Regeringens proposition

2000/2001:27

En ny statistiklagstiftning

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 19 oktober 2000

Lena Hjelm-Wallén

 Britta[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Justitiedepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås en ny lagstiftning om den officiella statistiken.

Lagförslaget innebär att gällande regler för den officiella statistiken

förs samman till en lag. I förslaget har en anpassning gjorts till

bestämmelserna i EG:s dataskyddsdirektiv och personuppgiftslagen när

det gäller behandlingen av personuppgifter för framställning av officiell

statistik.

Propositionen innehåller också förslag till vissa andra ändringar och

kompletteringar av gällande regler. Dessutom föreslås ett rättsligt skydd

för beteckningen Sveriges officiella statistik och för en symbol för den

officiella statistiken.

Slutligen föreslås en ändring i den s.k. statistiksekretessen (9 kap. 4 §

sekretesslagen).

Den nya lagen och ändringen föreslås träda i kraft den 1 april 2001.

I propositionen redovisas också resultatet av utvärderingen av

statistikreformen och regeringens ställningstagande till de förslag som

utredningen lägger fram.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 4

2 Lagtext 5

2.1 Förslag till lag om den officiella statistiken 5

2.2 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) 11

3 Ärendet och dess beredning 12

4 Allmänna utgångspunkter 13

4.1 Den officiella statistiken 13

4.1.1 Bakgrund 13

4.1.2 Gällande regler 14

4.1.3 Begreppet officiell statistik 15

4.1.4 Officiell statistik och personuppgiftslagen 15

4.2 Internationella regler om statistik 19

4.2.1 EG:s rättsakter 19

4.2.2 Förordningen om gemenskapsstatistik 20

4.2.3 Dataskyddsdirektivet 22

4.2.4 Övrigt 23

5 Det statistiska systemet 26

5.1 En nödvändig kunskapskälla 26

5.2 De statistikansvariga myndigheterna 26

5.2.1 Ansvaret för den sektorövergripande statistiken 26

5.2.2 Ansvaret för den sektoranknutna statistiken 27

5.2.3 Samverkan ökar tillgängligheten 28

5.3 Utvärderingen av statistikreformen 28

5.3.1 Reformen har fungerat bra 28

5.3.2 EU-medlemskapets påverkan 29

5.4 Bedömningar 30

5.4.1 Förstärkt samordning av den officiella statistiken 30

5.4.2 Kostnadsfri tillgänglighet 30

5.4.3 Ändrad ansvarsfördelning 31

6 En ny statistiklag 32

6.1 Sammanhållen reglering 32

6.2 Officiell statistik och övrig statistik 32

6.3 Uppgifter till statistiken 35

6.3.1 Uppgifter från enskilda 35

6.3.2 Uppgifter från myndigheter 38

6.4 Skydd för beteckningen Sveriges officiella statistik m.m. 41

6.5 Behandling av personuppgifter 42

6.5.1 Reglering av statistikregister 42

6.5.2 Framställning av statistik 45

6.5.3 Informationsskyldighet 47

6.6 Longitudinella studier 49

6.7 Bortfallsanalyser 53

6.8 Uppgiftsskydd 54

6.8.1 Statistiksekretess 54

6.8.2 Olovlig identifiering 57

6.9 Bevarande och gallring 57

6.10 Tvångsmedel och ansvar 59

6.11 Överklagande m.m. 61

7 Ekonomiska konsekvenser 63

8 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser 64

9 Författningskommentar 66

9.1 Förslaget till lag om den officiella statistiken 66

9.2 Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen 73

Bilaga 1 Statistikregelgruppens författningsförslag 77

Bilaga 2 Förteckning över remissinstanser 85

Bilaga 3 Förteckning över remissinstanser 86

Bilaga 4 Lagrådsremissens lagförslag 87

Bilaga 5 Lagrådets yttrande 95

Utdrag ur protokoll från regeringssammanträdet

den 19 oktober 2000 102

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till

1. lag om den officiella statistiken,

2. lag om ändring i sekretesslagen (1980:100).

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om den officiella statistiken

Härigenom föreskrivs följande.

Tillämpningsområde m.m.

1 § Denna lag innehåller bestämmelser om officiell statistik.

Regeringen meddelar bestämmelser om vilka myndigheter som ansva-

rar för officiell statistik (statistikansvariga myndigheter).

Bestämmelserna i 14, 15 och 19 §§ gäller även vid framställning av

annan statistik hos en statistikansvarig myndighet.

2 § Personuppgiftslagen (1998:204) gäller vid framställning av statistik

i den mån det inte finns avvikande bestämmelser i denna lag.

3 § Officiell statistik skall finnas för allmän information, utrednings-

verksamhet och forskning. Den skall vara objektiv och allmänt till-

gänglig.

4 § När officiell statistik görs tillgänglig skall den vara försedd med

beteckningen Sveriges officiella statistik eller den symbol som framgår

av bilaga till denna lag. Beteckningen eller symbolen får endast användas

för officiell statistik.

Uppgiftsskydd m.m.

5 § Den officiella statistiken skall framställas och offentliggöras med

beaktande av behovet av skydd för fysiska och juridiska personers

intressen.

Bestämmelser om sekretess finns i sekretesslagen (1980:100).

Bestämmelser om skydd mot kränkning av enskilds personliga

integritet genom behandling av personuppgifter finns i personuppgifts-

lagen (1998:204).

6 § Uppgifter i den officiella statistiken får inte sammanföras med

andra uppgifter i syfte att utröna enskilds identitet.

Uppgiftsskyldighet

Näringsidkare

7 § Näringsidkare skall för den officiella statistiken lämna uppgifter

om

1. namn och person- eller organisationsnummer för den som bedriver

verksamheten,

2. produktion av varor och tillhandahållande av tjänster,

3. förbrukning av varor och anlitande av tjänster,

4. antalet anställda samt deras sysselsättning, löner och yrken,

5. lagerhållning,

6. investeringar,

7. beställningar, köp, försäljningar och leveranser av varor och tjänster,

8. priser för varor och tjänster,

9. intäkter och kostnader,

10. import och export,

11. energiåtgång,

12. tillgångar och skulder,

13. sparande samt kapital-, kredit- och valutaförhållanden,

14. omfattning av upplåtelse av nyttjanderätt,

15. miljöskyddskostnader.

8 § Näringsidkare som driver jordbruk, skogsbruk, eller trädgårdsodling

eller håller djur skall förutom de uppgifter som anges i 7 § lämna upp-

gifter om

1. registerbeteckning, areal, markanvändning samt ägar- och

arrendeförhållanden i fråga om den fastighet eller del av fastighet där

verksamheten bedrivs,

2. sysselsättning och tillträdesår för de personer som ingår i verksam-

heten,

3. djurhållning.

9 § Ägare till fastighet där någon annan driver verksamhet som avses i

8 § skall lämna uppgift om namn och adress för denne samt uppgift om

den areal som används i verksamheten.

Stiftelser m.fl.

10 § Sådana stiftelser, ideella föreningar och registrerade trossamfund

som inte bedriver näringsverksamhet skall för den officiella statistiken

lämna uppgifter som avses i 7 § 1 och 4.

Kommuner och landsting

11 § Kommuner och landsting skall för den officiella statistiken lämna

uppgifter som avses i 7 § 1 7. Kommuner skall för detta ändamål dess-

utom lämna uppgifter från de årliga boksluten.

Gemensamma bestämmelser

12 § Uppgifter som avses i 7*11 §§ behöver inte lämnas om det förhål-

lande som uppgiften avser ligger mer än tre år tillbaka i tiden.

13 § Uppgifter som avses i 7*11 §§ skall lämnas till den statistikansva-

riga myndigheten.

Behandling av personuppgifter

14 § En statistikansvarig myndighet får behandla personuppgifter för

framställning av statistik om inte annat följer av 15 §. För sådan behand-

ling är myndigheten personuppgiftsansvarig enligt personuppgiftslagen

(1998:204).

Behandling av personuppgifter får omfatta uppgift om personnummer.

15 § Personuppgifter som avses i 13 § och 21 § första stycket

personuppgiftslagen (1998:204) får behandlas om det följer av

föreskrifter som regeringen meddelar.

Utlämnande av uppgifter i vissa fall

16 § När en statistikansvarig myndighet lämnar ut uppgifter som inte

direkt kan hänföras till en enskild, får myndigheten i samband med

utlämnandet förse uppgifterna med en beteckning som hos den statistik-

ansvariga myndigheten kan kopplas till personnummer eller motsvarande

för att göra det möjligt att senare komplettera uppgifterna. En sådan

åtgärd får vidtas om den som uppgifterna lämnas ut till skall använda

dessa för forskning eller statistik samt har ett särskilt behov av att

senare kunna komplettera uppgifterna.

Om en uppgift rättats, blockerats eller utplånats hos den statistik-

ansvariga myndigheten skall myndigheten vidta de åtgärder som behövs

för att uppgifterna skall kunna ändras hos den som uppgifterna lämnats

ut till.

17 § Uppgifter som lämnats ut i fall som avses i 16 § första stycket får

av den som uppgifterna lämnas ut till behandlas endast för forskning

eller statistik.

18 § Den som har fått personuppgifter som avses i 16 § första stycket

behöver inte lämna information till den registrerade om att uppgifter

behandlas, om den som behandlar uppgifterna inte själv har möjlighet att

vidta någon åtgärd för att identifiera den registrerade. Inte heller

behöver den som behandlar uppgifterna på begäran av den registrerade

rätta, blockera eller utplåna uppgifter.

Gallring

19 § Personuppgifter skall gallras hos de statistikansvariga myndighet-

erna när uppgifterna inte längre behövs för sitt ändamål.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får före-

skriva om undantag från denna skyldighet, om en gallring skulle äventyra

arkivens roll som en del av det nationella kulturarvet eller strida mot

forskningens behov. Därvid skall behovet av skydd för den enskildes

personliga integritet särskilt beaktas.

Material som inte gallras skall överlämnas till en arkivmyndighet.

Tvångsmedel m.m.

20 § Om den som är uppgiftsskyldig enligt 7 * 10 §§ inte fullgör skyl-

digheten, får den myndighet som har begärt uppgiften anmana den

uppgiftsskyldige att göra det.

En uppgiftsskyldig som inte följer anmaningen får vid vite föreläggas

att fullgöra uppgiftsskyldigheten. Ett sådant föreläggande meddelas av

den myndighet som utfärdat anmaningen.

21 § Frågor om att döma ut vite som har förelagts enligt 20 § andra

stycket prövas av den länsrätt inom vars domkrets uppgiftsskyldigheten

skall fullgöras.

22 § Om symbolen för officiell statistik eller beteckningen Sveriges

officiella statistik, eller någon symbol eller beteckning som kan

förväxlas därmed, används för annat än den officiella statistiken, kan

allmän domstol vid vite förbjuda fortsatt användning av symbolen eller

beteckningen.

Den myndighet som regeringen bestämmer skall föra talan om sådant

förbud.

Rättelse och skadestånd

23 § Om personuppgifter behandlas i strid med denna lag eller före-

skrifter som meddelats med stöd av lagen tillämpas bestämmelserna om

rättelse och skadestånd i personuppgiftslagen (1998:204).

Överklagande

24 § Ett beslut enligt denna lag om anmaning eller vitesföreläggande

eller om att någon skall ingå i en statistisk undersökning får inte över-

klagas. Övriga beslut får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol.

Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.

Ansvar m.m.

25 § Till böter, högst 1 000 kronor, skall den dömas som uppsåtligen

eller av oaktsamhet inte fullgör uppgiftsskyldighet enligt 7 * 10 §§ eller

lämnar oriktig uppgift.

Den som överträtt ett vitesföreläggande skall inte dömas till ansvar

för gärningar som omfattas av föreläggandet.

Allmänt åtal får väckas endast efter anmälan av den statistikansvariga

myndigheten.

26 § Den som bryter mot 6 § skall dömas för olovlig identifiering till

böter eller fängelse i högst ett år, om gärningen inte är belagd med straff

i brottsbalken eller personuppgiftslagen (1998:204). I ringa fall döms

inte till ansvar.

Kompletterande föreskrifter

27 § Regeringen meddelar kompletterande föreskrifter om den

officiella statistiken.

_______________

1. Denna lag träder i kraft den 1 april år 2001. Genom lagen upphävs

a. lagen (1992:888) om uppgiftsskyldighet på jordbrukets område,

b. lagen (1992:889) om den officiella statistiken,

c. lagen (1995:606) om vissa personregister för officiell statistik.

2. Bestämmelserna i 14 och 15 §§ lagen (1992:889) om den officiella

statistiken gäller fortfarande i fråga om gärningar som begåtts före den

1 april 2001.

3. Beträffande behandling av personuppgifter som omfattas av datalagen

(1973:289) skall i stället för vad som sägs i 2 § och 5 § tredje stycket

denna lag, motsvarande bestämmelser i datalagen tillämpas till och med

den 30 september 2001.

4. I mål och ärenden om vite, där föreläggande har beslutats före den 1

april 2001 enligt lagen (1992:888) om uppgiftsskyldighet på

jordbrukets område eller lagen (1992:889) om den officiella

statistiken, tillämpas den lagen.

5. Beslut om undantag från gallringsföreskrift som meddelats enligt

lagen (1995:606) om vissa personregister för officiell statistik gäller

fortfarande.

 Bilaga

Symbolen består av begynnelsebokstäverna i Sveriges officiella

statistik (SOS). Den är utformad med O:et ytterst, öppet upptill och

nedtill. Det ena S:et är i centrum och fyller ut den nedre öppna delen

av O:et med nedersta slingan i bokstaven. Det andra S:et ligger

bakom det första som en skugga av detta och fyller ut den övre

öppna delen av O:et med översta slingan i bokstaven. Bokstäverna

är blåfärgade, med det skuggade S:et i en ljusare nyans och

mellanrummen vita. Om symbolen visas i svart/vitt är bokstäverna

svarta respektive grå och mellanrummen vita.

2.2 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100)

Härigenom föreskrivs att 9 kap. 4 § sekretesslagen (1980:100) skall

ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

9 kap.

4 §

Sekretess gäller i sådan särskild

verksamhet hos myndighet som

avser framställning av statistik

samt, i den utsträckning regering-

en föreskriver det, i annan

därmed jämförbar undersökning,

som utförs av myndighet, för

uppgift som avser enskilds per-

sonliga eller ekonomiska förhål-

landen och som kan hänföras till

den enskilde. Uppgift i företags-

register, uppgift som avser

avliden, uppgift som behövs för

forsknings- eller statistikända-

mål, uppgift som avser

personal- och lönestatistik och

uppgift, som inte genom namn,

annan identitetsbeteckning eller

därmed jämförbart förhållande är

direkt hänförlig till den enskilde,

får dock lämnas ut, om det står

klart att uppgiften kan röjas utan

att den som uppgiften rör eller

honom närstående lider skada

eller men.

Sekretess gäller i sådan särskild

verksamhet hos myndighet som

avser framställning av statistik

samt, i den utsträckning regering-

en föreskriver det, i annan

därmed jämförbar undersökning,

som utförs av myndighet, för

uppgift som avser enskilds per-

sonliga eller ekonomiska förhål-

landen och som kan hänföras till

den enskilde. Uppgift som

behövs för forsknings- eller

statistikändamål och uppgift, som

inte genom namn, annan

identitetsbeteckning eller

därmed jämförbart förhållande är

direkt hänförlig till den enskilde,

får dock lämnas ut, om det står

klart att uppgiften kan röjas utan

att den som uppgiften rör eller

någon honom närstående lider

skada eller men.

I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst sjuttio

år, såvitt angår uppgift om enskilds personliga förhållanden, och annars i

högst tjugo år.

___________

 Denna lag träder i kraft den 1 april år 2001.

3 Ärendet och dess beredning

En översyn av regleringen av den officiella statistiken har aktualiserats

av flera skäl.

Personuppgiftslagen (1998:204) trädde i kraft den 24 oktober 1998

och ersatte datalagen (1973:289). Genom personuppgiftslagen

genomfördes Europaparlamentets och ministerrådets direktiv 95/46/EG

av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende

på behandling av personuppgifter och det fria flödet av sådana uppgifter.

Den nya regleringen får konsekvenser för den registerreglering som

grundas på datalagen.

Vidare beslutade regeringen den 12 mars 1998 att bemyndiga chefen

för Finansdepartementet att tillkalla en utredare med uppgift att

utvärdera statistikreformen (dir. 1998:17, se avsnitt 5.3). Utredarens

ställningstaganden bedömdes kunna leda till förslag till ändringar i den

rättsliga regleringen av den officiella statistiken. Regeringskansliet

beslutade därför samma dag att det inom Finansdepartementet skulle

tillsättas en arbetsgrupp med uppgift att lämna förslag till ändringar i de

författningar som berör statistikens område. Flera delfrågor utöver de

nu berörda ingick i uppdraget. Arbetsgruppen antog namnet

Statistikregelgruppen.

Statistikregelgruppen överlämnade i december 1999 sin promemoria

Statistikens regler (Ds 1999:75) till regeringen. Statistikregelgruppens

lagförslag finns i bilaga 1. Promemorian har remissbehandlats. En för-

teckning över remissinstanserna finns i bilaga 2. En sammanställning av

remissvaren finns tillgänglig i Justitiedepartementet (Ju 1999/6084/F).

Utredningen om utvärdering av statistikreformen lämnade sitt betänk-

ande Statistikreformen Utvärdering och förslag till utveckling (SOU

1999:96) till regeringen i september 1999. Betänkandet har remissbe-

handlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. En

sammanställning av remissvaren finns tillgänglig i Justitiedepartementet

(Ju 1999/4232/F).

Lagrådet

Regeringen beslutade den 21 juni 2000 att inhämta Lagrådets yttrande

över det lagförslag som finns i bilaga 4. Lagrådets yttrande finns i

bilaga 5. Lagrådets synpunkter behandlas i den allmänna motiveringen i

kapitel 6 och i författningskommentaren. Regeringen har följt

synpunkterna. Dessutom har vissa mindre justeringar av lagtexten gjorts.

4 Allmänna utgångspunkter

4.1 Den officiella statistiken

4.1.1 Bakgrund

Statistiken har en lång historia i vårt land. Den går tillbaka till första

hälften av 1700-talet. Dagens system för officiell statistik är resultatet

av en process som pågått sedan 1960. Detta år fattade nämligen

riksdagen principbeslut om att all statlig statistik som inte av

administrativa skäl behövde vara bunden till någon viss myndighet skulle

förläggas till Statistiska centralbyrån. I linje med beslutet genomfördes

under åren 1961 65 en långtgående centralisering av den statliga

statistikproduktionen. Förutsättningarna och villkoren för statistiken har

därefter varit föremål för flera utredningar.

1990 års statistikutredning hade till huvuduppgift att pröva hur den

statliga statistikverksamheten skulle kunna effektiviseras. Utredningen

skulle pröva om en ytterligare effektivisering kunde uppnås genom att

statistikens huvudanvändare gavs en tydligare beställarroll. Statistiken

borde så långt som möjligt finansieras direkt av beställarna. Möjligheten

att helt uppdragsfinansiera SCB:s verksamhet skulle också prövas.

Utredningens betänkande Effektivare statistikstyrning den statliga

statistikens finansiering och samordning (SOU 1992:48) överlämnades

till regeringen i maj 1992. I betänkandet föreslogs bl.a. att ansvaret för

styrningen av den statliga statistiken så långt det var lämpligt och möjligt

skulle delegeras till huvudanvändarna av statistiken.

Remissinstansernas synpunkter på utredningens förslag var blandade.

De flesta remissinstanserna välkomnade ett ökat användarinflytande,

men ett stort antal bedömde det orealistiskt att lägga ut ett s.k.

beställaransvar för så stor del av den statliga statistiken från SCB.

Regeringen fann under sin beredning att starka skäl talade mot att

delegera ansvaret för och att avgiftsfinansiera all statistik. Man ansåg

dock att ansvaret för officiell statistik för avgränsade s.k.

sektorsområden eller för statistik med en huvudanvändare så långt

möjligt borde fördelas till sektormyndigheterna. Statistiken skulle

finansieras genom anslag till dessa. Riksdagen godkände de förordade

principerna (prop. 1992/93:101, bet. 1992/93:FiU7, rskr.

1992/93:122).

En genomförandekommitté tillkallades i februari 1993 för att bereda

ändringar i ansvarsfördelningen för den statliga statistiken. Kommittén

avlämnade i januari 1994 sitt slutbetänkande Ändrad ansvarsfördelning

för den statliga statistiken (SOU 1994:1). I betänkandet föreslogs

utläggning av s.k. beställaransvar för officiell statistik per den 1 juli

1994 till 16 myndigheter. Det totala beloppet för det utlagda

beställaransvaret uppgick till närmare 90 milj. kr.

De myndigheter som föreslogs bli beställaransvariga för officiell

statistik skulle kunna styra och kontrollera produktionen av den statistik

de fick ansvaret för. Detta skulle gälla oberoende av om myndigheten

valde att producera statistiken själv eller att lägga ut produktionsansvaret

till någon annan (SCB, annan myndighet eller en servicebyrå).

Förslagen innebar att SCB skulle ges tre separata uppgifter, nämligen

ansvar för förvaltningsuppgifter, ansvar för sektorövergripande

anslagsfinansierad statistik m.m. och uppdragstagare inom

statistikområdet.

Regeringen följde i stort kommitténs förslag beträffande den

officiella statistiken. Ansvaret för en betydande del av den officiella

statistiken fördelades därefter på ett antal centrala förvaltnings-

myndigheter enligt de godkända principerna med verkan från den 1 juli

1994 (prop. 1993/94:100 bil. 8, bet. 1993/94:FiU15, rskr.

1993/94:269).

4.1.2 Gällande regler

Den officiella statistiken regleras i lagen (1992:889) om den officiella

statistiken (statistiklagen), som trädde i kraft den 1 januari 1993 (prop.

1991/92:118, bet. 1991/92:FiU23, rskr. 1991/92:316). Statistiklagen

tillämpas när statliga myndigheter under regeringen framställer officiell

statistik. Organ utanför den statliga sektorn och sådana som ligger under

riksdagen, t.ex. Riksbanken, faller alltså utanför lagens tillämpningsom-

råde. Lagen kompletteras av förordningen (1992:1668) om den

officiella statistiken (statistikförordningen).

Genom bestämmelser i statistiklagen och statistikförordningen

bemyndigas myndighet som ansvarar för officiell statistik att meddela

närmare föreskrifter om vilka uppgifter som skall lämnas till den

officiella statistiken samt om sättet och tiden för uppgiftslämnandet.

Med stöd av detta bemyndigande fastställer t.ex. SCB föreskrifter för

de enskilda statistiska undersökningarna. Genom föreskrifterna

fastställs vilka kategorier av uppgiftslämnare som omfattas av

uppgiftsskyldigheten i den aktuella undersökningen samt när uppgifterna

senast skall lämnas.

Också andra statistikansvariga myndigheter än SCB fastställer före-

skrifter för statistiska undersökningar.

I lagen (1992:888) om uppgiftsskyldighet på jordbrukets område

regleras bl.a. skyldigheten att lämna uppgifter till lantbruksregistret och

statistiken på jordbruksområdet. Lagen, som trädde i kraft den 1 januari

1993 (prop. 1991/92:121, bet. 1991/92:JoU19, rskr. 1991/92:278),

kompletteras av förordningen (1992:1032) om uppgiftsskyldighet på

jordbrukets område.

Regleringen av de personregister i datalagens (1973:289) mening

som används för att ta fram officiell statistik och som innehåller

känsliga uppgifter återfinns i lagen (1995:606) om vissa personregister

för officiell statistik (statistikregisterlagen), som trädde i kraft den 1

juli 1995 (prop. 1994/95:200, bet. 1994/95:FiU24, rskr.

1994/95:368). Kompletterande föreskrifter om de olika registren finns

i förordningen (1995:1060) om vissa personregister för officiell

statistik (statistikregisterförordningen). Den innehåller detaljerade

bestämmelser om de register som omfattas av registerlagen med

föreskrifter om ändamål, innehåll och om tillåtna sambearbetningar.

Statistikregisterförordningen omfattar 32 personregister hos

statistikansvariga myndigheter. Den innehåller också en reglering av

användningen av personregister för SCB:s databasservice.

4.1.3 Begreppet officiell statistik

Grundläggande statistisk information behövs inom alla

samhällsområden. Det finns starka motiv till att den intar en särställning

jämfört med annan information inom respektive område. Regleringen av

den officiella statistiken syftar till att ge denna särställning samtidigt

som processen att framställa statistiken fordrar vissa regler. Av 1 §

andra stycket statistiklagen framgår sålunda att officiell statistik är

sådan statistik för samhällsplanering, forskning, allmän information och

internationell rapportering som en myndighet framställer enligt

föreskrifter som regeringen meddelar.

I motiven till statistiklagen (prop. 1991/92:118) framhölls att statliga

myndigheter framställer statistik för olika ändamål. För det första

avsågs sådan statistik som tas fram genom sammanställning och bearbet-

ning av uppgifter som myndigheterna förfogar över för att följa upp,

bedöma och utvärdera sin egen verksamhet (driftsstatistik). Lagförslaget

fokuserades emellertid på sådan statistik som framställs av SCB och

vissa andra myndigheter och som har ett vidare syfte. Denna statistik

bygger på uppgifter som antingen samlas in direkt från enskilda fysiska

eller juridiska personer eller inhämtas från administrativa källor.

Regeringen förordade alltså att endast den senare typen av

statistikframställning den officiella statistiken skulle omfattas av

lagregleringen.

Enligt 2 § statistiklagen krävs att statistiken är objektiv och allmänt

tillgänglig. Av motiven framgår bl.a. att statistiken inte får påverkas av

ovidkommande faktorer och att den inte heller får utformas för att tjäna

vissa syften. Statistiska metoder skall användas som garanterar att stati-

stiken inte kan ifrågasättas ur sådana synvinklar. Statistiken skall också

offentliggöras på sådant sätt att den är enkelt åtkomlig för de behov som

skall tillgodoses.

4.1.4 Officiell statistik och personuppgiftslagen

Framställning av officiell statistik förutsätter inom vissa områden

behandling av uppgifter på individnivå. Tidigare har underlaget oftast

samlats in på blanketter direkt från allmänheten. Numera inhämtas

uppgifter i ökande utsträckning i elektronisk form från olika register.

Detta sker för att minska såväl uppgiftslämnandet från enskilda som

kostnaderna för hanteringen. Bakgrunden är naturligtvis också att sam-

hällets administrativa register undan för undan har övergått till elektro-

nisk form. Nästa folk- och bostadsräkning i Sverige kommer för övrigt

också att vara registerbaserad och skall alltså inte genomföras med blan-

kett från allmänheten och fastighetsägarna.

Den registerbaserade statistiken utvecklades snabbt under senare

delen av 1980-talet. Utvecklingen mot en rationell användning av

uppgifter i elektronisk form har dock pågått under lång tid. SCB har varit

en av pionjärerna på användarsidan och har haft en viktig roll i Sveriges

utveckling på IT-området. Befolkningsstatistiken kunde sålunda redan i

slutet av 1960-talet rationaliseras och byggas ut med hjälp av

folkbokföringens databehandlade register. Inkomststatistiken, som

hämtar underlag från skatteförvaltningens register, är ett annat exempel

på tidig databehandling. Här finns dessutom olika former av bidrag som

bostadsbidrag och studiemedel. Det är därmed möjligt att redovisa

 disponibel inkomst per taxeringshushåll .

Sysselsättningsregistret bygger på uppgifter från befolkningsregistret,

den av arbetsgivaren lämnade kontrolluppgiften, det centrala företags-

och arbetsställeregistret och inkomstregistret för egenföretagare. Ett

utbildningsregister inrättades under slutet av 1980-talet, vilket användes

och kompletterades i samband med uppgiftsinsamlingen i FoB 90. De

inhämtade uppgifterna om utbildningens inriktning och längd har

därefter uppdaterats med uppgift om utbildningar som genomgåtts i

Sverige. Utbildningsuppgifter för personer som flyttat till Sverige har

tillförts registret via enkäter.

För att få uppgifter om enskildas sociala och ekonomiska

förhållanden och om familjeförhållanden genomför SCB olika individ-

och hushållsundersökningar där individerna själva tillfrågas. Detta gäller

t.ex. undersökningarna om levnadsförhållandena (ULF),

arbetskraftsundersökningarna (AKU) m.fl.

Vid införandet av datalagen (1973:289) fanns ett stort antal

statistikregister som under en övergångsperiod skulle anpassas till den

nya lagstiftningen. Ställning skulle då tas till om registret var av

 statsmaktskaraktär eller inte. Härför räckte vid denna tid de faktum att

medel hade beviljats för en statistisk undersökning och att det anslagna

beloppet gav vid handen att ADB skulle användas för ändamålet.

Bedömningen av vad som ansågs vara ett statsmaktsregister stramades

dock successivt upp i takt med att ett stort antal s.k. personregister

författningsreglerades särskilt.

Sedan datalagen trädde i kraft 1973, har SCB kommit in med ett stort

antal framställningar till Datainspektionen (DI) om att få behandla

personuppgifter och att sambearbeta dessa med andra personuppgifter.

Ärendeflödet mellan SCB och DI medförde att man successivt utveck-

lade ett förenklat förfarande för statistikregister inom ramen för den

gällande lagstiftningen. Ur denna process skapades Datainspektionens

föreskrifter om förenklat ansökningsförfarande beträffande vissa

personregister för statistikändamål (DIFS 1989:2).

Som ett resultat av utredningsbetänkandet En ny datalag (SOU

1993:10) ändrades datalagen på vissa punkter med giltighet från den

1 januari 1995. Ändringarna innebar bl.a. att DI fick rätt att utfärda gene-

rella föreskrifter för sådan databehandling av personuppgifter som ofta

sker inom branscher, sektorer eller verksamheter, t.ex. sjukhusens

patientregister, forskningsregister, direktreklamregister och statistik-

register. De register som fördes enligt sådana regler undantogs från till-

ståndsplikt. DI fick samtidigt också möjlighet att förena föreskrifter och

förbud med vite.

Som en följd av detta meddelade DI generella föreskrifter beträffande

statistikregister.

Den 1 juli 1995 trädde statistikregisterlagen i kraft.

Datalagen ersattes den 24 oktober 1998 av personuppgiftslagen

(1998:204). Den nya lagen kommer dock med hänsyn till övergångsbe-

stämmelserna att få fullt genomslag först den 1 oktober 2001.

Datalagen kommer således att gälla fram till den tidpunkten för en stor

del av behandlingen av personuppgifter för framställning av statistik.

Personuppgiftslagen innebär ett genomförande av Europaparlamentets

och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för

enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och

om det fria flödet av sådana uppgifter (dataskyddsdirektivet, se avsnitt

4.2.3). Personuppgiftslagen innehåller bestämmelser om när behandling

av personuppgifter är tillåten. För behandling av känsliga

personuppgifter gäller särskilt stränga regler. Även vissa grundläggande

krav på den som behandlar personuppgifter ställs, t.ex. att

personuppgifter som samlas in för ett ändamål inte får behandlas för

något annat oförenligt ändamål. Vidare finns i lagen bestämmelser om

information till de registrerade, om rättelse av personuppgifter och om

säkerheten vid behandlingen. Behandling av personuppgifter för bl.a.

statistiska ändamål undantas dock i stor utsträckning från dessa regler.

I ingressen till dataskyddsdirektivet sägs att Senare behandling av

personuppgifter för historiska, statistiska eller vetenskapliga ändamål

kan förutsatt att medlemsstaterna ger lämpliga garantier inte allmänt

sett anses oförenliga med de ändamål för vilka uppgifterna tidigare

samlades in . Det innebär att statistikansvariga myndigheter kan

behandla uppgifter från andra myndigheter för statistikändamål även om

uppgifterna ursprungligen samlats in för ett annat ändamål.

Personuppgiftslagens bestämmelser innebär att känsliga

personuppgifter får behandlas utan samtycke för forskning och statistik,

om behandlingen är nödvändig och om samhällsintresset av projektet

klart väger över riskerna för otillbörligt intrång i den personliga

integriteten. Har behandlingen godkänts av en forskningsetisk kommitté,

skall förutsättningarna anses uppfyllda. Detta framgår av lagens 19 §.

I motiven till personuppgiftslagen (prop. 1997/98:44) framhålls bl.a.

(s. 70 f.) följande. Statistik och forskning är ett så viktigt område att det

bör regleras redan i den nya lagen. Att forskning och statistik kan

genomföras utgör ett sådant viktigt allmänt intresse som avses i artikel

8.4 i EG-direktivet. Den nya lagen bör såsom en sådan lämplig

skyddsåtgärd som avses i nämnda artikel i direktivet innehålla en regel

om att personuppgifter som behandlas för bl.a. statistiska eller

vetenskapliga ändamål får användas för att vidta åtgärder beträffande den

registrerade bara om den registrerade har lämnat sitt samtycke eller om

det finns synnerliga skäl med hänsyn till den registrerades vitala

intressen. Regeln bör enligt regeringens mening dock inte gälla för en

myndighets användning av personuppgifter i allmänna handlingar. De

stränga regler om sekretess och tystnadsplikt som regelmässigt gäller

vid behandling för forskning och statistik får också anses utgöra

lämpliga skyddsåtgärder.

Enligt personuppgiftslagen får känsliga personuppgifter alltid behand-

las om den registrerade uttryckligen har lämnat sitt samtycke. Huvud-

principen vid forskning och statistik har under lång tid varit att den

enskilde skall ha lämnat sitt samtycke.

Viss forskning och statistik är, enligt propositionen, så viktig att den

inte bör vara beroende av att varje berörd enskild har informerats och

lämnat sitt samtycke. Ibland tar samhällsintresset över intresset av att

skydda enskildas personliga integritet. Att ett rättvisande cancerregister

kan föras anses t.ex. vara ett så viktigt samhällsintresse att det inte är

rimligt att låta samtycke vara en förutsättning för registrering och

därmed registrets kvalitet och användbarhet.

Principen om en fri forskning gör att det finns många olikartade

forsknings- och statistikprojekt, och dessa pågår som regel bara under

en begränsad tid. Detta, liksom vikten av att värna om forskningens

frihet, gör att det enligt propositionen är lämpligare att göra en

avvägning i varje särskilt fall än att i den nya lagen införa generella

regler om vilken forskning och statistik som skall tillåtas. Vid en sådan

individuell avvägning kan olika faktorer kring forsknings- eller

statistikprojektet vägas mot intrånget i den enskildes personliga

integritet. Det bör t.ex. göras en bedömning av hur pass viktig den

kunskap är som projektet kan ge och om den kunskapen kan fås på något

annat sätt än genom att behandla personuppgifter eller om intrånget i den

personliga integriteten annars kan begränsas genom en annan

uppläggning av projektet. Det anses t.ex. viktigt att möjligheterna att

bedriva forskningen eller framställa statistiken utan att använda

personanknutna uppgifter alltid undersöks.

Behandling av känsliga personuppgifter utan samtycke från dem som

avses med uppgifterna får alltså ske under förutsättning att behandlingen

är nödvändig och att samhällsintresset av det forsknings- eller statistik-

projekt vari behandlingen ingår klart väger över den risk för otillbörligt

intrång i enskildas personliga integritet som behandlingen kan innebära.

Den normen ger enligt propositionen uttryck för en restriktiv tillämp-

ning och betonar att behandlingen måste vara nödvändig samtidigt som

en intresseavvägning skall göras. I propositionen anförs att det inte är

nödvändigt att i lagtexten ytterligare precisera normen utan det kan

överlåtas åt rättstillämpningen att efter rådande värderingar och

utvecklingen i samhället avgöra vilka behandlingar som kan tillåtas.

Vid den helhetsbedömning som skall göras enligt normen kan beaktas

bl.a. forsknings- eller statistikprojektets vikt, behovet av

personuppgifter, säkerhet vid behandlingen, hur pass kostsamt eller

tidsödande det skulle vara att hämta in samtycke, i vad mån den enskilde

skulle kunna skadas om man begärde samtycke och om en kontakt med

den enskilde skulle kunna förrycka undersökningsresultatet. Vid

intresseavvägningen bör också beaktas om information i någon form

lämnas till berörda, t.ex. via anslag eller annonser. I de allra flesta fall

bör åtminstone sådan information lämnas. Även frågan i vilken

utsträckning den som begär det skall ha rätt att bli struken kan beaktas

vid intresseavvägningen.

4.2 Internationella regler om statistik

4.2.1 EG:s rättsakter

EU:s inverkan på den svenska statistiken behandlas utförligt i

betänkandet Statistikreformen (SOU 1999:96, s. 193 ff.).

Statistiken inom EU styrs i stor utsträckning av förordningar

beslutade av EU:s ministerråd. Dessa förordningar är i princip direkt

tillämpliga i medlemsländerna. Beslut om hur förordningarna närmare

skall tillämpas tas dock ofta i särskild ordning av kommissionen genom

olika verkställighetskommittéer.

För andra statistikuppgifter som EU inhämtar från medlemsländerna

gäller att det rättsligt sett inte finns någon skyldighet att leverera. Över-

lämnandet av sådan statistik baserar sig alltså på frivilliga överens-

kommelser. I vissa fall beror avsaknaden av reglering på att statistiksam-

arbetet befinner sig i ett uppbyggnadsskede.

Utgångspunkten för statistikarbetet i EU, den primära EG-rätten,

återfinns i artikel 285 i EG-fördraget som genom Amsterdamfördraget

fått följande lydelse:

1. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 5 i protokollet om

stadgan för Europeiska centralbanksystemet skall rådet enligt

förfarandet i artikel 251 besluta om åtgärder för att framställa sådan

statistik som behövs för gemenskapens verksamhet.

2. Framställningen av gemenskapsstatistik skall uppfylla krav på

opartiskhet, tillförlitlighet, objektivitet, vetenskapligt oberoende,

kostnadseffektivitet och insynsskydd för statistiska uppgifter; den får

inte innebära en alltför stor belastning för de ekonomiska aktörerna.

Syftet med detta tillägg i fördragstexten var att skapa en grund för att

göra statistiken mer tillgänglig och ge den ett bredare ändamål än

tidigare. Tidigare gällde nämligen att information i form av statistik

enbart skulle tillgodose kommissionens behov. Med ordalydelsen

 gemenskapens verksamhet omfattas alla de områden som EU inne-

fattar. Inte minst tar begreppet sikte på att tillgodose EU-medborgarnas

behov av lättillgänglig information om läge och utveckling inom EU och

om EU:s förhållande till sin omvärld. Förordningen om gemen-

skapsstatistik (som behandlas i avsnitt 4.2.2) innehåller preciseringar

och tillämpningsföreskrifter som bygger på tillägget i fördraget.

Den sekundära EG-rätten består av ett antal rättsakter som på ett eller

annat sätt berör framställning av statistik eller hantering av uppgifter för

framställning av statistik. Dessa rättsakter består av ett begränsat antal

direktiv, ett stort antal förordningar (med direkt tillämpning i Sverige)

och ett antal beslut.

Rättsakterna behandlar i allmänhet olika undersökningar som skall

genomföras, t.ex. statistisk information rörande turism, statistik över

gods- och passagerarbefordran till sjöss, statistik om trafikolyckor

eller statistik över inkomsters struktur och fördelning.

Medlemsländerna får genom rättsakterna åligganden att samla in och

överlämna resultatet av uppgiftsinsamlingarna till Eurostat, dvs. EU:s

statistikkontor. I vissa fall beskrivs hur uppgifterna skall sammanställas

och bearbetas till gemenskapsstatistik. Ofta ges definitioner och

detaljerade beskrivningar av undersökningsobjekten och variablerna i

uppgiftsinsamlingen återges i långa förteckningar. Kravet riktas mot

medlemsländerna eller i vissa fall deras statistikmyndigheter och inte

mot t.ex. näringsidkare. I regel men inte alltid finns i den svenska

lagstiftningen föreskrifter om uppgiftsskyldighet mot företag som

täcker de uppgifter som behövs för undersökningarna.

Gemenskapsstatistik skall framställas på grundval av enhetliga

standarder. Många rättsakter reglerar vilka uppgifter länderna i gemen-

skapen skall lämna och andra detaljer i syfte att resultaten skall bli

jämförbara. Sverige har hittills kunnat fullgöra sina åligganden enligt

rättsakterna på statistikområdet utan avsevärda problem.

4.2.2 Förordningen om gemenskapsstatistik

Ministerrådet antog den 17 februari 1997 förordningen nr 322/97 om

gemenskapsstatistik (Celex 397R0322). Syftet med förordningen var att

upprätta en rättslig ram för framställning av gemenskapsstatistik.

Man pekade på att FN:s statistikkommission den 14 april 1994 hade

antagit grundläggande principer för officiell statistik.

Gemenskapen skall kunna grunda sina beslut på statistik som är

aktuell, tillförlitlig, väsentlig och jämförbar mellan medlemsstaterna.

Ett statistiskt system skulle därför utvecklas för samarbete och

samordning mellan bidragande myndigheter och statistiska program

skulle genomföras. I förordningen fastställdes i enlighet med

subsidiaritetsprincipen de nationella myndigheternas och gemenskaps-

myndighetens ansvar för framställning av gemenskapsstatistik.

Vidare framhölls bl.a. vikten av att konfidentiell information som

samlats in skyddas enligt samma principer i medlemsstaterna och man

skapade en gemensam definition av vad som skall utgöra förtroliga

uppgifter . Därvid skulle också uppgifter som hämtas ur allmänna källor

anses vara förtroliga om detta följde av en medlemsstats nationella

lagstiftning, vilket t.ex. är fallet i Sverige.

Förordningen är indelad i 6 kapitel och består av 23 artiklar.

Första kapitlet innehåller allmänna bestämmelser, bl.a. anges att syftet

är att införa en rättslig ram för att systematiskt och planlagt framställa

gemenskapsstatistik i avsikt att utforma, tillämpa, övervaka och värdera

gemenskapens politik. I övrigt introduceras här definitioner av vissa

begrepp som sedan används i förordningen. Här bör nämnas att gemen-

skapsmyndighet är avdelningen för gemenskapsstatistik, Eurostat. Detta

är ett viktigt undantag från huvudregeln att det alltid är kommissionen

som sådan som har ansvar enligt EG:s rättsakter.

Andra kapitlet handlar om gemenskapens statistiska program. Rådet

skall anta ett program om inriktningen, huvudområdena och målen för de

åtgärder som planeras under högst fem år. Det skall utgöra ramen för

framställningen av all gemenskapsstatistik. Dessutom skall

kommissionen före maj månads utgång lägga fram sitt arbetsprogram

för det kommande året för granskning av Kommittén för det statistiska

programmet (SPC). I sina initiativ till statistik skall kommissionen bl.a.

ange de skäl som motiverar den planerade åtgärden. Vidare skall en

lönsamhetsanalys redovisas i vilken hänsyn tas till de finansiella

kostnaderna för åtgärden för både gemenskapen och medlemsländerna.

Den skall även belysa hur belastningen på uppgiftslämnarna skall

begränsas.

Tredje kapitlet gäller principer. Det inleds med ett stycke som anger

de vägledande principerna. Dessa principer definieras sedan i

efterföljande stycken. Inledningsstycket har följande lydelse:

 För att garantera högsta möjliga kvalitet i både etiskt och yrkesmässigt

hänseende skall gemenskapsstatistik styras av principerna om opartisk-

het, tillförlitlighet, relevans, kostnadseffektivitet, förtrolighet med av-

seende på statistik och insyn .

Av särskilt intresse i detta sammanhang är definitionen av förtrolighet

med avseende på statistik. Detta begrepp definieras som skydd för

uppgifter som hänför sig till enskilda statistiska objekt, som erhålls

direkt för statistiska ändamål eller indirekt från administrativa eller

andra källor mot alla brott mot rätten till förtrolighet. Definitionen

inbegriper hinder för icke-statistisk användning och olagligt röjande av

uppgifter.

Kapitel fyra handlar om spridning och kommenteras här inte vidare.

Skyddet för förtroliga uppgifter

Kapitel fem bygger vidare på definitionen av förtrolighet med avseende

på statistik och anger inledningsvis när en uppgift skall anses förtrolig.

Så är fallet när det är möjligt att identifiera statistiska objekt

antingen direkt eller indirekt och därigenom röja särskild

information. För att kunna avgöra om ett statistiskt objekt är

identifierbart skall alla sätt som rimligen kan användas av tredje man för

att identifiera objektet beaktas. Ett undantag från detta är att uppgifter

som hämtas ur källor som är tillgängliga för allmänheten inte skall anses

förtroliga, förutsatt att de inte är förtroliga hos myndigheten enligt

nationell lagstiftning (Artikel 13). Sistnämnda fall är för handen i

Sverige, eftersom även offentliga handlingar omfattas av absolut

sekretess enligt 9 kap. 4 § sekretesslagen (1980:100) när de kommer in

till en statistikansvarig myndighet.

Den sekretessregel som finns i förordningen säger att förtroliga

uppgifter som erhållits enbart för framställning av gemenskapsstatistik

skall användas av nationella myndigheter och gemenskapsmyndigheten

enbart för statistiska ändamål, om inte uppgiftslämnarna otvetydigt har

lämnat sitt samtycke till att uppgifterna används för andra ändamål.

(Artikel 15.)

Den nationella myndighet som är ansvarig för framställningen av

dessa uppgifter kan dock, med undantag från vad nyss sagts, under vissa

förutsättningar och för vetenskapliga syften bevilja tillgång till

förtroliga uppgifter som erhållits för gemenskapsstatistik. För tillgång

till sådana uppgifter hos gemenskapsmyndigheten måste den nationella

myndigheten som tillhandahöll de begärda uppgifterna ge sitt uttryckliga

godkännande (Artikel 17).

Det bör observeras att enligt artikel 14 tillhandahåller den nationella

myndigheten endast förtroliga uppgifter som inte medger direkt

identifiering. Det är alltså endast avidentifierat material och

tabellmaterial som överförs till gemenskapsmyndigheten, Eurostat.

Det kan också nämnas att artikel 16 principiellt slår fast att nationella

myndigheter och gemenskapsmyndigheten skall ha tillgång till

administrativa uppgiftskällor, vart och ett inom sina egna offentliga

förvaltningars verksamhetsområden, i den utsträckning som dessa

uppgifter är nödvändiga för framställning av gemenskapsstatistik. De

reella förutsättningarna för detta skall dock bestämmas av varje

medlemsstat och kommissionen inom sitt respektive

behörighetsområde.

Enligt förordningen får utlämnande från den nationella statistikmyn-

digheten ske endast för forskningsändamål. Den svenska statistiksekre-

tessen innehåller emellertid fler undantag från den absoluta sekretessen.

Denna problematik behandlas i avsnitt 6.8.1.

4.2.3 Dataskyddsdirektivet

Syftet med Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24

oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på

behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter

(dataskyddsdirektivet, Celex 395L0046) är att skapa en gemensam, hög

nivå på integritetsskyddet för att därigenom möjliggöra ett fritt flöde av

personuppgifter medlemsländerna emellan. Medlemsstaterna får inom

den ram som ges i direktivet närmare precisera villkoren för när behand-

ling av personuppgifter får förekomma. Dessa preciseringar får dock

inte hindra det fria flödet av personuppgifter inom unionen.

Direktivet är tillämpligt på all automatiserad behandling av person-

uppgifter. Det är också tillämpligt på manuella register, dock endast på

sådana manuella register som är sökbara utifrån särskilda kriterier.

Direktivet är inte tillämpligt på sådan behandling av personuppgifter som

faller utanför gemenskapsrätten (t.ex. den som gäller allmän säkerhet,

statens säkerhet eller statens verksamhet på straffrättens område) och

inte heller på register för personligt bruk. Behandling av

personuppgifter för journalistiska, konstnärliga och litterära ändamål

undantas från direktivets materiella bestämmelser.

Personuppgifter får samlas in endast för särskilda, uttryckligt angivna

och berättigade ändamål och uppgifterna får inte senare användas på ett

sätt som är oförenligt med ursprungsändamålet.

Personuppgifter får behandlas endast när samtycke lämnats, när det är

nödvändigt för att fullgöra ett avtal i vilket den registrerade är part, när

det finns en i författning reglerad förpliktelse att behandling av

uppgifterna skall ske, när det är nödvändigt för att skydda den enskildes

grundläggande intressen, när det är nödvändigt för att utföra en arbets-

uppgift i det allmännas intresse eller slutligen, om det i övrigt skett en

intresseavvägning som resulterat i att behandling av personuppgifter

skall få ske.

Känsliga uppgifter (ras, religion, politisk åsikt, facklig tillhörighet,

hälsotillstånd etc.) får inte behandlas. Dock gäller vissa undantag, bl.a.

vid den enskildes uttryckliga samtycke, för ideella föreningars

medlemsregister, för hälso- och sjukvårdens administration och vid

författningsreglerade skyldigheter.

Medlemsstaterna skall bestämma på vilka villkor nationella identifika-

tionsnummer får behandlas.

När personuppgifter samlas in skall de registrerade informeras om

bl.a. vem som är registeransvarig och vad uppgifterna skall användas till.

All behandling av personuppgifter skall enligt huvudregeln anmälas till

en tillsynsmyndighet. Medlemsstaten kan dock under vissa förutsätt-

ningar göra undantag från anmälningsskyldigheten, t.ex. för sådan

behandling av personuppgifter som inte kränker enskildas fri- och

rättigheter eller när den registeransvariga utsett ett s.k. uppgiftsskydds-

ombud.

Behandling av personuppgifter som innebär särskilda integritetsrisker

får inte förekomma utan att tillsynsmyndigheten först gett tillstånd till

detta.

Den registrerade skall ha rätt att få sina rättigheter enligt den

nationella lagen prövade av tillsynsmyndigheten och domstol.

Överföring av personuppgifter till ett tredje land får i princip endast

ske om det mottagande landet har en adekvat skyddsnivå.

Tillsynsmyndigheten skall vara ett oberoende organ. Den skall ha

undersökningsbefogenheter och befogenheter att effektivt ingripa mot

otillåten behandling av personuppgifter.

Medlemsstaterna skall genomföra direktivet i nationell rätt inom tre

år efter antagandet den 24 oktober 1995. För de automatiserade behand-

lingar som då redan påbörjats är föreskrivet en övergångsperiod på

ytterligare tre år. För redan existerande manuella register är övergångs-

perioden utsträckt till, som längst, tolv år.

4.2.4 Övrigt

Europarådet

Europarådet är en mellanstatlig organisation som bildades år 1949 i

syfte att bl.a. främja medlemsstaternas ekonomiska och sociala

utveckling. Bl.a. är alla EU- och EES-stater medlemmar av Europarådet.

Europadomstolen, som prövar påstådda kränkningar av de mänskliga

rättigheterna, är ett organ som har upprättats av Europarådet.

År 1980 antog Europarådets ministerkommitté en konvention om

skydd för enskilda vid automatisk databehandling av personuppgifter,

den s.k. dataskyddskonventionen (se prop. 1981/82:189). Konventionen

trädde i kraft den 1 oktober 1985.

Syftet med konventionen är att säkerställa respekten för

grundläggande fri- och rättigheter, särskilt den enskildes rätt till

personlig integritet i samband med automatisk databehandling av

personuppgifter. Utgångspunkten är att vissa av den enskildes rättigheter

kan behöva skyddas i förhållande till den princip om fritt flöde av

information, oberoende av gränser, som finns inskriven i internationella

överenskommelser om mänskliga rättigheter.

1983 beslutade Europarådet om en rekommendation, No. R (83) 10,

om skydd för personliga uppgifter för forskning och statistik. Europa-

rådet ansåg senare att det skett en omfattande utveckling inte minst på

det statistiska metodområdet. Av detta och andra skäl påbörjades en

översyn av den gällande rekommendationen. Översynen ledde fram till

ett förslag till en särskild rekommendation på statistikområdet. Denna

rekommendation antogs av Europarådets Ministerkommitté den 30

september 1997: Recommendation No. R (97) 18 of the Committee of

Ministers to Member States concerning the Protection of Personal Data

collected and Processed for Statistical Purposes.

Innehållet i rekommendationen motsvarar i stor utsträckning de regler

som finns i den svenska personuppgiftslagen när det gäller statistikfram-

ställning. En regel som går längre än personuppgiftslagen innebär att

personliga uppgifter skall göras anonyma så snart de inte längre behövs i

identifierbar form. Särskilda förutsättningar i fråga om arkivering och

för bevarande av uppgifter i identifierbar form vid longitudinella studier

innebär dock att regeln om anonymisering kan få en ändamålsenlig

utformning för Sveriges del.

Bedömningen är att rekommendationen i stort innehåller handlings-

mönster och åtgärder som ligger väl i linje med de som gäller i Sverige

och som i sin tur har den europeiska nivån som måttstock.

FN

Inom ramen för The Economic Commission for Europe har FN antagit

vissa grundläggande principer för officiell statistik för den europeiska

regionen. Principerna antogs i april 1992 och skall diskuteras i

conference of European Statisticians vart tredje år.

Principerna innebär att man skall framställa och tillgängliggöra

statistik på ett opartiskt sätt. För att behålla förtroendet för officiell

statistik skall uppgifter samlas in, behandlas, lagras och presenteras

enligt yrkesmässiga överväganden. Detta innefattar också användning av

vetenskapliga principer och ett yrkesetiskt förhållningssätt.

Det kan konstateras att anledningen till att FN sett det som sin uppgift

att i detta sammanhang fastställa vissa principer är att den officiella

statistiken anses vara en så viktig grund för utvecklingen inom områdena

för ekonomi, demografi, sociala förhållanden och miljö. Den har också

betydelse för förståelse mellan stater och folk i Europa.

OECD

OECD, Organization för Economic Co-operation and Development

(Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling), bildades av

ett antal industriländer år 1961 för att genom analys och utbyte av

erfarenheter stimulera till långsiktig ekonomisk tillväxt och

sysselsättning samt vidgad världshandel. Förutom alla EU/EES-stater är

bl.a. USA, Kanada, Japan och Australien medlemmar i OECD.

Inom OECD har en expertgrupp utarbetat riktlinjer i fråga om

integritetsskyddet och persondataflödet över gränserna. Riktlinjerna

antogs år 1980 tillsammans med en rekommendation till

medlemsländernas regeringar om att beakta riktlinjerna i nationell

lagstiftning.

Många internationella företag och organisationer har antagit egna

regler om dataskydd som bl.a. bygger på OECD:s riktlinjer.

5 Det statistiska systemet

5.1 En nödvändig kunskapskälla

Statistik är av central betydelse inom många områden i dagens samhälle.

Det framgår tydligt genom massmediernas nyhetsförmedling, som så

gott som dagligen redovisar forskningsresultat och undersökningar

baserade på statistik. Grundläggande funktioner i samhället som demo-

krati, ekonomi och välfärd är i större eller mindre grad beroende av

kunskap baserad på tillförlitlig statistik.

Demokratin behöver utvecklas och fördjupas. Varje ny uppväxande

generation måste fostras i demokratins anda. Utbildningsväsendet har en

viktig roll i detta sammanhang, bl.a. som förmedlare av statistisk infor-

mation och allmän förståelse för hur statistiken kan användas. Också

massmedierna har en viktig funktion i den demokratiska processen

genom att kritiskt granska politiska beslut och annan verksamhet i

samhället. Statistisk information är ofta nödvändig för att kunna fullgöra

denna uppgift.

Den ekonomiska statistiken utgör ett mycket viktigt underlag när

regeringen, riksdagen och Riksbanken fattar beslut om den ekonomiska

politiken. För att följa upp regeringens målsättningar inom arbets-

marknaden krävs tillförlitlig statistik om sysselsättning och

arbetslöshet. Riksdagens beslut om utgiftstak för statens budget är ett

annat exempel som visar på vikten av precisa statistiska underlag. Inom

EU har statistiken blivit allt viktigare under senare år till följd av

besluten om fördjupat samarbete mellan medlemsländerna och

utvidgning av antalet medlemmar.

Kunskap baserad på statistiska undersökningar behövs också för att

utveckla välfärden. Välfärdsstatistiken utgör ett viktigt underlag för att

kunna utvärdera hur de senaste årens stora besparingar på statsbudgeten

har påverkat välfärden för olika grupper i samhället. Det behövs också

statistik för att kunna planera för framtiden, bl.a. för ökade behov av

samhällsservice för en allt mer åldrande befolkning.

5.2 De statistikansvariga myndigheterna

5.2.1 Ansvaret för den sektorövergripande statistiken

Det statistiska systemet kan sägas omfatta den officiella statistiken och

de metoder, bakomliggande register m.m. som utgör underlag för

statistiken samt de myndigheter som har ansvar för statistiken. Vad som

är officiell statistik och vilken myndighet som ansvarar för den

förtecknas i bilagan till förordningen (1992:1668) om den officiella

statistiken.

SCB är central förvaltningsmyndighet för den officiella statistiken

och annan statlig statistik. Myndighetens verksamhet består av tre delar.

SCB är ansvarig för och producerar officiell statistik som är

sektorövergripande eller som saknar en entydig huvudanvändare. Det

gäller i huvudsak arbetsmarknadsstatistik, befolkningsstatistik,

ekonomisk statistik, välfärdsstatistik och viss övergripande

utbildningsstatistik. Statistikansvaret omfattar drygt hälften av den

officiella statistiken. SCB är också ansvarig för samordning av det

statistiska systemet. Det innebär att hålla samman, bevaka och utveckla

den officiella statistiken, stödja andra statistikansvariga myndigheter,

informera om systemet samt ansvara för internationellt statistiskt

samarbete och centrala databaser. Enligt förordningen (1988:137) med

instruktion för Statistiska centralbyrån skall SCB:s styrelse årligen till

regeringen lämna en skriftlig bedömning av den officiella statistikens

samordning. De bedömningar som SCB hittills har lämnat har berört

samordningen ur ett mer övergripande perspektiv, dvs. om statistiken har

tagits fram och gjorts tillgänglig enligt gällande författningar.

Bedömningsunderlaget har utgjorts av enkäter till statistikansvariga

myndigheter och intervjuer med vissa användare. Kostnaderna för den

sektorövergripande officiella statistiken och samordningen av statisti-

ken finansieras över SCB:s förvaltningsanslag, som uppgår till 384

miljoner kronor. Som en tredje uppgift producerar SCB statistik på upp-

drag, bl.a. huvuddelen av de andra statistikansvariga myndigheternas offi-

ciella statistik. Uppdragsverksamheten, som utgör omkring hälften av

SCB:s totala verksamhet, finansieras med avgifter.

5.2.2 Ansvaret för den sektoranknutna statistiken

I samband med statistikreformen fick ett 25-tal myndigheter ansvar för

den sektoranknutna officiella statistiken. Statistikansvariga myndigheter

är Arbetarskyddsstyrelsen (arbetsmiljö- och arbetsskadestatistik),

Brottsförebyggande rådet (brotts- och lagföringsstatistik), Centrala

studiestödsnämnden (statistik över studiestöd), Ekonomistyrningsverket

(statistik över taxering och utfallet av statsbudgeten), Finansinspek-

tionen (finansmarknadsstatistik), Fiskeriverket (statistik över fiske och

vattenbruk), Högskoleverket (statistik över högskoleväsendet),

Kemikalieinspektionen (statistik över försäljning och användning av

kemikalier), Konjunkturinstitutet (statistik över näringslivets

investeringar och hushållens inköpsplaner), Migrationsverket (statistik

över invandring och asylsökande), Naturvårdsverket (statistik över

utsläpp, belastning, avfall, miljötillstånd samt miljöbalkens tillämpning),

Närings- och teknikutvecklingsverket (statistik över nyetableringar,

konkurser och offentliga ackord, utlandsägda företag samt svenskt

ägande av utländska företag), Riksförsäkringsverket (statistik över

socialförsäkringar samt offentliga utgifter inom socialförsäkrings-

sektorn), Riksgäldskontoret (statistik över statlig upplåning och stats-

skuld), Skogsstyrelsen (statistik över produktion och sysselsättning i

skogsbruket), Skolverket (statistik över skolväsende och barnomsorg),

Socialstyrelsen (statistik över hälso- och sjukvård samt socialtjänsten),

Statens energimyndighet (energistatistik), Statens institut för kommu-

nikationsanalys (statistik över vägtrafik, luftfart, bantrafik, postverksam-

het, sjöfart, televerksamhet och kommunikationsvanor), Statens jord-

bruksverk (jordbruksstatistik), Statens kulturråd (statistik över bibliotek,

kulturmiljövård, museer, studieförbund samt samhällets kulturutgifter),

Sveriges lantbruksuniversitet (statistik över riksskogstaxeringar), Turist-

delegationen (statistik över inkvartering) samt Överstyrelsen för civil

beredskap (statistik över särskilda varugrupper).

5.2.3 Samverkan ökar tillgängligheten

Internettekniken har fått stor betydelse för statistikens tillgänglighet. De

statistikansvariga myndigheterna har exempelvis skapat Svenska stati-

stiknätet, vilket är ett elektroniskt nätverk med länkar till de statistik-

ansvariga myndigheternas hemsidor på Internet. Flertalet av myndig-

heterna har valt att göra sin statistik helt eller delvis tillgänglig via sina

hemsidor. SCB har på regeringens uppdrag utvecklat Sveriges statistiska

databaser i syfte att förbättra tillgängligheten. Andra statistikansvariga

myndigheter har utvecklat databaser med bl.a. statistik i egen regi. Dessa

åtgärder har förbättrat tillgängligheten till den officiella statistiken.

Myndigheterna har också utvecklat en gemensam hemsida där alla

statistikansvariga myndigheter och regeringskansliet har tillgång till

aktuell information om statistiksystemet, bl.a. om det omfattande EU-

arbetet på statistikens område. Vidare träffas representanter för

myndigheterna regelbundet för att diskutera gemensamma

frågeställningar.

Inom regeringskansliet finns en kontaktgrupp för samordning av stati-

stikfrågor. Gruppen leds av Justitiedepartementet.

5.3 Utvärderingen av statistikreformen

Den 1 juli 1994 fullföljdes den reform om förändrade principer för

ansvarsfördelning och finansiering av den officiella statistiken som

riksdagen tidigare beslutat (prop. 1992/93:101, bet. 1992/93:FiU7,

rskr. 1992/93:122, prop. 1993/94:100 bil. 8, bet. 1993/94:FiU15, rskr.

1993/94:269).

Regeringen beslutade den 12 mars 1998 att tillkalla en särskild utre-

dare med uppgift att utvärdera statistikreformen. I uppdraget ingick

också att analysera EU-medlemskapets effekter på statistikens område

och lämna förslag till eventuella förändringar i den officiella statistiken.

Den 16 september 1999 redovisade utredaren betänkandet Statistikre-

formen - utvärdering och förslag till utveckling (SOU 1999:96).

5.3.1 Reformen har fungerat bra

Utredaren konstaterar att reformen i huvudsak har fungerat bra. Använ-

darinflytandet har ökat på flera områden. Detta har i många fall medfört

bättre kvalitetskontroll och ökad användning av statistiken. Statistikan-

svaret har för många myndigheter utgjort ett naturligt komplement till

myndighetens uppgifter om uppföljning, utvärdering, analys och

informationsspridning. Dessa myndigheter har ofta utökat sin

kompetens på statistikområdet. Möjligheten att omprioritera och

anpassa statistiken till nya behov har generellt sett ökat på de områden

där en sektormyndighet är ansvarig. Inom SCB:s ansvarsområde är

möjligheterna mer begränsade. Generellt ligger också en begränsning i

flexibiliteten till följd av att en stor del av statistiken är författnings-

reglerad nationellt och på EU-nivå. Statistikproduktionen sker även

efter reformen till övervägande delen vid SCB. Trots bristande

konkurrens i produktionsledet har reformen, tillsammans med teknikut-

vecklingen, medfört minskade produktionskostnader inom flera

statistikområden. Tillgängligheten till den officiella statistiken har

förbättrats under de senaste åren. Detta beror delvis på reformen, men

framför allt på den tekniska utvecklingen. Utredaren konstaterar att det

finns tydliga skillnader i prissättningen mellan SCB å ena sidan, som i

enlighet med avgiftsförordningen tillämpar principen om full

kostnadstäckning, och flertalet andra statistikansvariga myndigheter å

andra sidan. Utredaren konstaterar vidare att samordningen av

statistiksystemet behöver förstärkas ytterligare.

5.3.2 EU-medlemskapets påverkan

EU-samarbetet på statistikområdet innebär att medlemsländerna är

skyldiga att harmonisera stora delar av den befintliga nationella statistik-

en och att fortlöpande utveckla statistiken med hänvisning till bl.a. det

fördjupade samarbetet och utvidgningen av unionen. Det är medlemslän-

dernas ansvar att producera statistiken och finansiera denna. EU-

kommissionen kan i vissa fall ge ekonomiska bidrag till medlemsländer-

na för att utveckla ny statistik. Inom kommissionen ansvarar Eurostat för

statistikfrågor. Under Eurostat finns ett 80-tal kommittéer och arbets-

grupper där SCB och andra statistikansvariga myndigheter är represente-

rade. Det statistiska utvecklingsarbetet sker till stor del i dessa fora.

Justitiedepartementet ansvarar för Sveriges representation i

ministerrådets arbetsgrupp för statistikfrågor.

Utredaren konstaterar att statistiksamarbetet inom EU på flera

områden har fått stora konsekvenser för den svenska statistiken. Det

gäller framför allt ekonomisk statistik, arbetsmarknadsstatistik samt

jordbruks- och fiskeristatistik. Statistiken har påverkats positivt främst

genom att jämförbarheten med andra länders statistik har ökat.

Statistiken har påverkats negativt bl.a. genom att inträdet i den inre

marknaden medfört att vissa statistikkällor har upphört. Det svenska

inflytandet i statistiksamarbetet har framför allt gällt kvalitetsutveckling

och ökat utnyttjande av registerdata.

5.4 Bedömningar

5.4.1 Förstärkt samordning av den officiella statistiken

Regeringens bedömning: SCB bör även fortsättningsvis ansvara för

sektorövergripande statistik och i övrigt ha den nuvarande samordnande

rollen. Sektormyndigheterna bör fortsatt ansvara för statistiken inom

sina ansvarsområden. Samordningen av statistiken bör förstärkas.

Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens be-

dömning.

Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser är positiva till en för-

tärkt samordning. Uppfattningarna går dock i sär om hur det bör ske.

Vissa remissinstanser förespråkar ett samordningsorgan som är mer

fristående från SCB än det råd som utredningen har föreslagit, andra

föreslår en självständig myndighet för dessa uppgifter. SCB föreslår en

nämnd för samordning av den officiella statistiken enligt samma modell

som nämnden för konsumentprisindex, som är knuten till SCB.

Skälen för regeringens bedömning: Regeringen delar utredarens

uppfattning att statistikreformen i stort har fungerat bra. SCB bör därför

även fortsättningsvis ansvara för sektorövergripande statistik och i

övrigt ha den nuvarande samordnande rollen. Sektormyndigheterna bör

ansvara för statistiken inom sina ansvarsområden. Ansvarsfördelningen

mellan olika myndigheter kan dock i vissa fall komma att behöva

förändras.

Regeringen delar utredarens uppfattning att samordningen av det stati-

stiska systemet behöver förstärkas. Överblicken över systemet har min-

skat sedan statistikansvaret decentraliserades. Det finns i dag ett 25-tal

statistikansvariga myndigheter vilka sammantaget ansvarar för de ca 240

produkter som utgör den officiella statistiken. Även om tillgängligheten

till statistiken har förbättrats under senare år, inte minst till följd av den

snabba teknikutvecklingen, finns det behov av samordning av systemet

för att ytterligare förbättra tillgängligheten.

5.4.2 Kostnadsfri tillgänglighet

Regeringens bedömning: All officiell statistik bör kostnadsfritt finnas

allmänt tillgänglig hos varje statistikansvarig myndighet.

Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens

bedömning.

Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser är positiva till en ökad

tillgänglighet till statistiken. Många har dock haft synpunkter på hur

detta bäst åstadkoms.

Skälen för regeringens bedömning: Det är angeläget att tillgänglig-

heten till den officiella statistiken ytterligare förbättras. Den officiella

statistiken är viktig för beslutsfattare i den offentliga och privata

sektorn, för forskningen, för massmediernas arbete och för

allmänheten. Kostnaderna för att ta fram statistiken finansieras med

offentliga medel. Det är därför viktigt att användningen inte försvåras

genom bristfällig dokumentation och kvalitetsdeklaration eller genom

tekniska hinder av olika slag. Regeringen anser därför att all officiell

statistik kostnadsfritt bör finnas allmänt tillgänglig hos varje

statistikansvarig myndighet. En väg att komma åt statistiken bör vara

genom Svenska statistiknätet. De inkomster som de statistikansvariga

myndigheterna därmed eventuellt går miste om bör finansieras inom

ramen för varje myndighet. Den officiella statistik som SCB ansvarar

för är redan från den 1 januari 2000 tillgänglig utan kostnad för

användarna. Enligt SCB har det inneburit att antalet registrerade

användare av Sveriges statistiska databaser ökat markant sedan årsskiftet.

Antalet användare är nu drygt 6 000 jämfört 480 föregående år.

5.4.3 Ändrad ansvarsfördelning

Regeringens bedömning: Ansvaret för statistiken över invandring och

asylsökande bör flyttas från Migrationsverket till SCB.

Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens

bedömning.

Remissinstanserna: Boverket anser att ansvaret för statistiken över

boende och byggande bör flyttas från SCB till Boverket. SCB motsätter

sig en sådan förändring. Sveriges lantbruksuniversitet motsätter sig att

ansvaret för riksskogstaxeringen flyttas från universitetet till SCB. SCB

förordar en sådan förändring. Riksgäldskontoret och Riksbanken

motsätter sig att statistiken över statlig upplåning och statsskuld inte

längre skall vara officiell statistik. SCB förordar en sådan förändring.

Migrationsverket och SCB är överens om att statistiken över invandring

och asylsökande bör flyttas från verket till SCB. Riksskatteverket och

SCB anser att statistiken över taxeringsutfall och utfallet av

statsbudgeten inte längre skall vara officiell statistik.

Ekonomistyrningsverket motsätter sig en sådan förändring. SCB

förordar att statistiken över särskilda varugrupper inte längre skall vara

officiell statistik. Överstyrelsen för civil beredskap motsätter sig en

sådan förändring. SCB förordar att ansvaret för statistiken över

studiestöd flyttas från Centrala studiestödsnämnden till Högskoleverket.

Centrala studiestödsnämnden motsätter sig en sådan förändring.

Skälen för regeringens bedömning: Utredaren har bl.a. övervägt om

det finns anledning att flytta ansvaret för statistiken över invandring och

asylsökande från Migrationsverket till SCB. Bakgrunden är att det inte

hör till Migrationsverkets uppgifter att analysera och informera brett

om sin sektor i samhället. Statistikansvaret utgör därför inte en naturlig

komponent i verksamheten. Merparten av informationen om folkbokför-

da invandrare finns dessutom hos SCB.

Regeringen kommer därför att flytta ansvaret för statistiken över in-

vandring och asylsökande från Migrationsverket till SCB. Regeringen

kommer vidare att närmare låta utreda den övriga ansvarsfördelningen

mellan olika statistikområden.

6 En ny statistiklag

6.1 Sammanhållen reglering

Regeringens förslag: Reglerna för den officiella statistiken samlas i

en ny statistiklag.

Utredningens förslag överensstämmer med regeringens.

Remissinstanserna: En övervägande del av remissinstanserna till-

styrker eller har inget att erinra mot förslaget. Arbetarskyddsstyrelsen

framhåller att utredarens avsikt att lagen ska gälla vid statistikframställ-

ning hos statistikansvariga myndigheter men inte hos andra myndigheter

tydligare borde framgå. Skogsstyrelsen noterar att lagens rubrik inte

speglar innehållet på ett bra sätt. Lagen omfattar även annan statistik än

officiell statistik men också annat än statistik, t.ex. behandling av

personuppgifter. Räddningsverket föreslår att 1 § andra stycket

formuleras om för att minska risken för missförstånd.

Skälen för regeringens förslag: Regeringen anser att antalet författ-

ningar på området bör begränsas för att förenkla regelsystemet.

Regeringen föreslår därför att den reglering som nu finns i statistik-

lagen, statistikregisterlagen och lagen om uppgiftsskyldighet på

jordbrukets område sammanförs i en lag om den officiella statistiken.

Den fortsatta framställningen bygger på denna principiella inriktning.

Förslaget innebär vidare bl.a. att vissa bestämmelser i personuppgifts-

lagen och EG:s dataskyddsdirektiv på statistikområdet inarbetas i stati-

stikregleringen. Ändringsförslagen behandlas i följande avsnitt.

6.2 Officiell statistik och övrig statistik

Regeringens förslag: Officiell statistik skall finnas för allmän

information, utredningsverksamhet och forskning. Den skall vara

objektiv och allmänt tillgänglig.

Utredningens förslag: Officiell statistik skall finnas för samhälls-

planering, forskning och allmän information. Den skall vara objektiv och

allmänt tillgänglig. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak

med regeringens.

Remissinstanserna: Många remissinstanser anser att begreppet

officiell statistik bör förtydligas. Naturvårdsverket framhåller att en

stor del av verkets statistik med den föreslagna definitionen av statistik

inte längre kommer att vara officiell statistik. Närings- och

teknikutvecklingsverket (NUTEK) anser att begreppet

 samhällsplanering är otidsenligt och föreslår att utredningsverksam-

het i stället används. Verket finner inte heller något avgörande

argument för att slopa internationell rapportering som ett av

ändamålen med officiell statistik. Internationell rapportering sker för

övrigt till fler organisationer än Eurostat. Riksgäldskontoret avstyrker

den i 5 § statistiklagen föreslagna definitionen av statistik och

ifrågasätter om definitionen överhuvudtaget behövs. Den gällande defi-

nitionen av officiell statistik är tillfyllest. Verket framhåller att av

förslaget följer att uppgifter avseende statens upplåning och

statsskulden inte kommer räknas som statistik eftersom den inte bygger

på uppgifter om enskilda, något som inte torde vara avsikten.

Riksrevisionsverket framhåller att den föreslagna definitionen av

officiell statistik utesluter viktiga statistikområden. Det är i övrigt

mycket oklart vilken statistik som skall ingå i Sveriges officiella

statistik, för vem och för vilka ändamål. Bedömningskriterier för

officiell statistik bör författningsregleras tillsammans med uppgift om

vem som svarar för utveckling av dessa kriterier och hur en diskussion

kring dem bör föras. Verket anser att det bör åligga en statistikansvarig

myndighet att kontrollera att statistiken är framställd på ett

metodmässigt korrekt sätt. Att garantera kvaliteten är en naturlig följd av

ansvaret för officiell statistik. Att en statistikansvarig myndighet skall

uppfylla krav på tillgång till kvalificerad statistisk metodkompetens bör

därför författningsregleras. Skogsstyrelsen noterar att den föreslagna

definitionen av statistik rymmer flera oklarheter och efterlyser ett

förtydligande. Begreppet officiell statistik bör definieras i lagen om den

officiella statistiken och inte i förordning. Den officiella statistiken bör

vara objektiv och allmänt tillgänglig men också tillförlitlig . Förutom

de föreslagna ändamålen bör officiell statistik, enligt styrelsens mening,

också finnas för näringslivets planering . All individbaserad statistik

bör vara könsuppdelad om det inte finns särskilda skäl som talar mot det.

Statens institut för kommunikationsanalys (SIKA) framhåller att

definitionen av begreppet statistik bör ses över så att införande av ny

officiell statistik inte omöjliggörs. Det kan t.ex. gälla uppföljning av mål

för transport- och kommunikationskvalitet. Jordbruksverket anser att

det i statistiklagen bör framgå att statistik som sänds till EU enligt EU:s

regleringar är en del av den officiella statistiken. Statens kulturråd

framhåller att begreppet officiell statistik såväl i Statistikreformen -

utvärdering och förslag till inriktning som i Statistikens regler har

diskuterats med delvis olika utgångspunkter. Det är därför angeläget

med en ytterligare precisering av begreppet. Rådet noterar att det gamla

systemet av officiell statistik i praktiken fortlever och ser en viss risk

för en låsning vid ett föråldrat och överspelat begrepp som hämmar

utvecklingen av ny behovsanpassad statistik. Riksskatteverket betonar

att de i författningsförslagen föreslagna beskrivningarna av officiell

statistik är alltför knapphändiga för att tjäna som avgränsning av

begreppet. Den föreslagna definitionen av officiell statistik blir en

cirkeldefinition som helt och hållet överlåter till den statistikansvariga

myndigheten att avgöra vilken statistik som skall framställas. Dessutom

försvåras en fortlöpande omprövning av var ansvaret för en viss statistik

skall ligga. Lantmäteriverket instämmer och framhåller att definitionen

av statistik bör ges en annan utformning. Det kan ifrågasättas om t.ex.

befolkningsframskrivningar faller in under termen statistik. Verket

efterlyser en klarare distinktion mellan officiell statistik och annan

statistik och pekar vidare på vikten av att de ekonomiska villkoren för

uppgiftslämnande och vidare produktion läggs fast och att villkoren för

statistikproduktionen regleras. De uppgifter som skall lämnas ut för

framställning av officiell statistik bör inte utan särskild

överenskommelse med den utlämnande myndigheten få användas för

produktion av uppdragsstatistik. Det kan också ifrågasättas om inte

Eurostat-statistiken bör innefattas i den officiella statistiken.

Arbetsgivarverket anser att verkets statistikproduktion bör likställas

med sådan statistikproduktion som sker vid en statistikansvarig

myndighet. Annars kan verkets möjligheter att behandla de uppgifter

som behövs för att framställa förhandlingsstatistik försämras.

Hovrätten över Skåne och Blekinge och Kammarrätten i Stockholm

anser att termen officiell statistik bör definieras som i den nuvarande

lagen om officiell statistik. Örebro universitet ifrågasätter om

föreskriften i 3 § andra stycket utgör ett sådant bemyndigande för

regeringen som grundas på 8 kap. 7 § regeringsformen.

Skälen för regeringens förslag: Den officiella statistiken skall

kringgärdas av särskilda regler. Det är av särskild vikt att kunna referera

till vad som är officiell statistik inom ett visst område. Till detta hör

också att den officiella statistiken skall garantera en allmän

tillgänglighet och en framställningsprocess baserad på vetenskapliga

metoder och en deklaration av den kvalitet som statistiken uppfyller.

Utredningsförslaget innebär att officiell statistik skall finnas för sam-

hällsplanering, forskning och allmän information. I likhet med NUTEK

anser regeringen att begreppet samhällsplanering kan ersättas av

 utredningsverksamhet . Det innebär ingen ändring i sak. Det nya be-

greppet är avsett att även det omfatta de ändamål som förekommer i EG-

rättsakterna på statistikområdet. Regeringen anser däremot inte att

 internationell rapportering skall finnas med bland ändamålen för

officiell statistik, som bl.a. NUTEK föreslagit. Detta bygger på att

ändamålen avser den officiella statistiken. Den internationella

rapporteringen avser däremot alltsomoftast annat material såsom

avidentifierat individmaterial. Däremot omfattas uppgifter om enskilda

som samlas in enbart för sådan rapportering fortfarande av den s.k.

statistiksekretessen i 9 kap. 4 § sekretesslagen.

Lagrådet har framhållit att själva begreppet statistik är svårdefi-

nierbart och att det inte heller finns något behov av att i lagen ange en

definition av begreppet. Regeringen anser mot den bakgrunden i likhet

med Lagrådet att någon definition av begreppet statistik inte bör tas in i

en ny statistiklag.

När det så gäller begreppet officiell statistik ifrågasätter flera

remissinstanser utredningens förslag. Regeringen anser dock att

bestämningen av vad som är officiell statistik bör ske på samma sätt som

nu. Det innebär att i en förordning anges vad som skall vara officiell

statistik och vilken myndighet som ansvarar för den (statistikansvarig

myndighet).

Några remissinstanser har framfört synpunkten att det kan finnas

oklarhet om vilken statistik inom ett utpekat område som skall betraktas

som den officiella statistiken. Ursprungligen har frågan varit enkel att

besvara, nämligen att det är den statistik som anslagen täcker. Nu när

myndigheterna själva disponerar sina anslag gäller inte detta längre.

Regeringen har därför för avsikt att även här ge ytterligare vägledning

för att avgränsa den officiella statistiken på ett tydligt sätt i en

kommande förordning om officiell statistik.

Den särskilda reglering som nu föreslås tar sikte på den officiella

statistiken. Samtidigt är det klart att en statistikansvarig myndighet i

många fall hanterar uppgifter i den särskilda statistikverksamheten som

inte mynnar ut i officiell statistik. Den s.k. statistiksekretessen har

sådan utformning att den omfattar även uppgifter hänförliga till enskilda

som används för annan statistik än officiell statistik. Regeringen anser

att även andra skyddsregler som gäller för officiell statistik bör

tillämpas för sådana uppgifter. Därför föreslår regeringen att de

bestämmelser i lagförslaget som gäller behandling av personuppgifter

skall omfatta även denna typ av uppgifter. Även gallringsbestämmelserna

i förslaget bör enligt regeringens mening vara tillämpliga på de uppgifter

som nu har berörts.

6.3 Uppgifter till statistiken

6.3.1 Uppgifter från enskilda

Regeringens förslag: Utformningen av uppgiftsplikten har moderni-

serats språkligt och justerats i vissa avseenden. Uppgiftsplikten utökas

med ett nytt område * miljöskyddskostnader * för vilket det numera

finns en EG-förordning.

Utredningens förslag överensstämmer i stora drag med regeringens.

Remissinstanserna: En övervägande del av remissinstanserna till-

styrker arbetsgruppens förslag eller har inget att invända. Fiskeriverket

anser att förhållandet mellan behandling av uppgifter som insamlats för

statistikändamål och uppgifter där huvudsyftet bakom insamlandet är ett

annat inte har belysts tillräckligt av arbetsgruppen. Det primära ändamål-

et med Fiskeriverkets insamling av uppgifter som senare används för den

officiella statistiken på fiskets och vattenbrukets områden är inte fram-

ställning av statistik utan myndighetsutövning. Konjunkturinstitutet för-

ordar införande av uppgiftsplikt för investeringsplaner avseende en tids-

rymd på upp till ett år. Institutet menar att den överlägset bästa metoden

att ta fram investeringsprognoser för den närmaste framtiden (ett år) är

att grunda dessa på en systematisk tolkning av insamlade enkätdata.

Ekonomistyrningsverket befarar att den föreslagna begränsningen av

uppgiftslämnande för de stiftelser, ideella föreningar och registrerade

trossamfund som inte är näringsidkare till att avse uppgifter om

antalet anställda samt deras sysselsättning, löner och yrken, blir alltför

generell för att tillgodose den ekonomiska statistikens behov av

uppgifter. Avsaknaden av en definition av begreppet näringsidkare skapar

oklarhet. Naturvårdsverket anser att uppgifter för statistik över

företagens miljöpåverkan * för att begränsa uppgiftslämnarbördan för

verksamhetsutövarna och samtidigt skapa en rationell hantering av den

internationella rapporteringen och statistikproduktionen * inte bör

omfattas av statistiksekretess. Verket påpekar att man inte hanterar

uppgifter om enskilda för framställning av statistik annat än i

undantagsfall. Det gäller t.ex. miljöpåverkan av miljöfarliga

verksamheter. För dessa har verket sedan lång tid använt sig av miljöbal-

kens rapporteringsföreskrifter. Uppgifterna om utsläpp rapporteras till

EU i vissa fall per anläggning, ett förfarande som inte är möjligt enligt

den gällande statistiklagstiftningen men fullt möjligt enligt miljölag-

stiftningen. Verket bedömer att statistiklagen kan kompletteras med

uppgiftsskyldighet för näringsidkare beträffande uppgifter om

företagens miljöpåverkan först sedan sekretessbestämmelserna har

ändrats. Skogsstyrelsen efterlyser en tydlig koppling mellan

bestämmelserna om uppgiftsplikt och de bestämmelser som reglerar hur

uppgifterna skall lämnas. Näringsidkare skall inte behöva lämna uppgift-

er som inte efterfrågas. Styrelsen pekar vidare på kopplingen mellan

definitionen av begreppet statistik och uppgiftsplikten för kommuner

och landsting. De senare bör på motsvarande sätt som andra

uppgiftslämnare kunna lämna uppgifter till den officiella statistiken även

utan uppgiftsskyldighet, som bör tillämpas endast när det är strängt

motiverat. Föreskrifter av regeringen eller av den myndighet regeringen

har bestämt bör alltid finnas innan uppgiftsinsamling får ske med stöd av

de föreslagna bestämmelserna om uppgiftsskyldighet. En organisatorisk

enhet på en statistikansvarig myndighet bör inte få besluta om en

undersökning med uppgiftsskyldighet. Socialstyrelsen anser att

uppgiftsskyldigheten för kommuner och landsting bör kompletteras med

en tydligare skrivning om uppgiftsskyldighet inom socialtjänsten när det

gäller uppgifter om insatser och prestationer. Det blir allt svårare att få

in nödvändiga basuppgifter till den officiella socialtjänststatistiken.

Statistiska centralbyrån tillstyrker förslaget om uppgiftsplikt för

miljöskyddskostnader och anser att uppgiftsplikt även bör införas för

uppgifter avseende forskning och utveckling. Centralbyrån hänvisar till

EU-kraven enligt Rådets förordning EG/58/97, som innebär att

årsstatistiken inom områdena industri respektive konstruktion skall

omfatta företagsvariablerna totala kostnader för intern FoU och totalt

antal anställda inom FoU . Det bör vidare anges att uppgiftsplikten för

näringsidkare gäller den officiella statistiken . Sveriges lantbruksuni-

versitet anser att vissa andra förhållanden som gäller insamling av

statistikunderlag behöver regleras i anslutning till bestämmelserna om

uppgiftsskyldighet. Med detta avses tillträde till mark- och

vattenområden och möjlighet att utföra olika typer av provtagning som

behövs för riksskogstaxering och för miljöövervakning. Hovrätten

över Skåne och Blekinge anser att det skulle vara tydligare om

bestämmelsen om till vem uppgifterna skall lämnas i 14 § 1 st. togs in i

8 §. Vidare framhålls som oklart vad som i 8 § 1 menas med den som

bedriver verksamheten . Kammarrätten i Stockholm anser att det saknas

anledning att i 9 § punkten 2 föreskriva att uppgifter om sysselsättning

skall lämnas eftersom ett krav att lämna sådana uppgifter redan

föreskrivs i 8 § punkten 4. Örebro universitet anser att det vore

önskvärt att det klargörs på vilken eller vilka bestämmelser i

regeringsformen bemyndigandet i 14 § grundas. Svenska

kommunförbundet anser att 11 § 2 bör ges formuleringen uppgifter

från de årliga boksluten . Punkten 3 i samma paragraf bör utmönstras

eftersom bestämmelserna i verksförordningens 27 § om s.k. problem-

och konsekvensanalyser torde vara tillräckliga för uppgiftsskyldighet i

varje enskilt fall. I avsnittet om uppgiftsplikt för offentliga organ saknar

förbundet en diskussion om hur kommunerna skall uppfattas. Det saknas

ett förtydligande om bodelning mellan stat och kommun och förbundet

avstyrker bestämt en generalklausul om uppgiftsplikt för kommunerna.

Förstärkt och utökat samrådsförfarande bör anvisas som den mest

framkomliga vägen. Det kan också uppstå oklarheter om huruvida

kommunala bolag som inte bedriver näringsverksamhet överhuvudtaget

omfattas av uppgiftsskyldighet. Landstingsförbundet efterlyser ett

förtydligande av uppgiftsskyldigheten för landstingskommunala bolag

och privata vårdgivare och anser vidare att förslaget till uppgiftsplikt för

kommuner och landsting i 11 § 3 är alltför generellt och bör utgå.

Tjänstemännens centralorganisation pekar på att också kommuner och

landsting bör lämna uppgifter om priser för varor och tjänster,

energiåtgång eller miljöskyddskostnader. Näringslivets nämnd för

regelgranskning ifrågasätter om just miljöskyddskostnader behöver

omnämnas speciellt i den föreslagna lagens uppräkning av vilka slags

uppgifter som näringsidkare är skyldiga att lämna. Förslaget innebär

ingen lösning på problemet att avgöra exakt vilka slags miljö-

skyddskostnader som det är rimligt att begära med hänsyn till

begränsningar i företagens redovisning samt EU:s och övriga statistik-

användares krav och önskemål m.m. Nämnden förutser att problemet

även i fortsättningen blir ett ämne för samråd mellan statistikansvariga

myndigheter och näringslivet.

Skälen för regeringens förslag: SCB ansvarar för officiell statistik

beträffande miljöskyddskostnader. Statistik skall framställas dels över

miljökostnader vid offentlig verksamhet, dels avseende industrins miljö-

skyddskostnader.

 Uppgifter om miljökostnader har införts som en del i en EU-förord-

ning om ny Industristatistik (Rådets förordning nr 58/97 av den 20

december 1996 om statistik rörande företagsstrukturer). Förordningen

innehåller bindande krav på medlemsländerna att

dels redovisa statistik över processexterna miljöskyddsinvesteringar

årligen med början senast avseende 1999 (bilaga 2, avsnitt 4),

dels noggrant utvärdera möjligheten att redovisa statistik över

processintegrerade miljöskyddsinvesteringar och löpande miljöskydds-

kostnader genom att göra pilotstudier senast avseende 1998 (bilaga 2,

avsnitt 9),

dels presentera statistiken på storleksklasser efter antalet sysselsatta

(artikel 12).

SCB:s undersökning om miljökostnader hos industrin har till syfte att

tillgodose de ovan angivna kraven. Eftersom nuvarande regler inte

omfattar uppgiftsplikt för detta ändamål, har den fått utföras på frivillig

grund, vilket, enligt SCB:s uppfattning medfört en oacceptabel svars-

procent. Regeringen anser att det ligger i linje med tidigare ställnings-

taganden att införa uppgiftsskyldighet i sådana fall där det finns

tvingande krav på statistik i EG:s regelverk. Därför bör uppgiftsskyldig-

heten även omfatta miljöskyddskostnader.

Enligt Rådets förordning EG/58/97 skall årsstatistiken inom

områdena industri och konstruktion omfatta uppgift dels om de totala

kostnaderna för intern forskning och utveckling (FoU), dels om det

totala antalet anställda inom FoU. Förordningen innebär att dessa

uppgifter skall samlas in från berörda företag. Med hänsyn till att

statistik på detta område utgör officiell statistik bör

uppgiftsinsamlingen vara förenad med uppgiftsskyldighet. Enligt

regeringens bedömning täcks de ifrågavarande uppgifterna av

uppgiftsskyldighet för näringsidkare i föreslagen utformning. Någon

ytterligare utvidgning av denna är således inte behövlig.

Förslaget till uppgiftsskyldighet för den som driver jordbruk, skogs-

bruk och trädgårdsodling är överfört med endast vissa språkliga ändring-

ar från nu gällande lag om uppgiftsskyldighet på jordbrukets område.

Några remissinstanser anser att uppgiftsskyldigheten för kommuner

och landsting bör anges på ett mer preciserat sätt i förhållande till

gällande rätt och därmed också till utredningens förslag. Regeringen

instämmer i dessa synpunkter och föreslår att uppgiftsskyldigheten

regleras på det sätt som remissinstanserna förordar. Någon ytterligare

uppgiftsskyldighet kan heller inte förekomma eftersom den av Svenska

kommunförbundet nämnda generalklausulen inte skall tillämpas på

kommunerna. Sammantaget innebär detta inte någon förändring

beträffande den typ av uppgifter som i dag hämtas från kommunerna med

uppgiftsskyldighet.

Regeringen föreslår även några ytterligare korrigeringar på grundval

av synpunkter som lämnats av remissinstanserna.

I fråga om förslag från remissinstansernas sida att ändra uppgiftsskyl-

dighetens omfattning på bl.a. socialtjänstområdet, föreligger inte

tillräckligt underlag för att regeringen skall kunna föra fram några

sådana förslag i detta sammanhang. Det kan erinras om att utredningen i

detta avseende endast skulle bedöma eventuella behov av ändringar som

föranleds av EG:s regelverk.

6.3.2 Uppgifter från myndigheter

Regeringens bedömning: Statliga myndigheter skall lämna uppgifter

till den officiella statistiken. För att tillförsäkra statistikmyndigheten

kontinuerlig tillgång till de uppgifter som används för den officiella

statistiken behövs en bestämmelse med denna innebörd i förordnings-

form.

Utredningens förslag överensstämmer i stort med regeringens.

Remissinstanserna: En övervägande del av remissinstanserna till-

styrker arbetsgruppens förslag eller har inget att invända. Statens

institut för kommunikationsanalys (SIKA) betonar vikten av att den

föreslagna bestämmelsen utformas så att dess tillämpning inte stör

den utlämnande myndighetens arbete. Datainspektionen framhåller att

en författningsreglering av uppgiftsplikten är att föredra framför en

utsträckt tillämpning av generalklausulen. Av arbetsgruppens

överväganden framgår dock inte klart om den föreslagna bestämmelser

skall reglera all uppgiftsplikt på statistikområdet eller tillämpas

parallellt med särskilda författningsbestämmelser om uppgiftslämnande

mellan myndigheter. Den föreslagna bestämmelsen är enligt

inspektionens uppfattning otydlig och allt för generellt hållen för att

bryta igenom bestämmelser om sekretess. Bestämmelsen måste

preciseras och formuleras så att det framgår att den är tillämplig utöver

uppgiftsskyldighet som följer av annan lag. Lantmäteriverket avstyrker

arbetsgruppens förslag och menar att det mesta talar för en reglering i

anslutning till den utlämnande verksamheten. Det blir då bl.a. tydligare

för den enskilde hur olika uppgifter används. Också för den utlämnande

myndigheten blir hanteringen betydligt smidigare med en sådan ordning.

Hovrätten över Skåne och Blekinge finner det svårt att överblicka

konsekvenserna av en generell uppgiftsplikt. Arbetsgruppens utredning

visar inte klart fördelarna med att frångå den modell med selektiv

uppgiftsskyldighet som hittills använts och som, såvitt framgår, främst

rekommenderats av statsmakterna. I vart fall bör en regel om generell

uppgiftsskyldighet tas in i lag.

Skälen för regeringens bedömning: En stor del av uppgifterna till

den officiella statistiken erhålls från olika statliga myndigheters

register för främst administrativa ändamål. Uppgifterna omfattas ofta av

olika sekretessbestämmelser, såväl med rakt som med omvänt

skaderekvisit, beroende på i vilken verksamhet de används.

I den mån uppgifter överförs mellan register vid SCB uppkommer inte

hinder från sekretessynpunkt eftersom uppgifterna rör sig inom samma

verksamhetsgren vid myndigheten. Många statistikuppgifter överförs

emellertid från ett register för officiell statistik till ett annat register

hos en annan statistikansvarig myndighet och därmed över

sekretessgränserna. Uppgifterna lämnas då ut från en myndighets

statistikverksamhet med stöd av undantagsbestämmelsen för forskning

och statistik i den s.k. statistiksekretessen enligt 9 kap. 4 §

sekretesslagen (1980:100).

Enligt 14 kap. 1 § sekretesslagen hindrar inte sekretess att uppgift

lämnas till annan myndighet (än regeringen), om uppgiftsskyldighet

följer av lag eller förordning. En sådan föreskrift om uppgiftsskyldighet

skall tillämpas också när sekretess gäller för de uppgifter som omfattas

av skyldigheten. Det är härvid inte nödvändigt att föreskriften i fråga har

avfattats särskilt med tanke på att uppgifterna kan vara sekretesskyddade.

Däremot krävs, för att bestämmelsen skall beaktas, att den fyller vissa

krav på konkretion (jfr. prop. 1979/80:2, Del A, s. 322).

En föreskrift om uppgiftsskyldighet kan ta sikte på utlämnande av upp-

gifter av ett speciellt slag. Den kan också gälla en viss myndighets rätt

att få del av uppgifter i allmänhet eller avse en skyldighet för en viss

myndighet att lämna information till andra myndigheter. Ett tydligt

exempel på det senare finns i 63 § socialtjänstlagen (1980:620). Enligt

den bestämmelsen skall socialnämnden, enligt vad regeringen närmare

föreskriver, ur personregister lämna uppgifter till Socialstyrelsen för

angelägna statistiska ändamål. Bestämmelsen kompletteras med en för-

ordning (1981:1370) om skyldighet för socialnämnderna att lämna

statistiska uppgifter.

Författningsreglerad uppgiftsplikt omfattar i övrigt bl.a. uppgifter till

registret över totalbefolkningen (RTB) och inkomst- och förmögenhets-

registret (IoF), båda vid SCB, rättsstatistiken med Brottsförebyggande

rådet som ansvarig myndighet och socialtjänststatistiken med

Socialstyrelsen som ansvarig myndighet. Uppgiftsplikten omfattar

framför allt uppgifter som inte kan lämnas ut med stöd av general-

klausulen.

I 14 kap. 3 § första stycket sekretesslagen finns den s.k.

generalklausulen. Motiven för bestämmelsen (prop. 1979/80:2, Del A,

s. 91) är att sekretesslagen inte har ansetts böra hindra myndigheterna

från att utväxla uppgifter i situationer där intresset av att uppgifterna

lämnas ut bör ha företräde framför det intresse som sekretessen skall

skydda. Avsikten med klausulen är att möjliggöra utbyte av information

mellan myndigheterna i enlighet med vad som i praktiken gällde före

sekretesslagens tillkomst. Generalklausulen är dock inte tillämplig

ifråga om uppgifter som skyddas av statistiksekretess.

Generalklausulen hindrar inte (jfr prop. 1979/80:2, Del A, s. 327) ett

rutinmässigt utbyte av uppgifter mellan myndigheter eller mellan en

myndighets olika verksamhetsgrenar. Den bygger emellertid på att ett

rutinmässigt uppgiftsutbyte i regel skall vara författningsreglerat.

Eftersom uppgifter från myndigheter till den officiella statistiken i

stor utsträckning sker med stöd av generalklausulen, vilket alltså inte

bör ske vid rutinmässiga utlämnanden, behövs en författningsreglerad

uppgiftsplikt när sekretesskyddade uppgifter skall lämnas över till en

annan myndighet för statistikframställning.

Det finns också andra skäl för en sådan uppgiftsplikt. Enligt 15 kap.

5 § sekretesslagen skall en myndighet på begäran av annan myndighet

lämna uppgift som den förfogar över i den mån inte hinder möter på

grund av bestämmelse om sekretess eller av hänsyn till arbetets

behöriga gång. Om det rör sig om offentliga uppgifter och om

utlämnandet inte stör myndighetens verksamhet erfordras inget

författningsstöd för utlämnande till annan myndighet. Den mottagande

myndighetens behov kan emellertid avse återkommande tillgång till

uppgifter, varvid det ovan nämnda förbehållet om hänsyn till arbetets

behöriga gång skulle kunna anföras som grund för att inte lämna

uppgifterna. En uppgiftsplikt skulle däremot innebära att den

överlämnande myndigheten i sådant fall måste räkna in arbetsuppgiften i

sina ordinarie åligganden för att den löpande statistikframställningen

skall kunna fungera.

Vidare kan överlämnandet till den statistiska myndigheten kräva en

viss sammanställning av uppgifterna, t.ex. i ett särskilt formulär, eller

annat förberedande arbete. Någon skyldighet i detta hänseende följer

inte heller av bestämmelsen i 15 kap. 5 §. För att tillförsäkra

statistikmyndigheten uppgifter i god tid för att kunna användas för sitt

ändamål, kan det således vara befogat att reglera förhållandet med

uppgiftsplikt.

Ytterligare innehåller 7 kap. 16 § sekretesslagen bestämmelser som

hindrar utlämnanden om behandlingen skulle strida mot personuppgifts-

lagen eller datalagen. I praktiken har den tillämpats så att det skall finnas

ett tydligt behov hos den mottagande myndigheten att framställa den

statistik som uppgifterna skall användas till.

En uppgiftsplikt kan i princip konstrueras på två sätt. Det ena alterna-

tivet är att reglera skyldigheten på samma sätt som hittills, nämligen i

anslutning till regleringen av den utlämnande verksamheten. Tillämpad

fullt ut på statistikområdet skulle den kräva kompletteringar av en rad

gällande författningar. En nackdel är att uppgiftsplikten sprids på olika

författningar och därmed blir svåröverskådlig.

Det andra alternativet är att konstruera en mer generell uppgiftsplikt

för den information som behövs för officiell statistik, med innebörd att

de uppgifter som behövs för att framställa statistik också skall lämnas

ut. Ett exempel på en sådan lösning gäller Riksrevisionsverket som för

sin verksamhet med bl.a. effektivitetsrevision och granskning av den

statliga verksamheten inklusive bl.a. myndigheternas årsredovisningar, är

beroende av en rad uppgifter från myndigheterna. Enligt 8 § i

förordningen (1998:418) med instruktion för Riksrevisionsverket har

verket rätt att från andra myndigheter få de handlingar och andra upplys-

ningar som verket behöver för sin revisionsverksamhet.

Regeringen har funnit att en motsvarande bestämmelse för

statistikområdet är det mest fördelaktiga alternativet. En sådan

bestämmelse förutsätter väl specificerade statistikändamål och bör tas

in i en kommande förordning om den officiella statistiken.

6.4 Skydd för beteckningen Sveriges officiella statistik

m.m.

Regeringens förslag: Ett rättsligt skydd införs för begreppet Sveriges

officiella statistik och för en symbol för den officiella statistiken.

Utredningens förslag överensstämmer med regeringens med den

skillnaden att regeringen också föreslår ett skydd för en symbol för

Sveriges officiella statistik.

Remissinstanserna: En övervägande del av remissinstanserna till-

styrker arbetsgruppens förslag eller har inget att invända.

Brottsförebyggande rådet tillstyrker förslaget att höja upp Sveriges

officiella statistik med särskilt skydd och regler om kvalitetssäkringar

men betonar att en standard för den officiella statistiken samtidigt bör

bestämmas. Detta bör bli en uppgift för det kontor för Sveriges

officiella statistik som föreslås i betänkandet från utredningen om

utvärdering av statistikreformen. Riksrevisionsverket anser att

statistikansvariga myndigheters användning av beteckning eller logotyp

för Sveriges officiella statistik skall innebära ett formellt

myndighetsuttalande att myndigheten garanterar kvaliteten i

statistikproduktionen. En tillfällig delegation för implementering av

systemet med beteckning och logotyp bör tillsättas. I uppgifterna bör

ingå bl.a. att statistikansvariga myndigheter genomför dels översyn av

sina rutiner, sin kompetens och användningen av vetenskapliga metoder

för att bedöma kvaliteten i mottagna uppgifter och i framställningen av

statistik, dels översyn av den interna kontrollen kring statistikarbetet.

Stockholms universitet pekar på att datanäten tenderar att sudda ut grän-

serna mellan vad som sker offentligt och vad som sker i mer eller

mindre slutna sammanhang. Det kan finnas anledning att bygga på

rekvisitet så att gränsen blir tillräckligt töjbar. Ett förslag kan vara,

inte användas offentligt eller i liknande sammanhang som beteckning

 . Riksarkivet och Kammarrätten i Stockholm framhåller att

 svensk och svenska inte är böjningsformer av Sverige vilket

innebär att det inte är tillräckligt att föreskriva ett skydd för olika

böjningsformer av Sveriges officiella statistik .

Skälen för regeringens förslag: Genomgående för lagförslaget är

att officiell statistik ges en särställning i förhållande till annan statistik.

Det ställs också krav på den officiella statistiken som inte gäller för

annan statistik. Detta gör att statistik som är officiell statistik så att säga

innebär en varudeklaration för den som skall använda statistiken. I olika

sammanhang är det just det faktum att statistiken är den officiella

statistiken inom området som är viktigt. Därför behövs också ett

rättsligt skydd för begreppet Sveriges officiella statistik för att

förhindra att någon oriktigt benämner annan statistik för den officiella

statistiken.

Det har under regeringens beredning dessutom framkommit att det

finns ett motsvarande behov av att i linje med skyddet för denna be-

teckning också ha ett rättsligt skydd för en symbol för den officiella

statistiken. Statistiska centralbyrån använder sedan en tid tillbaka en

sådan symbol. Även vissa andra statistikansvariga myndigheter använder

symbolen. Denna symbol för Sveriges officiella statistik återges i

bilagan till den föreslagna statistiklagen.

För närvarande används symbolen vanligen tillsammans med beteck-

ningen Sveriges officiella statistik. När symbolen blivit mer allmänt

känd kommer den troligtvis att användas ensam för att märka ut den

officiella statistiken.

Regeringens förslag innebär således att både beteckningen Sveriges

officiella statistik och symbolen för den officiella statistiken regleras i

lagen och att ett skydd införs för dessa.

6.5 Behandling av personuppgifter

6.5.1 Reglering av statistikregister

Regeringens förslag: En fortsatt särskild författningsreglering skall

gälla för behandling av personuppgifter för officiell statistik. I den nya

statistiklagstiftningen tas vissa bestämmelser in som rör behandlingen

av personuppgifter. I övrigt skall personuppgiftslagen tillämpas.

Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens.

Regeringen anser till skillnad från utredningen att personuppgiftslagens

bestämmelser skall komplettera reglerna i statistiklagen och inte helt

ersättas av dessa.

Remissinstanserna: Många remissinstanser tillstyrker

arbetsgruppens förslag eller har inget att invända. Några ställer sig

tveksamma till den föreslagna regleringsmodellen och menar att

utredningen inte har lyckats undvika de problem med oklarheter och

tolkningssvårigheter som skulle motivera exklusiv tillämplighet för

statistiklagens del. Datainspektionen tillstyrker i princip den

föreslagna regleringsmodellen men pekar på att statistikregister över

betydande delar av befolkningen med mycket känsliga personuppgifter i

praktiken kan komma att inrättas av regeringen efter beslut i varje

särskilt fall. Enligt inspektionens mening bör permanenta personregister

av mycket integritetskänslig natur hos Statistiska centralbyrån förbehål-

las riksdagen att besluta om genom ställningstaganden i det enskilda

fallet (jfr prop. 1990/91:60, s. 58 och prop. 1997/98:44 s. 41). Vidare

saknar inspektionen några bestämmelser i personuppgiftslagen, som bör

komma till uttryck i den föreslagna statistiklagstiftningen. Det gäller

bl.a. vissa av de grundläggande kraven på behandlingen av

personuppgifter i 9 § personuppgiftslagen, jämfört med 3 § lagen om

vissa personregister för officiell statistik. Inspektionen menar också att

det i några fall framstår som oklart vilka överväganden som ligger

bakom förslagen att vissa bestämmelser i personuppgiftslagen inte skall

tillämpas. Bestämmelser där frågetecken uppstår är t.ex. 12 § om

återkallelse av samtycke, 38 41 §§ om personombudets uppgifter m.fl.

Inspektionen ifrågasätter också vad som gäller beträffande information,

anmälningsskyldighet etc. vid behandling av personuppgifter för annan

statistik än officiell statistik. Verksamheten synes också bli helt

undantagen Datainspektionens tillsyn. Ett införande av den föreslagna

regleringen kräver därför ytterligare avvägningar kring integritetsskyd-

det och en grundlig översyn av personuppgiftslagens bestämmelser.

Statistiska centralbyrån (SCB) tillstyrker att de statistikansvariga myn-

digheterna ges en generell rätt att utan inhämtande av samtycke behandla

personuppgifter för framställning av statistik. Samtidigt betonas att den

valda regleringsmodellen förutsätter att samtliga relevanta krav i EG:s

dataskyddsdirektiv och andra internationella regler beaktas. Detta ställer

krav på en utförlig analys, som emellertid inte redovisas i

arbetsgruppens promemoria. Genom att endast vissa av personuppgifts-

lagens regler har inarbetats i lagförslaget uppstår en risk att detta inte i

alla delar överensstämmer med de nämnda kraven. Centralbyrån anser att

det behövs utförligare motiv för hur ändamålsregleringen skall tillämpas

i praktiken och hur den i 17 § föreslagna generella rätten att behandla

personuppgifter kan förenas med kravet i EG-direktivets artikel 6 om att

behandling skall ske för särskilda ändamål . En annan fråga som bör

belysas är hur den föreslagna regeln förhåller sig till kravet i EG-

direktivets artikel 6 att behandling inte får ske för oförenliga ändamål .

Det aktualiseras speciellt i samband med sådan behandling som sker

med stöd av informerat samtycke. Två principer kommer då att

konkurrera, dels den generella rätten enligt 17 § att utan närmare

ändamålsbestämning behandla personuppgifter för framställning av

statistik, dels kraven i direktivet att en behandling inte får ske för

oförenliga ändamål. I promemorian sägs att huvudprincipen vid

forskning och statistik har under lång tid varit att den enskilde skall ha

lämnat sitt samtycke . SCB tillämpar undantagslöst principen om

informerat samtycke i samband med intervju- och enkätundersökningar

inom individstatistiken. Komplikationen är att enligt artikel 6 i EG-

direktivet får efterföljande behandling inte vara oförenlig med det

uppgivna ändamålet. Hovrätten över Skåne och Blekinge finner det

oklart i vilken utsträckning personuppgiftslagens bestämmelser

egentligen skrivs bort. Till exempel framgår inte huruvida

bestämmelserna om överföring av personuppgifter till tredje land skall

gälla vid sidan av den föreslagna statistiklagen, eller om dessa bestäm-

melser förs bort genom 2 §. Regleringen skulle också bli tydligare om

bestämmelsen i 2 § placerades i direkt anslutning till 1 § första stycket.

Med den av arbetsgruppen föreslagna placeringen av bestämmelsen blir

det t.ex. oklart i vilken utsträckning personuppgiftslagen skrivs bort

såvitt gäller den s.k. övriga statistiken enligt 1 § 2 st. Vidare förefaller

undantaget i 27 § onödigt med hänsyn till 2 §. Hovrätten finner det också

något oklart vilka myndigheter som egentligen omfattas av den

föreslagna lagen. Bl.a. framgår det inte tveklöst huruvida det som anges i

1 § 2 st. om den s.k. övriga statistiken skall gälla endast de

statistikansvariga myndigheterna eller även andra myndigheter under

regeringen. Kammarrätten i Stockholm ser vissa problem med ett

generellt undantag från personuppgiftslagen, om det uppkommer frågor

som regleras i personuppgiftslagen men inte i den föreslagna nya lagen.

Om en myndighet i en sådan situation inte tillämpar personuppgiftslagen

finns det risk för att myndigheten inte heller tillämpar

dataskyddsdirektivet. Stockholms universitet förespråkar det andra

alternativet, att låta personuppgiftslagens regler gälla om inget annat

framgår. Utredningen har inte lyckats undvika de problem med

oklarheter och tolkningssvårigheter som skulle motivera exklusiv

tillämplighet för statistiklagens del. Universitetet framhåller att 20 § i

lagförslaget formulerats så att den kan ge intryck av att

personuppgiftslagen trots allt gäller vid framställning av statistik enligt

1 §. När det gäller strävan att åstadkomma en reglering som på ett

uttömmande sätt ersätter personuppgiftslagen, konstaterar universitetet

att det inte är självklart att underrättelseplikten enligt 21 § statistiklagen

inte innehåller någon motsvarighet till 28 § sista meningen i personupp-

giftslagen, som stadgar vissa undantag från skyldigheten att underrätta

tredje man om rättelse. Det finns också anledning att uppmärksamma 9 §

sista stycket personuppgiftslagen, som reglerar möjligheter att under

vissa förutsättningar använda personuppgifter för att vidta åtgärder i

fråga om den registrerade. Den föreslagna lagen innehåller inget

motsvarande stadgande.

Skälen för regeringens förslag: För närvarande regleras vissa

personregister som används för framställning av officiell statistik i

statistikregisterlagen och statistikregisterförordningen. Dessa

författningar omfattar personregister vid statistikansvariga myndigheter

som innehåller känsliga uppgifter.

Regeringen framhöll i motiven till personuppgiftslagen (prop.

1997/98:44 s. 41) att det traditionella svenska systemet med särregler i

särskilda (register)författningar är att föredra framför generella

undantag från den nya personuppgiftslagen. Inom den offentliga sektorn

förekommer det t.ex. ofta stora mängder känsliga uppgifter och

uppgifter som har hämtats in med stöd av straffsanktionerad

uppgiftsplikt. Därför framhölls ett starkt integritetsskydd som särskilt

viktigt när det gäller uppgifter inom all offentlig verksamhet. Kravet på

en särskild författning för att avvika från det integritetsskydd som

personuppgiftslagen ger, ansågs garantera att behovet av särregler alltid

övervägs noga i den ordning som gäller för författningsgivning, dvs.

antingen i lagform eller förordningsform. Mot bakgrund av vad som nu

sagts bör, enligt regeringens mening, utgångspunkten i detta

lagstiftningsärende vara en fortsatt särskild författningsreglering av

behandling av personuppgifter för officiell statistik.

Av remissutfallet framgår att det kan uppkomma vissa oklara

situationer om utredningens förslag * att låta den nya

statistiklagstiftningen helt ersätta personuppgiftslagen * genomförs. Det

hade naturligtvis varit önskvärt att kunna samla de regler som skall

tillämpas för officiell statistik i en lag och en förordning, som

utredningen tänkt. De redovisade tveksamheterna från remissinstanserna

visar dock på svagheter i konstruktionen. Regeringen anser därför att

den av utredningen eftersträvade regelförenklingen i detta avseende får

träda tillbaka för behovet av klarhet.

Det förslag som regeringen nu lägger fram innebär att de centrala

bestämmelserna för den officiella statistiken kommer att finnas i den

nya lagen. Beträffande behandling av personuppgifter som inte regleras i

den nya statistiklagen skall personuppgiftslagens bestämmelser

tillämpas. För att personuppgiftslagens bestämmelser om rättelse (28 §)

och skadestånd (48 §) skall vara tillämpliga vid behandling av

personuppgifter krävs dock en uttrycklig bestämmelse i den föreslagna

statistiklagen.

6.5.2 Framställning av statistik

Regeringens förslag: En statistikansvarig myndighet får behandla per-

sonuppgifter för framställning av statistik. Behandlingen får omfatta

personnummer. Känsliga uppgifter enligt 13 § personuppgiftslagen och

uppgifter om lagöverträdelser m.m. enligt 21§ första stycket i samma

lag får behandlas endast enligt föreskrifter som regeringen meddelar.

Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens.

Regeringen anser till skillnad från utredningen att det inte i

statistiklagen skall ställas krav på föreskrifter av regeringen för att få

behandla personuppgifter för framställning av statistik i register över

hela befolkningen.

Remissinstanserna: En övervägande del av remissinstanserna till-

styrker arbetsgruppens förslag eller har inget att invända. Ekonomistyr-

ningsverket noterar att den som vill skaffa information om huruvida

personuppgifter om den egna personen behandlas av en statistikansvarig

myndighet måste lämna in en egenhändigt undertecknad ansökan.

Förfarandet framstår som ålderdomligt och administrativt dyrbart och

verket föreslår att enklare och billigare internetlösningar med elektro-

niska signaturer tas fram. Högskoleverket (HSV) efterlyser ett

klargörande att det är HSV som är personuppgiftsansvarigt när det gäller

universitets- och högskoleregistret. Verket är registeransvarigt enligt

datalagen alternativt personuppgiftsansvarigt enligt personuppgiftslagen

för universitets- och högskoleregistret som förs av Statistiska

centralbyrån. Samtidigt har centralbyrån föreskriftsrätt i frågor som rör

registret. Arbetsgruppens förslag innebär en oklarhet i ansvarsfrågan.

HSV är enligt förslaget statistikansvarig myndighet för högskoleväsen-

det. Formuleringen i 17 § medför, mot bakgrund av 3 kap. förordningen

om redovisning av studier m.m. vid universitet och högskolor, att det

blir oklart vilken myndighet som är personuppgiftsansvarig för

universitets- och högskoleregistret. I egenskap av statistikansvarig

myndighet för högskoleväsendet och personuppgiftsansvarig för

registret bör verket också få ansvaret att efter samråd med SCB och

högskolorna, meddela närmare föreskrifter om hur uppgifterna skall

rapporteras till SCB. Boverket anser att den föreslagna bestämmelsen

om säkerheten vid behandlingen av personuppgifter bör göras tydligare.

Alternativt bör säkerhetsnivån närmare preciseras i förordningen. Därvid

bör anges olika säkerhetsnivåer beroende på känsligheten av de

behandlade uppgifterna.

Skälen för regeringens förslag: Regeringen ansluter sig till arbets-

gruppens förslag som innebär att regleringen av behandling av person-

uppgifter för officiell statistik arbetas in i den nya statistiklagstiftningen

och ersätter den gällande särskilda registerlagstiftningen samt tar över

personuppgiftslagens bestämmelser i dessa delar. Reglerna om behand-

ling av personuppgifter för framställning av statistik utgör en ram för

vilka uppgifter som får behandlas och för vilket ändamål behandlingen

får ske.

Regeringen anser att statistikansvariga myndigheter bör ges en

generell rätt att utan samtycke behandla personuppgifter för

framställning av officiell statistik. Undantag bör gälla för behandling av

känsliga uppgifter m.m. enligt vad som utvecklas i det följande.

Känsliga uppgifter behandlas i 13 § personuppgiftslagen och uppgifter

om lagöverträdelser m.m. i 21 § personuppgiftslagen.

Känsliga personuppgifter är personuppgifter som avslöjar ras eller

etniskt ursprung, politiska åsikter, religiös eller filosofisk övertygelse,

medlemskap i fackförening samt uppgifter som rör hälsa eller sexualliv.

Utrymmet för att behandla sådana uppgifter är begränsat. Huvudregeln är

att det är förbjudet att behandla uppgifter av detta slag. Från förbudet

finns en rad undantag. Undantagen behandlar situationer där den registre-

rade samtyckt till behandlingen eller själv offentliggjort uppgifter

liksom behandling inom arbetsrätten, för att skydda vitala intressen och i

samband med rättsliga anspråk. Undantag görs också för behandling

inom ideella organisationer och inom hälso- och sjukvården samt för

ändamål som rör forskning och statistik. Undantag för viktiga allmänna

intressen kan även göras av regeringen i en förordning.

Undantaget för forskning och statistik förutsätter att samhällsintresset

av det forsknings- eller statistikprojekt där behandlingen ingår klart

väger över den risk för otillbörligt intrång i enskildas personliga

integritet som behandlingen kan innebära. Ett grundläggande villkor är

att behandlingen är nödvändig enligt kriterierna i personuppgiftslagen

för när en behandling är tillåten.

Det är enligt 21 § personuppgiftslagen vidare förbjudet för andra än

myndigheter att behandla personuppgifter om lagöverträdelser som

innefattar brott, domar i brottmål, straffprocessuella tvångsmedel eller

administrativa frihetsberövanden. Huvudregeln är alltså att sådana upp-

gifter endast får behandlas av myndigheter. Regeringen eller den

myndighet regeringen bestämmer får dock meddela föreskrifter om

undantag från huvudregeln.

För att få behandla känsliga uppgifter eller uppgifter om lagöver-

trädelser m.m. för officiell statistik bör krävas föreskrifter av

regeringen. Inför beslut om sådana föreskrifter väger regeringen

samhällsintresset av den statistiska behandlingen mot risken för intrång i

den enskildes personliga integritet.

Den föreslagna regleringen innebär att behandlingen av känsliga

uppgifter kommer att regleras i en förordning. Regeringen vill också

erinra om vad som anförts i avsnitt 6.5.1 beträffande

författningsreglering av register.

Innebörden av regleringen är att statistikansvariga myndigheters be-

handling av personuppgifter i övrigt för framställning av statistik är

tillåten. Myndigheterna får också inrätta de register som behövs för

dessa ändamål. Även om registerbegreppet inte längre finns i den nya

personuppgiftslagen torde det komma att leva kvar under överskådlig tid

som ett sätt att avgränsa olika behandlingar från varandra. Det kan t.ex.

vara en fördel med en sådan uppläggning för att kunna lämna uppgifter

till de som begär besked om vilka personuppgifter som behandlas.

I avsnitt 6.2 har framhållits att bestämmelserna om behandling av per-

sonuppgifter skall gälla även annan statistik än officiell statistik om

sådan statistik framställs i den särskilda verksamhet som statistikan-

svariga myndigheter bedriver för sin statistikframställning.

Högskoleverkets tolkningsproblem som redovisas i verkets yttrande

synes inte ha med detta lagstiftningsärende att göra, utan kan tas om

hand på förordningsnivå om så behövs.

6.5.3 Informationsskyldighet

Regeringens förslag: I stället för särskilda regler i den nya

statistiklagen skall personuppgiftslagens bestämmelser om informa-

tionsskyldighet gälla vid insamling av personuppgifter för officiell

statistik.

Utredningens förslag överensstämmer inte med regeringens.

Regeringen anser till skillnad från utredningen att personuppgiftslagens

bestämmelser om informationsskyldighet skall gälla vid insamling av

personuppgifter och inte ersättas av särskilda regler i statistiklagen.

Remissinstanserna: Flera remissinstanser anser generellt att det är

bättre att personuppgiftslagens bestämmelser gäller framför särskilda

bestämmelser i statistiklagen. Statistiska centralbyrån pekar på att

innebörden av 15 och 16 §§ i utredningens förslag är oklar och att vissa

förtydliganden behövs. Svenska kommunförbundet anser att i den

föreslagna 15 § bör specificeras att med någon annan än myndighet

avses .. annan än statlig myndighet .

Skälen för regeringens förslag: Ett av de viktigaste medlen för att

se till att personuppgifter inte behandlas på ett sätt som kan innebära att

enskildas personliga integritet kränks är att de registrerade får

information om behandlingen. Ibland samlar den som avser att behandla

personuppgifter in uppgifterna direkt från dem som avses bli

registrerade. I sådana fall förekommer det också att den enskilde

informeras om att ytterligare uppgifter kommer att inhämtas från andra

källor i syfte att underlätta uppgiftslämnandet. I andra fall sker

insamlingen genom att personuppgifter endast hämtas från någon annan

källa.

I 6 och 7 §§ statistikförordningen finns bestämmelser om informa-

tionsskyldighet för en myndighet som samlar in uppgifter till den

officiella statistiken.

Om insamlingen sker från någon annan än en statlig myndighet skall

den från vilken uppgiften begärs samtidigt upplysas om en rad förhål-

landen, bl.a. ändamålet med uppgiftsinsamlingen och vad som gäller om

uppgiftsskydd. Om det inte föreligger uppgiftsskyldighet skall

myndigheten upplysa om att uppgiftslämnandet är frivilligt.

Om uppgifter hämtas in från en annan myndighet till ett personregister

som förs med stöd av statistikregisterlagen skall de som uppgifterna

avser på lämpligt sätt informeras om registret.

Regler om att den personuppgiftsansvarige skall ge information till

den registrerade finns i 23 - 27 §§ personuppgiftslagen. Om uppgifter

om en person samlas in från personen själv, skall den

personuppgiftsansvarige i samband därmed självmant lämna den

registrerade information om behandlingen. Den registrerade behöver

inte begära att få informationen och det får inte förekomma att

informationen ges först vid ett senare tillfälle. Samlar den

personuppgiftsansvarige in uppgifter från den registrerade utan att då

lämna information, kan behandlingen av personuppgifterna inte anses ha

gått korrekt till.

Om personuppgifterna samlas in från någon annan källa än den

registrerade skall den personuppgiftsansvarige självmant lämna den

registrerade information om behandlingen, när uppgifterna registreras.

Är uppgifterna avsedda att lämnas ut till tredje man, behöver

informationen dock inte ges förrän uppgifterna lämnas ut för första

gången. När personuppgifterna hämtas in från något annat håll än den

registrerade själv, skall informationen alltså lämnas när uppgifterna

registreras. Kan det vid detta tillfälle förutses att uppgifterna kommer

att lämnas ut till tredje man, är det dock tillåtet att vänta med

informationen ända till dess uppgifterna lämnas ut för första gången.

I två situationer gäller undantag från informationsskyldigheten både

för det fall att uppgifterna samlas in från den registrerade och för det

fall att uppgifterna samlas in från någon annan än den registrerade själv.

Informationen behöver sålunda inte lämnas om sådant som den registre-

rade redan känner till och om det är särskilt föreskrivet i lag eller annan

författning eller i beslut som har meddelats med stöd av författning att

uppgifter inte får lämnas ut.

Om personuppgifterna samlats in från en annan källa än den registre-

rade gäller två särskilda undantag från informationsskyldigheten. Infor-

mation behöver sålunda inte lämnas om det finns bestämmelser om

registreringen eller utlämnandet i lag eller annan författning eller om

det visar sig vara omöjligt eller skulle innebära en oproportionerligt stor

arbetsinsats.

Utöver reglerna om den personuppgiftsansvariges skyldighet att själv-

mant vid insamlingen informera de registrerade finns det bestämmelser

som ger den registrerade rätt att på egen begäran få information om

behandlingen av den personuppgiftsansvarige. För att ge de registrerade

möjlighet att kontrollera om personuppgifter som rör dem behandlas är

den personuppgiftsansvarige enligt 26 § personuppgiftslagen skyldig att

till var och en som ansöker om det en gång per kalenderår gratis lämna

besked om personuppgifter som rör den sökande behandlas eller ej.

Behandlas sådana uppgifter skall skriftlig information lämnas också om

vilka uppgifter om den sökande som behandlas, varifrån dessa uppgifter

har hämtats, ändamålen med behandlingen, och till vilka mottagare eller

kategorier av mottagare som uppgifterna lämnas ut. Principen är inte ny.

En liknande bestämmelse om rätt till s.k. registerutdrag fanns i 10 §

datalagen (1973:289).

Information skall lämnas inom en månad från det att ansökan gjordes.

Om det finns särskilda skäl för det, får information dock lämnas senast

fyra månader efter det att ansökan gjordes. Vissa undantag från informa-

tionsskyldigheten gäller vid sekretess och tystnadsplikt.

Statistikregelgruppen föreslog särskilda bestämmelser i statistiklagen

om information till de registrerade. Bestämmelserna skulle ersätta såväl

personuppgiftslagens bestämmelser om informationsskyldigheten som

informationsbestämmelserna i statistikförordningen. Flera

remissinstanser anser emellertid att det är bättre att

personuppgiftslagens bestämmelser gäller framför särskilda regler i

statistiklagen. Också här visar tveksamheterna från remissinstanserna på

svagheter i konstruktionen. Personuppgiftslagens bestämmelser om

information bör således gälla i stället för särskild reglering i

statistiklagen.

Informationsskyldigheten bör även omfatta information om att

samråd skett med den organisation som företräder uppgiftslämnaren.

Denna skyldighet skall gälla generellt vid insamling av uppgifter till

statistiken och gäller således inte endast personuppgifter. En sådan

informationsplikt bör införas i en ny statistikförordning. Därvid bör

Svenska kommunförbundets remissynpunkt beaktas (se ovan).

6.6 Longitudinella studier

Regeringens förslag: En reglering införs som gör det möjligt för den

som tagit emot avidentifierat material från en statistikansvarig myndig-

het att för longitudinella och liknande studier kunna föra på nya

uppgifter genom ett till personnumret (eller liknande) knutet

löpnummer.

Utredningens förslag överensstämmer i stort med regeringens.

Regeringen vill emellertid utforma kretsen utlämnande myndighet och

mottagare på ett annat sätt.

Remissinstanserna: En övervägande del av remissinstanserna till-

styrker arbetsgruppens förslag eller har inget att invända.

Arbetarskyddsstyrelsen föreslår att utlämnande på de angivna villkoren

till forskningsinstitution möjliggörs även där denna inte är myndighet.

Alternativt bör regleringen ges en mer allmän utformning vad gäller

vilka myndigheter som på föreslaget sätt får lämna ut uppgifter för

longitudinella studier. Det bör bli möjligt också för vissa andra

myndigheter med en utbyggd registerverksamhet att lämna ut uppgifter

för detta syfte. Brottsförebyggande rådet anser det viktigt att

longitudinella studier inte enbart förbehålls Statistiska centralbyrån. Det

finns fler myndigheter som ägnar sig åt longitudinella studier.

Ekonomistyrningsverket anser att meningen i lagförslagets 25 § Ett

utlämnande enligt första stycket får endast avse ett urval av personer

bör strykas. Det saknas skäl att endast tillåta urval, eftersom urval har en

statistisk osäkerhet som totalundersökningar saknar. Geografiska

indelningar eller andra typer av indelningar ger dessutom små

urvalsgrupper och därmed stora konfidensintervall. Närings- och

teknikutvecklingsverket (NUTEK) framhåller att arbetsgruppen har

fokuserat sitt arbete på forskningens tillgång till identifierbara

mikrodata och alltför perifert behandlat de statistikansvariga

myndigheternas förutsättningar att bedriva en god utredningsverksamhet.

Det har inte klarlagts huruvida Statistiska centralbyrån skall eller kan

lämna ut identifierbara mikrodata till den statistikansvariga

myndigheten. Verket anser att möjligheter att följa individer i longitudi-

nella databaser också skall gälla vid studier av företag. Skogsstyrelsen

ifrågasätter varför den föreslagna bestämmelsen endast skall gälla

Statistiska centralbyrån. Ett motsvarande behov bör kunna uppstå även

hos andra myndigheter och vid andra typer av undersökningar än de som

centralbyrån hanterar. Skolverket instämmer och framhåller att legitima

behov kan finnas att lämna ut material till andra än myndigheter. Det är

inte heller bara vid longitudinella studier som det finns behov av att

komplettera material vid ett senare tillfälle. Socialstyrelsen framhåller

att även andra statistikansvariga myndigheter får förfrågningar om och

beställningar av longitudinella material från myndigheter. Förslaget bör

därför göras tillämpligt beträffande samtliga statistikansvariga myndig-

heter. Styrelsen anser också att motiven att ett utlämnande endast får

avse ett urval av personer är otydliga i förslaget. Det krävs ytterligare

utredning av detta och flera andra detaljer. Statens institut för

kommunikationsanalys framhåller som viktigt att en ny statistiklag görs

 rollneutral så att t.ex. kommande förändringar i organisation och

ansvar rörande den officiella statistiken kan hanteras utan lagändringar.

Detta blir särskilt tydligt i fråga om hanteringen av ansatser med

longitudinell personstatistik. Statistiska centralbyrån anser att den

förslagna principen inte enbart bör avse myndigheter som omfattas av

sekretess enligt 9 kap. 4 § sekretesslagen. Det är angeläget att de

uppgifter som insamlats för statistiken kommer till nytta också inom

forskningen och för olika kvalificerade utredningsändamål. Den krets

som berörs bör därför utvidgas i förhållande till förslaget och omfatta

bl.a. olika utredningsorgan som inte har myndighetsstatus, t.ex. inom

näringslivet och på det fackliga området. Datainspektionen betonar att

en förutsättning för de föreslagna bestämmelserna bör vara att endast

sådana myndigheter som omfattas av statistiksekretess blir aktuella för

undantag från de aktuella bestämmelserna i personuppgiftslagen. Av

bestämmelsen om utlämnande för longitudinella studier bör också

framgå att den blir tillämplig när Statistiska centralbyrån lämnar ut

uppgifter till en annan statistikansvarig myndighet. Bestämmelsen bör

vidare preciseras så att en sådan åtgärd får vidtas om den myndighet som

uppgifterna lämnas ut till skall använda dessa uteslutande i särskild

verksamhet för framställning av statistik etc. Det bör också övervägas att

komplettera bestämmelserna med ett förbud mot att avslöja en

förteckning med personnummer och löpnummer i sådana fall när

centralbyrån gjort ett utlämnande enligt den föreslagna modellen.

Arbetsgivarverket anser att förslaget är ett steg i rätt riktning. Verket

har önskemålet att få tillgång till de utbildningskoder (SUN) som finns

registrerade i utbildningsregistret vid SCB för att uppdatera

utbildningsvariabeln i förhandlingsstatistiken. Uppgifter om utbildning

används främst som en viktig bakgrundsvariabel i samband med de

löneanalyser som görs både på central och lokal förhandlingsnivå.

Förslaget tillgodoser dock inte detta behov. Kammarrätten i Stock-

holm anser att förslaget att uttryckligen föreskriva undantag från person-

uppgiftslagen inte är enhetligt i förhållande till lagförslaget i övrigt.

Även när avidentifierade uppgifter lämnas ut och Statistiska centralbyrån

behåller en nyckel för att kunna koppla löpnummer och personuppgifter

är uppgifterna, enligt förslaget, att anse som personuppgifter. Det är

således även här fråga om behandling av personuppgifter för framställ-

ning av statistik. Forskningsrådsnämnden uppfattar den föreslagna

modellen som ett bra förslag men framhåller som viktigt att modellen

inte innebär kränkning av den personliga integriteten. Den bör därför

byggas upp med stor försiktighet för att inte riskera luckor vilka skulle

göra identifikationen av en individ möjlig för utomstående.

Socialvetenskapliga forskningsrådet framhåller att den föreslagna

principen i princip också borde kunna tillämpas beträffande datamaterial

som hanteras av andra statistikansvariga myndigheter. Det bör därför av

lagen och dess förarbeten klart framgå att även seriös forskning som

bedrivs i andra former kan få tillgång till longitudinella data med

löpnummer på det föreslagna sättet. Statistiska centralbyrån och andra

statistikansvariga myndigheter bör i varje särskilt fall göra en prövning

på objektiva kriterier.

Skälen för regeringens förslag: I promemorian redovisas

möjligheten att vid longitudinella studier, dvs. mätning av utvecklingen

över tiden av en och samma företeelse, i vissa fall kunna påföra ny

information på de individer som ingår i studien. Arbetsgruppen föreslår

en lösning som innebär att det avidentifierade materialet förses med ett

icke informationsbärande löpnummer. För uppdatering av användarens

material med en ny årgång finns på detta sätt en nyckel i form av en

förteckning för att översätta löpnummer till personnummer.

Förteckningen skall förvaras hos den utlämnande myndigheten och

endast kunna användas för ett och samma material.

Enligt dataskyddsdirektivet kan särskild lagstiftning genomföras t.ex.

om statistiska institut om så skulle behövas. För att genomföra arbets-

gruppens förslag måste undantag från informationsskyldigheten till den

enskilde och undantag från rättelseplikten kunna göras. Medlemsstaterna

får enligt artikel 13.2 i dataskyddsdirektivet, under förutsättning av

lämpliga rättsliga garantier, i synnerhet om uppgifterna inte används för

åtgärder eller beslut som avser särskilda registrerade personer, i de fall

då det uppenbarligen inte föreligger någon risk att den berörda

personens privatliv kränks, genom lagstiftning begränsa de rättigheter

som nämns i artikel 12 (dvs. information efter begäran av den

registrerade och rättelse) när uppgifterna endast behandlas för ändamål

som har med vetenskaplig forskning att göra eller när uppgifterna endast

lagras i form av personuppgifter under en begränsad tid som inte

överstiger den tid som är nödvändig för att framställa statistik. Sådan

information som skall ges till den registrerade i enlighet med artikel 11

i direktivet (dvs. när uppgifterna inte har samlats in från den registrerade

själv) behöver heller inte, enligt punkt 2 i samma artikel, ges om det

skulle visa sig omöjligt eller innebära en oproportionerligt stor

ansträngning, t.ex. i de fall då den som behandlar uppgiften saknar

kännedom om den registrerades identitet.

Regeringen anser att dataskyddsdirektivets utformning i nämnda avse-

enden innebär att det i detta sammanhang finns möjlighet att göra undan-

tag från skyldigheten att lämna information till den registrerade. Samma

möjlighet finns att göra undantag från skyldigheten att rätta, blockera

eller utplåna uppgifter. När utlämnandet sker för vetenskaplig forskning,

vilket torde var det som kommer att aktualiseras i första hand, ställer

direktivet inte upp några villkor. I fråga om framställning av statistik

skall lagringen inte ske för längre tid än som är nödvändig för framställ-

ningen. Detta villkor får beaktas när förutsättningarna för ett utlämnande

stipuleras. Med hänsyn till att det föreslagna förfarandet inte bör kunna

leda till intrång i enskilds personliga integritet föreslås regler i den nya

statistiklagstiftningen med denna innebörd.

Arbetsgruppen har i sitt förslag avgränsat möjligheten att använda den

föreslagna metoden till longitudinella studier. Regeringen instämmer i

att detta i princip är en lämplig avgränsning. För att dels göra det möjligt

att använda metoden när förutsättningarna för detta föreligger för

jämförbara studier, dels slippa hamna i tillämpningsproblem i fråga om

innebörden av begreppet longitudinell, förordar regeringen att metoden

skall kunna användas även vid studier som är likartade med

longitudinella.

Regeringen anser i likhet med flera remissinstanser att det inte bara är

SCB som skall ha möjlighet att lämna ut avidentifierade uppgifter med

löpnummer. Detta bör gälla samtliga statistikansvariga myndigheter, ef-

tersom samma regler gäller för dessa som för SCB. Det förtjänar dock

att påpekas att myndigheten i varje enskilt fall ingående skall pröva om

förfarandet skall tillåtas med hänsyn till samtliga relevanta faktorer.

Regeringen har också tagit intryck av synpunkten från flera remissin-

stanser att det inte bara är myndigheter som har statistiksekretess (9

kap. 4§ sekretesslagen) som skall kunna få avidentifierade uppgifter med

löpnummer. Detta bör gälla även myndigheter som skall använda upp-

gifterna till forskning och där alltså den s.k. statistiksekretessen följer

med. Även forskningsinstitutioner och liknande verksamheter som har

privaträttslig karaktär bör kunna få tillgång till data på det föreslagna

sättet. Dessa kan nämligen få uppgifterna under rättsligt bindande för-

behåll om användningen.

Regeringen anser att den nu föreslagna metoden skall kunna användas

vid longitudinella och liknande studier under förutsättning av att samhäl-

lets behov av studien är väl dokumenterat. Den skall endast tillåtas under

förutsättning att sekretess- och integritetsskyddet vidmakthålls på

samma nivå som hos den utlämnande myndigheten. I det fall det kan ske

utan påvisbara nackdelar ur kvalitetssynvinkel bör det utlämnade

materialet bestå av ett urval av personer. Regeringen förutsätter att

Datainspektionen ser det som sin uppgift att följa utvecklingen av denna

typ av ärenden och vid behov föreslå erforderliga åtgärder i syfte att

stärka integritetsskyddet.

6.7 Bortfallsanalyser

Regeringens bedömning: Analyser om de personer som av skilda

anledningar inte deltar i en statistisk undersökning, till vilken de utvalts,

skall kunna göras som en följd av det allmänintresse som finns att

åstadkomma statistiska undersökningar av hög kvalitet. Beträffande

undersökningar som innehåller känsliga uppgifter bör den personliga

integriteten dock värnas i första hand. Bortfallsanalyser som inbegriper

sådana uppgifter får därför inte ske. Regeringens ställningstagande

föranleder inget författningsförslag.

Utredningens förslag överensstämmer med regeringens, frånsett att

utredningen under vissa förutsättningar också ville tillåta bortfallsana-

lyser omfattande känsliga uppgifter.

Remissinstanserna: En övervägande del av remissinstanserna

tillstyrker arbetsgruppens förslag eller har inget att invända. Arbetar-

skyddsstyrelsen (ASS) pekar på att rättsläget är oklart vad gäller möjlig-

heterna till bortfallsanalyser vid undersökningar som omfattar känsliga

uppgifter. Det är av mycket stor betydelse ur kvalitetssynpunkt att kunna

göra åtminstone elementära bortfallsanalyser i samband med statistiska

undersökningar. Rättsläget bör klargöras. Datainspektionen noterar att

arbetsgruppens förslag att för vissa särskilt viktiga statistiska undersök-

ningar ge möjlighet till s.k. bortfallsanalyser med behandling av känsliga

personuppgifter utan den enskildes samtycke, inte återspeglas i den

föreslagna författningstexten. Hovrätten över Skåne och Blekinge har

anfört liknande synpunkter. Statistiska centralbyrån har samma

uppfattning och tillägger att övriga uppgifter i en undersökning bör

kunna utnyttjas för bortfallsanalys på vanligt sätt utan regeringens

medgivande med stöd av artikel 7 i EG-direktivet även när känsliga

uppgifter ingår i undersökningen.

Skälen för regeringens bedömning: Bortfallsanalys är ett

nödvändigt instrument för att kunna kvalitetsdeklarera och beskriva

resultatet av en statistisk undersökning. Bortfallsanalysen avser de

personer som inte deltagit i en statistisk undersökning till vilken de

utvalts. Det ligger därmed i sakens natur att bortfallsanalys normalt inte

kan ske med personens samtycke.

Gällande rätt innebär att bortfallsanalyser kan göras när behovet av det

kan karaktäriseras som ett allmänt intresse. Framställning av officiell

statistik utgör ett sådant allmänt intresse. Enligt regeringens uppfattning

gäller samma sak när en statistisk undersökning genomförs som

omfattar känsliga uppgifter i personuppgiftslagens (1998:204) mening.

Även i sådana undersökningar kan alltså bortfallsanalyser göras.

Däremot anser regeringen att dessa bortfallsanalyser i sådana fall inte

får baseras på de känsliga uppgifterna som sådana. För en sådan

restriktion talar enskildas behov av skydd för den personliga

integriteten. I undersökningar med känsliga uppgifter får det vara

tillfyllest att använda de uppgifter som finns i den s.k. urvalsramen,

såsom ålder, kön och region. Regeringens ställningstagande föranleder

således ingen författningsreglering.

6.8 Uppgiftsskydd

6.8.1 Statistiksekretess

Regeringens förslag: Statistiksekretessen anpassas till motsvarande

reglering i förordningen om gemenskapsstatistik. Det innebär att huvud-

delen av de undantag som för närvarande gäller från den s.k. statistikse-

kretessen i 9 kap. 4 § skall upphöra.

Utredningens förslag överensstämmer med regeringens.

Remissinstanserna: En övervägande del av remissinstanserna

tillstyrker arbetsgruppens förslag eller har inget att invända. Arbetar-

skyddsstyrelsen (ASS) pekar på sitt behov av precisa antalsuppgifter om

anställda vid företag och arbetsställen från centrala företags- och arbets-

ställeregistret (CFAR). Uppgifterna läggs in i Arbetarskyddsverkets

arbetsställeregister och utgör där ett mycket viktigt underlag för

tillsynen av arbetsmiljön vid landets arbetsplatser. Eftersom CFAR är ett

statistikregister innebär förslaget att styrelsen inte längre kommer att få

uppgifter från detta register. Den kod för storleksklass som skulle kunna

levereras från SCB:s allmänna företagsregister är otillräcklig för

Arbetarskyddsverkets (Arbetarskyddsstyrelsen och Yrkesinspektionen)

behov. Utvecklingen av ett nytt arbetsställeregister för

Arbetarskyddsverket innebär att verkets verksamhet blir än mer sårbar av

följderna av förslaget. Närings- och teknikutvecklingsverket (NUTEK)

avstyrker arbetsgruppens förslag och föreslår tvärtom ett utökat

undantag för utlämnande av företagsregisteruppgifter. Om arbetsgrup-

pens förslag följs måste sådana författningsändringar ske att verkets

verksamhet inte försvåras. NUTEK kan inte se något hinder i gemen-

skapslagstiftningen mot att behålla gällande undantag i sekretesslagstift-

ningen. Däremot finns bestämmelser i gemenskapslagstiftningen att

uppgifter från offentliga källor inte skall anses förtroliga, förutsatt att

de inte är förtroliga hos myndigheten enligt nationell lagstiftning. Detta

borde åberopas av Sverige och ändring ske av bestämmelserna så att

 alla källor, även offentliga, faller under statistiksekretessen när de

kommer in till en statistiksansvarig myndighet . Detta skulle medföra

att offentliga källor inte faller under statistiksekretess. Arbetsgruppen

har inte beaktat konsekvenserna av sitt förslag för NUTEK:s statistik

över internationella företag. Statistiska centralbyrån tillstyrker

förslaget och betonar att behovet av företagsuppgifter kan tillgodoses

genom det allmänna företagsregistret. Centralbyrån framhåller dock att

statistiksekretessens tillämpningsområde enligt 9 kap. 4 § sekretess-

lagen bör tydliggöras i samband med de föreslagna ändringarna i sekre-

tesslagen. Arbetsgivarverket (AGV) avstyrker förslaget med instäm-

mande av Tjänstemännens centralorganisation (TCO) och Sveriges

akademikers centralorganisation (SACO) och betonar att arbetsgrup-

pen, genom att inte inhämta synpunkter från de parter som frågan berör,

har misslyckats med att inventera vilka faktiska behov som finns. Samt-

liga framhåller att behovet av att kunna lämna ut uppgifter från den

partsgemensamma förhandlingsstatistiken för egna medlemmar till

respektive personalorganisation kvarstår i högsta grad. Om AGV inte

längre får rätt att lämna ut individbaserade uppgifter från förhandlings-

statistiken till de fackliga organisationerna för deras medlemmar, kom-

mer detta att omöjliggöra ett nära och förtroendefullt partsgemensamt

statistikarbete vilket i sin tur påverkar möjligheterna till att uppnå

samsyn på lönebildningen inom det statliga avtalsområdet. Patent- och

registreringsverket föreslår att bestämmelsen i 9 kap. 4 §

sekretesslagen omformuleras så att från statistiksekretessen undantas

åtminstone uppgifter som har sin källa i allmänt tillgängliga

företagsregister hos verket. Hovrätten över Skåne och Blekinge ställer

sig tveksam till om förslaget helt uppfyller de krav som uppställs i den

aktuella EG-förordningen, framför allt med hänsyn till att

sekretesslagen medger utlämnande även till andra än myndigheter.

Skälen för regeringens förslag: Uppgifter som används för

framställning av statistik omgärdas av ett starkt skydd. Skyddet utgörs

framför allt av den s.k. statistiksekretessen i 9 kap. 4 § sekretesslagen

(1980:100).

Förordningen om gemenskapsstatistik (se avsnitt 4.2.2) gäller i

Sverige på samma sätt som sekretesslagen gör det. För att undvika

tillämpningsproblem talar övervägande skäl för att göra en anpassning i

sekretesslagen till motsvarande bestämmelser inom EU. Därför anser

regeringen att huvuddelen av de undantag som för närvarande gäller för

statistiksekretessen skall upphöra.

Utformningen av undantagen som finns i statistiksekretessen innebär

att vissa uppgifter efter en s.k. skadeprövning kan lämnas ut. Regeringen

föreslår att denna möjlighet inte skall omfatta uppgift i

företagsregister, uppgift som avser avliden och uppgift som avser

personal- och lönestatistik. Följden av denna ändring blir, förutom en

anpassning till gällande bestämmelser inom EU, en ytterligare skärpning

av den grundläggande principen att uppgifter som lämnas för statistik

bara får användas för detta syfte och för det angränsande området

forskning. Utlämnanden kan med regeringens förslag inte ske på ett

sådant sätt att åtgärder kan riktas mot någon som omfattas av de

uppgifter som lämnas ut.

Regeringens förslag att ta bort det undantag som avser uppgift i

företagsregister ligger också i linje med den förordning inom EU som

reglerar medlemsstaternas företagsregister (Rådets förordning, EEG, nr

2186/93 om samordning inom gemenskapen vid utarbetandet av

företagsregister för statistiska ändamål, Celex 393R2186). Nuvarande

användare av de uppgifter som inte längre blir tillgängliga vid ett genom-

förande av regeringens förslag skall kunna få sina behov tillgodosedda

genom att hämta motsvarande uppgifter från det allmänna företags-

registret. Detta register är inte ett statistikregister utan förs just för att

uppdatera andra register i samhället m.m. Registret är särskilt reglerat

(förordning 1984:692 om det allmänna företagsregistret). Med hänsyn

till uttalade farhågor från några remissinstanser att inte längre kunna få

tillgång till vissa företagsuppgifter avser regeringen att göra en översyn

av regleringen av det allmänna företagsregistret för att säkerställa att de

uppgifter som behövs skall vara tillgängliga där i tid för den föreslagna

lagändringen. Även det lantbruksregister som förs vid SCB är ett

företagsregister i sekretesslagens mening. I översynen av det allmänna

företagsregistret bör därför också ingå att pröva möjligheten att föra in

de enheter som ingår i lantbruksregistret i detta register.

Undantaget uppgift som avser avliden motiverades, när det infördes,

med att möjliggöra för anhöriga och andra berörda att få del av uppgift

om dödsorsak för en avliden person från SCB, som erhöll denna uppgift

från sjukhusadministrationen för statistikframställning. Ansvaret för

denna statistik har numera överförts till Socialstyrelsen, som nu får

dokumentationen från sjukhusen. Emellertid finns uppgiften i patient-

journalen hos sjukhusen och det har också ansetts angeläget att uppgift

om dödsorsak för en avliden person lämnas till anhöriga av sjukvården

och inte av den myndighet som framställer statistiken. Förutom att

statistiksekretessen skärps när detta undantag upphör, är det också etiskt

mer tilltalande att informationen lämnas av den som har sakkunskapen

och vana vid kontakter med anhöriga i dessa sammanhang.

Undantaget uppgift som avser personal- eller lönestatistik tillkom

med ett enda syfte, nämligen att förse centrala fackförbund med aktuella

uppgifter om löner m.m. för sina respektive medlemmar. Regeringen

anser inte att detta bör tillgodoses genom en särskild undantagsreglering

i statistiksekretessen. Denna ståndpunkt understryks av det faktum att

det nya Medlingsinstitutet blir ansvarigt för den officiella statistiken

inom området och kommer därmed att ansvara för uppgifter till

statistiken. Med hänsyn till det starka krav på partsobundenhet som

institutets verksamhet som sådan ställer, bör institutet inte ha rättslig

befogenhet att lämna ut uppgifter avsedda för statistik till andra ändamål.

Det är alltså flera skäl som motiverar att detta undantag upphör.

Emellertid har det klarlagts att den användning som numera sker av de

uppgifter som lämnas till fackförbunden endast avser statistikframställ-

ning. Därmed anser regeringen att utlämnande kan ske med stöd av den

kvarvarande undantagsregel som möjliggör utlämnande för statistikända-

mål. Utlämnandet skall då föregås av en skadeprövning. I det samman-

hanget bör beaktas att fackförbunden endast får tillgång till uppgifter om

de egna medlemmarna och inte andra förbunds medlemmar och inte hel-

ler oorganiserade. Följden av den föreslagna förändringen blir en ökad

tydlighet ifråga om ändamålet med utlämnandet.

Lagrådet säger sig inte ha något att erinra mot att särbestämmelserna

i 9 kap. 4§ om vissa typer av uppgifter tas bort. Lagrådet anser att det är

bra att sekretesslagens bestämmelser om undantag från principen om

allmänna handlingars offentlighet är utformade så att de stämmer

överens med EG-rättens direkt tillämpliga regler i saken. Lagrådet pekar

också på att det fortfarande finns kvar två undantag från den absoluta

statistiksekretessen och för ett resonemang om dessa (se vidare

Lagrådets yttrande, bilaga 5).

6.8.2 Olovlig identifiering

Regeringens förslag: Också fortsättningsvis skall det finnas ett förbud

mot att sammanföra uppgifter i den officiella statistiken med andra upp-

gifter i syfte att utröna enskilds identitet, benämnt olovlig identifiering.

Utredningens förslag överensstämmer med regeringens.

Remissinstanserna: Ingen remissinstans har haft något att invända.

Skälen för regeringens förslag: Regler om förbud mot

bakvägsidentifikation olovlig identifiering har funnits i statistiklagen

sedan den tillkom 1992. Något behov av ändring av bestämmelsen har

inte aktualiserats vare sig av arbetsgruppen eller av remissinstanserna.

Den bör därför kvarstå oförändrad. Sanktioner mot olovlig identifiering

behandlas i avsnitt 6.10.

6.9 Bevarande och gallring

Regeringens förslag: Den gällande gallringsbestämmelsen i statistik-

registerlagen överförs till statistiklagen.

Utredningens förslag överensstämmer med regeringens.

Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker arbetsgrup-

pens förslag eller har inget att invända. Riksarkivet framhåller bl.a. att

de nuvarande bestämmelserna oförändrade bör föras över till den nya

lagen och den nya förordningen om den officiella statistiken. Endast

Riksarkivet har sakkunskap och resurser för att kunna ta ställning till

bevarande och gallring inom statistikens område. Dess bemyndigande att

utfärda gallringsföreskrifter kommer att garantera att kontinuiteten av

bevarandet av det statistiska materialet garanteras samt att forskningens

behov därmed kommer att tillgodoses. Ekonomistyrningsverket

avstyrker den föreslagna gallringsbestämmelsen och förespråkar att

frågan skall utredas vidare. Verket håller för troligt att arkivlagens

bestämmelser i 10 § om gallring av allmänna handlingar är tillfyllest.

Det är svårt att avgöra vilken information som kommer att behövas för

samhällsplanering, forskning och allmänna informationsändamål i fram-

tiden. Inom ramen för ekonomistyrning i bl.a. staten är det av intresse att

få tillgång till tidsserier för utvärderings- och uppföljningsändamål.

Kostnaden för arkivering har också blivit lägre genom elektronisk

lagring.

Skälen för regeringens förslag: Den 1 juli 1991 trädde arkivlagen

(1990:782) i kraft. Den ger bestämmelser om myndigheternas och vissa

andra organs arkiv samt om arkivmyndigheterna. Enligt 3 § arkivlagen

bildas en myndighets arkiv av de allmänna handlingarna från myndighet-

ens verksamhet och sådana handlingar vissa minnesanteckningar,

utkast och koncept som avses i 2 kap. 9 § tryckfrihetsförordningen

(TF) och som myndigheten beslutar skall tas om hand för arkivering.

Det kan nämnas att begreppet allmän handling definieras i TF. Med

handling förstås, enligt 2 kap. 3 § TF, framställning i skrift eller bild

samt upptagning som kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas

endast med tekniskt hjälpmedel. En handling är allmän om den, i

enlighet med vad som närmare anges i vissa andra bestämmelser,

förvaras hos en myndighet och är att anse som inkommen till eller

upprättad hos myndigheten.

Allmänna handlingar får enligt 10 § arkivlagen gallras. Vid gallringen

skall dock, enligt nämnda lagrum, alltid beaktas att arkiven utgör en del

av kulturarvet och att det arkivmaterial som inte gallras skall kunna till-

godose de ändamål som anges i 3 § tredje stycket arkivlagen. Det

material som inte gallras skall tillgodose rätten att ta del av allmänna

handlingar, behovet av information för rättskipningen och förvaltningen,

och forskningens behov.

Om det finns avvikande bestämmelser om gallring av vissa allmänna

handlingar i annan lag eller förordning gäller dessa bestämmelser. Be-

stämmelser att uppgifter skall gallras ur register finns i olika författ-

ningar om register med känsliga uppgifter.

Enligt 6 § första stycket statistikregisterlagen skall uppgifter i

statistikregister gallras när de inte längre behövs för sitt ändamål.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får dock,

enligt andra stycket i samma lagrum, föreskriva om undantag från denna

skyldighet om en gallring skulle äventyra arkivens roll som en del av det

nationella kulturarvet eller strida mot forskningens behov. Därvid skall

särskilt beaktas behovet av skydd för den enskildes personliga integritet.

Material som inte gallras skall enligt lagrummets tredje stycke

överlämnas till arkivmyndighet.

I motiven till bestämmelsen (prop. 1994/95:200 s. 33 f.) framhöll

regeringen att utgångspunkten för integritetskänsliga statistikregister,

liksom för många andra likvärdiga register, borde vara att person-

uppgifterna i registret skulle gallras när ändamålet är uppfyllt, dvs. när

uppgifterna inte längre behövs för framställning av officiell statistik.

Regeringen ansåg att det i och för sig är svårt för någon annan än den

statistikansvariga myndigheten att bedöma när statistiska uppgifter inte

längre behövs för sitt ändamål. En bortre gräns borde dock normalt

sättas för hur länge en personuppgift som huvudregel skall få finnas i ett

statistikregister. En sådan generell längsta tid är svår att fastställa med

hänsyn till den mängd register av skiftande beskaffenhet som skulle

komma att omfattas av lagen, även om det på goda grunder kunde

förutsättas att en personuppgift sällan behövdes längre än tio år för att

framställa officiell statistik. Det stod emellertid klart att en längre

bevarandetid kunde behövas vid bl.a. longitudinella uppföljningar.

Regeringen framhöll vidare att statistiska uppgifter många gånger är

intressanta för andra ändamål än det primära statistikområdet, i första

hand för forskningen och det nationella kulturarvet. Inte minst för att

tillgodose olika slags forskning var det enligt regeringens mening av

stor betydelse att man noga prövar om de uppgifter som finns i statistik-

registren bör bevaras. Regeringen ansåg vidare att en vidlyftig gallring av

uppgifter som generellt eller individuellt har påverkat samhällets

åtgärder i vissa fall till och med kunde vara till skada för individen själv.

Vid bedömningen av bevarandefrågan lade regeringen stor tyngd vid

integritetsaspekten. I vilken utsträckning bevarande skulle ske, borde

därför bli en avvägning mellan å ena sidan den enskildes intresse av

skydd för sin personliga integritet och å andra sidan forsknings- och

kulturintressena. Hur denna avvägning skulle göras ansågs svårare att

precisera. Det ansågs erfordra både insikt och kunskap om ämnesområ-

dena och en överblick över arkivbildningen i landet för att besluten i de

enskilda fallen skulle bli väl avvägda. Försiktighet ansågs påkallad med

hänsyn till att en alltför ambitiös gallring kan förorsaka skador som

aldrig går att reparera. Förutsättningar av detta slag kan svårligen anges i

lag eller förordning. Arbetet ansågs kräva sakkunskap och resurser och

kunde inte utan vidare utföras inom Regeringskansliet. Den lösning som

med hänsyn till samtliga föreliggande faktorer framstod som mest

rimlig var att dessa ofta svåra avvägningar, som åtskilliga

remissinstanser särskilt uttalat, i stor utsträckning fick avgöras av

Riksarkivet.

I statistikregisterförordningen infördes därför i 5 § en bestämmelse

med innebörd att en myndighet skall underrätta Riksarkivet innan man

gallrar uppgifter enligt 6 § första stycket lagen statistikregisterlagen.

Riksarkivet får då föreskriva om undantag från gallring.

Enligt regeringens bedömning saknas skäl att ändra bestämmelserna

om gallring. De nuvarande bestämmelserna bör därför oförändrade föras

över till den nya lagen.

6.10 Tvångsmedel och ansvar

Regeringens förslag: De nuvarande bestämmelserna om vite och vissa

ansvarsbestämmelser förs oförändrade över till nya lagen. Straffbestäm-

melsen om olovlig identifiering ändras emellertid så att ansvar inte

skall utdömas i ringa fall.

Det föreslagna skyddet för begreppet Sveriges officiella statistik och

för den symbol som används för den officiella statistiken förenas med

ett vitesförbud.

Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens.

Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker arbetsgrup-

pens förslag eller har inget att invända. Statens institut för kommunika-

tionsanalys understryker att det inte får löna sig att inte fullgöra

skyldigheten att lämna uppgifter till den officiella statistiken. Det

föreslagna högsta bötesbeloppet är så lågt att det inte kommer att få

någon som helst avskräckande effekt på stora grupper av uppgifts-

skyldiga.

Skälen för regeringens förslag: Enligt gällande rätt kan den

myndighet som genomför en undersökning, som en yttersta åtgärd för

att få in uppgifter som saknas, utfärda ett vitesföreläggande. Ett

vitesföreläggande skall föregås av en anmaning att lämna uppgifter.

Enligt regeringens bedömning saknas skäl att ändra dessa bestämmelser.

De nuvarande bestämmelserna bör därför oförändrade föras över till nya

lagen.

Till den gällande uppgiftsplikten är kopplad vissa ansvarsbestämmel-

ser. Också dessa bör föras över till den nya statistiklagen. Det bör

noteras att det är vite och inte böter som används för att få in uppgifter

som saknas. Böter används framför allt när uppgiftsskyldiga lämnar

felaktiga uppgifter. Bötesbeloppets storlek har därför i princip ingen

betydelse för möjligheten att få in uppgifter till den officiella

statistiken.

Enligt 10 § i den gällande statistiklagen får uppgifter i den officiella

statistiken inte sammanföras med andra uppgifter i syfte att utröna en-

skilds identitet. Förbudet är straffsanktionerat i 15 §.

Lagrådet anser att det behövs mera ingående överväganden om krimi-

naliseringens räckvidd om de nuvarande bestämmelserna överförs till

den nya lagen. Enligt Lagrådet är det t.ex. inte helt klart hur man skall se

på möjligheterna att utnyttja uppgifterna i den officiella statistiken för

bevisning i rättegång enligt den fria bevisprövningens princip. Lagrådet

pekar också på att bestämmelserna inte kan inkräkta på den

grundlagsskyddade tryck- och yttrandefriheten enligt

tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen. Ett annat

problem synes enligt Lagrådet vara att uppgifter i den officiella

statistiken skulle kunna avse objekt varav det egentligen bara finns ett

enda i landet, t.ex. en viss typ av industri. Att uppgifterna om denna

industri avser just detta objekt och lätt kan kopplas samman med namnet

på företaget kan knappast få leda till att den som gör sammankopplingen

skall straffas för olovlig identifiering när sambandet står klart för nästan

vem som helst.

Regeringen anser att det för skyddet av enskildas integritet är nödvän-

digt att det även i framtiden finns ett förbud mot s.k. bakvägsidentifie-

ring. Även om det av Lagrådet beskrivna problemet i princip inte skall

kunna uppkomma om skyddskraven iakttas, t.ex. att det alltid finns minst

tre enheter i en tabellcell, tydliggör påpekandet en viktig aspekt på

frågan och visar på vikten av att kriminaliseringen inte får stå i strid mot

det allmänna rättsmedvetandet. För att en olovlig identifiering skall

framstå som straffvärd bör krävas någon form av manipulativt beteende

eller andra klart klandervärda åtgärder.

När det gäller Lagrådets påpekande att förbuds- och straffbestämmel-

serna inte kan inkräkta på den grundlagsskyddade tryck- och yttrandefri-

heten kan regeringen naturligtvis instämma i detta. Att grundlagarna tar

över vid eventuell konflikt med vanlig lag är den givna grundvalen för

vårt rättssystem och brukar inte särskilt framhållas i lagstiftningen. Inte

heller i det nu aktuella fallet är det påkallat att särskilt erinra om grund-

lagarnas innehåll.

Med anledning av Lagrådets synpunkter och för att säkerställa att an-

svar utdöms endast för klart straffvärda förfaranden bör

straffbestämmelsen om olovlig identifiering ändras så att ansvar inte

utdöms i ringa fall.

I avsnitt 6.4 behandlas förslag till ett rättsligt skydd för Sveriges

officiella statistik. Enligt den föreslagna bestämmelsen får symbolen

för den officiella statistiken eller beteckningen Sveriges officiella

statistik inte användas för någon annan statistik än den svenska officiella

statistiken.

Genom lagen (1998:281) om skydd för beteckningen svensk författ-

ningssamling infördes ett förbud mot att använda beteckningen svensk

författningssamling och dess förkortning SFS offentligt som beteckning

på någon annan samling av författningar än den som avses i 4 § lagen

(1976:633) om kungörande av lagar och andra författningar. Om beteck-

ningen används i strid med förbudet kan allmän domstol vid vite förbjuda

fortsatt användning av den. De skäl som i sammanhanget anfördes för ett

vitesförbud som sanktionsmedel gäller även här (se prop. 1997/98:120

s. 27 ff.). Statistiklagen bör därför innehålla en bestämmelse om att

domstol skall ha möjlighet att vid vite förbjuda fortsatta överträdelser av

förbudet.

För att ett vitesförbud skall verka avhållande också i sådana fall där

starka ekonomiska intressen gör sig gällande bör någon högsta gräns för

vitesbeloppets storlek inte föreskrivas. Genom en lämplig anpassning av

vitesbeloppets storlek kan det därigenom för den som överträder

förbudet göras klart att fortsatt överträdelse inte lönar sig.

Frågan om föreläggande av och utdömande av vite bör prövas av all-

män domstol.

Talan om förbud skall för statens räkning föras eller låta föras av den

myndighet som regeringen bestämmer. Med hänsyn till Statistiska cen-

tralbyråns roll beträffande den typ av övergripande frågor som det här är

fråga om, bör ett bemyndigande ges till SCB i en förordning.

6.11 Överklagande m.m.

Regeringens förslag: Beslut om anmaning eller vitesföreläggande

eller om att någon skall ingå i en statistisk undersökning skall inte få

överklagas. Övriga beslut enligt statistiklagen får överklagas hos allmän

förvaltningsdomstol.

Utredningens förslag överensstämmer med regeringens förutom att

regeringen föreslår att det skall anges en uttrycklig rätt att överklaga

myndighets beslut om rätt till information (s.k. registerutdrag) och om

rättelse till allmän förvaltningsdomstol.

Remissinstanserna: Statistiska centralbyrån avstyrker ett generellt

förbud i övrigt mot överklagande och föreslår istället att de beslut som

inte får överklagas uttryckligen anges i lagtexten. Dit hör beslut om

vilka näringsidkare som skall ingå i en viss undersökning och beslut om

anmaning eller vitesföreläggande angående skyldighet att lämna uppgift-

er. Centralbyrån anser att det är principiellt viktigt att inskränkningarna i

överklaganderätten enligt 32 § i lagförslaget inte utformas på ett sådant

sätt att de beskär den enskildes rätt att överklaga enligt allmänna förvalt-

ningsrättsliga principer eller att föra talan inför domstol om kränkningar

av dennes rättigheter enligt artikel 22 i EG-direktivet 95/46/EG.

Boverket ifrågasätter om de avgöranden enligt 19 och 21 §§ som

föreslås få överklagas till allmän förvaltningsdomstol verkligen utgör

beslut. Verket uppfattar dessa mer som handlingsregler eller direktiv för

den personuppgiftsansvarige. I berörda bestämmelser bör därför anges

att ansökan enligt 19 § och begäran enligt 21 § skall följas av beslut om

att genomföra den begärda åtgärden. Stockholms universitet framhåller

att det till undvikande av missförstånd kan vara befogat att i 30 §, som

utpekar länsrätten som behörig prövningsinstans, erinra om att det i

förvaltningsprocesslagen finns bestämmelser om överklagande av

länsrätts beslut. Hovrätten över Skåne och Blekinge ifrågasätter om

det inte bör finnas en möjlighet att överklaga redan ett föreläggande vid

vite att lämna uppgifter. Med den föreslagna ordningen kommer den

enskilde inte att kunna få till stånd en prövning av uppgiftsskyldigheten,

förrän frågan om utdömande av vite är aktuell. Detta kan för den

enskilde te sig som stötande. Kammarrätten i Stockholm ställer sig

tveksam till förslaget att endast beslut som avser besked om register-

utdrag och rättelse får överklagas. Rätten pekar särskilt på att rätt till

domstolsprövning alltid föreligger om fråga är om civila rättigheter och

skyldigheter (se artikel 6 i Europakonventionen). Begreppet civila

rättigheter och skyldigheter har fortlöpande utvecklats i Europadomsto-

lens praxis. Ett överklagandeförbud kan vidare motverka en enhetlig

tillämpning av bl.a. Rådets förordning (EG) nr 322/97 om gemenskaps-

statistik, eftersom det endast är domstol som med stöd av artikel 177 i

EG-fördraget får eller skall begära att EG-domstolen meddelar ett

förhandsavgörande (jfr RÅ 1997 ref. 65 och prop. 1997/98:44 s. 38).

Näringslivets nämnd för regelgranskning tillstyrker arbetsgruppens

förslag att en enskild inte skall kunna överklaga ett beslut att ingå i en

statistisk undersökning under förutsättning att det i lagen om officiell

statistik införs en specialbestämmelse som syftar till att åstadkomma ett

smidigt system för rättelse av diskutabla urvalsbeslut. En sådan behövs

inte minst med tanke på att ansvaret för uppgiftslämnandet efter

statistikreformen är spritt till ett stort antal myndigheter med begränsad

erfarenhet av problemen. Bestämmelsen bör placeras i anslutning till

den föreslagna 31 §.

Skälen för regeringens förslag: Ett myndighetsbeslut får, enligt

förvaltningsrättsliga principer, överklagas vid förvaltningsdomstol av

den som beslutet angår om det gått honom emot och om inte annat

föreskrivits. Det förekommer dock fall där överklagandeförbud

föreskrivits. Enligt den nuvarande statistiklagen får sålunda beslut om

anmaning eller vitesföreläggande inte överklagas. Motivet till detta

angavs vara att den officiella statistiken för sin kvalitet är helt beroende

av möjligheten att snabbt få in uppgifter från bl.a. näringsidkare och

detta gäller även nu. Regeringen anser med samma motivering att inte

heller ett beslut att ingå i en statistisk undersökning bör kunna

överklagas. En uttrycklig eller möjlig överklaganderätt skulle kunna

öppna vissa möjligheter att äventyra kvaliteten i de statistiska

undersökningarna.

Lagrådet har framhållit som olyckligt att bestämmelserna (om

överklagande) utformats så att de ger intryck av att fullständigt reglera

vilka beslut som kan och inte kan överklagas. Regeringen delar denna

uppfattning och föreslår därför att bestämmelsen utformas enligt den av

Lagrådet förslagna modellen att först ange vilka beslut som inte får

överklagas och därefter föreskriva att övriga beslut får överklagas hos

allmän förvaltningsdomstol.

7 Ekonomiska konsekvenser

Regeringens bedömning: Förslagen i propositionen får inga ekonomi-

ska konsekvenser i form av ökade kostnader.

Regeringens bedömning är att all officiell statistik bör finnas allmänt

tillgänglig hos varje statistikansvarig myndighet. De inkomster som de

statistikansvariga myndigheterna därmed eventuellt går miste om

bedöms inte vara större än att de kan finansieras inom ramen för varje

myndighet. Det måste också vägas mot de vinster som står att hämta i

samhällets - inklusive den offentliga administrationen - ökade tillgång

till statistisk information av hög kvalitet.

Belastningen på domstolarna kan inte förväntas öka med den föreslag-

na nya statistiklagens bestämmelser om överklagande. Utvecklingen blir

snarare den motsatta. Härvid bör särskilt noteras att ett uttryckligt över-

klagandeförbud införs för beslut om att någon skall ingå i en statistisk

undersökning. Vidare ändras straffbestämmelsen om olovlig

identifiering så att ansvar inte längre skall utdömas i ringa fall.

En annan ny bestämmelse är att allmän domstol vid vite kan förbjuda

fortsatt användning av begreppet Sveriges officiella statistik eller sym-

bolen för denna för något annat än för sådan statistik. Inte heller den be-

stämmelsen bedöms leda till någon nämnvärd ökad belastning på dom-

stolarna. Samma sak gäller ansvarsfrågan vid uppgiftsskyldighet. Ut-

vidgningen till att gälla även oaktsamhet kan inte bedömas öka belast-

ningen på domstolarna i någon noterbar omfattning.

8 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser

Regeringens förslag: Den nya statistiklagen skall träda i kraft den 1

april 2001. Samtidigt skall statistiklagen, lagen om uppgiftsskyldighet

på jordbrukets område samt statistikregisterlagen upphöra att gälla.

De straffrättsliga bestämmelserna i den äldre statistiklagen skall gälla

beträffande gärning som begåtts före den 1 april 2001.

Sådan behandling av personuppgifter som omfattas av datalagen

(1973:289) skall ske med stöd av den lagen till och med den 30 septem-

ber 2001.

I mål och ärenden om vite skall äldre bestämmelser tillämpas där

föreläggande har skett före ikraftträdandet.

Beslut om undantag från gallringsföreskrift som meddelats enligt den

äldre lagen skall fortfarande gälla.

Utredningens förslag innefattade övergångsbestämmelser endast

beträffande ärenden om vite.

Remissinstanserna: En övervägande del av remissinstanserna

tillstyrker arbetsgruppens förslag eller har inget att invända.

Datainspektionen framhåller att det av övervägandena om

ikraftträdandet bör framgå vad som händer med befintliga

datalagstillstånd och författningsreglerade register. Kammarrätten i

Stockholm anser att det i övergångsbestämmelserna, punkt 2, är

lämpligare att byta ut påbörjats mot förelagts . Örebro universitet

anser att termen påbörjats i punkt 2 av övergångsbestämmelserna inte

är helt entydig. Den kan tänkas innefatta såväl fall där en förvaltnings-

myndighet påbörjat beslutsprocessen som fall där ansökan om

utdömande av vite ingetts till förvaltningsdomstol.

Skälen för regeringens förslag: Den föreslagna regleringen, som

bör träda i kraft den 1 april 2001, ersätter bestämmelserna i tre andra

lagar. Beträffande lagen (1992:888) om uppgiftsskyldighet på

jordbrukets område gäller detta endast de bestämmelser som reglerar

insamling av uppgifter till statistik. Övriga bestämmelser i nämnda lag

har redan ersatts av regler i andra lagar på jordbrukets område.

Lagrådet har pekat på behovet av en övergångsbestämmelse som tar

sikte på straffbestämmelsen i 26 § i lagförslaget. Regeringen instämmer

i Lagrådets bedömning. Avsaknaden av en övergångsbestämmelse i

denna del skulle få till följd att den som före den nya lagens

ikraftträdande brutit mot förbudet i den nu gällande statistiklagen mot

olovlig identifiering inte efter denna tidpunkt skulle kunna lagföras

eftersom den nya lagen bara avser brott mot 6 § i den nya lagen.

Motsvarande gäller brott enligt 14 § i den nu gällande lagen (som

motsvarar 25 § i den nya). Bestämmelsen har utformats enligt Lagrådets

förslag.

Personuppgiftslagen (1998:204) trädde i kraft den 24 oktober 1998.

Av lagens övergångsbestämmelser framgår att för sådan behandling som

pågick vid ikraftträdandet, skall bestämmelser i datalagen (1973:289)

tillämpas t.o.m. den 30 september 2001. Statistikregisterlagen, som ba-

seras på datalagen, reglerar förande av vissa personregister för fram-

ställning av officiell statistik (behandling av personuppgifter) som

pågick när personuppgiftslagen trädde i kraft. Statistikregisterlagen skall

upphöra att gälla när den nya statistiklagen träder i kraft. Den nya lagen

kommer emellertid också att reglera den omfattande behandling av

personuppgifter som nu pågår utanför statistikregisterlagen med stöd av

datalagen och tillstånd från Datainspektionen (oreglerade register) eller

särskilda regeringsbeslut (s.k. statsmaktsregister).

I den mån sådan behandling av personuppgifter till följd av punkt 2 i

övergångsbestämmelserna till personuppgiftslagen sker under tiden

fram till den 1 oktober 2001 är emellertid inte den nya statistiklagen

utan datalagen tillämplig på behandlingen. I så fall skall inte heller

personuppgiftslagen utan datalagen tillämpas hos de statistikansvariga

myndigheterna. Lagrådet har i anledning härav framhållit behovet av en

övergångsbestämmelse som hänvisar till datalagen i stället för person-

uppgiftslagen. Regeringen delar Lagrådets bedömning. Bestämmelsen

har utformats enligt Lagrådets förslag.

När det gäller mål och ärenden angående vite enligt statistiklagen och

lagen om uppgiftsskyldighet på jordbrukets område bör äldre

bestämmelser gälla i de fall ett föreläggande har skett före ikraft-

trädandet av den nya statistiklagen.

Regeringen föreslår att gallringsbestämmelsen i statistikregisterlagen

med oförändrad lydelse förs över till den nya lagen. Motiven härför

finns i avsnitt 6.9. Riksarkivets beslut om bevarande av vissa årsserier

m.m. i registret har tagits med stöd av bemyndigande i en äldre lag. För

att dessa också framdeles skall gälla bör en övergångsbestämmelse

införas med innebörden att beslut som meddelats enligt den äldre lagen

fortfarande gäller.

9 Författningskommentar

9.1 Förslaget till lag om den officiella statistiken

1 §

Lagen innehåller bestämmelser om officiell statistik. Regleringen är

avsevärt utvidgad i jämförelse med den nuvarande lagen (1992:889) om

den officiella statistiken. Paragrafen motsvarar 1 § första stycket i den

lagen men har ändrats för att markera det utvidgade regleringsområdet.

Allmänna bestämmelser om den officiella statistiken finns i 3 §.

Lagrådet har pekat på att det angivna tillämpningsområdet varit alltför

snävt med hänsyn till lagförslagets innehåll. Bestämmelsen har

utformats i enlighet med Lagrådets förslag.

I andra stycket finns en erinran att regeringen meddelar föreskrifter

om vilka myndigheter som skall ansvara för officiell statistik. Området

får anses omfattas av regeringens s.k. restkompetens, vilket innebär att

regeringen kan utfärda de angivna föreskrifterna utan särskilt bemyndi-

gande. Myndigheter som ansvarar för officiell statistik benämns

statistikansvariga myndigheter, vilket också anges inom parentes i

stycket.

I tredje stycket anges att de bestämmelser i lagen som reglerar

behandling av personuppgifter skall tillämpas vid all framställning av

statistik vid en statistikansvarig myndighet, dvs. inte bara officiell utan

också annan statistik. Underförstått är att den statistik som omfattas av

lagens bestämmelser är sådan statistik som framställs inom den

avgränsade verksamhet som finns hos myndigheten för

statistikframställning. Ett skäl för att låta lagen ha en vidare tillämpning

än att endast avse den officiella statistiken i berört avseende, är att det

för den enskilde är betydelsefullt att samma regler gäller inom samma

verksamhetsområde. Det är inte lämpligt att regler för uppgifter om en

enskild skall vara olika hos samma myndighet inom samma

verksamhetsområde endast av det skälet att uppgifterna i det ena fallet

skall användas för officiell statistik och i det andra för annan statistik.

2 §

I paragrafen klargörs förhållandet till personuppgiftslagen (1998:204).

Att den lagen är tillämplig när det inte finns avvikande bestämmelser i

statistiklagen innebär också att de beteckningar och definitioner som

förekommer i personuppgiftslagen har motsvarande betydelse. Bestäm-

melsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag.

För att personuppgiftslagens bestämmelser om rättelse (28 §) och

skadestånd (48 §) skall vara tillämpliga vid behandling av personuppgift-

er för framställning av statistik krävs dock en direkt föreskrift, se 23 §.

Den definition av begreppen varor och tjänster som finns i 3 § gäl-

lande lag har mönstrats ut med hänsyn till att den bedömts vara överflö-

dig. Det är inte nödvändigt att definiera dessa eller andra begrepp

avseende uppgiftsskyldigheten i lagtexten. Det är snarare en fördel att ha

ett visst mått av flexibilitet vid tillämpning av begreppen för att möjlig-

göra en smidig anpassning av begreppsapparaten till den ändring av

språkbruket som kontinuerligt sker.

3 §

I denna paragraf ges allmänna bestämmelser om den officiella

statistiken, nämligen att den skall finnas för allmän information,

utredningsverksamhet och forskning. Ordningsföljden i denna

uppräkning har gjorts i enlighet med Lagrådets förslag. Paragrafen

motsvarar bestämmelsen i 1 § andra stycket i den nuvarande lagen. Vissa

ytterligare justeringar har gjorts. För det första har ändamålet

samhällsplanering ersatts av begreppet utredningsverksamhet för att

bättre svara mot dagens språkbruk. Ingen ändring i sak är således avsedd.

För det andra har ändamålet internationell rapportering mönstrats ut,

eftersom de internationella åtagandena på statistikområdet främst i

fråga om EU i allmänhet avser annat material än sådana färdiga

statistikprodukter som utgör den svenska officiella statistiken.

Åliggandena för Sverige att sända in uppgifter till EU:s statistikkontor

Eurostat är dessutom särskilt reglerade och behöver därför inte

uttryckligen anges även här.

Vidare anges att den officiella statistiken skall vara objektiv och

allmänt tillgänglig. Bestämmelsen motsvarar 2 § första stycket första

meningen i den nuvarande lagen. I motiven (prop. 1991/92:118 s. 22)

framhölls bl.a. att kravet på objektivitet innebär att statistiken inte får

påverkas av ovidkommande faktorer och inte heller utformas för att

tjäna vissa syften. Regeringen vill här dessutom framhålla att

vetenskapliga metoder skall användas som garanterar att statistiken inte

kan ifrågasättas. Därför måste statistiken också kvalitetsdeklareras och

de förfaranden som tillämpas kunna utsättas för kritisk granskning.

Regeringen har meddelat föreskrifter som ger Statistiska centralbyrån

befogenhet att meddela närmare föreskrifter för statistikansvariga

myndigheter. Regeringens avsikt är att meddela motsvarande

föreskrifter med stöd av den lagstiftning som nu föreslås.

Också kravet på allmän tillgänglighet berördes särskilt i motiven till

den nuvarande lagen (prop. 1991/92:118. s. 23). Innebörden av vad som

där sades är att med allmän tillgänglighet förstås att statistiken skall of-

fentliggöras på ett sådant sätt att den är enkelt åtkomlig för de ändamål

som skall tillgodoses. För att uppnå detta kan det i vissa fall fordras att

myndigheterna tillhandahåller statistiken på olika sätt. T.ex. skall nä-

ringslivet effektivt kunna utnyttja den officiella statistiken som

underlag i verksamheten samtidigt som varje medborgare skall kunna

finna vad han söker utan större omgång. De statistikansvariga

myndigheterna strävar efter att hålla den officiella statistiken tillgänglig

genom ett gemensamt nät på Internet. Statistiska centralbyrån tillhanda-

håller också mer finfördelad statistik i sina databaser utan kostnad för

användaren.

Både i fråga om kravet på objektivitet och på allmän tillgänglighet

framhölls i förarbetena att regeringen kunde meddela närmare

föreskrifter för myndigheterna. Detta bör gälla även med ny lagstiftning.

4 §

Motiven för att införa ett rättsligt skydd såväl för beteckningen Sveriges

officiella statistik som för symbolen för den officiella statistiken

behandlas i avsnitt 6.4. Föremålet för skyddet utgörs av den officiella

statistik som framställs av statistikansvariga myndigheter enligt den

föreslagna statistiklagen.

5 §

Bestämmelsen i första stycket motsvarar 2 § andra ledet i den nuvarande

lagen. En språklig justering har gjorts. Regeringen anförde i motiven

(prop. 1991/92:118. s. 23) att med beaktande av skyddet för enskilda

skulle ges en tämligen vid innebörd och samtidigt vara utgångspunkt för

regeringens föreskrifter. Begreppet skyddet för den enskilde var

avsett att täcka både enskilda fysiska personers behov av

integritetsskydd och företags m.fl. behov av skydd. Det senare har

förtydligats genom omarbetningen. Förslaget överensstämmer med

Lagrådets.

Hänvisningen i andra stycket till sekretesslagen (1980:100) är i sak

identisk med gällande 9 § och fyller en viktig upplysningsfunktion.

I tredje stycket görs en hänvisning till personuppgiftslagen

(1998:204). Även denna hänvisning fyller funktionen av en upplysning.

På samma sätt som sekretesslagen innehåller bestämmelser som ger

skydd åt uppgifter om enskilda individer och andra, innehåller

personuppgiftslagen bestämmelser som skall skydda enskilda individer

mot att deras personliga integritet kränks genom behandling av

personuppgifter.

6 §

Förbud mot s.k. bakvägsidentifiering återfinns i 10 § nuvarande lag.

Regeringen anförde i motiven (prop. 1991/92:118 s. 30) att förbudet

avsåg sammanförande av anonymiserade uppgifter (se 5 §) i syfte att

återfinna en enskilds identitet. Med enskild förstods såväl fysiska som

juridiska personer. I några enstaka fall hade försök gjorts att bryta ige-

nom anonymiteten, vilket kunnat leda till att enskildas identitet

avslöjats. Det ansågs därför motiverat med ett förbud av detta slag.

Utvecklingen på det elektroniska området är ett ytterligare skäl till att

bestämmelsen fortfarande är motiverad. Förbudet mot

bakvägsidentifiering är straffsanktionerat, se bestämmelserna i 26 § om

olovlig identifiering.

Lagrådets synpunkter på bestämmelsen anges närmare i avsnitt 6.10.

7 11 §§

Bestämmelserna om uppgiftsskyldighet motsvarar dem som finns i 4

6 §§ nuvarande lag, men har förtydligats och kompletterats. De har

också kompletterats med uppgiftsskyldighet inom jordbruk, skogsbruk,

trädgårdsodling och djurhållning. Tillägget är föranlett av att de särskilda

bestämmelserna i lagen (1992:888) om uppgiftsplikt på jordbrukets

område införs i den nya statistiklagen (se bl.a. avsnitt 6.3.1). Den nya

bestämmelsen i 8 § om uppgiftsskyldighet på detta område hänvisar

också till den föregående paragrafen (7 §), vilken alltså också är

tillämplig på dem som är uppgiftsskyldiga enligt 8 §. Det har framförts

att begreppet sysselsättning i 8 § 2 är överflödigt eftersom det är

angivet i 7 § 4. Det får dock anses naturligt att hålla samman beskriv-

ningen av det som efterfrågas på detta område om anställda. Någon risk

för missförstånd finns inte heller.

Uppräkningen av vilka uppgifter som omfattas av uppgiftsskyldighet i

förevarande bestämmelser skall vara uttömmande. Det ligger samtidigt i

sakens natur att uppgifterna i vissa fall behöver kopplas till någon

ytterligare uppgift för att vara användbara som underlag till statistiken.

Ett sådant exempel är uppgift om sysselsättning, löner och yrken där

kopplingen till den anställde är nödvändig. En annan typ av uppgifter som

också måste kunna efterfrågas, men som inte anges uttryckligen är

adress, telefon, fax, e-post osv. till den uppgiftsskyldige. Inte något av

dessa fall har ansetts behöva specificeras i lagen eftersom de är en

förutsättning för att syftet med den skall kunna uppnås.

Så vitt avser näringsidkares uppgiftsskyldighet i 7 § motsvarar

uppräkningen anpassningar till dagens språkbruk och justeringar i vissa

avseenden. Några ändringar i sak har inte gjorts för annat än

miljöskyddskostnader som är ett nytt område. Motiven härför

behandlas utförligt i avsnitt 6.3.1.

8 § motsvarar 1 § 1 4 lagen (1992:888) om uppgiftsplikt på jordbruk-

ets område.

9 § innehåller bestämmelser om skyldighet för ägare till fastighet

med verksamhet enligt 8 § att lämna uppgift om vem som arrenderar

marken.

I 10 § regleras uppgiftsskyldighet för stiftelser och registrerade tros-

samfund m.fl., där en viss precisering har skett, och i 11 § motsvarande

skyldighet för kommunerna (tidigare 6 §). Ordningsföljden i

lagförslaget mellan dessa båda kategorier av uppgiftslämnare har kastats

om enligt Lagrådets förslag.

12 och 13 §§

Bestämmelsen om tidsbegränsning av uppgiftsskyldigheten i 12 § mot-

svarar nuvarande 7 §. I motiven framhölls bl.a. (prop. 1991/92:118. s.

29) att en tidsgräns på tre år var en rimlig avvägning mellan de uppgifts-

skyldigas möjligheter att utan alltför stor omgång och kostnad ta fram

de uppgifter som efterfrågas och statistikproducentens behov av att få

fullständigt statistiskt underlag. Tidsgränsen synes alltjämt vara en

rimlig avvägning av de berörda intressena.

I gällande 8 § finns en bestämmelse om att regeringen eller den myn-

dighet som regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om

vilka uppgifter som skall lämnas och sättet och tiden för detta. Eftersom

denna bestämmelse endast utgör en verkställighetsföreskrift behövs den

inte. Någon motsvarighet finns alltså inte i förslaget (jfr dock kommen-

taren till 27 §).

Regeringen framhöll i motiven (prop. 1991/92:118 s. 29) att det var

angeläget att ansvarig myndighet i syfte att underlätta för uppgiftsläm-

narna och även för att minska sina egna kostnader, tog tillvara de möjlig-

heter som modern teknik erbjöd. Uttalandet torde ha än större giltighet

idag.

14 och 15 §§

Den grundläggande regleringen av de statistikansvariga myndigheternas

rätt att behandla personuppgifter för framställning av statistik finns i 14

och 15 §§. Regleringen motsvarar närmast de nuvarande bestämmelserna

i lagen (1995:606) om vissa personregister för officiell statistik

(statistikregisterlagen).

I 14 § första stycket ges statistikansvariga myndigheter en generell

rätt att (utan samtycke från de registrerade) behandla personuppgifter

för framställning av statistik. Här anges samtidigt den yttre gränsen för

den tillåtna behandlingen, nämligen framställning av statistik. Som en

konsekvens av de nya bestämmelsernas uppbyggnad har en viss

förenkling skett i jämförelse med den utförliga ändamålsregleringen i 1

och 2 §§ statistikregisterlagen.

Personuppgiftsansvaret i personuppgiftslagens (1998:204) mening,

som regleras i 14 §, motsvarar närmast registeransvaret i datalagen

(1973:289) och därmed bestämmelsen i 4 § statistikregisterlagen.

Ansvaret följer principen att ansvaret för elektroniskt lagrad information

skall ligga hos den myndighet som ansvarar för den statistik för vilken

behandlingen utförs.

Behandlingen av personuppgifter skall få omfatta personnummer, ef-

tersom detta är en direkt och nödvändig förutsättning för framställning-

en av statistiken. Det framgår av 14 § andra stycket.

För behandling av känsliga personuppgifter gäller nu särskilda bestäm-

melser i statistikregisterlagen. Vilka uppgifter som får behandlas

framgår av regeringens föreskrifter i statistikregisterförordningen.

Behandling av känsliga uppgifter enligt 13 § personuppgiftslagen och

uppgifter om lagöverträdelser m.m. enligt 21 § personuppgiftslagen

omfattas inte av den generella rätten till behandling av personuppgifter i

14 § första stycket. Detta framgår av 15 § första stycket. Att inhämta

samtycke från den enskilde för behandling av känsliga uppgifter låter sig

knappast göras annat än i speciella fall. För att få behandla uppgifter av

nu angivet slag bör krävas regeringens föreskrifter. Regeringen tar då

för varje särskilt fall ställning genom en vägning av samhällsintresset av

den statistiska behandlingen mot risken för intrång i den enskildes

personliga integritet. Det är naturligt att regeringens föreskrifter härom

tas in i en kommande statistikförordning.

16*18 §§

Förslaget att komplettera material som lämnats ut för longitudinella stu-

dier med nya uppgifter utan att mottagaren har tillgång till identitetsan-

knutna uppgifter har beskrivits i avsnitt 6.6. Eftersom denna möjlighet

har förutsatt en särskild lösning har den fått en ingående beskrivning.

Utformningen av de berörda bestämmelserna avser att skapa en säker

metod för att kunna komplettera material som i sig inte skall kunna hän-

föras till enskilda individer eller företag. Det skall inte heller vara

möjligt för mottagaren att på något sätt göra en identifiering av de

individer och andra som ingår i materialet. Det finns också i 6 § ett

förbud mot att sammanföra uppgifter i den officiella statistiken med

andra uppgifter i syfte att utröna enskildas identitet.

De uppgifter som lämnas ut för denna typ av användning får endast

användas för specifika statistik- eller forskningsändamål. Avsikten med

denna utformning av bestämmelserna är också att säkerställa att uppgift-

erna genom precisering till detta ändamål skall bli omfattade av den s.k.

statistiksekretessen (9 kap. 4 § sekretesslagen). Det ankommer således

på den utlämnande myndigheten att bevaka att statistiksekretessen blir

tillämplig hos mottagaren. Det kan åstadkommas på tre sätt. Det första

är att mottagaren har en särskilt avgränsad verksamhet för

statistikframställning. Då gäller statistiksekretessen på allt material som

hanteras där. Det andra är att mottagaren skall använda materialet i

forskningsverksamhet. I detta fall följer statistiksekretessen med

materialet i den nya verksamheten enligt 13 kap. 3 § sekretesslagen.

Dessa två sätt är tillämpliga då mottagaren är en myndighet. Det tredje

gäller enskild (juridisk eller fysisk person) och innebär att rättsligt

bindande förbehåll uppställs för mottagaren som medför att en likartad

situation som med sekretess hos en myndighet konstrueras.

Bestämmelser om förbehåll finns i 14 kap. 9 § sekretesslagen.

19 §

Gallringsbestämmelserna i denna paragraf motsvarar vad som nu gäller

enligt 6 § statistikregisterlagen. Bevarande och gallring av statistikupp-

gifter behandlas mer utförligt i avsnitt 6.9.

20 och 21 §§

Bestämmelserna om tvångsmedel och utdömande av vite motsvarar nu

gällande 11 och 12 §§ i statistiklagen. Det kan noteras att

bestämmelserna - precis som nu - inte omfattar kommuner och

landsting.

22 §

Paragrafen behandlar det tvångsmedel som kan tillgripas om symbolen

för den officiella statistiken eller beteckningen Sveriges officiella

statistik missbrukas. Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lag-

rådets förslag, vilket lett till att skyddets omfattning har förtydligats.

Förbudet gäller även användning av någon symbol eller beteckning som

kan förväxlas med de riktiga. I enlighet med andra motsvarande

regleringar innebär bestämmelsen att allmän domstol vid vite kan

förbjuda fortsatt användning. Bestämmelsen är utformad så att den

myndighet regeringen bestämmer skall föra talan om sådant förbud.

Eftersom Statistiska centralbyrån enligt sin instruktion är ansvarig för

samordningen av den officiella statistiken ligger det närmast till hands

att regeringen i en kommande statistikförordning ger verket den

uppgiften.

23 §

Bestämmelser om rättelse och om skadestånd finns i 28 § respektive 48

§ personuppgiftslagen (1998:204). Eftersom dessa bestämmelser

uttryckligen gäller personuppgifter som behandlas med stöd av

personuppgiftslagen, krävs en tydlig reglering att de skall tillämpas även

om uppgifter behandlas i strid med statistiklagen eller föreskrifter som

meddelats med stöd av den lagen.

24 §

Paragrafen, som reglerar överklagande av statistikansvarig myndighets

beslut med anledning av behandling av personuppgifter för framställning

av statistik, motsvaras närmast av 13 § i nu gällande lag.

Statistikansvariga myndigheters beslut om anmaning eller

vitesföreläggande bör inte kunna överklagas och inte heller beslut om

vem som skall ingå i viss undersökning för vilken uppgiftsskyldighet

föreligger. Frågan behandlas i avsnitt 6.11.

Lagrådet har framhållit att det i paragrafen först bör anges vilka

beslut som inte får överklagas och därefter föreskrivas att övriga beslut

får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Bestämmelsen har

utformats i enlighet med Lagrådets förslag.

25 och 26 §§

Ansvarsbestämmelser finns nu i gällande 14 och 15 §§ i statistiklagen.

Även oaktsam underlåtenhet att fullgöra uppgiftsskyldighet straffbeläggs

(se avsnitt 6.10).

Lagrådet har pekat på vissa tillämpningsproblem med bestämmelsen

om förbud mot olovlig identifiering i dess nuvarande lydelse och att det

inte är givet hur den skall ses i förhållande till andra lagbestämmelser.

Regeringen anser att straffbestämmelsen bör ändras så att ansvar inte

skall utdömas i ringa fall (se avsnitt 6.10).

27 §

Paragrafen innehåller en erinran att regeringen meddelar

kompletterande föreskrifter om den officiella statistiken. Området får

anses omfattas av regeringens s.k. restkompetens, varför regeringen kan

utfärda de angivna föreskrifterna utan särskilt bemyndigande.

Bestämmelsen har tillkommit på Lagrådets förslag.

Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser m.m.

Lagens ikraftträdande behandlas i kapitel 8, liksom behovet av vissa

övergångsbestämmelser.

Den föreslagna regleringen ersätter bestämmelserna i tre andra lagar.

Att dessa lagar samtidigt upphävs regleras i första punkten. Beträffande

lagen (1992:888) om uppgiftsskyldighet på jordbrukets område gäller

detta endast de bestämmelser som reglerar insamling av uppgifter till

statistik. Övriga bestämmelser i nämnda lag har redan ersatts av regler i

andra lagar på jordbrukets område.

Särskilda övergångsbestämmelser ges i fyra punkter.

Bestämmelserna i punkten 2 behövs för att vissa straffbelagda gär-

ningar skall kunna beivras även efter den nya statistiklagens ikraftträ-

dande.

I punkten 3 finns bestämmelser om viss behandling av personupp-

gifter med stöd av datalagen (1973:289) som pågår vid den nya

statistiklagens ikraftträdande.

Ärenden om vite som kan pågå vid den nya lagens ikraftträdande tarvar

särskilda övergångsbestämmelser. Dessa finns i punkten 4.

Beslut om undantag från gallringsföreskriften i statistikregisterlagen

som Riksarkivet tagit skall gälla även framdeles. Detta framgår av

punkten 5.

9.2 Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen

9 kap. 4 §

Skälen till ändringen i den s.k. statistiksekretessen i 9 kap. 4 §

sekretesslagen återfinns i avsnitt 6.8.1.

Lagrådet har anmärkt att ordet någon fallit bort före honom när-

stående i slutet av första stycket i paragrafen, när lagrummet ändrades

genom SFS 1995:607, utan att en sådan ändring torde ha varit avsedd.

Regeringen föreslår därför att ordet någon återinförs på dess rätta

plats.

 Bilaga

1

Statistikregelgruppens författningsförslag

1 Förslag till Lag om den officiella statistiken

Härigenom föreskrivs följande.

Tillämpningsområde m.m.

1 § Denna lag tillämpas vid framställning av officiell statistik hos

myndigheter under regeringen.

Bestämmelserna i 17-24 och 28 §§ gäller även vid framställning av

annan statistik hos en sådan myndighet.

2 § Denna lag gäller i stället för personuppgiftslagen (1998:204) vid

behandling av personuppgifter för framställning av statistik enligt 1 §.

3 § Officiell statistik skall finnas för samhällsplanering, forskning och

allmän information. Den skall vara objektiv och allmänt tillgänglig.

Regeringen meddelar föreskrifter om innehållet i statistiken och vilka

myndigheter som ansvarar för den (statistikansvariga myndigheter).

4 § Beteckningen Sveriges officiella statistik får inte användas

offentligt som beteckning på någon annan statistik än den som avses i

3 §. Detsamma gäller böjningsformer av beteckningen.

Om beteckningen används i strid med första stycket kan allmän

domstol vid vite förbjuda fortsatt användning av den.

Justitiekanslern skall föra eller låta föra talan om sådant förbud.

Definitioner

5 § I denna lag avses med statistik sammanställningar av uppgifter om

enskilda som har framställts med vetenskaplig metod och som inte kan

hänföras till någon enskild.

Beteckningar som också förekommer i personuppgiftslagen

(1998:204) har motsvarande betydelse vid tillämpningen av denna lag.

Uppgiftsskydd

6 § Den officiella statistiken skall framställas och offentliggöras med

beaktande av skyddet för enskildas personliga integritet och andras

behov av skydd mot insyn.

Bestämmelser om förbud att lämna ut allmänna handlingar finns i

sekretesslagen (1980:100).

7 § Uppgifter i den officiella statistiken får inte sammanföras med

andra uppgifter i syfte att utröna enskildas identitet.

Uppgiftsskyldighet

Näringsidkare

8 § Näringsidkare skall lämna uppgifter om

1. namn, person- eller organisationsnummer, adress och telefonnummer

för den som bedriver verksamheten,

2. produktion av varor och tillhandahållande av tjänster,

3. förbrukning av varor och anlitande av tjänster,

4. antalet anställda samt deras sysselsättning, löner och yrken,

5. lagerhållning,

6. investeringar,

7. beställningar, köp, försäljningar och leveranser av varor och tjänster,

8. priser för varor och tjänster,

9. intäkter och kostnader,

10. import och export,

11. energiåtgång,

12. tillgångar och skulder,

13. sparande samt kapital-, kredit- och valutaförhållanden,

14. omfattning av upplåtelse av nyttjanderätt,

15. miljöskyddskostnader.

9 § Den som driver jordbruk, skogsbruk, djurhållning eller

trädgårdsodling skall förutom de uppgifter som anges i 8 § lämna

uppgifter om

1. registerbeteckning, areal, markanvändning samt ägar- och

arrendeförhållanden i fråga om den fastighet eller del av fastighet där

verksamheten bedrivs,

2. sysselsättning och tillträdesår för de personer som ingår i

verksamheten,

3. djurhållning.

10 § Ägare till fastighet där någon annan driver verksamhet som avses i

9 § skall lämna uppgift om namn och adress för den som bedriver

verksamheten samt om den areal som används.

Kommuner och landsting

11 § Kommuner och landsting skall för den officiella statistiken lämna

1. uppgifter som avses i 8 § 2 7 och 13,

2. sammanställningar av räkenskaper,

3. andra uppgifter av samhällsekonomisk betydelse.

Stiftelser m.fl.

12 § Stiftelser, ideella föreningar och registrerade trossamfund som

inte bedriver näringsverksamhet skall för den officiella statistiken lämna

uppgifter som avses i 8 § 4.

Gemensamma bestämmelser

13 § Uppgifter som avses i 8-12 §§ behöver inte lämnas om det

förhållande som uppgiften avser ligger mer än tre år tillbaka i tiden.

14 § Uppgifter som avses i 8-12 §§ skall lämnas till den

statistikansvariga myndigheten.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får

meddela närmare föreskrifter om vilka uppgifter som skall lämnas samt

om sättet och tiden för detta.

Information

15 § När uppgifter samlas in för den officiella statistiken från någon

annan än en myndighet, skall den från vilken uppgifterna begärs

samtidigt upplysas om de förhållanden som är av betydelse för

uppgiftslämnandet, såsom

1. vem som är ansvarig för behandlingen,

2. ändamålen med behandlingen,

3. huruvida samråd har skett med den organisation som företräder

uppgiftslämnaren,

4. andra förhållanden som är av betydelse i sammanhanget.

16 § När personuppgifter samlas in från den registrerade själv, skall den

från vilken uppgifterna begärs i samband med insamlingen utöver vad

som sägs i 15 § upplysas om

1. att det är frivilligt att lämna uppgifterna,

2. vad som behövs för att den registrerade skall kunna ta till vara sina

rättigheter i samband med behandlingen, såsom information om vem

som är mottagare av uppgifterna samt rätten att ansöka om information

och få rättelse.

Information behöver dock inte lämnas om det som den registrerade

redan känner till.

Behandling av personuppgifter

17 § En statistikansvarig myndighet får behandla personuppgifter för

framställning av statistik. För sådan behandling är myndigheten

personuppgiftsansvarig.

18 § Behandling av personuppgifter får omfatta uppgift om

personnummer.

Känsliga personuppgifter enligt 13 § personuppgiftslagen (1998:204)

samt uppgifter om lagöverträdelser m.m. enligt 21 § första stycket

samma lag får behandlas endast om det följer av föreskrifter som

regeringen meddelar.

Personuppgifter får behandlas i register över hela befolkningen endast

om det följer av föreskrifter som regeringen meddelar. Register över

hela befolkningen får inte omfatta uppgifter som avses i andra stycket.

19 § Den personuppgiftsansvarige skall till var och en som ansöker om

det en gång per kalenderår gratis lämna besked om huruvida

personuppgifter om denne behandlas eller inte. Behandlas sådana

uppgifter skall skriftlig information lämnas också om

1. vilka uppgifter om den sökande som behandlas,

2. varifrån uppgifterna har hämtats,

3. ändamålen med behandlingen,

4. till vilka mottagare eller kategorier av mottagare som uppgifterna

lämnas ut.

En ansökan enligt första stycket skall göras skriftligen hos den

personuppgiftsansvarige och vara egenhändigt undertecknad.

Information enligt första stycket skall lämnas inom en månad från det att

ansökan gjordes. Om det finns särskilda skäl för det, får denna tid

utsträckas till högst fyra månader.

20 § Bestämmelsen i 27 § första meningen personuppgiftslagen

(1998:204) tillämpas även beträffande information som skall lämnas

enligt 16 och 19 §§.

Rättelse

21 § Den personuppgiftsansvarige skall på begäran av den registrerade

snarast rätta, blockera eller utplåna sådana personuppgifter som inte har

behandlats i enlighet med denna lag eller föreskrifter som har utfärdats

med stöd av lagen.

Om uppgifterna lämnats ut till någon annan, skall myndigheten vidare

underrätta denne om åtgärden, om den registrerade begär det eller om

mera betydande skada eller olägenhet för den registrerade skulle kunna

undvikas genom en underrättelse.

Säkerheten vid behandling

22 § Den personuppgiftsansvarige skall vidta lämpliga säkerhets-

åtgärder för att skydda de personuppgifter som behandlas. Genom dessa

åtgärder skall en säkerhetsnivå uppnås som är tillräcklig med beaktande

av

1. de tekniska möjligheterna,

2. kostnaderna för åtgärderna,

3. de särskilda riskerna med behandlingen,

4. personuppgifternas känslighetsgrad.

Om myndigheten anlitar ett personuppgiftsbiträde, skall 30 §

personuppgiftslagen (1998:204) tillämpas.

23 § Tillsynsmyndigheten enligt personuppgiftslagen (1998:204) får i

enskilda fall besluta om vilka säkerhetsåtgärder som skall vidtas enligt

22 §.

Skadestånd

24 § Den personuppgiftsansvarige skall ersätta den registrerade för

skada och kränkning av den personliga integriteten som en behandling av

personuppgifter i strid med denna lag har orsakat.

Ersättningsskyldigheten kan jämkas i den utsträckning det är skäligt,

om den personuppgiftsansvarige visar att felet inte berodde på denne.

Utlämnande för longitudinella studier

25 § När Statistiska centralbyrån lämnar ut uppgifter som inte direkt

kan hänföras till en enskild person till en annan myndighet, får

centralbyrån i samband med utlämnandet förse uppgifterna med en

beteckning som hos centralbyrån kan kopplas till personnummer eller

motsvarande för att göra det möjligt att senare komplettera uppgifterna.

En sådan åtgärd får vidtas om den myndighet som uppgifterna lämnas ut

till skall använda dessa för framställning av statistik eller därmed

jämförbar undersökning och myndigheten har ett särskilt behov av att

senare komplettera uppgifterna.

Ett utlämnande enligt första stycket får endast avse ett urval av

personer.

26 § Uppgifter som avses i 25 § får behandlas av den mottagande

myndigheten endast för framställning av statistik och därmed jämförbar

undersökning.

27 § Om den mottagande myndigheten behandlar uppgifter som avses i

25 § skall i stället för vad som sägs i 24, 26 och 28 §§ personuppgifts-

lagen (1998:204) följande gälla.

Information till den registrerade om att uppgifter behandlas behöver

inte lämnas om myndigheten inte själv har möjlighet att vidta någon

åtgärd för att identifiera den registrerade. Inte heller behöver

myndigheten på begäran av den registrerade rätta, blockera eller utplåna

uppgifter. Om en uppgift rättats, blockerats eller utplånats hos

Statistiska centralbyrån skall centralbyrån vidta erforderliga åtgärder för

att uppgifterna kan ändras hos mottagaren.

Gallring

28 § Personuppgifter skall gallras när de inte längre behövs för sitt

ändamål.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får

föreskriva om undantag från denna skyldighet, om en gallring skulle

äventyra arkivens roll som en del av det nationella kulturarvet eller

strida mot forskningens behov. I detta sammanhang skall behovet av

skydd för den enskildes personliga integritet särskilt beaktas.

Material som inte gallras skall överlämnas till en arkivmyndighet.

Tvångsmedel

29 § Om den som är uppgiftsskyldig enligt 8-10 eller 12 §§ inte

fullgör skyldigheten, får den myndighet som har begärt uppgiften

uppmana den uppgiftsskyldige att göra det.

En uppgiftsskyldig som inte följer uppmaningen får vid vite föreläggas

att fullgöra uppgiftsskyldigheten. Ett sådant föreläggande meddelas av

den myndighet som utfärdat uppmaningen enligt första stycket.

30 § Frågor om att döma ut vite som har förelagts enligt 29 § andra

stycket prövas av den länsrätt inom vars domkrets uppgiftsskyldigheten

skall fullgöras.

Överklagande

31 § Beslut enligt 19 och 21 §§ får överklagas till allmän förvaltnings-

domstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätt.

Övriga beslut enligt denna lag får inte överklagas.

Ansvar m.m.

32 § Till böter, högst 1 000 kronor, skall den dömas som uppsåtligen

eller av oaktsamhet inte fullgör uppgiftsskyldighet enligt 8-10 eller

12 §§ eller som lämnar oriktig uppgift.

Den som överträtt ett vitesföreläggande skall inte dömas till ansvar

för gärningar som omfattas av föreläggandet.

Allmänt åtal får väckas endast efter anmälan av den myndighet som har

begärt uppgiften.

33 § Den som uppsåtligen bryter mot 7 § skall dömas för olovlig

identifiering till böter eller fängelse i högst ett år, om gärningen inte är

belagd med straff i brottsbalken.

_______________

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari år 2001. Genom lagen upphävs

a. lagen (1992:888) om uppgiftsskyldighet på jordbrukets område,

b. lagen (1992:889) om den officiella statistiken,

c. lagen (1995:606) om vissa personregister för officiell statistik.

2. I ärenden om vite som påbörjats före lagens ikraftträdande tillämpas

de lagar som nämns under 1. a och b.

2 Förslag till Lag om ändring i sekretesslagen (1980:100)

Härigenom föreskrivs att 9 kap. 4 § sekretesslagen (1980:100) skall

ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

9 kap.

4 §

Sekretess gäller i sådan särskild

verksamhet hos myndighet som

avser framställning av statistik

samt, i den utsträckning

regeringen föreskriver det, i

annan därmed jämförbar

undersökning, som utförs av

myndighet, för uppgift som avser

enskilds personliga eller

ekonomiska förhållanden och

som kan hänföras till den

enskilde. Uppgift i

företagsregister, uppgift som

avser avliden, uppgift som

behövs för forsknings- eller

statistikändamål, uppgift som

avser personal- och

lönestatistik och uppgift, som

inte genom namn, annan

identitetsbeteckning eller

därmed jämförbart förhållande är

direkt hänförlig till den enskilde,

får dock lämnas ut, om det står

klart att uppgiften kan röjas utan

att den som uppgiften rör eller

honom närstående lider skada

eller men.

Sekretess gäller i sådan särskild

verksamhet hos myndighet som

avser framställning av statistik

samt, i den utsträckning

regeringen föreskriver det, i

annan därmed jämförbar

undersökning, som utförs av

myndighet, för uppgift som avser

enskilds personliga eller

ekonomiska förhållanden och

som kan hänföras till den

enskilde. Uppgift som behövs för

forsknings- eller statistikändamål

och uppgift, som inte genom

namn, annan identitetsbeteckning

eller därmed jämförbart

förhållande är direkt hänförlig

till den enskilde, får dock lämnas

ut, om det står klart att uppgiften

kan röjas utan att den som

uppgiften rör eller honom

närstående lider skada eller men.

I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst sjuttio

år, såvitt angår uppgift om enskilds personliga förhållanden, och annars i

högst tjugo år.

___________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari år 2001.

 Bilaga

2

Statistikens regler (Ds 1999:75), förteckning över remissinstanser:

Arbetarskyddsstyrelsen, Brottsförebyggande rådet, Centrala

studiestödsnämnden, Finansinspektionen, Fiskeriverket,

Högskoleverket, Kemikalieinspektionen, Konjunkturinstitutet,

Ekonomistyrningsverket, Naturvårdsverket, Statens energimyndighet,

Närings- och teknikutvecklingsverket, Riksförsäkringsverket,

Riksgäldskontoret, Riksrevisionsverket, Skogsstyrelsen, Skolverket,

Socialstyrelsen, Statens institut för kommunikationsanalys, Statens

invandrarverk, Statens jordbruksverk, Statens kulturråd, Statistiska

centralbyrån, Statens lantbruksuniversitet, Turistdelegationen,

Överstyrelsen för civil beredskap, Datainspektionen, Statskontoret,

Boverket, Generaltullstyrelsen, Riksskatteverket, Arbetsgivarverket,

Arbetsmarknadsstyrelsen, Riksarkivet, Riksantikvarieämbetet, Lant-

mäteriverket, Verket för högskoleservice, Patent- och

registreringsverket, Vägverket, Ungdomsstyrelsen, Räddningsverket,

Hovrätten över Skåne och Blekinge, Kammarrätten i Stockholm,

Riksbanken, Stockholms universitet, Umeå universitet, Örebro

universitet, Forskningsrådsnämnden, Humanistisk-

samhällsvetenskapliga forskningsrådet, Medicinska forskningsrådet,

Naturvetenskapliga forskningsrådet, Socialvetenskapliga

forskningsrådet, Teknikvetenskapliga forskningsrådet, Svenska kom-

munförbundet, Stockholms stad, Finspångs kommun, Tingsryds kom-

mun, Karlshamns kommun, Kävlinge kommun, Örebro kommun, Lyck-

sele kommun, Landstingsförbundet, Norrbottens läns landsting, Hal-

lands läns landsting, Tjänstemännens centralorganisation, Sveriges aka-

demikers centralorganisation, Landsorganisationen i Sverige, Svenska

arbetsgivarföreningen samt Näringslivets nämnd för regelgranskning.

 Bilaga

3

Statistikreformen Utvärdering och förslag till utveckling (SOU

1999:96), förteckning över remissinstanser:

Arbetarskyddsstyrelsen, Brottsförebyggande rådet, Centrala

studiestödsnämnden, Finansinspektionen, Fiskeriverket,

Högskoleverket, Kemikalieinspektionen, Konjunkturinstitutet,

Ekonomistyrningsverket, Naturvårdsverket, Statens energimyndighet,

Närings- och teknikutvecklingsverket, Riksförsäkringsverket,

Riksgäldskontoret, Riksrevisionsverket, Skogsstyrelsen, Skolverket,

Socialstyrelsen, Statens institut för kommunikationsanalys, Statens

invandrarverk, Statens jordbruksverk, Statens kulturråd, Statistiska

centralbyrån, Statens lantbruksuniversitet, Turistdelegationen, Över-

styrelsen för civil beredskap, Datainspektionen, Statskontoret, Bover-

ket, Generaltullstyrelsen, Riksskatteverket, Lantmäteriverket, Verket

för högskoleservice, Patent- och registreringsverket, Vägverket, Ung-

domsstyrelsen, Räddningsverket, Riksbanken, Stockholms universitet,

Umeå universitet, Örebro universitet, Forskningsrådsnämnden, Huma-

nistisk-samhällsvetenskapliga forskningsrådet, Medicinska forsknings-

rådet, Naturvetenskapliga forskningsrådet, Socialvetenskapliga forsk-

ningsrådet, Teknikvetenskapliga forskningsrådet, Svenska kommunför-

bundet, Stockholms stad, Finspångs kommun, Tingsryds kommun, Karls-

hamns kommun, Kävlinge kommun, Örebro kommun, Lycksele kom-

mun, Landstingsförbundet, Norrbottens läns landsting, Hallands läns

landsting, Tjänstemännens centralorganisation, Sveriges akademikers

centralorganisation, Landsorganisationen i Sverige, Svenska arbetsgi-

vareföreningen samt Näringslivets nämnd för regelgranskning.

 Bilaga

4

Lagrådsremissens lagförslag

1 Förslag till Lag om den officiella statistiken

Härigenom föreskrivs följande.

Tillämpningsområde m.m.

1 § Denna lag tillämpas vid framställning av officiell statistik hos

myndigheter under regeringen.

Bestämmelserna i 14, 15 och 19 §§ gäller även vid framställning av

annan statistik än officiell statistik hos en sådan myndighet.

2 § Med statistik avses i denna lag förhållanden om enskilda objekt som

sammanställts med vetenskaplig metod.

I övrigt har beteckningarna i denna lag samma betydelse som i

personuppgiftslagen (1998:204).

3 § Officiell statistik skall finnas för utredningsverksamhet, forskning

och allmän information. Den skall vara objektiv och allmänt tillgänglig.

Regeringen meddelar föreskrifter om innehållet i den officiella

statistiken och vilka myndigheter som ansvarar för den (statistikansva-

riga myndigheter).

4 § När officiell statistik görs tillgänglig skall den vara försedd med

den symbol som framgår av bilaga till denna lag. Symbolen eller beteck-

ningen Sveriges officiella statistik får inte användas som beteckning på

någon annan statistik än den som avses i 3 §.

Uppgiftsskydd m.m.

5 § Den officiella statistiken skall framställas och offentliggöras med

beaktande av behovet av skydd för fysiska personers personliga

integritet och juridiska personers ekonomiska intressen.

Bestämmelser om sekretess finns i sekretesslagen (1980:100).

Bestämmelser om skydd mot kränkning av enskilds personliga

integritet genom behandling av personuppgifter finns i personuppgifts-

lagen (1998:204).

6 § Uppgifter i den officiella statistiken får inte sammanföras med

andra uppgifter i syfte att utröna enskilds identitet.

Uppgiftsskyldighet

Näringsidkare

7 § Näringsidkare skall för den officiella statistiken lämna uppgifter

om

1. namn, person- eller organisationsnummer för den som bedriver

verksamheten,

2. produktion av varor och tillhandahållande av tjänster,

3. förbrukning av varor och anlitande av tjänster,

4. antalet anställda samt deras sysselsättning, löner och yrken,

5. lagerhållning,

6. investeringar,

7. beställningar, köp, försäljningar och leveranser av varor och tjänster,

8. priser för varor och tjänster,

9. intäkter och kostnader,

10. import och export,

11. energiåtgång,

12. tillgångar och skulder,

13. sparande samt kapital-, kredit- och valutaförhållanden,

14. omfattning av upplåtelse av nyttjanderätt,

15. miljöskyddskostnader.

8 § Den som driver jordbruk, skogsbruk, eller trädgårdsodling eller

håller djur skall förutom de uppgifter som anges i 7 § lämna uppgifter

om

1. registerbeteckning, areal, markanvändning samt ägar- och

arrendeförhållanden i fråga om den fastighet eller del av fastighet där

verksamheten bedrivs,

2. sysselsättning och tillträdesår för de personer som ingår i

verksamheten,

3. djurhållning.

9 § Ägare till fastighet där någon annan driver verksamhet som avses i

8 § skall lämna uppgift om namn och adress för den som bedriver

verksamheten samt om den areal som används.

Kommuner och landsting

10 § Kommuner och landsting skall för den officiella statistiken lämna

uppgifter som avses i 7 § 1 7 och 13. Kommuner skall för detta

ändamål dessutom lämna uppgifter från de årliga boksluten.

Stiftelser m.fl.

11 § Stiftelser, ideella föreningar och registrerade trossamfund som

inte bedriver näringsverksamhet skall för den officiella statistiken lämna

uppgifter som avses i 7 § 1 och 4.

Gemensamma bestämmelser

12 § Uppgifter som avses i 7*11 §§ behöver inte lämnas om det

förhållande som uppgiften avser ligger mer än tre år tillbaka i tiden.

13 § Uppgifter som avses i 7*11 §§ skall lämnas till den

statistikansvariga myndigheten.

Behandling av personuppgifter

14 § En statistikansvarig myndighet får behandla personuppgifter för

framställning av statistik. För sådan behandling är myndigheten person-

uppgiftsansvarig enligt personuppgiftslagen (1998:204).

15 § Behandling av personuppgifter får omfatta uppgift om person-

nummer.

Känsliga personuppgifter enligt 13 § personuppgiftslagen (1998:204)

samt uppgifter om lagöverträdelser m.m. enligt 21 § första stycket

samma lag får behandlas endast om det följer av föreskrifter som

regeringen meddelar.

Komplettering av uppgifter i vissa fall

16 § När en statistikansvarig myndighet lämnar ut uppgifter som inte

direkt kan hänföras till en enskild person, får den statistikansvariga

myndigheten i samband med utlämnandet förse uppgifterna med en

beteckning som hos den statistikansvariga myndigheten kan kopplas till

personnummer eller motsvarande för att göra det möjligt att senare

komplettera uppgifterna. En sådan åtgärd får vidtas om den som uppgift-

erna lämnas ut till skall använda dessa för forskning eller statistik samt

har ett särskilt behov av att senare komplettera uppgifterna.

Om en uppgift rättats, blockerats eller utplånats hos den statistik-

ansvariga myndigheten skall myndigheten vidta de åtgärder som behövs

för att uppgifterna skall kunna ändras hos den som uppgifterna lämnats

ut till.

17 § Uppgifter som avses i 16 § första stycket får av den som uppgift-

erna lämnas ut till behandlas endast för forskning eller statistik.

18 § För den som behandlar uppgifter som avses i 16 § första stycket

skall följande gälla.

Information till den registrerade om att uppgifter behandlas behöver

inte lämnas om den som behandlar uppgifterna inte själv har möjlighet

att vidta någon åtgärd för att identifiera den registrerade. Inte heller

behöver den som behandlar uppgifterna på begäran av den registrerade

rätta, blockera eller utplåna uppgifter.

Gallring

19 § Personuppgifter skall gallras när de inte längre behövs för sitt

ändamål.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får

föreskriva om undantag från denna skyldighet, om en gallring skulle

äventyra arkivens roll som en del av det nationella kulturarvet eller

strida mot forskningens behov. I detta sammanhang skall behovet av

skydd för den enskildes personliga integritet särskilt beaktas.

Material som inte gallras skall överlämnas till en arkivmyndighet.

Tvångsmedel m.m.

20 § Om den som är uppgiftsskyldig enligt 7, 8, 9, 10 eller 11 § inte

fullgör skyldigheten, får den myndighet som har begärt uppgiften

uppmana den uppgiftsskyldige att göra det.

En uppgiftsskyldig som inte följer uppmaningen får vid vite föreläggas

att fullgöra uppgiftsskyldigheten. Ett sådant föreläggande meddelas av

den myndighet som utfärdat uppmaningen enligt första stycket.

21 § Frågor om att döma ut vite som har förelagts enligt 20 § andra

stycket prövas av den länsrätt inom vars domkrets uppgiftsskyldigheten

skall fullgöras.

22 § Om symbolen för officiell statistik eller beteckningen Sveriges

officiella statistik, eller böjningsformer av beteckningen, används i strid

med 4 § kan allmän domstol vid vite förbjuda fortsatt användning av den.

Den statistikansvariga myndighet som regeringen bestämmer skall

föra talan om sådant förbud.

Rättelse och skadestånd

23 § Bestämmelserna i personuppgiftslagen (1998:204) om rättelse

och skadestånd gäller vid behandling av personuppgifter enligt denna lag

eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd av lagen.

Överklagande

24 § En myndighets beslut om information som skall lämnas efter

ansökan och om rättelse får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol.

Beslut att ingå i en statistisk undersökning kan däremot inte överklagas.

Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.

Ansvar m.m.

25 § Till böter, högst 1 000 kronor, skall den dömas som uppsåtligen

eller av oaktsamhet inte fullgör uppgiftsskyldighet enligt 7, 8, 9, 10 eller

11 § eller som lämnar oriktig uppgift.

Den som överträtt ett vitesföreläggande skall inte dömas till ansvar

för gärningar som omfattas av föreläggandet.

Allmänt åtal får väckas endast efter anmälan av den myndighet som har

begärt uppgiften.

26 § Den som uppsåtligen bryter mot 6 § skall dömas för olovlig

identifiering till böter eller fängelse i högst ett år, om gärningen inte är

belagd med straff i brottsbalken.

 Bilaga

Symbolen består av begynnelsebokstäverna i Sveriges officiella

statistik (SOS). Den är utformad med O:et ytterst, öppet upptill och

nedtill. Det ena S:et är i centrum och fyller ut den nedre öppna delen

av O:et med nedersta slingan i bokstaven. Det andra S:et ligger

bakom det första som en skugga av detta och fyller ut den övre

öppna delen av O:et med översta slingan i bokstaven. Bokstäverna

är blåfärgade, med det skuggade S:et i en annan nyans. Om

symbolen visas i svart/vitt är bokstaverna svarta och mellanrummen

vita.

_______________

1. Denna lag träder i kraft den 1 april år 2001. Genom lagen upphävs

a. lagen (1992:888) om uppgiftsskyldighet på jordbrukets område,

b. lagen (1992:889) om den officiella statistiken,

c. lagen (1995:606) om vissa personregister för officiell statistik.

2. I mål och ärenden om vite, där föreläggande har beslutats före den 1

april 2001, tillämpas de lagar som nämns under 1 a och b.

3. Beslut om undantag från gallringsföreskrift som meddelats enligt den

äldre lagen gäller fortfarande.

2 Förslag till Lag om ändring i sekretesslagen (1980:100)

Härigenom föreskrivs att 9 kap. 4 § sekretesslagen (1980:100) skall

ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

9 kap.

4 §

Sekretess gäller i sådan särskild

verksamhet hos myndighet som

avser framställning av statistik

samt, i den utsträckning regering-

en föreskriver det, i annan

därmed jämförbar undersökning,

som utförs av myndighet, för

uppgift som avser enskilds per-

sonliga eller ekonomiska förhål-

landen och som kan hänföras till

den enskilde. Uppgift i företags-

register, uppgift som avser

avliden, uppgift som behövs för

forsknings- eller statistikända-

mål, uppgift som avser

personal- och lönestatistik och

uppgift, som inte genom namn,

annan identitetsbeteckning eller

därmed jämförbart förhållande är

direkt hänförlig till den enskilde,

får dock lämnas ut, om det står

klart att uppgiften kan röjas utan

att den som uppgiften rör eller

honom närstående lider skada

eller men.

Sekretess gäller i sådan särskild

verksamhet hos myndighet som

avser framställning av statistik

samt, i den utsträckning regering-

en föreskriver det, i annan

därmed jämförbar undersökning,

som utförs av myndighet, för

uppgift som avser enskilds per-

sonliga eller ekonomiska förhål-

landen och som kan hänföras till

den enskilde. Uppgift som

behövs för forsknings- eller

statistikändamål och uppgift, som

inte genom namn, annan

identitetsbeteckning eller

därmed jämförbart förhållande är

direkt hänförlig till den enskilde,

får dock lämnas ut, om det står

klart att uppgiften kan röjas utan

att den som uppgiften rör eller

honom närstående lider skada

eller men.

I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst sjuttio

år, såvitt angår uppgift om enskilds personliga förhållanden, och annars i

högst tjugo år.

___________

 Denna lag träder i kraft den 1 april år 2001.

 Bilaga

5

Lagrådets yttrande

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 2000-09-14

Närvarande: f.d. justitierådet Lars Å.[REDACTED_EFTERNAMN], regeringsrådet

Susanne Billum, justitierådet Göran Regner.

Enligt en lagrådsremiss den 21 juni 2000 (Justitiedepartementet) har

regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till

1. lag om den officiella statistiken,

2. lag om ändring i sekretesslagen (1980:100).

Förslagen har inför Lagrådet föredragits av kammarrättsassessorn

Rickard Sahlsten och chefsjuristen Per[REDACTED_EFTERNAMN].

Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet:

1-3 §§

Lagförslaget inleds med ett avsnitt under rubriken tillämpningsområde

m.m. I 1 § första stycket anges att den nya lagen skall tillämpas vid

framställning av officiell statistik hos myndigheter under regeringen. I

paragrafens andra stycke föreskrivs att vissa av lagens bestämmelser

skall gälla även vid framställning av annan statistik hos en sådan

myndighet. Begreppet statistik definieras i 2 § första stycket. Där anges

att med statistik avses i lagförslaget förhållanden om enskilda objekt

som sammanställts med vetenskaplig metod. Vidare anges i andra

stycket att beteckningarna i lagen i övrigt har samma betydelse som i

personuppgiftslagen (1998:204). Ändamålen med den officiella

statistiken redovisas i 3 §. Enligt första stycket skall officiell statistik

finnas för utredningsverksamhet, forskning och allmän information.

Vidare anges i stycket att officiell statistik skall vara objektiv och

allmänt tillgänglig. Till 3 § har i ett andra stycke fogats en bestämmelse

vari föreskrivs att regeringen meddelar föreskrifter om innehållet i den

officiella statistiken och vilka myndigheter som ansvarar för den

(statistikansvariga myndigheter).

Mot de föreslagna bestämmelserna kan enligt Lagrådets mening riktas

kritik. Sålunda får det angivna tillämpningsområdet i 1 § anses vara

alltför snävt angivet med hänsyn till lagförslagets innehåll. Vidare är

definitionen på statistik oklar och svårtydd. Enligt författningskommen-

taren är bestämmelsen i 3 § andra stycket avsedd att vara ett direkt

bemyndigande till regeringen. Området får emellertid anses omfattas av

regeringens s.k. restkompetens. Regeringen kan således utfärda de

angivna föreskrifterna utan bemyndigande från riksdagen. Lagtexten bör

därför inte innehålla några bemyndiganden. Detta hindrar emellertid inte

att i lagen tas in en erinran om att föreskrifter kan utfärdas av

regeringen.

Lagrådet föreslår att paragraferna ges en något annan utformning. I 1 §

bör anges i ett första stycke att lagen innehåller bestämmelser om

officiell statistik. I andra stycket bör tas in en erinran om att regeringen

meddelar bestämmelser om vilka myndigheter som ansvarar för officiell

statistik. I anslutning härtill bör i lagen föras in begreppet

statistikansvariga myndigheter. Det i remissförslaget angivna andra

stycket bör med någon ändrad formulering utgöra paragrafens tredje

stycke.

Begreppet statistik är svårdefinierbart. Något behov av att i lagen ange

en definition av begreppet finns inte heller. Enligt Lagrådets mening bör

därför den föreslagna definitionen i 2 § utgå. Hänvisningen till person-

uppgiftslagen bör ges en något annan utformning.

I 3 § bör vid uppräkningen av ändamål med statistiken allmän

information sättas först. Regeringens bemyndiganden i andra stycket

bör utgå. I stället bör i en ny 27 § tas in en erinran om att regeringen

meddelar föreskrifter om den officiella statistiken.

Mot bakgrund av det anförda föreslår Lagrådet att 1-3 §§ ges följande

lydelse:

 1 §

Denna lag innehåller bestämmelser om officiell statistik.

Regeringen meddelar bestämmelser om vilka myndigheter som

ansvarar för officiell statistik (statistikansvariga myndigheter).

Bestämmelserna i 14, 15 och 19 §§ gäller även vid framställning av

annan statistik hos en statistikansvarig myndighet.

2 §

Personuppgiftslagen (1998:204) gäller vid framställning av statistik i

den mån det inte finns avvikande bestämmelser i denna lag.

3 §

Officiell statistik skall finnas för allmän information,

utredningsverksamhet och forskning. Den skall vara objektiv och allmänt

tillgänglig.

6 §

Enligt paragrafen får uppgifter i den officiella statistiken inte

sammanföras med andra uppgifter i syfte att utröna enskilds identitet.

Förbudet är straffsanktionerat i 26 §. Samma bestämmelser finns i 10

och 15 §§ i nuvarande lag om den officiella statistiken. Dessa

bestämmelser om olovlig identifiering kommenteras inte närmare i

remissen (avsnitt 5.8.2 och 5.10) eller i förarbetena till 1992 års lag

(prop. 1991/92:118 s. 16 f., 30 och 32).

Det är inte givet hur nu angivna bestämmelser skall ses i förhållande till

andra lagbestämmelser. Klart är att de inte kan inkräkta på den

grundlagsskyddade tryck- och yttrandefriheten enligt tryckfrihetsförord-

ningen och yttrandefrihetsgrundlagen. Mera ovisst är hur man skall se på

t.ex. möjligheterna att utnyttja uppgifter i den officiella statistiken för

bevisning i rättegång enligt den fria bevisprövningens princip.

Ett annat problem synes vara att uppgifter i den officiella statistiken

skulle kunna avse objekt varav det egentligen bara finns ett enda i landet,

t.ex. en viss typ av industri. Att uppgifterna om denna industri avser just

detta objekt och lätt kan kopplas samman med namnet på företaget kan

knappast få leda till att den som gör sammankopplingen skall straffas för

olovlig identifiering när sambandet står klart för nästan vem som helst.

Jfr också vad som sägs nedan beträffande detaljerad statistik under

förslaget till lag om ändring i sekretesslagen.

Enligt Lagrådets mening bör de nuvarande bestämmelserna inte

överföras till den nya lagen utan mera ingående överväganden om

kriminaliseringens räckvidd.

10 och 11 §§

I 10 § föreslås regler om uppgiftsskyldighet för kommuner och

landsting och i 11 § regler om uppgiftsskyldighet för stiftelser m.fl.

Enligt Lagrådets mening är det lämpligare att placera regeln rörande

stiftelser m.fl. närmast efter reglerna rörande näringsidkare (jfr 4-6 §§ i

1992 års lag). De båda paragraferna bör således kastas om. Lagrådet

noterar i det sammanhanget att bestämmelsen rörande stiftelser kan

synas ha fått en snävare avfattning i lagförslaget än i den nuvarande

lagen, vari talas om sammanslutningar i stället för ideella föreningar

och registrerade trossamfund . Vid lagrådsföredragningen har

emellertid upplysts att man önskat en konkretisering av bestämmelsen

och att den föreslagna lydelsen bedöms täcka vad som åsyftas.

20 §

I paragrafen finns bestämmelser om anmaning att fullgöra uppgifts-

skyldighet för den officiella statistiken och om föreläggande vid vite för

den som inte följer en anmaning. Enligt förslaget skall bestämmelserna

gälla samtliga fall av uppgiftsskyldighet enligt lagen. I författningskom-

mentaren anges att bestämmelserna är identiska med vad som f.n. gäller.

Detta är emellertid inte korrekt. Av 11 § i 1992 års lag följer nämligen

att anmaning och vitesföreläggande endast kan riktas mot näringsidkare

samt mot stiftelser m.fl., och således inte mot kommuner och landsting.

Om ingen ändring av rättsläget är avsedd bör hänvisningen till den

paragraf som reglerar uppgiftsskyldigheten för kommuner och landsting

utgå.

22 §

I paragrafen finns bestämmelser om möjlighet för domstol att vid vite

förbjuda otillåten användning av symbolen för officiell statistik eller

beteckningen Sveriges officiella statistik. Enligt förslaget skall

detsamma gälla böjningsformer av beteckningen . Den föreslagna

utformningen synes inte helt adekvat. Beteckningen Sveriges officiella

statistik kan sålunda knappast förekomma i olika böjningsformer. Vidare

saknas motsvarande skydd för varianter av symbolen (jfr 4 § i

arbetsgruppens förslag, vilket endast omfattade beteckningen). Syftet

med den föreslagna bestämmelsen synes vara att förhindra att andra än

statistikansvariga myndigheter använder den officiella beteckningen

eller symbolen, men också att förhindra användning av snarlika

beteckningar och symboler som lätt kan förväxlas med de officiella.

Lagrådet föreslår att paragrafen i sådant fall ges följande lydelse.

 Om symbolen för officiell statistik eller beteckningen Sveriges

officiella statistik, eller någon symbol eller beteckning som kan

förväxlas därmed, används för annat än den officiella statistiken, kan

allmän domstol vid vite förbjuda fortsatt användning av symbolen eller

beteckningen.

Den myndighet som regeringen bestämmer skall föra talan om sådant

förbud.

24 §

I paragrafens första stycke har tagits in bestämmelser om överklagande

av myndighets beslut. Sålunda föreskrivs att beslut om information, som

skall lämnas efter ansökan, och om rättelse får överklagas hos allmän

förvaltningsdomstol. Beslut att ingå i en statistisk undersökning skall

däremot inte få överklagas.

Enligt en allmän förvaltningsrättslig princip får ett myndighetsbeslut

överklagas vid förvaltningsdomstol av den som beslutet angår om det har

gått honom emot och om annat inte föreskrivits. Det är då olyckligt att

bestämmelserna utformats så att de ger intryck av att fullständigt reglera

vilka beslut som kan och inte kan överklagas. Enligt Lagrådets mening

bör paragrafen i stället utformas så att det först anges vilka beslut som

inte får överklagas och därefter föreskrivs att övriga beslut får

överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Lagrådet har inget att

invända mot att beslut om att någon skall ingå i en statistisk

undersökning inte får överklagas. Lagrådet ifrågasätter om även beslut

om anmaning eller vitesföreläggande enligt 20 § skall få överklagas (jfr

13 § nuvarande lag).

25 §

I paragrafen finns bestämmelser om straff för underlåtenhet att fullgöra

uppgiftsskyldighet och för lämnande av oriktig uppgift. I författnings-

kommentaren anges att bestämmelsen är identisk med vad som f.n.

gäller. Detta är inte korrekt. Enligt nuvarande lag omfattar den

motsvarande straffbestämmelsen (14 §) sålunda inte kommuner och

landsting. Om ingen ändring av rättsläget är avsedd bör hänvisningen till

bestämmelsen om uppgiftsskyldighet för kommuner och landsting utgå

(jfr vad som ovan anförts under 20 §). En annan skillnad jämfört med

den nu gällande straffbestämmelsen är att även oaktsam underlåtenhet att

fullgöra uppgiftsskyldighet föreslås straffbelagd. Detta bör klargöras i

motiveringen till lagförslaget.

26 §

Lagrådet hänvisar till det som anförts ovan under 6 §.

Motsvarigheten till 26 § i 1992 års lag, 15 §, undantar från paragrafens

tillämpningsområde dels gärningar som är straffbelagda i brottsbalken,

dels sådana som faller under personuppgiftslagen. Den sistnämnda lagen

nämns däremot inte i lagrådsremissens 26 §. Någon sådan skillnad torde

inte vara avsedd, varför den föreslagna paragrafen bör kompletteras med

en hänvisning till personuppgiftslagen.

Övergångsbestämmelserna

Den föreslagna nya lagen skall tillämpas vid sidan av

personuppgiftslagen när det gäller behandling av personuppgifter hos de

statistikansvariga myndigheterna, se ovan under 1-3 §§ samt

lagförslagets 5 § tredje stycket. I den mån sådan behandling av

personuppgifter till följd av punkt 2 i övergångsbestämmelserna till

personuppgiftslagen sker under tiden fram till den 1 oktober 2001 är

emellertid inte den lagen utan datalagen tillämplig på behandlingen. I så

fall skall inte heller personuppgiftslagen utan datalagen tillämpas hos de

statistikansvariga myndigheterna utöver den nya lagen om den officiella

statistiken. Det behövs därför en övergångsbestämmelse som hänvisar

till datalagen i stället för personuppgiftslagen såvitt avser reglerna i den

av Lagrådet föreslagna 2 § och remissförslagets 5 §. (Därvid kan det

möjligen behövas en analys av om skillnader mellan datalagens och

personuppgiftslagens regelsystem kräver särskilda bestämmelser så att

det går att tillämpa datalagen vid sidan av den nya statistiklagen, t.ex.

beträffande brott mot datalagen, jfr övergångsbestämmelsen till SFS

1998:726). Däremot synes inget hindra att man redan från den 1 april

2001 i 23 § i lagförslaget hänvisar till personuppgiftslagen beträffande

rättelse och skadestånd vid behandling som sker i strid med den nya

lagen.

Remissförslaget saknar en övergångsbestämmelse som tar sikte på

straffbestämmelsen i 26 §. Detta torde innebära att den som före den

nya lagens ikraftträdande brutit mot förbudet i 1992 års lag mot olovlig

identifiering inte efter denna tidpunkt kan lagföras eftersom den nya

lagen bara avser brott mot 6 § i den nya lagen. Motsvarande gäller brott

enligt 14 § i den gamla lagen (som motsvarar 25 § i den nya). Enligt

Lagrådets mening bör det övervägas om inte följande bestämmelse bör

upptas bland övergångsbestämmelserna.

 Bestämmelserna i 14 och 15 §§ lagen (1992:889) om den officiella

statistiken gäller fortfarande i fråga om gärningar som begåtts före den

1 april 2001.

Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen

Lagrådet har i och för sig inget att erinra mot att särbestämmelserna i 9

kap. 4 § om vissa typer av uppgifter tas bort, nämligen uppgifter i

företagsregister, uppgifter som avser avliden samt uppgifter som avser

personal- och lönestatistik. Syftet med ändringarna anges vara att

statistiksekretessen skall anpassas till motsvarande reglering i Rådets

förordning (EG) nr 322/97 av den 17 februari 1997 om gemenskaps-

statistik (se avsnitt 5.8.1 i remissen). Även om denna förordning är

direkt tillämplig i Sverige är det enligt Lagrådets mening med tanke på

2 kap. tryckfrihetsförordningen bra att sekretesslagens bestämmelser

om undantag från principen om allmänna handlingars offentlighet är

utformade så att de stämmer överens med EG-rättens direkt tillämpliga

regler i saken. Lagrådet noterar också att det upplysts vid

föredragningen att det av praktiska skäl inte är möjligt att göra skillnad

mellan uppgifter som hänför sig till gemenskapsstatistik och andra

uppgifter som hänför sig till framställningen av officiell statistik.

Lagrådet vill emellertid peka på att det enligt remissförslaget i 9 kap. 4

§ sekretesslagen skall finnas kvar två undantag från den absoluta

statistiksekretessen, nämligen beträffande uppgifter som behövs för

forsknings- eller statistikändamål samt uppgifter som inte genom namn,

annan identitetsbeteckning eller därmed jämförbart förhållande är direkt

hänförliga till den enskilde. Huruvida särskilt det sistnämnda undantaget

är förenligt med förordningen om gemenskapsstatistik kan diskuteras.

Denna kräver skydd också för uppgifter som gör det möjligt att indirekt

identifiera statistiska objekt (artikel 13, jfr också artikel 14). Det

angivna undantaget från den absoluta statistiksekretessen i 9 kap. 4 §

sekretesslagen är emellertid tillkommet för att möjliggöra detaljerad

statistik (se prop. 1979/80:2 del A s. 262 ff.). Ett uppgiftsutlämnande

av detta slag synes knappast vara i strid med EG-förordningens krav på

förtrolighet. I vad mån förordningen, som bygger på grundprincipen om

förtrolighet i statistikframställningen, i övrigt är förenlig med den

svenska, motsatta principen om allmänna handlingars offentlighet, med

undantag angivna i sekretesslagen, undandrar sig Lagrådets bedömning.

Lagrådet vill avslutningsvis anmärka att ordet någon fallit bort

före honom närstående i slutet av första stycket i paragrafen, när

lagrummet ändrades genom SFS 1995:607, utan att en sådan

ändring torde ha varit avsedd.

Justitiedepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 19 oktober 2000

Närvarande: statsrådet Hjelm-Wallén, ordförande, och statsråden
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN], Engqvist,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

__________________

Regeringen beslutar proposition 2000/2001:27 En ny statistiklagstift-

ning

 Lagen omtryckt 1992:1474

 Senaste lydelse 1995:607

3

1