Regeringens proposition

1999/2000:101

Åtgärder mot viss sparkasseverksamhet

 Prop.

 1999/2000:101

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 13 april 2000

Ingela[REDACTED_EFTERNAMN]

 Bosse[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Finansdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

Genom bestämmelser i bankrörelselagen och lagen om

finansieringsverksamhet undantas i dag vissa små ekonomiska föreningar

från kravet på tillstånd för att få bedriva bankrörelse respektive

finansieringsverksamhet. Sådana små spar- och låneföreningar, som ofta

benämns sparkassor, kan därför bedriva inlånings- och

utlåningsverksamhet gentemot egna medlemmar utan att behöva iaktta de

näringsrättsliga regler som gäller för banker och kreditmarknadsföretag.

De står inte heller under Finansinspektionens tillsyn.

Under senare år har Finansinspektionen uppmärksammat att de

aktuella undantagsbestämmelserna missbrukas och att sparkassor

registreras för att därefter användas för olika former av olaglig och

brottslig verksamhet, framför allt utomlands. En sådan utveckling är

oacceptabel. Regeringen föreslår därför att undantagsbestämmelserna tas

bort fr.o.m. den

1 juli 2000.

 Spar- och låneföreningar som har registrerats hos Patent- och

registreringsverket under tiden fr.o.m. den 14 april till den 1 juli 2000

föreslås få bedriva verksamhet med stöd av nuvarande

undantagsbestämmelser

endast till utgången av augusti 2000. För föreningar som har registrerats

före den 14 april 2000 föreslås emellertid att undantagsbestämmelserna

skall fortsätta att gälla. Regeringen avser att återkomma med

ställningstagande och förslag rörande dessa föreningars verksamhet.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 3

2 Lagtext 4

2.1 Förslag till lag om ändring i bankrörelselagen (1987:617) 4

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:1610) om

finansieringsverksamhet 5

3 Ärendet och dess beredning 6

4 Bakgrund 7

4.1 Undantagen för små sparkassor 7

4.2 Motiven för undantagsbestämmelserna 8

4.3 Närmare om missbruket av undantaget för små

 sparkassor 8

4.4 Möjligheter att ingripa mot missbruket 10

5 Överväganden 11

6 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser 13

7 Ekonomiska konsekvenser 15

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 13 april 2000 16

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till

1. lag om ändring i bankrörelselagen (1987:617),

2. lag om ändring i lagen (1992:1610) om finansieringsverksamhet.

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om ändring i bankrörelselagen

(1987:617)

Härigenom föreskrivs i fråga om bankrörelselagen (1987:617)

dels att 1 kap. 2 b § skall upphöra att gälla,

dels att nuvarande 1 kap. 2 c § skall betecknas 1 kap. 2 b §,

dels att den nya 1 kap. 2 b § skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 kap.

2 b §

Ett företag som erbjuder

kontoinsättningar enligt 2 a eller 2

b § skall vid annonsering,

skyltning och annan

marknadsföring om kontotjänsten

informera om att

kontobehållningen inte omfattas av

insättningsgarantin enligt lagen

(1995:1571) om

insättningsgaranti.

Ett företag som erbjuder

kontoinsättningar enligt 2 a § skall

vid annonsering, skyltning och

annan marknadsföring om

kontotjänsten informera om att

kontobehållningen inte omfattas av

insättnings-

garantin enligt lagen (1995:1571)

om insättningsgaranti.

Innan ett kontoavtal sluts enligt

2 a eller 2 b § skall det

kontoförande företaget informera

insättaren om att

kontobehållningen inte omfattas av

insättningsgarantin. Informationen

skall lämnas skriftligen.

Innan ett kontoavtal sluts enligt

2 a § skall det kontoförande

företaget informera insättaren om

att kontobehållningen inte

omfattas av insättningsgarantin.

Informationen skall lämnas

skriftligen.

Om ett företag inte lämnar information som anges i första eller andra

stycket eller som annars är av särskild betydelse från

konsumentsynpunkt, gäller marknadsföringslagen (1995:450).

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 2000.

2. Äldre föreskrifter skall fortfarande gälla för ekonomiska föreningar

som senast den 13 april 2000 har registrerats enligt lagen (1987:667) om

ekonomiska föreningar. Föreningar som har registrerats efter den dagen

men före ikraftträdandet får till utgången av augusti 2000 fortsätta att

bedriva inlåningsverksamhet med stöd av 1 kap. 2 b § i dess äldre

lydelse.

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:1610) om

finansieringsverksamhet

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1992:1610) om

finansieringsverksamhet

dels att 1 kap. 3 § första stycket 9 skall upphöra att gälla,

dels att nuvarande 1 kap. 3 § första stycket 10 och 11 skall betecknas

1 kap. 3 § första stycket 9 och 10.

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 2000.

2. Äldre föreskrifter skall fortfarande gälla för ekonomiska föreningar

som senast den 13 april 2000 har registrerats enligt lagen (1987:667) om

ekonomiska föreningar. Föreningar som har registrerats efter den dagen

men före ikraftträdandet får till utgången av augusti 2000 fortsätta att

bedriva finansieringsverksamhet med stöd av 1 kap. 3 § första stycket 9 i

dess äldre lydelse.

3 Ärendet och dess beredning

I en skrivelse till Finansdepartementet den 1 mars 2000 anmälde Finans-

inspektionen med hänvisning till en skrivelse från inspektionen i

oktober 1998 att otillåten verksamhet i svenska sparkassor alltjämt

synes pågå i olika länder (dnr Fi 1998/2864). Den otillåtna verksamheten

består enligt inspektionen i att sparkassorna inte håller sig inom de ramar

som i 1 kap. 2 b § bankrörelselagen (1987:617) anges för att

verksamheten skall kunna vara undantagen från den lagens tillämpning.

Inspektionen nämner också att sparkassor utbjuds via olika hemsidor på

Internet som en möjlighet att köpa sin egen bank .

I skrivelsen hemställer Finansinspektionen om att lämpliga

lagstiftningsåtgärder för att stävja missbruket skyndsamt övervägs.

Inspektionen framhåller därvid att det inom ramen för gällande regelverk

är förenat med betydande svårigheter både att hindra nyregistrering av

sparkassor av ovannämnd art och att få till stånd ett upphörande av

påvisad otillåten verksamhet.

Vid beredningen av ärendet har Riksbanken, Finansinspektionen,

Patent- och registreringsverket, Konkurrensverket, Konsumentverket,

Svenska Bankföreningen och Finansbolagens Förening beretts tillfälle att

lämna synpunkter.

Lagrådets yttrande över lagförslagen har inte inhämtats. De lagar som

föreslås bli ändrade berör visserligen ämnen som faller under Lagrådets

granskningsområde. Av vad som anförts i avsnitt 5 framgår dock att det

är uppenbart att skyndsamma åtgärder måste vidtas för att stoppa viss

sparkasseverksamhet som inte är önskvärd. Regeringen anser därför att

förslaget är så brådskande att den fördröjning av ärendet som

granskningen skulle medföra är till avsevärt men.

4 Bakgrund

4.1 Undantagen för små sparkassor

Enligt 1 kap. 2 § bankrörelselagen (1987:617) avses med bankrörelse

verksamhet i vilken ingår inlåning på konto om behållningen är nominellt

bestämd och tillgänglig för insättaren med kort varsel. Bankrörelse får

drivas endast efter tillstånd (oktroj) av Finansinspektionen eller

regeringen. Tillstånd får endast ges till banker.

Genom en bestämmelse i 1 kap. 2 b § bankrörelselagen undantas från

bankrörelsebegreppet viss inlåningsverksamhet som bedrivs av

ekonomiska föreningar. Dessa föreningar brukar vanligtvis benämnas

sparkassor. Vad undantaget tar sikte på är små spar- och låneföreningar,

som bedriver renodlad finansiell verksamhet genom att ta emot

insättningar från sina medlemmar och ge krediter till dem. Dessa

föreningar skall inte förväxlas med de ekonomiska föreningar som

bedriver sparkasseverksamhet för sina medlemmar vid sidan av en

huvudsaklig icke-finansiell verksamhet inom t.ex. konsument-, bostads-

och lantbrukskooperationen.

Förutsättningarna enligt bestämmelsen i 1 kap. 2 b § bankrörelselagen

för att bankrörelse inte skall anses föreligga är att den ekonomiska

föreningen

1. tar emot insättningar endast från de egna medlemmarna,

2. har till ändamål endast att med användande av medlemsinsättningar

tillgodose finansieringsbehov hos medlemmarna,

3. antar endast fysiska personer till medlemmar, samt

4. har högst 1 000 medlemmar.

I 1 kap. 2 c § bankrörelselagen sägs att en förening som erbjuder

kontoinsättningar vid marknadsföring av tjänsten skall informera om att

kontobehållningen inte omfattas av insättningsgarantin enligt lagen

(1995:1571) om insättningsgaranti. Vidare skall föreningen innan ett

kontoavtal sluts skriftligen informera insättaren om att kontobehållningen

inte omfattas av insättningsgarantin. Vid överträdelse av dessa

bestämmelser gäller marknadsföringslagen (1995:450).

Undantagsbestämmelserna innebär att spar- och låneföreningar som

uppfyller de angivna kriterierna kan bedriva inlånings- och

utlåningsverksamhet gentemot egna medlemmar utan att behöva iaktta

reglerna i

banklagstiftningen. De står inte heller under Finansinspektionens tillsyn

och omfattas inte av penningtvättlagstiftningen.

De spar- och låneföreningar som omfattas av undantagsbestämmelsen i

bankrörelselagen skall såsom ekonomiska föreningar vara registrerade

hos Patent- och registreringsverket (PRV) i enlighet med lagen

(1987:667) om ekonomiska föreningar. Vid denna registrering sker en

formell prövning. Dessutom sker beträffande spar- och låneföreningarna

en kontroll enligt banklagstiftningen av att ordet "bank" inte ingår i

firman samt att det angivna ändamålet för föreningens verksamhet,

såsom det anges i stadgarna, inte går utöver den ram som framgår av

undantagsbestämmelsen i bankrörelselagen.

På samma sätt som i bankrörelselagen undantas i 1 kap. 3 § första

stycket 9 lagen (1992:1610) om finansieringsverksamhet vissa

ekonomiska föreningar från kravet på tillstånd att driva

finansieringsverksamhet. Vilket av undantagen i de bägge lagarna som i

praktiken är tillämpligt i det enskilda fallet beror på om inlåningen sker

på konto där behållningen är nominellt bestämd och tillgänglig för

insättaren med kort varsel (undantaget i bankrörelselagen är tillämpligt)

eller om inlåningen sker på annat sätt (undantaget i lagen om

finansieringsverksamhet är tillämpligt). Eftersom insättningsgarantin inte

gäller för inlåning hos kreditmarknadsföretag finns det inte i lagen om

finansieringsverksamhet någon motsvarighet till bestämmelsen i 1 kap. 2

c § bankrörelselagen.

4.2 Motiven för undantagsbestämmelserna

Undantagsbestämmelsen i bankrörelselagen trädde i kraft den 1 januari

1996 i samband med att definitionen av bankrörelse i 1 kap. 2 §

bankrörelselagen ändrades (prop. 1995/96:74, bet. 1995/96:NU9, rskr.

1995/96:112). Små spar- och låneföreningar var dock inte någon ny

företeelse utan de hade funnits under lång tid. Före nämnda datum hade

de kunnat bedriva in- och utlåningsverksamhet utan tillstånd enligt

bankrörelselagen, eftersom de inte ansågs bedriva sin verksamhet

gentemot allmänheten. När allmänhetsbegreppet togs bort ur

bankrörelsedefinitionen per den 1 januari 1996 kom även

inlåningsverksamhet som inte riktar sig mot allmänheten att fordra

bankoktroj. Lagstiftaren ansåg dock att små spar- och låneföreningar

även i fortsättningen skulle kunna bedriva verksamhet utan tillstånd. Ett

uttryckligt undantag infördes därför i lagen.

Undantaget för små spar- och låneföreningar motiverades med att de

inte omfattas av så starka skyddsintressen att de måste inordnas under

den finansiella lagstiftningen. De ansågs sakna nämnvärd betydelse från

systemrisksynpunkt. De konsumentpolitiska kraven ansågs tillgodosedda

om de medlemmar som valde att förlägga sitt sparande till en sådan

förening klart och tydligt informeras om att föreningen står utanför den

samhälleliga kontroll och det garantisystem som gäller för banker.

4.3 Närmare om missbruket av undantaget för små

 sparkassor

Genom de beskrivningar som Finansinspektionen lämnat i sina skrivelser

och via efterforskningar hos PRV har i huvudsak följande uppgifter

framkommit beträffande missbruket av undantagsbestämmelsen i

bankrörelselagen för små spar- och låneföreningar.

 Under våren 1998 fick Finansinspektionen kännedom om att ett

mindre antal ekonomiska föreningar med ordet "sparkassa" i firman

marknadsfört sig som banker utomlands och erbjudit personer i bl.a.

Taiwan att göra insättningar på respektive sparkassas konto i Sverige

med löfte om mycket hög avkastning. Vid närmare granskning av

föreningarna konstaterades att de var formenligt registrerade hos PRV.

Belägg fanns dock för att föreningarna i praktiken inte följt sina stadgar

som säger att endast insättning från och utlåning av pengar till egna

medlemmar får ske och att de inte informerat om att den svenska

insättningsgarantin inte gäller för insättningarna.

Av uppgifter som erhållits från investerare/kunder samt polis och

andra myndigheter, liksom av allmänt tillgängliga uppgifter på Internet,

har vidare framkommit att sparkassorna använts för bl.a.

investeringsbedrägerier och penningtvätt. De har utfört olika banktjänster

och vänt sig till kunder i bl.a. USA. Sparkassor har vidare marknadsförts

via Internet som en "fantastisk" möjlighet att köpa sin egen "EU-bank"

till ett pris av ca

30 000 amerikanska dollar. På aktuella hemsidor på Internet beskrivs

ingående vilka tjänster som kan utföras genom den egna banken . Det

rör sig om tjänster för vilka det krävs tillstånd enligt den svenska bank-

lagstiftningen. Vidare uppges hur man kan förfara för att kringgå de

villkor som gäller för att använda undantaget för små spar- och

låneföreningar.

Beträffande de sparkassor som Finansinspektionen granskat närmare

och som kan misstänkas för olaglig verksamhet, har det kunnat urskiljas

vissa likheter. Många av ansökningarna om registrering hos PRV har

samma ingivare. I ett flertal fall anges en svensk medborgare som

delgivningsbar person, firmatecknare eller styrelseledamot. Styrelsen i

övrigt består av utländska medborgare med adresser såväl i Sverige som

utomlands. Som svenska postadresser förekommer postboxar eller fiktiva

adresser. Sparkassornas firmor påminner om existerande bankers eller

andra kreditinstituts firmor. Sparkassans verksamhetsadress,

telefonnummer, faxnummer etc. i Sverige är påhittade.

Det kan inte med säkerhet sägas hur många ekonomiska föreningar det

finns som bedriver verksamhet med stöd av de aktuella

undantagsbestämmelserna i bankrörelslagen och lagen om

finansieringsverksamhet, eftersom dessa inte är särskilt markerade i

föreningsregistret hos PRV. Sökningar i registret efter föreningar med

"sparkassa", "loan" eller "kredit" i firman har emellertid gett följande

resultat. Under 1900-talet fram t.o.m. år 1995, dvs. året innan

undantagsbestämmelserna för små spar- och låneföreningar infördes,

registrerades ca 30 sådana föreningar. Från och med år 1996 och fram till

den 1 mars 2000 registrerades ca 25 nya sådana föreningar. Dessutom

hade PRV per den 1 mars 2000 ca 35 inneliggande ansökningar för

granskning och registrering, varav 32 inkommit under år 2000. Enligt

uppgift från PRV har det därefter även kommit in ytterligare

ansökningar.

Hur många av dessa föreningar som bedriver sådan verksamhet som är

avsedd att omfattas av undantagsbestämmelserna t.ex. föreningar på

olika arbetsplatser som erbjuder anställda spar- och

finansieringsmöjligheter och hur många som kan misstänkas bedriva

olaglig verksamhet kan inte med säkerhet avgöras. Att antalet föreningar

som kan tänkas användas för olaglig verksamhet är betydande får dock

starkt stöd av det faktum att antalet registrerade föreningar och antalet

ansökningar om registrering har ökat kraftigt sedan den 1 januari 1996

och särskilt under de senaste månaderna. Finansinspektionen, liksom

PRV, har dessutom kunnat konstatera ett visst mönster i föreningarnas

formella struktur samt att många ansökningar har samma ingivare.

4.4 Möjligheter att ingripa mot missbruket

Vad gäller Finansinspektionens och PRV:s möjligheter att ingripa mot

föreningar som bedriver otillåten verksamhet kan följande noteras.

Enligt 7 kap. 21 § bankrörelselagen skall Finansinspektionen förelägga

den som driver bankrörelse utan att vara berättigad till det att upphöra

med verksamheten. Föreläggandet får enligt 7 kap. 23 § samma lag

förenas med vite enligt lagen (1985:206) om viten. Om inte ett sådant

föreläggande följs kan inspektionen vända sig till domstol för att få vitet

utdömt. Motsvarande regler finns i lagen om finansieringsverksamhet.

Finansinspektionen har på grund av delgivningssvårigheter endast i ett

fall kunnat använda sig av möjligheten att förelägga en sparkassa att vid

vite upphöra med tillståndspliktig bankrörelse. Den i det fallet berörda

sparkassan överklagade inspektionens beslut. Länsrätten avslog

överklagandet och kammarrätten meddelade inte prövningstillstånd.

Den möjlighet till ingripande som finns för PRV är att initiera en

tvångslikvidation av sparkassan. Enligt 11 kap. 4 § första stycket 4 lagen

om ekonomiska föreningar skall rätten förordna att en förening skall

träda i likvidation, om föreningens verksamhet drivs på ett sätt som

uppenbarligen inte motsvarar de förutsättningar under vilka registrering

har skett. Fråga om likvidation på den grunden prövas på anmälan av

PRV. Däremot har Finansinspektionen inte behörighet att göra sådan

anmälan. Inspektionen har dock tillskrivit PRV och hemställt att PRV i

det nyss nämnda fallet undersöker möjligheterna till anmälan om

tvångslikvidation. PRV har också gjort en sådan anmälan till tingsrätten.

5 Överväganden

Regeringens förslag: Bestämmelserna i bankrörelselagen och lagen

om finansieringsverksamhet, som undantar vissa små spar- och

låneföreningar från kravet på tillstånd för att få bedriva bankrörelse

respektive finansieringsverksamhet, skall tas bort.

Remissinstanserna: Konsumentverket motsätter sig inte förslaget men

anser det angeläget att det finns möjlighet för små spar- och

låneföreningar att fortsätta bedriva seriös verksamhet utan krav på

särskilt tillstånd. Finansbolagens Förening delar synen att det är

angeläget att skyndsamma åtgärder vidtas för att stoppa missbruk men

känner tveksamhet inför förslaget att ta bort undantaget för inlånings-

och finansieringsverksamhet i små spar- och låneföreningar. Vidare

ifrågasätter föreningen om inte omfattningen och det sätt på vilket

missbruk sker behöver klarläggas ytterligare. Övriga remissinstanser

tillstyrker förslaget.

Skälen för regeringens förslag: Av allt att döma förekommer sedan

en tid tillbaka ett missbruk av undantagsbestämmelserna i 1 kap. 2 b §

bankrörelselagen och 1 kap. 3 § första stycket 9 lagen om

finansieringsverksamhet för små spar- och låneföreningar. Spar- och

låneföreningar registeras hos PRV som ekonomiska föreningar och

uppfyller därvid de formella krav som gäller för sådan registrering enligt

lagen om ekonomiska föreningar. Missbruket består i att föreningarna i

praktiken inte håller sig till den verksamhet som anges i stadgarna, dvs.

att endast ta emot insättningar från medlemmar och tillgodose deras

finansieringsbehov. I stället bedrivs verksamhet som går utöver de ramar

som anges i de nämnda bestämmelserna i bankrörelselagen och lagen om

finansieringsverksamhet och som därmed kräver auktorisation. Det finns

starka indikationer på att vissa föreningar bedriver olika former av

brottslig verksamhet utomlands, bl.a. investeringsbedrägerier. Dessutom

finns tecken på att den otillåtna verksamheten tilltar i omfattning. För

detta talar det faktum att sparkassor marknadsförs på Internet som en

 fantastisk möjlighet att köpa sin egen EU-bank i kombination med

att antalet ansökningar om registrering av nya spar- och låneföreningar

hos PRV har ökat påtagligt särskilt under de senaste månaderna.

Tydligen finns det ett intresse för att gentemot personer utomlands

bedriva otillåten, bankliknande verksamhet med stöd av den officiella

status som en registrering hos PRV innebär.

Den beskrivna utvecklingen är givetvis oroväckande och det framstår

som uppenbart att skyndsamma åtgärder måste vidtas för att stoppa den.

Förutom att ett växande antal personer löper risk att bli utsatta för

bedrägerier och annan ekonomisk brottslighet står Sveriges goda rykte på

den internationella bank- och finansmarknaden på spel. Eftersom

verksamheten till synes huvudsakligen bedrivs utomlands och riktas till

personer utomlands är möjligheterna för det svenska rättsväsendet att på

ett verkningsfullt sätt komma åt den otillåtna och brottsliga hanteringen

begränsade. Som framgår av den tidigare beskrivningen är även

Finansinspektionens och PRV:s nuvarande möjligheter att ingripa mot

den här typen av olaglig verksamhet begränsade och alltför tidskrävande

för att vara verkningsfulla.

I likhet med vad som anfördes i lagmotiven vid införandet av

undantagsbestämmelserna i bankrörelselagen och lagen om

finansieringsverksamhet för små spar- och låneföreningar anser

regeringen att det varken från systemrisksynpunkt eller av

konsumentskyddsskäl i och för sig finns tillräcklig anledning att låta den

finansiella regleringen omfatta verksamheter som bedrivs inom de i

undantagsbestämmelserna angivna ramarna. Problemet är således

egentligen inte undantagen i sig utan att det saknas effektiva medel att

förhindra eller stoppa att de används som bas för otillåten eller brottslig

verksamhet. Den närmast till hands liggande åtgärden vore därför att

förse Finansinspektionen och/eller PRV med effektivare möjligheter att

ingripa. Detta låter sig emellertid inte göras på ett enkelt sätt, särskilt inte

om en snabb åtgärd eftersträvas. Utökade sanktions- eller

ingripandemöjligheter för Finansinspektionen inrymmer viktiga

principiella överväganden och bör göras i ett större sammanhang.

Detsamma gäller med avseende på PRV. Det skulle i så fall innebära att

ingrepp måste göras i lagen om ekonomiska föreningar. Eftersom det är

fråga om en lagstiftning som gäller generellt för ekonomiska föreningar

behöver även ett sådant ingrepp övervägas i ett vidare perspektiv än det

som nu är för handen. Ändring i en sådan central associationsrättslig

lagstiftning fordrar dessutom en grundligare analys och beredning.

Sammanfattningsvis kan konstateras att det inte är en framkomlig väg att

i detta sammanhang ge Finansinspektionen eller PRV ett vidgat

handlingsutrymme, vilket annars vore önskvärt.

Ett i och för sig tänkbart alternativ är att införa ytterligare

begränsningar i undantagsbestämmelserna i bankrörelselagen och lagen

om finansieringsverksamhet och därigenom inskränka

tillämpningsområdet för undantag. Mot detta talar att de sparkassor som

bedriver otillåten verksamhet redan i dag uppfyller de formella kraven

vid registrering hos PRV. Det finns därför inte skäl att tro att enbart

införande av ytterligare förutsättningar i de aktuella

undantagsbestämmelserna skulle kunna bryta detta handlingsmönster.

Detta alternativ kan därför avfärdas.

 Den åtgärd som synes återstå för att få ett verkningsfullt och snabbt

stopp på fortsatt missbruk är att förhindra registrering hos PRV av nya

spar- och låneföreningar. Detta kan uppnås genom att den legala grunden

för att bedriva verksamheten, dvs. undantagen i 1 kap. 2 b §

bankrörelselagen och 1 kap. 3 § första stycket 9 lagen om

finansieringsverksamhet, tas bort. En ansökan om registrering hos PRV

av en ekonomisk förening kan därefter inte baseras på undantaget,

eftersom inlåning och utlåning till medlemmar i föreningen kommer att

kräva tillstånd enligt någon av de nämnda lagarna. Av 15 kap. 4 § lagen

om ekonomiska föreningar följer att PRV inte får registrera en förening

som ämnar bedriva verksamhet som strider mot lag.

I linje med vad som nu anförts föreslår regeringen att undantagen i

1 kap. 2 b § bankrörelselagen och 1 kap. 3 § första stycket 9 lagen om

finansieringsverksamhet utmönstras. Det innebär i sin tur att det behöver

tas ställning till vad som skall gälla för de spar- och låneföreningar som

är registrerade hos PRV när undantagen försvinner. Denna fråga

behandlas i nästa avsnitt.

6 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser

Regeringens förslag: Lagändringarna skall träda i kraft

den 1 juli 2000. Spar- och låneföreningar som under tiden fr.o.m. den

14 april till den 1 juli 2000 registreras enligt lagen om ekonomiska

föreningar får bedriva verksamhet med stöd av nuvarande

undantagsbestämmelser i bankrörelselagen och lagen om

finansieringsverksamhet endas till utgången av augusti 2000. För

föreningar som har registrerats före den 14 april 2000 skall

undantagsbestämmelserna fortsätta att gälla.

Remissinstanserna: Patent- och registreringsverket anmärker att det

finns en risk för att PRV sätts under stor press att utföra registrering av

nya sparkassor som kommer in med ansökan härom under den sista tiden

före ikraftträdandet. Finansinspektionen anser att det borde finnas en

övergångsbestämmelse som skiljer de legitima föreningarna från de som

kan antas bedriva illegal verksamhet. Endast de förra borde enligt

inspektionens uppfattning få fortsätta att bedriva verksamhet med stöd av

de aktuella bestämmelserna efter ikraftträdandet.

Skälen för regeringens förslag: Med tanke på att tillströmningen av

ansökningar om registrering av nya spar- och låneföreningar hos PRV

ökar och att det finns goda grunder anta att dessa föreningar är avsedda

att användas för otillåten verksamhet är det angeläget att den föreslagna

lagstiftningsåtgärden kan träda i kraft så snart som möjligt. Detta bör ske

redan den 1 juli 2000.

När lagändringarna trätt i kraft kan PRV vägra registrering av nya

föreningar med verksamhet som nu ryms inom de aktuella

undantagsbestämmelserna i bankrörelselagen och lagen om

finansieringsverksamhet. Som PRV anmärkt finns en risk att verket

utsätts för ett tryck att före ikraftträdandet av lagändringarna registrera

nya spar- och låneföreningar. För att motverka detta föreslås att

föreningar som registreras hos PRV från och med den dag då

propositionen lämnas till riksdagen och förslaget därmed offentliggörs

 fram till ikraftträdandet får fortsätta att bedriva verksamhet med stöd av

nuvarande undantag under en starkt begränsad tid.

Den föreslagna ordningen innebär att ansökningar om registrering av

spar- och låneföreningar som kommit in till PRV men inte

färdigbehandlats vid ikraftträdandet inte kommer att kunna beviljas.

Bland de spar- och låneföreningar som finns registrerade hos PRV

finns sådana som bedrivit verksamhet under lång tid. Det gäller sådana

föreningar som tillkommit före lagändringen 1996. Det finns inga tecken

på att det inom dessa föreningar bedrivs verksamhet som strider mot de

förutsättningar som anges i bankrörelselagen och lagen om

finansieringsverksamhet för att de skall kunna vara undantagna från den

finansiella regleringen. Om sådana legitima föreningar skulle tvingas att

upphöra med sin verksamhet redan per den 1 juli 2000 skulle det kunna

få icke önskvärda konsekvenser och orättmätiga konsekvenser för

medlemmarna, framför allt de som beviljats lån av föreningen. Det är

heller inte något realistiskt alternativ för dessa små föreningar att

ombildas till medlemsbanker eller kreditmarknadsföretag. Det krävs

därför en ordning som gör det möjligt för föreningarna att leva vidare

efter nämnda datum. Detta kan åstadkommas genom att dessa föreningar

får fortsätta att använda sig av undantagsbestämmelserna.

Det kan, som Finansinspektionen anför, befaras att det bland de spar-

och låneföreningar som registrerats efter den 1 januari 1996 finns ett

betydande antal föreningar som bedriver otillåten verksamhet eller är

ämnade för detta. Det är emellertid inte görligt att i det här

sammanhanget

 genom en övergångsbestämmelse skilja sådana föreningar från de

som kan betraktas som legitima, även om det vore önskvärt.

Inom Finansdepartementet bereds för närvarande Banklagskommitténs

huvudbetänkande "Reglering och tillsyn av banker och

kreditmarknadsföretag" (SOU 1998:160). Betänkandet har

remissbehandlats. I betänkandet föreslås att bankernas ensamrätt att ta

emot inlåning skall avskaffas samt att, såvitt nu är av intresse, 1 kap. 2 b-

c §§ bankrörelselagen skall upphävas. Kommitténs förslag innebär vidare

att inlåning från allmänheten i kombination med utlåning till allmänheten

skall vara tillståndspliktig och ställas under reglering och tillsyn.

Begreppet allmänheten definieras inte i kommitténs lagförslag. I

motivtexten sägs emellertid att om verksamheten inte vänder sig till fler

än ca 1 000 personer (fysiska eller juridiska) bör den inte anses innefatta

utlåning till allmänheten. Om kommitténs förslag följs, skulle det för de

aktuella spar- och låneföreningarna innebära att de kan fortsätta att

bedriva sin verksamhet utan lagreglering och tillsyn.

En proposition som behandlar kommitténs förslag beräknas kunna

överlämnas till riksdagen senast under första halvåret år 2001. Senast

i det sammanhanget avser regeringen att lämna förslag som omfattar

de spar- och låneföreningar som registrerats hos PRV före

den 14 april 2000. Vad som framdeles skall gälla i fråga om befintliga

spar- och låneföreningar och under vilka förutsättningar som nya

föreningar skall kunna bedriva verksamhet får bedömas i ljuset av den

nya lagstiftning för banker och kreditmarknadsföretag som bereds på

grundval av Banklagskommitténs betänkande och vikten av att föhindra

missbruk av sparkassor.

7 Ekonomiska konsekvenser

Förslaget att ta bort undantagsbestämmelserna i 1 kap. 2 b §

bankrörelselagen och 1 kap. 3 § första stycket 9 lagen om

finansieringsverksamhet bedöms inte ha några statsfinansiella

konsekvenser.

Finansdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 13 april 2000

Närvarande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden
[REDACTED_EFTERNAMN], Engqvist,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition Åtgärder mot viss sparkasseverksamhet

 Lagen omtryckt 1996:1001.

 Lagen omtryckt 1996:1004.

Prop. 1999/2000:101

16

1

16

16