Regeringens proposition

1994/95:191

Partsställningen i mål enligt yrkestrafiklagen

Prop.

1994/95:191

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 30 mars 1995

Ingvar[REDACTED_EFTERNAMN]

 Ines[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Kommunikationsdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att det allmänna får ställning som part och därmed får

rätt att överklaga domstols avgörande i mål om trafiktillstånd och särskild

förarlegitimation för taxi enligt yrkestrafiklagen. Enligt förslaget skall det

allmännas talan föras av länsstyrelsen respektive Vägverket. Ändringen föreslås

träda i kraft den 1 juli 1995.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut.............. 3

2 Förslag till lag om ändring i yrkes-

 trafiklagen (1988:263)................... 4

3 Ärendet och dess beredning............... 4

4 Gällande ordning......................... 6

 4.1 Allmänt om yrkesmässig trafik........ 6

 4.2 Trafiktillstånd och särskild förar-

 legitimation......................... 6

 4.3 Återkallelse av tillstånd............ 7

 4.4 Dispens.............................. 8

 4.5 Överklagande......................... 8

 4.6 Något om reglerna på körkortsområdet. 8

5 Myndighetsorganisationen på yrkestrafik-

 området.................................. 9

 5.1 Vägverket............................ 9

 5.2 Länsstyrelserna...................... 10

6 Överväganden och förslag................. 10

7 Kostnadsaspekter......................... 12

8 Ikraftträdande m.m....................... 13

9 Författningskommentar.................... 13

Bilaga 1 Sammanfattning av promemorian........ 14

Bilaga 2 Promemorians lagförslag.............. 15

Bilaga 3 Förteckning över remissinstanserna... 16

Bilaga 4 Lagrådsremissens lagförslag.......... 17

Bilaga 5 Lagrådets yttrande................... 18

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde

den 30 mars 1995.............................. 19

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

antar regeringens förslag till lag om ändring i yrkestrafiklagen (1988:263).

2 Förslag till lag om ändring i yrkestrafiklagen (1988:263)

 Härigenom föreskrivs att det i yrkestrafiklagen (1988:263) skall införas en ny

paragraf, 23 a §, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 23 a §

 Länsstyrelsen för det

 allmännas talan hos allmän

 förvaltningsdomstol i mål

 enligt denna lag. Väg-

 verket för dock denna

 talan i mål om

 återkallelse av tillstånd

 till linjetrafik som

 berör flera län.

 Länsstyrelsen och

 Vägverket får föra talan

 även till förmån för den

 enskilda parten.

 Om länsstyrelsen eller

 Vägverket överklagar en

 allmän förvaltnings-

 domstols beslut, skall

 överklagandet ha kommit

 in inom tre veckor från

 den dag då beslutet

 meddelades.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995 och tillämpas i de fall till-

ståndsmyndighetens beslut eller en länsstyrelses beslut rörande förarlegi-

timation meddelats efter utgången av juni 1995.

3 Ärendet och dess beredning

Genom prop. 1993/94:133 inleddes reformeringen av instansordningen i de allmänna

förvaltningsdomstolarna (bet. 1993/94:JuU24, rskr. 1993/94:319). Förslagen

byggde på Domstolsutredningens betänkande Domstolarna inför 2000-talet - Arbets-

uppgifter och förfaranderegler (SOU 1991:106). Den inledande etappen innebar att

länsrätterna gavs en allmän behörighet att pröva mål som första domstolsinstans

i stället för kammarrätterna. I samma lagstiftningsärende beslutades bl.a. också

om generella regler om prövningstillstånd i kammarrätt enligt förvaltnings-

processlagen (1971:291). Författningsändringarna i denna del grundade sig på

förslag som lagts fram i en inom Justitiedepartementet upprättad promemoria. Den

andra etappen av instansordningsreformen behandlade en stor del av

Domstolsutredningens övriga förslag såvitt gäller instansordningen inom de

allmänna förvaltningsdomstolarna. Författningsändringarna innebär att ytterliga-

re ett stort antal måltyper flyttas ner från kammarrätt till länsrätt. Änd-

ringarna träder i kraft den 1 april 1995 (prop. 1994/95:27, bet. 1994/95:JuU6,

rskr. 1994/95:165).

 Domstolsutredningen tog även upp frågan om beslutsmyndighetens möjlighet att

för vissa målgrupper inom förvaltningsrättens område inträda som part i

domstolsprocessen vid överklagande. Utredningen uttalade sig för en sådan

ordning. Övervägandena har inte lett till någon allmän författningsreglering.

Inom Justitiedepartementet pågår emellertid arbete med en generell reglering av

förvaltningsmyndigheters partsställning och rätt att överklaga domstols beslut.

Trafikutskottet har i sitt betänkande 1993/94:TU29 uttalat att den ordning för

överklagande av körkortsärenden som framkommer vid beredningen av Domstolsutred-

ningens förslag bör kunna vara vägledande för ordningen för överklagande i

yrkestrafikärenden. Utskottet avstod från att ta något initiativ med hänvisning

till den vidare beredningen av Domstolsutredningens förslag.

 Frågan om partsställningen i yrkestrafikmål har uppmärksammats i skilda

sammanhang under senare tid. Frågan fick delvis förnyad aktualitet genom

införandet av bestämmelser om vandelsprövning för särskild taxiförarlegitimation

vilka trädde i kraft den 1 januari 1995.

 Regeringen bemyndigade den 15 september 1994 chefen för Kommunikationsdeparte-

mentet att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att se över yrkestrafik-

lagstiftningen (dir. 1994:109). Utredningen, som antog namnet 1995 års

yrkestrafikutredning, fick i uppdrag att se över yrkestrafiklagstiftningen och

övrig författningsreglering för yrkestrafiken och utarbeta förslag till en ny

sammanhållen författningsstruktur på detta område. I direktiven angavs att

utredningen särskilt borde överväga om det för prövningen av bl.a. yrkestrafik-

tillstånd borde införas bestämmelser motsvarande dem som gäller enligt

körkortslagstiftningen beträffande partsställningen för det allmänna och rätten

att överklaga beslutsmyndighetens beslut. Utredningen har den 26 januari 1995

lämnat en promemoria - Partsställningen i mål enligt yrkestrafiklagen.

 Promemorian har remissbehandlats. En sammanfattning av promemorian finns i

bilaga 1. Utredningens lagförslag finns som bilaga 2. En förteckning över

remissinstanserna finns i bilaga 3. Remissyttrandena finns tillgängliga i

Kommunikationsdepartementet (dnr K95/439).

Lagrådet

Regeringen beslutade den 16 mars 1995 att inhämta Lagrådets yttrande över det

lagförslag som finns i bilaga 4.

 Lagrådet har lämnat förslaget utan erinran. Lagrådets yttrande finns i bilaga

5.

4 Gällande ordning

4.1 Allmänt om yrkesmässig trafik

De centrala bestämmelserna om yrkestrafik finns i yrkestrafiklagen, YTL,

(1988:263) och i yrkestrafikförordningen, YTF, (1988:1503). Med yrkesmässig

trafik avses trafik i vilken personbil, lastbil, buss, terrängmotorfordon eller

traktortåg med förare mot betalning ställs till allmänhetens förfogande för

transport av personer eller gods. Yrkesmässig trafik får drivas endast av den

som har trafiktillstånd. Sådant tillstånd kan meddelas antingen för

godstransporter eller för persontransporter. Ett trafiktillstånd för

persontransporter kan avse linjetrafik, taxitrafik eller beställningstrafik med

buss. För all yrkesmässig trafik gäller att trafiktillstånd får ges endast till

sådana fysiska eller juridiska personer som bedöms vara lämpliga att driva

verksamheten. För att driva taxirörelse finns det krav på att passagerarna före

färd skall kunna få kännedom om den taxa som tillämpas. Krav på fordonets

utrustning finns i fordonskungörelsen (1972:595).

 För taxiförare gäller sedan den 1 januari 1995 att de skall ha en särskild

förarlegitimation. Förarlegitimation utfärdas till den som med hänsyn till krav

på yrkeskunnande och laglydnad har blivit godkänd att föra fordon i taxitrafik.

 Tillståndsmyndighet för den yrkesmässiga trafiken är länsstyrelserna. Vägverket

är emellertid tillståndsmyndighet vid linjetrafik som berör mer än ett län.

Vägverket är också central tillsynsmyndighet för den yrkesmässiga trafiken.

 Ett beslut av länsstyrelsen angående yrkestrafiktillstånd och särskild

förarlegitimation för taxi kan överklagas av sökanden. Beträffande

yrkestrafiktillstånd skall detta, med vissa undantag, ske hos kammarrätten,

medan allmän förvaltningsdomstol (länsrätt) prövar ett överklagat beslut rörande

taxiförarlegitimation. Fr.o.m. den 1 april 1995 överklagas enligt huvudregeln

länsstyrelsens beslut i samtliga dessa frågor till allmän förvaltningsdomstol.

Prövningstillstånd kommer då att krävas vid överklagande till kammarrätt. Beslut

om tillstånd till linjetrafik överklagas till Vägverket och i sista hand till

regeringen.

4.2 Trafiktillstånd och särskild förarlegitimation

Frågor om trafiktillstånd och särskild förarlegitimation för taxi prövas av

länsstyrelsen i det län där sökanden är folkbokförd. Är sökanden av

trafiktillstånd en juridisk person prövas ansökan av länsstyrelsen i det län där

företagets ledning finns. Frågor om tillstånd till linjetrafik som berör flera

län skall dock som tidigare nämnts prövas av Vägverket.

 Trafiktillstånd får enligt 6 § YTL endast ges till den som med hänsyn till

yrkeskunnande, ekonomiska förhållanden, vilja och förmåga att fullgöra sina

skyldigheter mot det allmänna, laglydnad i övrigt samt andra omständigheter av

betydelse bedöms vara lämplig att driva verksamheten. Kravet på yrkeskunnande

skall anses uppfyllt av den som blivit godkänd vid ett av Vägverket anordnat

skriftligt prov för utövare av sådan yrkesmässig trafik inom och utom Sverige

som ansökan om trafiktillstånd avser (5 a § YTF).

 Under rubriken särskilda regler för taxitrafik sägs i 14 a § YTL, att fordon i

taxitrafik får föras endast av den som har särskild förarlegitimation samt att

sådan legitimation får ges till den som innehar föreskriven körkortsbehörighet

och som med hänsyn till yrkeskunnande och laglydnad bedöms vara lämplig att

tjänstgöra som förare i taxitrafik. I YTF finns vissa ytterligare bestämmelser

om förarlegitimation. Där sägs i 12 d § att kravet på yrkeskunnande skall anses

uppfyllt av den som blivit godkänd vid ett av Vägverket anordnat skriftligt

prov. Särskilda föreskrifter för själva prövningsförfarandet hos länsstyrelsen

saknas, varför de olika länsstyrelsernas rutiner skiljer sig något åt. Som

exempel kan nämnas att i Stockholms län gäller, att den som vill komma i fråga

för förarlegitimation får göra ansökan hos länsstyrelsen. Vid den

vandelsprövning som då sker kontrolleras sökanden mot centrala körkortsregistret

och Rikspolisstyrelsens polisregister. När sökanden har godkänts får han genomgå

ett prov i yrkeskunnande, som anordnas av Vägverket. I Göteborgs och Bohus län

och i Malmöhus län får sökanden först gå igenom provet i yrkeskunnande hos

Vägverket, varefter vandelsprövningen sker hos länsstyrelsen. I dessa fall finns

dock möjlighet för sökanden att begära en förhandsgranskning av vandeln.

4.3 Återkallelse av tillstånd

Återkallelse av trafiktillstånd regleras i 15 § YTL och 11 a § YTF.

Trafiktillståndet skall enligt bestämmelserna i YTL återkallas om det i den

yrkesmässiga trafiken eller i övrigt vid driften av trafikrörelsen eller i annan

näringsverksamhet som tillståndshavaren driver har förekommit allvarliga

missförhållanden eller om annars förutsättningarna för tillstånd inte längre

föreligger. I YTF preciseras återkallelsegrunderna. Där sägs, att ett tillstånd

alltid skall återkallas om en tillståndshavare, trafikansvarig eller någon annan

person som prövats enligt 6 § andra stycket YTL har dömts för allvarliga brott,

inräknat ekonomiska brott, har dömts för allvarliga eller upprepade

överträdelser av vissa angivna yrkestrafikförfattningar, på väsentligt sätt

underlåtit att fullgöra sina skyldigheter mot det allmänna vad avser betalning

av skatter och avgifter, eller på grund av andra omständigheter av betydelse

inte längre bedöms lämplig att driva yrkesmässig trafik. Om ett trafiktillstånd

återkallas på grund av någon av dessa omständigheter skall, enligt 11 a § andra

stycket YTF, en tid på lägst tre år och högst fem år bestämmas, under vilken den

prövade skall anses olämplig att driva yrkesmässig trafik.

 Av 14 a § andra stycket YTL följer att en förarlegitimation skall återkallas,

om innehavaren genom brottslig gärning visat sig olämplig att tjänstgöra som

förare i taxitrafik eller om förutsättningarna för legitimation annars inte

längre föreligger.

 Frågor om återkallelse av trafiktillstånd prövas enligt 18 § YTL av den

myndighet som meddelat tillståndet. Återkallelse av särskild förarlegitimation

för taxi prövas av den länsstyrelse som har beslutat om legitimationen (14 a §

YTL).

4.4 Dispens

Enligt de regler som gäller för såväl yrkestrafiktillstånd som taxiförarle-

gitimation kan dispens sökas vad gäller kravet på yrkeskunnande. För

yrkestrafiktillstånd gäller att den som kan styrka minst fem års praktisk

erfarenhet som trafikansvarig eller på företagsledningsnivå i ett transport-

företag kan få dispens från att avlägga föreskrivet prov hos Vägverket. Vidare

finns möjlighet att befrias från vissa delar av provet. Tillståndsmyndigheten

meddelar beslut om dispens. Även för den särskilda förarlegitimationen för

taxi finns dispensmöjlighet från det skriftliga provet som skall styrka yrkes-

kunnande. Dispens meddelas i dessa fall av Vägverket. Beslutet kan överklagas

till regeringen.

4.5 Överklagande

Fram till den 1 april 1995 gäller enligt 23 § första stycket YTL att

tillståndsmyndighetens beslut överklagas hos kammarrätten. Beslut om varning får

dock inte överklagas. Beträffande beslut i frågor om tillstånd till linjetrafik

och omprövning av sådant tillstånd sägs i andra stycket att dessa får överklagas

hos Vägverket. Vägverkets beslut i sådana frågor får överklagas hos regeringen.

Beslut i frågor om förarlegitimation för taxi och om återkallelse av sådan

legitimation överklagas enligt tredje stycket hos länsrätten.

 Genom den andra etappen i instansordningsreformen ändras överklagandereglerna

fr.o.m. den 1 april 1995 (prop. 1994/95:27, bet. 1994/95:JuU6, rskr.

1994/95:165). Ändringen innebär att de beslut av tillståndsmyndigheten som

enligt nu gällande bestämmelser överklagas hos kammarrätten i stället skall

överklagas hos allmän förvaltningsdomstol och att prövningstillstånd alltid

krävs vid överklagande till kammarrätten.

4.6 Något om reglerna på körkortsområdet

Bestämmelserna på körkortsområdet har stor betydelse för regleringen på

yrkestrafikområdet. I körkortslagen (1977:477), KKL, återfinns de grundläggande

bestämmelserna för de behörigheter som krävs för att få föra fordon i

yrkesmässig trafik. Lagen gäller behörighet att föra motorfordon,

terrängmotorfordon, traktor och motorredskap. Behörighet att i yrkesmässig

trafik för personbefordran föra personbil, lätt lastbil eller terrängvagn

utmärks i körkort med beteckningen TAXI (1 § KKL). Behörighet D (buss) ger också

rätt att köra taxi.

 Ett körkort skall återkallas under vissa förutsättningar, såsom vid

trafiknykterhetsbrott, trafikbrott, opålitlighet i nykterhetshänseende, annan

brottslighet, sjukdom m.m. (16 § KKL). Återkallelsen kan enligt 17 § KKL

begränsas till att omfatta endast en del av behörigheten. Fr.o.m. den 1 juli

1993 finns en möjlighet att återkalla behörighet D eller taxibehörighet, om

körkortshavaren gjort sig skyldig till brottslig gärning som visar att han inte

är lämplig att inneha körkort med sådan behörighet. Partiell återkallelse på

grund av brottslig handling var inte tidigare möjlig. Sedan taxinäringen

avreglerades väcktes förslag om tillskapande av en sådan ordning. Bakgrunden

till författningsändringen angavs i motiven (prop. 1992/93:189 s. 6) vara

behovet av att tillskapa en möjlighet att återkalla behörighet att köra taxi i

de fall körkortshavaren gjort sig skyldig till exempelvis narkotikabrott och

våldtäkt.

 Länsstyrelsen är enligt 39 § KKL beslutsmyndighet för beviljande av

körkortstillstånd och utfärdande av traktorkort samt de andra frågor om körkort

som regeringen föreskriver. Fr.o.m. den 1 oktober 1994 är det också

länsstyrelsen som prövar frågor om återkallelse. Denna prövning gjordes tidigare

av länsrätten. Länsstyrelsens beslut om körkortsingripande överprövas fr.o.m.

den 1 oktober 1994 av allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid

överklagande till kammarrätten. Andra körkortsärenden överklagas för närvarande

till kammarrätten. Fr.o.m. den 1 april 1995 överklagas samtliga beslut i

körkortsärenden enligt KKL till allmän förvaltningsdomstol.

 För körkortsmål har sedan länge gällt ett tvåpartsförhållande vid överklagande

av länsstyrelsens respektive länsrättens beslut till kammarrätten. Det allmännas

talan fördes i dessa ärenden av allmänt ombud. I samband med överflyttningen av

vissa körkortsmål från länsrätt till länsstyrelse som första beslutsinstans togs

funktionen med allmänt ombud i körkortsmål bort. Fr.o.m. den 1 oktober 1994

skall det allmännas talan i allmän förvaltningsdomstol i körkortsmål istället

föras av länsstyrelsen.

5 Myndighetsorganisationen på yrkestrafikområdet

5.1 Vägverket

Vägverket är central förvaltningsmyndighet för frågor om väghållning och

säkerhet i trafiken. Till verkets ansvarsområde hör bl.a. bil- och

körkortsregistreringen, frågor om körkort, förarutbildning och förarprov samt

frågor om yrkestrafik. Som tidigare nämnts är Vägverket numera också central

tillsynsmyndighet för den yrkesmässiga trafiken. Trafikregistret, som

administreras av Vägverket och är förlagt till Örebro, svarar för yrkestrafik-,

bil- och körkortsregistren. Yrkestrafikregistret innehåller uppgifter om

tillståndshavare och trafikansvarig samt uppgifter om tillstånd till yrkesmässig

trafik, tillstånd till transportförmedling och tillstånd till

uthyrningsverksamhet.

5.2 Länsstyrelserna

Länsstyrelserna har rätt att själva utforma sin organisation. Flertalet

länsstyrelser har ett antal organistoriska enheter, de flesta med en länsexpert

eller en sakområdesansvarig som chef. Många länsstyrelser har valt att gruppera

enheterna i block med olika grad av främst administrativ samverkan. I några län

finns en organisation med större avdelningar som innehåller flera

expertfunktioner.

 Tillsynen över den yrkesmässiga trafiken har tidigare bedrivits inom

länsstyrelsernas rättsenhet/juridiska enhet. Länsstyrelsernas organisation är

emellertid under omdaning och i många län, bl.a. de tre storstadslänen

Stockholms län, Göteborgs och Bohus län och Malmöhus län, har inrättats

särskilda funktioner för yrkestrafikfrågor. I mindre och medelstora län svarar

flertalet handläggare av yrkestrafikärenden även för handläggning av andra

förvaltningsärenden.

 Länsstyrelsen kan själv ompröva ett fattat beslut enligt bestämmelser i

förvaltningslagen (1986:223). Denna skyldighet, som följer av 27 §

förvaltningslagen, har en myndighet enligt huvudregeln även i de fall beslutet

överklagats.

6 Överväganden och förslag

Regeringens förslag: I mål enligt yrkestrafiklagen

skall det allmänna få ställning som part vid pröv-

ning hos allmän förvaltningsdomstol. Det allmännas

talan skall föras av länsstyrelsen respektive

Vägverket.

 Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. I promemorian föreslås

dock att länsstyrelsen i samtliga fall skall föra det allmännas talan.

 Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser tillstyrker förslaget.

 Skälen för regeringens förslag: Förfarandet i yrkestrafikmål hos allmän

förvaltningsdomstol är, liksom förfarandet på många områden inom

förvaltningsprocessrätten, ett enpartsförfarande utan någon taleberättigad

företrädare för det allmänna. Under det fortlöpande arbetet med att reformera

och modernisera lagstiftningen på yrkestrafikområdet har upprepade gånger frågan

om partställningen i processen tagits upp, men med hänvisning till annat

reformarbete på förvaltningsprocessrättens område har denna fråga fått stå

outredd. Redan under arbetet 1988 med att reformera instansordningen enligt

yrkestrafiklagstiftningen m.m. (prop. 1988/89:26 s. 17) ifrågasattes sålunda

från flera remissinstansers sida om inte en tvåpartsprocess med länsrätten som

första domstolsinstans utgör den från rättssäkerhetssynpunkt bästa ordningen för

att pröva frågor enligt yrkestrafiklagen om återkallelse av tillstånd och om

varning.

 Frågan om partsställningen i yrkestrafikmål har nu återigen aktualiserats,

främst som en följd av införandet av bestämmelser om taxiförarlegitimation.

Emellertid bör beslutsgången, partsställningen och rätten att föra talan inte

särskiljas för en viss grupp av ärenden och mål enligt en viss lagstiftning.

Reglerna för yrkestrafiktillstånd och särskild förarlegitimation för taxi bör

därför samordnas. Regeringen tar med anledning härav upp frågan om det allmännas

partsställning för båda dessa kategorier av mål.

 Vad gäller ett tvåpartsförfarande med talerätt för förvaltningsmyndigheten kan

först konstateras, att det faller sig naturligt att myndigheten, som fattar det

första beslutet, har att ta tillvara allmänintresset, låt vara att den därvid är

ålagd att handla objektivt, hänsynsfullt och korrekt. Med detta synsätt är det

följdriktigt att konflikter mellan den enskilde och det allmänna behandlas

enligt ett kontradiktoriskt förfarande vid domstol. I ett sådant förfarande är

det främst en uppgift för parterna att skaffa fram processunderlag och för

domstolen att opartiskt avgöra tvisten på det material som parterna har lagt

fram. Beslutsmyndigheten får därvid i domstolen förklara beslutets innehåll och

försvara sina åtgärder. Såväl domstolen som den enskilde kan därmed få bättre

klarhet i det allmännas ståndpunkt och den enskilde kan bemöta dettas anspråk

och påståenden. Allmänhetens förtroende för att domstolarna fattar opartiska

avgöranden förstärks härigenom. Ett kontradiktoriskt system erbjuder i allmänhet

väsentligt bättre utredningsmöjligheter än ett icke kontradiktoriskt förfarande.

Därtill kommer att såväl det allmänna som den enskilde är berättigad att

överklaga till högre instans. Därigenom skapas bättre förutsättningar för

utbildandet av en enhetlig praxis och vägledande prejudikat.

 När det gäller nu aktuellt rättsområde kan noteras, att bestämmelserna om

yrkestrafiktillstånd och taxiförarlegitimation har karaktären av

skyddslagstiftning för tredje man. Förutom trafiksäkerhetsaspekterna kan

personskyddet för taxikunderna särskilt nämnas. Sistnämnda aspekt - resenärernas

trygghet - har poängterats i motiven till bestämmelserna om

taxiförarlegitimation (prop. 1993/94:168 s. 23). Mål och ärenden om såväl

yrkestrafiktillstånd som taxiförarlegitimation erbjuder många gånger svåra

bedömningar och avgränsningsfrågor. Sammantaget motiverar dessa förhållanden att

de behandlas i ett tvåpartsförhållande.

 Partsställning för beslutsmyndigheten finns som ovan redovisats redan på

körkortsområdet. Ur såväl den enskildes som det allmännas synvinkel är mål om

körkort och körkortstillstånd samt yrkestrafiktillstånd och förarlegitimation

nära besläktade med varandra. Det saknas därför vägande skäl att i detta

sammanhang göra någon åtskillnad mellan dem.

 Det kan hävdas att resultatet av det generella utredningsarbete som pågår inom

Justitiedepartementet beträffande bl.a. partsställningen i förvaltningsprocessen

bör avvaktas. Regeringen anser emellertid att det är angeläget att partsfrågan

på yrkestrafikområdet snarast får sin lösning. En särreglering på nu aktuellt

område torde inte, enligt regeringens bedömning, komma i konflikt med en

eventuell framtida allmän reglering. Regeringen föreslår därför att det allmänna

snarast ges partsställning i mål på yrkestrafikområdet.

 Länsstyrelsen är redan tillstånds- och tillsynsmyndighet på regional nivå. Det

är bl.a. mot bakgrund härav naturligt att länsstyrelsen träder in som

företrädare för det allmänna och ges fullföljdsrätt. Ett sådant arrangemang kan

ses som ett led i det övergripande tillsynsansvaret. Det kan på länsstyrelsen

som tillstånds- och tillsynsmyndighet ställas höga krav på objektivitet i

handläggningen av ärendena. Man måste förvänta sig att denna objektivitet gör

sig lika starkt gällande vid bedömningen av frågan om ett överklagande skall ske

som vid andra överväganden i beslutsförfarandet.

 Vägverket är tillstånds- och tillsynsmyndighet rörande frågor om tillstånd till

linjetrafik som berör flera län. Beslut i sådana ärenden, liksom Vägverkets

beslut i till Vägverket överklagat ärende rörande tillstånd till linjetrafik som

endast rör ett län, överklagas hos regeringen. Dessa situationer omfattas därför

inte av lagrådsremissens förslag. Beslut om återkallelse av tillstånd till

linjetrafik som berör flera län omfattas emellertid av huvudregeln rörande

överklagande i såväl nu gällande lydelse av 23 § YTL som i beslutad lydelse

fr.o.m. den 1 april 1995. De skall således enligt nu gällande ordning överklagas

till kammarrätt och fr.o.m. den 1 april 1995 till allmän förvaltningsdomstol.

För denna speciella kategori mål bör Vägverket såsom tillstånds- och

tillsynsmyndighet ges befogenheten att föra det allmännas talan i för-

valtningsprocessen vid domstol. Vägverket bör på motsvarande sätt som

länsstyrelserna vara väl skickat att fullgöra denna uppgift.

 Enligt den ovan föreslagna ordningen skall länsstyrelsen föra det allmännas

talan i mål om återkallelse av tillstånd till linjetrafik som berör ett län. Man

kan i denna situation tänka sig att Vägverket - som eventuellt tidigare såsom

överinstans vid överklagande av tillståndsfrågan, satt sig in i målet -

istället borde ges befogenheten att föra det allmännas talan i

förvaltningsprocessen, när fråga uppkommit om återkallelse av ett tillstånd.

Regeringen anser emellertid att denna befogenhet bör anförtros den myndighet som

i sin egenskap av tillståndsmyndighet fattat beslut i frågan. Länsstyrelsen bör

således även i detta fall föra det allmännas talan.

7 Kostnadsaspekter

Beträffande kostnadsaspekten vid tvåpartsprocess kan generellt sägas att en

överklagande verksamhet som bedrivs effektivt och med omdöme i

prejudikatbildande syfte borde kunna få positiva ekonomiska konsekvenser.

Vägledande prejudikat kan göra verksamheten hos såväl tillståndsmyndigheterna

som domstolarna enklare och medföra att vissa processer kan undvikas.

 Det förslag som nu lagts fram innebär att länsstyrelsernas arbetsuppgifter

kommer att utvidgas. Emellertid kan uppgifterna på lite sikt, bl.a. med hänsyn

till hur länsstyrelserna är organiserade på körkorts- och yrkestrafikområdena,

väntas bli inordnade i myndighetens ordinarie uppgifter som tillstånds- och

tillsynsmyndighet på yrkestrafikområdet. Därmed kan endast en marginell ökning

av kostnaderna förutses som en följd av att ytterligare en funktion påförs.

Arbetsinsatserna bör efter en övergångsperiod kunna klaras av med i stort sett

oförändrade resurser.

 Förslaget innebär även att Vägverket tillförs nya arbetsuppgifter. De mål i

vilka Vägverket kan komma att föra det allmännas talan vid allmän

förvaltningsdomstol bedöms emellertid bli ytterst få. Uppgifterna kan därför

fullgöras inom ramen för tillgängliga resurser.

8 Ikraftträdande m.m.

Lagändringarna bör träda i kraft den 1 juli 1995, men bör inte tillämpas i de

fall tillståndsmyndighetens eller en länsstyrelses beslut rörande

förarlegitimation meddelats dessförinnan.

9 Författningskommentar

23 a §

Första stycket har utformats med 47 § KKL som förebild. Länsstyrelsens

respektive Vägverkets partsställning innebär att handlingarna i målet skall

kommuniceras med respektive myndighet i enlighet med reglerna i 10 och 18 §§

förvaltningsprocesslagen.

 Enligt andra stycket skall tiden för överklagande för det allmänna räknas från

dagen för beslutet och inte som för den enskilde klagande från dagen för

delgivning. Det innebär då bl.a. att något delgivningsförfarande inte behöver

användas när tillståndsmyndigheten skall underrättas om ett avgörande som har

gått den emot.

Sammanfattning av promemorian Partsställningen i mål enligt yrkestrafiklagen

Tillståndsprövning och återkallelseförfarandet beträffande trafiktillstånd

enligt yrkestrafiklagen (1988:263) (YTL) är ett enpartsförfarande. Länsstyrelsen

beslutar om beviljande av tillstånd och om återkallelse och varning.

Länsstyrelsens beslut kan överklagas till allmän förvaltningsdomstol av den

enskilde som berörs. Även domstolens beslut kan överklagas av den enskilde men

inte av företrädare för det allmänna.

 Efter hand som yrkestrafiklagstiftningen etappvis har omdanats och

yrkestrafikområdet på olika sätt avreglerats, har förts fram synpunkten att

länsstyrelsen borde ges rätt att gå in som part i domstolsprocessen. Paralleller

har dragits med främst körkortslagstiftningen, som länge varit ett

tvåpartsförfarande med ett allmänt ombud som representant för det allmänna, men

där länsstyrelsen nyligen blivit beslutsmyndighet och givits partsställning vid

domstolsprövningen. Även på några andra håll inom förvaltningsprocessrätten har

beslutsmyndigheten denna ställning.

 I samband med att det inom ramen för YTL införts ett krav på att taxiförare,

förutom körkortsbehörigheten, även förvärvar ett bevis på yrkeskunnande och

laglydnad - särskild förarlegitimation för taxi - har på nytt aktualiserats

frågan om partsställningen och fullföljdsrätten i mål enligt YTL. Liksom

beträffande trafiktillstånd är det länsstyrelsen som prövar frågor om den

särskilda förarlegitimationen och om återkallelse av denna. Inte heller här är

det allmänna part i processen och har därmed inte rätt att överklaga om

domstolen ändrar länsstyrelsens beslut.

 I denna promemoria behandlas frågan om det allmännas ställning som part i mål

om yrkestrafiktillstånd och särskild förarlegitimation för taxi enligt YTL och

därmed dess rätt att överklaga domstols avgörande i dessa mål. I promemorian

föreslås en sådan ordning. Enligt förslaget skall det allmännas talan i mål

enligt YTL föras av länsstyrelsen. Lagändringarna föreslås träda i kraft den 1

juli 1995.

 Utredningen har i samråd med Kommunikationsdepartementet beslutat att med

förtur utreda förutsättningarna för att i mål enligt YTL, beträffande såväl

trafiktillstånd som särskild förarlegitimation för taxi, införa ett

tvåpartsförfarande med länsstyrelsen som motpart till den enskilde på samma sätt

som nyligen har skett på körkortsområdet (47 § KKL). Vi har under hand haft

kontakt med företrädare för förvaltningsdomstolarna, Vägverket (VV) och

länsstyrelserna samt vidare haft tillgång till avgjorda ärenden och mål om

trafiktillstånd och förarlegitimation.

Promemorians lagförslag

Förslag till lag om ändring i yrkestrafiklagen (1988:263)

Härigenom föreskrivs i fråga om yrkestrafiklagen (1988:263) att det i lagen

skall införas en ny paragraf, 23 a §, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 23 a §

 Länsstyrelsen för hos

 allmän förvaltningsdomstol

 det allmännas talan i mål

 enligt denna lag. Den får

 föra talan även till förmån

 för den enskilda parten.

 Om länsstyrelsen

 överklagar en allmän

 förvaltningsdomstols be-

 slut, skall överklagandet

 ha kommit in inom tre

 veckor från den dag då det

 överklagade beslutet

 meddelades

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995 och tillämpas endast i de fall

länsstyrelsens beslut meddelats efter utgången av juni 1995.

Remissinstanser

1 Kammarrätten i Stockholm

2 Länsrätten i Göteborgs och Bohus län

3 Domstolsverket

4 Vägverket

5 Länsstyrelsen i Stockholms län

6 Länsstyrelsens samrådsgrupp för yrkestrafikfrågor

7 Länsstyrelsen i Älvsborgs län

8 Länsstyrelsen i Jämtlands län

9 Fria Taxi Riksförbund

10 Svenska Bussbranschens Riksförbund

11 Svenska Taxiförbundet

12 Landsorganisationen

13 Svenska Åkeriförbundet

14 Svenska Lokaltrafikföreningen

Lagrådsremissens lagförslag

 Förslag till lag om ändring i yrkestrafiklagen (1988:263)

 Härigenom föreskrivs att det i yrkestrafiklagen (1988:263) skall införas en ny

paragraf, 23 a §, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 23 a §

 Länsstyrelsen för det

 allmännas talan hos allmän

 förvaltningsdomstol i mål

 enligt denna lag. Väg-

 verket för dock denna

 talan i mål om

 återkallelse av tillstånd

 till linjetrafik som

 berör flera län.

 Länsstyrelsen och

 Vägverket får föra talan

 även till förmån för den

 enskilda parten.

 Om länsstyrelsen eller

 Vägverket överklagar en

 allmän förvaltnings-

 domstols beslut, skall

 överklagandet ha kommit

 in inom tre veckor från

 den dag då beslutet

 meddelades.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995 och tillämpas i de fall till-

ståndsmyndighetens beslut eller en länsstyrelses beslut rörande förarlegi-

timation meddelats efter utgången av juni 1995.

Lagrådet

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1995-03-21

Närvarande: f.d. justitierådet Ulf Gad, justitierådet Johan Munck,

regeringsrådet Leif Lindstam.

Enligt en lagrådsremiss den 16 mars 1995 (Kommunikationsdepartementet) har

regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om ändring

i yrkestrafiklagen (1988:263).

Förslaget har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn Marianne

Gauffin-Pehrson.

Lagrådet lämnar förslaget utan erinran.

Kommunikationsdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 30 mars 1995

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],

Hjelm-Wallén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Heckscher, Hedborg,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1994/95:191 Partsställningen i mål enligt

yrkestrafiklagen.