Regeringens skrivelse 1992/93:255

Skr om inriktningen av det svenska miljöarbetet inom        1Q02/93-255

EES och EG

Regeringen bereder riksdagen tilllllle att ta del av vad som tagits upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokoUet den 13 maj 1993.

På regeringens vägnar

Cari[REDACTED_EFTERNAMN]

Obf[REDACTED_EFTERNAMN]

1 Riksdagen 1992193. 1 saml. Nr 255

Miljö- och naturresursdepartementet

Skr. 1992/93:255

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 13 maj 1993

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], af[REDACTED_EFTERNAMN], Dinkel­spiel,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], P.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Inriktningen av det svenska miljöarbetet inom EES och EG

En offensiv svensk miljöpolitik är av betydelse for att ge miljöfrågorna ökad tyngd i EG och i EES-avtalets institutioner, framhåller EES-utskottet i sitt betänkande 1992/93:EU1. Sverige borde, enligt utskottet, ta ull vara den möjUghet att påverka miljöpolitiken som ges enligt EES-avtalet. Regeringens strategi for detta arbete borde enligt utskottet redovisas for riksdagen senast under våren 1993.

Jag kommer i det följande att redovisa derma strategi. Redovisningen inleds med en beskrivning och bedömning av förhållandena inom EG och EES ur miljösynvinkel. Därefter redovisas utgångspunkterna för regeringens arbete inom EG/EES och följs av en beskrivning av hur regeringen arbetar for att ta till vara de möjligheter som närmandet till EG ger på miljöområdet. Slutligen diskuteras vissa centrala sakfrågor som det finns anledning att särskilt uppmärksamma i kontakterna med EG.

Syftet med min redovisning är, i enlighet med riksdagens önskemål, att ange hur det svenska miljöarbetet ska bedrivas utifrån de nya forat-sättitingar som skapas genom EES-avtalet och vid ett svenskt medlem­skap i EG/EU.

De nu pågående medlemskapsforhandlingama berörs endast översikt­ligt. Huvudiiuiktningen for dessa forhandlingar angavs av statsrådet Dinkelspiel i det svenska öppningsanförandet den 1 februari.

Frågor som berör Euratomfördraget, t.ex. strålskydd och kontrollen av klyvbart material, tas inte upp i denna strategi. Dessa firägor redo­visades for riksdagens EG-delegation i särskild ordning den 28 april 1993.

1   Sverige och EG

Skr. 1992/93:255

1.1   Miljö i EG

EG är en betydelsefull organisation i internationella miljösammanhang eftersom den kan &tta beslut som är bindande för medlemsstaterna. EG spelar dessutom en viktig roll i andra internationella organisationer genom att med dessa formulera miljöpolitiska synpunkter och driva miljökrav på olika områden.

Miljöpolitikens betydelse har vuxit inom EG. Liksom i Sverige har miljöhänsyn blivit allt viktigare bland EG:s medlemsländer. En gemen­sam miljöpoUtik har vuxit fram med ett ofta omfattande och ambitiöst regelverk med bindande föreskrifter.

Viktiga delar av miljöpolitiken ligger emellertid fortfarande kvar hos medlemsländerna, eftersom flertalet av de gemensamma miljöbesluten är av minimikaraktär, fettade enligt artikel 130s i Romfördraget. Detta imiebär att medlemsländerna kan infora strängare åtgärder, förutsatt att dessa inte strider mot de allmänna reglema i Romfordraget såsom de kommer till uttryck i exempelvis artikel 30 och 36 om varors fria rör-hghet. Vidare är det inte alla miljöfrågor som omfattas av särskilda EG-regler. I sådana frågor har medlemsländerna kvar möjligheten att be­sluta om egna regler såvida de inte strider mot Romfördragets allmänna regler.

Miljöreglema i artikel 130 innebär att beslut måste fettas etihälligt, vilket innebär att ett enskilt land kan blockera beslut. De harmoniserade regler som beslutas enligt artikel 100a i Romfördraget kan fettas med kvalificerad majoritet.

När Maastrichtfördraget träder i kraft kommer beslut om nya miljö-regler att kunna tas med kvalificerad majoritet även på områden som inte avser den inre marknaden utan grandas pä artikel I30s i Romför­draget, exempelvis regler om utsläpp till luft och vatten. Enskilda län­der kommer alltså inte att kunna blockera skärpta krav på sädana om­råden. Fortfarande skall dock regler som rör miljöskatter, markanvänd­ning och viktigare energifirågor beslutas enhälligt.

Successivt har EG:s hälso- och miljöregler skärpts och skillnaderna mellan EG:s och Sveriges politik har därigenom minskat. Det finns mycket som pekar på att EG:s miljöpolitik inkl. lagstiftning och pro­gramsamarbete kommer att skärpas och utvecklas ytterligare under kommande år. De nuvarande kandidatländerna kan vid medlemskap förväntas bidra till denna utvecklingen.

Vid EG:s toppmöte i Maastricht fettades beslut som innebär att större utrymme ges åt miljöpolitiken, som får ställning som ett av gemen­skapens viktigaste politikområden.

I det femte miljöhandlingsprogrammet (A European Community Pro-

gramme of Policy and Action in Relation to the Environment and Su-

stainable Development) som utarbetats av kommissionen slås EG:s

ambitioner fest. Ett viktigt mål är att miljöhänsyn skall integreras i olika

3

samhällssektorer. Ekonomiska styrmedel skall utvecklas. Målet skall    Skr. 1992/93:255 vara en hållbar utveckling. Miljöproblem skall förebyggas. EG:s miljö­ministrar har ställt sig bakom programmets allmänna inriktning.

Ett viktigt instrument i EG:s miljöarbete blir den europeiska miljö­byrån (EEA) som är på väg att inrättas.

EEA skall bl.a. övervaka tniljösituationen i länderna.

EG har också inrättat en kemikaliebyrå - European Chemicals Bureau - lokaliserad till miljöinstitutet vid det gemensamma forskningscentrat IRC (Joint Research Centre) i Ispra i Italien. Byrån skall ha tekniska, vetenskapliga och uppföljande arbetsuppgifter som följer av EG:s direk­tiv på kemikalieområdet.

1.2  EG:s inre marknad

Genom den inre marknaden avvecklas återstående handelshinder mellan medlemsländerna. De krav som ställs på varor skall i princip harmoni­seras mellan länderna. Exempel på detta är bilavgaskrav och kemikalie­krav. Viktigt i detta sanmianhang är att tillgodose berättigade miljö­skyddskrav. Enligt artikel 100a i Romfördraget skall kommissionen i sina förslag till harmoniseringsåtgärder utgå firån en hög nivå för miljö­skydd.

I princip iimebär sädana harmoniserade regler att enskilda medlems­länder inte kan tillämpa lindrigare eller strängare bestämmelser. Under vissa begränsade förutsättningar ges dock medlemsstater enUgt artikel l(X)a möjUghet att tillämpa strängare miljökrav än de gemensamma även på områden som täcks av handelsrelaterade rättsakter (den s.k. miljö-garantin). Exempelvis har kommissionen den 2 december 1992 gett Tyskland rätt att behålla strängare krav på saluförande av pentaklorfenol än vad som gäller enligt direktiv 91/173/EEG. Detta beslut kommer dock att prövas av EG-domstolen.

Om gemensamma normer i form av särskilda EG-rättsakter saknas, är huvudregeln att en vara som lagUgen saluförs i ett medlemsland får saluföras i alla medlemsländer. Vissa möjligheter finns dock även här att göra undantag, bl.a. för att skydda människors, djurs och växters liv, hälsa och säkerhet. EG-domstolen har gjort klart att den rätten enhgt artikel 36 i Romfordraget innefettar miljöpolitiska åtgärder. Åt­gärden i fråga måste syfta till att uppfylla legitima miljöskyddsbehov och miljöinttesset måste stå i proportion till den handelshindrande efiFek-ten.

I ett uppmärksammat fell från år 1987 gav EG-domstolen Danmark rätt att av miljöskäl under vissa villkor förbjuda försäljning av drycker i engångsförpackningar. Rätten att vidta egna åtgärder på områden där gemensamma normer saknas har också festslagits genom den s.k. Val-loniet-domen, som gällde rätten for den belgiska regionen Valloniet att vägra ta emot avfell utifrån.

Mot den angivna bakgrunden är det av stor betydelse vilken artikel i Romfördraget som ligger till grund för miljöreglema, artikel 100a eller artikel 130s. EG-domstolen fenn i en dom år 1991 att det var felaktigt

att som rättslig grund for ett direktiv om avfell frän titandioxidindustrin Skr. 1992/93:255 (89/428/EEG) använda artikel I30s. I stället skulle artikel 100a tilläm­pas. Härefter har dock domstolen i en dom frän den 17 mars 1993 om EG:s ramdirektiv för avfell sfegit fest att om miljömålet är det huvud-sakhga syftet med ett direktiv så skall artikel I30s användas, även om det finns aspekter som har betydelse för den ii\ie marknaden. Det är ännu för tidigt att säga vilka effekter detta beslut lär på andra områden.

1.3  Sverige och EES-avtalet

EES-avtalet skapar nya möjligheter för ett intensifierat miljösamarbete och ger Sverige en pfettform att påverka den framtida gemensamma miljöpohtiken i Västeuropa.

Avtalet innehåller en uttalad miljöambition. Åtgärder som vidtas på miljöområdet skall syfta till att bevara, skydda och förbättra miljön, bidra till skydd av människors hälsa och säkerställa ett klokt och ratio­nellt umyttjande av naturresurserna.

EES kommer att leda till ett omfettande samordningsarbete mellan EG och de EFTA-länder som ingår i EES. Detta gäller för de regelområden som omfattas av avtalet. På samma villkor som EG-ländema kommer vi att kunna delta i EG-kommissionens expertgrupper. När förslag behand­las i EG:s ministerråd kommer EFTA-länderna att kunna begära löpan­de information och samråd med EG fÖr att på så vis kunna påverka den slutliga utformningen av nya regler. Nya EG-regler tas inte in auto­matiskt i EES-avtalet utan måste godtas av EFTA-länderna.

Enhgt EES-avtalet skall Sverige tillämpa EG:s regler om bl.a. miljö­konsekvensbeskrivningar, information om miljön, utsläpp av miljöfar-hga ämnen till luft och vatten samt avfallshantering. Vi kan i allmänhet tillämpa strängare krav på dessa områden eftersom EG:s regler i huvud­sak är minimikrav. EES-avtalet omfettar i stort sett alla viktigare EG-rättsakter på miljöområdet, med undantag för främst namrvård.

Vad avser särskilda miljökrav för varor - där reglema är harmonisera­de - har Sverige i vissa feU striktare regler än EG. Pä dessa områden har särlösningar förhandlats fram i EES-avtalet. Syftet med dessa är att Sverige inte skall behöva sänka miljökrav.

För avgaskrav på motorfordon gäller att Sverige kan behålla nuvaran­de regler, som bl.a. stäUer särskilda krav på avgasreningens hållbarhet och tillverkarens ansvar. Sverige behåller också möjligheten att ha ett system med miljöklasser med effektiva ekonomiska styrmedel. Från år 1995 gäller dock fri cirkulation för bilar som godkänts enligt EG:s regler. Då skall också de angivna särlösningarna följas upp.

Även på kemikalieområdet finns särlösningar i EES-avtalet. Sverige behåller sina regler för klassificering och märkning. Ett samarbete EG-EFTA har inletts för att finna gemensamma regler for klassificering och märkning av kemikalier i de fell det finns skillnader. Målet är gemen­samma regler till år 1995, men EES-avtalet innebär inte att Sverige är tvunget att ta över EG:s regler om skillnader kvarstår. En översyn skall göras under 1994.

Sverige behåller sina mer långtgående begränsningar av och förbud    Skr. 1992/93:255 mot farliga kemikalier som t.ex. asbest, kadmium och organiska lös­ningsmedel, liksom begränsningarna för bekämpningsmedel, kadmium i handelsgödsel, miljöfarliga batterier och ozonnedbrytande ämnen. År 1995 skall situationen ses över.

EES-avtalet innebär också att Sverige får möjlighet till samarbete med EG på områden där regelverket inte direkt ingår i avtalet, t.ex. när miljöavgifter utarbetas och åtgärdsprogram på miljöområdet tas fram. Det kan även innebära samråd inför internationella förhandlingar. Dess­utom tillförsäkras Sverige rätten att delta i EG:s samarbete om miljö­övervakning och miljöforskning.

Konsekvenserna för den svenska nuljölagstiftningen med anledning av EES-avtalet har behandfets i proposition 1991/92:170 bilaga 13 och proposition 1992/93:60. På förslag i den sistnämnda propositionen har riksdagen beslutat om ändringar i miljöskyddsfegen (1969:387), hälso­skyddslagen (1982:1080), plan- och byggfegen (1987:10) och lagen (1970:244) om allmänna vatten- och avloppsanläggningar. Dessa lag­ändringar liksom därav föranledda förfettningar på regerings- och myn­dighetsnivå kommer att tiäda i kraft i samband med att EES-avtalet träder i kraft.

1.4 De svenska medlemskapsforhandlingama

I förhandlingarna om svenskt medlemskap i EG är regeringens utgångs­punkt att högsta tillämpade ambitionsnivå skall gälla på miljöområdet. Inga normer skall behöva sänkas. Sverige skall upprätthålla och ut­veckla högt ställda normer för naturskydd och miljövård.

Redan i EG-kommissionens yttrande över den svenska medlemskaps­ansökan uttalades att Sverige som medlem förväntas komma att bidra till en skärpt miljöpolitik och ett ökat miljömedvetande inom gemenska­pen.

För svensk del är det är naUirligt att utgå från EES-avtalet, i vilket den största delen av EG:s miljöregler redan ingår. Miljöfrågor som till­kommer utöver dessa vid medlemskapsforhandlingama gäller bl.a. regler fÖr vattenkvalitet, skydd för utrottiingshotade djur samt sö41-skydd och konttoU av klyvbart material.

EG har väl utvecklade och detaljerade regler för skydd av djurarter och naturområden. Ett medlemskap iimebär att kompletteringar kan behöva göras i svenska regler om innehav av och handel med växter och djur. Några arter som skyddas enligt EG:s regler är så vanliga i Sverige att viss jakt bör tillåtas.

Det kan noteras att den svenska allemansrätten inte berörs av EES-avtalet eller ett framtida medlemskap då EG saknar gemensamma regler på området. I artikel 222 i Romfördraget anges dessutom uttryckligen att fördraget inte i något hänseende skall ingripa i medlemsstatemas egendomsordning.

På de områden där EG har beslutat om harmoniserade regler för att forverkliga den inre marknaden bör gälla att Sverige inte skall behöva

sänka miljökrav. Ansträngningar görs för att påverka EG att skärpa sitt    Skr. 1992/93:255 regelverk på dessa områden. Innehållet i de lösningar pä bl.a. kemika-he- och bilavgasonuidet som finns i EES-avtalet skall gäUa även för ett medlemskap.

2  Den svenska miljöstrategin

Regeringens utgångspunkt för det svenska arbetet inom EES/EG är att "högsta tillämpade ambitionsnivå kommer att gälla på miljöområdet och att därmed inga normer kommer att sänkas." Detta framhölls av statsrådet Dinkelspiel vid öppnandet av Sveriges förhandlingar om EG-medlemskap den I februari 1993.

En annan utgångspunkt är regeringsförklaringen som anger dels för­handlingama om EG-medlemskap, dels skapandet av ett samhälle med varaktigt hållbar utveckling för en god livsmiljö som tvä av regeringens huvuduppgifter.

Dessa utgångspunkter gör klart att miljöpolitiken måste ha en viktig roll i Sveriges arbete inom EES ram och under medlemskapsforhand­lingama. Miljöhänsyn måste integreras i alla samhällssektorer. I de fell konflikter kan komina att uppstå meUan miljöhänsyn och exempelvis handelsinttessen måste rimliga balanserade lösningar sökas som inte går ut över långsiktiga miljömål.

Genom den allt närmare knytningen till EG kommer det svenska miljöarbetet med nödvändighet att ändra karaktär. EES-avtalet innebär att vi i många fall kommer att delta i arbetet med att förbereda gemen­samma bindande regler för EES-ländema. Detta innebär vissa inskränk­ningar i den nationella beslutanderätten men skapeu' samtidigt bättre möjligheter att få till stånd längregående miljökrav i hela Västeuropa.

Inriktning på gemensamma regier snarare än nationella särlösningar kommer att bli än tydligare om Sverige blir medlem i EG. Detta skall vägas mot vetskapen att tillräckligt stränga gemensamma regler av bindande karaktär är mer verkningsfijUa än om strikta åtgärder genom­förs endast i något eller ett fåtal länder. Genom att många gemensamma miljöregler är av minimikaraktär lämnas dessutom stor frihet för de enskilda länderna att införa strängare krav.

Det är viktigt att uppmärksamma de långsiktiga positiva effekterna detta Scunarbete kan ge i form av bindande åtaganden. Sverige har länge verkat för bindande internationella åtaganden på miljöområdet, exempel­vis för att minska försurningen. Samarbetet inom EES och med EG innebär att man kan få till stånd bindande åtaganden för ett stort antal västeuropeiska länder.

Ett sådant vidgat samarbete innebär att Sverige kan bidra till utveck­lingen av det gemensamma regelverket och därigenom även gagna svensk miljö. Genom EES-samarbetet och den nu aktuella utvidgningen av EG får länder med längre gående miljökrav ökad tyngd i besluts-fettandet.

Sverige bör verka för att gemensamma bindande regler införs pä miljöområdet. Dessa regler bör i största möjliga utsträckning vara av

minimikaraktär och ligga på en så hög skyddsnivå som möjligt. Denna    Skr. 1992/93:255 typ av regler utesluter inte att längregående nationella regler infors och kan främja en dynamisk utveckling av miljöarbetet inom EES/EG. En fömtsättning for sådana nationella åtgärder är dock att de utformas så att den inre marknadens funktion inte äventyras.

Det är av gmndläggande miljöpolitisk betydelse att enskilda länder, eller en gmpp av länder, kan vidta längregående åtgärder än de gemen-sannma och därigenom visa möjliga handlingsvägar för andra stater. Hänsyn måste också kunna tas till de speciella miljöförhållanden som råder i varje område.

I de faU harmoniserade regler införs kommer detfe nödvändigtvis att minska Sveriges möjligheter att ha särlösningar inom vamrelaterade områden. Det innebär samtidigt att länder med lägre miljöambition tvingas leva upp till de feststäUda normerna.

Samtidigt är det viktigt att uppmärksamma de möjligheter som finns för EG-länder att införa längregående krav - den s.k. miljögaiantin enligt artikel 100a, punkt 4 i Romfördraget. Regeln öppnar en möjlighet - om än begränsad - för en stat som vill tillämpa strängare nationella regler om bl.a. miljö, hälsoskydd och arbetsmiljö än vad som följer av ett direktiv eller en annan rättsakt som har anfegits med stöd av artikel 100a. Även om bestämmelsen är svårtolkad och tiUämpningen oklar så vittnar den om en insikt om att behov kan finnas att tillämpa strängare hälso- och miljökrav även på harmoniserade områden.

De förbättrade möjligheter till beslut på miljöområdet som kan väntas följa på Maastrichtavtalets ratificering måste tas till vara.

2.1   Öppenhet i miljöarbetet

En fömtsättning for ett framgångsrikt miljöarbete är en öppenhet i beslutsfettandet. Öppenhet skall gälla i det svenska förhandlingsarbetet inför medlemskap liksom i arbetet inom EES-avtalets ram. Den svenska offentUghetsprincipen skaU hävdas gentemot EG och tillämpas fiiUt ut i Sverige. Gmndprincipen är att svenska synpunkter och positioner i EES-arbetet är offentliga.

Regeringen kommer regelbundet att redovisa hur miljöfrågorna drivs inom EES bl.a. i samband med budgetpropositionen. På samma sätt skall förhandlingsarbetet inför ett svenskt EG-medlemskap redovisas i största möjliga utsträckning.

Uttedningen (Ju 1992:B) angående vissa frågor om den svenska stats­förvaltningens samverkan med regeringen vid ett svenskt EG-medlem­skap m.m. överväger bl.a. former för hur synpunkter från inttesse-organisationer skall begäras in i beredningsprocessen. Utredningens betänkande vänfes inom kort.

En utredning (M 1993:02) har tillsatts för att belysa miljökonsekven­serna för Sverige av olika former for deltagande i den västeuropeiska integrationen. Utredningen skaU redovisa konsekvenserna av ett med­lemskap i EG/EU resp. konsekvenserna av att stå utanför ett sådant

samarbete.   Utredningens redovisning kommer att utgöra ett viktigt    Skr. 1992/93:255 underlag mför ställningstagandet om ett svenskt medlemskap.

2.2  Det svenska arbetet inom EES/EG

Genom EES kommer Sverige att fä möjlighet att påverka gemenskapens miljöpohtik. För att kunna påverka arbetet måste Sverige delta i EG:s expertgmpper. Det svenska arbetet i dessa gmpper skall omedelbart ges hög prioritet.

Kontakter skall utvecklas på alla nivåer med EG-kommissionen och med medlemsstaterna. I samband med medlemskapsforhandlingama intensifieras kontakterna. Ett antal överläggningar har genomförts och ytterligare är planerade.

Sveriges miljöattaché i Bryssel och miljörådet i Bonn är viktiga in­formations- och kontaktkanaler. Den resurs de utgör måste användas till fullo. Även de svenska ambassaderna i EG:s övriga huvudstäder utgör en viktig kanal för kontakter och en källa för information. En nära kontakt hålls med ansvariga personer och myndigheter vid kommissio­nen och i EG-ländemas huvudstäder.

Sverige har redan haft flera s.k. nationella experter som tjänstgjort vid kommissionen i Bryssel. En ökad svensk experttjänstgöring fömtses under de kommande åren. Detta är ett värdefiiUt sätt att öka kontakterna med och kunskaperna om EG och dess sätt att arbeta.

Inom regeringskansliet pågår förberedelser inför EES/EG i form av utbildning i språk, förhandlingsteknik och EG-kunskap.

Det nordiska samarbetet är viktigt i EES-sammanhang. Beslut har redan fettats att omorientera det nordiska miljöarbetet för att bätfre passa in i ett bredare västeuropeiskt perspektiv. Det nordiska arbetet bör i ökad utsttäckning inriktas på att fe fram underlag för frågor som skaU drivas inom EES/EG.

Genom medlemskap i EG fär Sverige möjlighet att fullt ut delta i de gemensamma miljöbesluten. Sverige kommer att aktivt söka stöd av och samarbeta med likasinnade stater. Vidare måste det arbete som bedrivs inom EG-parlamentet följas. Parlamentets förmåga att driva på utveck­lingen inom miljöområdet bör tas till vara. Kontakter med EG:s parla­mentariker tas fortiöpande såväl direkt som genom EFTA och i samråd med svenska parlamentariker.

Svenska miljöorganisationer bör stimuleras att verka i ett europeiskt perspektiv.

Bakgmndsdokument på olika områden skall utarbetas och utgöra underlag för Sveriges arbete och ställningsfegande. Dessa dokument utvecklas i samråd med berörda departement och myndigheter och i dialog med berörda intressenter. Härigenom främjas den eftersträvade integrationen av miljöhänsyn i olika sektorer.

2.3  Miljöfrågor av särskild betydelse

Skr. 1992/93:255

Följande frågor bör uppmärksammas i det fortsatta arbetet inom EES/EG. Genomgången är inte fuUständig utan snarare exempel på hur det svenska miljöarbetet kan inriktas på vissa centrala områden.

2.3.1  Försurning

Sverige bör verka för att EG utformar en politik med målsättningen att komma tillrätta med föroreningsproblemen. Skärpta europeiska utsläpps­normer kan på ett påtagligt sätt minska försurningen i våra marker. Nedfallet av försurande ämnen i Sverige beror i hög grad på utsläpp i andra länder. EG kan spefe en viktig roU genom att skärpa de utsläpps­regler som finns exempelvis for utsläpp från förbränningsanläggningar, genom att utveckla en övergripande politik på försumingsområdet utifrån naturens toleransgränser och genom att inom andra internationel­la organisationer verka för längregående och bindande överenskommel­ser.

2.3.2 Producentansvar och avfallsfirågor

Producentansvaret har diskuterats intensivt i Sverige, bl.a. i samband med utarbetandet av regeringens proposition 1992/93:180 om riktlinjer för en kretsloppsanpassad samhällsutveckling. I propositionen poäng­teras att producentema har en betydelsfiill roll när det gäUer att påverka en utveckling mot en kretsloppsanpassad produktutveckling och av-fellshantering. En viktig uppgift i det svenska EG-arbetet är att få ökad förståelse och stöd för detta synsätt och verka för att det kommer att prägla EG:s regler pä olika områden. Inom EG pågår redan idag en UtveckUng i denna riktning.

På avfallsområdet finns ett antal förslag till nya EG-regler. EG-kom­missionen har förordat harmoniserade regler, vilket skulle innebära att enskilda länder inte kan införa strängare krav. Flera medlemsländer motsätter sig dock harmonisering. EG:s avfellspolitik Överensstämmer på viktiga områden med den svenska, bl.a. i firåga om tillämpningen av närhets- och självförsörjningsprincipema vid omhändertagande av av­fell.

En nyhgen meddelad EG-dom ger, som tidigare nämnts, stöd för att regler på avfallsområdet baseras på miljöartikeln 130s och således utformas som minimiregler. Sverige bör verka fÖr att det fortsatte arbe­tet på detfe område inriktas på att festställa miniminivåer men dämtöver ges medlemsländema frihet att gå längre genom striktare krav och ekonomiska styrmedel.

Det kan också nämnas att det i Sverige är förbjudet att slutförvara

utländskt använt kämbränsle och kämavfeU. Förbudet finns i fegen

(1984:3) om kämteknisk verksamhet (kämteknikfegen). Det gäller sedan

den 1 januari 1993 och har inte ansetts medföra några problem i för­

hållande till EG:s regelsystem (prop. 1992/93:98, bet. 1992/93:NU11,

rskr. 1992/93:136. Ett liknande forbud gäller sedan december 1991 i    Skr. 1992/93:255 Frankrike.

2.3.3 Kemikalier

På kemikalieområdet bör Sverige verka för att EG går vidare och skär­per reglema där det behövs av hälso- och miljöskäl. Ett samarbete med detta syfte har efeblerats. Det kan behövas ytterligare begränsningar och förbud för ferUga kemikalier. De gmndläggande principer om före­tagens ansvar, den omvända bevisbördan och substitutionsprincipen som finns i svensk kemikaliefegstiftning bör tillsaininans med försiktighets­principen också bli vägledande inom EG. Utsikterna bedöms som goda att inom de närmaste åren finna gemensamma lösningar fÖr klassifice­ring och märkning av kemikalier.

Det intemationeUa samarbetet inom detfe område är av betydelse för möjUgheten att nå framgångsrika lösningar. Sverige kommer att stå som värd for ett globalt kemikaliemöte i april 1994. Mötet är en uppföljning på FN:s konferens om miljö och utveckling är 1992.

2.3.4 Bilavgaser

Sverige bör verka för att bilavgasreglema inom EG skärps och komplet­teras med regler om tiUverkaransvar. Sverige arbetar på olika sätt för detta inom EES-avtalets ram. Sverige verkar också fÖr att EG:s direktiv skall ge utrymme för effektiva ekonomiska styrmedel för att påskynda introduktionen av renare fordon och bränslen. Även här gäller det att kunna behålla och utveckfe de svenska reglema i avvaktan på att EG:s lagstiftning skärps.

2.3.5 Fysisk planering m.m.

Fysisk planering och mark- och vattenanvändning är frågor som med fördel diskuteras och samordnas över nationsgränserna utan att det för den skull ställer krav på ett gemensamt regelsystem.

I Maastrichtavtalet föreslås en utvidgning av miljösamarbetet tiU att innefetta också fysisk planering och mark- och vattenanvändning i tätorter och på landsbygden. Redan nu pågår ett arbete med en del av dessa frågor inom EG. I det femte miljöhandlingsprogrammet framhålls fysisk planering som ett viktigt styrmedel för att uppnå miljöpolitiska mål. Samarbetet och erfarenhetsutbytet på detta område bör öka.

2.3.6 Miljökonsekvensbeskrivningar

Miljökonsekvensbeskrivningar har införts i ett tjugotal olika lagar i

Sverige. EES-avtalet har föranlett en ändring i plan- och bygglagen vad

gäller miljökonsekvensbeskrivningar.  Det intemationeUa utvecklings-

U

arbetet på detfe område är intensivt och Sverige följer nära arbetet inom

EG. Med anledning av regeringens beslut att alla större beslut ska    Skr. 1992/93:255 åtföljas av en miljökonsekvensbeskrivning är det viktigt att delta i ut­vecklingen inom EG av sådana beskrivningar för planer samt program-och pohcybeslut.

2.3.7   Ekonomiska styrmedel

Det är angeläget att Sverige som EG-medlem fortsatt kan nyttja och vidareutveckla användningen av ekonomiska styrmedel i miljöpolitiken. Sverige har fler skatter och avgifter på miljöområdet än vad som är vanligt i EG-ländema. Sverige bör även som EG-medlem ha en hög ambitionsnivå på detta område. Sverige bör vara pådrivande för an­vändning av ekonomiska styrmedel i de fell där sådana styrmedel är effektiva för att nå viktiga miljömål.

Inom EG pågår utveckling av nya styrmedel inom miljöpolitiken. EG-regler på detta område finns i dag bara i fråga om punktskatter på bränslen och de är i allmänhet utformade så att en lägsta nivå för av­giften föreskrivs. Detta gäUer även fÖr ett förslag tiU en ny koldioxid­skatt.

För det mesta medför ett EG-medlemskap inte några durekta begräns­ningar i möjligheten att använda ekonomiska styrmedel i form av direk­ta avgifter. På vissa områden, exempelvis för bifevgaser, finns begräns­ningar som ifrågasatts av en rad medlemsländer. Miljöskäl talar för att gemensamma regler bör vara av minimikaraktär och att nationeUa åt­gärder som går längre inte ska förhindras. Sveriges strävan är att även de gemensamma reglema läggs på en sådan nivå att den önskvärda effekten uppnås. Ökad uppmärksamhet bör också ägnas möjhgheten att koppla ekonomiska styrmedel till EG:s regler för utsläpp till luft och vatten. Givetvis måste i dessa sammanhang en avvägning göras meUan miljöskyddsintressen och andra intressen, som t.ex. den inre markna­dens funktion.

2.3.8 Miljöövervakning

Utvecklingen av system och metoder för miljöövervakning är en viktig del i nationellt och internationellt miljösamarbete. Detta utgör en nöd­vändig bas för att se till att regler och överenskommelser följs. Särskilt viktigt är att medverka till att de system som byggs upp nationellt, regionalt och globalt och som ofta är baserade på satellitdata kan sam­ordnas. Sverige deltar aktivt i detfe arbete, bl.a. inom EG:s CORINE-projekt.

Enligt svensk uppfettning bör EG:s europeiska miljöbyrå (EEA) in­rättas så snart som möjligt.

Ökad uppmärksamhet bör enligt svensk uppfettning ägnas åt efter­levnaden av EG:s regler på miljöområdet och införandet av sanktions-möjUgheter.

12

2.3.9 Klimatfrågan

Skr. 1992/93:255

Omsorgen om jordens klimat kräver aktiva insatser för att nunska ut­släppen av koldioxid och andra växthusgaser. Klimatpolitiken måste u formas från ett intemationeUt perspektiv och i samarbete med andra stater. Långsiktigt verksamma och kostnadseffektiva åtgärder bör efter­strävas.

Det är enhgt svensk synpunkt önskvärt att en energi/koldioxidskatt införs i EG och att denna ligger på en ambitionsnivå som är likvärdig med den svenska beskattningen. Regeringens politik har presenterats i propositionen 1992/93:179 om åtgärder mot klimatpåverkan m.m.

Arbetet med EG:s strategi på klimatområdet och de planer som finns på införande av en koldioxidskatt bör följas och stödjas från svenskt håll. I klimatpropositionen sägs bl.a. att Sverige bör verka för att fä till stånd en kostnadseffektiv europeisk strategi för att begränsa koldioxid­utsläppen innefettande bl.a. miniminivåer för en koldioxidskatt.

En annan aspekt rör skattebasen och beskattningen av inhemska bräns­len. När EG fettot beslut om en gemensam koldioxidskatt bör den sven­ska skattebasen samordnas med de principer som där anges.

För avveckling av ozonpåverkande ämnen ligger EG och Sverige nu nära varandra och ytterligare samordning bör vara möjlig.

2.3.10 Biologisk mångfald och naturvård

Bevarandet av den biologiska mångfelden är ett huvudsyfte med miljö­arbetet och ges därför hög prioritet. Särskilt viktigt är att utveckla sektoremas ansvar för biologisk mångfeld. Utvecklingen av samman­hängande europeiska skyddade områden är av stor betydelse, särskilt för flyttande djurarter.

Utformningen av landskapsvårdande åtgärder är viktig för möjligheten att bevara ett öppet och levande odlingslandskap.

Gemensamma europeiska insatser behövs för att firämja utvecklingen av ett miljöanpassat jord- och skogsbmk. Särskilda insatser behövs för att inte utarma den biologiska mångfelden i Östeuropa.

2.3.11  Östeuropa och Österön

För Sverige är utvecklingen i Central- och Östeuropa av stor betydelse, inte minst på miljöområdet. Där behövs stora insatser fÖr att firämja en utveckling som går mot en accepfebel miljönivå. Genom att utveckfe den koordinerande roll G24-ländema skall ha kan gemensamma insatser från de västeuropeiska staterna fä ökad effekt. Det är viktigt att EG spelar en aktiv roll i detta arbete, exempelvis genom att utveckfe PHARE-programmet. EG:s arbete inom regionala aktiviteter, som Östersjöarbetet, bör enligt vår uppfettning främjas och stärkas.

13

2.3.12 Sektorernas mitjöansvar

Skr. 1992/93:255

Sverige arbetar fÖr att miljöhänsyn skall tas vid alla beslut och vara en gmnd för samhäUsplaneringen. Detfe gäller områden som transporter, energi samt de eueeUa näringarna.

Denna syn stämmer väl överens med EG:s femte miljöhandlingspro-gram som präglas av ambitionen att miljö skall integreras med andra sektorer.

Miljömässigt riktiga transportmedel måste, enligt svensk uppfettning, byggas ut och utvecklas som en del i utvecklingen av ett miljöanpassat transportsystem. Energieffektivitet och miljökrav måste samtidigt höjas. Detta är särskilt angeläget för att möta den ökade transportvolym som kan bli följden av den inre marknaden. Jämte arbetet inom EES/EG måste konkreta handlingsplaner för hela Europa tas fram.

Beträffande jord- och skogsbmk är det nödvändigt att slå vakt om det svenska intresset av miljöanpassad verksamhet. En tillämpning av sek­torsansvaret inom de areeUa näringarna är av avgörande betydelse för våra möjUgheter att leva upp tiU nationeUa mål och intemationeUa åtaganden pä miljö- och naturvårdsomrädena. En sådan integration av miljöhänsyn är en prioriterad svensk miljöstrategi och berör många centrala frågeställningar såsom t.ex. ekonomiska styrmedel och begräns­ning av föroreningar.

På jordbmksomrädet bör Sverige fortsätta att upprätthåUa de höga svenska kraven, t.ex. om förprövning och användning av bekämpnings­medel, och bidra tiU en högre europeisk ambitionsnivå. MöjUghetema att bibehåUa det öppna landskapet och den biologiska mångfelden är viktiga och bestäms bl.a. av möjUghetema att främja mUjöanpassad produktion. Sveriges skogspolitik stäUer krav på att håUbart umyttja skogsresursema på samma sätt som kommer tiU uttryck i de principer som slogs fest vid FN:s konferens om miljö och utveckling i Rio de Janeiro år 1992.

2.4 Annat internationellt miljösamarbete

Sverige bör verka för att EG utveckfes tiU en dynamisk intemationeU kraft pä miljöområdet.

Det svenska miljöarbetet måste samtidigt bedrivas pä bred front, i olika regionala och globafe fora. Genom vårt intemationeUa agerande och vår biständspoUtik bör Sverige verka for att miljöhänsyn tas i alla sammanhang. Jämte den roU som landet kan spela i EG:s intemationeUa arbete bör Sverige värna om rätten att agera nationeUt.

Klimatområdet är ett exempel pä vikten av EG:s engagemang globalt. För att få tiU stånd och kunna genomföra effektiva åtgärder internatio­nellt är EG:s medverkan viktig. Andra exempel är konventionen om biologisk mångfeld liksom arbetet på förverkligande av Agenda 21 som antogs vid FN:s konferens om miljö och utveckling år 1992.

14

3   Hemställan

Skr. 1992/93:255

Jag hemstäUer att regeringen

bereder riksdagen tillbe att ta del av vad jag har anfört om inriktningen av det svenska miljöarbetet inom EES och EG.

4  Beslut

Regeringen ansluter sig tiU föredragandens överväganden och beslutar i enlighet med hans hemställan.

15

gotab  43769, Stockholm 1993