Propositionens huvudsakliga innehåll

Genom lagen (1973:1199) om ersättning från den

internationella oljeskadefonden har vissa artiklar i den i

Bryssel den 18 december 1971 avslutade konventionen om

upprättandet av en internationell fond för ersättning av

skada orsakad av förorening genom olja

(fondkonventionen) införlivats med svensk rätt. Lagen

trädde i kraft den 16 oktober 1978. Vid samma tidpunkt

blev konventionen gällande för Sverige. Den genom

konventionen upprättade fonden kallas vanligen

internationella oljeskadefonden.

Ändringar i fondkonventionen kan i vissa hänseenden

beslutas av oljeskadefondens församling med tre fjärdedels

majoritet.

Oljeskadefondens församling har vid olika tillfällen

beslutat att göra ändringar i fondkonventionen. Genom en

ändring i oktober 1991 har vissa ytterligare

sjösäkerhetskrav införts som villkor för utbetalning av

ersättning från fonden till fartygsägare.

I propositionen föreslås att denna ändring i

fondkonventionen skall införlivas med svensk rätt genom

en ändring i lagen om ersättning från den internationella

oljeskadefonden.

Lagändringen föreslås träda i kraft den 15 april 1992.

Propositionens lagförslag

Förslag till

Lag om ändring i lagen (1973:1199) om ersättning från

den internationella oljeskadefonden

Härigenom föreskrivs att bilagan till lagen (1973:1199)

om ersättning från den internationella oljeskadefonden till

följd av ändringar av den i Bryssel den 18 december 1971

avslutade konventionen om upprättandet av en

internationell fond för ersättning av skada orsakad av

förorening genom olja skall ha ändrad lydelse i de

avseenden som anges i det följande1.

1 Ändringen innebär att artikel 5 tredje stycket (a)

(ii) i bilagan till lagen får ändrad lydelse.

Bilaga

Artiklarna 1 -13 av den internationella konventionen om

upprättandet av en internationell fond för ersättning av

skada orsakad av förorening genom olja

International Convention on the Establishment of an

International Fund for Compensation for Oil Pollution

Damage

Convention internationale portant création d''''un fonds

international d''''indemnisation pour les dommages dus à la

pollution par les hydrocarbures

Internationell konvention om upprättandet av en

internationell fond för ersättning av skada orsakad av

förorening genom olja

(Supplementary to the International Convention on Civil

Liability for Oil Pollution Damage, 1969)

(destinée à compléter la Convention internationale de 1969

sur la responsabilité civile pour les dommages dus à la

pollution par les hydrocarbures)

(utgörande tillägg till 1969 års internationella konvention

om ansvarighet för skada förorsakad av förorening genom

olja)

Compensation and indemnification

Indemnisation et prise en charge financière

Ersättning och gottgörelse

Article 5

Article 5

Artikel 5

3. The Fund may be exonerated wholly or partially from its

obligations under paragraph 1 towards the owner and his

guarantor if the Fund proves that as a result of the actual

fault or privity of the owner:

3. Le Fonds peut e tre exonéré, en tout ou en partie, des

obligations qui lui incombent envers le propriétaire et son

garant au titre des paragraphes 1 et 2 du présent article, s''''il

prouve que, par la faute personelle du propriétaire:

3. Fonden kan befrias helt eller delvis från sina förpliktelser

mot ägaren och dennes garant enligt första stycket, om

fonden visar att på grund av fel eller försummelse av ägaren

själv:

(a) the ship from which the oil causing the pollution damage

escaped did not comply with the requirements laid down in:

a) le naivre dont proviennent les hydrocarbures qui ont

causé le dommage par pollution n''''a pas observé les

prescriptions formulées dans:

(a) det fartyg från vilket den olja som orsakade skadan

genom förorening härrörde icke uppfyllde föreskrifterna i

(i)

(i)

(i)

(ii) the International Convention for the Safety of Life

at Sea, 1974, as modified by the Protocol of 1978 relating

thereto and as amended by Resolutions MSC.1(XLV),

MSC.6(48) and MSC.13(57) adopted by the Maritime

Safety Committee of the International Maritime

Organization on 20 November 1981, 17 June 1983 and 11

April 1989, respectively, and as amended by Resolution 1

adopted on 9 November 1988 by the Conference of

Contracting Governments to the International Convention

for the Safety of Life at Sea, 1974 on the Global Maritime

Distress and Safety System; or

(ii) la Convention internationale de 1974 pour la sauvegarde

de la vie humaine en mer, telle que modifiée par le Protocole

de 1978 y relatif et par les Résolutions MSC.1(XLV),

MSC.6(48) et MSC.13 (57) adoptées le 20 novembre 1981,

le 17 juin 1983 et le 11 avril 1989, respectivement par le

Comité de la sécurité maritime de l''''Organisation maritime

internationale, et telle que modifiée par la Résolution 1

adoptée le 9 novembre 1988 par la Conférence des

Gouvernements contractants à la Convention

internationale de 1974 pour la sauvegarde de la vie humaine

en mer sur le système mondial de détresse et de sécurite en

mer; ou

(ii) 1974 års internationella konvention för betryggande av

säkerheten för människoliv till sjöss med de ändringar som

föranleds av 1978 års protokoll till 1974 års konvention för

betryggande av säkerheten för människoliv till sjöss och de

ändringar som har antagits av Internationella

sjöfartsorganisationens sjösäkerhetskommitté genom

resolutionerna MSC.1 (XLV), MSC.6(48) och MSC.13(57)

den 20 november 1981 respektive den 17 juni 1983

respektive den 11 april 1989, och med ändring genom

resolution 1 antagen den 9 november 1988 vid möte, mellan

stater anslutna till 1974 års internationella konvention för

betryggande av säkerheten för människoliv till sjöss, om ett

globalt sjösäkerhetssystem rörande radiokommunikation,

eller

(iii)

iii)

iii)

(iv)

(iv)

(iv)

(v)

v)

(v)

(b)

b)

(b)

Denna lag träder i kraft den 15 april 1992.

Justitiedepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 5

december 1991

Närvarande: statsminister[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och

statsråden B.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén,
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], af[REDACTED_EFTERNAMN], Dinkelspiel,
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], P.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet Laurén

Proposition om ändring i lagen (1973:1199) om

ersättning från den internationella oljeskadefonden

1 Inledning

I slutet av 1960-talet började man uppmärksamma

behovet av särskilda regler om ersättning för skador som

orsakats genom oljeutsläpp från fartyg. Ett internationellt

samarbete inleddes i syfte att skapa en tillfredsställande

reglering av rätten till ersättning för sådana skador.

Samarbetet resulterade i två internationella konventioner,

den år 1969 avslutade konventionen om ansvarighet för

skada orsakad av förorening genom olja

(ansvarighetskonventionen) och den år 1971 avslutade

konventionen om upprättandet av en internationell fond för

ersättning av skada orsakad av förorening genom olja

(fondkonventionen).

Ansvarighetskonventionen innebär att en fartygsägare

har ett strikt ansvar för skador som har orsakats av

oljeutsläpp från hans fartyg. Enligt konventionen har

fartygets ägare rätt att för varje olycka begränsa sin

ansvarighet till ett belopp motsvarande 133 särskilda

dragningsrätter (SDR) per ton av fartygets dräktighet.

Ansvarigheten skall dock inte i något fall överstiga 14

miljoner SDR. En SDR motsvarar för närvarande ungefär

8 kr. Den lagstiftning som grundas på

ansvarighetskonventionen finns i lagen (1973:1198) om

ansvarighet för oljeskada till sjöss.

Redan när ansvarighetskonventionen antogs var man

medveten om att den inte gav de skadelidande ett

tillräckligt skadeståndsrättsligt skydd. Fondkonventionen

utarbetades därför som ett komplement till

ansvarighetskonventionen. Genom fondkonventionen

upprättades en internationell fond (oljeskadefonden) som

ger ytterligare ersättning för oljeskador i de fall då den

ersättning som erhålls enligt ansvarighetskonventionen är

otillräcklig.

Enligt 1 § första stycket lagen (1973:1199) om ersättning

från den internationella oljeskadefonden gäller

bestämmelserna i artiklarna 1 -- 13 i fondkonventionen i

dess lydelse enligt ett i London den 19 november 1976

antaget ändringsprotokoll som svensk lag till den del de inte

uteslutande reglerar de fördragsslutande staternas inbördes

förpliktelser och med iakttagande av vad som i övrigt

föreskrivs i lagen. I 1 § andra stycket sägs att konventionen

i angivna delar har den lydelse som en till lagen fogad bilaga

utvisar. De bestämmelser i konventionen som härigenom

gjorts omedelbart tillämpliga i Sverige innehåller regler av

civilrättslig och processrättslig natur. Det är bl.a.

bestämmelserna om fondens skyldighet att utge ersättning

till fartygets ägare eller försäkringsgivare (artikel 5; jfr även

Ds Ju 1973:4 s. 114).

Ändringar i fondkonventionen får i vissa hänseenden

beslutas av oljeskadefondens församling med tre fjärdedels

majoritet (artikel 33). Fondens församling har vid olika

tillfällen beslutat att göra sådana ändringar. I det följande

avser jag att ta upp en ändring som fondens församling

beslutat om vid sitt fjortonde möte den 8 -- 11 oktober 1991.

2 Förslag

Mitt förslag: En i fondkonventionen i oktober 1991

gjord ändring av vilka internationella

sjösäkerhetsföreskrifter som måste vara uppfyllda för att

fartygets ägare, eller dennes försäkringsgivare, skall ha rätt

till ersättning av oljeskadefonden skall införlivas med

svensk rätt.

Skälen för mitt förslag: Enligt artikel 2 i

fondkonventionen är ett av ändamålen med

oljeskadefonden att befria fartygsägarna från en del av de

ekonomiska förpliktelser som de ålagts genom

ansvarighetskonventionen. En fartygsägare som på grund

av bestämmelserna i ansvarighetskonventionen får utge

ersättning för en oljeskada skall alltså kunna återfå en del av

detta belopp från fonden. Fartygsägarens rätt till ersättning

från fonden för utbetalt skadestånd är beroende av att vissa

villkor är uppfyllda. Dessa villkor har ställts upp för att

säkerställa att konventioner rörande bl.a. säkerheten till

sjöss efterlevs.

Enligt artikel 5.3 (a) i fondkonventionen kan fonden

befrias helt eller delvis från sina förpliktelser att gottgöra

ägaren till ett fartyg eller dennes försäkringsgivare, om

fonden visar att på grund av fel eller försummelse av ägaren

själv fartyget i fråga inte uppfyllde förskrifterna i fyra

konventioner som räknats upp i artikeln och olyckan eller

skadan helt eller delvis orsakades av att dessa föreskrifter

inte uppfyllts.

De konventioner som ursprungligen nämndes i artikel

5.3 var:

 (i) 1954 års internationella konvention till

förhindrande av havsvattnets förorening genom olja i dess

år 1962 ändrade lydelse,

(ii) 1960 års internationella konvention för betryggande

av säkerheten för människoliv till sjöss,

(iii) 1966 års internationella lastlinjekonvention,

(iv) 1960 års internationella sjövägsregler.

För att inte förlora rätten till ersättning från fonden

måste således fartygens ägare hålla och föra sina fartyg i

enlighet med föreskrifterna i de nämnda internationella

konventionerna. Detta bidrar till att minska risken för

olyckor med oljeskador som följd. Vid tiden för

fondkonventionens upprättande hade Sverige tillträtt

samtliga de i artikel 5.3 nämnda

sjösäkerhetskonventionerna (se Ds Ju 1973:4 s. 39).

Artikel 5.4 i fondkonventionen föreskriver att när en ny

konvention, som är avsedd att helt eller delvis ersätta något

av de instrument som nämns i artikel 5.3, träder i kraft får

fondens församling minst sex månader i förväg fastställa en

dag då den nya konventionen skall ersätta detta instrument

eller del av detta såvitt avser tillämpningen av artikel 5.3.

Sådana beslut kräver enligt artikel 33.1 (b) i

fondkonventionen tre fjärdedels majoritet.

Vid det åttonde mötet med oljeskadefondens församling

beslutade denna att tolka artikel 5.4 så att den kan tillämpas

även på ändringar i de i artikel 5.3 nämnda konventionerna

och detta även om dessa ändringar antagits efter ett

förenklat ändringsförfarande (by a tacit amendment

procedure).

Till följd av flera beslut av fondens församling med stöd

av artikel 5.4 innehåller artikel 5.3 numera följande

uppräkning av internationella instrument:

 (i) 1973 års internationella konvention till

förhindrande av förorening från fartyg i den lydelse

konventionen har erhållit genom 1978 års protokoll till

konventionen och de ändringar som har antagits av

Internationella sjöfartsorganisationens kommitté för

skyddet av den marina miljön genom resolutionen

MEPC.14(20) den 7 September 1984,

(ii) 1974 års internationella konvention för betryggande

av säkerheten för människoliv till sjöss med de ändringar

som föranleds av 1978 års protokoll till 1974 års konvention

för betryggande av säkerheten för människoliv till sjöss och

de ändringar som har antagits av Internationella

sjöfartsorganisationens sjösäkerhetskommitté genom

resolutionerna MSC.1 (XLV) och MSC.6 (48) den 20

november 1981 resp. den 17 juni 1983, och med ändring

genom resolution 1 antagen den 9 november 1988 vid möte,

mellan stater anslutna till 1974 års internationella

konvention för betryggande av säkerheten för människoliv

till sjöss, om ett globalt sjösäkerhetssystem rörande

radiokommunikation,

(iii) 1966 års internationella lastlinjekonvention, eller

(iv) 1972 års internationella sjövägsregler.

Med anledning av de nu nämnda besluten i fondens

församling om ändringar i artikel 5.3 har regeringen vid

olika tillfällen beslutat att ge ändringarna till känna genom

särskilda tillkännagivanden i Svensk författningssamling (se

SFS 1979:550, 1980:613, 1982:69, 1984:176 och 1986:797).

Ändringarna har införlivats med svensk rätt (jfr prop.

1990/91:196, 1991/92:LU4, rskr. 16)

Den 11 april 1989 antogs genom resolution MSC.13(57)

vissa ändringar i 1974 års internationella konvention för

betryggande av säkerheten för människoliv till sjöss.

Ändringarna -- som beslutades av Internationella

sjöfartsorganisationens sjösäkerhetskommitté -- företogs i

enlighet med ett förenklat ändringsförfarande som är

föreskrivet i konventionen. Ändringarna träder i kraft 1

februari 1992 och blir då gällande även för Sverige.

Resolutionen i fråga finns tillgänglig hos

utrikesdepartementet, traktatenheten.

Ändringarna hänför sig bl.a. till brandskyddet på

tankfartyg och är därför av betydelse för att förhindra

förorening genom oljeskador.

Vid det fjortonde mötet med oljeskadefondens

församling den 8 -- 11 oktober 1991 beslutades att denna

senaste ändring av 1974 års konvention skulle tas med i

uppräkningen över instrument i artikel 5.3 i

fondkonventionen. Eftersom ändringar i artikel 5.3 måste

beslutas minst sex månader i förväg (jfr artikel 5.4

fondkonventionen) kan ändringen i fondkonventionen

träda i kraft först den 15 april 1992. Den berörda punkten i

artikeln fick följande lydelse (ändringen kursiverad):

(ii) 1974 års internationella konvention för betryggande

av säkerheten för människoliv till sjöss med de ändringar

som föranleds av 1978 års protokoll till 1974 års konvention

för betryggande av säkerheten för människoliv till sjöss och

de ändringar som har antagits av Internationella

sjöfartsorganisationens sjösäkerhetskommitté genom

resolutionerna MSC.1 (XLV), MSC.6 (48) och

MSC.13(57) den 20 november 1981 respektive den 17

juni 1983 respektive den 11 april 1989 och med

ändring genom resolution 1 antagen den 9 november 1988

vid möte, mellan stater anslutna till 1974 års internationella

konvention för betryggande av säkerheten för människoliv

till sjöss, om ett globalt sjösäkerhetssystem rörande

radiokommunikation.

Det var redan vid Sveriges tillträde till

fondkonventionen förutsatt att de i artikel 5.3 nämnda

sjösäkerhetskonventionerna kunde bytas ut mot

konventioner med motsvarande innehåll. Det måste också

sägas vara ett allmänt svenskt intresse att fartygsägarna

följer föreskrifterna i de nämnda

sjösäkerhetskonventionerna. Sverige är också folkrättsligt

bundet av den i oktober 1991 gjorda ändringen i

fondkonventionen. Den bör därför införlivas med svensk

rätt.

Bestämmelserna i artikel 5 rör ekonomiska förhållanden

mellan fartygsägarna och fonden, dvs. förhållanden mellan

enskilda. En ändring av artikeln måste därför införlivas med

svensk rätt genom lag (se 8 kap. 2 § regeringsformen).

3 Ikraftträdande

Den ändring av artikel 5.3 som beslutats av

oljeskadefondens församling år 1991 träder i kraft den 15

april 1992. Ändringen av lagen om ersättning från den

internationella oljeskadefonden bör träda i kraft samtidigt.

4 Upprättat lagförslag

I enlighet med det anförda har inom

justitiedepartementet upprättats ett förslag till lag om

ändring i lagen (1973:1199) om ersättning från den

internationella oljeskadefonden.

Förslaget är sådant att lagrådets hörande skulle sakna

betydelse.

5 Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen att anta

förslaget till lag om ändring i lagen (1973:1199) om

ersättning från den internationella oljeskadefonden.

6 Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens

överväganden och beslutar att genom proposition föreslå

riksdagen att anta det förslag som föredraganden har lagt

fram.