Regeringens proposition

1997/98:167

Ändringar i lagen (1993:599) om

radiokommunikation, m.m.

Prop.

1997/98:167

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 14 maj 1998

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Ines[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Kommunikationsdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås vissa ändringar i lagen (1993:599) om radio-

kommunikation. Om det kan antas att det på grund av frekvensbrist inte

är möjligt att meddela tillstånd för innehav och användning av radio-

sändare för nya eller väsentligt ändrade radioanvändningar åt alla som

vill driva verksamheten skall prövningen ske efter ett särskilt inbjud-

ningsförfarande. Detta förfarande skall inte tillämpas när det gäller ut-

sändning av program i ljudradio och television samt annat därmed lik-

ställt enligt yttrandefrihetsgrundlagen.

För att kunna uppfylla Sveriges förpliktelser i Europeiska unionen fö-

reslås vissa ytterligare ändringar i lagen om radiokommunikation och i

telelagen (1993:597).

Lagändringarna föreslås träda i kraft den 1 januari 1999.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 3

2 Lagtext 3

2.1 Förslag till lag om ändring i telelagen (1993:597) 3

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1993:599) om

radiokommunikation 5

3 Ärendet och dess beredning 8

4 Ändringar i lagen om radiokommunikation 8

5 Ändringar i telelagen 12

Bilaga 1 Förteckning över remissinstanser som yttrat sig över Post-

och telestyrelsens förslag 14

Bilaga 2 Lagrådsremissens lagförslag 15

Bilaga 3 Lagrådets yttrande 20

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 14 maj 1998 21

Rättsdatablad 22

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till

1. lag om ändring i telelagen (1993:597),

2. lag om ändring i lagen (1993:599) om radiokommunikation.

2 Lagtext

2.1 Förslag till lag om ändring i telelagen (1993:597)

Härigenom föreskrivs att 20 b och 20 d §§ telelagen (1993:597) skall

ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

20 b §

Utöver vad som följer av 20 § är den som tillhandahåller teletjänst som

är anmälningspliktig enligt 4 a § och är anmäld enligt 4 b § skyldig

1. att tillgodose varje rimlig begäran om sammankoppling med telenät

för samtrafik,

2. att publicera sina taxor för

samtrafik,

2. att offentliggöra sina villkor

för samtrafik,

3. att erbjuda likvärdiga villkor till alla som begär samtrafik,

4. att på begäran lämna sådan information som är nödvändig för över-

enskommelser om samtrafik,

5. att ge in avtal om samtrafik till tillsynsmyndigheten, samt

6. att i sin redovisning av rörelsen hålla intäkter och kostnader för

samtrafik avskilda från intäkter och kostnader för annan verksamhet.

Första stycket 2 och 6 gäller inte den som tillhandahåller mobila tele-

tjänster.

Den som är anmäld enligt 4 b § skall på begäran av tillsynsmyndig-

heten styrka att ersättning för samtrafik är sådan som sägs i 20 § andra

stycket första meningen.

Om en taxa som avses i första

stycket 2 inte stämmer överens

med denna lag eller med till-

ståndsvillkor eller föreskrifter som

meddelats med stöd av lagen, får

tillsynsmyndigheten besluta att

den skall ändras på ett visst sätt.

Om ett villkor som avses i första

stycket 2 inte stämmer överens

med denna lag eller med till-

ståndsvillkor eller föreskrifter som

meddelats med stöd av lagen, får

tillsynsmyndigheten besluta att

villkoret skall ändras på ett visst

sätt.

20 d §

Den som tillhandahåller nätkapacitet inom ett allmänt tillgängligt tele-

nät är skyldig att på begäran, av någon annan som tillhandahåller sådan

nätkapacitet, medverka till sammankoppling av telenätet med dennes

telenät för att upprätta sammanhängande förbindelser i näten.

Beträffande sådan samman-

koppling skall bestämmelserna om

samtrafik i 20 a, 20 b första

stycket 3 5 och andra stycket

samt 20 c §§ tillämpas.

Beträffande sådan samman-

koppling skall bestämmelserna om

samtrafik i 20 a, 20 b första

stycket 3 5 och tredje stycket

samt 20 c §§ tillämpas.

_____________

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1993:599) om

radiokommunikation

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1993:599) om radiokommuni-

kation

dels att 9, 12 och 13 §§ skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 9 a §, av följande

lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

9 §1

Tillstånd att inneha och använda radiosändare skall på ansökan med-

delas, om

1. det kan antas att radiosändaren kommer att användas på ett sådant

sätt att annan tillåten radioanvändning i Sverige och i utlandet inte riske-

rar att bli skadligt påverkad,

2. radiosändaren, tillsammans med avsedd radiomottagare, är så be-

skaffad i tekniskt hänseende att den uppfyller rimliga krav på en effektiv

frekvensanvändning och på möjligheten att verka i en miljö som den är

avsedd för,

3. det kan antas att användningen inte kommer att hindra sådan radio-

kommunikation som är särskilt viktig med hänsyn till den fria åsiktsbild-

ningen,

4. radioanvändningen inte kommer att ta i anspråk frekvensutrymme

som behövs för att upprätthålla en rimlig beredskap för utveckling av

befintliga och nya radioanvändningar, och

5. det kan antas att användningen inte kommer att inkräkta på det

frekvensutrymme som behövs för Försvarsmakten, Försvarets radioan-

stalt och i den utsträckning som anges i 6 § Försvarets materielverk.

Särskilda bestämmelser om till-

stånd att inneha och använda

radiosändare i vissa fall finns i

9 a §.

Tillstånd att inneha och använda radiosändare för sådana utsändningar

som förutsätter att sökanden eller någon annan som sökanden utför sänd-

ningsuppdrag åt fått medgivande enligt annan lag eller enligt bestämmel-

ser meddelade med stöd av annan lag, får meddelas endast om sådant

medgivande föreligger.

9 a §

När det uppkommer fråga att

meddela tillstånd att inneha och

använda radiosändare för nya

eller väsentligt ändrade radioan-

vändningar och det kan antas att

det frekvensutrymme som kan av-

sättas för verksamheten inte är

tillräckligt för att ge tillstånd åt

alla som vill driva sådan verksam-

het, skall prövningen ske efter ett

förfarande med allmän inbjudan

till ansökan. Detsamma gäller när

det frekvensutrymme som avsatts

för en viss radioanvändning ut-

ökas eller på annat sätt medger att

ytterligare tillstånd meddelas.

Första stycket gäller inte sådan

radioanvändning som

1. avser utsändning till allmän-

heten av program i ljudradio eller

annat som anges i 1 kap. 1 § tredje

stycket första meningen yttrande-

frihetsgrundlagen,

2. omfattas av 12 § telelagen

(1993:597), eller

3. är avsedd för privat bruk.

Regeringen eller, efter rege-

ringens bemyndigande, tillstånds-

myndigheten får meddela före-

skrifter om de sakliga grunder som

skall tillämpas vid prövning enligt

första stycket.

12 §

Tillstånd skall gälla för en bestämd tid.

Vid bestämmande av tillståndstiden skall följande särskilt beaktas:

1. framtida förändringar i radioanvändningen,

2. den tid som sändaren är avsedd att användas,

3. den tekniska utveckling som kan väntas,

4. den tid som krävs för att uppnå ett rimligt ekonomiskt utbyte av ut-

rustningen, och

5. sådant medgivande som avses

i 9 § andra stycket.

5. sådant medgivande som avses

i 9 § tredje stycket.

13 §

Ett tillstånd skall återkallas om

1. radiosändaren har använts i strid med tillståndsvillkoren och av-

vikelsen inte kan anses vara av mindre betydelse,

2. radiosändaren har använts i en

betydligt mindre omfattning än

vad som svarar mot tillståndsvill-

koren eller ett sådant medgivande

som avses i 9 § andra stycket har

upphört att gälla och särskilda skäl

inte talar mot återkallelse,

2. radiosändaren har använts i en

betydligt mindre omfattning än

vad som svarar mot tillståndsvill-

koren eller ett sådant medgivande

som avses i 9 § tredje stycket har

upphört att gälla och särskilda skäl

inte talar mot återkallelse,

3. tillståndet i något avseende av betydelse har påverkats av felaktiga

uppgifter från sökanden,

4. förändringar inom radiotekni-

ken eller ändringar i radioanvänd-

ningen i utlandet på grund av in-

ternationella överenskommelser

som Sverige anslutit sig till med-

fört att ett nytt tillstånd med

samma villkor inte skulle kunna

meddelas, eller

4. förändringar inom radiotekni-

ken eller ändringar i radioanvänd-

ningen på grund av internationella

överenskommelser som Sverige

anslutit sig till medfört att ett nytt

tillstånd med samma villkor inte

skulle kunna meddelas, eller

5. tillståndshavaren begär att tillståndet skall återkallas.

Återkallelse enligt första stycket 1 får, om inte omedelbar återkallelse

krävs för att förhindra fortsatt missbruk, ske först om tillståndshavaren

inte har följt ett föreläggande att tillämpa meddelade tillståndsvillkor. Ett

sådant föreläggande meddelas av den myndighet som regeringen be-

stämmer och får förenas med vite.

I fall som avses i första stycket 2, 3 och 4 får tillståndet återkallas en-

dast om det inte är tillräckligt att tillståndsvillkoren ändras.

_____________

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

2. Lagen tillämpas även på ansökningar om tillstånd som gjorts före

ikraftträdandet.

3. I fråga om tillstånd som har beviljats före ikraftträdandet gäller 13 §

i sin äldre lydelse.

3 Ärendet och dess beredning

I en skrivelse den 7 januari 1998 har Post- och telestyrelsen föreslagit

vissa ändringar i lagen (1993:599) om radiokommunikation (dnr

K97/1039/RS). Skrivelsen har remissbehandlats utom såvitt den avser

förslagen om tillsyn över vissa apparater och om användning av radio-

sändare i krig. Det senare förslaget har redan tillgodosetts genom en änd-

ring i 20 § som trätt i kraft den 1 januari 1998 (SFS 1997:933) och för-

anleder därför inte någon åtgärd från regeringen.

I detta ärende tar regeringen upp förslagen om ett inbjudningsförfaran-

de och om en utvidgad möjlighet i visst fall att återkalla tillstånd, men tar

inte ställning till förslaget om att det vid tillståndsprövningen skall göras

en helhetsbedömning av störningsrisken med beaktande även av indirekta

störningskällor. Den frågan liksom frågan om tillsyn över vissa apparater

kommer att beredas vidare inom Kommunikationsdepartementet.

En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 1. Remissyttran-

dena finns tillgängliga i Kommunikationsdepartementet.

I ärendet föreslås även vissa ändringar i telelagen (1993:597). Syn-

punkter på förslaget har inhämtats underhand från Post- och telestyrelsen

och teleoperatörer.

Lagrådet

Regeringen beslutade den 23 april 1998 att inhämta Lagrådets yttrande

över det lagförslag som finns i bilaga 2. Lagrådet lämnade förslaget utan

erinran. Lagrådets yttrande finns i bilaga 3.

Några redaktionella ändringar har gjorts i förhållande till den till Lag-

rådet remitterade lagtexten.

4 Ändringar i lagen om radiokommunikation

Regeringens förslag: Ett inbjudningsförfarande skall användas när

det uppkommer fråga att meddela tillstånd för innehav och använd-

ning av radiosändare för nya eller väsentligt ändrade radioanvänd-

ningar och det kan antas att det frekvensutrymme som kan avsättas för

verksamheten inte är tillräckligt för att ge tillstånd åt alla som vill

driva sådan verksamhet. Förfarandet skall inte användas för sådan

radioanvändning som avser utsändning till allmänheten av program i

ljudradio eller annat som avses 1 kap. 1 § tredje stycket första

meningen yttrandefrihetsgrundlagen eller omfattas av 12 § telelagen

(1993:597) eller som är avsedd för privat bruk.

Tillstånd skall kunna återkallas även när ändringar i radioanvänd-

ningen i Sverige på grund av internationella överenskommelser med-

fört att ett nytt tillstånd med samma villkor inte skulle kunna med-

delas. Nu gäller att återkallelse kan ske endast om ändringen i radio-

användningen skett i utlandet.

Post- och telestyrelsens förslag: Överensstämmer i huvudsak med

regeringens.

Remissinstanserna: Införandet av ett inbjudningsförfarande i lagen

tillstyrks eller lämnas utan erinran av det stora flertalet remissinstanser.

Teracom AB pekar dock på att handläggningstiderna riskerar att bli

längre och att spektrumeffektiviteten kan bli lidande om förfarandet med-

för att många intressenter känner sig tvingade att anmäla behov av fre-

kvensutrymme utan att konkreta planer på utnyttjande verkligen finns.

När det gäller frågan vilka radioanvändningar ett inbjudningsförfaran-

de bör omfatta är remissbilden mera splittrad. Radio- och TV-verket,

Teracom AB och Sveriges Television AB anser att sådan radioanvändning

som avses i 1 kap. 1 § tredje stycket första meningen yttrandefrihets-

grundlagen inte skall vara föremål för ett inbjudningsförfarande enligt

lagen. IT-företagen och Telefonaktiebolaget LM[REDACTED_EFTERNAMN] anser att alla

former av radioanvändning skall grunda sig på samma regelverk.

I fråga om förslaget till ändring i 13 § om utvidgad möjlighet till åter-

kallelse i visst fall har flera remissinstanser tagit upp frågan om den nya

bestämmelsen skall tillämpas även på tillstånd som beviljats före ikraft-

trädandet.

Skälen för regeringens förslag: Användningen av radiovågor brukar

delas in i olika användningsområden. Fyra huvudkategorier kan urskiljas:

Mobil radio, fast radio, rundradio (ljudradio och television) och övrig

användning. Dessa radioanvändningar är i sin tur indelade i undergrupper

av användningar. För att det skall vara möjligt att upprätthålla radioför-

bindelser utan risk för att annan användning skall störa kommunikationen

är det tekniskt användbara frekvensområdet enligt internationella kon-

ventioner uppdelat i band som avsätts för en bestämd radioanvändning.

På grundval av vad som bestämts internationellt beslutar varje stat om

radioanvändningen inom sitt territorium.

Tillgången på radiofrekvenser är begränsad. Enligt lagen (1993:599)

om radiokommunikation krävs därför tillstånd för innehav och använd-

ning av radiosändare. Frågor om tillstånd enligt lagen prövas av Post-

och telestyrelsen. I 9 § anges förutsättningarna för prövningen. Tillstånd

skall meddelas om radiosändaren i tekniskt hänseende uppfyller rimliga

krav på en effektiv frekvensanvändning och det kan antas att sändaren

kommer att användas på ett sådant sätt att annan tillåten radioanvändning

inte riskerar att bli skadligt påverkad. Det skall vidare kunna antas att

användningen inte kommer att hindra sådan radiokommunikation som är

särskilt viktig med hänsyn till den fria åsiktsbildningen eller inkräkta på

det frekvensutrymme som behövs för försvaret. Slutligen får inte radio-

användningen ta i anspråk frekvensutrymme som behövs för att upprätt-

hålla en rimlig beredskap för utveckling av befintliga och nya radioan-

vändningar. I andra stycket föreskrivs att tillstånd för sådana utsänd-

ningar som förutsätter att sökanden eller någon annan som sökanden ut-

för sändningsuppdrag åt fått medgivande enligt annan lag, får meddelas

endast om sådant medgivande föreligger. Exempel härpå är att tillstånd

enligt radio- och TV-lagen (1996:844) först måste föreligga innan nöd-

vändiga tillstånd enligt lagen om radiokommunikation kan meddelas. Ett

annat exempel är tillståndskravet i telelagen (1993:597) för tillhanda-

hållande av mobila teletjänster.

Tillståndet skall enligt 11 § avse en viss radioanvändning och kan i be-

hövliga fall förenas med villkor angående bl.a. tilldelad frekvens och

annat som är av betydelse för ett effektivt frekvensutnyttjande. Tillstånd

gäller för en bestämd tid. Vid bestämmande av tillståndstiden skall be-

aktas bl.a. framtida förändringar i radioanvändningen, den tekniska ut-

veckling som kan väntas och den tid som krävs för att uppnå ett rimligt

ekonomiskt utbyte av utrustningen.

Tillståndsgivning för radioanvändning skall således ske med utgångs-

punkt i att användningen av frekvenser skall vara så effektiv som möjligt

och att en sökande skall ges tillstånd till önskad användning av ett visst

frekvensutrymme. Denna huvudregel är förhållandevis lätt att upprätt-

hålla så länge det rör sig om en sökande. När det finns flera sökande för

användning av samma spektrumutrymme ger emellertid nuvarande regle-

ring inte tillräcklig vägledning för ett eventuellt urval bland de sökande.

I förarbetena till lagen behandlas frågan om tillståndsprövning vid in-

förande av nya radioanvändningar (prop. 1992/93:200 s. 210 ff). Det

anges att det inom ramen för de i lagen föreslagna bedömningsgrunderna

bör vara möjligt för tillståndsmyndigheten att tillämpa ett förfarande med

inbjudan till ansökan avseende en bestämd radiotjänst. Det uttalas vidare

att det kan finnas anledning att överväga om de förutsättningar som skall

gälla för den nya radiotjänsten är av den arten att det får anses kräva en

särskild lagstiftning som ger ramen för dels inbjudningsförfarandet, dels

de ytterligare bedömningsgrunder som speciellt för den aktuella tjänsten

skall reglera prövningen av vem som skall tilldelas rätten att bedriva

tjänsten. Det sägs vidare att det bör ankomma på tillståndsmyndigheten

att till regeringen anmäla om behov uppstår för sådana lagregler för

någon speciell radioanvändning.

Post- och telestyrelsen har i sin skrivelse den 7 januari 1998 anfört att

det mot bakgrund av den tekniska utvecklingen inom radioområdet och

den tid det tar att genomföra ett lagstiftningsärende inte är realistiskt med

en sådan ordning som förutsätts i förarbetena. Behovet av ett inbjud-

ningsförfarande kan uppstå mycket snabbt. Myndigheten har med anled-

ning härav föreslagit att det i lagen införs en skyldighet att använda ett

inbjudningsförfarande när tillstånd skall meddelas för innehav och an-

vändning av radiosändare för nya eller väsentligt ändrade radioanvänd-

ningar om det kan antas att det frekvensutrymme som kan avsättas för

verksamheten inte är tillräckligt för att ge tillstånd åt alla som vill driva

sådan verksamhet.

Enligt regeringens bedömning är det angeläget att det i lagen införs en

bestämmelse om att tillståndsprövningen i vissa fall skall ske efter en

sådan allmän inbjudan till ansökan. Om det råder frekvensbrist för en ny

radioanvändning, eller för en så väsentligt ändrad radioanvändning att

den kan jämställas med ny, är det inte tillfredsställande vare sig från

konkurrenssynpunkt eller med hänsyn till intresset av högsta möjliga fre-

kvenseffektivitet att den som först kommer in med en ansökan blir den

som får tillstånd. Ett inbjudningsförfarande bör användas även när en

redan etablerad radioanvändning får ökat frekvensutrymme eller tar

mindre frekvensutrymme i anspråk genom att effektiviteten i frekvensut-

nyttjandet höjs. Inbjudan skall givetvis avse endast det utrymme som

blivit tillgängligt.

Viss radioanvändning bör dock inte bli föremål för ett inbjudningsför-

farande enligt denna lag. För det första bör sådan radioanvändning

undantas där ett inbjudningsförfarande skall ske enligt 12 § telelagen

(1993:597), dvs. när frekvensbrist råder vid meddelande av tillstånd till

nya eller väsentligt ändrade mobila teletjänster. I likhet med vad flera

remissinstanser ansett bör vidare ett inbjudningsförfarande inte användas

för sådan radioanvändning som avser utsändning till allmänheten av

program i ljudradio eller annat som anges i 1 kap. 1 § tredje stycket

första meningen yttrandefrihetsgrundlagen. Urvalsförfarandet för sådan

användning bör liksom hittills ske enligt radio- och TV-lagen eller annan

särskild medielagstiftning. Som Justitiekanslern har påpekat kan det

också sättas i fråga om det är lämpligt att nu föreskriva ett obligatoriskt

särskilt förfarande även för de fall där urvalskriterierna kräver lagform

och avstå från att samtidigt i lagen ange vilka urvalskriterierna skall vara.

Eftersom regeringen inte är beredd att nu föreslå att några generella ur-

valskriterier fastställs i lagen bör föreskrifter om ett inbjudningsför-

farande i lagen begränsas till sådana som efter riksdagens bemyndigande

kan meddelas av regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, en

förvaltningsmyndighet. Det finns vidare inget behov av att låta inbjud-

ningsförfarandet omfatta radioanvändning som är avsedd för privat bruk,

t.ex. amatörradio. Förfarandet bör således vara begränsat till sådan radio-

användning som är avsedd för att tillhandahållas allmänheten.

Som regel behöver ytterligare bedömningsgrunder fastställas för ur-

valet av de tillståndssökande. I den proposition som låg till grund för

telelagen och lagen om radiokommunikation (prop. 1992/93:200) uttalas

(s. 107) att utgångspunkten är att sådana regler skall ges i form av lag.

Bakgrunden till det anges vara den betydelse som rätten att använda radio

har från yttrande- och informationsfrihetssynpunkt. Det sägs också att

detta gäller för den övergripande reglering som avser alla möjliga former

av radioutnyttjande. I propositionen anförs vidare att lagformen torde

krävas också om det gäller att ge föreskrifter om urval av tillståndshavare

för radioanvändning som har direkt betydelse från yttrande- och

informationsfrihetssynpunkt, exempelvis tilldelning av frekvenser för

rundradioutsändningar. Däremot ansågs inte föreskrifter som innehåller

vad som skall vara bestämmande för att utse tillståndshavare för

verksamhet inom området mobila teletjänster ha denna betydelse. I 12 §

telelagen finns således ett bemyndigande för regeringen eller, efter rege-

ringens bemyndigande, tillsynsmyndigheten att meddela föreskrifter om

de sakliga grunder som skall gälla vid ett inbjudningsförfarande enligt

den bestämmelsen. På motsvarande sätt bör föreskrifter om de urvals-

kriterier som skall gälla vid ett inbjudningsförfarande för den radioan-

vändning som det är fråga om här kunna meddelas genom författning av

lägre valör än lag. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande,

tillståndsmyndigheten föreslås därför få bemyndigande att meddela före-

skrifter om de sakliga grunder som skall gälla vid urvalet. Det är viktigt

att understryka att bemyndigandet att meddela föreskrifter om urvals-

kriterier endast omfattar prövning vid inbjudningsförfaranden enligt

första stycket, från vilka sändningar som faller under yttrandefrihets-

grundlagen är undantagna. Som tidigare har sagts torde regler om sådana

sändningar kräva lagnivå.

Det nya förfarandet bör gälla även ansökningar om tillstånd som gjorts

före ikraftträdandet.

Återkallelse av tillstånd och ändring av tillståndsvillkor

Återkallelse av tillstånd skall enligt 13 § lagen om radiokommunikation

ske bl.a. om ändringar i radioanvändningen i utlandet på grund av inter-

nationella överenskommelser som Sverige anslutit sig till medfört att ett

nytt tillstånd med samma villkor inte skulle kunna meddelas. Tillståndet

får dock återkallas endast om det inte är tillräckligt att tillståndsvillkoren

ändras. Lagen medger således inte återkallelse av tillstånd eller ändring

av tillståndsvillkor om det skett ändringar i radioanvändningen i Sverige

på grund av internationella överenskommelser. Ändringar av sådant slag

är dock aktuella för att Sverige skall kunna uppfylla sina förpliktelser

enligt vissa EG-direktiv om anvisning av frekvensband (rådsdirektiven

87/372/EEG om mobiltelefonisystemet GSM, 90/544/EEG om person-

sökningssystemet ERMES och 91/287/EEG om det digitala trådlösa tele-

fonisystemet DECT). Bestämmelsen bör därför ändras så att den omfattar

ändringar i radioanvändningen i såväl Sverige som utlandet. Detta före-

slås ske genom att orden i utlandet tas bort. Denna utvidgade möjlighet

att återkalla tillstånd bör inte gälla tillstånd som beviljats före ikraft-

trädandet.

5 Ändringar i telelagen

Regeringens förslag: Skyldigheten för teleoperatörer med betydande

inflytande på marknaden att offentliggöra sina taxor för samtrafik ut-

vidgas till att gälla samtliga villkor för samtrafik.

Skälen för regeringens förslag: Enligt 20 b § första stycket 2 tele-

lagen (1993:597) skall teleoperatörer med ett betydande inflytande på

marknaden publicera sina taxor för samtrafik. Om en sådan taxa inte

stämmer överens med lagen eller villkor eller föreskrifter som meddelats

med stöd av lagen får tillsynsmyndigheten enligt fjärde stycket besluta att

den skall ändras. Artikel 7.3 i samtrafikdirektivet (97/33/EG) innebär att

såväl taxor som andra villkor för samtrafik skall offentliggöras och

kunna ändras av tillsynsmyndigheten. Bestämmelserna i telelagen bör

därför ändras i enlighet med direktivet. Direktivets uttryck offentliggöra

bör därvid användas för att klargöra att villkoren inte behöver ges ut i

tryckt form. Villkoren skall offentliggöras på ett lämpligt sätt för att be-

rörda parter enkelt skall kunna få tillgång dem, se artikel 14.1 i direk-

tivet.

I 20 d § andra stycket telelagen finns en hänvisning till bl.a. 20 b §

andra stycket. Hänvisningen skall rätteligen avse tredje stycket

Förteckning över remissinstanser som yttrat sig över

Post- och telestyrelsens förslag

Efter remiss har yttranden över Post- och telestyrelsens förslag inkommit

från Justitiekanslern, Kammarrätten i Jönköping, Kommerskollegium,

Radio- och TV-verket, Närings- och teknikutvecklingsverket, Kon-

kurrensverket, Europolitan AB, Industriförbundet, IT-företagen, Sveriges

Television AB, Telefonaktiebolaget LM[REDACTED_EFTERNAMN], Telia AB och Teracom

Svensk Rundradio AB.

Lagrådsremissens lagförslag

Förslag till lag om ändring i telelagen (1993:597)

Härigenom föreskrivs1 att 20 b och 20 d §§ telelagen (1993:597)2 skall

ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

20 b §

Utöver vad som följer av 20 § är den som tillhandahåller teletjänst som

är anmälningspliktig enligt 4 a § och är anmäld enligt 4 b § skyldig

1. att tillgodose varje rimlig begäran om sammankoppling med telenät

för samtrafik,

2. att publicera sina taxor för

samtrafik,

2. att offentliggöra sina villkor

för samtrafik,

3. att erbjuda likvärdiga villkor till alla som begär samtrafik,

4. att på begäran lämna sådan information som är nödvändig för över-

enskommelser om samtrafik,

5. att ge in avtal om samtrafik till tillsynsmyndigheten, samt

6. att i sin redovisning av rörelsen hålla intäkter och kostnader för

samtrafik avskilda från intäkter och kostnader för annan verksamhet.

Första stycket 2 och 6 gäller inte den som tillhandahåller mobila tele-

tjänster.

Den som är anmäld enligt 4 b § skall på begäran av tillsynsmyndig-

heten styrka att ersättning för samtrafik är sådan som sägs i 20 § andra

stycket första meningen.

Om en taxa som avses i första

stycket 2 inte stämmer överens

med denna lag eller med till-

ståndsvillkor eller föreskrifter som

meddelats med stöd av lagen, får

tillsynsmyndigheten besluta att

den skall ändras på ett visst sätt.

Om ett villkor som avses i första

stycket 2 inte stämmer överens

med denna lag eller med till-

ståndsvillkor eller föreskrifter som

meddelats med stöd av lagen, får

tillsynsmyndigheten besluta att

villkoret skall ändras på ett visst

sätt.

20 d §

Den som tillhandahåller nätkapacitet inom ett allmänt tillgängligt tele-

nät är skyldig att på begäran, av någon annan som tillhandahåller sådan

nätkapacitet, medverka till sammankoppling av telenätet med dennes

telenät för att upprätta sammanhängande förbindelser i näten.

Beträffande sådan samman-

koppling skall bestämmelserna om

samtrafik i 20 a, 20 b första

stycket 3 5 och andra stycket

samt 20 c §§ tillämpas.

Beträffande sådan samman-

koppling skall bestämmelserna om

samtrafik i 20 a, 20 b första

stycket 3 5 och tredje stycket

samt 20 c §§ tillämpas.

_____________

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

Förslag till lag om ändring i lagen (1993:599) om

radiokommunikation

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1993:599) om radiokommuni-

kation

dels att 9 och 13 §§ skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 9 a §, av följande

lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

9 §1

Tillstånd att inneha och använda radiosändare skall på ansökan med-

delas, om

1. det kan antas att radiosändaren kommer att användas på ett sådant

sätt att annan tillåten radioanvändning i Sverige och i utlandet inte riske-

rar att bli skadligt påverkad,

2. radiosändaren, tillsammans med avsedd radiomottagare, är så be-

skaffad i tekniskt hänseende att den uppfyller rimliga krav på en effektiv

frekvensanvändning och på möjligheten att verka i en miljö som den är

avsedd för,

3. det kan antas att användningen inte kommer att hindra sådan radio-

kommunikation som är särskilt viktig med hänsyn till den fria åsiktsbild-

ningen,

4. radioanvändningen inte kommer att ta i anspråk frekvensutrymme

som behövs för att upprätthålla en rimlig beredskap för utveckling av

befintliga och nya radioanvändningar, och

5. det kan antas att användningen inte kommer att inkräkta på det fre-

kvensutrymme som behövs för Försvarsmakten, Försvarets radioanstalt

och i den utsträckning som anges i 6 § Försvarets materielverk.

Särskilda bestämmelser om till-

stånd att inneha och använda

radiosändare i vissa fall finns i

9 a §.

Tillstånd att inneha och använda radiosändare för sådana utsändningar

som förutsätter att sökanden eller någon annan som sökanden utför sänd-

ningsuppdrag åt fått medgivande enligt annan lag eller enligt bestämmel-

ser meddelade med stöd av annan lag, får meddelas endast om sådant

medgivande föreligger.

9 a §

När det uppkommer fråga att

meddela tillstånd att inneha och

använda radiosändare för nya

eller väsentligt ändrade radioan-

vändningar skall prövningen ske

efter ett förfarande med allmän

inbjudan till ansökan om det kan

antas att det frekvensutrymme som

kan avsättas för verksamheten inte

är tillräckligt för att ge tillstånd åt

alla som vill driva sådan verksam-

het. Detsamma gäller när det fre-

kvensutrymme som avsatts för en

viss radioanvändning utökas eller

på annat sätt medger att ytter-

ligare tillstånd meddelas.

Första stycket gäller inte sådan

radioanvändning som

1. avser utsändning till allmän-

heten av program i ljudradio eller

annat som anges i 1 kap. 1 § tredje

stycket första meningen yttrande-

frihetsgrundlagen,

2. omfattas av 12 § telelagen

(1993:597), eller

3. är avsedd för privat bruk.

Regeringen eller, efter rege-

ringens bemyndigande, tillstånds-

myndigheten får meddela före-

skrifter om de sakliga grunder som

skall tillämpas vid prövning enligt

första stycket.

13 §

Ett tillstånd skall återkallas om

1. radiosändaren har använts i strid med tillståndsvillkoren och av-

vikelsen inte kan anses vara av mindre betydelse,

2. radiosändaren har använts i en betydligt mindre omfattning än vad

som svarar mot tillståndsvillkoren eller ett sådant medgivande som avses

i 9 § andra stycket har upphört att gälla och särskilda skäl inte talar mot

återkallelse,

3. tillståndet i något avseende av betydelse har påverkats av felaktiga

uppgifter från sökanden,

4. förändringar inom radiotekni-

ken eller ändringar i radioanvänd-

ningen i utlandet på grund av in-

ternationella överenskommelser

som Sverige anslutit sig till med-

fört att ett nytt tillstånd med

samma villkor inte skulle kunna

meddelas, eller

4. förändringar inom radiotekni-

ken eller ändringar i radioanvänd-

ningen på grund av internationella

överenskommelser som Sverige

anslutit sig till medfört att ett nytt

tillstånd med samma villkor inte

skulle kunna meddelas, eller

5. tillståndshavaren begär att tillståndet skall återkallas.

Återkallelse enligt första stycket 1 får, om inte omedelbar återkallelse

krävs för att förhindra fortsatt missbruk, ske först om tillståndshavaren

inte har följt ett föreläggande att tillämpa meddelade tillståndsvillkor. Ett

sådant föreläggande meddelas av den myndighet som regeringen be-

stämmer och får förenas med vite.

I fall som avses i första stycket 2, 3 och 4 får tillståndet återkallas en-

dast om det inte är tillräckligt att tillståndsvillkoren ändras.

_____________

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

2. I ärenden som gäller ansökan om tillstånd gäller de nya bestämmel-

serna vid prövning efter ikraftträdandet.

3. I fråga om tillstånd som har beviljats före ikraftträdandet gäller 13 §

i sin äldre lydelse.

Lagrådets yttrande

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1998-05-05

Närvarande: regeringsrådet Stig von Bahr, regeringsrådet Arne

Baekkevold, justitierådet Edvard[REDACTED_EFTERNAMN].

Enligt en lagrådsremiss den 23 april 1998 (Kommunikationsdeparte-

mentet) har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag

till

1. lag om ändring i telelagen (1993:597),

2. lag om ändring i lagen (1993:599) om radiokommunikation.

Förslaget har inför Lagrådet föredragits av kanslirådet Peter[REDACTED_EFTERNAMN].

Lagrådet lämnar förslaget utan erinran.

Kommunikationsdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 14 maj 1998

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Hjelm-
[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN], Engqvist

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1997/98:167 Ändringar i lagen

(1993:599) om radiokommunikation, m.m.

Rättsdatablad

Författningsrubrik

Bestämmelser som

inför, ändrar, upp-

häver eller upprepar

ett normgivnings-

bemyndigande

Celexnummer för bak-

omliggande EG-regler

Lag om ändring i tele-

lagen (1993:597)

397L0033

Lag om ändring i lagen

(1993:599) om radio-

kommunikation

9 a §

 Jfr Europaparlamentets och rådets direktiv 97/33/EG av den 30 juni 1997 om

samtrafik

inom telekommunikation i syfte att säkerställa samhällsomfattande tjänster och

samverkan

genom tillämpning av principerna om tillhandahållande av öppna nät (EGT nr L

199,

26.7.1997, s. 32, Celex 397L0033).

 Lagen omtryckt 1997:397.

1 Senaste lydelse 1995:463.

1 Jfr Europaparlamentets och rådets direktiv 97/33/EG av den 30 juni 1997 om

samtrafik

inom telekommunikation i syfte att säkerställa samhällsomfattande tjänster och

samverkan

genom tillämpning av principerna om tillhandahållande av öppna nät (EGT nr L

199,

26.7.1997, s. 32, Celex 397L0033).

2 Lagen omtryckt 1997:397.

1 Senaste lydelse 1995:463.

Prop. 1997/98:167

3

1

Prop. 1997/98:

21

21

14

21

Prop. 1997/98:167

Bilaga 1

Prop. 1997/98:

Bilaga 1

18

21

Prop. 1997/98:167

Bilaga 2

Prop. 1997/98:

Bilaga 2

20

21

Prop. 1997/98:167

Bilaga 3

Prop. 1997/98:

Bilaga 3

21

21

Prop. 1997/98:167

Prop. 1997/98:167

22

21

23

21