fastställs samt att beslutande och beredande organ

uppmärksammas på problematiken. Det Medicinska forskningsrådet som särskilt

kritiserats, förnyades helt år 1995 genom att både regering och

elektorsförsamling utsåg nya ledamöter.

 Viktiga förutsättningar för att upprätthålla en hög kvalitet i svensk forskning

är rekrytering av unga forskare, ökad förnyelse och större rörlighet. Det är

också angeläget att öka antalet kvinnliga forskare. Behovet av förnyelse och

rörlighet i forskningssystemet för att bättre kunna motsvara industrins krav har

också påpekats av Industriförbundet i skrivelser till regeringen. Åtgärder för

att främja tvärvetenskap och ökad jämställdhet är särskilt viktiga för att höja

forskningens kvalitet. Finansiärer och utförare har alla ett ansvar för arbetet

med dessa frågor. Utöver universitets och högskolors självklara roll som

utförare med självständigt ansvar i det decentraliserade svenska systemet finns

anledning att nämna forskningsråden som har särskilt goda förutsättningar att

främja förnyelse och rörlighet. Även sektorsorganen bidrar till förnyelsen genom

att deras forskningsbehov medför annorlunda problemformuleringar än de

inomvetenskapliga. Frågeställningarna är ofta tvärvetenskapliga, vilket kan

kräva ny kompetens, nya samarbetsmönster och ny metodik.

 Forskningens kvalitetsfrågor är nära kopplade till motsvarande kvalitetsfrågor

inom grundutbildningen. Regeringen redovisar i budgetpropositionen för år 1997

sina bedömningar och förslag avseende kvaliteten i grundutbildningen.

 Ökade krav bör ställas på att organ som fördelar medel för forskning

utnyttjar extern expertis vid bedömning av kvalitet. Närmare samråd bör ske

mellan organ inom samma samhällssektor, där så är motiverat genom särskilda

samrådsgrupper. Forskningsråden bör kunna utnyttjas som rådgivare till

sektorsforskningsorgan i frågor om inomvetenskaplig kvalitet.

 Regeringen följer uppmärksamt rådens och universitetens åtgärdsarbete och

kommer att föreskriva att de lämnar sådana uppgifter om

kvalitetsgranskningsarbetet att det blir möjligt att följa hur de arbetar med

denna viktiga fråga. Motsvarande krav måste givetvis ställas även på övriga

forskningsfinansiärer och utförare, t.ex. sektorsforskningsmyndigheter. Av de

uppgifter som samlats in av Forskningsfinansieringsutredningen framgår att

sektorsorganens arbete med kvalitetsfrågorna skiljer sig åt i hög grad mellan

olika organ och att man inte alltid utnyttjar den kunskap som finns eller låter

oberoende externa sakkunniga medverka i arbetet.

 Forskningens kvalitet kan i många fall endast värderas i ett internationellt

jämförande perspektiv. Det är därför väsentligt att sakkunniga från andra länder

i ökad utsträckning utnyttjas i kvalitetsbedömningar. Samtliga

forskningsfinansiärer bör därför, där det inte av speciella skäl är motiverat

med en rent nationell bedömning, basera sina beslut i kvalitetsfrågor på omdömen

i vilka även internationella experter medverkar.

 Internationella utvärderingar av det slag som genomförs av forskningsråden och

vissa sektorsorgan bör utnyttjas i ökad utsträckning för bedömning av kvaliteten

på svensk forskning. Sådana utvärderingar bör göras inom alla områden, dvs. även

när det gäller sektorsforskning. De bör, efter mönster av Naturvetenskapliga

forskningsrådets s.k. storutvärderingar, där så är lämpligt omfatta all

forskning inom det studerade området oberoende av finansiär. Forskningsråd och

sektorsorgan bör gemensamt utarbeta rullande planer över områden som skall

utvärderas under de närmast följande åren och överenskomma om samarbete eller en

lämplig ansvarsfördelning för genomförandet. Forskningsfinansiärerna bör, inom

ramen för de medel man anvisar för forskning, också avsätta medel för sådana

utvärderingar. Universitet och högskolor bör på samma sätt låta utvärdera

institutionernas forskningsverksamhet. Vid utvärderingar bör också genusaspekten

beaktas där så är möjligt.

 Regeringen återkommer i avsnitt 3.9 till frågan om ökat nyttiggörande av

forskningsresultat. Relevans bör tillmätas större betydelse inom all forskning.

Härmed avses forskningens relevans för det omgivande samhället. För

ändamålsbestämd eller tillämpad forskning är forskningens relevans för avnämare

i samhället ofta direkt och tydligt definierbar. Grundforskningens relevans för

det omgivande samhället är däremot i regel inte lika uppenbar och lätt att

definiera. Detta utesluter inte att mer samhällsrelaterade nyttighetsaspekter

kan komma in även inom olika grundforskningsområden, vilket förutsätter ett nära

samspel mellan forskarna och samhället. Vid en sådan bedömning är det emellertid

mycket viktigt att ta hänsyn till det långa tidsperspektiv i vilket grund-

forskningens resultat och nytta bör ses.

 Samtliga forskningsfinansiärer och utförare bör i ökad utsträckning

uppmärksamma relevansen av den forskning som bedrivs och hur den forskning som

genomförs kommer till nytta. För sektorsorgan och motsvarande innebär detta att

de skall bedöma och följa upp resultaten med hjälp av externa avnämar- eller

expertgrupper. Av de redovisningar som gjorts av Forskningsfinans-

ieringsutredningen framgår att många sektorsorgan redan har utvecklat sådana

kriterier och arbetsformer. Även forskningsråden bör ägna större uppmärksamhet

åt samhällsrelevansen samt stödja forskning som är strategisk för såväl

forskningens utveckling som samhällets behov.

 De åtgärder och nya prioriteringar som redovisats ovan kräver för sitt

genomförande olika slag av förändringar i de anvisningar regeringen fastställer

för myndigheternas arbete, t. ex. instruktioner och regleringsbrev. Regeringen

avser att senare fatta erforderliga beslut med avseende på berörda myndigheter.

3.7 Jämställdhet och genusforskning

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens bedömning: Ett sekretariat för genusforskning bör |

| inrättas vid Göteborgs universitet. Regeringen föreslår i budget-|

| propositionen för år 1997 att 5 miljoner kronor anvisas för detta|

| ändamål. |

| De Kvinnohistoriska samlingarna i Göteborg har goda förut- |

| sättningar att kunna vara nationellt ansvarsbibliotek för |

| kvinno-, mans- och genusforskning. Regeringen föreslår i bud- |

| getpropositionen för år 1997 att 0,5 miljoner kronor anvisas |

| till Kungl. biblioteket för en ansvarsbiblioteksfunktion inom |

| området. |

| De forum och centrum för kvinnliga forskare och kvinno- |

| forskning som hittills givits stöd bör ges höjda bidrag. |

| Regeringen föreslår i budgetpropositionen för år 1997 att totalt|

| 8,4 miljoner kronor anvisas. Bidrag bör fr.o.m. nästa budgetår |

| ges även till Jämställdhetscentrum i Karlstad. Regeringen föreslår|

| i budgetpropositionen för år 1997 att 350 000 kronor anvisas för|

| detta ändamål. |

| Linköpings universitet bör ges resurser för att bygga upp ett |

| nytt s.k. tema, tema Genus. Regeringen föreslår i |

| budgetpropositionen för år 1997 att 4,9 miljoner kronor anvisas |

| till Linköpings universitet för detta ändamål. |

| Arton tjänster med inriktning mot genusforskning bör inrättas. |

| Regeringen föreslår i budgetpropositionen för år 1997 att 10 |

| miljoner kronor ställs till förfogande för detta ändamål. |

--------------------------------------------------------------------

Inledning

I propositionen Jämställdhet mellan kvinnor och män inom utbildningsområdet

(prop. 1994/95:164, bet. 1994/95:UbU18, rskr. 1994/95:405) presenterades en rad

åtgärder i syfte att öka jämställdheten vid universitet och högskolor. Flertalet

av dessa åtgärder har nu genomförts. Medel för doktorandtjänster och för

postdoktorala stipendier för kvinnor, liksom medel för kvinnliga gästforskare,

har fördelats. Medel för professurer och forskarassistenttjänster för

underrepresenterat kön har också anvisats. Samtliga forskningsråds och

Forskningsrådsnämndens (FRN) instruktioner har kompletterats med åligganden att

främja jämställdhet. Ändringar i högskoleförordningen har gjorts, bl.a. för att

tydliggöra möjligheterna till positiv särbehandling av individer av

underrepresenterat kön. Krav på att båda könen skall vara representerade i

tjänsteförslagsnämnder m.m. har införts i högskoleförordningen.

 FRN har på regeringens uppdrag inkommit med förslag till ämnen för tjänster

med inriktning mot genusforskning.

Utredningen om insatser för kvinno- och jämställdhetsforskning m.m.

I januari 1995 tillkallade regeringen en särskild utredare för att bl.a. föreslå

åtgärder som främjar kvinno- och jämställdhetsforskning. Utredningen överlämnade

i december 1995 betänkandet Viljan att veta och viljan att förstå - kön, makt

och den kvinnovetenskapliga utmaningen i högre utbildning (SOU 1995:110). Enligt

direktiven skulle utredaren särskilt undersöka hur uppgifterna att utreda, skapa

opinion och dela ut bidrag för att främja kvinno- och jämställdhetsforskning

bäst kan utformas. Vidare skulle utredaren ge förslag angående stöd till

forskare av underrepresenterat kön.

 Utredningen föreslår att ett sekretariat inrättas med uppgift att nationellt

koordinera, utreda, skapa opinion, informera om och dela ut bidrag till kvinno-

och jämställdhetsforskning. Sekretariatet skall ha till uppgift att sprida kvin-

noforskningens resultat och därigenom bidra till samhällsdebatten. Det skall ha

motsvarande uppgifter när det gäller mansforskningen. Det skall vidare

arrangera ämneskonferenser på olika områden i syfte att utveckla den

vetenskapliga diskussionen samt stödja uppbyggandet av nätverk mellan olika

generationer av kvinnoforskare. Sekretariatet föreslås bestå av minst fem

tjänster.

 Utredningen föreslår vidare att ett kvinnoforskningsråd inrättas med hu-

vudsaklig uppgift att dela ut bidrag och koordinera vissa jämställdhetsin-

satser. Det föreslagna kvinnoforskningsrådet rekommenderas bli jämställt med

övriga forskningsråd. För att finansiera rådet föreslås att en

forskningssekreterartjänst och en assistent från genuskommittén vid FRN förs

över till rådet samt att de övriga forskningsråden finansierar en handläggare

vardera vid det föreslagna kvinnoforskningsrådet. Utöver detta föreslår utreda-

ren att Socialvetenskapliga forskningsrådet (SFR), Medicinska forskningsrådet

(MFR), Naturvetenskapliga forskningsrådet (NFR), Teknikvetenskapliga

forskningsrådet (TFR) och Skogs- och jordbrukets forskningsråd (SJFR) i likhet

med Humanistisk-samhällsvetenskapliga forskningsrådet (HSFR), inrättar vardera

sex forskarassistenttjänster med inriktning på könsteoretisk forskning.

 Utredningen föreslår vidare att de Kvinnohistoriska samlingarna vid Göte-

borgs universitet ges ett nationellt uppdrag att vara dokumentationscentral för

hela den svenska kvinnoforskningen samt att de ges ökade resurser.

 Vidare föreslås satsningar för att komma tillrätta med de strukturella

problem som, enligt utredaren, finns och förordar bl.a. obligatorisk

fortbildning i grundläggande genusteori för samtliga lärare verksamma vid

universitet och högskolor.

 De forum och centrum för kvinnoforskning som finns vid universiteten och

vissa högskolor föreslås få samma status som lärosätenas institutioner varför

deras nuvarande särskilt utpekade resurser föreslås läggas in i respektive

universitets och högskolas ordinarie budget. En översyn av forumens och

centrumens organisatoriska uppbyggnad tillsammans med en utvärdering av de

gångna årens verksamhet som stöd för den framtida utvecklingen föreslås också.

 Utredaren menar att högskolelagen och högskoleförordningen bör ändras så att

fakultetsledningar ges möjlighet att utan utlysning kalla personer med den

kompetens det finns behov av. Vidare föreslås att den nuvarande

tjänstestrukturen inom universitet och högskolor ses över med hänsyn tagen till

den forskning om arbetsliv och könshierarkier som redan föreligger. Utredningen

föreslår också att titeln professor utvecklas till en kompetenstitel samt att en

ny tjänstetyp som professor på deltid införs.

 Utredaren anser att de rekryteringsmål som aviserades i den tidigare nämnda

jämställdhetspropositionen bör kopplas direkt till universitetens och

högskolornas anslagsbeviljning och att Högskoleverket ges förstärkta direktiv

att bevaka och utvärdera hur universiteten och högskolorna lever upp till de

rekryteringsmål som kan komma att fastställas. Utredaren föreslår dessutom att

Högskoleverket ges i uppdrag att göra en utvärdering av vilka konsekvenser

decentraliseringen av högskolesystemet har haft för kvinnor respektive män på

lärosätenas institutioner samt att undersöka hur handledningen på 60-, 80-poängs

och doktorandnivå fungerar för kvinnliga och manliga studenter.

 Postdoktorala stipendier bör enligt utredningen vid behov kunna förläggas

till annan ort i Sverige men ändå värderas lika högt som vistelse i utlandet.

Föräldraledighet bör betraktas som merit för såväl kvinnor som män när det söker

tjänster. Utredaren anser att ansökningsbestämmelserna avseende alla offentliga

forskningsmedel bör ändras så att alla forskarkategorier kan lämna självständiga

forskningsansökningar. Dessutom skall varje ansökan innehålla en obligatorisk

redovisning av projektets genusrelevans eller en motivering till varför en sådan

redovisning inte föreligger.

 Utredningens betänkande har remissbehandlats. De flesta remissinstanserna

betonar i sina svar vikten av att utredningen har kommit till stånd. Ut-

redningens förslag om inrättande av ett sekretariat och ett kvinnoforskningsråd

avvisas dock av en majoritet av remissinstanserna. Invändningarna avser främst

inrättandet av centrala myndigheter. Dessutom anser många remissinstanser att

relationen mellan det föreslagna sekretariatet och det likaledes föreslagna

kvinnoforskningsrådet är oklar. En majoritet av remissinstanserna tillstyrker

emellertid att de Kvinnohistoriska samlingarna ges ett nationellt uppdrag att

vara dokumentationscentral för hela den svenska kvinnoforskningen och att de får

utökade resurser.

 Remissinstansernas svar rörande utredningens övriga förslag om främjande av

kvinno- och jämställdhetsforskningen och stöd till underrepresenterat kön

varierar i hög grad. En majoritet av instanserna är dock kritiska till huvud-

delen av utredningens förslag. En remissammanställning kan erhållas från

Utbildningsdepartementet (dnr U95/4053/F).

Studier om meritvärdering vid tjänstetillsättningar

Meritvärdering vid tillsättning av tjänster är en fråga som uppmärksammats i

jämställdhetsdebatten. På förslag av arbetsgruppen för jämställdhet inom högre

utbildning och forskning, JÄST-gruppen, gav regeringen våren 1994 Linköpings

universitet i uppdrag att göra en förstudie om denna fråga. I februari 1996

överlämnades rapporten Värdering av kvinnors respektive mäns meriter vid

tjänstetillsättning inom universitet och högskolor (Ds 1996:14). Utredarna har

efter en genomgång av tillsättningsärenden under perioden 1982-1994 konstaterat

att kvinnor hävdar sig väl i konkurrensen om de tjänster de söker. Samtidigt

visar studien att det i mindre än hälften av de totalt 311 fall som studerades

fanns kvinnliga sökande. Utredarna har inte funnit något diskriminerande mönster

vid en fördjupad analys av sakkunnigutlåtanden vid ett tjugotal

tillsättningsärenden. Utredarna anser dock att proceduren för tillsättning av

lärartjänster i högskolan är långsam, ineffektiv och otidsenlig samt anser sig

ha funnit indikationer på att detta kan missgynna kvinnliga sökande.

 I en annan studie, Peer Reviewers Favour Males, redovisas en analys av

poängsättning vid tjänstetillsättningar vid MFR under 1995. Där framgår att kön

och personliga kontakter i hög utsträckning påverkar poängsättning vid

tillsättning av forskarassistenttjänster.I rapporten hävdas också att nästan

hälften av dem som sökt forskarassistenttjänst vid rådet under 1990-talet varit

kvinnor, men att det varit betydligt svårare för dessa kvinnor att få tjänster

än för de manliga sökande.

Forskningsfinansieringsutredningen

Jämställdhet inom den högre utbildningens och forskningens område berörs även av

Forskningsfinansieringsutredningen. Av dess betänkande Forskning och pengar (SOU

1996:29) framgår bl.a. att kvinnor generellt får lägre forskningsbidrag än män

och att varken ålder eller tjänstestruktur kan förklara detta. Utredningen

föreslår att regeringen uppdrar åt de statliga forskningsfinansiärerna att göra

en genomgripande analys av orsakerna till skillnaderna och att föreslå åtgärder.

Forskningsfinansieringsutredningen föreslår också att jämställdhetsrevisioner

genomförs vid landets forskningsfinansierande och forskningsutförande organ.

 Skälen för regeringens bedömning: Den bristande jämställdheten vid landets

universitet och högskolor är oacceptabel. Mot bakgrund av att den sneda

könsfördelningen vid landets lärosäten får negativa konsekvenser såväl för

högskolans verksamhet som för samhället i övrigt presenterade regeringen våren

1995 en jämställdhetspropoition som avsåg utbildningsområdet (prop. 1994/95:169,

bet.1994/95:UbU, rskr. 1994/95:405). Regeringens initiativ och de särskilda

medel som anvisades var avsedda att stimulera universiteten och högskolorna att

intensifiera jämställdhetsarbetet. Det ankommer nu på universiteten och

högskolorna att själva analysera situationen och finna de medel som bäst främjar

jämställdhet och kvalitet.

 Regeringens jämställdhetspolitik på den högre utbildningens och forskningens

område innebär åtgärder dels i syfte att uppnå en jämnare könsfördelning bland

forskarstuderande, lärare och forskare, dels i syfte att öka forskning med ett

genusperspektiv.

Genusforskning

Det är angeläget att genusperspektiv i ökad utsträckning införs i forskningen.

För att påskynda detta föreslår regeringen i budgetpropositionen för 1997

avsevärda resursförstärkningar. Syftet är att bygga vidare på den organisation

och "dubbla strategi" som tillämpats när det gäller genusforskning. Det innebär

att satsningar görs dels på de tvärvetenskapliga forum och centrum som finns vid

lärosätena, dels på fortsatt inomdisciplinär uppbyggnad av genusforskningen.

Betydelsen av åtgärder på detta område har också framhållits av flera

utomstående organisationer, däribland Tjänstemännens centralorganisation (TCO).

 Regeringens forskningsberedning arrangerade tillsammans med Arbetsgruppen

för jämställdhet i högre utbildning och forskning, JÄST-gruppen, år 1995 ett

seminarium om genusperspektivets betydelse för forskningens utveckling inom

olika vetenskaper. En rapport från seminariet, Genusperspektiv i forskningen (Ds

1996:26), har presenterats. Vid seminariet visades bl.a. hur ett genusperspektiv

ökar kvaliteten i forskningen. Genusperspektivet synliggör kvinnor och lyfter

fram fler kvinnliga förebilder. Genusforskningen blottlägger makthierarkier och

bidrar därmed till att eliminera hinder för jämställdhet. Vetenskapernas

självförståelse berikas genom att grundläggande värderingsnormer ifrågasätts.

Genusforskningen kan också främja skapandet av mer allmänmänskliga produkter

och därmed ett mer jämställt vardagsliv.

 Regeringen vill här också markera mansforskningens betydelse. Det finns dock

inom mansforskningen ett stort behov av metod- och teoriutveckling.

 I många samhällsvetenskapliga och humanistiska ämnen är det relativt lätt

att inse genusperspektivets relevans och positiva implikationer. Det är också

inom dessa områden som erfarenheten av forskning med genusperspektiv är störst.

Genusperspektivet är emellertid i hög grad relevant också inom tekniska,

naturvetenskapliga och medicinska ämnen. Teknisk forskning ligger till grund för

tekniska produkter och industriella tillämpningar och bidrar därmed till

samhällets utveckling - ett samhälle som består av både kvinnor och män. Ett

genusperspektiv tillför teknisk, medicinsk och naturvetenskaplig forskning både

kvinnors och mäns erfarenheter. När genusperspektivets relevans för teknisk och

naturvetenskaplig forskning ifrågasätts görs det ofta utifrån en fokusering på

problemlösningsfasen i forskningsprocessen. Det är dock i den inledande problem-

valsfasen och i den avslutande resultatanalysen och erfarenhetsåterföringen som

genusperspektivet kan bidra och tillföra den tekniska och naturvetenskapliga

forskningen ny kunskap.

 All vetenskap påverkas av kultur och värderingar. Detta gäller också

tekniken och naturvetenskapen. Där kan ett genusperspektiv bidra till förståelse

om värderingars betydelse för problemval m.m. Vem som definierar vad som är ett

vetenskapligt problem påverkar resultatet av forskningen och därmed den

världsbild vetenskapen bygger upp och den teknik den leder till.

 Regeringen anser dock att föreskrifter från regeringen avseende ansökningar

om medel från forskningsfinansierande myndigheter, liknande dem som utredningen

om insatser för kvinno- och jämställdhetsforskning föreslår, skulle innebära en

alltför långtgående detaljreglering av myndigheternas verksamhet. Med hänsyn

tagen till forskningens frihet ligger det också en risk i att från

statsmakternas sida generellt peka ut ett särskilt perspektiv.

 Regeringen delar den bedömning utredningen om insatser för kvinno- och

jämställdhetsforskning gör rörande behovet av ett sekretariat för genusforsk-

ning. Ett sekretariat med uppgift att utreda, skapa opinion, stimulera och

informera om genusforskning bör därför inrättas. Det är lämpligt att

sekretariatet blir en självständig inrättning. Regeringen förordar att det skall

finnas vid Göteborgs universitet. Härigenom kan sekretariatet på bästa sätt

använda sig av den resurs som de Kvinnohistoriska samlingarna utgör och en

ömsesidigt förstärkande effekt bör kunna uppnås. Sekretariatet skall ha en

nationell överblick över genusforskning samt aktivt sprida forskningens

resultat. Sekretariatet skall även följa forskningsrådens arbete och därvid

verka för att genusforskningen stimuleras och integreras i forskningsrådens

ordinarie verksamhet. I budgetpropositionen för år 1997 föreslås att 5 miljoner

kronor anvisas till Göteborgs universitet för att upprätta ett genusforsknings-

sekretariat.

 Regeringen anser att det är väsentligt att genusforskningen integreras i den

ordinarie forskningen och att de ordinarie forskningsfinansierande organen

fördelar medel även till genusforskning. Som tidigare nämnts har regeringen som

en följd av jämställdhetspropositionen i instruktionerna för FRN och forsknings-

råden lagt fram att dessa inom sina respektive verksamhetsområden skall främja

jämställdhet mellan kvinnor och män samt i FRN:s och forskningsrådens under

Utbildningsdepartementet regleringsbrev ställt krav på återrapportering rörande

jämställdhetsarbetet. Regeringen kan därför inte ställa sig bakom det förslag

utredningen om insatser för kvinno- och jämställdhetsforskning lagt om att

inrätta ett särskilt kvinnoforskningsråd.

 Regeringen delar den uppfattning utredningen om insatser för kvinno- och

jämställdhetsforskning har att de Kvinnohistoriska samlingarna i Göteborg har

förutsättningar att vara nationellt ansvarsbibliotek för svensk kvinno-, mans-

och genusforskning. Kvinnohistoriska samlingarna är ett specialbibliotek vid

Göteborgs universitetsbibliotek och sedan 25 år Sveriges dokumentationscentral

för kvinnoforskning. Biblioteket har byggts upp som en serviceinstitution för

kvinnovetenskap och studier i kvinnors historia och villkor. Det bevakar och

registrerar vad som skrivs i Sverige och utomlands om kvinnors liv förr och nu

samt ordnar och förtecknar kvinnohistoriskt handskriftsmaterial. Samlingarna är

unika genom sin storlek och utgör en god bas för vidare utveckling inom området

kvinno-, mans- och genusforskning. I budgetpropositionen för år 1997 föreslås

att 0,5 miljoner kronor anvisas till Kungl. biblioteket för uppbyggande av en

ansvarsbiblioteksfunktion inom området.

 Forum och centrum för kvinnliga forskare och kvinnoforskning har vuxit upp

under de senaste 20 åren vid universitet och högskolor. De är sinsemellan obe-

roende, men samverkande organ, med tvärvetenskaplig inriktning. De är

betydelsefulla för såväl kvinnliga forskare som för kvinno- och genusforskning.

Regeringen delar den bedömning utredningen om insatser för kvinno- och

jämställdhetsforskning gör att landets forum och centrum bör ges förstärkt stöd.

Utöver de åtta som hittills fått bidrag bör tillkomma Jämställdhetscentrum i

Karlstad. Medlen bör även fortsättningsvis särskilt utpekas. Regeringen föreslår

därför i budgetpropositionen för år 1997 resurser uppgående till totalt 8,75

miljoner kronor till dessa organ.

 Vid Linköpings universitet har det länge funnits en vital kvinno- och genus-

forskning. Den temaorganiserade forskningsmodellen vid universitetet har även

visat sig utgöra en attraktiv miljö för kvinnliga forskare. Den ger i många fall

ett bredare perspektiv på metoder och objekt än den ämnesinriktade forskningen.

Regeringen föreslår därför i budgetpropositionen för budgetåret 1997 ett

resurstillskott om 4,9 miljoner kronor för inrättande av ett nytt tema, tema

Genus, vid universitetet.

 Sedan budgetåret 1991/92 har FRN i uppdrag att främja kvinno- och

jämställdhetsforskning. För budgetåret 1995/96 disponerar FRN 11 miljoner kronor

(12 månader) för kvinno- och jämställdhetsforskning. Regeringen anser att FRN:s

verksamhet inom området kvinno- och jämställdhetsforskning är värdefull och att

den bör bedrivas även i fortsättningen. I enlighet med

jämställdhetspropositionen uppdrog regeringen i juni 1995, vilket nämnts i det

föregående, åt FRN att definiera och föreslå inom vilka ämnen professurer eller

forskartjänster med inriktning mot genusforskning bör inrättas.

 Regeringen anser det mycket angeläget att främja genusforskningen inom ämnen

där den i dag saknar förankring. Det är regeringens bedömning att det är

tjänster inom dessa ämnen som gör mest nytta. Dock kan det finnas anledning att

fördela ett visst antal tjänster även till ämnen där genusforskningen är väl

förankrad, för att bl.a. främja en fortsatt teoribildning på området. Regeringen

föreslår i budgetpropositionen för budgetåret 1997 en förstärkning med 10

miljoner kronor för inrättande av tjänster med inriktning på genusforskning.

Medlen skall finansiera 18 tjänster inom följande ämnen: litteraturvetenskap,

sociologi, informationsteknologi, folkhälsovetenskap, fysikundervisningens

didaktik och människa-maskin. I varje ämne skall en professur, en forskarassis-

tenttjänst och en doktorandtjänst inrättas. Regeringen avser att ge berörda

forskningsråd i uppdrag att föreslå vid vilket lärosäte tjänsterna skall finnas.

Samtliga ämnen skall ha en ämnesprecisering till genusforskning och de tre

tjänsterna inom respektive ämne skall finnas vid samma lärosäte. I

budgetpropositionen för år 1997 föreslår regeringen att medel ställs till

förfogande. Regeringen avser att med utgångspunkt i rådens förslag fatta beslut

om fördelning av medel till de lärosäten där tjänsterna skall inrättas.

 Regeringen delar den bedömning utredningen om insatser för kvinno- och

jämställdhetsforskning gör att högskolans lärare bör fördjupa sina kunskaper

avseende jämställdhet och grundläggande genuskunskap. I budgetpropositionen för

år 1997 betonas universitetens och högskolornas ansvar för att samtliga lärare

har eller bibringas goda pedagogiska kunskaper. I detta sammanhang poängteras

att de pedagogiska kunskaperna även bör kompletteras med grundläggande kunskaper

om jämställdhet. Lärosätena skall i sina årsredovisningar redogöra för vilka

åtgärder de har vidtagit för att genomföra detta.

Jämställdhet

Det är, som tidigare nämnts, angeläget att de forskningsfinansierande

myndigheterna aktivt deltar i jämställdhetsarbetet på forskningsområdet. De kan

genom att i sin verksamhet främja jämställdhet mellan kvinnor och män bl. a.

påverka könssammansättningen när det gäller högskolans lärarkår. Regeringen har

i samtliga forskningsråds instruktioner infört bestämmelse om att råden skall

verka för jämställdhet mellan kvinnor och män. Detta krav bör även gälla sek-

torsforskningsorganen. Regeringen avser därför att i sektorsforsknings-

myndigheternas instruktioner göra motsvarande ändringar.

 Regeringen anser i likhet med Forskningsfinansieringsutredningen att det är

motiverat med jämställdhetsrevisioner vid landets forskningsfinansierande och

forskningsutförande myndigheter. Högskoleverket har enligt sin instruktion

ansvar för att följa upp utbildningen och forskningen i högskolan med beaktande

av bl.a. verksamhetens roll och sätt att fungera i förhållande till samhällets

och arbetslivets utveckling och kunskapsbehov. Verket har även som särskild

uppgift att främja jämställdhet mellan kvinnor och män. Dessutom finns i regle-

ringsbrev för forskningsråden krav på återrapportering rörande jämställdhetsar-

betet. Informationen bör innehålla analyser av medelstilldelningen av det slag

som såväl Forskningsfinansieringsutredningen som utredningen om insatser för

kvinno- och jämställdhetsforskning efterlyser. Regeringen bedömer därför att det

för närvarande inte är motiverat att vidta några särskilda åtgärder för att

säkerställa att nämnda åtgärder genomförs, men vill betona Högskoleverkets och

de enskilda myndigheternas ansvar i dessa frågor.

 Förslagen från utredningen om insatser för kvinno- och

jämställdhetsforskning som rör ändringar i högskolelag och högskoleförordning

bereds för närvarande inom regeringskansliet. Detsamma gäller liknande förslag

från JÄST-gruppen.

 När det gäller de av utredningen föreslagna åtgärderna avseende

lärartjänster vid landets universitet och högskolor avvaktar regeringen

resultatet av den utredning som har till uppgift att föreslå en ny

tjänsteorganisation för statliga universitet och högskolor (dir. 1996:3).

 Det långsiktiga arbetet med att uppnå en jämn könsfördelning på alla nivåer

inom lärarkåren ankommer på universiteten och högskolorna själva. Därför

aviserade regeringen i jämställdhetspropositionen att rekryteringsmål avseende

andelen kvinnor bland nyrekryterade professorer kommer att införas. Regeringen

avsåg att återkomma till frågan i budgetpropositionen för år 1997. I januari

1996 tillkallade regeringen, som tidigare nämnts, en särskild utredare för att

göra en översyn av tjänsteorganisationen. Resultatet av översynen skall re-

dovisas senast i december 1996. En ny lärartjänsteorganisation för högskolan kan

förmodas förbättra högskoleledningens möjligheter att uppnå rekryteringsmålen.

Dessa mål kommer därför att beredas vidare tillsammans med den pågående utred-

ningens förslag och regeringen återkommer till frågan i en särskild proposition

under år 1997. Det är dock väsentligt att samtliga lärosäten redan nu intensi-

fierar det lokala jämställdhetsarbetet för att säkerställa att de kommande

rekryteringsmålen kommer att uppnås.

3.8 Forskning vid mindre och medelstora högskolor

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens bedömning: De mindre och medelstora högskolorna samt|

| Lärarhögskolan i Stockholm och Idrottshögskolan i Stockholm bör |

| tilldelas kraftigt ökade och permanenta forskningsresurser. |

| Dessa bör fritt kunna disponeras av respektive högskola så att |

| denna kan utveckla forskningen under eget ansvar. Regeringen |

| föreslår i budgetpropositionen för år 1997 att sammanlagt 280 |

| miljoner kronor anvisas till forskningen vid dessa högskolor. |

| Under förutsättning att möjligheterna till samordning ökar |

| mellan de s.k. löntagarfondsstiftelsernas insatser och andra |

| statliga insatser, bör det finnas utrymme för ytterligare |

| förstärkningar. I budgetpropositionen för år 1998 kan i så fall |

| föreslås en särskild satsning på forskningen vid vissa medelstora|

| högskolor. Några av de medelstora högskolorna bör då ha |

| förutsättningar att få självständig rätt att inrätta professurer, att|

| få utfärda doktorsexamen samt därmed att kunna ansöka om att få |

| benämnas universitet före år 2000. |

--------------------------------------------------------------------

Inledning

Anslagen till forskningsstödjande åtgärder vid mindre och medelstora högskolor

har successivt ökat. Resurserna för de direkta forskningsstödjande åtgärderna

vid dessa högskolor uppgår läsåret 1995/96 (för 12 månader) till cirka 75

miljoner kronor. Dessutom har 40 miljoner kronor anvisats för samarbete i

nätverk mellan de aktuella högskolorna samt universitet och högskolor med fasta

forskningsresurser. Vidare finns medel för forskningssamverkan mellan mindre och

medelstora högskolor och näringslivet, som uppgår till 40 miljoner kronor.

Lärarhögskolan i Stockholm förfogar över forskningsresurser om drygt 8 miljoner

kronor, som anvisas inom Stockholms universitets fakultetsanslag. Storleken av

dessa samlade resurser, cirka 163 miljoner kronor, är dock mindre än 3 % av de

totala fakultetsanslagen.

 År 1994/95 fanns sammanlagt 29 professurer placerade vid de mindre och

medelstora högskolorna men inrättade vid lärosäten med fakultet. Sedan den 1

juli 1995 har de mindre och medelstora högskolorna möjlighet att ansöka hos

Högskoleverket om att få inrätta professurer. Hittills har Högskoleverket givit

tillstånd till inrättandet av 27 professurer och bereder f.n. ansökningar om

drygt 40 professurer.

 Uppbyggnad av forskning är ett långsiktigt åtagande som kräver uthållighet.

I budgetpropositionen för år 1995/96 (prop. 1994/95:100 bil. 9) uttalade

regeringen sin avsikt att ytterligare förstärka resurserna till forskning vid de

mindre och medelstora högskolorna samt att omvandla dessa medel till permanenta

forskningsresurser.

Skälen för regeringens bedömning:

Permanenta forskningsresurser

Forskningen har gått starkt framåt vid de mindre och medelstora högskolorna.

Antalet forskarutbildade lärare och doktorander ökar stadigt, liksom de externa

medlen till forskningsverksamhet. Vid dessa högskolor finns nu goda miljöer för

forskning. De mindre forskningsmiljöerna har ofta ett nära samarbete med det om-

givande samhället, vilket har betydelse för det regionala näringslivet och

främjar tekniköverföring och forskningsinformation. Forskningen har stor

betydelse även för grundutbildningens kvalitet och för lärarnas kompetens-

utveckling.

 En profilering av forskningen är nödvändig och det är varje högskolas ansvar

att utveckla sin profil med hänsyn till högskolans egna förutsättningar. En

mindre eller medelstor högskola kan mycket väl befinna sig vid den

internationella forskningsfronten inom sina profilområden.

 Regeringen föreslår i budgetpropositionen för år 1997 att de mindre och

medelstora högskolorna, Lärarhögskolan i Stockholm och Idrottshögskolan, för år

1997 tilldelas kraftigt förstärkta och permanenta forskningsresurser. Regeringen

föreslår att utöver nuvarande resurser om sammanlagt 168 miljoner kronor (12

månader, 1997 års prisläge) ytterligare 112 miljoner kronor skall anslås för att

utveckla forskningen. Resurserna skall fritt disponeras av respektive högskola

så att denna kan utveckla forskningen under eget ansvar. Rektor och styrelse

ansvarar givetvis för att medlen för forskning fördelas med beaktande av

sedvanliga vetenskapliga kvalitetskriterier.

Nya universitet

I avsnitt 3.5 i denna proposition föreslås ett ökat statligt inflytande över de

s.k. löntagarfondsstiftelserna. Sålunda föreslås att riksdagen godkänner att

riktlinjen för de ändringar av stiftelseförordnandena för stiftelserna - som bör

komma till stånd med tillämpning av en ny bestämmelse i stiftelselagen, vilken

föreslås i prop. 1996/97:22 - skall vara att regeringen skall utse ledamöterna i

stiftelsernas styrelser. Därmed ökar möjligheterna till samordning mellan

stiftelsernas insatser och andra statliga insatser, främst inom forskningens

område. Enligt regeringens bedömning bör detta innebära att resurser kan

frigöras inom ramen för statens budget för vissa nysatsningar. Sålunda bör vissa

ändamål inom högskolesektorn som ligger inom stiftelsernas verksamhetsområden,

t.ex. särskilda insatser inom forskarutbildning och internationalisering, kunna

förutses finansieras av stiftelserna och inte med budgetmedel; de resurser som

frigörs skulle kunna bl.a. förstärka de permanenta forskningsresurserna för de

mindre och medelstora högskolorna. I budgetpropositionen för år 1998 finns då

förutsättningar för att föreslå en särskild satsning på forskningen vid vissa

mindre och medelstora högskolor.

 Om dessa ytterligare resurser kan ställas till förfogande, har några av de

medelstora högskolorna förutsättningar att få självständig rätt att inrätta

professurer, att få utfärda doktorsexamen samt därmed att kunna ansöka om att få

benämnas universitet.

 Efter en prövning enligt de kriterier som redovisas i budgetpropositionen

för år 1997 skulle några av dessa högskolor kunna ges ställning som universitet

före år 2000.

3.9 Samverkan mellan högskola och samhälle - högskolans tredje uppgift

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens bedömning: Högskolans tredje uppgift, vid sidan av |

| utbildning och forskning, bör förtydligas i högskolelagen till |

| att avse samverkan med det omgivande samhället och att sprida |

| kännedom om verksamheten. Förslag härom läggs fram i |

| budgetpropositionen för år 1997. |

| Det undantag som i dag gäller för högskolans lärare enligt lagen|

| om rätten till arbetstagares uppfinningar bör bibehållas. Det bör|

| inte ligga i högskolans ansvar att kommersiellt exploatera |

| forskningsresultat. |

| Högskolan har ett ansvar när det gäller rådgivning och stöd till|

| forskare i fråga om t.ex. patentering av forskningsresultat. |

| Varje myndighet som utför forskning finansierad med statliga |

| medel, såväl universitet och högskolor som andra forsknings- |

| utförande organ, skall fr.o.m. år 1998 svara för att information|

| om dess forskning finns tillgänglig via Internet. |

--------------------------------------------------------------------

Högskolans viktigaste uppgifter är utbildning och forskning. Enligt 1 kap. 2 §

högskolelagen (1992:1434) skall universitet och högskolor därutöver sprida

kännedom om det forsknings- och utvecklingsarbete som bedrivs samt om hur sådana

kunskaper och erfarenheter som har vunnits i verksamheten skall kunna tillämpas.

Högskolan har således skyldighet att informera om forskning och

forskningsresultat. Uppgifter som avser samverkan med övriga samhällssektorer

finns inte föreskrivna idag.

Utredningar om samverkan mellan högskola och näringsliv

NYFOR-utredningen

En rad specifika samverkansformer mellan universitet och högskolor samt

näringsliv har utvecklats med början under 1970-talet. Bland dessa kan nämnas

teknikparker, kontaktsekretariat, kontaktforskare, teknikbrostiftelser,

holdingbolag för kommersialisering av forskningsresultat, materialkonsortier och

kompetenscentrum. Regeringen uppdrog i december 1995 åt en särskild utredare att

undersöka om samverkansformerna är ändamålsenliga. Utredningen antog namnet

NYFOR - Nyttiggörande av forskningsresultat, samverkan näringsliv - högskola.

Förslagen har redovisats i betänkandet Samverkan mellan högskolor och

näringslivet (SOU 1996:70). Ett kompletterande betänkande avseende samverkan

mellan högskolan och de små och medelstora företagen (SOU 1996:89) har också

presenterats. Båda betänkandena har remissbehandlats. Remissammanställningar

finns tillgängliga hos Närings- och handelsdepartementet.

 Utredningen föreslår att högskolan ges ett klart mandat att samverka med

näringslivet och övriga samhällssektorer och att detta slås fast i

högskolelagen.

 När det gäller struktur för samverkan anser utredningen att det visserligen

finns alltför många - och därmed underfinansierade - organ för samverkan, men

att systemet som helhet inte nu bör omstruktureras. Bland annat är vissa

samverkansorgan nytillkomna och därför svåra att nu utvärdera. Utredningen anser

emellertid att de kompetenscentrum som inrättats i samarbete mellan Närings- och

teknikutvecklingsverket (NUTEK), högskolor och industri är den viktigaste

systemförändringen i relationen näringsliv - högskola. Utredningen anser det

angeläget att denna verksamhet kan fullföljas enligt intentionerna. Avsikten med

kompetenscentrum är att dessa skall kunna bidra till ett ökat samspel och

forskningssamarbete kring basteknologier mellan företagens tekniska

utvecklingsenheter och forskare vid högskolan. Utredningen anser också att det

är angeläget att det skapas en väl avgränsad rollfördelning mellan högskolan

själv, holdingbolagen, s.k. teknopoler och andra rådgivare.

 NYFOR-utredningen har också haft i uppdrag att se över det undantag som idag

gäller för högskolelärare enligt lagen 1949:345 om rätten till arbetstagares

uppfinningar och att lämna förslag till eventuella ändringar. Undantaget innebär

att högskolelärare, till skillnad från andra arbetstagare, äger rätten till de

uppfinningar de gör inom sin tjänst. Utredningens analys visar att ett

upphävande av undantaget med rådande lagstiftning inte skulle ge universitet och

högskolor rätt till lärarnas uppfinningar. Situationen skulle, enligt

utredningen, emellertid bli en annan om högskolan - genom en ändring av

högskolelagen - fick i uppgift att kommersiellt exploatera de anställdas

uppfinningar. Detta är dock inte något som förespråkas av utredningen. Enligt

denna bör högskolan inte syssla med riskfylld affärsverksamhet.

 Även Forskningsfinansieringsutredningen har berört denna fråga i betänkandet

Forskning och Pengar, SOU 1996:29. Denna utredning föreslår däremot att

högskolorna ges ett uttalat ansvar att kommersialisera immateriella resultat. En

sådan skyldighet för högskolorna skulle, enligt utredningen, innebära en

betydligt effektivare tekniköverföring.

 NYFOR-utredningen har gjort en översyn av behovet av nya sekretessregler

eller ändringar i de nu gällande. Utredningens bedömning är att sekretesslagen

bör ändras så att en statlig part kan göra de sekretessåtaganden som är en

förutsättning för visst forskningssamarbete.

 Utredningen föreslår att forskarutbildningen förändras så att de som tänker

sig en yrkesbana i näringslivet kan få en utbildning med kortare studietid och

som ger större bredd och överblick.

 Utredningen konstaterar att det krävs ett fungerande flöde av människor i

båda riktningarna - mellan företag och forskning - som kan forma informella

länkar, samarbeta och förmedla kunskaper om företagens problem och forskningens

möjligheter. Vidare bör tjänsteorganisationen i högskolan förändras så att

näringslivssamverkan ger ett ökat meritvärde.

 Vad avser samverkan med de mindre företagen framhåller NYFOR-utredningen

särskilt att generella program för direktkontakter mellan högskola och mindre

företag inte är särskilt lämpliga. Däremot är det angeläget att skapa nätverk

med deltagare från högskolor och företag som kan samverka och kommunicera med

varandra så att närmare och mer meningsfulla kontakter kan etableras mellan

företagen och högskolan.

 Insatser för att stärka de mindre företagens tekniska industriella kompetens

bör så långt som möjligt syfta till att utveckla företagens naturliga nätverk av

samarbetsrelationer. Målet bör vara att långsiktigt förändra företagens förmåga

att formulera behov av kunskap och efterfråga den. Det program för

nätverksbyggande i regionalpolitiskt prioriterade områden som för närvarande

genomförs av NUTEK bör vidgas till att omfatta hela landet.

 NUTEK bör ges i uppdrag att utveckla ett program för stöd till mindre

företags rekrytering av unga civilingenjörer och andra akademiker som kan ha

strategisk betydelse för företagen. Internationella förebilder finns i flera

OECD-länder.

 Utredaren framhåller slutligen att utvecklingen av Internet ger nya

möjligheter som informationsbas och kommunikationsmedium. För att dessa

möjligheter ska kunna utnyttjas krävs, dels att företagen lär sig använda dessa

nya verktyg, dels att högskolorna inom ramen för sin samverkansuppgift avsätter

resurser för att kunna kommunicera med företagen i ett nära samspel med dem och

andra aktörer. Även industriforskningsinstituten blir viktiga noder i sådana

nätverk.

 De flesta remissinstanser anser att utredaren dragit välavvägda slutsatser

och att ökad samverkan mellan näringslivet och högskolan är angelägen. Många

framhåller att samverkan bör vidgas till att omfatta områden även utanför det

tekniskt - naturvetenskapliga området. Företagarnas riksorganisation menar dock

att förslagen om utformandet av tjänster, ersättningar, etiska regler etc är

alltför vagt utformade. Dessutom är förslagen till hur forskningsuppfinningar

skall kunna exploateras olämpliga för svenska förhållanden. Företagarnas

riksorganisation anser att viktiga utländska erfarenheter inte har beaktats.

 Lärarundantaget bör bibehållas, enligt en majoritet av remissinstanserna.

Den s.k. tredje uppgiften bör skrivas in i högskolelagen och särskilda medel

anvisas. Riksrevisionsverket (RRV) anser dock att särskilda medel är onödiga och

att största hindret för samverkan är den trögrörliga högskoleorganisationen.

Sekretessfrågorna måste lösas. Uppsala universitet påpekar att frågor som berör

sekretessavtal inom bl.a. EU-projekt och kompetenscentra måste lösas skyndsamt.

Beträffande holdingbolagen delar universitetet utredningens uppfattning att

deras förvaltning bör överföras till högskolorna och att styrelserna i bolagen

bör erhålla en professionell sammansättning.

 Remissinstanserna är positiva till NYFOR:s kompletterande betänkande om

samverkan mellan högskolan och de små och medelstora företagen. De delar NYFOR:s

uppfattning att generella program bör avstyrkas medan utbyggnad av olika typer

av nätverk förordas. Åtgärder för att stimulera mindre företag att anställa

akademiskt utbildade tillstyrks.

Kommittén för omstrukturering och förstärkning av industriforskningsinstituten

Vid sidan av universitet och högskolor finns industriforskningsinstitut, vilka

idag samfinansieras av staten och näringslivet. För varje institut baseras

forskningen på ett avtal mellan stat, näringsliv och respektive institut.

Avtalen reglerar mål, medel, inriktning för forskningsverksamheten samt ansvar

och ekonomiska åtaganden. En särskild kommitté, Kommittén för omstrukturering

och förstärkning av industriforskningsinstituten (KOFI), arbetar med att

genomföra en förnyelse av dessa. Kommittén har i en lägesrapport den 1 april

1996 redovisat åtgärder för att förstärka samverkan mellan högskolan och

industriforskningsinstituten. Det gäller bl.a. särskilda insatser för

industridoktorander och inrättande av forskarassistenttjänster vid högskolan med

huvudsaklig verksamhet förlagd till instituten. Kommitténs övriga förslag

angående industriforskningsinstituten redovisas i avsnitt 14.3.2.

Riksrevisionsverkets utredning om högskolans samverkan med näringslivet

I Riksrevisionsverkets (RRV) rapport Högskolans samverkan med näringslivet (RRV

1996:56) utvärderas olika samverkansformer mellan högskola och näringsliv. Bland

de samverkansformer som tas upp framhålls att kompetenscentrum representerar ett

nytt sätt att samarbeta över institutionsgränser och med företag. Denna

samverkansform bör ges förutsättningar att utvecklas vidare. När det gäller

samverkan med små och medelstora företag begränsas denna av att de existerande

samverkansformerna är anpassade efter storföretagens problembilder och behov.

Små och medelstora företag har andra behov och inte någon naturlig kontakt med

de stora högskolornas forskning. Vidare anser RRV att högskolornas ledning idag

har en mycket begränsad överblick över olika samverkansformers funktioner,

utfall och effektivitet. RRV menar även att det är angeläget att man inom

högskolan försöker påverka attityder till samverkan med näringslivet. Det är ur

ett samverkansperspektiv viktigt att utveckla en större flexibilitet och

experimentvilja när det gäller organisatoriska och administrativa förändringar.

 RRV har även granskat lärares bisysslor inom universitet och högskolor (RRV

1995:45). I utredningen framkommer såväl positiva som negativa effekter av

bisysslor och konsultuppdrag. De positiva effekterna är enligt RRV följande.

Bisyssleverksamheten ger ett kunskapsutbyte med omvärlden och för forskaren kan

den vara en viktig del av kompetensutvecklingen. Undervisningen kan göras mer

anknuten till det yrkesliv studenterna kommer att möta efter examen genom

praktikfall och forskningen kan påverkas av samhällsrelevanta forskningsfråges-

tällningar. Forskaren ges även tillfälle att pröva forskningsfrågeställningar i

näringslivet. Vidare påpekar RRV att bisysslor i någon mån kan stimulera

utveckling av företag i regionen. Bland de negativa effekterna av bisysslor

noteras att forskning och undervisning i den ordinarie verksamheten kan

åsidosättas. Detta kan leda till kvalitetsproblem och att kollegerna får en

högre arbetsbelastning. En vanlig situation är också att forskare blir mindre

tillgängliga för studenterna som en följd av omfattande konsultverksamhet. RRV

föreslår att regelverket förtydligas vad gäller begreppet FoU-bisyssla och att

en skärpning av lagen bör övervägas så att högskolelärare kan åläggas att

rapportera sina bisysslor till högskolan.

 RRV har också granskat spridningen av forskningsresultat (RRV 1996:53) och

därvid konstaterat att incitament oftast saknas för spridning utanför den

akademiska världen.

Arbetsrapporten University-industry relationships

I rapporten University-Industry Relationships (arbetsrapport nr. sex inom ramen

för RUT-93:s översyn av 1993 års universitets- och högskolereform) behandlas

samverkansformer mellan näringsliv och högskolan i Sverige, jämfört med det

system som finns i Storbritannien. Frågan om det s.k. lärarundantaget och

högskolans roll vad avser kommersiell verksamhet uppmärksammas i rapporten.

Författaren till rapporten anser att statsmakternas riktlinjer till universitet

och högskolor bör förtydligas i det avseendet, vilket kan kräva förändringar i

incitamentstrukturen och även ändringar i lagstiftningen. Vidare rekommenderas i

rapporten att externa medel som tillförs forskning och undervisning inom ett

visst område skall godkännas av högskolans centrala organisation.

 Skälen för regeringens bedömning: Möjligheterna att nyttiggöra forskningen

beror i hög grad på dess inriktning. Inriktningen av forskningen mot för

samhället viktiga områden kan öka om samhället har möjlighet att närmare

precisera önskvärd inriktning och om forskningsresurser kan kanaliseras till

dessa områden. Detta förutsätter inte minst en utvecklad dialog med

näringslivet, men även med andra samhällssektorer. Detta har, främst vad avser

kontakterna mellan högskolan och näringslivet, i hög grad varit utgångspunkten

för de insatser som genomförts av såväl forskningsråd som sektorsorgan. NUTEK:s

olika initiativ med t.ex. ramprogram, insatsområden och kompetenscentrum kan här

tjäna som exempel. Högskolans samverkan med övriga sektorer, bl.a. vård och

skola, är också mycket angelägen. Ett ökat samarbete med det omgivande samhället

kan ge ett ömsesidigt berikande av perspektiv och problemformuleringar och av

den teoretiska utvecklingen inom discipliner och forskningsområden. Nuvarande

lagstiftning innebär inte något hinder för högskolan att samverka med det

omgivande samhället. Uppgifter som explicit avser samverkan med övriga

samhällssektorer finns emellertid inte föreskrivna idag. Regeringen föreslår i

budgetpropositionen för år 1997 att högskolornas uppgift att samverka med det

omgivande samhället förtydligas i högskolelagen. Detta kallas högskolans tredje

uppgift. I denna uppgift ingår att informera om verksamheten.

Ställningstaganden till NYFOR-utredningen m.m.

De särskilda samverkansformer som har etablerats under senare år syftar alla

till att utveckla högskolans verksamhet mot högre samhällsrelevans.

Ingenjörsvetenskapsakademien framhåller i en skrivelse till regeringen att de

olika samverkansformerna på olika sätt och i varierande omfattning fyller en

viktig funktion för att stimulera högskolans fortsatta samarbete med framför

allt näringslivet. Regeringen delar denna bedömning. Det är emellertid angeläget

att högskolans hela verksamhet i högre grad präglas av dels ett närmare direkt

samarbete med det omgivande samhället, dels en ambition att forskningsresultat

av samhällsintresse tas om hand på ett kvalificerat sätt.

 NYFOR-utredningen och RRV lyfter särskilt fram kompetenscentrum som ett

viktigt initiativ för att utveckla högskolans samverkan med näringslivet. Under

perioden mars 1995 - juli 1996 har 28 kompetenscentrum vid sju universitet och

högskolor startat sin verksamhet. De tre parter som samarbetar i ett

kompetenscentrum - en grupp företag, högskolan och NUTEK - bidrar gemensamt,

finansiellt eller med arbetsinsatser. Regeringens bedömning är att

kompetenscentrum är en angelägen form för samverkan mellan högskolan och

näringslivet. Det är viktigt att starka forskningsmiljöer skapas vid svenska

högskolor, miljöer som företag aktivt medverkar i och därmed långsiktigt drar

nytta av samtidigt som högskolan kan utnyttja företagens kunskaper. NUTEK

planerar en första utvärdering av verksamheten under år 1997. Mot bakgrund av

denna bör eventuella framtida förändringar av verksamheten övervägas.

 Det är angeläget att incitamenten förstärks för såväl lärare/forskare som

högskola att tillvarata forskningsuppfinningar och andra resultat som kan öka

näringslivets konkurrenskraft. Regeringen ställer sig i huvudsak bakom den

strategi som NYFOR-utredningen har föreslagit. Regeringen anser, liksom

utredningen, att det s.k. lärarundantaget bör bibehållas. Forskarna bör således

även i fortsättningen äga rätten till forskningsuppfinningar. Detta ger dem

incitament att bidra till att forskningsresultaten kommer till nytta i

samhället. Det ligger inte i högskolans ansvar att kommersiellt exploatera

uppfinningar och forskningsresultat. Högskolan skall inte ägna sig åt en

riskfylld verksamhet av detta slag. Exploatering av forskningsresultat kan i

stället ske genom de holdingbolag som har bildats. Däremot ingår det i

högskolans ansvar att det vid högskolan skapas goda förutsättningar för

nyttiggörande av den kunskap forskningen genererar. Det är även väsentligt att

forskningsresultat i högre utsträckning patenteras där en kommersiell användning

kan förutses. I högskolans ansvar bör rådgivning ingå, åtminstone på en

övergripande nivå, i t.ex. patentfrågor och affärsjuridik. Detta är uppgifter

som i dag i varierande utsträckning utförs inom den rådgivande verksamheten vid

vissa högskolors s.k. teknikparker. Det bör finnas en baskunskap i dessa frågor

vid högskolan, inte minst om vart forskarna kan vända sig för mer fördjupad

information.

 Samhället har ett intresse av att forskningsuppfinningar både skyddas genom

patentering och att de leder till kommersiell exploatering. Högskolans

nuvarande ganska svaga incitament för att stödja exploatering av

forskningsuppfinningar behöver stärkas. Det är av stor betydelse att det vid

högskolan skapas sådan kompetens som kan vara ett stöd för de lärare och

forskare som vill exploatera sina uppfinningar. Högskolan kan på så sätt bidra

till att forskningsuppfinningar leder till att nya verksamheter skapas i

näringslivet. Det är naturligtvis värdefullt om högskolan även i viss

utsträckning vid behov kan hjälpa anställda lärare och forskare med utformningen

av avtal med uppdragsgivare i t.ex. näringslivet.

 Kommersialiserbara uppfinningar från forskare och lärare vid högskolan görs

i allmänhet inom ramen för statliga anställningar och med utrustning som

vanligen är finansierad av staten. Regeringen anser att det är rimligt att

högskolan får en viss kompensation för de statliga resurser som förbrukats vid

utvecklingen av uppfinningar som lett till lyckosamma exploateringar. En sådan

återföring till högskolan bör ske genom avtal mellan högskolan och de anställda.

Grundläggande för högskolans möjligheter att vara pådrivande och stödjande för

en exploatering av de enskilda anställdas uppfinningar, liksom möjligheterna att

bevaka en avtalsmässig rätt till ekonomisk kompensation, är att högskolan, i

detta fall genom den aktuella institutionen, är informerad om att en uppfinning

har gjorts. En skyldighet för den enskilde läraren eller forskaren att informera

högskolan om gjorda patenterbara uppfinningar kan lämpligen behandlas i avtalet

mellan högskolan och forskaren.

 Regeringen ser denna informationsmöjlighet, tillsammans med högskolans

rådgivningsfunktion och möjlighet till viss ekonomisk kompensation som tre

sammanhängande delar i en framflyttning av högskolans uppgift i att få till

stånd en ökad kommersialisering av forskaruppfinningar.

 NYFOR-utredningen har även föreslagit förändringar av sekretesslagens

bestämmelser om åtaganden i samband med deltagande i visst forskningssamarbete.

Denna fråga avser regeringen att behandla i annat sammanhang.

 Regeringen avser att, i enlighet med NYFOR-utredningens förslag, på olika

sätt främja nätverk med deltagande av högskola och företag. NUTEK och

industriforskningsinstituten bör kunna medverka aktivt i detta arbete. De mindre

och medelstora högskolorna är också en viktig resurs i detta sammanhang. Det är

även väsentligt att universitet och högskolor, institut och

sektorsforskningsorgan uppmärksammar de specifika behov som finns inom de mindre

företagen. En strävan bör vara att fler personer med eftergymnasial utbildning

och forskarutbildning anställs i mindre företag.

Övriga förutsättningar för samverkan

Rörlighet i bägge riktningar mellan högskolan och övrig arbetsmarknad är

önskvärd och bör eftersträvas. Ett ökat utbyte av personer mellan högskolan och

övriga arbetslivet kan även stimulera forskningen att anpassas till behoven

utanför högskolan. Ett fungerande flöde av människor i båda riktningarna

förmedlar också kunskap om förutsättningarna och villkoren för verksamheten. Det

är därför viktigt att forskare som vissa perioder arbetar utanför högskolan inte

missgynnas vid tjänstetillsättningar och befordran.

 Nya samarbetsformer kan emellertid leda till intressekonflikter och

oklarheter vad gäller ansvarsförhållanden och arbetsvillkor för den enskilde

forskaren. Detta aktualiserar vissa frågor om reglerna för högskolelärares

bisysslor, vilka behandlas i den pågående utredningen om en förändrad

tjänsteorganisation för lärare vid statliga universitet och högskolor (Dir.

1996:3).

 Industriforskningsinstituten, som finansieras gemensamt av staten och

näringslivet, kan ofta fungera som en länk mellan högskola och näringsliv.

Regeringens bedömning är att de åtgärder som KOFI redovisat för att stärka

samverkan mellan instituten och högskolan, kan vara ett viktigt sätt att skapa

en ny karriärväg för forskare. Det gäller bl.a. en satsning på

industridoktorander och inrättande av forskarassistenttjänster vid högskolan med

huvudsaklig verksamhet förlagd till instituten. Det kan sannolikt vara så att

nya kategorier av studerande därigenom kan lockas till forskarutbildning,

eftersom samverkan med industrin är attraktiv. Ställningstaganden till

industriforskningsinstituten utvecklas under avsnitt 14.3.4.

 En ny form av samverkan utgör de TIPPS-centrum (Teknik-Introduktion i

Produkter, Processer och System) för en förbättrad kunskaps- och

teknikförsörjning till mindre företag, som är under uppbyggnad vid högskolorna i

Dalarna, Halmstad och Luleå. Verksamheten finansieras på detta stadium av NUTEK.

Varje TIPPS-centrum ska ha en teknisk specialitet som sammanfaller med något av

högskolans egna spetsområden. En central tanke bakom TIPPS-centrum är att man

genom sambruk av resurser förbättrar utnyttjandegrad och effektivitet.

 Konceptet har en förebild i den tyska Steinbeisstiftelsen i Baden

Württemberg. Den svenska verksamheten kommer dock att erhålla en egen profil.

Bl.a. kommer ett välutvecklat IT-nätverk att binda samman olika TIPPS-centrum

för att uppnå övergripande samverkansfördelar.

 Forskarutbildning utgör ett väsentligt element i forskningen och är därmed

också viktig för kontakterna med det övriga samhället. Det finns skäl att öppna

forskarutbildningen mot samhällets och näringslivets behov. Detta får givetvis

inte ske på bekostnad av de grundläggande kraven på en hög kvalitet i

utbildningen. Frågor rörande bl.a. forskarutbildningen och tjänsteorganisationen

kommer att behandlas i ett sammanhang i en proposition som regeringen avser att

förelägga riksdagen under år 1997.

 I högskolans tredje uppgift ingår även rekryteringen av nya grupper till

högskolan och att stimulera utvecklingen i det egna närområdet. Dessa frågor

utvecklas i budgetpropositionen för år 1997.

Högskolan som samhällets kunskapsresurs

Högskolans funktion som samhällets främsta kunskapsresurs utgör en viktig del av

den tredje uppgiften och bör kunna utnyttjas bättre. Med den moderna

informationsteknologins hjälp bör högskolan i ökad utsträckning öppnas för

samhällets behov. Det är viktigt att de grupper i samhället som av olika skäl

söker kunskap, bildning och information vet vart de skall vända sig. Med den

moderna informationstekniken ökar högskolans möjligheter att effektivt förmedla

kontakter mellan företrädare för den egna verksamheten och olika grupper och

enskilda i samhället. Den planerade utbyggnaden av högskoledatanätet SUNET bör

här kunna spela en viktig roll. Detta redovisas i avsnitt 3.10.

 I IT-propositionen (prop. 1995/96:125, bet. 1995/96:TU19, rskr. 1995/96:282)

har regeringen tagit upp frågan om allmänhetens, skolornas och andra

utbildningsinstitutioners intresse och behov av att allmänt orientera sig om

forskning samt att finna vägar för att skaffa specifik information om olika

forskningsområden.

 Under de senaste åren har det skett en mycket snabb utveckling när det

gäller IT-baserad forskningsinformation. En samordning bör ske för att bl.a.

säkerställa att IT-baserad forskningsinformation till allmänheten blir

nationellt heltäckande i väsentliga avseenden. Genom lämpliga sök- och

länkningssystem skall forskningsinformation sammanlänkas på Internet.

 Utöver de nämnda typerna av utåtriktad information från forskarvärlden till

allmänhet och utbildningsväsende finns behov av information till bl.a. företag

t.ex. om vilka forskare som kan lämna upplysningar om forskningen inom olika

områden. Det forskningsinformationssystem som nämnts i det föregående bör därför

utformas på så sätt att det även kan utgöra en inkörsport för sådan

informationsinhämtning från företag.

 Regeringen avser att ge Högskoleverket i uppdrag att svara för de

samordnande insatserna och tilldela verket vissa medel för utvecklingsarbete. I

övrigt skall förutsättningen vara att varje myndighet som utför forskning

finansierad med statliga medel, såväl universitet och högskolor som andra

forskningsutförande myndigheter och organ, skall svara för att information om

dess forskning finns tillgänglig på Internet fr.o.m. år 1998. Detta skall ske

inom ramen för befintliga medel. Regeringen avser att i regleringsbrev och andra

beslut om medelstilldelning och i förekommande fall i föreskrifter för

statsbidrag till forskning föra in en föreskrift med anledning av detta.

 Media spelar en mycket betydelsfull roll för att skapa kontakter mellan

forskning och det omgivande samhället. Utbildning av vetenskapsjournalister och

av andra förmedlare av kontakter och information mellan forskare och allmänhet

är en viktig angelägenhet för högskolan. En annan sådan nyckelgrupp är lärarna

inom grund- och gymnasieskolan. För båda dessa grupper är regelbunden

fortbildning en nödvändighet. Andra mycket viktiga kontakter är de som nu i

växande utsträckning förekommer direkt mellan elever i skolan och

forskningsinstitutionerna. Olika insatser för att fördjupa och bygga ut program

i denna riktning, inte minst sådana riktade till ungdomar från miljöer utan

akademiska traditioner, är angelägna.

 I högskolans verksamhet utgör EU-samarbetet en viktig del. Inom högskolan

finns därför stor kunskap och kompetens när det gäller EU:s olika program för

utbildning, forskning och utveckling. Denna kunskap är värdefull inte bara för

högskolesektorn själv utan i hög grad för myndigheter, företag och

privatpersoner. Information om EU:s utbildnings- och forskningsprogram

efterfrågas i allt högre utsträckning av olika grupper och enskilda i samhället.

Högskolans roll som samhällets kunskapsresurs bör även i detta avseende kunna

utnyttjas bättre. Högskolornas bibliotek har härvid en central roll.

 I ett samhälle byggt på en stark vetenskapstradition är allmänhetens kunskap

om vetenskapens kultur och villkor avgörande för förståelsen av hur själva

samhället fungerar och för möjligheten att demokratiskt påverka

samhällsutvecklingen. En öppen och förutsättningslös dialog mellan vetenskapens

företrädare och enskilda medborgare är således i hög grad en demokratifråga. Ett

sätt att utveckla denna dialog är att bilda s.k. forskningscirklar där forskare

tillsammans med praktiker gemensamt studerar problem som är angelägna för t.ex.

arbetet i folkrörelser, på arbetsplatser eller i politiska församlingar. Där kan

forskarna bidra med sina kunskaper och sin förmåga att systematiskt angripa

problem. Samtidigt utgör praktikernas egna kunskaper och erfarenheter en viktig

resurs. Skilda utgångspunkter och kunskaper kan därvid mötas och leda till en

ökad kunskapsutveckling. Högskolan bör ta ett ökat ansvar för att denna form av

samverkan utvecklas. Forskningsrådsnämnden (FRN) bör kunna bistå högskolan i

denna uppgift.

 Sedan år 1993 har högskolan haft direkt anvisade medel för sin forsk-

ningsinformation. Budgetåret 1995/96 uppgår dessa medel till totalt 10 miljoner

kronor. Information om den forskning som bedrivs vid universitet och högskolor

ges också av forskningsråden, som särskilt skall informera om den forskning som

råden stöder. Härutöver har FRN sedan år 1979 haft ett nationellt ansvar för

forskningsinformation. FRN:s anslag för forskningsinformation uppgår idag till

ca 9 miljoner kronor.

 Forskningsinformation är en viktig del av högskolans tredje uppgift och bör

vara en integrerad del av den ordinarie verksamheten. Regeringen anser därför

att särskilda medel för denna uppgift inte längre skall anvisas högskolan.

 Regeringen anser det angeläget att informationsverksamheten vid landets

universitet och högskolor utformas och bedrivs i enlighet med de principer som

givits uttryck för i det föregående. Regeringen avser att uppdra åt universitet

och högskolor att se över informationsverksamheten och ge förslag till hur den

kan förbättras. Varje universitet och högskola bör därvid formulera och redovisa

en informationsstrategi.

3.10 IT- och bibliotekspolitik

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens bedömning: Biblioteksdatabassystemet LIBRIS bör |

| utvecklas till en nationell och allmän informationsresurs. |

| Regeringen avser att ge Kungl. biblioteket (KB) i uppdrag att |

| utveckla och driva ett IT-baserat nationellt bibliotekssystem, |

| som utgår från LIBRIS. Regeringen föreslår i budgetpropositionen|

| för år 1997 att anslaget till KB ökas med 11 miljoner kronor för|

| ändamålet. |

| Regeringen bedömer att systemet med ansvarsbibliotek bör byggas|

| ut till att bli ämnesmässigt heltäckande. En särskild insats bör|

| därvid göras för att beakta den växande genusforskningens behov.|

| SUNET är det svenska universitets- och högskoleväsendets |

| gemensamma datanät. För att folkbiblioteken bättre skall kunna |

| tillgodogöra sig innehållet i det nationella bibliotekssystemet |

| avser regeringen att utveckla SUNET till att också kunna |

| omfatta landets folkbibliotek (huvudbiblioteket i varje |

| kommun). Regeringen föreslår i budgetpropositionen för år 1997 en|

| medelsförstärkning för SUNET, varvid ett utvecklingsstöd till |

| berörda folkbibliotek beräknas. Även statliga och statsunderstödda|

| muséer berörs. |

| Arkivet för ljud och bild (ALB) bör ges förutsättningar att |

| ersätta utsliten och föråldrad utrustning och utveckla |

| verksamheten för att enligt pliktexemplarslagen motsvara de |

| krav som dagens mediesituation ställer. Regeringen föreslår därför|

| i budgetpropositionen för år 1997 att anslaget till ALB ökas med|

| 2,2 miljoner kronor. |

| Svenska barnboksinstitutet bör ges möjlighet att utveckla och |

| utnyttja ny teknik och därigenom öka sin nationella och |

| internationella betydelse. Regeringen föreslår i |

| budgetpropositionen för år 1997 en höjning av bidraget till |

| Svenska Barnboksinstitutet med 400 000 kronor. |

| Det offentliga biblioteksväsendet, dvs. de bibliotek som |

| huvudsakligen finansieras med skattemedel, bör fungera som ett |

| integrerat bibliotekssystem. Regeringen föreslår i prop. |

| 1996/97:3 en bibliotekslag som avser hela det allmänna |

| biblioteksväsendet. |

--------------------------------------------------------------------

Bibliotek

Den statliga bibliotekspolitiken syftar till att ge medborgaren tillgång till

litteratur och information oavsett bostadsort och ekonomiska omständigheter.

Regeringen ser biblioteksväsendet, där de statliga, kommunala och

landstingskommunala biblioteken ingår, som en enhetlig och samverkande resurs.

Detta synsätt uttrycks i det förslag till bibliotekslag som föreslås i den

kulturpolitiska propositionen (prop. 1996/97:3) Enligt förslaget till

bibliotekslag skall högskolebiblioteken inom de områden som anknyter till

utbildning och forskning vid högskolan svara för biblioteksservice inom

högskolan, och i samverkan med landets biblioteksväsen även i övrigt ge

biblioteksservice. Det skall finnas tillgång till sådana bibliotek vid alla

högskolor.

 Länsbibliotek, lånecentraler, högskolebibliotek och andra statliga

forskningsbibliotek m.m. skall avgiftsfritt ställa litteratur ur de egna

samlingarna till folkbibliotekens förfogande samt i övrigt samverka med folk-

och skolbiblioteken i deras strävan att erbjuda låntagarna en god

biblioteksservice. Forskningsbibliotekens villkor och det sätt på vilket de

integreras i högskolans verksamhet är väsentliga delar av regeringens

forsknings- och utbildningspolitik.

 Samhället präglas av en hög förändringstakt. Det är sannolikt att framtidens

samhälle i än högre utsträckning än för närvarande kommer att präglas av mer

fritid, av tätare arbetsbyten och byten av bostadsort. Detta kommer fortlöpande

att ställa krav på nya kunskaper. Gränserna mellan vad som är skola,

högskoleutbildning, fortbildning och vidareutbildning samt forskning kan bli mer

otydliga. Forsknings- och folkbiblioteken kommer då sannolikt att närma sig

varandra i arbetsmetoder och serviceutbud.

 Skälen för regeringens bedömning: I den analys av utvecklingen av de svenska

forskningsbiblioteken som Kungl. biblioteket (KB) ingav till regeringen under

våren 1996 framhålls att högskolan - mot bakgrund av ett ökat antal studerande,

det pedagogiska förnyelsearbetet och den snabba IT-utvecklingen - målmedvetet

måste satsa på sina bibliotek. Det är viktigt att bibliotekens standard inte

försämras. Informationskompetens och bättre resurser för självstyrt lärande har

stor betydelse för utbildningens kvalitet. Mot den bakgrunden är det angeläget

att högskolorna och deras respektive styrelser, som har det yttersta ansvaret

för verksamheten, noga följer utvecklingen och ser över sina prioriteringar. För

att kompensera ett svagare utgångsläge och så långt möjligt eliminera

skillnaderna i bibliotekens standard behöver de mindre och medelstora

högskolorna vidta åtgärder för att stärka sina bibliotek.

 Högskolans utbildning bör ge färdighet att söka, kritiskt värdera och kreativt

utnyttja information. Sådana kunskaper måste ges en fastare ställning och bli en

självklar ingrediens inom grundutbildningen.

 Ansvarsbibliotekssystemet, som syftar till att skapa ett nationellt

informationsförsörjningssystem på hög internationell nivå och att stärka

forskningsbibliotekens utåtriktade verksamhet, har utvärderats under år 1995 och

givits en mycket positiv bedömning. Regeringen anser att systemet bör byggas ut

så att det blir heltäckande. I detta sammanhang bör en särskild insats göras för

att beakta den växande kvinno-, mans- och genusforskningens behov.

 Informationsteknologin har på många sätt underlättat tillgången till

information och det är viktigt att se till att nya hinder av ekonomisk och

praktisk natur inte uppkommer som begränsar tillgängligheten. KB har tagit på

sig en samordnande roll när det gäller licensavtal på IT-området för

forskningsbiblioteken. Högskolorna bör därför inte på egen hand ingå långsiktiga

licensavtal.

 Studenter som deltar i distansutbildning skall ha samma rätt till god

biblioteksservice som andra studenter. Nya former för biblioteksservice till

distansstuderande, gärna i samarbete mellan högskolor, högskolebibliotek och

folkbibliotek, bör prövas. Därvidlag är det viktigt att särskilt

folkbibliotekens förutsättningar och möjligheter beaktas. Det lokala samarbetet

mellan folkbibliotek och högskolebibliotek bör också uppmuntras.

 För att fullt ut utnyttja de möjligheter informationstekniken medger bör

bibliotekssystemet LIBRIS utvecklas till en nationell och allmän

informationsresurs. Regeringen avser därför att ge KB i uppdrag att utveckla och

driva ett IT-baserat nationellt bibliotekssystem som utgår från LIBRIS.

Åtgärderna syftar till att ge landets biblioteksväsende och andra användare

möjlighet att utnyttja ett modernt bibliotekssystem med samordnade och

användarvänliga sökmöjligheter. Regeringen anser att utveckling, underhåll och

drift av det utvecklade LIBRIS skall finansieras via anslaget till KB. KB skall

således ej debitera användarna för utnyttjandet av systemet, vilket bör vara i

drift senast år 1998.

 För att folkbiblioteken skall kunna tillgodogöra sig innehållet i detta

nationella bibliotekssystem avser regeringen att utveckla SUNET till att omfatta

också landets folkbibliotek (huvudbiblioteken). Ett utvecklingsstöd för berörda

folkbibliotek bör därvid beräknas. Statliga och statsunderstödda museer bör även

anslutas. Regeringen tar upp resursfrågan i budgetpropositionen för år 1997.

Även de svenska medelhavsinstituten bör ha möjlighet att ta del av utbudet.

 Publicering av vetenskaplig och annan information sker i ökad utsträckning i

elektronisk form. Det är viktigt att också denna information och dessa

vittnesbörd om vår samtid bevaras på ett ändamålsenligt sätt. I syfte att säkra

den framtida tillgången till denna typ av information förbereds en översyn av

lagen 1993:1392 om pliktexemplar av dokument. Behovet av översyn har påtalats av

riksdagen, (bet. 1995/96:KrU4, rskr. 1995/96:60).

 I likhet med KB har Arkivet för ljud och bild (ALB) i enlighet med

pliktexemplarslagen ett nationellt ansvar för sitt område. Det övergripande

målet för ALB är att möjliggöra forskning i svensk kultur och svenskt samhälle

genom att tillhandahålla den del av medieutbudet i Sverige som offentliggörs i

form av ljud och rörliga bilder.

 Eftersom pliktexemplarslagen är grunden för ALB:s verksamhet, regleras

verksamhetens omfattning av utbudet av ljud- och bildmedier. Utvecklingen inom

området har medfört en ökning av verksamhetens omfång som inte längre kan mötas

med enbart rationaliseringar. KB, ALB och Riksarkivet har på regeringens uppdrag

utrett metoder att långsiktigt bevara elektroniska dokument. Utredningen har

visat att det i dag enda säkra sättet att bevara elektroniskt arkivmaterial är

fortlöpande omkopiering till nya system och nya informationsbärare, s.k.

migrering, en personalintensiv och kostsam verksamhet. Kraven på ALB:s

utrustning är höga både när det gäller ADB, ljud- och videoteknik.

 För att möta de nya utmaningar som den tekniska utvecklingen och den nya

mediesituationen medför, bör ALB ges förutsättningar att ersätta utsliten och

föråldrad utrustning samt att utveckla verksamheten. Bl.a. bör arbetet att

utveckla ett system för automatisering av bevarandefunktionen påbörjas. För att

ALB i enlighet med pliktexemplarslagens föreskrifter skall kunna motsvara de

ökade kraven, föreslår regeringen i budgetpropositionen att anslaget till ALB

ökas med 2,2 miljoner kronor.

 Stiftelsen Svenska Barnboksinstitutet, som i praktiken har en ansvarsfunktion

på barnboksområdet, har genom KB ett statsbidrag. Institutet bedriver en

kvalificerad verksamhet såväl nationellt som internationellt. Svenska

Barnboksinstitutet har utarbetat en strategi för utveckling och utnyttjande av

ny teknik som ger institutet möjlighet att effektivisera insatserna inom sitt

ansvarsområde. Institutet behöver en teknisk upprustning. Regeringen föreslår i

budgetpropositionen för år 1997 en ökning av bidraget till Svenska

Barnboksinstitutet med 400 000 kronor.

Informationsteknik

Regeringen har i propositionen Åtgärder för att bredda och utveckla användningen

av informationsteknik (IT) (prop 1995/96:125, bet. 1995/96:TU19, rskr.

1995/96:282) uttryckt sin uppfattning att statsmakternas roll skall vara att

stimulera användningen av IT på ett sätt som främjar kreativitet, tillväxt och

sysselsättning. I en IT-utveckling som i hög grad drivs av enskilda och lokala

initiativ måste statens insatser ses som en del av dessa och samverka med de

utvecklingsaktiviteter som pågår i kommuner, län och regioner, i näringslivet

samt i olika lokala nätverk och organisationer. Vidare har föreslagits att

staten skall prioritera uppgifter inom de tre områdena rättsordningen,

utbildningen samt samhällets informationsförsörjning.

 Regeringen har vidare i denna proposition redovisat ett omfattande förslag till

åtgärder för ökad användning av IT inom bl.a. högre utbildning och forskning.

Riksdagen har beslutat i enlighet med regeringens förslag och en rad olika

åtgärder kommer därmed att vidtas för att understödja utveckling av IT-

användningen inom högskolan och för att främja forskningen inom området. Således

kommer högskolorna att åläggas utarbeta handlingsprogram för användningen av IT

inom utbildning och forskning. Datornätet för högre utbildning och forskning

(SUNET) kommer att byggas ut, göras snabbare och få ett vidgat

användningsområde. Särskilda insatser görs för att främja utnyttjandet av IT-

teknik för en utbyggd forskningsinformation och inom forskningsbiblioteken.

 Högskolan och informationstekniken påverkar varandra, dels genom att tekniken

är viktig för utvecklingen av högskolans forskning, dels eftersom högskolans IT-

forskning är betydelsefull för utvecklingen av informationstekniken. Dessa två

aspekter behandlas i det följande var för sig.

 Regeringens främsta uppgift när det gäller att främja användningen av IT inom

forskningen innebär att ombesörja att en adekvat infrastruktur finns

tillgänglig, nationellt och internationellt, som kan bidra till en öppen,

kreativ vetenskaplig miljö. Härigenom stärks forskningens kvalitet och den får

ökade möjligheter att bidra till en positiv samhällsutveckling. En sådan

infrastruktur bör innefatta kraftfulla datanät som förbinder forskare med

varandra men också med samhälle och näringsliv över hela världen. IT-

användningen kräver också internationellt samarbete på hög nivå för att

åstadkomma nödvändig harmonisering av teknik och regler och för att bygga upp

globalt tillgängliga databaser. Det är också nödvändigt att ekonomiska resurser

finns för anskaffning av utrustning och programvaror för att kunna utnyttja

möjligheterna.

 Sverige och övriga nordiska länder har i stor utsträckning varit föregångare

när det gäller att bygga upp allmänt tillgängliga datanät för t.ex.

forskningsändamål. Universitetsdatornätet SUNET har således varit i drift i mer

än 10 år och det anslöts också tidigt till motsvarande andra nordiska och

internationella nät. Investeringarna i datautrustning och programvaror har också

varit omfattande. Exempelvis har de särskilda medel som anvisats för dyrbar

vetenskaplig utrustning i mycket hög utsträckning avsett datautrustning.

 Utöver den breda tillgång till datorkapacitet, som blir nödvändig för all

forskning, krävs också spetsberäkningskapacitet i form av bl.a. vektor- och

parallelldatorsystem. Rådet för högpresterande datorsystem (HPD-rådet) verkar i

ett nationellt perspektiv för att anläggningar med högsta möjliga prestanda

skall bli tillgängliga för svenska forskare genom att fördela medel för

investeringar i och drift av sådana anläggningar.

 Skälen för regeringens bedömning: Regeringens bedömning är att Sverige är väl

rustat för att utnyttja och utveckla informationstekniken inom forskningen. De

ytterligare åtgärder som genomförs till följd av regeringens IT-proposition

kommer att under de närmaste åren ge goda förutsättningar för att svensk

forskning behåller och ytterligare förstärker sin ställning. Regeringen avser

dessutom att anvisa medel för att genom inrättandet av en forskarskola bygga upp

kompetensen inom IT- och telekommunikationsområdet. Denna fråga behandlas i

avsnittet IT-forskning i kapitel 3.11.7 i denna proposition.

 Universitet och högskolor måste nu, utifrån de insatser som görs av

statsmakterna, utnyttja de möjligheter som står till buds. Särskild

uppmärksamhet bör därvid ägnas åt att i nätverk bygga upp immateriella centra

för högkvalitativ forskning där forskare över hela landet i internationellt

samarbete kan bedriva forskning vid den internationella forskningsfronten. I

anslutning till den utbyggnad av forskningen vid mindre och medelstora högskolor

som regeringen förordar i avsnitt 3.8 blir sådana nätverk särskilt viktiga.

Teknikens möjligheter till samarbete och kommunikation med forskare över hela

världen bör t.ex. utnyttjas för att även etablera kontakter med universitet i

utvecklingsländer. Här kan unga forskare finna motparter, stöd och stimulans som

inte alltid står till buds i deras närmiljö. Regeringen förutsätter att

högskolorna i de handlingsplaner som nu utarbetas beaktar de nämnda aspekterna.

Detta kräver också ett nationellt samspel mellan högskolorna i samverkan med

Högskoleverket.

 Internationellt samarbete också på regeringsnivå är väsentligt för att så långt

möjligt eliminera de hinder för global kommunikation som beror på bristande

internationell harmonisering, otillräckligt utbyggd infrastruktur och höga

kostnader för nätanvändning i vissa länder. Regeringen avser att aktivt arbeta

för att dessa frågor tas upp inom EU och inom berörda internationella

organisationer.

 Många av de problem som är mest angelägna för att trygga jordens överlevnad och

mänsklighetens ekonomiska och kulturella utveckling är globala till sin natur.

Exempel härpå är miljöfrågorna, befolkningsfrågan och resursfrågorna. Adekvata

åtgärder fordrar i många fall ny kunskap och sådan kan endast produceras i

internationellt samarbete. Det är regeringens strävan att informationstekniken

skall kunna utnyttjas för att bygga upp internationella decentraliserade

forskningsprogram kring globala frågor. Regeringen har i avsnitt 3.11.2

redovisat sin avsikt att verka för ett utbyggt internationellt samarbete kring

dessa frågor.

3.11 Forskning inför 2000-talet

3.11.1 De statliga forskningsresursernas omfattning och inriktning för perioden

1997 - 1999

De samlade svenska insatserna för forskning och utvecklingsarbete är, som

beskrivits i det föregående, betydande. Prognoser för år 1995 pekar mot en nivå

uppgående till 53 miljarder kronor. Den totala satsningen på forskning och

utvecklingsarbete placerar Sverige högt i jämförelse med andra OECD-länder när

det gäller FoU-insatser i förhållande till BNP. I en situation där statens

utgifter måste begränsas och stora besparingar varit nödvändiga gör regeringen

bedömningen att de samlade offentliga resurserna för forskning inte kan

fortsätta att öka.

 Regeringens inställning är emellertid att de statligt finansierade

forskningsinsatserna även fortsättningsvis måste hållas på en hög nivå, väl

jämförbar med vad som görs i andra länder som är ledande inom forskningen, och

att forskning behövs för alla samhällsområden. Konkret kommer detta till uttryck

i de samlade statliga forskningsinsatserna som avser såväl grundforskning inom

skilda discipliner som sektorsforskning inom olika verksamhetsområden.

Regeringens förslag innebär således en fortsatt satsning på forskning på

nuvarande höga nivå både vad avser volym och kvalitet. Regeringens förhoppning

är att huvuddelen av de besparingar i den statliga budgeten avseende forskning

som föreslagits i vårpropositionen skall kunna kompenseras genom stiftelsemedel.

 Regeringen redovisar i budgetpropositionen för år 1997 sina förslag till anslag

till forskning och utvecklingsarbete. För budgetåret 1997 uppgår anslagen enligt

budgetförslaget till ca 12,5 miljarder kronor. Detta avser endast anslag för

forskning. Härtill kommer medel som av myndigheter själva avsätts för FoU om

närmare 1,5 miljarder kronor.

 Regeringen lägger också i denna proposition (avsnitt 3.5) fram förslag om

riktlinjer för ändringar i stiftelseförordnandena för de s.k.

löntagarfondsstiftelserna. Ändringarna gör det möjligt att bättre samordna de

resurser som finns inom stiftelserna med övrig offentlig forskningsfinansiering.

 En stor del av forsknings- och utvecklingsinsatserna görs inom det privata

näringslivet. Det är angeläget att de insatser som finansieras med offentliga

medel kan stödja och samverka med näringslivets insatser för att därigenom bidra

till att landets samlade insatser inom forskning och utvecklingsarbete ger

högsta möjliga utbyte. Detta kommer till uttryck i de förslag till förbättrad

samverkan som presenteras i denna proposition.

 De svenska forskningsinsatserna har utvecklats under lång tid. En rad

överväganden ligger således bakom inte bara den omfattning utan också den

övergripande inriktning som de nu har. Det är regeringens bedömning att

insatserna genom denna successiva uppbyggnad har fått en profil som ger en god

grund för fortsatt verksamhet.

 Tyngdpunkten i insatserna är resurserna för forskning och forskarutbildning vid

universitet och högskolor. De årliga anslagen för dessa ändamål kommer, vid

bifall till regeringens förslag i årets budgetproposition, att uppgå till ca 6,3

miljarder kronor. Universitetens och högskolornas anslag till forskning och

forskarutbildning fördelas av statsmakterna på fakultetsområden. Ungefär en

tredjedel av anslagen avser medicinsk forskning och forskarutbildning, medan

områdena naturvetenskap respektive teknik får vardera knappt en fjärdedel.

Sammantaget går alltså mer än tre fjärdedelar av anslagen till dessa

forskningsområden. Samhällsvetenskap och humaniora får ca 15 % respektive 10 %

av resurserna.

 Forskningsråden och Forskningsrådsnämnden kommer, enligt förslagen i

budgetpropositionen, att förfoga över sammanlagt ca 1,5 miljarder kronor,

exklusive avgifter till europeiska forskningsorganisationer. Av

forskningsrådsmedlen för år 1997 avser 525 miljoner kronor naturvetenskaplig

forskning, 327 miljoner kronor medicinsk forskning, 272 miljoner kronor teknisk

forskning och 210 miljoner kronor kulturvetenskaplig forskning.

 För forskningsinsatser inom olika samhällssektorer innebär budgetpropositionen

för år 1997 insatser på sammanlagt ca 3,9 miljarder kronor under år 1997

exklusive medel som avsätts av myndigheterna själva.

 Som angivits i regeringens förslag till riktlinjer för forskningspolitiken är

det statsmakternas uppgift att svara för de övergripande beslut som i

sammanfattning redovisats ovan, medan det är universitet och högskolor,

forskningsråd och sektorsforskningsmyndigheter som skall svara för den närmare

inriktningen av verksamheten inom olika områden.

 Till belysning av verksamheten inom olika områden och därigenom som ett

fördjupat beslutsunderlag för riksdagen, redovisas här i korthet vissa aktuella

frågor och önskvärda utvecklingslinjer inom de olika forskningsområdena.

Framställningen utgår från myndigheternas årsredovisningar och

anslagsframställningar.

 Redovisningen tar först upp grundforskning inom naturvetenskap, teknik, medicin

och kulturvetenskaper samt viss tvärvetenskaplig forskning. Därefter behandlas

mer direkt samhällsrelevant forskning med inriktning på näringslivet,

arbetsmarknaden, sociala frågor etc. För varje forskningsområde anges också

omfattningen av de föreslagna resuserna. Slutligen behandlas vissa

forskningsområden vilka regeringen anser bör bli föremål för särskilda åtgärder.

Naturvetenskap

Internationella utvärderingar ger övervägande högt betyg åt den svenska

naturvetenskapliga och matematiska forskningen. Inom flertalet discipliner inom

detta vida fält finns områden där Sverige intar en relativt framstående

position, internationellt sett. Molekylärbiologin, det fasta tillståndets fysik

och kemi, den matematiska analysen och statistiken kan nämnas som särskilt

starka områden där hög kvalitet och bredd förenas. Bland sådana områden där det

anses väsentligt att forskningen stärks kan nämnas de processinriktade

geovetenskaperna, organismbiologi och icke-linjär optik.

 I Naturvetenskapliga forskningsrådets (NFR) systematiska internationella

utvärderingar av svensk forskning ges även kritiska synpunkter på och förslag

till förändringar av det svenska universitetssystemet. Man påtalar att unga

forskare bör ges ökat stöd och ökade möjligheter till en självständig

utveckling, att stödet till kvinnliga forskare bör ökas och åtgärder vidtas för

att kvinnors deltagande i forskningen skall underlättas. Det framförs också att

småinstitutioner bör slås samman till större enheter för att på universitetsnivå

underlätta förnyelse och samverkan, att forskarutbildningen bör effektiviseras,

att tjänstestrukturen vid högskolorna måste reformeras och att rörligheten bland

forskarna bör öka. Högskolorna måste själva ta ett ansvar i dessa frågor, även

om de flesta av dem tas upp i förslag i denna proposition, eller av utredningar

vars resultat kommer att behandlas senare.

 Matematik är en disciplin där svensk forskning varit och är världsledande inom

betydelsefulla delområden. Det finns ett stort behov av forskarutbildade

matematiker, både inom universitet och högskolor och inom industrin och andra

delar av näringslivet. Regeringen finner det angeläget att de myndigheter som är

ansvariga för matematisk forskning, främst universiteten, de tekniska

högskolorna, NFR och Teknikvetenskapliga forskningsrådet (TFR) i högre grad

uppmärksammar dessa behov.

 Till de angelägna satsningarna inom NFR:s ansvarsområde under den följande tre-

årsperioden hör att främja rörlighet och förnyelse, att utveckla former för att

information om den naturvetenskapliga forskningens resultat, synsätt och sam-

hällsrelevans når allmänhet och beslutsfattare, att främja jämställdhet och

stimulera kvinnor till forskarkarriär inom områden där de är underrepresentera-

de, att öka forskardeltagandet i grundutbildningen, och att öka utbytet av

Sveriges deltagande i EU:s forskningsprogram och i andra internationella samar-

betsprojekt. Gränsöverskridande forskning måste också främjas, inte minst sådan

som gäller globala miljö- och försörjningsproblem.

 Medel för naturvetenskaplig forskning anvisas via fakultetsanslagen, anslaget

till Naturvetenskapliga forskningsrådet och anslaget Europeisk

forskningssamverkan m.fl. I budgetpropositionen för år 1997 föreslås sammanlagt

1,9 miljarder kronor. Till detta kommer den forskning som bedrivs vid mindre och

medelstora högskolor.

Teknik

Svensk teknisk grundforskning ligger i den internationella frontlinjen inom

områden som bioteknik (t.ex. immunteknik, biosensorer och genterapi),

informationsteknologi (t.ex. fotonik, nanostrukturer, bildbehandling,

reglerteknik, telekommunikation och logikprogrammering), materialvetenskap och

kemiteknik (t.ex. polymerkemi och yt- och kolloidkemi). Inom andra områden

behövs förstärkningar, t.ex. vad gäller teknisk mekanik och utveckling av

beräknings- och simuleringsmodeller för tekniska ändamål. Det är också

väsentligt att de systemtekniska aspekterna inom teknikvetenskaperna tydliggörs.

 En svaghet inom teknisk forskning är bristen på samverkan mellan forskning som

rör teknikutveckling och forskning om teknikanvändning. Denna fråga behandlas

utförligare i avsnitt 3.11.6 Socialt motiverad teknikutveckling i denna

proposition.

 Utöver de nämnda satsningarna är det också angeläget att tydligare uppmärksamma

behovet av kompetensuppbyggnad och att garantera kvalitet i forskarutbildningen

inom nya områden. Forskarutbildningen måste effektiviseras och göras mer

attraktiv både för studenter och för näringslivet. Det är för den närmaste tre-

årsperioden angeläget att satsningen på unga forskare förstärks och att växel-

verkan med näringslivet, genom bl.a. industridoktorander och adjungerade

industriforskare, vidareutvecklas. Gränsöverskridande forskning måste också

främjas, inte minst sådan som gäller globala miljö- och försörjningsproblem. Fa-

kulteter och forskningsråd bör också vidareutveckla former för information om

den tekniska forskningens resultat och relevans, främja jämställdhet och

stimulera kvinnor till forskarkarriär inom teknisk forskning, öka for-

skardeltagande i grundutbildningen och öka utbytet av Sveriges deltagande i EU:s

forskningsprogram och i andra internationella samarbetsprojekt.

 Teknisk forskning på IT-området är en annan angelägen fråga. Frågan behandlas

utförligare i avsnittet 3.11.7 IT-forskning i denna proposition.

 Medel för teknisk grundforskning anvisas via fakultetsanslagen och anslaget

till Teknikvetenskapliga forskningsrådet. I budgetpropositionen för år 1997

föreslås sammanlagt 1,3 miljarder kronor. Till detta kommer den forskning som

bedrivs vid mindre och medelstora högskolor.

Medicin

Internationella jämförelser visar att Sverige kombinerar medicinsk

grundforskning med kliniknära utvecklingsarbete på ett ovanligt framgångsrikt

sätt. Denna samverkan har haft stor betydelse, inte bara för utvecklingen av

svensk hälso- och sjukvård, utan också för utvecklingen av en internationellt

framstående läkemedels- och bioteknikindustri. Den svenska medicinska

forskningens starka ställning framgår för övrigt tydligt av Sveriges medverkan i

EU:s biomedicinska forskningsprogram.

 För den närmaste treårsperioden är det viktigt att sambanden mellan medicinsk

grundforskning, klinisk medicin och industri ytterligare förstärks, bl.a. genom

satsningar på tjänster för klinisk forskning. Satsningen på genomrelaterad

forskning bör fortsätta, med beaktande av en ökad integrering av den kliniska

medicinen. Folkhälsoforskningen bör också ges särskilt stöd.

 Insatser måste göras för att stimulera förnyelsen i fakulteternas

forskningsmiljöer, stödja yngre forskare, upprätthålla forskningens kvalitet och

förnyelse med internationella utvärderingar, öka forskarnas deltagande i

grundutbildningen, främja jämställdhet inom forskarsamhället, även vid valet av

forskningsproblem och forskningsmetodik samt att engagera fler forskare i en

bred och kvalificerad forskningsinformation. Diskussionen kring forskningens

relevans för patienter och samhälle måste föras på ett kvalificerat sätt, med

deltagande av företrädare för skilda samhällsintressen och befolkningsgrupper, i

samband med prioriteringarna mellan olika forskningsområden. Gränsöverskridande

forskning måste också främjas, inte minst sådan som gäller globala miljö-,

hälso- och försörjningsproblem. Etiska frågor och försöksdjursfrågor måste också

uppmärksammas ytterligare.

 På initiativ av Forskningsberedningen gav regeringen år 1995 i uppdrag åt

Medicinska forskningsrådet (MFR) att i samråd med Statens beredning för

utvärdering av medicinsk metodik och Socialvetenskapliga forskningsrådet belysa

prioriteringsmekanismer i svensk medicinsk forskning. Parallellt med uppdraget

till MFR gavs också ett uppdrag till Centrum för forskningsetik i Göteborg att,

i egenskap av utomstående instans, göra motsvarande studie. Dessa utvärderingar

behandlas i Utbildningsdepartementets avsnitt 10.2.9 Medicinska forskningsrådet

i denna proposition.

 Medel för medicinsk forskning anvisas via fakultetsanslagen och anslaget till

Medicinska forskningsrådet. I budgetpropositionen för år 1997 föreslås

sammanlagt 1,5 miljarder kronor. Till detta kommer ersättningar till landstingen

för forskning vid universitetssjukhusen.

Kulturvetenskaper

Inom kulturvetenskaperna - samhällsvetenskap, rättsvetenskap, humaniora och

religionsvetenskap - finns i Sverige många internationellt framstående forskare,

vilket visat sig bl.a. i konkurrensen om EU:s forskningsmedel.

 Humanistisk forskning måste i många fall vara inriktad på den svenska kulturen

och är därför ofta svår att bedöma i ett internationellt perspektiv. I ämnen som

historia och lärdomshistoria har Sverige dock en relativt stark ställning.

Sverige har också en stark tradition inom östasiatiska språk. Internationella

utvärderingar har visat att det inom datorlingvistik och fonetik finns

framstående svensk forskning. Detsamma gäller inom samhällsvetenskaperna för den

kognitiva och biologiska psykologin. Svensk välfärdsforskning har en framskjuten

position. Även den antropologiska forskningen är internationellt betydelsefull.

 Viktiga planerade insatser inom kulturvetenskaperna gäller program för

språkteknologisk forskning och forskning om kultur och samhälle i Väst- och

Centralasien.

 Till de mest angelägna satsningarna inom området under den följande

treårsperioden hör att vidareutveckla medel för att nå hög internationell

kvalitet, bl.a. genom internationella utvärderingar och internationell

publicering, vidareutveckla former för information om den kulturvetenskapliga

forskningens resultat, synsätt och samhällsrelevans, främja användandet av

kulturvetenskapliga metoder och kunskaper i tvärvetenskapliga forskningsprojekt,

bl.a. i studium av globala miljö- och försörjningsproblem och främja

jämställdhet och stimulera kvinnor till forskarkarriär inom områden där de är

underrepresenterade.

 Särskilda insatser måste göras under den kommande treårsperioden för att

effektivisera forskarutbildningen och förbättra rekryteringen av forskare inom

området. Forskningsområden som bör stimuleras och för vilka särskilda insatser

föreslås i budgetpropositionen, är forskning om Ost- och Sydostasien, om medier

och våld samt om sociala frågor. Dessa insatser behandlas i budgetpropositionen.

 Medel för kulturvetenskaplig forskning anvisas via fakultetsanslagen och an-

slaget till Humanistisk-samhällsvetenskapliga forskningsrådet. I

budgetpropositionen för år 1997 föreslås sammanlagt 1,6 miljarder kronor.

Tvärvetenskaplig forskning

Inom många forskningsområden präglas forskningen av en alltför snäv specialise-

ring och bristande förmåga till samverkan över disciplingränser. Alltför snäva

och disciplinorienterade forskningsansatser kan motverka förnyelsen i

forskningen och strävandena efter att öka forskningens relevans för det omgivan-

de samhället. Regeringen anser mot denna bakgrund att tvärvetenskapliga ansatser

bör ges högre prioritet i forskningen.

 Tvärvetenskaplig forskning kan innebära forskningssamarbete mellan angränsande

discipliner. Detta kallas ibland gränsöverskridande forskning och uppstår ofta

relativt spontant genom initiativ från forskare och forskargrupper. I själva

verket är detta en viktig förnyelseväg för forskningen - många nya

forskningsområden uppstår på detta sätt.

 Andra forskningsproblem kräver emellertid deltagande av forskare från så vitt

skilda discipliner att samarbete inte alls, eller endast med stora svårigheter,

kan komma till stånd inom det nuvarande systemet. Inte sällan gäller detta

komplexa samhällsproblem som först formulerats utanför forskarsamhället. För att

möjliggöra avgränsning och stimulans till forskning kring sådana problem krävs

en förmedlande funktion. I det svenska forskningssystemet har främst

Forskningsrådsnämnden (FRN) och vissa sektorsforskningsorgan en sådan roll.

 Via FRN finansieras ett antal större tvärvetenskapliga projekt, främst av den

senare komplexa karaktären. Dessa projekt gäller t.ex. hälsoproblem,

naturresurs- och miljöproblem i samhällsperspektiv, IT:s samhällseffekter och

riskstudier med systemanalytiska aspekter. Vidare kommer FRN:s forskningsprogram

kring Europa under den närmaste treårsperioden att utvidgas till att gälla

globala processer i ett europeiskt perspektiv.

 För att möjliggöra en kraftfull satsning på tvärvetenskap föreslår regeringen

under avsnittet 10.2.6 inrättande av en särskild samverkansgrupp mellan

grundforskningsråden och FRN. Gruppens uppgift blir att samordna och stödja

tvärvetenskaplig forskning. Vidare finner regeringen det angeläget att univer-

sitet och högskolor genom organisatoriska åtgärder stimulerar till tvärvetenska-

plig och multidisciplinär forskning. Universitet och högskolor bör också verka

för att tvärvetenskapliga perspektiv beaktas i forskarutbildning och forskning

och att nödvändiga åtgärder vidtas för att forskning av denna karaktär lättare

skall kunna komma till stånd. Det är angeläget att forskning om bl.a. globala

miljö-, hälso- och försörjningsproblem stimuleras.

 Regeringen föreslår också i det följande att en särskild samverkansgrupp mellan

ett flertal forskningsfinansiärer inrättas för att stimulera socialt motiverad

teknikutveckling. Även samarbete mellan forskningsfinansiärer kring forskning om

ojämlikhet i hälsa föreslås.

 Medel för stöd till tvärvetenskaplig forskning anvisas via fakultetsanslag,

främst temainstitutionen vid Linköpings universitet och anslaget till FRN. I

budgetpropositionen för år 1997 föreslås sammanlagt 142 miljoner kronor.

Vissa sektorsforskningsinsatser

Forsknings- och utvecklingsarbete till stöd för näringslivet

För att underlätta långsiktiga strukturförändringar, förnyelse och tillväxt i

svenskt näringsliv gör staten forsknings- och utvecklingsinsatser, främst inom

högskolan, på för näringslivet relevanta områden. Insatser görs för att

stimulera samverkan mellan högskola och näringsliv samt för att sprida kunskap

mellan högskolan och näringslivet och mellan företag. Huvuddelen av statens

insatser på området administreras av Närings- och teknikutvecklingsverket

(NUTEK).

 NUTEK stödjer bl.a. ett stort antal FoU-program inom högskolan. De är normalt

fleråriga och syftar till att stimulera utveckling av kunskapsområden som bedöms

ha stor betydelse för förnyelse och utveckling av näringslivet på lång sikt.

Tvärvetenskaplighet betonas i insatserna. Områdena väljs genom ett brett

samrådsförfarande med näringsliv och forskarsamhälle. Sedan sex år tillbaka

pågår verksamhet inom nio materialkonsortier som NUTEK och NFR gemensamt har

upprättat. I dessa samverkar flera institutioner för att utveckla

tvärvetenskaplig kunskap inom olika materialtekniska områden. Näringslivets

medverkan ökar kontinuerligt. Genom kompetenscentrum har ett trettiotal

kvalificerade FoU-grupperingar skapats för direkt forskningssamarbete mellan

högskolan och näringslivet. NUTEK stödjer även industrinära forskning inom

industriforskningsinstituten i samverkan med näringslivet.

 För perioden 1997-99 föreslår regeringen att pågående insatser fullföljs och

vidareutvecklas inom områdena process- och produktutveckling, transportteknik

och medicinsk teknik samt inom framväxande teknikområden som informationsteknik,

bioteknik och materialteknik. Vidare har fyra områden identifierats där

särskilda behov av insatser föreligger. Dessa är komplexa tekniska system,

mindre företags kompetens- och teknikförsörjning, tjänsteproduktion och IT-

användning samt människa, teknik, organisation (MTO).

 Energiforskningen samordnas av NUTEK och kommer att behandlas i regeringens

kommande energiproposition. Rymdverksamheten är en annan viktig del av det

näringspolitiska området. Den omfattar både forskning och industriellt

utvecklingsarbete, såväl nationellt som internationellt. Statens satsningar på

rymdverksamhet har bidragit till att svenska företag har kunnat utveckla hög

teknisk och konkurrenskraftig kompetens. Inga större förändringar föreslås av

inriktningen av rymdverksamheten för den kommande perioden. Viktig provnings-

och mätteknisk FoU bedrivs vid Sveriges provnings- och forskningsinstitut AB som

är helägt av staten. Sveriges geologiska undersökning, SGU, finansierar viss

grundläggande geovetenskaplig forskning. Sedan tre år tillbaka finansierar

Konkurrensverket viss forskning om konkurrensfrågor.

 I budgetpropositionen föreslås för år 1997 sammanlagt 1 656 miljoner kronor för

teknisk forskning och industriellt utvecklingsarbete samt energiforskning.

Forskning till stöd för utvecklingen inom arbetslivs- och arbetsmark-

nadsområdet

Forskning inom arbetslivsområdet har två olika huvudinriktningar;

arbetslivsutveckling och arbetsohälsofrågor.

 Under det senaste decenniet har man inom såväl näringsliv som forskarsamhälle i

allt högre grad uppmärksammat arbetsorganisationens betydelse för produktivitet

och arbetsmiljö. Den arbetslivsinriktade forskningen har därför till viss del

förskjutits från traditionell arbetsmiljöforskning till forskning och utveckling

till stöd för en positiv utveckling av arbetsorganisation och ökad kunskap om

förändringsprocesser på arbetsplatser. Denna forskning bedrivs ofta som

utvecklingsprojekt vid offentliga eller privata arbetsplatser och i nära

samverkan med arbetsledning och anställda. Det är önskvärt att sådan samverkan

ytterligare utvecklas då den innebär ett direkt nyttiggörande av forskningen

samtidigt som forskarvärlden tillförs kunskap om förutsättningar och aktuella

problemområden.

 Forskningen inom arbetsmiljöområdet har gett en god kunskap om risker i

framförallt den fysiska arbetsmiljön vilket bidragit till att effektiva åtgärder

kunnat vidtas bl.a i form av lagstiftning och föreskrifter. Trots detta kvarstår

omfattande arbetsohälsoproblem. Intresset bör nu riktas mot ökad kunskap om de

komplexa sambanden mellan olika faktorer i arbetsmiljön, som exempelvis

betydelsen av stressgenererande faktorer för uppkomsten av belastningssjukdomar,

samspelet mellan människa och teknik och den psykosociala arbetsmiljön i

relation till nya former för arbetsorganisation och en förändrad arbetsmarknad

med nya krav på individen.

 Det finns ett behov av utökad forskning och utvärdering av arbetsmark-

nadspolitiska åtgärder. Allt större resurser har under de senaste decennierna

avsatts för åtgärder inom området. Antalet åtgärder har utökats och fler

huvudmän har fått ansvar eller utökat ansvar för de arbetsmarknadspolitiskt

motiverade insatserna. Forskning och utvärdering inom området bör beröra såväl

arbetsmarknadspolitikens effekter på sysselsättning, jämställdhet, löner och

tillväxt i ekonomin som mer detaljerade studier och jämförelser av olika typer

av arbetsmarknadspolitiska åtgärder i skilda regioner och kommuner.

Arbetsmarknadspolitikens effekter bör även beaktas mot bakgrund av befolkningens

mångkulturella sammansättning.Medel för forskning och utvecklingsarbete till

stöd för arbetslivet anvisas bl.a. via anslagen till Rådet för

arbetsmiljöforskning och Arbetslivsinstitutet. I budgetpropositionen för år 1997

föreslås sammanlagt 769 miljoner kronor.

Forskning till stöd för socialpolitiska åtgärder

Som stöd för socialpolitiska åtgärder behövs forskning och utvecklingsarbete

inom ett mycket brett fält, alltifrån allmän välfärdsforskning och

folkhälsoforskning till forskning kring metoder i praktiskt socialt arbete.

Genomförda utvärderingar av forskningen inom området visar att delar av

forskningen är av mycket hög klass medan andra delar av den ännu brottas med

betydande metodproblem. Bland de starka områdena återfinns folkhälsoforskningen

och delar av andra forskningsområden som i Sverige har unika förutsättningar

till bredd och kontinuitet genom tillgång till epidemiologiska och

longitudinella register av mycket hög kvalitet. Internationellt starka områden

är även den psykosociala miljömedicinen och arbetet med utvärdering av medicinsk

metodik. Även på handikappområdet har Sverige en framskjuten position.

 De närmaste åren är det av största vikt att uppmärksamma de möjligheter som

longitudinella register kan ge för forskning inom olika områden. Även inom

områden som ännu inte använder sig av denna metodik finns anledning att förvänta

att uppbyggnad av longitudinella register kan ge stadga och kontinuitet åt

forskningen och att även analys av tvärvetenskapliga frågeställningar kan

underlättas. En resursförstärkning bör ges för vård och uppbyggnad av databaser

för longitudinell forskning. Denna fråga redovisas i avsnitt 3.11.5.

 Mot bakgrund av de stora förändringar som sker i samhället är behovet av

forskningsbaserad kunskap stort inom hela det socialpolitiska området. Folkhälsa

och de sociala trygghetssystemen utgör därvid två centrala forskningsområden.

Regeringen avser ge berörda forskningsfinansiärer i uppdrag att utarbeta ett

nationellt forskningsprogram för forskning och ojämlikhet i hälsa, vilket

redovisas i avsnitt 3.11.5.

 Medel för forskning och utvecklingsarbete till stöd för socialpolitiska

åtgärder anvisas bl.a. via anslaget till Socialvetenskapliga forskningsrådet och

Folkhälsoinstitutet. I budgetpropositionen för år 1997 föreslås sammanlagt 200

miljoner kronor.

 Forskning till stöd för utveckling av kommunikationer

Kommunikationerna har alltid utgjort en central drivkraft i samhälls-

utvecklingen. Inget tyder på att detta dynamiska samspel mellan

kommunikationerna och det omgivande samhället kommer att försvagas i framtiden.

Tvärtom förefaller kommunikationernas samhällsomdanande kraft att tillta. Att

utnyttja denna inneboende förändringspotential så att den kan bidra till viktiga

samhällsmål som ekonomisk tillväxt, rättvis fördelning, hushållningen med miljö-

och naturresurser, trygghet och hälsa, kulturell och social gemenskap m.m.

ställer höga krav på insikter om hur utvecklingen av kommunikationerna kan

påverkas och fås att samverka med skeenden inom andra samhällsområden. Den

kunskap och kompetens som utvecklas genom den statligt finansierade

kommunikationsforskningen måste därför också ha stor bredd och täcka olika

infallsvinklar på kommunikationsväsendet och dess samspel med omgivningen.

 Väl fungerande kommunikationer är en viktig förutsättning för en gynnsam

utveckling av näringsliv och arbetsmarknad. I ett till stora delar glest

befolkat land som Sverige med stora avstånd till viktiga utlandsmarknader ställs

stora krav på statens infrastrukturpolitik. Denna behöver fortlöpande

underbyggas med FoU-insatser inom vitt skilda discipliner. Samtidigt skapar

motsättningen mellan kraven på god miljö och hushållning med miljö- och

naturresurser, förbättrad trafiksäkerhet och anspråken på hög rörlighet för

personer och gods spänningar och behov av politiska avvägningar. Att finna

utvägar för att balansera denna typ av intressekonflikter är en stor och växande

utmaning för den kommunikationspolitiskt motiverade forsknings- och

utvecklingsverksamheten.

 På de flesta samhällsområden kan man redan skönja att telematik, dvs.

informationsteknik i kombination med telekommunikationsteknik, kommer att få

starkt omstrukturerande effekter. Telematikens utveckling kommer därmed att

förändra förutsättningarna för stora delar av samhällslivet. En viktig uppgift

för kommunikationspolitiken är att söka länka in utvecklingen av den nya

tekniken mot de mål som skall vara vägledande för samhällsutvecklingen. För

detta krävs kunskaper om den nya teknikens effekter med avseende på dessa mål.

 Övergripande forskning och utvecklingsarbete till stöd för utvecklingen av

kommunikationerna finansieras av Banverket, Vägverket,

Kommunikationsforskningsberedningen (KFB) och Statens väg- och

transportforskningsinstitut (VTI). Viss anknytning till detta ändamål har även

den forskning och utveckling som finansieras av Sveriges meteorologiska och

hydrologiska Institut (SMHI) samt Statens geotekniska institut (SGI). Den totala

resursinsatsen för övergripande forskning inom Kommunikationsdepartementets

område kan beräknas uppgå till i storleksordningen 550 miljoner kronor för år

1997.

Forskning till stöd för miljöarbetet

Miljöforskningen avser dels miljöproblemens orsaker och dess effekter, dels

åtgärder och lösningar av miljöproblemen. I praktiken överlappar

forskningsområdena ofta varandra. Eftersom miljöproblemen till sin natur oftast

är komplexa krävs det att man såväl inom miljöarbetet som inom miljöforskningen

fortsätter att utveckla samarbetet med olika samhällssektorer respektive

forskare från olika discipliner. Detta gäller främst den åtgärdsinriktade

miljöforskningen kring redan kända problem som exempelvis frågan om hur vi skall

hushålla med naturresurserna och uppnå hållbara transport- och energisystem.

Ansvaret för den sektorsövergripande miljöforskning som i huvudsak är inriktad

på att klarlägga och mäta miljöproblemen samt ange åtgärdsbehov åvilar främst

Naturvårdsverket (SNV).

 Utredningen Långsiktig miljöforskning (SOU 1992:68) föreslog ökade eller

oförändrade insatser bl.a. inom områdena klimatförändringar inkl. växthusgaser,

ozonskiktet, fysisk påverkan samt avfall och restprodukter. Utredningen föreslog

också ökade anslag till samhällsvetenskaplig forskning samt ett långsiktigt stöd

till tvärvetenskapliga forskarmiljöer. I propositionen 1992/93:170 framhöll

regeringen också betydelsen av forskning kring biologisk mångfald.

 Inför 1997 års forskningsprogram föreslår tretton finansiärer av svensk

miljöforskning i rapporten Forskning och utveckling för bättre Miljö 1996 (SNV

4514-8) att forsknings- och utvecklingsinsatserna på miljöområdet samlas under

ett antal temaområden. Inom dessa områden ansvarar Naturvårdsverket främst för

övergripande miljökvalitetsarbete, problemdimensionering, dvs. forskning om

miljöproblemens orsaker, föroreningarnas transport och omvandling samt effekter

på ekosystemen och människans hälsa. Verket är dessutom via sina

forskningsnämnder s.k. huvudansvarig initiativtagare dels till temaområdet

Nordiska kusthav där ökade satsningar föreslås vad gäller forskning om

kustzonens nyttjande och skydd samt bärkraftigt nyttjande och dels till

forskning kring miljöanpassad produktion och konsumtion. Inom detta område är

Avfallsforskningsnämndens program för en kretsloppsanpassning av samhället av

central betydelse.

 Regeringen gör bedömningen att prioriteringarna under innevarande

forskningsperiod som avser områdena fysisk påverkan, biologisk mångfald,

kretslopp och varuflöden samt samhälls- och tvärvetenskaplig forskning i stort

bör kvarstå även under nästkommande period. En särskild fråga som bör

prioriteras under den kommande forskningsperioden gäller eventuella risker för

miljö och hälsa av miljögifter med hormonella effekter. Regeringen ställer sig

bakom de prioriteringar som föreslås i Klimatdelegationens rapport

Klimatrelaterad forskning (SOU 1996:39). Inom forskning kring biologisk mångfald

behövs en ökad inriktning mot tvärdiciplinära insatser för att öka kännedomen om

de biologiska systemen och de biologiska resursernas hållbara nyttjande. Inom

strålskyddsområdet bör Strålskyddsinstitutet även fortsättningsvis stödja bl.a.

insatser på det molekylärbiologiska området samt samhällsvetenskaplig

riskforskning som är relevant för området.

 I budgetpropositionen för år 1997 (prop.1996/97:1) föreslår regeringen

sammanlagt 135,5 miljoner kronor för miljö-och kretsloppsforskning. Därtill

kommer FoU-insatser om ca 26 miljoner kronor under anslagen till Stockholms

internationella miljöinstitut och Statens strålskyddsinstitut.

Forskning för vård och nyttjande av de biologiska naturresurserna

Sektorsansvar inom området forskning för vård och nyttjande av de biologiska

naturresurserna finns för skogsbruk, jordbruk, trädgårdsnäring, grönytor,

landskapsplanering, veterinärmedicin och djurskydd, fiske och vattenbruk,

rennäring, livsmedel samt jakt och viltvård. Forskningen bedrivs även till stöd

för utvecklingen inom andra sektorer, t.ex. det medicinska området och

miljöområdet och för allmänvetenskaplig utveckling. Forskningen är både

grundläggande och tillämpad.

 På det nationella planet kommer insatser att göras för att främja ekologisk

produktion inom jordbruket och trädgårdsnäringen. Vidare lämnas förslag som kan

stärka den skogsindustriella forskningen samt förslag om samordning av

livsmedelsforskningen och forskningen om landsbygdens utveckling.

 För de kommande åren är det angeläget att det internationella samarbetet inom

forskningen ytterligare stärks. Förutom det europeiska forskningssamarbetet

behöver internationell forskningssamverkan om de globala problemen inom

livsmedelsförsörjning och miljö utvecklas.

 De erfarenheter som kan utläsas av det svenska deltagandet i EU:s ramprogram

för forskning och utveckling visar också att den svenska forskningen inom

jordbruk, skogsbruk och fiske är framgångsrik sett i ett europeiskt perspektiv.

Detta gäller inte minst den ekologiska och miljöinriktade forskningen inom

skogs- och jordbruksområdena samt den molekylärbiologiska forskningen som rör

växter och djur. Dessa områden avspeglar också de svenska prioriteringarna.

Svensk jordbruksforskning åtnjuter således ett gott internationellt anseende på

många områden.

 Medel för lantbruksvetenskaplig och veterinärmedicinsk forskning anvisas över

anslaget till SLU, där medel för forskning utgör knappt 70 % av anslagssumman

och till Skogs- och jordbrukets forskningsråd. I budgetpropositionen för år 1997

föreslås att sammantaget ca 900 miljoner kronor anvisas.

Forskning inom kulturområdet

Forskning om olika kulturområden är viktigt för kunskapsuppbyggnad, nya

perspektiv, för utvecklingen av och kunskapen om kulturers betydelse och

medborgerliga förankring. Myndigheter som disponerar medel för forsknings- och

utvecklingsinsatser inom kulturområdet skall bl.a. stödja långsiktig

kunskapsuppbyggnad inom sitt ansvarsområde samt beakta behovet av att

forskningsresultat av betydelse för myndighetens ansvarsområde återförs till

verksamheten och till samhället i övrigt. Medlen har bl.a. använts för

forskningsprojekt inom kulturmiljösektorn och arkivväsendet samt för viss

forskning inom museiväsendet och för kultursektorns statistikproduktion.

 Forskning om museernas samlingar är ett av de prioriterade områdena inför

framtiden. Under de senaste decennierna har medvetenheten ökat om att bevarandet

och förmedlandet av olika gruppers kulturarv har varit orättvist fördelat.

Museerna liksom forskningen och historieböckerna skildrar ofta kulturarvet ur

ett begränsat perspektiv. I den traditionella historieskrivningen har t.ex.

kvinnornas historia ofta nedvärderats till förmån för männens. Samma sak har

påtalats vad gäller andra resurs- och röstsvaga grupper i samhället. En viktig

uppgift i forskningen om kulturarvet är att belysa olika gruppers kulturarv och

analysera museernas samlingar ur olika perspektiv som klass, kön, kulturell

bakgrund och generation. Här kommer framtida forskningsintresse att bli

avgörande för kulturområdets möjligheter att beskriva, problematisera och tolka

vårt kulturarv ur dessa perspektiv.

 Utmärkande för framtidens forsknings- och utvecklingsfrågor inom kulturområdet

är ett ökat behov av inte bara tvärvetenskap i gängse mening - kombination av

olika akademiska discipliner - utan det handlar också om ett ökat behov av

gränsöverskridande forsknings- och utvecklingsinsatser mellan myndigheterna inom

området. Idag ser vi att det finns samband mellan bl.a. ekonomi, teknologi,

kulturforskning, naturvetenskap och humaniora. Detta kommer med all sannolikhet

att få allt större betydelse framöver. Att finna teoretiska förklaringsmodeller

och metoder för att analysera sådana komplexa kunskapsfält blir avgörande för

framtiden.

 Medel för forskning inom kulturområdet anvisas via anslaget Forsknings- och

utvecklingsinsatser inom kulturområdet. I budgetpropositionen för år 1997,

föreslås att sammanlagt 37 miljoner kronor anvisas för ändamålet.

Försvarsforskning

Försvarsforskningen är, med sin förankring i samhälle och näringsliv, arbetssätt

och breda samverkansnät med forskning inom och utom landet, en viktig nationell

resurs när det gäller att dra nytta av samhällets totala forskningsinsatser

inför 2000-talet.

 De säkerhetspolitiska förändringarna och det vidgade säkerhetsbegreppet

påverkar även försvarsforskningen. Samtidigt fortsätter den försvarsspecifika

teknikutvecklingen. Den säkerhetspolitiska utvecklingen ökar möjligheterna till

samverkan även med utlandet inom flera områden.

 Utvecklingen inom informationstekniken och biotekniken skapar nya hot och

risker såsom sårbara informationssystem i samhället i fredstid och möjligheter

att föra krig eller utöva påtryckning med stridsmedel som är baserade på modern

bioteknik. Utvecklingen innebär också att försvaret kan nyttja den civila

teknikutvecklingen för att ta fram billigare eller effektivare system. Det är

därför viktigt att inrikta försvarsforskningen mot att förstå och nyttja den

civila teknikutvecklingen. Samverkan med forskning utanför försvarets egna

forskningsorganisationer är viktig och försvarsforskningen kan även framledes få

stor civil betydelse. Stora framsteg har skett inom explosivämnesforskningen

vilket har möjliggjorts av framsteg inom kvantkemi och kemisk syntes.

Sensortekniken, utvecklad genom informationsteknik, ger förbättrad möjlighet

till detaljerad övervakning. Annan utveckling av teknik för elektronisk

krigföring, där sekretessen är mycket hög, hotar funktioner hos såväl

samhälleliga som militära system. Inom sådana områden, är försvaret hänvisat

till att på egen hand ta fram nödvändig kunskap.

 Medel för försvarsforskning anvisas via anslagen till Försvarets

forskningsanstalt och Flygtekniska försöksanstalten. I budgetpropositionen för

år 1997 föreslås 152 miljoner kronor.

 De forskningsmedel som handhas av Försvarsmakten, Överstyrelsen för civil

beredskap och Statens räddningsverk avsätts av myndigheterna själva efter egen

bedömning av behoven och finansieras genom att en del av ett större anslag

avdelas för detta ändamål. För 1996 uppgick dessa medel till ca 900 miljoner

kronor.

3.11.2 Forskning om globala problem

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens bedömning: Sverige bör aktivt bidra till att in- |

| ternationella nätverk och internationellt forskningssamarbete |

| byggs upp kring interdisciplinära globala frågor om bl.a. |

| befolkning, miljö, energi, hälsa och livsmedel. Sverige bör |

| erbjuda sig att ansvara för globala nätverk inom områden där det|

| finns särskilt goda nationella förutsättningar. |

| Forskningsråden bör få i uppdrag att i samråd med berörda |

| sektorsorgan närmare utreda vilka insatser svenska forskare |

| skall kunna göra baserat på bl.a. resultatet av pågående OECD- |

| arbete. |

--------------------------------------------------------------------

Inledning

Forskningen om internationella eller globala problem är av stor betydelse men

riskerar att bli lågprioriterad av flera skäl. För det första är problemen ofta

multidisciplinära vilket gör dem svåra att studera inom ramen för traditionella

ämnesuppdelade forskningsinstitutioner. Vidare är problemen av störst betydelse

för världssamhället varför det från nationell synvinkel kan tyckas frestande att

lämna dem åt andra. De har också ofta kontroversiell karaktär med ideologisk

laddning, vilket gör meriteringsvärdet av studier av dem problematiskt för den

enskilda forskaren eller forskargruppen. De leder sällan fram mot på kort sikt

ekonomiskt fördelaktiga tillämpningar. Sådana kan annars ofta vara en lockande

faktor bakom omfattande nya satsningar på tillämpad forskning. Slutligen är de

långsiktiga till sin karaktär och kräver också stort upplagda internationella

forskningsåtaganden. Av dessa skäl måste forskning av denna karaktär ges

särskild uppmärksamhet.

 Ett bra exempel på angelägen forskning om globala frågeställningar är

miljöforskningen. De globala miljöproblemen är en följd av samhällets

organisation och vårt sätt att leva. Hotet om en klimatförsämring till följd av

människans aktiviteter har t.ex. skapat ett behov av ökad kunskap om jordens

klimat och om vad som påverkar det. Klimatforskning har vuxit fram som ett

vittomfattande begrepp. Det handlar både om grundläggande naturvetenskaplig

forskning kring de system i atmosfären, havet och marken som styr klimatet och

om forskning kring tekniska och socioekonomiska åtgärder för att förändra

utvecklingen och hindra miljöpåverkan. Klimatfrågornas komplexitet kräver ett

tvärvetenskapligt angreppssätt. För att lösa miljöproblemen måste man också

komma åt de underliggande ekonomiska, politiska och sociala mekanismerna i

samhället. Miljöforskning måste således också bedrivas inom andra discipliner,

exempelvis samhällsvetenskapen. Det nyligen inrättade institutet för miljö- och

rymdforskning i Kiruna kommer exempelvis att bedriva forskning inom detta

område.

 Till detta exempel kan fogas en lång rad av angelägna forskningsproblem

rörande energiförsörjning, livsmedelsförsörjning, befolkningstillväxt,

hälsoproblem o.s.v. I alla dessa fall gäller att betydelsefulla svenska

forskningsinsatser förekommer på flera håll, men ofta med relativt marginellt

stöd. Den biståndsmotiverade forskning som stöds av Sida intar här en

särställning med ett totalt stöd om ca 650 miljoner kr årligen. Genom denna

verksamhet deltar ca 130 av de svenska universitets- och högskoleinstitutionerna

i organiserat samarbete med forskningskolleger i u-länderna.

 Inom OECD:s Megascience Forum pågår, på japanskt initiativ och med stöd från

Sverige och andra länder, planering för internationellt samarbete och

koordinering av aktiviteter inom detta område. En koordinerad ansats som berör

många globala frågor och länder är väsentlig eftersom problemställningarna är

interrelaterade och berör hela jorden. FoU-insatser och brett samarbete krävs

för att bl.a. åstadkomma ökad livsmedelsproduktion utan att detta leder till

ökad miljöbelastning och för att utnyttja levande organismer för att skydda och

återställa skadad miljö. Nya socioekonomiska system för produktion och

konsumtion som ej skadar miljön kräver forskningsinsatser i internationellt

samarbete.

 Skälen för regeringens bedömning: Samhällsutvecklingen leder alltmer till att

viktiga frågor om samhällets överlevnad och utveckling måste lösas genom

samverkan mellan många länder och mellan företrädare för olika samhällssektorer.

Nationell planering och prioritering är ofta otillräcklig. De mänskliga och

ekonomiska resurserna inom enskilda länder räcker inte för de insatser som måste

göras. En förstärkning av forskningen måste därför åstadkommas inte genom ökade

totala resurser, utan genom ett utvidgat internationellt och tvärdisciplinärt

samarbete som självklart också innefattar utvecklingsländerna. Det är

regeringens uppfattning att Sverige tillsammans med andra industrialiserade

länder bör kunna vara pådrivande i detta arbete. Internationellt samarbete inom

forskningsområdet har hittills i stor utsträckning handlat om naturvetenskapligt

och tekniskt samarbete kring forskningsanläggningar som inget enskilt land

kunnat finansiera. Här handlar det i stället om att bygga upp nätverk i form av

globala program som på ett decentraliserat sätt optimalt utnyttjar världens

forskningsresurser.

 Sverige har en lång tradition av insatser för att främja globalt forsknings-

samarbete och regeringen vill nu aktivt medverka till att ytterligare befästa

denna roll genom olika svenska insatser, både nationellt och genom

internationella organisationer som arbetar med dessa frågor. På det

internationella planet bör Sverige bl. a. bidra till att utveckla det japanska

initiativet till ett OECD-samarbete kring globala frågor. När detta arbete

identifierat vilka frågeställningar som bör ges högst prioritet bör Sverige

aktivt bidra till att etablera ett eller flera globala nätverk inom områden där

svenska forskare har särskilt goda förutsättningar att tillföra kunskap. Sverige

bör också kunna erbjuda sig stå för värdskap och koordinering av sådana program.

Forskningsrådsorganisationen bör kunna finansiera erforderliga insatser och

regeringen avser att ge forskningsrådens samarbetsorgan i uppdrag att utveckla

de svenska insatserna och föreslå en lämplig ansvarsfördelning. Samråd bör också

ske med berörda sektorsorgan, främst Naturvårdsverket och Sida.

 På det nationella planet anser regeringen att dessa frågor bör ges stor tyngd

inom de insatser som görs för att främja tvärvetenskaplig och interdisciplinär

forskning.

3.11.3 Forskning för en hållbar utveckling

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens bedömning: Sverige bör vara ett föregångsland i |

| arbetet med att åstadkomma en hållbar utveckling. Detta ställer |

| ökade krav på aktiv medverkan från hela samhället och flertalet |

| samhällssektorer. Till stöd för detta arbete krävs dessutom ökade|

| forskningsinsatser. Med hänsyn till forskningens övergripande mål|

| att bidra till samhällets omställning mot en hållbar utveckling |

| utgår regeringen från att ansvariga myndigheter noga beaktar det|

| föreslagna programmet i rapporten Forskning och utveckling för |

| en bättre miljö. Regeringen avser att ge Forskningsrådsnämnden i|

| uppdrag att utveckla och konkretisera programmet. |

--------------------------------------------------------------------

Inledning

Samhällets organisation, vår livsstil och den teknik vi använder är de yttersta

orsakerna till att utvecklingen i världen inte är hållbar. Insikten om att man

för att vända utvecklingen också måste komma åt de underliggande ekonomiska,

politiska och sociala mekanismerna präglar Rio-konferensens Agenda 21. En

strategi för det nationella arbetet med att genomföra Rio-konferensens beslut

antogs av riksdagen år 1993 (prop. 1993/94:111, bet. 1993/94:JoU19, rskr.

1993/94:256). För att främja en hållbar utveckling behövs enligt Agenda 21

bättre kunskaper om vilken belastning jorden tål, inklusive de processer som kan

försämra eller förbättra dess livsuppehållande kapacitet. Forskning och

utvecklingsarbete som stöder en utveckling mot ett effektivare och samtidigt

hållbart utnyttjande av naturresurserna är nödvändiga element i arbetet med att

uppnå en hållbar utveckling.

 Delvis mot bakgrund av Agenda 21 har en arbetsgrupp med företrädare för 13

svenska forskningsfinansiärer i rapporten Forskning och utveckling för en bättre

miljö 1996 (SNV 4514-8) föreslagit vissa förändringar av forskningens

inriktning. Forskning om åtgärder och lösningar och om underlag som behövs för

det regionala och internationella miljöarbetet prioriteras. Inom

effektforskningen prioriteras insatser för att utveckla kriterier för önskad

miljökvalitet och underlag för att bedöma gränser för påverkan på miljö och

hälsa. Ett helhetsperspektiv är nödvändigt vid studier och bedömningar t.ex. av

hälsans beroende av yttre miljö, boendemiljö och arbetsmiljö eller av de samlade

effekterna av olika slags påverkan på ekosystemen. Också för den hotrelaterade

forskningen betonar gruppen genomgående frågor om riskbedömning och

riskhantering, samhällsekonomisk värdering, styrmedel och miljöfrågornas

beroende av beteenden och livsstilar. Arbetsgruppen föreslår en indelning av

forskningen i temaområden som öppnar för aktivt deltagande av andra aktörer än

traditionella miljöforskare. Det är angeläget att föra samman perspektiv och

kunskap från samhällsvetenskap och humaniora med de forskningsproblem som

formuleras i temaområdena.

 Skälen för regeringens bedömning: Genomförandet av Agenda 21 ställer stora

krav på politiken inom många olika områden. Regeringens ambition är att Sverige

skall vara en pådrivande kraft internationellt och ett föregångsland i strävan

efter en hållbar utveckling. Nödvändigheten av att förena denna ambition med

fortsatt välfärd kräver djupgående förändringar och utveckling av vårt sätt att

hushålla med naturresurser och minska belastningen på miljön. Hela samhället

berörs. Alla samhällssektorer måste aktivt medverka i förändringsarbetet. Vissa

av dem kommer att ha en nyckelroll. Utöver miljö och energi berörs även i högsta

grad kommunikationer, samhällsplanering, bostadsförsörjning och byggande, jord-

och skogsbruk, regional utveckling samt näringsliv.

 Mot denna bakgrund utgör det program som presenteras i rapporten Forskning och

utveckling för bättre miljö en utgångspunkt för de forsknings- och

utvecklingsinsatser som behövs. Rapporten betonar behoven av helhetssyn och av

forskning om riskbedömning, styrmedel och människors förhållningssätt.

Inriktningen mot åtgärder liksom samlingen i breda tvärvetenskapliga teman är

viktig. Ett bra exempel är det av Forskningsrådsnämnden samordnade programmet

Vägar till uthållig utveckling - beteenden, organisation, strukturer som

inleddes i januari 1996.

 Ytterligare forskningsinsatser krävs dock för att Sverige skall kunna bli ett

föregångsland när det gäller en hållbar utveckling. Frågor som rör energi- och

råvaruförsörjning behöver uppmärksammas. Omvandlingen av naturresurser till

nyttigheter behöver effektiviseras inte minst när det gäller infrastruktur och

bebyggelse. Vattenanvändning och rening liksom vatten- och avloppssystemens roll

i näringsämnenas kretslopp behöver vidareutvecklas. Miljöanpassningen av

produktionsprocesserna och av transporter i anslutning till produktionen är en

viktig del av omställningen.

 Mycket av denna forskning försiggår inom andra områden än dem som i rapporten

definierats som miljöforskning. Med en bredare inriktning av politiken för

hållbar utveckling följer nya avgränsningsproblem mot snart sagt all annan

forskning. Det finns därför anledning att få en bättre överblick över den

forskning och utveckling som kan förutses vara mest betydelsefull för

omställningen av samhället i riktning mot en hållbar utveckling. Med hänsyn till

forskningens övergripande mål att bidra till samhällets omställning mot en

hållbar utveckling utgår regeringen från att ansvariga myndigheter noga beaktar

rapportens program. Regeringen avser att ge Forskningsrådsnämnden i uppdrag att

utveckla och konkretisera programmet.

3.11.4 Forskning och samarbete kring Östersjöregionen

-----------------------------------------------------------------------

| Regeringens bedömning: Forskningssamarbetet med länder inom |

| Östersjöregionen är av central betydelse för hela regionens |

| utveckling. Riksdagen har, efter förslag av regeringen, ställt |

| betydande medel till förfogande för detta samarbete. |

-----------------------------------------------------------------------

Skälen för regeringens bedömning: Historiskt sett har samarbetet mellan länderna

kring Östersjön varit betydande i såväl politiskt, ekonomiskt som kulturellt

avseende. För Sveriges del är den nuvarande utvecklingen i Östersjöländerna,

särskilt Estland, Lettland, Litauen, Polen och Ryssland, av stor betydelse. Den

förändringsprocess som dessa länder nu genomgår i demokratisk och

marknadsekonomisk riktning skapar naturliga förutsättningar för ett omfattande

samarbete med dem. Vikten av en positiv utveckling i dessa länder är stor för

hela regionens politiska, ekonomiska, sociala och kulturella liv.

 Sverige har av tradition haft goda förbindelser med flera länder inom regionen

på utbildnings- och forskningsområdet, och kontakterna och utbytet har

intensifierats på grund av de senaste årens politiska förändringar. Svenska

universitet och högskolor har skapat betydande kontakter med flera universitet i

dessa länder. Kontakterna har underlättats av olika former av stöd som har

ställts till förfogande av regeringen via olika institutioner.

 Demokratiseringen i Central- och Östeuropa har inneburit att Östersjöregionens

miljöproblem tydligare har exponerats men också att dörren öppnats för ett

utökat forskarsamarbete. Miljöproblemen omfattar inte bara själva Östersjön utan

hela dess tillrinningsområde, bl.a. inom områden som transporter (inkl. de

marina), jordbruk, vatten och avlopp, kärnsäkerhet och enerigförsörjning. I dag

är forskningen om Östersjön och Östersjöns kustregioner omfattande, inte minst i

Sverige. Även en bred systemorienterad forskning kring hela

miljöutvecklingskomplexet har inletts både i Sverige och internationellt.

Kapaciteten för miljöforskning ökar i de tidigare öststaterna, inte minst i

anslutning till de aktiviteter som samarbetet inom ramen för

Helsingforskonventionen innebär. Det är regeringens bedömning att

forskningssamarbetet om Östersjön och inom Östersjöregionen är viktigt och även

i fortsättningen bör prioriteras. För att nå målet om en bättre miljö i regionen

bör åtgärderna vara nära förknippade med möjligheterna till institutionella

förändringar, teknisk och ekonomisk utveckling, natur- och kulturmiljöer,

kompetenshöjning och det medborgerliga engagemanget i dessa länder.

 Regeringen bedömer att utbildnings- och forskningssamarbetet inom

Östersjöregionen är viktigt ur många aspekter. För de senaste sex åren har

riksdagen beslutat om medel för att bygga upp och fördjupa kontakterna med

länderna i Öst- och Centraleuropa, med tonvikt på länderna kring Östersjön.

Dessa medel har disponerats av Svenska institutet, Kungl. Vetenskapsakademien

samt universitet och högskolor. Regeringen avser att uppdra åt Högskoleverket

att utvärdera hur universitet och högskolor har använt de anvisade medlen och

vilka resultat som har uppnåtts under sexårsperioden så att de nya resurserna

kan användas optimalt. I satsningen på utbildnings- och forskningssamarbetet

ingår även bland annat lektorer i svenska språket som placeras vid utländska

lärosäten av Svenska institutet.

 Regeringen fortsätter satsningarna på samarbetet med länderna kring Östersjön.

Sålunda föreslås en rad nya åtgärder för att stärka forskningssamarbetet i

regionen.

 Regeringen föreslog i propositionen En politik för arbete, trygghet och

utveckling (prop. 1995/96:25) att medel skulle avsättas för ett intensifierat

samarbete kring Östersjön under perioden 1997 - 1999. Riksdagen biföll detta

förslag. En av huvudinriktningarna i satsningen är att uppmuntra svenska

studenters studier i Östersjöländerna och att uppmuntra baltiska, polska och

ryska studenters studier i Sverige. Beredningen av beslut om den närmare

fördelningen av dessa medel, som uppgår till 100 miljoner kronor, pågår för

närvarande.

 Regeringen föreslår i budgetpropositionen för år 1997 att vissa medel skall

anslås för svenska gästprofessurer bland annat i de baltiska staterna.

 I budgetpropositionen för år 1997 föreslår regeringen att medel skall anslås

för en professur i polska språket och litteraturen vid Stockholms universitet.

 Vidare kommer den nystartade Södertörns högskola att bl.a. anordna utbildning

och forskning med inriktning mot länderna kring Östersjön. Högskoleutbildningen

på Gotland har redan verksamhet med denna inriktning.

 För det fortsatta Östersjösamarbetet planeras en kraftsamling. Regeringen

föreslog i propositionen Vissa åtgärder för att halvera arbetslösheten till år

2000, ändrade anslag för budgetåret 1995/96, finansiering m.m. (prop.

1995/96:222) att en 1 miljard kronor avsätts för att ytterligare stärka

samarbetet, bland annat kunskapsutbytet. Riksdagen biföll detta förslag.

3.11.5 Forskning om ojämlikhet i hälsa m.m.

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens bedömning: Socialvetenskapliga forskningsrådet (SFR)|

| bör ges i uppdrag att i samråd med berörda forskningsråd och övriga|

| organ utarbeta ett nationellt forskningsprogram för forskning |

| om ojämlikhet i hälsa. |

| Resurserna bör förstärkas för vård och uppbyggnad av databaser för|

| longitudinell forskning. Regeringen föreslår i budgetproposi- |

| tionen för år 1997 att medel, 10 miljoner kronor, för detta ändamål|

| anvisas till FRN. Regeringen avser vidare att inom SFR:s |

| anslag särskilt utpeka medel, minst 5 miljoner kronor, för |

| samma ändamål. |

--------------------------------------------------------------------

Skälen för regeringens bedömning:

Ojämlikhet i hälsa

Hälsoutvecklingen i Sverige är mycket positiv - men inte för alla. Det finns

fortfarande påtagliga sociala skillnader i hälsa bland såväl barn som kvinnor

och män. Individer i arbetaryrken har - generellt sett - 50 procent högre

sjuklighet och risk för tidiga dödsfall (före 65 år) än högre tjänstemän.

Speciellt utsatta är bl.a. kortutbildade, vissa invandrargrupper och arbetslösa.

Ojämlikheten i hälsa har ökat under 1980-talet. Kvinnor i arbetaryrken har haft

den minst gynnsamma hälsoutvecklingen. Risken för en fortsatt utveckling mot

ökade sociala skillnader är stor. Hög arbetslöshet, ökad ekonomisk stress och

socioekonomiskt relaterade förändringar i rökvanor och alkoholkonsumtion

riskerar att öka ojämlikheten i hälsa.

 Kunskap om mekanismer och processer som påverkar ohälsans sociala fördelning

blir i detta perspektiv av strategisk betydelse. Det är angeläget att utveckla

kunskap utifrån ett integrerat köns- och klassperspektiv, eftersom orsakerna

till de observerade sociala skillnaderna i hälsa kan vara olika för män och

kvinnor. Traditionella förklaringsmodeller vad gäller ohälsans sociala

fördelningsmönster tar i allmänhet inte tillräcklig hänsyn till mäns och

kvinnors olika livsvillkor, olikheter beträffande arbetsförhållanden, sociala

relationer och ekonomiska tillgångar.

 Det finns vissa grupper där hälsoutvecklingen bör ges särskild uppmärksamhet.

En sådan grupp är barnen. Svenska barn har växt upp under, i ett internationellt

perspektiv, mycket jämlika förhållanden. Detta har också återspeglats i

hälsoläget och hälsoutvecklingen för svenska barn. Sverige har en av världens

lägsta spädbarnsdödligheter, vilket är en viktig indikator på barns

levnadsförhållanden och i vilken utsträckning alla grupper får ta del av de

välfärdsvinster som görs i samhället.Men det finns indikationer på att

klasskillnader bland barn ökar. Det är viktigt att få en klar bild av hur barns

hälsa utvecklats, inom vilka områden det finns en positiv utveckling respektive

var problemen finns, vilka orsakerna är till skillnader i hälsotillståndet

mellan barn med olika socioekonomisk bakgrund m.m. Även den speciella situation

som invandrare kan befinna sig i bör uppmärksammas. Undersökningar pekar i flera

fall på större ohälsa både bland vuxna och barn med invandrarbakgrund.

 Många tidigare studier har visat att arbetslöshet har negativa hälsoeffekter.

Det är viktigt att följa vilka effekterna av den ökade arbetslösheten i Sverige

är. Det finns också indikationer på att barn som växer upp i familjer med en

arbetslös förälder har förhöjd risk att drabbas av ohälsa. Det saknas

fortfarande kunskap om vilka faktorer i en arbetslöshetssituation som leder till

försämrad hälsa. Det är därför av stor vikt att mekanismerna bakom sambanden

mellan arbetslöshet och försämrad hälsa analyseras.

 Analyser av orsaker till sociala och könsrelaterade skillnader i hälsa kräver

en tvärvetenskaplig ansats och tvärvetenskapliga forskningsmiljöer. Ohälsans

bestämningsfaktorer bör analyseras både ur ett biologiskt och ett socialt

perspektiv. Mycket viktigt i detta sammanhang är att de studiepopulationer som

ingår i forskningsprojekt är representativa för befolkningen i stort eller till

den patientgrupp som är föremål för studie. I medicinsk forskning innebär detta

att kvinnor och etniska minoriteter i högre grad måste inkluderas i

studiepopulationen. Initiativ för att stimulera och skapa förutsättningar för

denna typ av långsiktig tvärvetenskaplig forskning har tagits i flera andra

västländer - Storbritannien, Kanada, Holland och USA. Mot denna bakgrund avser

regeringen att ge i uppdrag till Socialvetenskapliga forskningsrådet (SFR) att,

i samråd med berörda forskningsråd och övriga organ, utarbeta ett nationellt

forskningsprogram för forskning om ojämlikhet i hälsa.

Välfärdsforskning och kommun- och landstingssektorn

Forskning som studerar välfärdsstaten och individers problem och villkor kan

gemensamt kallas välfärdsforskning. Inom detta vida forskningsfält finns flera

viktiga områden såsom vård- och folkhälsoforskning, komparativ forskning om

socialpolitik och ekonomisk fördelning, forskning om invandrares integration

m.m.. Den svenska forskningen på dessa områden karaktäriseras av såväl hög

samhällsrelevans som hög inomvetenskaplig kvalitet.

 Välfärdsforskningen fokuserar på fördelningen av samhällets resurser och

fördelningens orsaker och konsekvenser. Det kan vara ekonomiska och politiska

resurser, hälsa och delaktighet i samhället. Forskningen har ambitionen att

förstå och förklara vilka faktorer som påverkar ojämlik fördelning av olika

tillgångar i samhället.

 En styrka i välfärdsforskningen är dess disciplinöverskridande karaktär. Inom

detta fält möts forskning med rötter i olika ämnen - sociologi, ekonomi, medicin

m.m. Både teori och metodutveckling har gynnats av att olika traditioner och

förhållningssätt har konfronterats med varandra. Det har skett ett intensivt

utbyte av erfarenheter mellan de olika disciplinerna. Betydande teoretiska och

metodologiska landvinningar har gjorts genom dessa tvärdisciplinära ansatser.

 Genusforskningen har fått stort genomslag i välfärdsforskningen. Ett

integrerat klass- och könsperspektiv har blivit betydelsefullt för att kunna

beskriva utvecklingen i Sverige på ett fruktbart sätt. Det har visat sig att de

mekanismer som ligger bakom ojämlikhet på olika områden kan se olika ut för

kvinnor och män. Betydande vetenskapliga landvinningar har gjorts i och med

genusforskningens ökade inflytande.

 En stor del av välfärdsforskningen rör verksamheter i kommun och

landstingssektorn. Landstingen svarar för en stor och kunskapsintensiv sektor

som står inför omfattande strukturella förändringar och därför ställer höga krav

på kunskapsunderbyggnad. Kommunerna är också centrala aktörer i den sociala

sektorn genom sitt ansvar för skola, barnomsorg, infrastruktur social omsorg

m.m. Kommuner och landsting svarar för en betydande del av sysselsättningen och

verksamheten berör många yrkesgrupper som kan ha nytta av forskningsresultat för

att utveckla den dagliga verksamheten.

 I ett regionalt utvecklingsperspektiv är samverkan mellan landsting, kommuner

och mindre och medelstora högskolor av stor strategisk betydelse. Utbildning och

forskning spelar en avgörande roll för en regions utveckling. Landstingen kan i

egenskap av regionens politiskt direktvalda organ bidra till en ökad samverkan

mellan högskolan, näringslivet och den offentliga sektorn. Detta skapar

förutsättningar för högskolan att bli ett kraftfullt instrument för att skapa

tillväxt och utveckling i regionen. De mindre och medelstora högskolorna har

goda möjligheter att genom sin forsknings- och utbildningsverksamhet tillgodose

regionens behov av kunskap även inom den sociala sektorn och på välfärdsområdet.

Databaser för longitudinell forskning

Regeringen uppdrog i november 1993 åt Forskningsrådsnämnden (FRN) att i samråd

med Socialvetenskapliga forskningsrådet utreda samordning av och efterfrågan på

individdata för longitudinell och individbaserad forskning. FRN utsåg i februari

1994 en utredare som i september 1994 överlämnade rapporten Samordning av och

efterfrågan på individdata för longitudinell och individbaserad forskning.

 I utredningen diskuterades förutsättningar för längdsnittsstudier och

utredaren redogjorde för såväl förutsättningarna att sammanställa befintliga

uppgifter som att samla in nytt material. Utredaren pekade bl.a. på riskerna för

att registren inte vårdas, bevaras eller uppdateras på ett sätt som garanterar

att uppgifterna finns tillgängliga framgent.

 När det gäller nyinsamling konstaterade utredaren att forskning baserad på

särskilt insamlande möter tre fundamentala problem. Hur skall databaser kunna

bevaras för framtiden, hur skall resurser åstadkommas för att skapa nya

databaser och slutligen hur skall individer kunna övertygas om värdet och nyttan

av att medverka i longitudinella undersökningar.

 Vidare påpekade utredaren flera problem som har att göra med dokumentationen

och tillgängligheten. Utredaren ansåg att villkoren för forskningsregister bör

lagregleras i en registerlag där man skiljer forskningsregister från andra

register.

 Utredaren föreslog att, när ett forskningsmaterial skall bli allmänt

tillgängligt, en kopia läggs till ett arkiv. De två arkiv som i detta sammanhang

är aktuella är Riksarkivet och Svenskt samhällsvetenskapligt dataarkiv (SSD).

Utredaren ansåg att dessa två arkiv bör höra ihop organisatoriskt och föreslog

därför att SSD förs in under Riksarkivet.

 När det gäller finansieringen av längdsnittstudier föreslog utredaren i första

hand en lösning lik den för dyr vetenskaplig utrustning, dvs. ett särskilt

anslag som administreras av FRN. Utredaren föreslog att anslagets storlek skulle

vara ca 25 miljoner kronor och finansieras över statens forskningsbudget.

 Den svenska välfärdsforskningen bygger i regel på gedigna empiriska studier,

ofta baserade på databaser av hög kvalitet. Speciellt de longitudinella

databaser, som ger möjlighet att följa samma individer under en längre tid, har

på ett ovärderligt sätt främjat forskningen. Längdsnittsdata över individer är

ett material av avgörande betydelse för forskningen inom t.ex. områden som

hälsoforskning, missbruksforskning, ungdomsforskning, forskning om invandrares

integration i samhället m.m. För att upprätthålla datakvaliteten måste

uppgifterna regelbundet uppdateras och registren vårdas. Ett fåtal års uppehåll

i uppdatering och vård kan omöjliggöra nya projekt och skada pågående forskning.

 Regeringen delar utredarens bedömning rörande behovet av en resursförstärkning

för databaser för longitudinell forskning. Resultatet av remissbehandlingen och

diskussioner med berörda organ har också givit ytterligare stöd för förslaget om

en resursförstärkning. Regeringen föreslår därför i budgetpropositionen för år

1997 en resursförstärkning för uppbyggnad och vård av databaser för

longitudinell forskning med 15 miljoner kronor. Resursförstärkningen föreslås

finansieras dels med medel inom ramen för SFR:s anslag, dels genom att medel

anvisas FRN.

Forskning om invandrares integration

Forskning om invandrares integration är ett angeläget område inom det vida

området välfärdsforskning. Ökad segregation och rasism är problem som kräver en

gemensam kraftsamling i hela det svenska samhället. Integrations- och

invandrarforskning kan ge kunskap om hur förutsättningar skapas för att

invandrargrupper bättre skall kunna integreras i samhället. Eftersom

förutsättningarna för integration i hög grad är avhängiga av förhållanden i

samhället i allmänhet, t.ex. den ekonomiska utvecklingen, bör forskning inom en

rad olika områden kunna bidra till ökad kunskap om invandrares integration.

Exempel på områden är utbildning, arbetsmarknad och arbetsliv, etniska

relationer, bostadssegregation, invandrares delaktighet i samhällslivet,

särskilt i folkrörelserna m.m.

Forskning om brottsförebyggande åtgärder

Arbetet med att analysera brottslighetens orsaker skall genomföras med en bred

kriminalpolitisk insats. Forskning om brottsförebyggande verksamhet är därför

ett prioriterat område inom rättsväsendet. Medvetenheten om vikten av

brottsförebyggande insatser inom alla samhällsområden måste öka. Eftersom det i

stor utsträckning är förändringar inom andra samhällssektorer än rättsväsendet

som påverkar brottsligheten är det dock angeläget att det även vid forskning om

t.ex. hälso- och sjukvård, skola, barn och ungdomar, samhällsplanering, trafik

och miljö även beaktas hur olika förhållanden påverkar brottsligheten. Vid

forskning på hälso- och sjukvårdens område finns det också skäl att uppmärksamma

brottsofferfrågan.

3.11.6 Socialt motiverad teknikutveckling

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens bedömning: Regeringen avser att uppdra åt berörda |

| forskningsfinansierande organ att utarbeta ett program för |

| forskning som stärker samverkan mellan teknisk forskning och |

| områden som rör användning av teknik. |

--------------------------------------------------------------------

Skälen för regeringens bedömning:

Användning av teknik och utveckling av ny teknik

Alltfler människor kommer i direkt och daglig kontakt med ny teknik. Det innebär

nya möjligheter förutsatt att man som enskild har nödvändig kunskap och

kompetens. Det innebär också krav på anpassning till nya tekniska och sociala

miljöer. Informationstekniken är etablerad i de flesta samhälleliga sammanhang.

Den har delvis fått en särställning i debatten om sambandet mellan teknik och

samhälle, detta därför att dess genomslagskraft är stor och därför att den

kommit att påverka utvecklingen på många andra tekniska områden.

 Under många år skedde utvecklingen av informationstekniken fjärran från

användarna. I och med att allt mer avancerade produkter utvecklas, ökar behovet

av en helhetssyn på teknikutveckling där användarna också inkluderas. Till detta

kommer att det är ett väsentligt demokratiskt intresse att tekniken blir

tillgänglig för envar och att teknik utvecklas för att tillfredställa viktiga

sociala behov - behov som inte tar sig tydliga uttryck på marknaden.

 Sambandet mellan tekniska och sociala förändringar har varit föremål för

forskning både i Sverige och utomlands. Särskilda resurser har tillskapats,

bl.a. inom temaforskningen vid Linköpings universitet och vid centrumbildningar

vid samma universitet och i Göteborg och[REDACTED_EFTERNAMN]. Dessa forskargrupper fokuserar på

olika aspekter av sambandet mellan tekniska och sociala förhållanden. Dessa

viktiga insatser till trots är ändå länkarna generellt sett svaga mellan

forskningen inom å ena sidan tekniska och naturvetenskapliga områden och å andra

sidan områden som rör sociala sammanhang. Frågan om hur teknikutveckling skall

ske för att tillfredställa behov inom relativt underpriviligierade grupper har

inte analyserats ingående.

Teknikvärdering

I flera andra länder sker en systematisk och fortlöpande värdering av de

tekniska förändringarna och deras effekter i samhället. Förändringarna kan vara

resultat av marknadsdriven teknikutveckling, dels större samhälleliga

investeringar, t.ex. i teknisk infrastruktur av olika slag. Teknikvärderingar av

detta slag görs utifrån en bred vetenskaplig bas och belyser många skilda

aspekter av samspelet mellan social och teknisk förändring. Sådana värderingar,

inklusive analyser av effekterna av tekniska förändringar för skilda

befolkningsgrupper, har betydelse som underlag för politiska bedömningar. De har

också förutsättningar att bidra till att nya behov kommer till uttryck, och till

innovationer med stor betydelse för människors välfärd.

Teknisk utveckling för särskilda grupper

Flera grupper har stora behov av ny teknik för att underlätta och berika det

dagliga livet. Det gäller inte minst de med fysiska eller mentala

funktionsnedsättningar, långtidssjuka och äldre. I Sverige sker en viktig och

framstående forskning och utveckling på ett flertal områden som rör

funktionsnedsättningar. Ytterligare insatser behöver dock göras inom området

genom forskning och utveckling av ny teknik.

 Andelen äldre ökar i befolkningen. Det är dock inte självklart att de kan

uttrycka sina krav på en teknik som stärker deras livschanser och som stöder

deras levnadsmönster och önskemål.

 Ett annat viktigt forskningsområde är arbetslivet. En snabb utveckling har

inneburit stora förändringar av arbetsuppgifter och arbetsorganisation inom

t.ex. tillverkningsindustrin. Också inom arbetsmiljöområdet har stora

förbättringar ägt rum genom ett nära samspel mellan anställda, forskare och

industridesigners. En fortsatt utveckling av teknik i dessa sammanhang kommer

att kräva speciella lösningar efter de lokala behoven.

 Generellt sett är idén att avpassa teknisk utveckling efter olika gruppers

speciella behov varken ny eller kontroversiell. Den nya informationstekniken

öppnar dock för en rad möjligheter när det gäller utvecklingsarbete av detta

slag. De erfarenheter som görs i liten skala kan ha bred tillämpning, t.ex. vid

framtagande av användbar teknik för att möta behov i tredje världen. I regel är

insatserna dock endast möjliga om flera olika kunskapsområden integreras.

 Den tekniska utvecklingens betydelse för samhället i dess helhet och för

enskilda människor är enligt regeringens bedömning ett viktigt område för

forskning. Det är regeringens uppfattning att teknisk utveckling i högre grad än

hittills bör ske med hänsyn till de sociala sammanhang i vilka tekniken avses

komma till användning. Särskilt bör enskilda människors användning av teknik i

olika sammanhang uppmärksammas. Regeringens bedömning är att resurserna för

forskning och utveckling av det slag som exemplifieras ovan redan finns inom

ramen för det svenska forskningsfinansieringssystemet. Regeringen vill dock

fästa uppmärksamheten på att kunskapsbildningen i alltför liten utsträckning

sker genom växelverkan mellan olika kunskapsområden. För att få genomslagskraft

för ett mer tvärvetenskapligt synsätt på teknikutvecklingen avser regeringen att

ge berörda forskningsfinansierande organ i uppdrag att utarbeta ett program för

forskning som stärker samverkan mellan teknisk forskning och områden som rör

användning av teknik. Syftet är att generera kunskap om teknikanvändning och

sociala aspekter på teknik och att skapa förutsättningar för att sådan kunskap

används vid utvecklingen av ny teknik inom arbetslivet och samhället i övrigt.

3.11.7 IT-forskning

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens bedömning: De insatser som görs och planeras av |

| olika forskningsfinansiärer utgör en ändamålsenlig svensk satsning|

| på IT-forskning. Ytterligare insatser bör göras för |

| forskarutbildning inom främst området teleinformatik. Regeringen|

| avser att beräkna 15 miljoner kronor per år under de följande tre|

| åren för ändamålet. En samrådsgrupp mellan samtliga finansiärer bör|

| inrättas. |

--------------------------------------------------------------------

Inledning

Forskning inom informationsteknik bedrivs inom en rad discipliner eller i

tvärvetenskapligt samarbete över vida fält. Området omfattar förutom olika slag

av teknisk forskning t.ex. mikroelektronik, systemteknik, datavetenskap, också

matematisk - naturvetenskaplig forskning inom bl.a. matematik och fysik samt

samhällsvetenskaplig och humanistisk forskning, t.ex. informatik, medie- och

kommunikationsforskning samt estetik.

 Den största samlade insatsen inom IT-området görs inom ramen för det FoU-

program som Närings- och teknikutvecklingsverket (NUTEK) ansvarar för. För

budgetåret 1995/96 anvisade riksdagen drygt 500 miljoner kronor för satsningar

på basteknologier som utgår från näringslivets behov av forskning och utbildning

inom IT-området. Regeringens IT-kommission ansåg i sitt delbetänkande (SOU

1995:68) att FoU-verksamheten inom IT-området var alltför teknikdriven.

Kommissionen menar t.ex. att utvecklingen i högre grad bör styras utifrån ett

användarperspektiv. Regeringen ställer sig bakom kommissionens bedömning och

redovisar i avsnitt 14.4 ett förslag till olika åtgärder för att underlätta

tjänsteutvecklingen med hjälp av IT. Behoven av förnyelse och tillväxt i

näringslivet måste härvid kombineras med behoven av kostnadsreduceringar och

kvalitetsökning i den offentliga sektorns tjänsteproduktion. I detta sammanhang

bör även erinras om att betydande FoU-insatser utifrån ett brett samhälls- och

användarperspektiv inletts inom ramen för Kommunikationsforskningsberedningens

verksamhet. Regeringen föreslår i avsnitt 8.5 att denna insats skall permanentas

på nuvarande nivå.

 Grundläggande IT-forskning finansieras av det teknikvetenskapliga (TFR), det

naturvetenskapliga (NFR) och det humanistisk-samhällsvetenskapliga (HSFR) forsk-

ningsrådet. De insatser som tidigare gjorts inom både det nationella

mikroelektronik-programmet och inom IT- programmen har höjt svensk

grundforskning inom t.ex. elektroteknikelektronik till en nivå som enligt TFR

står sig väl vid en internationell jämförelse. Den matematiskt orienterade

datalogin i Sverige har byggts upp under de senaste 25 åren och nått internatio-

nellt hög nivå inom bl.a. områdena algoritmer, funktionella språk, komplexitet

och programmeringslogik enligt den lägesbeskrivning som redovisats av NFR. HSFR

har ur det tidigare programmet Förutsättningar för och konsekvenser av informa-

tionsteknologins användning utvecklat ett nytt program, Människa, samhälle,

IT , som kommer att omfatta ett vidare område än det tidigare programmet.

 Skälen för regeringens bedömning: Det finns idag brister när det gäller teknisk

forskning och forskarutbildning på IT- och telekommunikationsområdet. Tröghet i

systemet försvårar kompetensuppbyggnaden på området vilket bl.a. leder till att

högskolan inte kan rekrytera kompetenta lärare. Utvecklingen på IT- och telekom-

munikationsområdet ställer höga krav på de tekniska högskolorna att i tid förut-

se utvecklingens inriktning. Bristen på lärarkompetens inom nya IT-områden är

vid vissa högskolor ett problem redan idag och det riskerar att ytterligare för-

djupas. Forskarutbildningen inom området bör därför byggas ut. Regeringen har

för avsikt att beräkna medel för etablerandet av en forskarskola i

teleinformatik genom ett samarbete mellan Högskolan i Karlskrona/Ronneby, KTH

och Mitthögskolan. De resurser som regeringen avser att beräkna utgör 15

miljoner kronor per år i tre år fr.o.m. budgetåret 1997, dvs. totalt 45 miljoner

kronor. För budgetåret 1997 kommer regeringen att beräkna medel från anslaget D

19. Särskilda utgifter för forskningsändamål för ändamålet. Resurserna för

budgetåren 1998 och 1999 beräknas inom ramarna för vissa forskningsråd.

 Regeringen föreslår också, vilket redovisas i avsnitt 3.7, att medel anvisas

för en professur i informationsteknologi med genusperspektiv. Denna bör bidra

till att utveckla nya aspekter av IT-utvecklingen i samhället.

 Regeringen finner att de insatser som görs av olika finansiärer tillsammans

utgör en ändamålsenlig svensk satsning på IT-forskning. Den ökade inriktningen

på användaraspekter och bredare forskningsansatser som redovisas av finansiärer-

na svarar väl mot regeringens allmänna prioriteringar som redovisas i avsnitt

3.10. Det är dock viktigt att koordineringen och samplaneringen mellan olika

aktörer ökar. Regeringen avser därför att uppdra åt

Kommunikationsforskningsberedningen att i samråd med NUTEK ansvara för att en

samrådsgrupp för IT-forskning bildas där samtliga finansiärer medverkar.

3.11.8 Tekniskt forskningsinstitut

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens bedömning: Möjligheterna att inrätta ett nytt |

| tekniskt forskningsinstitut i Göteborg bör utredas. Institutets |

| verksamhet bör bedrivas i samarbete med näringslivet. Som en |

| utgångspunkt för det fortsatta arbetet föreslår regeringen i |

| propositionen med förslag till tilläggsbudget för innevarande |

| budgetår att staten ställer en engångsumma av 100 miljoner kronor|

| till förfogande, varav 50 miljoner kronor anvisas genom |

| tilläggsbudgeten under förutsättning att utredningen leder till |

| att projektet kan genomföras. Ställningstaganden till |

| finansieringsfrågor i övrigt bör göras när utredningen presenterat|

| sitt förslag. |

--------------------------------------------------------------------

Inledning

Det är angeläget, inte minst av samhällsekonomiska skäl, att Sverige

upprätthåller en hög nivå på den tekniska forskningen. Detta framförs idag från

flera håll. Ingenjörsvetenskapsakademien (IVA) gör bedömningen att statens

insatser för forskning och utbildning med teknisk inriktning bör öka. IVA anser

att det bärande motivet för samhället att rikta ökade insatser mot forskning och

utbildning framför allt inom det tekniska området är den långsiktiga betydelsen

för utveckling, tillväxt och sysselsättning. IVA framhåller även vikten av goda

kontakter mellan den grundläggande kunskapsproduktionen och forskningen och

näringslivets utvecklingsarbete. Även Industriförbundet betonar vikten av

satsningar inom det teknikvetenskapliga området. Industrin är, enligt

Industriförbundet, i starkt stigande grad beroende av högskolans utbildning och

forskning, särskilt inom teknikområdet. Statens insatser för utbildning och

forskning måste i högre utsträckning tillgodose industrins behov. En bättre

koppling mellan forskningen och avnämarna är nödvändig. De forskningssatsningar

som görs av stat och näringsliv möts av ökade krav och förväntningar på att

forskningen skall bidra till att lösa problem i samhället och stärka

näringslivets utveckling. Det är av avgörande betydelse att högskolan och

näringslivet i samverkan kan inrikta forskningen mot strategiska områden och öka

nyttiggörandet av forskningen. Enligt NYFOR-kommittén, som har gjort en översyn

av samverkan mellan högskolan och näringslivet (se vidare avsnitt 3.9),

existerar ett betydande gap mellan högskolans forskning och industrins FoU-

verksamhet. Ett antal försök att allmänt öka kontakterna har gjorts genom åren.

Särskilda organ för att främja samverkan har etablerats. Det gäller

teknikparker, kontaktsekretariat, kontaktforskare, teknikbrostiftelser och s.k.

holdingbolag för kommersialisering av forskningsresultat. Även de

materialkonsortier och kompetenscentra som bildats under senare år skall fungera

som länkar mellan forskning och näringsliv. Dessa samverkansorgan fyller en

viktig funktion för att på olika sätt stimulera högskolans fortsatta samarbete

med näringslivet.

 Det finns även särskilda industriforskningsinstitut vilka samfinansieras av

staten och näringslivet. Dessa institut är i allmänhet inriktade mot specifika

branscher eller vissa kunskapsområden. Instituten är för närvarande föremål för

omstruktureringsarbete. Sveriges provnings- och forskningsinstitut AB är ett av

staten helägt bolag som främst arbetar med frågor rörande teknisk utvärdering,

tillämpad forskning, mätteknik och provning. Institutet samverkar nära med

näringslivet, högskolor och universitet.

 Skälen för regeringens bedömning: Samtidigt som kraven på forskningens

näringslivsrelevans ökar kan forskningssatsningarna för ett litet land med

nödvändighet inte täcka alla områden, åtminstone inte med samma intensitet. Det

är i det perspektivet viktigt att inom vissa områden genomföra koncentrerade

statliga satsningar som bidrar till ett utökat utbyte mellan högskoleforskningen

och näringslivet. Ett sådant område utgör den tekniska forskningen och

forskarutbildningen. En samlad insats inom det tekniska forskningsområdet med

syftet att stimulera samverkan mellan högskolan och näringslivet är en

långsiktig investering som kan ge mycket goda resultat.

 För att främja sambandet mellan den akademiska grundforskningen och företagens

behov av tillämpad forskning bör möjligheterna att inrätta ett stort nationellt

tekniskt forskningsinstitut med en bred tvärvetenskaplig inriktning, lokaliserat

till Göteborg, utredas. En förebild bör kunna vara de tyska Fraunhoferinstituten

och inriktningen av institutets organisation och verksamhet bör vara i huvudsak

följande. Inriktningen av forskningen bestäms i huvudsak av uppdragsgivaren

(industrin) och dess kvalitet garanteras bl.a. av att institutets forskare också

är verksamma vid högskolan samt att chefen tillika är professor vid ett

universitet eller en högskola. Detta innebär en nära samverkan mellan institut

och universitet. Forskare och doktorander från både högskolor i hela landet och

industri kan engageras i verksamheten. Institutet bör emellertid inte ha fasta

forskartjänster. I stället bör forskare vid högskola och industri kunna arbeta

en begränsad tid vid institutet, vilket bidrar till en ökad rörlighet mellan

högskola, institut och industri. Institutet möjliggör på detta sätt ett

naturligt flöde mellan högskola, institut och industri, vilket leder till en

effektiv kunskaps- och kompetensöverföring i båda riktningarna. Institutet bör,

självt eller gemensamt med t.ex. Chalmers Tekniska högskola AB och Göteborgs

universitet, förfoga över laboratorieresurser. Det skall vara möjligt för

institutet att ta på sig uppdrag som innebär att, genom såväl forskning som

utvecklingsarbete, kunna utveckla nya produkter, från idé till färdig prototyp.

I den miljö som då skapas, inte minst genom uppdragsverksamhet, blir det ett

naturligt steg att forskningsresultat omsätts i innovationer. För den löpande

verksamheten bör institutet ha en statlig grundfinansiering, resten bör i

huvudsak vara uppdragsforskning med medel från industrin. Institutet och dess

forskare skall dessutom, på samma sätt som högskolans forskare, kunna söka

anslag för forskningsprojekt från statliga forskningsfinansiärer, stiftelser,

EU:s forskningsprogram etc.

 Institutets organisatoriska form bör utredas. Institutet bör, som en nationell

resurs, placeras på eller i anslutning till en högskola. Detta skulle underlätta

för studenter att praktisera på institutet, och därmed också kunna bli en väg ut

i näringslivet. I en svensk modell av ett Fraunhoferinstitut skulle dessutom

kontakterna mellan forskningen och skolan (grundskola såväl som gymnasieskola)

kunna utvecklas, för att på detta sätt på ett tidigt stadium öka intresset för

teknik. Institutet skulle därigenom kunna fungera som en länk mellan forskning,

skola och näringsliv.

 Regeringen avser att låta utreda möjligheterna för att inrätta ett nytt

tekniskt forskningsinstitut i Göteborg med den angivna inriktningen. Som en

utgångspunkt för det fortsatta arbetet bör staten vara beredd att ställa en

engångsumma av 100 miljoner kronor till förfogande under förutsättning att

utredningen leder att projektet kan genomföras. Ställningstaganden till

finansieringsfrågor i övrigt kommer att göras när utredningen presenterat sitt

förslag.

 Regeringen har i propositionen med förslag till tilläggsbudget för budgetåret

1995/96 föreslagit dels att anslaget D 21. Vissa bidrag till

forskningsverksamhet ökas med 50 miljoner kronor, dels att 50 miljoner kronor

får användas till ändamålet av anvisade medel under anslaget C 45. Vissa

särskilda utgifter inom universitet och högskolor m.m.

3.11.9 En samordnad skogsindustriell forskning

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens bedömning: Staten och skogsbranschen bör samordna |

| sina insatser för forskning och utveckling för att bredda och öka|

| värdet av skogsindustriproduktionen. Regeringen avser att |

| uppdra till Närings- och teknikutvecklingsverket och Skogs- och |

| jordbrukets forskningsråd att lämna förslag till samordning samt|

| former för samverkan mellan statliga forskningsmyndigheter och |

| skogsbranschen. |

--------------------------------------------------------------------

Inledning

Sektorn skogsbruk och skogsindustri är den största enskilda inkomstkällan för

det svenska samhället. Skogssektorn sysselsätter

ca 191 000 personer, varav ett stort antal i glesbygden.

 Sverige har stora råvarutillgångar som produceras i långsiktigt hållbara

system. Under förra årets högkonjunktur avverkades ca 74 miljoner

skogskubikmeter, mer än någon gång tidigare i vårt land. Eftersom tillväxten är

väsentligt högre fortsätter det samlade virkesförrådet i skogarna att öka. Även

när hänsyn tas till andra intressen, särskilt behovet av att skydda den

biologiska mångfalden i våra skogar samt behovet av rekreation, medger

skogstillgångarna en fortsatt utbyggnad av den industri som är baserad på

träfiber.

 Den totala årliga insatsen för forskning och utveckling inom skogsbruk och

skogsindustri uppgår till ca 2 miljarder kronor. Huvuddelen av detta FoU-arbete

sker inom de större industriföretagen. Resterande del utförs inom högskolan och

i forskningsinstitut, finansierade av statliga och enskilda

forskningsfinansiärer. Den samlade FoU-insatsen är dock låg i förhållande till

andra branscher och även sett i ett internationellt perspektiv.

 Den statliga forskningsfinansieringen är uppdelad på flera forsknings-

myndigheter. I första hand rör det sig om Närings- och teknikutvecklingsverket

(NUTEK), Skogs- och jordbrukets forskningsråd (SJFR), Naturvetenskapliga

forskningsrådet, Teknikvetenskapliga forskningsrådet och Byggforskningsrådet

inklusive de delar av medel som via dessa myndigheter går till institut som

SkogForsk, STFI och Trätek. Vidare finns resurser inom ramen för högskolans

fakultetsmedel bl.a. vid Sveriges lantbruksuniversitet, tekniska högskolor, och

vissa mindre och medelstora högskolor.

 Skälen för regeringens bedömning: I regeringens proposition Vissa åtgärder för

att halvera arbetslösheten till år 2000, ändrade anslag för budgetåret 1995/96,

finansiering m.m. (prop. 1995/96: 222) framhölls den svenska skogsindustrins och

skogsbrukets stora betydelse för vårt näringsliv. För att långsiktigt klara

konkurrenskraften krävs en väl utvecklad och effektiv FoU. Stora vinster kan

göras genom bättre samordning. Dessutom behövs ytterligare resursförstärkningar

inom forskning och utveckling för att långsiktigt stärka konkurrenskraften.

Träfibern borde kunna utnyttjas bättre och i ett vidare sammanhang. Enligt

regeringens bedömning är forskningen inom området splittrad och en bättre

samordning av forskningsinsatserna erfordras. Det gäller såväl på den statliga

sidan som mellan statliga och enskilda forskningsfinansiärer samt industrin. Nya

samverkansformer behöver utvecklas.

 En samordning av statliga medel inom forskningssystemet tillsammans med en

industriell motfinansiering skulle utgöra en styrande kraft för att åstadkomma

det önskvärda kunskaps- och kompetenshöjande steget. Regeringen avser mot denna

bakgrund att ge NUTEK och SJFR ett uppdrag att gemensamt lämna förslag på hur en

bättre samordning av de statliga forskningsmedlen skall uppnås. Förslaget bör

även omfatta forskningsområden och former för samverkan mellan statliga och

enskilda forskningsfinansiärer samt skogsnäringen. Regeringen är beredd att

tillskjuta ytterligare medel till denna forskning.

 Träfibern bör som anförts ovan kunna utnyttjas bättre och i ett vidare

sammanhang. Begreppet "ökad vidareförädling" är därvidlag alltför begränsat. Ett

nytänkande behövs där uppmärksamheten riktas mot att träfibern kan ingå i nya

produkter och att bredda kretsloppen mot en alltmer hållbar utveckling av

samhället. Samtidigt skapas förutsättningar för ekonomisk tillväxt inom den

träråvarubaserade industrin och skogsnäringen som ger möjligheter till

sysselsättning, inte minst i sysselsättningssvaga regioner. Ett ökat

värdeutnyttjande av skogsråvaran kan därvid uppnås.

 Det är angeläget att forskningsinsatsen görs mer samlad och målinriktad. Den

måste ske på strategiska områden i kedjan skog-industri-marknad, vilket också

har uppmärksammats i de utredningar som utförts av forskningsråd och andra

forskningsfinansiärer och som lämnats till regeringen.

 En samordning av statliga medel inom forskningssystemet tillsammans med en

industriell motfinansiering skulle, enligt regeringens uppfattning, utgöra ett

väsentligt steg i riktningen mot att åstadkomma en kunskaps- och

kompetenshöjning till gagn för samhället och skogsindustrin.

3.11.10 Forskning och utveckling inom livsmedelsområdet

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens bedömning: En samordning av de statliga |

| forskningsresurserna på livsmedelsområdet behövs för att stärka den|

| svenska livsmedelsindustrins konkurrenskraft. Regeringen avser |

| att se över insatserna för livsmedelsforskningen i en kommande |

| utredning av livsmedelsindustrin. |

--------------------------------------------------------------------

Svensk livsmedelsindustri är landets tredje största industrinäring. Antalet

direkt sysselsatta är ca 60 000 personer och indirekt sysselsätts ett ännu

större antal. De delbranscher som dominerar sysselsättningsmässsigt utgörs av

bagerinäringen, resp slakteri- och charkuteriindustri. Små och medelstora

företag finns i köttindustrin, bagerinäringen och socker-, choklad- och

konfektyrindustri.

 Livsmedelsbranschen är mycket heterogen vad gäller storlek på företag,

ägarförhållanden och kompetens. Andelen små företag är förhållandevis stor

vilket får betydelse ur utvecklings-, kvalitets-, och konkurrenssynpunkt. Vissa

företag ingår i utländska koncerner med stora forsknings- och

utvecklingsresurser. Andra, särskilt mindre företag, har ingen eller endast

någon enstaka högskoleutbildad anställd och bedriver i ringa omfattning eget

utvecklingsarbete.

 Svensk livsmedelsindustri har under lång tid levt under stabila, skyddade och

reglerade förhållanden med begränsat förändringstryck. Nu ställs emellertid nya

krav från både konsumenter och myndigheter bl.a. genom EU-medlemsskapet.

 Skälen för regeringens bedömning: En väl fungerande svensk livsmedelsindustri

är nödvändig för att kunna förse hemma- och exportmarknaden med attraktiva och

prisvärda produkter men också för att bidra till att upprätthålla

sysselsättningen i såväl stora som små och medelstora företag i landet. Det är

av vikt att svensk livsmedelsindustri utvecklas mot förbättrad produktkvalitet,

ökad bredd i produkter samt ökad produktivitet och konkurrenskraft.

Livsmedelsforskningen har stor betydelse för att stödja industrins utveckling av

processer och av produkter som motsvarar konsumenternas krav.

 Statligt finansierad livsmedelsforskning har länge inriktats på att ge

grundläggande kunskaper om livsmedelns sammansättning, om samband mellan kost

och hälsa samt om övriga frågor som rör konsumenten. Vid högskola och institut

bedrivs livsmedelsrelaterad forskning, som täcker breda områden. För att

stimulera till ett ökat antal industriella tillämpningar av forskningsresultat

samt till en utvidgad samverkan mellan högskola och industri behöver olika

forskningsområden samordnas. Svensk livsmedelsforskning bör i ökad grad inriktas

på att bidra med kunskaper om sambanden mellan produkt och process, sett i ett

integrerat perspektiv från jordbruk till konsumtion.

 Samråd mellan forskningsfinansierande myndigheter (NUTEK, SJFR, NFR m.fl.) och

industriföreträdare bör komma till stånd för att utreda och förslå former för en

samlad insats för forskning och utveckling som tillvaratar de långsiktiga

behoven inom svensk livsmedelsindustri. Regeringen avser att se över insatserna

för livsmedelsforskningen i en kommande utredning av livsmedelsindustrin.

3.11.11 Samordning av forskning rörande landsbygdutveckling

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens bedömning: Det är angeläget att forskning om |

| landsbygdsutveckling samordnas. Regeringen avser därför att |

| uppdra åt berörda forskningsmyndigheter att gemensamt utarbeta |

| ett FoU-program rörande landsbygdsutveckling. Programmet bör |

| utarbetas i samråd med Kungl. Skogs- och lantbruksakademien |

| (KSLA). |

--------------------------------------------------------------------

Inledning

Forskning om landsbygdsutveckling är ett tvärvetenskapligt forskningsfält

omfattande bl.a. regionalforskning, kulturgeografisk forskning och forskning om

de areella näringarna. Även forskning som rör sociala aspekter på landbygden och

dess befolkning innefattas i området. Idag finansieras betydande forskning på

området av bl.a. Statens institut för regionalforskning (SIR) och Centrum för

regional vetenskaplig forskning (CERUM) vid Umeå universitet.

 Kungl. Skogs- och lantbruksakademien (KSLA) och Forskningsrådsnämnden (FRN)

har gemensamt lämnat förslag till ett samlat FoU-program för forskning om

landsbygdsutveckling. KSLA och FRN pekar framförallt på bristerna ifråga om

samverkan och samordning mellan forskare och forskningsmyndigheter på området.

Kunskaper erfordras för att belysa näringslivets framtida utveckling. Kunskaper

erfordras för förståelsen av de ekonomiska, sociala och kulturella processer som

berör dagens och morgondagens landsbygd.

 Inom den Europeiska Unionens ramprogram för forskning och utveckling tillmäts

landsbygdsutvecklingsfrågorna och forskningen kring dessa stor betydelse. Inte

minst gäller det att skapa nya arbetstillfällen som kan ersätta de som förväntas

försvinna inom basnäringarna. Ett betydande kunskapsunderlag, utarbetat i

internationell samverkan, krävs som grund för en mer positiv utveckling.

 Skälen för regeringens bedömning: Forskning om landsbygdsutveckling bedrivs

idag inom en rad olika discipliner och med finansiering från ett stort antal

myndigheter och organ. Den långt drivna sektoriseringen och specialiseringen av

forskningen utgör ett hinder för samordning och motverkar en helhetssyn på

området. Regeringen avser därför att uppdra berörda forskningsmyndigheter att

gemensamt utarbeta ett FoU-program rörande landsbygdsutveckling. Programmet bör

utarbetas i samråd med Kungl. Skogs- och lantbruksakademien (KSLA). Programmet

bör omfatta forskningsområden som rör långsiktiga frågor om sysselsättning på

landsbygden, småföretagande och samhällets omställning mot ett mer uthålligt

kretsloppssamhälle. Det bör således täcka såväl ekonomiska som miljömässiga och

sociala aspekter på landsbygden och dess befolkning. Företagande i och utanför

de areella näringarna och IT-utvecklingens betydelse för landsbygden bör

särskilt uppmärksammas.

3.12 Forskningsfinansiering

3.12.1 Sammanfattning av Forskningsfinansieringsutredningens betänkande

Forskning och Pengar (SOU 1996:29)

Forskningsfinansieringsutredningen har haft till uppdrag att göra en översyn av

det svenska systemet för tilldelning av resurser till forskning. I arbetet har

ingått att se över balansen mellan medel från olika forskningsfinansiärer samt

relationerna mellan forskningsfinansiärer och universitet och högskolor.

 Utredningen har haft ett omfattande uppdrag och följande frågor har stått i

fokus för arbetet:

- universitetens och högskolornas roll som utförare av forskning,

- forskningsrådsorganisationen,

- sektorsforskningsorganisationen,

- EU:s inverkan på den svenska forskningen samt

- privata finansiärer, särskilt de nya forskningsstiftelserna.

 Inom ramen för utredningsarbetet har gjorts en bearbetning av tillgängligt

statistiskt material rörande den svenska forskningsfinansieringen under de

senaste 15 åren i syfte att få en bild över hur resurserna utvecklats. Analysen

visar att den totala forskningsvolymen i landet ökar kontinuerligt, framför

allt inom näringslivet men också inom högskolesystemet.

Externfinansieringsgraden i högskolan ökar också, framförallt beroende på en

ökad ickestatlig finansiering. En alltför låg egen finansiering över

fakultetsanslagen begränsar enligt utredningen högskolans möjlighet att

fullgöra sina uppgifter på ett bra sätt. Statsmakterna bör enligt utredningens

bedömning vidta åtgärder som flyttar balansen så att basresursernas andel ökar.

Förslag som läggs i detta syfte är:

- ökade bidrag från samtliga externa finansiärer till den långsiktiga

kompetensuppbyggnaden inom högskolan,

- förhindrande av krav på motfinansiering och övertagande av inleddasatsningar i

syfte att uppnå balans mellan externfinansiärers bidragsnivåoch deras styrning

av högskolan,

- medelsöverföringar från forskningsfinansiärer till forskningsutförare för

kompletteringsfinansiering av EU-projekt och

- förändrad ansvarsfördelning inom teknisk forskning där vissa medel bör

överföras från NUTEK till universitet och högskolor.

Utredningen ser en avsevärd risk för att det uppstår brist på forskarutbildad

arbetskraft efter sekelskiftet.

 I uppdraget har också ingått att värdera den nuvarande organisationen där

varje forskningsråd motsvarar ett eller flera fakultetsområden och varje

sektorsorgan en viss samhällssektor. Utredningen föreslår inte någon förändring

av forskningsrådens indelning. Däremot ser utredningen ett starkt behov av en

överordnad struktur med ansvar för policy och samordningsfrågor och för

fortlöpande bevakning av rådsindelningen.

Utredningen föreslår därför att forskningsråden sammanförs till en myndighet,

Forskningsrådsstyrelsen. Råden skall även i fortsättningen självständigt

besluta om det operativa forskningsstödet på samma sätt som i dag medan

Forskningsrådsstyrelsen ansvarar för mer övergripande forskningspolitiska

frågor.

 Utredningens förslag till förändrad organisation av sektorsforskningen

baseras på två principer. För det första bör man sträva efter att inom samma

organisation främja såväl tillämpad som mer grundläggande forskning, vilket

berikar och utvecklar båda. För det andra bör man undvika små

forskningsfinansierande enheter med alltför snäva perspektiv. FoU-stöd till

närliggande områden bör ses i ett sammanhang och man bör inte ha

forskningsstödjande organ med endast ett fåtal avnämare.

 Utredningen föreslår således att man överväger att föra samman forsk-

ningsfinansierande organ inom vissa områden till större organisationer,

sektoriella forskningsråd. Skogs- och jordbrukets forskningsråd och

Socialvetenskapliga forskningsrådet bör omvandlas till sådana sektoriella

forskningsråd inom områdena jord- och skogsbruk, fiske med anslutande näringar

resp. hälsovård, sjukvård och social omsorg. Utredningen har schematiskt angett

vilka förändringsmodeller som bör övervägas mot bakgrund av de principer för

sektorsforskningen som redovisats ovan.

 Avvecklingen av löntagarfonderna innebar att sju stiftelser inrättades med

uppgift att finansiera forskning m.m. inom olika områden. Utredningen har gjort

en genomgång av stiftelsernas ändamål och resurser som underlag för en

bedömning av hur de kommer att påverka balansen i det svenska

forskningssystemet.

 Forskningssamarbetet med EU har blivit alltmer betydelsefullt, särskilt sedan

Sverige blivit medlem av unionen och därigenom fått större möjligheter att

påverka FoU-programmens omfattning och inriktning. Utredningens bedömning är

att svenska forskare kommer att erhålla drygt 3 % av EU:s FoU-medel, vilket

motsvarar ca 900 miljoner kronor om året, varav hälften går till svensk

industri.

 Regeringen bör utarbeta en strategi för det svenska arbetet med att påverka

EU-programmens mål och inriktning och en sådan strategi bör vara en del av

regeringens samlade FoU-politik. Inom denna strategi bör områden som främjar

vårt deltagande i EU-programmen prioriteras. De nationella insatserna bör

komplettera EU-programmen genom att lägga ökad vikt vid långsiktig

kunskapsuppbyggnad inom dessa områden.

 Medel för kompletteringsfinansiering i anslutning till deltagande i EU-

projekt bör enligt utredningen finnas på utförandenivån, vilket innebär

medelsöverföringar från sektorsforskningsmyndigheter och forskningsråd till

universitet, högskolor och forskningsinstitut.

 Utredningen anser att NUTEK:s mera grundforskningsinriktade stöd till teknisk

forskning i mycket dubblerar stöd som ges av andra finansiärer, främst den

strategiska forskningsstiftelsen. En medelsöverföring av 300 miljoner kronor bör

således enligt utredningen kunna göras från NUTEK till förmån för förstärkta

basresurser för universitet och högskolor varav en viss del bör avse mindre och

medelstora högskolor.

 Forskare tvingas lägga ned omfattande tid på att söka medel, att bedöma

ansökningar och att administrera många små bidrag. Som ett extremt exempel kan

nämnas att forskarna inom, det medicinska använder 9 % av normalarbetstiden till

att söka medel. Utredningen kan genom två enkäter, en via SCB till forskare och

en till forskningsrådens granskare, redovisa en god bild över situationen.

 Utredningens enkät till forskare ger också intressanta och anmärkningsvärda

data om den bristande jämställdheten vid fördelning av externa forskningsmedel

till kvinnor och män. Trots att kvinnor i medeltal lägger ned mer tid på varje

enskild ansökan tycks de i genomsnitt inte erhålla mer än drygt hälften så

mycket i bidrag som män. Studien är för begränsad för att dra säkra slutsatser

men ändå tillräckligt tydlig för att enligt utredningen motivera att regeringen

uppdrar åt de statliga forskningsfinansiärerna att i detalj studera och redovisa

fördelningen av bidrag med avseende på utfallet för kvinnor och män. Utredningen

föreslår att det genomförs jämställdhetsrevisioner hos statliga

forskningsfinansiärer och utförare.

 Utredningens förslag innebär inga merkostnader. De innebär däremot en rad

överföringar av medel mellan finansiärer föranledda av synen att vissa

balansförändringar bör ske till förmån för att stärka den långsiktiga

kompetensuppbyggnaden vid universitet och högskolor.

Sammanfattning av remissvaren

Remissinstanserna välkomnar betänkandet som på kort tid sägs ha givit ett

väsentligt bidrag till den svenska forskningspolitiska debatten. Generellt kan

sägas att universitet och högskolor är mer positiva än forskningsråden som i sin

tur är mer positiva än sektorsmyndigheterna. De flesta remissinstanserna

accepterar "den svenska modellen", dvs. att huvuddelen av den offentligt

finansierade forskningen, även sektorsforskning, utförs vid universitet och

högskolor. Vidare instämmer många med utredningen att en ökad samordning krävs

på politisk nivå och bland finansiärer och utförare av forskning. Meningarna är

delade om var och hur samordningen ska ske. När det gäller forsknings-

finansiering föredrar de flesta en utvecklad samordning mellan existerande organ

framför omorganisation och sammanslagning. Sektoriella forskningsråd får dock

ett relativt starkt stöd i remissopinionen medan förslaget att inrätta en

forskningsrådsstyrelse får ett relativt blandat mottagande.

 Efter dessa generellt positiva omdömen från de flesta remissinstanserna delar

sig remissopinionen. De flesta av sektorsmyndigheterna beklagar ett, som de

uppfattar det, snävt högskoleperspektiv hos utredningen. Många saknar en analys

av vilken roll utvecklingsarbete har och hur utvecklingsarbete hänger samman med

forskning. Sektorsmyndigheter med egna FoU-resurser avstyrker att dessa medel

förs över till sektorsforskningsråd. Skälen anges vara antingen att medlen

enbart används till utvecklingsarbete för myndighetens behov, eller att en

överföring till ett sektorsövergripande organ skulle leda till en

nedprioritering av myndighetens specifika intresseområde, eller att forskningen

skulle förlora kontakten med användarna. Många åberopar i deras mening

välutvecklade mekanismer för effektivitet, relevansbedömning och

kvalitetskontroll i den egna organisationen.

 Förslag som gäller olika mekanismer för att stärka forskningsutförarnas

långsiktiga kunskapsuppbyggnad, t.ex. förslaget om att externfinansiärer ska

betala ett särskilt påslag till universitet och högskolor och sättet att

finansiera dessa har föranlett starka reaktioner åt båda hållen. Tekniskt

orienterade finansiärer och utförare är negativa medan utförare med bredare

inriktning är positiva. Även de senare uttrycker dock oro över svåröverskådliga

omfördelningseffekter mellan ämnesområden och anser att en fördjupad analys är

nödvändig.

3.12.2 Ställningstaganden till Forskningsfinansieringsutredningen

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens bedömning: Det svenska systemet för forsknings- |

| finansiering fungerar i huvudsak väl. Universitet och högskolor |

| bör själva ta ansvar för att undvika samarbete på sådana villkor|

| som kan inverka menligt på uppgifterna forskning och |

| utbildning. Universitet och högskolor bör utöver full |

| kostnadstäckning inte ta ut någon avgift av externa |

| forskningsfinansiärer. För ställningstaganden rörande |

| sektorforskningens finansiering hänvisas till de särskilda |

| departementsavsnitten. |

--------------------------------------------------------------------

Behandlingen av utredningens förslag i denna proposition

Forskningsfinansieringsutredningen tar upp ett stort antal frågor över hela det

forskningspolitiska fältet. Principiellt viktiga frågor behandlas i särskilda

avsnitt i denna proposition där således även Forskningsfinansieringsutredningens

förslag diskuteras. Dessa frågor är forskningsrådsorganisationen,

forskningssamarbetet inom EU, jämställdhet och genusperspektiv i forskningen

samt frågan om forskningsresurser till de mindre och medelstora högskolorna.

Även andra av utredningen berörda frågor tas upp i sitt sammanhang, t.ex. sådant

som rör fakultetsanslagen, inklusive den särskilda fakultetsresursen, vilka

behandlas i avsnittet om forskning vid universitet och högskolor samt i

budgetpropositionen. I det följande behandlas frågorna om förhindrande av

motfinansiering och om en avgift i form av ett enhetligt procentuellt påslag

samt diskuteras frågan om sektorsforskningens finansiering.

Utredningens förslag om förhindrande av motfinansiering samt om ett enhetligt

procentuellt påslag på externa forskningsanslag

Motfinansiering innebär att en extern finansiär kräver att högskolan också

avsätter egna medel som villkor för stöd. Utredningen föreslår att det i

högskoleförordningen införs krav på att högskolorna genom Högskoleförbundet

beslutar om ett modellavtal som förhindrar högskolan att acceptera svenska

finansiärers krav på motfinansiering och finansiellt övertagande av verksamhet.

Vidare föreslår utredningen i fråga om externfinansiering att det föreskrivs ett

för alla fakulteter och högskolor enhetligt procentuellt påslag för långsiktig

kunskapsuppbyggnad.

Sektorsorgan och sektorsforskning

Utredningen framför en rad förslag gällande sektorsforskning. För att öka

konkurrensen om forskningsmedel bör t.ex. möjligheten att överföra anslagsmedel

från forskningsutförande till forskningsfinansierande organ prövas sektor för

sektor. Stöd till grundläggande och mer tillämpad forskning bör kunna ges av

samma finansiär. Forskningsmedel bör normalt inte fördelas av små eller mycket

små organ med snäva sektoriella uppgifter. Utredningen gör vidare bedömningen

att sektoriella forskningsråd med användar- och avnämarinflytande är en bra

modell för finansiering av sektoriellt motiverad forskning av hög kvalitet.

Möjliga förändringsmodeller för sektorsforskningen inom olika departementsom-

råden redovisas i en särskild bilaga till utredningen. Emellertid anges i

huvudtexten att de föreslagna förändringsmodellerna inte är genomarbetade i den

utsträckning som behövs för att de utan vidare beredning ska kunna ligga till

grund för beslut om omorganisationer.

Remissinstanserna

Ur det mycket omfattande remissmaterialet återges i det följande ett urval

remissynpunkter avseende frågorna som behandlas i detta avsnitt. En

sammanställning av remissynpunkter finns tillgänglig inom utbildnings-

departementet (dnr. U96/1033/F).

 Av 18 remissinstanser som har kommenterat frågan om modellavtal är 10 emot

utredningens förslag. Förslaget stöds av flertalet universitet och högskolor

t.ex. Uppsala universitet och KTH men ej av flera mindre högskolor t.ex.

Högskolan i Kalmar. NFR anser att högskolans styrelse och fakulteter i stället

bör utforma riktlinjer för överenskommelser med externa finansiärer.

Arbetslivsinstitutet anser att förslaget kan ge oförutsedda effekter, t.ex. att

sektorsforskningen söker sig nya vägar vid sidan av högskolan. Väg- och

transportforskningsinstitutet tillstyrker förslaget eftersom konkurrensen nu

anses snedvriden genom att universiteten inte tar ut full kostnadstäckning för

sina forskningstjänster. Utredningen synes enligt NUTEK misstro högskolornas

förmåga att ta ansvar för sin egen utveckling.

Kommunikationsforskningsberedningen anser att flexibilitet och frihet att

anpassa samarbetet bör finnas. Sida anser att förslaget innebär att myndigheten

inte skulle få någon indikation på att universiteten tar ett långsiktigt ansvar

genom att satsa egna resurser för samarbete med andra länder.

 Förslaget om ett enhetligt procentuellt påslag har kommenterats av 49

remissinstanser varav 26 är positiva. Uppsala universitet välkomnar förslaget

men anser att en fördjupad utredning krävs som underlag för överföring av medel

till råd och sektorsorgan. Lunds universitet anser att påslaget inte bör betalas

för forskning på eget programansvar (rådsfinansiering) och medel från privata

fonder och stiftelser. Sektorsorganen bör inte heller kompenseras. Stockholms

universitet anser att externfinansiering av dyrbar utrustning inte skall betala

avgifter för långsiktig kompetensuppbyggnad. Umeå universitet och Högskoleverket

befarar att förslaget drabbar fakulteter med små externa anslag. KTH, TFR,

Högskolan i Dalarna och Mälardalens högskola befarar att påslaget skulle påverka

samarbetet med näringslivet i negativ riktning. Högskolan i

Trollhättan/Uddevalla anser däremot att förslaget är ett steg i rätt riktning

förutsatt att påslaget blir tillräckligt stort.

 Naturvårdsverket och Rymdstyrelsen accepterar förslaget om ett enhetligt

påslag under förutsättning att statliga bidragsgivare kompenseras. SMHI

välkomnar förslaget bl.a. därför att konkurrensen mellan SMHI och

universitet/högskolor om forskningsmedel snedvrids på grund av olika krav på

kostnadstäckning. Statskontoret anser att om ett påslag skall införas bör det

utformas utifrån lokala förhållanden och ingå i självkostnaden. RRV kan till

viss del stödja den principiella synen men avstyrker förslaget därför att det

inte går att överblicka konsekvenserna. Överstyrelsen för civil beredskap anser

det vara mer kostnadseffektivt om regeringen fördelar medel direkt till

universitet och högskolor för långsiktig kunskapsuppbyggnad. Kungl.

Vetenskapsakademien stöder liksom Vitterhetsakademien förslagen men nivåerna för

påslag för anslag från icke-statliga bidragsgivare bör ytterligare övervägas.

IVA anser att en förstärkning av högskolornas basresurser kan vara skälig men

motsätter sig bestämt det föreslagna tillvägagångssättet. Cancerfonden anser att

en höjd avgift till högskolan sannolikt skulle framkalla krav på att fonderna

bygger egna forskningsinstitut och att insamlingsorganisationer därför bör

särbehandlas.

 Uppsala universitet anser att förslaget om sektoriella forskningsråd är en bra

modell för att väga in både relevansaspekten och den vetenskapliga kvaliteten.

Karolinska institutet, RRV och TCO är positiva till större sektoriella organ med

en bred kompetens. Umeå universitet ser inga skäl till att ändra på SJFR och SFR

och göra dem mer sektoriella. SLU är avvisande till att SJFR blir

sektorsforskningsorgan. Utredningens förslag till nya uppgifter för HSFR

tillstyrks av rådet men dess medel för arbetsmarknadsforskning bör inte

överföras till ett sektoriellt forskningsråd under arbetsmarknadsdepartementet.

SFR ser samråd och samarbete som alternativ till att flytta pengar mellan

myndigheter. Enligt Kulturrådet bör kulturmyndigheternas medel inte överföras

till HSFR. På längre sikt bör ett sektoriellt forskningsråd med anknytning till

kulturdepartementet inrättas. Kungl. Skogs- och lantbruksakademien tillstyrker

överföring av medel från Jordbruksverket och Fiskeriverket till SJFR. SJFR

välkomnar utredarens förslag som gör att rådet bättre kan uppfylla kraven på en

varierad grad av kunskapsuppbyggnad och målinriktad tillämpad verksamhet.

 Byggforskningsrådet finner utredningens huvudinriktning i förslagen kring

sektorsforskning positiva. Kommunikationsforskningsberedningen vill vidga sitt

ansvar till all statlig samhällsmotiverad forskning inom kommunikationsområdet.

Även Banverket vill se ett vidare forskningsuppdrag än idag. Rådet för

arbetslivsforskning anser att om forskningsmedel inom arbetsmarknadsområdet slås

samman, bör det ske inom ramen för rådets verksamhet. EFA (Expertgruppen för

arbetsmarknadspolitiska utvärderingsstudier) ser fördelar med ett nytt

självständigt forskningsråd för arbetslivs- och arbetsmarknadspolitisk forskning

men föredrar att medel tillförs EFA från t.ex. AMS budget. Skolverket,

Fiskeriverket, AMS, Statens institutionsstyrelse, Brottsoffermyndigheten samt

Folkhälsoinstitutet är emot en centralisering av beslutsrätten om forskningens

inriktning inom sina respektive sektorer.

 Skälen för regeringens bedömning: Utredningen har på kort tid insamlat,

sammanställt och analyserat ett omfattande material om den svenska

forskningsfinansieringen. Betänkandet och de publicerade särstudierna utgör ett

väsentligt bidrag till den forskningspolitiska debatten i Sverige. Utredningen

täcker ett stort och svåröverblickbart område, tar upp många delområden och

belyser samtidigt insiktsfullt många detaljer i forskningssystemet. I

betänkandet framförs bedömningar och förslag som ett underlag för den fortsatta

diskussionen och för fortsatt analys, utredning och åtgärder.

 Enligt regeringens bedömning fungerar det svenska systemet för

forskningsfinansiering i huvudsak väl. De förslag som regeringen för fram i

denna proposition, delvis i linje med utredningen, syftar till en förbättrad

överblick, både för statsmakterna och forskarsamhället. En viktig fråga är

samordningen av forskningsfinansieringen, särskilt i en tid av statsfinansiella

begränsningar. Det gäller inte minst behovet av att samordna de nya

forskningsstiftelsernas forskningsresurser med övrig statlig finansiering.

 Det är enligt regeringens bedömning ur nationell synpunkt olyckligt om

forskningsresurser hos universitet och högskolor binds upp i en sådan

utsträckning att det hämmar flexibiliteten och förnyelseförmågan i forskningen.

Universitet och högskolor måste själva ta ansvar för att undvika samarbete på

sådana villkor som kan inverka menligt på uppgifterna forskning och utbildning.

Det bör vara en uppgift för högskolestyrelser och rektorer att fastställa sådana

regler att detta undvikes. Det ligger också i sakens natur att detaljer i

åtaganden och utformning av verksamheten i detta avseende måste variera mellan

högskolor. Frågan om motfinansiering och garantier för övertagande av

externfinansierad verksamhet bör därför inte regleras i förordning.

 Utredningens förslag om en avgift i form av ett enhetligt procentuellt påslag

är enligt regeringens mening otillräckligt underbyggt och effekterna av de

kompensatoriska resursöverföringarna är svåröverskådliga, något som många

remissorgan uttrycker oro över. Regeringen har nyligen i samband med

diskussioner om lokalkostnadstillägget åter framhållit att principen om full

kostnadstäckning gäller vid externfinansierad verksamhet. Att utöver full

kostnadstäckning ta ut en avgift av externa finansiärer bedömer regeringen få

negativa effekter på dessas vilja att utnyttja högskolan.

 Sektorsforskning innebär ofta tvärvetenskaplig forskningssamverkan som

involverar både finansiärer och forskare. Miljöforskningen är ett bra exempel.

Problemens komplexitet kräver att forskningen tar sig an hela system och

inrättar flervetenskapliga och problemorienterade programområden där

ledningsgrupperna arbetar tvärvetenskapligt medan enskilda forskare arbetar inom

sina respektive ämnesområden eller i tvärvetenskapliga forskargrupper. Nätverk

med forskare, näringsliv, kommuner och samhällsrepresentanter behöver bildas och

nationellt ansvariga sektorsorgan, inom miljöområdet Naturvårdsverket, har

ansvar för att så sker.

 Regeringen anser, i linje med utredningen, att universitet och högskolor även

fortsättningsvis bör vara de som utför huvuddelen av den statligt finansierade

forskningen, men att separata forskningsinstitut kan inrättas om särskilda motiv

föreligger. Goda erfarenheter finns också från en alternativ modell, nämligen

särskilda institut och centrumbildningar inom högskolan. Regeringen ser

emellertid allvarligt på vissa sektorsmyndigheters svaga förtroende för förmågan

hos universitet och högskolor att hantera tvärvetenskaplig problemlösning. Denna

förtroendeklyfta måste överbryggas i dialog mellan sektorsmyndigheter och

universitet och högskolor. Bl.a. måste sektorsorganen tydligare formulera sina

beställningar och högskolan måste visa större förståelse för sektorsorganens

behov.

 Det framgår också tydligt av såväl utredningen som remissopinionen att en

omfattande kunskapsproduktion sker i andra miljöer och under andra

förutsättningar än den traditionella forskningsmiljön. Denna, ofta användarnära

verksamhet, fordrar finansiärer med andra krav och värderingar än dem som

forskningsråden traditionellt representerar. Det är emellertid angeläget att

alla organ som beslutar om bidragsforskningsmedel utnyttjar expertis vid

bedömning av kvalitet och relevans. Det är också viktigt att närmare samråd sker

mellan organ inom samma sektor, t.ex. genom inrättande av samrådsgrupper där så

är lämpligt. Forskningsråden kan utnyttjas som rådgivare till

sektorsforskningsorganen i frågor om inomvetenskaplig kvalitet. Dessa frågor

behandlas utförligare i avsnitt 3.6 om forskningens kvalitet och relevans. Ut-

redningens förslag avseende förändringsmodeller för sektorsforskningen behandlas

i förekommande fall i berörda departements särskilda avsnitt i denna

proposition.

3.13 Sveriges internationella forskningssamarbete

Svensk forskning har allmänt sett goda och omfattande internationella kontakter,

vilket bl.a. framgår av svenska forskares omfattande publicering i

internationella tidskrifter och det trendmässigt ökande antalet sampublicerade

arbeten med forskare från andra länder. Det traditionellt omfattande samarbetet

med USA, särskilt inom medicin och naturvetenskap, har kompletterats med ett

snabbt ökande europeiskt samarbete som ytterligare förstärks av EU-medlemskapet

och de nya finansieringskällor för samarbete som EU:s ramprogram för forskning

och utvecklingsarbete innebär. Inom grundforskningsområdet har det europeiska

forskarrörlighetsprogrammet, Training and Mobility of Researchers (TMR), varit

särskilt betydelsefullt. Det nordiska samarbetet har i den nya situationen inte

varit lika uppmärksammat men fortsätter att utgöra en betydelsefull del av vårt

internationella forskningssamarbete inom många områden. Nordiskt samarbete, ofta

samordnat av det nordiska ministerrådet, har utgjort en viktig utgångspunkt för

andra internationella kontakter, t.ex. med de baltiska staterna. Ett förslag

till nytt nordiskt forskningsprogram är för närvarande under utarbetande.

 Det internationella forskningssamarbetet sker till största delen genom att

forskare på ad hoc-basis deltar i samarbetsprojekt med forskare i andra länder.

Sverige deltar även sedan lång tid tillbaka i ett flertal internationella

forskningsorganisationer. Dessa organisationer är ofta bildade som europeiska

sammanslutningar, men under senare år har utvecklingen gått mot ett allt större

globalt engagemang. Majoriteten av de internationella organisationerna är ägnade

åt naturvetenskap och teknik där högklassig forskning med nödvändighet bedrivs i

internationellt samarbete. Detta beror på forskningens komplexitet och inte

minst på behovet av att dela kostnaderna för stora forskningsanläggningar. Även

inom FN:s organisationer, t.ex. WHO och UNESCO finns omfattande

forskningssamarbete främst om hälsa, jordbruk och naturresurser.

3.13.1 Svenskt deltagande i storskaligt internationellt forskningssamarbete

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens bedömning: Sveriges engagemang i storskaliga |

| internationella forskningsorganisationer bör ses över. |

--------------------------------------------------------------------

Storskaligt forskningssamarbete

Avsevärda medel avsätts för svenskt deltagande i internationella

forskningsorganisationer. Under budgetåret 1995/96 avsätts för

naturvetenskapliga europeiska organisationer 183 miljoner kronor och för den

europeiska rymdorganisationen ESA:s vetenskapliga program 108 miljoner kronor.

Sveriges andel av EU:s fusionsforskningssamarbete kan beräknas motsvara 55

miljoner kronor varav ca 30 % avser den gemensamma anläggningen Joint European

Torus (JET) och ytterligare ca 40 % avser forskning inriktad på det s.k. ITER-

projektet.

 Deltagandet i flera forskningsorganisationer har reglerats genom avtal på

internationell nivå. Den största av dessa organisationer är den europeiska

kärnforskningsorganisationen CERN som är ägnad åt grundforskning inom

högenergifysik. Organisationen tillkom i mitten av 1950-talet och Sverige var en

av de ursprungliga medlemmarna. CERN har idag 19 europeiska medlemsländer och är

världens största och ledande laboratorium i sitt slag och ger fysikerna i

organisationens medlemsländer möjlighet att bedriva forskning vid stora, unika

partikelacceleratorer. Forskningen är till sin karaktär grundforskning och

syftar ytterst till förståelse av de fundamentala beståndsdelarna och

egenskaperna hos materien. För att ta ytterligare ett steg i utforskandet av

materiens innersta struktur har medlemsländerna beslutat att under en

tioårsperiod bygga en ny accelerator, Large Hadron Collider. Kostnaden för denna

uppgår till närmare tre miljarder schweizerfranc. Eftersom denna kommer att

utgöra den enda i sitt slag i världen kommer forskare från hela världen att

delta i experimenten i ännu större utsträckning än vid tidigare acceleratorer.

 Sverige deltar även i det europeiska sydobservatoriet, ESO, som driver ett

stort astronomiskt observatorium i Chile. Deltagandet i ESO ger möjlighet för

astronomer att utföra observationer av södra stjärnhimlen med avancerad och

modern utrustning på en plats med mycket goda observationsförhållanden. ESO har

också bidragit till att driften av nationella observatorier i medlemsländerna

kunnat begränsas kraftigt. Deltagandet i den europeiska synkrotronljuskällan,

ESRF, ger möjlighet för kemister, biologer, medicinare och fysiker att genomföra

undersökningar av olika material och processer, medan det europeiska

molekylärbiologiska laboratoriet, EMBL, har till uppgift att driva projekt inom

molekylärbiologi som är svåra att genomföra nationellt och att utveckla nya

tekniker och ge utbildning. Europeiska molekylärbiologiska konferensen, CEBM

genomför ett molekylärbiologiskt program som omfattar stipendier, kurser och

symposier. Sverige deltar även i rymdforskningssamarbetet inom den europeiska

rymdorganisationen ESA samt är värdland för EISCAT som bedriver

rymdplasmaforskning. Sverige deltar i en rad andra organisationer där avtal

slutits både på nationell nivå och mellan olika myndigheter. Inom EU bedrivs

också storskalig forskning inom fusionsområdet. Sverige har verkat för en

internationell utvärdering av EU:s fusionsforskningsprogram inklusive det s.k.

ITER-projektet. Utvärderingen har inletts och omfattar vetenskapliga, tekniska,

finansiella, miljömässiga och andra aspekter. Resultatet väntas föreligga under

hösten 1996.

 Under senare år har Naturvetenskapliga forskningsrådet arbetat aktivt för att

främja det svenska teknologiska och industriella utbytet av deltagandet i de

internationella forskningsorganisationerna, vilket har resulterat i utökade

kontakter och en positiv utveckling av inköpen från svenska företag.

 Skälen för regeringens bedömning: Det internationella forskningssamarbetet är

av stor vikt för att upprätthålla en hög kvalitet i forskningen. Det krävs goda

internationella kontakter och möjligheter för svenska forskare att vistas i

utländska forskningsmiljöer.

 Den del av samarbetet som sker i internationella forskningsorganisationer

utgör ett viktigt komplement till den nationella forskningen och i många fall

utgör deltagandet den enda existerande möjligheten att bedriva forskning vid

forskningsfronten inom det aktuella området. Deltagandet i ESA har varit

positivt för svenska forskare och företag. Det svenska vetenskapliga

utnyttjandet av de storskaliga forskningsanläggningarna är i de flesta fall

högt. Den svenska andelen av experimenttiden motsvarar ungefär Sveriges andel av

kostnaderna. CERN, ESO, EMBL, ESRF och EU:s fusionsforskningsanläggning JET har

alla doktorand- och postdoktorprogram, vilka är värdefulla för svenska

studerande och forskare.

 Deltagandet i det internationella forskningssamarbetet är betydelsefullt för

forskarna men representerar samtidigt stora kostnader. Kostnaderna bör vägas

mot kostnaderna för annan forskning och samma ekonomiska restriktioner bör

gälla. Dessa projekt pågår ofta mycket länge utan grundläggande prövning av

andra än berörda forskare. För att optimera de vetenskapliga fördelarna för

svensk forskning är det enligt regeringens mening angeläget att följa och pröva

det internationella engagemangets inriktning och omfattning samt det svenska

utbytet av det institutionaliserade forskningssamarbetet. Det är viktigt att NFR

och andra forskningsråd liksom Rymdstyrelsen prövar sina långsiktiga åtaganden

för att undvika att en alltför stor andel av deras resurser är uppbundna.

Forskningen utvecklas ständigt och det bör finnas en öppenhet för nya

inriktningar och förändrade organisatoriska lösningar. Liksom vad gäller

forskningssamarbetet inom EU bör de svenska representanterna i övriga

internationella forskningsorganisationer aktivt söka påverka inriktning och

omfattning av verksamheten så svensk forskning ges bästa möjliga

förutsättningar. Vissa generella riktlinjer för de svenska delegaterna i

organisationernas styrelser kan ge stärkta möjligheter till påverkan.

 Även andra länder har uppmärksammat de höga kostnaderna för deltagandet i

internationella forskningsorganisationer. Således har de tre största

bidragsländerna till de stora europeiska forskningsanläggningarna, Tyskland,

Storbritannien och Frankrike, under året inlett en diskussion om möjliga

kostnadsbegränsningar. Denna diskussion kommer att fortsätta under hösten 1996.

Norges forskningsråd genomför under hösten en analys av det norska deltagande i

flera internationella organisationer.

 Regeringen avser därför ta initiativ till en översyn av Sveriges engagemang i

storskaliga internationella forskningsorganisationer, inklusive Sveriges

deltagande i EU:s fusionsforskningsprogram. Översynen bör belysa omfattningen,

inriktningen och formerna för detta engagemang. Sverige bör i arbetet informera

sig om andra länders motsvarande åtgärder.

COST och EUREKA

I Europa har organisationerna COST (European Cooperation on Science and

Technology) och EUREKA (European Research Coordination Agency) det uttalade

syftet att stimulera FoU-samarbete över gränserna genom att tillhandahålla

lättillgängliga strukturer för samarbete. Båda omfattar ett spektrum av FoU-

områden. Deltagarna svarar själva för projektkostnaderna och initierar likaså

projekten. EUREKA syftar till att öka samarbetet främst mellan företagen i

Europa i företagsledda, marknadsnära utvecklingsprojekt. COST-samarbetet har

starkare betoning på forskning och engagerar i huvudsak universitet, högskolor

och institut. Arbete pågår för att utveckla samarbetet mellan dessa

organisationer och EU:s ramprogram i syfte att uppnå synergieffekter i de olika

organisationernas FoU-samarbete. EU-samarbetet behandlas i avsnitt 3.13.2.

ESA

Samarbetet inom den europeiska rymdforskningsorganisationen ESA är uppdelat på

obligatoriska program, bl.a. vetenskapsprogrammet och frivilliga

tillämpningsprogram. Betänkandet Den svenska rymdverksamheten (SOU 1995:78),

presenterades år 1995. Rymdforskningen behandlades endast i begränsad

utsträckning i betänkandet och regeringens ställningstagande redovisas i avsnitt

14.5.1.

GARTEUR

Group for Aeronautical Research and Technology in Europe GARTEUR, är en

organisation för flygforskningssamarbete i Europa. Den baseras på ett memorandum

of understanding (MoU) mellan Frankrike, Nederländerna, Tyskland, Storbritannien

och Sverige. Spanien har ansökt om medlemskap i organisationen och Italien

överväger att ansöka. Samarbetet sker i princip på regeringsnivå. GARTEUR prövar

för närvarande att utveckla sin roll när det gäller såväl förändrade

arbetsformer som utarbetandet av en gemensam policy för flygteknisk forskning

och teknologiutveckling i Europa.

 Flygindustrin och flygforskningsinstituten medverkar i denna utveckling via

sina samarbetsorganisationer AECMA (European Association of Aerospace

Industries) och AEREA (Association of European Research Establishment in

Aeronautics). Avsikten är att inom ramen för en samlad policy genomföra

gemensamma forsknings- och teknologiutvecklingsprogram som stöd för utvecklingen

av framtida flygplan, såväl civila som militära, i syfte att utnyttja

tillgängliga europeiska resurser på ett effektivt sätt.

3.13.2 EU:s forskningsprogram och det svenska deltagandet

EU:s program för forskning och utveckling

Forskning och utveckling var inte en huvudfråga när de europeiska gemenskaperna

växte fram under 1950-talet. Det första ramprogrammet inleddes år 1984, och

betydelsen av forskning och utveckling för det europeiska näringslivets

konkurrenskraft uppmärksammades i och med den europeiska enhetsaktens tillkomst

år 1986, där forskningspolitiken fick sitt självständiga avsnitt. Det första

ramprogrammet för forskning och utveckling omfattade 3,8 miljarder ECU under

perioden 1984-1987 och det nu pågående fjärde ramprogrammet, som löper mellan

åren 1994 och 1998, omfattar ca 13 miljarder ECU. Omfattningen har således mer

än trefaldigats och forskningsprogrammens andel av EU:s totala budget har ökat

från 3,1% till 3,7%. Ökningen är delvis skenbar då ett antal aktiviteter som

tidigare legat utanför ramprogrammet nu förts in i det fjärde ramprogrammet.

 Det är Maastrichtfördraget från år 1993 som nu reglerar EU:s verksamhet inom

forskning och utveckling. Genom fördraget blir teknikpolitik ett centralt

element i EU:s näringspolitik. I artikel 130 betonas framför allt

medlemsstaternas roll när det gäller att säkerställa de nödvändiga

förutsättningarna för den europeiska industrins konkurrenskraft. Men härutöver

skall gemensamt åtgärder vidtagas för att påskynda industrins anpassning till

strukturförändringar, främja en gynnsam miljö för utveckling av företag -

särskilt små och medelstora företag - inom hela gemenskapen, främja en gynnsam

miljö för samarbete mellan företag och verka för ett bättre utnyttjande av de

industriella möjligheter som skapas genom politiken avseende innovation,

forskning och teknisk utveckling. Dessa åtgärder får emellertid inte snedvrida

konkurrensen mellan företagen. En av de grundläggade idéerna är att EU bara ska

sköta sådant som görs bättre gemensamt än nationellt, den s.k.

subsidiaritetsprincipen.

 I Maastrichtfördraget anges att gemenskapens mål för forskning och teknisk

utveckling skall vara att stärka den vetenskapliga och teknologiska grunden för

europeisk industri för att göra denna mer internationellt konkurrenskraftig samt

att främja alla andra forskningsinsatser som anses nödvändiga enligt andra

kapitlet i fördraget (artikel 130 f). Den verksamhet som skall bedrivas i

ramprogrammen skall enligt fördragets artikel 130 g omfatta program för

forskning, teknisk utveckling och demonstration genom att främja samarbete

mellan företag, forskningscentra och universitet, samarbete med tredje land och

internationella organisationer, spridning och nyttiggörande av resultat, samt

stimulans till utbildning och fri rörlighet för forskare inom gemenskapen.

 Vissa förändringar i de innehållsliga prioriteringarna har naturligen skett

mellan det första och det fjärde ramprogrammet. Sammanfattningsvis kan sägas att

tidigare ramprogram var förhållandevis mer inriktade på energiforskning, och

informations- och kommunikationsteknologier, medan utrymmet för t.ex.

bioteknologi och forskarrörlighet har stärkts i senare ramprogram. De nya

inslagen i det fjärde ramprogrammet är samarbete med tredje land och

internationella organisationer, programmet för teknikspridning och

resultatöverföring, transportforskning och socio-ekonomisk forskning samt

demonstrationsprogram för icke-nukleära energikällor. Omfattning och innehåll i

det fjärde ramprogrammet framgår av nedanstående tabell.

Innehåll i det fjärde ramprogrammet1)

__________________________________________________________________________

 MECU %

__________________________________________________________________________

Aktivitet 1 FoU och demonstrationsprogram 10686 86,9

Informations- och kommunikationsteknologier 3405 27,7

Informationsteknologier 1932

Kommunikationsteknologier 630

Telematik 843

Industriella teknologier 1995 16,2

Industri och materialteknologier 1707

Standardisering, mätning och provning 288

Miljö 1080 8,8

Miljö och klimat 852

Marina vetenskaper och teknologier 228

Livsvetenskaper och teknologier 1572 12,8

Bioteknologi 552

Biomedicin och hälsa 336

Jordbruk och fiske 684

Energi 2256 18,3

Icke nukleära energikällor 1002

Nukleär fissionssäkerhet 414

Kontrollerad termonukleär fusion 840

Transport 240 2,0

Transport 240

Socio-ekonomisk forskning 138 1,1

Socio-ekonomisk forskning 138

Aktivitet 2 Samarbete med tredje land och

 internationella organisationer 540 4,4

Aktivitet 3 Spridning och exploatering av resultat330 2,7

Aktivitet 4 Forskarutbildning och mobilitet 744 6,0

Totalt 12300 100

__________________________________________________________________________

1)Beloppen skall räknas upp med ca 7 % på grund av de nya medlemsländerna

Det svenska deltagandet i EU:s ramprogram

Sverige deltog i ringa omfattning i det första ramprogrammet. I det andra deltog

Sverige på programnivå i vissa program och på projektbasis i andra. I det tredje

ramprogrammet deltog svenska forskare och företag först endast på projektbasis,

men sedan EES-avtalets ikraftträdande år 1994 helt och hållet på programnivå. I

och med det svenska medlemskapet i EU deltar Sverige i det fjärde ramprogrammet

på samma villkor som övriga medlemsländer. Avgiften för det svenska deltagandet

i fjärde ramprogrammet ingår som en del av medlemsavgiften och uppgår till ca

2,5 % av EU:s totala forskningsbudget, dvs. ca 700 miljoner kronor per år.

 I det andra ramprogrammet deltog svenska forskare och företag i ca 7 % av alla

de projekt som samfinansierades mellan kommissionen och deltagarna (shared

cost). De offentliga bidragen till de svenska deltagarna uppgick till ca 580

miljoner kronor. I det tredje ramprogrammet deltog svenskar i ca 15 % av totalt

3 547 projekt. Den offentliga finansieringen uppgick till ca 1 miljard kronor

och finansierades till 90 % via nationella forskningsfinansierande myndigheter

och till 10 % av EU inom ramen för EES-avtalet. Detta innebär att de svenska

deltagarna svarade för motsvarande 2,4 % av det tredje ramprogrammets budget.

Universiteten svarade för omkring 50 % av det svenska deltagandet (andel

projekt) medan företagen svarade för 32 % (varav små och medelstora företag 12

%). Alla större universitet deltar och Lunds universitet svarade för det största

antalet deltaganden (deltog i över 70 projekt). Bland företagen svarade Volvo-

koncernen för flest deltaganden (nära 30 projekt). Dessutom deltog omkring 20

institut och lika många myndigheter och andra organisationer.

 Av det fjärde ramprogrammets totala budget fördelades ca 25 % vid de första

ansökningstillfällena under år 1995. Preliminära uppgifter visar att svenska

forskare och företag deltagit i 2 625 ansökningar. Detta innebär att drygt 20 %

av det totala antalet ansökningar innehöll minst en svensk part. Av det totala

antalet godkända ansökningar ingår minst en svensk part i drygt 25 % av

projekten. Av budgeten för den första ansökningsomgången, som uppgår till 2 850

miljoner ECU, beräknas Sveriges andel uppgå till mer än 3 %.

 Det svenska deltagandet har ökat markant i de flesta särprogram. Framför allt

gäller detta programmen Industri och materialteknik samt Marina vetenskaper och

teknologier. Utfallet för svenska deltagare har också varit gott i särprogrammen

Transport och i det Socio-ekonomiska programmet TSER. I

standardiseringsprogrammet har en minskning skett från en mycket hög nivå i det

tredje ramprogrammet. Emellertid har den svenska andelen av programbudgeten ökat

kraftigt, dvs. svenska deltagare finns i färre men större projekt. Jämfört med

tredje ramprogrammet har andelen för universiteten sjunkit något (till drygt 40

%) medan företagen (37 %) och instituten ökat sin andel. Totalt deltar Sverige

redan i fler projekt i det fjärde ramprogrammet (drygt 700 projekt) än i det

tredje. I december 1995 hade drygt 40 svenska små och medelstora företag

antagits i projekt (jämfört med drygt 30 i hela tredje ramprogrammet).

3.13.3 Sveriges ställningstagande till EU:s femte ramprogram

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Sverige skall i förberedelserna inför EU:s |

| femte ramprogram verka för den inriktning av programmet som |

| föreslås i det följande, vilket bl.a. innebär en begränsning av |

| programmet till nuvarande nivå och prioritering av vissa |

| angivna områden, t.ex. åtgärder för ökat deltagande av små och |

| medelstora företag, ett särskilt miljöprogram och ett ökat inslag|

| av humanistisk och samhällsvetenskaplig forskning. |

--------------------------------------------------------------------

 EU:s nästa program för forskning och utveckling, det femte i ordningen, avser

perioden 1998 - 2002. Förberedelserna för programmet har inletts.

Medlemsländerna i den Europeiska unionen m.fl. har inbjudits att ge synpunkter

på innehåll och utformning av kommande forskningsaktiviteter. Sverige har i juni

1996 lämnat preliminära synpunkter till kommissionen. Inför detta

ställningstagande har regeringen inhämtat synpunkter från

forskningsfinansierande och forskningsutförande myndigheter och andra berörda.

Synpunkter har också tillställts regeringskansliet på annat sätt. De svenska

synpunkterna är i detta skede preliminära. Andra länder och kommissionen lämnar

också bidrag till diskussionen om innehåll och utformning av det femte

ramprogrammet. Under det närmaste året kommer många idéer och åsikter att

framföras och diskuteras. Sverige kommer aktivt att medverka i denna process.

Kommissionen har ansvar för att sammanväga och slutligen utforma ett förslag.

 Skälen för regeringens förslag: I de flesta medlemsländer finns stora

restriktioner när det gäller ökningar av de offentliga utgifterna. Enligt den

svenska regeringens bedömning bör det femte ramprogrammet inte vara större än

det nu pågående fjärde. Mot denna bakgrund bör forskningsprogrammet i högre grad

än för närvarande koncentreras till speciella områden. Subsidiaritetsprincipen

måste kombineras med andra kriterier för att uppnå större koncentration.

Forskningsaktiviteterna bör inriktas på att stödja utvecklingen av det

europeiska näringslivet så att tillväxt och sysselsättning främjas. De bör

vidare stödja forskning som bidrar till den globala utvecklingen inom viktiga

sektorer, t.ex. livsmedel, miljö och hälsa, och de bör bidra till lösningen av

de sociala problemen i Europa. Formerna för forskningssamarbetet bör präglas av

transparens, öppenhet och flexibilitet.

 Forskningsprogrammen bör administreras och organiseras så att de små och

medelstora företagens möjligheter att delta i forskningsprogrammen stärks,

eftersom dessa företags betydelse för tillväxten i Europa tillmäts stor vikt. De

åtgärder som för närvarande är inriktade mot små och medelstora företags

medverkan bör samlas inom ett program för att underlätta företagens ingångar i

ramprogrammet. Transportforskningen bör knytas närmare EU:s övriga aktiviteter

inom transportområdet. En effektiv användning av IT, såväl i privat som

offentlig sektor, bör prioriteras och en sammanslagning av nuvarande särprogram

inom IT-området bör övervägas. Utveckling av IT inom tjänstesektorn är viktig

för att öka Europas konkurrenskraft.

 Miljöforskningen bör i ökad utsträckning samordnas med EU:s miljöpolicy. Ett

särskilt miljöforskningsprogram bör finnas även i fortsättningen. Detta bör

inriktas mot den urbana miljön och luftkvalitet, antropogen inverkan på

biologisk mångfald, jordbruket, kretslopp, energiförsörjning och

energianvändning. Miljöaspekterna bör även stärkas inom andra särprogram.

Utvecklingen av miljövänlig produktion bör stödjas med hjälp av

forskningsinsatser. Insatser inom området industriella materialteknologier bör

innefatta uthållig produktion, skogsbruk och material som bygger på

förnyelsebara råvaror. Forskning som inriktas mot socio-ekonomiska och

beteendevetenskapliga aspekter bör stödjas eftersom en omställning mot en mer

miljöanpassad produktion knappast är möjlig utan att dessa aspekter beaktas.

 En förstärkning av humanistisk och samhällsvetenskaplig forskning bör

åstadkommas inom det femte ramprogrammet. Forskningen bör inriktas mot den

europeiska integrationsprocessen och de sociala problemen i Europa, inte minst

den höga arbetslösheten.

 Europeiska unionen består av rika länder som har ett särskilt ansvar för att

stödja forskning och teknikutveckling som är av betydelse för att lösa

gemensamma globala problem. Det gäller miljö, hälsa, vatten, energi och

livsmedel. En särskild grupp bör tillsättas inom kommissionen för att undersöka

behov och möjligheter på detta område.

 Vidare bör insatserna för utbildning och rörlighet för forskare öka liksom

utnyttjandet av forskning som stimulerar teknikutveckling för både civil och

militär användning, och för att resultaten av forskningen sprids och nyttiggörs.

Den utveckling mot ökad kontraktsforskning vid EU:s gemensamma

forskningscentrum, Joint Research Centre (JRC,) som har inletts under det fjärde

ramprogrammet bör fortsätta. Frågan om lika representation mellan kvinnor och

män i EU:s beslutsprocesser bör ges prioritet vid utarbetandet och genomförandet

av det femte ramprogrammet för forskning och utveckling.

 När det gäller administrativa rutiner bör kommissionen ge mer utförlig och

snabbare information till de sökande samt påskynda kontraktsför-

handlingsprocessen. Större öppenhet krävs kring urvalskriterierna.

 En omfattande planering under det närmaste året återstår innan det femte

ramprogrammet slutligt fastställs. Förutsättningarna kommer i olika avseenden

att kunna ändras och regeringen kan komma att tvingas grunda sina ställnings-

taganden på vid senare tidpunkter gällande förutsättningar och samarbets-

möjligheter med t.ex. enskilda länder i syfte att uppnå svenska mål

3.13.4 Nationella forskningsinsatser i relation till EU:s FoU-program

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens bedömning: Sektorsforskningsorgan, forskningsråd och|

| universitet bör, där så är möjligt och lämpligt, beakta EU- |

| programmen vid beslut om större FoU-insatser. I planeringen bör |

| kunskap om relevanta EU-aktiviteter inhämtas samt en strategi |

| finnas för att utnyttja de fördelar som en samplanering med EU:s|

| FoU-program kan ge. Resultatet bör redovisas till regeringen. |

--------------------------------------------------------------------

Inledning

EU:s ramprogram för forskning utgör en relativt liten del, ca 4 %, av de samlade

europeiska FoU-insatserna. Ramprogrammet påverkar trots detta innehållet i

svensk FoU-verksamhet inom både det offentliga området och näringslivet. Svenska

forskare inom många områden kommer således att avsätta tid för deltagande i

olika EU-projekt och därigenom också föra betydande forskningsmedel till

Sverige. EU kommer därvid att innebära en påverkan på svensk forskning mot

främst tillämpad, industrirelevant forskning.

 Frågan om synergieffekter mellan EU:s FoU-program och den nationella

forskningsverksamheten har olika innebörd vad gäller olika slags forskning. EU:s

ramprogram för forskning och utveckling har i huvudsak karaktären av stora

tematiska program. Grundforskning som stöds av forskningsråden är bara i mindre

utsträckning programstyrd och kopplingarna till EU-programmen har närmast

karaktären av kunskapsöverföring. Forskare och forskargrupper som med stöd av

råden byggt upp kompetens inom olika områden kan alltså inom EU-programmen

vidareutveckla och tillämpa denna. Sektorsorganens insatser har större likheter

med EU-programmen men inte heller här kan man generellt tala om någon mer

fullständig överensstämmelse.

 Inom sektorsforskningsområdet har många av de berörda myndigheterna analyserat

sambandet mellan det svenska FoU-stödet och EU:s ramprogram. Det finns flera

exempel på insatser som samordnats med EU:s ramprogram t.ex. inom biomedicin

samt inom kommunikations- och jordbruksområdena. I många fall framgår, bl.a.

genom de analyser som genomförts av EU/FoU-rådet och NUTEK, att svenska forskare

varit framgångsrika där överlappningen varit stark men inte där den varit svag.

 Skälen för regeringens bedömning: Svenska forskare har som framgår av

redovisningen i avsnitt 3.13.2 varit mycket framgångsrika när det gäller att

utnyttja de medel som EU fördelar för forskning och utveckling. Det gäller

framför allt sådana områden där svensk forskning ligger i forskningsfronten.

 En utgångspunkt för den nationella forskningspolitiken bör enligt regeringen

vara att beakta EU-programmen på samma sätt som de rent nationella programmen

och hantera dem integrerat i den nationella planeringen. Enligt regeringens

bedömning behövs dock inga större omprioriteringar av de nationella resurserna

med anledning av EU:s ramprogram. Ansvariga organ, i första hand

sektorsforskningsmyndigheter och i andra hand råd och högskolor, bör där så är

möjligt och lämpligt beakta EU-programmen vid beslut om större FoU-insatser. Ett

övergripande mål är således att sträva efter att skapa synergieffekter mellan

svensk forskning och EU:s forskning. Samtidigt bör framhållas att en ökad

anpassning till EU:s FoU-program självfallet inte får inverka menligt på

möjligheterna att uppnå andra viktiga nationella eller internationella mål för

den svenska forskningen.

 Ett ökat hänsynstagande till EU:s FoU-program förutsätter att man i planeringen

inhämtar kunskap om EU-aktiviteter som berör den egna nationella verksamheten,

redovisar dessa inför beslut, har en strategi för att utnyttja de fördelar som

en eventuell samplanering med EU:s FoU-program kan ge, löpande följer EU-

programmen samt i efterhand redovisar resultatet. En sådan redovisning måste

också innehålla kvantitativa data över omfattningen av deltagande i EU-

programmen inklusive uppgifter om storleken av de medel från EU som kommer

svenska forskare till del. EU/FoU-rådet bör dessutom löpande följa upp, samman-

ställa och redovisa sådana data samlat. Regeringen kommer att meddela de

anvisningar som erfordras för den här beskrivna samplaneringen med EU:s FoU-

program.

 Sverige bör givetvis också utnyttja de möjligheter som finns att påverka

utformningen av EU:s ramprogram på alla nivåer. De preliminära svenska syn-

punkterna på EU:s ramprogram beskrivs närmare i avsnitt 3.13.3. När programmet

fastställts kan det dock betraktas som givet för hela ramprogrammets

genomförandetid medan nationella myndigheter i viss utsträckning kan göra

löpande anpassningar av svenska prioriteringar i enlighet med Sveriges

nationella ställningstaganden.

 EU:s FoU-program avser i hög grad insatser inom och för företag. Det svenska

deltagandet i EU:s ramprogram har emellertid i alltför begränsad utsträckning

kommit att omfatta dessa. Industriförbundet har till regeringen framfört

synpunkter på bl. a. svenska företags deltagande i EU-forskningssamarbetet. Ett

centralt mål för EU:s forskning är ökad europeisk konkurrenskraft. Om detta

skall uppnås förutsätter det aktivt deltagande av såväl företag som

forskningsinstitutioner i programmen. Avgörande är också projektens kvalitet

samt att resultaten snabbt kan omsättas och nyttiggöras av företagen. Programmen

måste ha en industriell potential och vara relevanta för företagen om dessa

skall ha intresse av att delta. Företagen måste också nås av information om EU:s

program och vilka möjligheter det finns att delta. Det är angeläget att

programansvariga myndigheter ger ökad uppmärksamhet åt frågan om svenska

företags medverkan i detta samarbete och hur företagen tillsammans med högskola

och universitet kan dra ännu större nytta av EU:s forskningssatsningar.

Regeringen vill stärka dialogen med näringslivet för att kunna påverka

ramprogrammets innehåll i en för näringslivet relevant riktning.

3.13.5 Förstärkning av EU/FoU-rådet

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens bedömning: Rådet för forsknings- och |

| utvecklingssamarbete mellan Sverige och EU bör förstärkas för att|

| möjliggöra en utökning av informations- och rådgivningsverksam- |

| heten. Regeringen föreslår i budgetpropositionen för år 1997 att|

| rådets resurser ökas med 1,5 miljoner kronor. |

--------------------------------------------------------------------

Inledning

En förutsättning för att Sverige skall kunna få utbyte av EU:s FoU-program är

att det svenska deltagandet i EU:s fjärde ramprogram för forskning och

utveckling (1994-1998) upprätthålls. Sedan inledningen av det fjärde

ramprogrammet deltar Sverige i fler projekt än under hela tredje ramprogrammet,

som avsåg åren 1990-1994. Denna ökning som skett under Sveriges första år som

medlemsland ger ingen garanti för att deltagandet fortsätter på denna höga nivå

under hela fjärde ramprogrammet. Ett femte ramprogram avseende åren 1998-2002

planeras dessutom för närvarande.

 Rådet för forsknings- och utvecklingssamarbete mellan Sverige och EU (EU/FoU-

rådet) föreslår i sin fördjupade anslagsframställning för budgetåren 1997-99 att

verksamheten förstärks vad avser information och rådgivning. Rådet planerar

att, genom ett utbyggt kontaktnät, nå ut till nya presumtiva deltagare och att

utvidga rådgivningsverksamheten mot mer specialiserad rådgivning som

kontraktskrivning och partnersökning. Informationsverksamheten föreslås, när det

gäller informationsmaterial, ligga på ungefär samma ambitionsnivå som under

tidigare period.

 Utbildningsdepartementet uppdrog i september 1995 åt en särskild utredare att

se över den svenska organisationen när det gäller att stimulera och stödja

Sveriges deltagande i EU:s forsknings- och utvecklingsprogram och därtill

angränsande verksamheter. Uppdraget redovisades den 6 mars 1996. I rapporten

föreslås bl.a. att EU/FoU-rådets verksamhet koncentreras till informations- och

serviceuppgifter samt att dess resurser förstärks för dessa uppgifter. Rådet bör

svara för allmän informationsverksamhet om EU:s forskningsprogram och

serviceverksamhet av generell karaktär.

 Skälen för regeringens bedömning: Den informations- och rådgivningsverksamhet

EU/FoU-rådet bedriver är av stor betydelse för utvecklingen av det svenska

deltagandet i FoU-samarbetet med EU. Allteftersom omfattningen av EU:s FoU-

program liksom konkurrensen om projektmedel ökar, kommer de informations- och

serviceinsatser rådet bedriver att bli av allt större betydelse.

 Regeringen delar EU/FoU-rådets och den särskilde utredarens bedömning att

rådets insatser bör öka, såväl kvantitativt som kvalitativt. Insatserna bör

syfta till att öka omfattningen av det svenska deltagandet bl.a. genom att nå ut

till nya presumtiva deltagare och genom att höja kvaliteten på ansökningarna.

Regeringen föreslår en förstärkning av EU/FoU-rådet och har i

budgetpropositionen avseende år 1997 beräknat ett ramanslag om 9,5 miljoner

kronor för rådet, vilket innebär en ökning om 1,5 miljoner kronor, som

finansieras inom den givna ramen. Genom resurstillskottet bör rådet kunna

utvidga och förstärka sin verksamhet i den av rådet föreslagna riktningen.

3.13.6 Vissa särskilda EU-frågor

Nätverk för Europaforskning

En särskild utredare, tillsatt av Utbildningsdepartementet, har i rapporten

 Nätverk för Europaforskning (Ds 1996:50) föreslagit en satsning för att bygga

upp en nationell nätverksstruktur för Europaforskning. Vidare har utredaren

föreslagit att en årsbok skall ges ut för att sprida forskningsresultaten.

Rapporten har varit föremål för överläggningar med företrädare för högskola och

forskningsråd. Förslaget bemöttes positivt. Det är angeläget att främja

framväxandet av en bred Europaprofil i forskningen. Det bör ske på ett sätt som

gagnar såväl förståelsen av Europeiska Unionen som grundforskningen och

forskarutbildningen inom juridik, ekonomi och statskunskap. En nationell

nätverksstruktur i vilken flera universitet och högskolor ingår bör byggas upp.

Strukturen bör bestå av ett statsvetenskapligt, ett ekonomiskt och ett juridiskt

nätverk, vart och ett med ett koordinerande sekretariat. Både etablerade

forskare och doktorander bör ingå i nätverken.

 Medlen för nätverksstöd bör användas till seminarier och kurser på nationell

nivå för äldre och yngre forskare. Dessa förutsätts arbeta inom projekt och

tjänster, vilka finansieras på annat sätt. Resurser finns inom Humanistisk-

samhällsekonomiska forskningsrådet (HSFR), hos sektorsorganen samt inom

fakultetsanslagen. Institutioner och fakulteter förutsätts planera verksamhet

som tar dessa medel i anspråk.

 Regeringens åtgärder med anledning av rapporten behandlas även i

budgetpropositionen för år 1997, Utbildningsdepartementets avsnitt 5.5.1

Fakultetsresurser och nya forskningssatsningar.

Miljö- och rymdforskningsinstitutet i Kiruna

Genom det svenska medlemsskapet i EU medverkar Sverige i EU:s omfattande

regionala utvecklingsprogram. Dessa finansieras med medel ur EU:s strukturfonder

och syftar primärt till att skapa sysselsättning och tillväxt. Betydande medel

ur strukturfonderna avsätts för forskning och utveckling.

 I EU:s regionalpolitiska program har Sverige indelats i målområden. Inre

Norrland har givits beteckningen mål-6. Inom detta område ligger Kiruna, där det

sedan länge finns en omfattande forskningsaktivitet, främst inom rymdområdet.

Forskningsinstitutioner med skilda inriktningar har lokaliserats till

Kirunaregionen på grund av dess geografiska läge och förutsättningar. För

närvarande finns i regionen bl.a. Abisko naturvetenskapliga station,

fältstationen i Tarfala, Institutet för Rymdfysik, ESRANGE, Miljödatacentrumoch

Satellitbild AB.

 I det samlade programplaneringsdokument för mål-6-området som EU-kommissionen

och den svenska regeringen gemensamt undertecknade i november 1995 fanns ett

förslag om inrättande av ett nytt miljö- och rymdforskningsinstitut i Kiruna.

Grundtanken bakom förslaget var att existerande forskningsverksamhet i Kiruna

skulle byggas ut och kompletteras för att skapa en bredare akademisk miljö med

egen utvecklingskraft.

 Regeringen gav i juni 1995 Forskningsrådsnämnden (FRN) i uppdrag att

vidareutveckla förslaget om ett miljö- och rymdforskningsinstitut vad beträffar

inriktning, organisation och finansiering. Uppdraget redovisades i december

1995. Institutet inrättades i mars 1996 genom förordningen (1996:173) om Miljö-

och rymdforskningsinstitutet i Kiruna. Institutets uppgift är bl.a. att fördela

medel inom de fyra delområdena satellitdatahantering, klimatforskning,

atmosfärforskning och samhällsvetenskaplig tillämpning av geografisk

information. Institutet skall teckna avtal med befintliga forskningsutförande

organ i regionen. Verksamheten finansieras genom bidrag från regeringen, EU:s

strukturfonder, Länsstyrelsen i Norrbottens län och Kiruna kommun.

Kunskapscentrum för turism

I det samlade programplaneringsdokumentet för mål-6-området berörs även frågan

om en forsknings- och utvecklingssatsning inom området turism vid Mitthögskolan.

Mitthögskolan har till Övervakningskommittén för mål-6-området ansökt om medel

ur EU:s strukturfonder för uppbyggnad av ett kunskapscentrum för turism vid

Mitthögskolan. Regeringen har ställt sig positiv till satsningen och även, som

ett engångsstöd, anvisat vissa medel för ändamålet. Övervakningskommittén för

mål-6-området avser att behandla Mitthögskolans ansökan under hösten 1996.

Frågan om en satsning på ett kunskapscentrum för turism vid Mitthögskolan

behandlas även i Närings- och handelsdepartementets avsnitt 14.5.6 i denna

propositon.

3.13.7 Europeiska universitetsinstitutet (European University Institute, EUI) i

Florens

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Regeringen föreslår att riksdagen godkänner|

| konventionen den 19 april 1972 om grundandet av ett europeiskt |

| universitetsinstitut samt konventionen den 18 juni 1992 om |

| ändring av konventionen om grundandet av ett europeiskt |

| universitetsinstitut. |

| Konventionen om grundandet av ett europeiskt |

| universitetsinstitut inkorporeras med svensk rätt i delar som |

| avser immunitet och privilegier genom en lag om ändring i lagen |

| (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall. |

--------------------------------------------------------------------

Inledning

Europeiska universitetsinstitutet i Florens (European University Institute, EUI)

bedriver forskarutbildning och forskning inom juridik, samhällsvetenskap och

humaniora. Institutet bildades genom att de sex ursprungliga medlemsländerna i

EG ingick en konvention av den 19 april 1972 om grundandet av ett europeiskt

universitetsinstitut. Efterhand har nya medlemsstater i EU anslutit sig. Enligt

artikel 32 i konventionen får varje medlemsstat i EU ansluta sig till denna och

anslutningen blir gällande då institutets styrelse har beslutat om nödvändiga

anpassningar i konventionens bestämmelser till följd av anslutningen. Sådana

beslut om anpassningar har således fattats den 20 mars 1975, den 21 november

1986, den 4 juni 1987, den 3 december 1987 samt den 7 december 1989. Till

konventionen hör ett protokoll som reglerar privilegier och immuniteter för

institutet och vissa personer knutna till institutet. Konventionens text med de

bearbetningar som föranletts av tillträdet av nya medlemsstater biläggs denna

proposition som bilaga 1. En konvention om ändring av konventionen om grundandet

av ett europeiskt universitetsinstitut ingicks den 18 juni 1992 och har nu

godkänts av samtliga medlemsländer. Denna konvention biläggs denna proposition

som bilaga 2.

 I artikel 4.1 i anslutningsakten till fördraget mellan Europeiska unionens

medlemsländer och bl.a. Sverige om anslutning till EU förbinder sig Sverige att

ansluta sig till de avtal som de tidigare medlemsländerna har ingått och som

gäller unionens funktion eller har samband med unionens verksamhet. Regeringen

har i propositionen Sveriges medlemskap i Europeiska unionen (prop. 1994/95:19,

Del 1, s. 118 f.) förklarat sig ha för avsikt att återkomma till riksdagen i de

fall där anslutning till konventioner eller andra instrument är av sådan

beskaffenhet att de skall underställas riksdagen.

 EUI har institutioner för historia och kulturhistoria, nationalekonomi,

rättsvetenskap och stats- och samhällsvetenskap men har möjlighet att inrätta

fler institutioner samt även tvärvetenskapliga program. En antagen doktorand

genomgår en treårig forskarutbildning och kan därefter avlägga doktorsexamen vid

EUI. I juridik kan även Mastersexamen avläggas. Sverige har, utan att ha

tillträtt konventionen, sedan läsåret 1990/91 genom ett särskilt avtal med

institutet haft rätt att årligen skicka fyra innehavare av doktorandtjänst eller

utbildningsbidrag, som kunnat förlägga ett eller två år av sin utbildning till

institutet. Humanistisk-samhällsvetenskapliga forskningsrådet (HSFR) är svenskt

kontaktorgan för samarbetet med EUI. HSFR har i en skrivelse den 18 oktober 1995

föreslagit att Sverige skall ansöka om medlemsskap i EUI.

Konventionens huvudsakliga innehåll

Här redogörs för konventionen med det innehåll den har efter 1992 års ändringar.

 Artiklarna 1 - 4 anger principerna för grundandet av institutet. I artikel 1

slås fast att Europeiska universitetsinstitutet skall vara en juridisk person

och ha sitt säte i Florens.

 Artikel 2 anger institutets uppgifter. EUI skall genom sin verksamhet inom

högre utbildning och forskning bidra till utvecklingen av Europas kulturella och

vetenskapliga arv, både som helhet och i dess enskilda delar. De stora rörelser

och institutioner som utmärker Europas historia och utveckling skall beröras.

Europas kulturella och språkliga mångfald och förhållandet till utomeuropeiska

kulturer skall beaktas. Inom sitt allmänna vetenskapliga program skall

institutet även utveckla tvärvetenskapliga forskningsprogram ägnade åt de

huvudfrågor som det nutida europeiska samhället ställs inför, inklusive sådant

som relaterar till Europas uppbyggnad.

 Institutet skall inom sina studie- och forskningsområden också vara ett forum

för utbyte och diskussion av idéer och erfarenheter.

 Genom artikel 3 åtar sig de fördragsslutande staterna att med beaktande av

forskningens och undervisningens frihet vidta sådana åtgärder som underlättar

fullgörandet av institutets uppgift. De skall främja institutets inflytande i

den vetenskapliga världen genom att bistå det med att upprätta lämpliga

samarbetsformer såväl med universitet och vetenskapliga institutioner i det egna

landet som med europeiska och internationella organ för utbildning, kultur och

forskning. Institutet kan ingå avtal med stater och internationella organ.

 Enligt artikel 4 skall institutet och dess personal åtnjuta den immunitet och

de privilegier, som är nödvändiga för att det skall kunna fullgöra sina

uppgifter, i enlighet med de villkor som finns fastställda i det protokoll som

är bifogat till konventionen och som är en integrerad del av konventionen.

 Artiklarna 5 - 9 behandlar institutets förvaltning. Institutets ledande organ

är styrelsen, institutets rektor och det akademiska rådet.

 Styrelsen består av företrädare för varje fördragsslutande stats regering.

Varje regering har en röst i styrelsen och skall förordna två företrädare till

denna. Ordförandeskapet innehas under ett år i tur och ordning av varje

fördragsslutande stat. Institutets rektor och generalsekreterare samt en

representant för EU deltar i styrelsens sammanträden men saknar rösträtt.

 Styrelsen ansvarar för institutets huvudinriktning. Den skall leda

verksamheten och övervaka utvecklingen. Styrelsen skall bl.a. underlätta

kommunikationerna mellan institutet och regeringarna och fatta de beslut som är

nödvändiga för att institutet skall kunna fullgöra sina uppgifter enligt

artiklarna 5 och 6.

 Styrelsen skall också bl.a. utarbeta olika slag av bestämmelser som styr

institutets verksamhet, besluta om vissa tjänster och utnämningar och godkänna

institutets budget.

 Då beslut i styrelsen kräver kvalificerad majoritet viktas rösterna enligt

artikel 6.7 enligt följande: Belgien 5, Danmark 3, Tyskland 10, Grekland 5,

Spanien 8, Frankrike 10, Irland 3, Italien 10,

Luxemburg 2, Nederländerna 5, Portugal 5, Storbritannien 10.

 Artikel 7 behandlar rektors roll och befogenheter. Rektor leder institutet och

ansvarar för att vad som stadgas i konventionen och beslut i enlighet med denna

genomförs. Rektor fattar alla administrativa beslut som inte faller inom något

annat organs behörighetsområde, ansvarar bl.a. för institutets förvaltning och

är institutets rättsliga företrädare. Rektor väljs av styrelsen för en period av

fem år.

 En generalsekreterare skall enligt artikel 8 biträda rektor i utförandet av de

organisatoriska och administrativa åliggandena.

 Artikel 9 behandlar det akademiska rådet, som har allmänna befogenheter vad

avser forskning och undervisning.

 Artiklarna 10 - 14 behandlar den akademiska organisationen vid institutet, som

enligt artikel 10 skall vara indelat i institutioner, vilka är basenheter för

verksamheten.

 Artikel 11 ger institutet inledningsvis fyra institutioner: Historia och

kulturhistoria, nationalekonomi, rättsvetenskap och stats- och

samhällsvetenskap. Indelningen kan ändras och nya institutioner liksom

tvärvetenskapliga studie- eller forskningscentra kan inrättas.

 Artikel 12 berör formerna för forskningsarbetet vid institutet. Detta skall

till större delen utföras i seminarier eller av forskningsgrupper.

Forskningsarbetet skall kunna definieras inom ramarna för godkända studie- och

forskningsprogram och beakta institutets mål. Forskningsarbetet skall utföras i

aktivt samarbete mellan lärare och forskarstuderande.

 Artikel 13 föreskriver att institutet skall ha ett bibliotek och en

dokumenttjänst och att lärare och forskarstuderande skall ha tillgång till

arkiv, bibliotek och muséer i Florens och i andra italienska städer.

 Artikel 14 ger EUI rätt att inom sina ämnesområden tilldela Europeiska

universitetsinstitutets doktorsgrad till forskarstuderande som har genomfört

minst två års studier vid institutet och lagt fram ett självständigt

forskningsarbete av hög kvalitet. Arbetet skall ha godkänts av institutet och

skall offentliggöras. Institutet har också befogenhet att tilldela en grad under

doktorsgraden till forskare som har fullgjort minst ett års studier vid

institutet och uppfyllt de särskilda villkoren för den graden. Forskare som inte

tilldelats akademisk grad kan när de lämnar institutet efter anmodan få intyg om

de studier och den forskning de där genomfört.

 Artiklarna 15-17 behandlar lärarkår och forskarstuderande. I artikel 15

definieras lärarkåren som institutionschefer, chefer för tvärvetenskapliga

centra, professorer, lektorer och övriga lärare.

 Artikel 16 ägnas de forskarstuderande vid EUI, dvs. studerande eller

forskarstuderande som avlagt nationella universitetsexamina som visar deras

lämplighet att påbörja eller fortsätta forskningsarbete, som uppfyller villkoren

enligt artikel 27.3 och som antagits av institutet. Tillträde till institutet är

öppet för medborgare i de fördragsslutande staterna. Medborgare i andra stater

kan få tillträde inom de gränser och på de villkor som styrelsen beslutar efter

hörande av det akademiska rådet.

 Artikel 17 behandlar studiefinansieringen. De fördragsslutande staterna skall

i den utsträckning medel finns tillgängliga främja utdelningen av stipendier

till egna medborgare som blivit antagna vid institutet och vid behov anpassa

sina bestämmelser för stipendieutdelning.

 Artiklarna 18-21 innehåller finansiella bestämmelser. Artikel 18 reglerar

frågor om driftsbudget. Budgetåret skall motsvara kalenderåret och inkomster och

utgifter skall uttryckas i italienska lire.

 Artikel 19 anger den fördelningsnyckel enligt vilken de fördragsslutande

staternas finansiella bidrag till institutet skall bestämmas: Belgien 5.48%,

Danmark 2.24%, Tyskland 19.19%, Grekland 1.62%, Spanien 6.87%, Frankrike 19.19%,

Irland 0.57%, Italien 19.19%, Luxemburg 0.17%, Nederländerna 5.48%, Portugal

0.81%, Storbritannien 19.19%.

 Artiklarna 20-24 behandlar budgettekniska frågor och intern ansvarsfördelning

i vissa budgetfrågor, de fördragsslutande staternas skyldighet att betala sina

andelar i tid samt frågor om revision m.m.

 Genom artikel 25 tar Italienska republiken på sig att utan kostnad

tillhandahålla institutet den mark och de byggnader i Florens institutet behöver

för sin verksamhet samt underhållet av dessa. På samma villkor skall Italienska

republiken på EUI:s mark ställa till förfogande en fullt utrustad restaurang och

socialt centrum för lärarkåren, de forskarstuderande och institutets

administrativa personal.

 Artikel 26 behandlar finansreglementet som styrelsen skall anta på förslag

från rektor eller någon av styrelseledamöterna. Finansreglementet ger närmare

föreskrifter om t.ex. upprättande och genomförande av budgeten samt redovisning

och revision.

 Artiklarna 27-29 innehåller övriga bestämmelser. Artikel 27 behandlar

språkfrågor. Institutets officiella språk är danska, engelska, franska,

grekiska, holländska, italienska, portugisiska, spanska och tyska. Lärarna och

de forskarstuderande skall ha tillräckliga kunskaper i två av dessa språk. För

varje akademisk verksamhet skall två arbetsspråk väljas, varvid hänsyn skall tas

till lärarkårens och de forskarstuderandes språkkunskaper och önskemål.

 Artikel 28 säger att EUI i varje fördragsslutande stat skall ha den mest

vittgående rättskapacitet som tillerkänns juridiska personer enligt den

nationella lagstiftningen. Institutet skall särskilt kunna förvärva och avyttra

fast och lös egendom, ingå avtal samt föra talan inför domstolar och andra

myndigheter. Institutet företräds i sådana fall av rektor.

 Om tvist, som styrelsen inte kunnat avgöra, skulle föreligga mellan de

fördragsslutande staterna eller mellan en eller flera av dessa och institutet om

tillämpning eller tolkning av konventionen kan, enligt artikel 29, tvisten på

begäran av någon av parterna bli föremål för skiljeförfarande.

 Artiklarna 30 - 38 innehåller övergångsbestämmelser och slutbestämmelser.

Artiklarna 30 och 31 reglerar faserna vid själva grundandet av EUI.

 Artikel 32 behandlar anslutningen av nya medlemsstater. Varje medlemsstat i EU

får ansluta sig till konventionen genom att deponera ett anslutningsinstrument

hos Italienska republikens regering. Anslutningen blir gällande den dag då

styrelsen enhälligt och i samförstånd med den anslutande staten har bestämt

vilka anpassningar som behöver göras i konventionens bestämmelser, särskilt i

artiklarna 6.7 och 19.1.

 Artiklarna 33-35 behandlar frågor om revidering av konventionen och

territoriell tillämpning av denna.

 Artiklarna 36 och 37 talar om hur konventionen träder i kraft. Den skall

föreläggas de fördragsslutande staterna för godtagande, godkännande eller

ratifikation i enlighet med deras konstitutionella bestämmelser. Den träder i

kraft den första dagen i den månad som följer efter det att Italienska

republikens regering har mottagit den sista anmälan om att dessa formaliteter

har fullgjorts.

 Italienska republikens regering skall till de fördragsslutande staterna anmäla

varje underskrift, deposition av varje godtagande-, godkännande-, ratifikations-

eller anslutningsinstrument och varje förklaring enligt artikel 35,

ikraftträdandet av konventionen liksom varje ändring av konventionen i enlighet

med artikel 33.

 I ett protokoll om europeiska universitetsinstitutets immunitet och

privilegier finns bestämmelser om en rad immuniteter och privilegier för dels

institutet som sådant, dels personal och vissa andra personer som på olika sätt

är knutna till institutet.

 I artikel 1-6 finns regler för institutet. Det skall åtnjuta immunitet mot

rättsliga förfaranden såvitt avser verkställighet, dess byggnader, lokaler och

arkiv skall vara okränkbara och dess tillgångar får inte bli föremål för

tvångsåtgärder. Det finns vidare bestämmelser om frihet från skatter och

tullavgifter för varor som är nödvändiga för utövandet av institutets officiella

verksamhet, för institutet och för institutets tillgångar och inkomster. Det

finns också bestämmelser om att handlingar skall åtnjuta den behandling som ges

av en stat till internationella organisationer och inte heller får underkastas

censur. Från reglerna ges vissa undantag.

 I artikel 7-13 i protokollet ges bestämmelser om immuniteter och privilegier

för vissa kategorier av fysiska personer, nämligen företrädare för de

fördragsslutande staterna och deras rådgivare som deltar i sammanträden med

institutets styrelse, den företrädare för Europeiska gemenskaperna som deltar i

styrelsens sammanträden, personer som, t.ex. på inbjudan av institutet, deltar i

institutets arbete, rektorn, generalsekreteraren, medlemmar av lärarkåren och

annan personal och vissa medlemmar av deras familjer samt forskarstuderande.

Styrelsen vid institutet bestämmer enligt artikel 13 vilka grupper bland

personalen som omfattas. De privilegier och immuniteter som upptas i protokollet

gäller t.ex. immunitet mot personligt gripande och häktning, immunitet mot

rättsliga åtgärder vad avser handlingar som utförts i tjänsteutövningen samt

olika slag av lättnader vad gäller resa och vistelse och möjligheter att föra

personlig egendom mellan länderna. Enligt artikel 12 skall där angiven personal

erlägga skatt till förmån för institutet på löner och arvoden som institutet

betalar och sådana löner och arvoden skall vara undantagna från nationell

inkomstskatt. Vissa undantag från angivna immuniteter och privilegier gäller

också för fysiska personer med anknytning till institutet.

 Protokollet avslutas med ett antal allmänna bestämmelser för tillämpningen av

protokollet (artiklarna 14-21).

Skälen för regeringens förslag: Sverige har som nämnts f.n. genom ett särskilt

avtal möjlighet att varje läsår låta fyra doktorander med doktorandtjänst eller

utbildningsbidrag i Sverige vistas vid EUI som ett led i sin svenska

forskarutbildning. För detta betalar Sverige genom HSFR, som är svenskt

kontaktorgan med Florens-institutet, en avgift till institutet.

 Ett medlemsskap i EUI innebär att Sverige till skillnad från det

hittillsvarande samarbetet tar del i verksamheten på samma villkor som övriga

medlemsstater, dvs. är med i beslutsprocesserna inom EUI och får sända ett

större antal studenter till institutet. För Sveriges del torde det röra sig om

cirka tio forskarstuderande per år, vilka kan avlägga doktorsexamen vid

institutet. Svenskar kan också söka och få tidsbegränsade anställningar som

professor eller lektor vid EUI. Svenska blir officiellt språk vid EUI. Sverige

får rösträtt, som när beslut kräver kvalificerad majoritet viktas enligt samma

principer som inom EU.

 Medlemsländerna betalar årligen en del av EUI:s budget beräknad enligt en

procentnyckel framräknad med hjälp av ländernas BNP. För Sveriges del beräknas

det röra sig om en årlig kostnad om cirka 3 miljoner kronor. Regeringen

föreslår i budgetpropositionen för år 1997 att, under förutsättning att

riksdagen godkänner att Sverige tillträder konventionen, medel avsätts för

ändamålet under anslaget Europeisk forskningssamverkan.

 EUI innebär för doktoranderna att de får tillgång till en internationell,

vital och stimulerande vetenskaplig miljö som ger dem vidgade perspektiv.

Möjligheterna för EUI:s doktorer att få tjänst har visat sig goda.

 Regeringen anser att de fördelar som ett medlemskap i EUI utgör är sådana att

Sverige bör tillträda konventionen. Sverige har också, som nämnts, i artikel 4.1

i anslutningsakten till fördraget mellan Europeiska unionens medlemsländer och

bl.a. Sverige om anslutning till EU förbundit sig att ansluta sig till de avtal

som de tidigare medlemsländerna har ingått och som gäller unionens funktion

eller har samband med unionens verksamhet. Som exempel på ett sådant fall anges

därvid bl.a. konventionen om upprättandet av ett europeiskt universitetsinstitut

i Florens.

 Konventionen om EUI innehåller ett antal bestämmelser om privilegier och

immuniteter. Vid en anslutning till konventionen är Sverige bundet av

konventionens bestämmelser härom. Institutet och ett begränsat antal personer

kommer att beröras av dessa bestämmelser.

 Enligt 4 § lagen (1976:661) om immuniteter och privilegier i vissa fall skall

de internationella organ och därtill anknutna personer som anges i bilagan till

lagen åtnjuta immunitet och privilegier enligt vad som bestäms i stadga eller

avtal som är i kraft i förhållande till Sverige. För att institutet och dess

personal m.fl. skall komma i åtnjutande av den immunitet och de privilegier som

anges i konventionen bör till den nämnda bilagan fogas en ny punkt, punkt 51,

som avser institutet, företrädare för de fördragsslutande staterna och deras

rådgivare, företrädare för Europeiska gemenskaperna, personal vid institutet

inklusive familjemedlemmar och andra personer som är knutna till institutet.

 De bestämmelser i konventionen som reglerar skatterättsligt hemvist för

institutets anställda behandlas i propositionen Beskattning av bilförmån, m.m.

(prop. 1996/97:19) som regeringen beslutar om denna dag.

 Regeringen föreslår att riksdagen godkänner konventionen om grundandet av ett

europeiskt universitetsinstitut liksom konventionen om ändring av konventionen

om grundandet av ett europeiskt universitetsinstitut samt antar förslag till lag

om ändring i lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall.

Lagrådet

Med beaktande av att lagstiftningsfrågan är av enkel beskaffenhet har

bedömningen gjorts att Lagrådets hörande skulle sakna betydelse.