Regeringens proposition

1994/95:48

Tillämpningen av Europeiska gemenskapernas konkurrens- och statsstödsregler,

m.m.

Prop.

1994/95:48

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 27 oktober 1994

Ingvar[REDACTED_EFTERNAMN]

 Sten Heckscher

 (Näringsdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen behandlas frågan om vilka lagstiftningsåtgärder som erfordras på

konkurrens- och statsstödsområdena vid ett svenskt medlemskap i Europeiska

unionen. I samband därmed behandlas också frågan om lagstiftning krävs för att

domar och beslut som meddelas av EG-kommissionen och EG-domstolen skall kunna

verkställas i Sverige. Ett förslag till lag om tillämpningen av Europeiska

gemenskapernas konkurrens- och statsstödsregler läggs fram i propositionen

liksom ett förslag till ändring i konkurrenslagen (1993:20). Lagförslagen

föreslås träda i kraft den 1 januari 1995.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut............... 3

2 Lagtext................................... 3

 2.1 Förslag till lag om tillämpningen av

 Europeiska gemenskapernas konkurrens-

 och statsstödsregler................. 3

 2.2 Förslag till lag om ändring i kon-

 kurrenslagen (1993:20)............... 6

3 Ärendet och dess beredning................ 7

4 Gällande ordning.......................... 7

 4.1 EES-lagen............................ 7

 4.2 Konkurrenslagen...................... 8

5 En EG-konkurrenslag....................... 9

 5.1 Konkurrensreglerna................... 9

 5.2 Regler om statliga och kommunala

 stödåtgärder.........................11

6 5 § konkurrenslagen (1993:20).............13

7 Verkan av domar och beslut................15

8 Ikraftträdande............................17

9 Kostnader.................................17

10 Författningskommentar.....................17

 10.1 Förslaget till lag om tillämpningen

 av Europeiska gemenskapernas kon-

 kurrens- och statsstödsregler.......17

 10.2 Förslaget till lag om ändring i

 konkurrenslagen (1993:20)...........19

Bilaga 1 Myndigheter och organisationer som

 fått tillfälle att lämna synpunkter

 på ett utkast till lagrådsremiss i

 ärendet.............................20

Bilaga 2 Lagrådsremissens lagförslag.........21

Bilaga 3 Lagrådets yttrande..................24

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde

den 27 oktober 1994...........................25

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till

- lag om tillämpningen av Europeiska gemenskapernas konkurrens- och

statsstödsregler,

- lag om ändring i konkurrenslagen (1993:20).

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext

2.1 Förslag till lag om tillämpningen av Europeiska gemenskapernas konkurrens-

och statsstödsregler

Härigenom föreskrivs följande.

Lagens tillämpningsområde

1 § I denna lag finns bestämmelser om tillämpningen av de konkurrensregler och

de regler om statsstöd som till följd av Sveriges anslutning till Europeiska

unionen gäller här i landet.

Konkurrensreglerna

Behörig myndighet

2 § Regeringen bestämmer vilken svensk myndighet som skall vara behörig vid

tillämpningen av Europeiska gemenskapernas konkurrensregler.

Den behöriga myndighetens befogenheter

3 § När den behöriga myndigheten genomför en undersökning på begäran av

Europeiska gemenskapernas kommission enligt de rättsakter som anges i 5 §, har

den rätt att hos företag och företagssammanslutningar

 1. granska böcker och andra affärshandlingar,

 2. ta kopior av eller göra utdrag ur böcker och andra affärshandlingar,

 3. begära muntliga förklaringar på platsen, och

 4. få tillträde till samtliga lokaler, markområden och transportmedel.

Första stycket gäller också när den behöriga myndigheten bistår kommissionen vid

undersökningar enligt de rättsakter som anges i 5 §.

4 § När Europeiska gemenskapernas kommission har beslutat om en undersökning

enligt de rättsakter som anges i 5 § har den behöriga myndigheten rätt att få

handräckning av kronofogdemyndigheten för att genomföra de åtgärder som avses i

3 § 1, 2 och 4.

Frågor om handräckning enligt denna paragraf prövas av Kronofogdemyndigheten i

Stockholms län. Kronofogdemyndigheten skall inte underrätta företaget eller

företagssammanslutningen om den behöriga myndighetens begäran om handräckning

innan verkställighet sker. Därutöver gäller bestämmelserna i utsökningsbalken om

sådan verkställighet som avses i 16 kap. 10 § den balken.

5 § De rättsakter som avses i 3 och 4 §§ är

1. rådets förordning nr 17 av den 6 februari 1962 om tillämpning av fördragets

artikel 85 och 86,

2. rådets förordning (EEG) nr 1017/68 av den 19 juli 1968 om tillämpningen av

konkurrensreglerna på transporter på järnväg, landsväg och inre vattenvägar,

3. rådets förordning (EEG) nr 4056/86 av den 22 december 1986 om detaljerade

regler för tillämpning av artiklarna 85 och 86 i fördraget på sjöfarten,

4. rådets förordning (EEG) nr 3975/87 av den 14 december 1987 om förfarandet för

tillämpning av konkurrensreglerna på företag inom luftfartssektorn, och

5. rådets förordning (EEG) nr 4064/89 av den 21 december 1989 om kontroll av

företagskoncentrationer.

Regler om kommunala stödåtgärder

Upplysningsskyldighet för kommuner och landsting

6 § Kommuner och landsting är skyldiga att lämna upplysningar till regeringen

eller den myndighet som regeringen bestämmer om alla former av stöd som planeras

och som kan bli föremål för prövning av Europeiska gemenskapernas kommission.

Upphävande av kommunala beslut

7 § Har Europeiska gemenskapernas kommission genom beslut som vunnit laga kraft

eller Europeiska gemenskapernas domstol funnit att en kommun eller ett landsting

lämnat stöd som står i strid med artikel 92 i Fördraget den 25 mars 1957 om

upprättande av Europeiska ekonomiska gemenskapen, får regeringen upphäva

kommunens eller landstingets beslut att lämna stödet.

I fråga om rättelse av verkställighet när ett beslut upphävs skall regeln i 10

kap. 15 § kommunallagen (1991:900) gälla.

______________________

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995. Lagen skall dock inte tillämpas i

de fall den upphävda lagen (1992:1317) om ett europeiskt ekonomiskt

samarbetsområde (EES) skall fortsätta att tillämpas enligt

övergångsbestämmelserna till lagen (1994:000) med anledning av Sveriges

anslutning till Europeiska unionen.

2.2 Förslag till lag om ändring i konkurrenslagen (1993:20)

Härigenom förskrivs att 5 § konkurrenslagen (1993:20) skall upphöra att gälla

vid utgången av år 1994. Den upphävda paragrafens första stycke skall dock

fortsätta att tillämpas i de fall den upphävda lagen (1992:1317) om ett

europeiskt ekonomiskt samarbetsområde (EES) skall fortsätta att tillämpas enligt

övergångsbestämmelserna till lagen (1994:000) med anledning av Sveriges

anslutning till Europeiska unionen.

3 Ärendet och dess beredning

Sverige ansökte den 1 juli 1991 om medlemskap i Europeiska gemenskaperna (EG).

Förhandlingarna om ett medlemskap avslutades i april 1994 och resulterade i ett

anslutningsfördrag mellan Europeiska unionens medlemsländer och de ansökande

länderna Norge, Österrike, Finland och Sverige.

 Regeringen har i prop. 1994/95:19 Sveriges medlemskap i Europeiska unionen

föreslagit att riksdagen godkänner anslutningsfördraget samt slutakten till

fördraget. Därutöver lämnas förslag till bl.a. övergripande lagstiftning med

anledning av Sveriges anslutning till unionen. I förslaget till lag finns

bestämmelser om överlåtelse av beslutsbefogenheter till Europeiska gemenskaperna

och införlivande av anslutningsfördraget och de grundläggande fördragen liksom

de rättsakter m.m. som hittills antagits av Europeiska gemenskaperna. Vidare

föreslås att lagen (1992:1317) om ett europeiskt ekonomiskt samarbetsområde

(EES), EES-lagen, och CECA-lagen (1972:762) skall upphävas.

 I EES-lagen finns, bl.a. på konkurrens- och statsstödsområdena, vissa

bestämmelser som erfordras också vid ett svenskt medlemskap. I propositionen

Sveriges medlemskap i Europeiska unionen sägs att de lagstiftningsåtgärder som

till följd härav blir aktuella kommer att föreläggas riksdagen i en senare

proposition.

 Inom Näringsdepartementet har utarbetats ett utkast till lagrådsremiss som

behandlar dessa frågor liksom en med upphävandet av EES-lagen och CECA-lagen

sammanhängande fråga om ändring av konkurrenslagen (1993:20). Ett antal

myndigheter och organisationer (bilaga 1) har fått tillfälle att lämna

synpunkter på utkastet. De skriftliga yttranden som inkommit finns tillgängliga

i Näringsdepartementet (dnr. N94/1425).

Lagrådet

Regeringen beslutade den 13 oktober 1994 att inhämta Lagrådets yttrande över det

lagförslag som finns i bilaga 2.

 Lagrådet har i yttrande den 21 oktober 1994 lämnat förslaget utan erinran.

Lagrådets yttrande finns i bilaga 3.

4 Gällande ordning

4.1 EES-lagen

Som närmare redovisats i regeringens proposition om Sveriges medlemskap i

Europeiska unionen finns i EES-lagen vissa bestämmelser på konkurrens- och

statsstödsområdena som torde erfordras också vid ett medlemskap (prop.

1994/95:19, s. 542 ff). Det är härvid fråga om mera internt inriktade

bestämmelser som inte i egentlig bemärkelse införlivar EES-regler.

 På statsstödsområdet finns det bestämmelser som skall underlätta för Sverige

och svenska myndigheter att uppfylla de regler som EES-avtalet innehåller.

Sålunda finns i 6-8 §§ bestämmelser om begränsning av svenska myndigheters

prövningsrätt, om upplysningsskyldighet för kommuner och landsting samt om

upphävande av kommunala beslut.

 På det egentliga konkurrensområdet finns det i EES-lagen bestämmelser som bl.a.

gäller befogenheter för den behöriga svenska myndigheten och ett bemyndigande

för regeringen att bestämma vilken svensk myndighet som skall vara behörig

(11-13 §§).

 I vilken mån och med vilka anpassningar regler motsvarande 6-8 och 11-13 §§

EES-lagen bör finnas vid ett svenskt medlemskap i Europeiska unionen redovisas i

avsnitt 5.

 Vidare finns i 14-15 §§ EES-lagen bestämmelser om verkställighet av domar och

beslut av EES-organen som innefattar betalningsförpliktelser för enskilda och om

annan verkan av domar och beslut av Europeiska gemenskapernas kommission och

domstolar. Övervägandena såvitt avser dessa frågor redovisas i avsnitt 7.

4.2 Konkurrenslagen

I konkurrenslagen (1993:20), finns i 5 § hänvisningar till såväl EES-lagen som

CECA-lagen.

 I paragrafens första stycke föreskrivs att om i ett visst fall kan tillämpas

såväl konkurrenslagen som konkurrensbestämmelserna i EES-lagen, så skall beslut

med stöd av konkurrenslagen vara förenliga med dessa bestämmelser.

 I andra stycket föreskrivs att konkurrenslagen inte får tillämpas i fråga om

fastställandet av priser som avses i CECA-lagen, om detta är oförenligt med de

avtalsbestämmelser som anges i 1 § den lagen.

 Övervägandena till följd av att dessa två lagar skall upphöra att gälla vid ett

medlemskap redovisas i avsnitt 6.

5 En EG-konkurrenslag

Regeringens förslag: De regler på konkurrens- och

statsstödsområdena som är nödvändiga vid ett svenskt

medlemskap i Europeiska unionen bör sammanföras i

en särskild lag om tillämpningen av Europeiska

gemenskapernas konkurrens- och statsstödsregler.

Skälen för regeringens förslag: Regeringen har i propositionen 1994/95:19

Sveriges medlemskap i Europeiska unionen stannat för att inte ta in

ifrågavarande bestämmelser i anslutningslagen utan föreslagit att dessa meddelas

i annan författning.

 Det finns ett samband mellan statsstödsregler och egentliga konkurrensregler.

Båda är, var och en på sitt sätt, inriktade på att åstadkomma en effektiv

konkurrens mellan företagen på marknaden. De är också båda inordnade under samma

kapitel om konkurrensregler i Romfördraget och anses inom EG-rätten också

allmänt tillhöra samma ämnesområde. Det framstår därför som naturligt att

sammanföra dem i en lag.

5.1 Konkurrensreglerna

Regeringens förslag: I den nya lagen införs

bestämmelser som motsvarar 11-13 §§ EES-lagen. De

nya bestämmelserna utformas dock med hänsyn till

att övervakningsfunktionen vid ett medlemskap

fullgörs av kommissionen på grundval direkt av de

tillämpningsförordningar som rådet beslutat. Det

anges inte heller uttryckligen att den behöriga

myndigheten skall bistå övervaknings-myndigheterna.

Skälen för regeringens förslag: Som redovisats i avsnitt 4.1 innehåller

EES-lagen bestämmelser som dels bemyndigar regeringen att utse vilken svensk

myndighet som skall vara behörig vid tillämpningen av EES- och

övervakningsavtalens konkurrensregler (11 §), dels anger vilka befogenheter den

behöriga myndigheten har (12-13 §§).

 Också vid ett svenskt medlemskap i EU krävs det en behörig svensk myndighet på

konkurrensområdet. En bestämmelse motsvarande 11 § EES-lagen bör därför införas

i den nya lagen. Hänvisningen till konkurrensreglerna i EES- och övervaknings-

avtalen bör dock ersättas av en hänvisning till EG:s konkurrensregler.

 I 11 § andra meningen EES-lagen föreskrivs att den behöriga myndigheten skall

ge EFTA:s övervakningsmyndighet och Europeiska gemenskapernas kommission det

bistånd som föreskrivs i EES- och övervakningsavtalen. En sådan regel torde vara

överflödig vid ett medlemskap. Myndighetens skyldighet att bistå kommissionen

följer nämligen direkt av EG-rätten. Som redovisats i regeringens proposition

1994/95:19 Sveriges medlemskap i Europeiska unionen innebär ett medlemskap i EU

att Sverige så att säga byter sida i EES-avtalet och att detta, om inget annat

inträffar, alltjämt gäller i Sverige som en del av EG-rätten. Vidare medför ett

medlemskap att Sverige upphör att vara part i övervakningsavtalet (prop.

1994/95:19, s. 544 och 546). Någon hänvisning till att den behöriga myndigheten

skall bistå EFTA:s övervakningsmyndighet är därför inte heller erforderlig.

 Sveriges Industriförbund har i sitt yttrande över utkastet till lagrådsremiss

framfört uppfattningen att bestämmelserna om undersökningar hos företag vid ett

medlemskap i EU bör utformas så att de blir parallella med vad som gäller enligt

konkurrenslagen (1993:20). Viktigast är härvid, enligt förbundet, kravet på

domstolsprövning innan en undersökning genomförs. Något sådant krav uppställs

inte i EES-lagen. Förbundet har vidare anfört att det inte finns skäl att

föreskriva något kommuniceringsförbud för kronofogdemyndigheten (4 § andra

stycket i lagförslaget).

 I 12 och 13 §§ EES-lagen, som behandlar undersökningar hos företag, hänvisas

till protokoll 4 till övervakningsavtalet. De bestämmelser i protokoll 4 som

hänvisningen avser är sådana som, efter anpassning till en EES-miljö, helt

motsvaras av ett antal av rådet beslutade tillämpnings-förordningar. Ett

EU-medlemskap medför därför inga förändringar av vilka befogenheter den behöriga

myndigheten skall ha.

 I 13 § föreskrivs, efter en lagändring som trädde i kraft den 1 juli 1994,

bl.a. att kronofogdemyndigheten inte i förväg skall underrätta det berörda

företaget om att en undersökning begärts. En sådan bestämmelse ansågs nödvändig

för att Sveriges förpliktelser enligt EES- och övervakningsavtalen entydigt

skall vara uppfyllda (SFS 1994:465, prop. 1993/93:211, bet. 1993/94:NU24, rskr.

1993/94:329).

 Övergången till ett medlemskap i EU föranleder ingen annan bedömning av frågan

om kronofogdemyndighetens handläggning än den som kom till uttryck i nyssnämnda

lagstiftningsärende. Inte heller när det gäller frågan om domstolsprövning

finner regeringen skäl att frångå den lösning som valts i EES-lagen.

 Hänvisningen till protokoll 4 i 12 och 13 §§ EES-lagen bör i den nya lagen

ersättas av en hänvisning direkt till de tillämpliga rådsförordningarna. I

likhet med vad som är fallet vid sedvanliga hänvisningar till andra

författningar innefattar dessa hänvisningar självfallet också de ändringar i

rådsförordningarna som beslutats efter dessas ursprungliga ikraftträdande.

 I den nya lagen bör således införas bestämmelser som, med de anpassningar som

nyss redovisats, motsvarar 12 och 13 §§ EES-lagen.

 Juridiska fakultetsnämnden vid Stockholms universitet har i sitt yttrande över

utkastet till lagrådsremiss framfört uppfattningen att lagförslaget bör

kompletteras med en uttrycklig rätt för Konkurrensverket att självständigt

tillämpa EG:s konkurrensregler. Den saken har berörts också i Konkurrensverkets

yttrande.

 Frågan om och hur Konkurrensverket direkt kan tillämpa EG-rättens materiella

konkurrensregler och vilka nationella lagstiftningsåtgärder som kan vara

påkallade i det sammanhanget, innefattar frågeställningar och kräver

överväganden som ligger utanför ramen för detta lagstiftningsärende. Frågan

måste således beredas ytterligare och något förslag i den delen läggs därför

inte fram nu.

5.2 Regler om statliga och kommunala stödåtgärder

Regeringens förslag: I den nya lagen införs en

bestämmelse om upplysningsskyldighet för kommuner

och landsting som motsvarar 7 § EES-lagen.

Vidare införs bestämmelser motsvarande 8 § första och

tredje stycket EES-lagen om rätt för regeringen att

upphäva kommunala stödbeslut och om vad som skall

gälla i fråga om rättelse av verkställighet när ett

beslut upphävs.

Regeringens bedömning: Någon bestämmelse om

begränsning av svenska myndigheters prövningsrätt

motsvarande 6 § EES-lagen bör inte finnas vid ett

medlemskap i EU. Inte heller bör någon bestämmelse

om inskränkning av regeringens rätt att upphäva

kommunala beslut motsvarande den i 8 § andra

stycket EES-lagen införas.

Skälen för regeringens förslag och bedömning: I 6 och 8 §§ EES-lagen har

intagits bestämmelser som syftar till att reglera förhållandet mellan

övervakningsmyndighetens och svenska myndigheters prövning av statliga och

kommunala stödåtgärder. När det gäller de svenska myndigheternas prövning avses,

enligt motiven, i första hand kammarrätts och Regeringsrättens prövning i

kommunalbesvärsmål.

 I 6 § EES-lagen föreskrivs att svenska myndigheter endast om särskilda skäl

föreligger får pröva tillåtligheten av en stödåtgärd som anmälts till EFTA:s

övervakningsmyndighet innan saken slutligt avgjorts av övervakningsmyndigheten

eller EFTA-domstolen. Bakgrunden till denna bestämmelse är enligt motiven att

tillåtligheten av statliga och kommunala stödåtgärder får anses vara underkastad

övervakningsmyndighetens kontroll. Emellertid, anförs det vidare, saknas det

skäl att avvakta med prövningen i de fall det för utgången av målet saknar

betydelse hur artikel 61 i EES-avtalet (som motsvarar artikel 92 i Romfördraget)

skall tolkas, t.ex. till följd av att beslutet inte tillkommit i laga ordning,

att den kommunala kompetensen överskridits eller att talan är uppenbart

ogrundad. När sådana särskilda skäl föreligger behöver därför inte

övervakningsmyndighetens beslut inväntas innan kommunalbesvärsmålet avgörs

(prop. 1991/92:170, del 1, s. 159).

 Enligt 8 § första stycket EES-lagen får regeringen upphäva en kommuns eller ett

landstings beslut att lämna stöd om EFTA:s övervakningsmyndighet genom beslut

som vunnit laga kraft eller EFTA-domstolen funnit att stödet strider mot artikel

61 i EES-avtalet.

 I paragrafens andra stycke görs dock ett undantag för det fall att en svensk

myndighet har funnit att stödet är förenligt med sagda artikel i EES-avtalet

eller om denna fråga alltjämt är föremål för prövning av svensk myndighet.

Avsikten med bestämmelsen anges i motiven vara att ett beslut av regeringen inte

bör föregripa eller komma i konflikt med en pågående eller avslutad

domstolsprövning (prop. s. 163).

 När det gäller frågan huruvida motsvarande lagbestämmelser bör finnas vid ett

svenskt medlemskap i Europeiska unionen gör regeringen följande överväganden.

 Enligt EG-rätten (se bl.a. Karnov 1993, avsnitt 7.2, s. 737 och mål 78/76

Steinike och Weinlig mot Förbundsrepubliken Tyskland (1977), ECR s. 595) har

kommissionen och EG-domstolen exklusiv behörighet att avgöra huruvida en

stödåtgärd strider mot artikel 92 i Romfördraget. Nationella domstolar har inte

rätt att pröva ett stöds förenlighet med den gemensamma marknaden. Denna

prövning är förbehållen kommissionen enligt de procedurer som framgår av artikel

93 i Romfördraget. Att ett stöd strider mot artikel 92 kan inte av enskilda med

framgång åberopas vid nationella domstolar. Artikeln har således inte s.k.

direkt effekt.

 En nationell domstols behörighet på ifrågavarande område är inskränkt till att

pröva om anmälningsreglerna i Romfördragets artikel 93.3 har iakttagits eller

inte eller om stödåtgärden i fråga strider mot ett beslut av kommissionen.

 En svensk myndighet är således i princip förhindrad att göra en självständig

prövning av om en stödåtgärd strider mot artikel 92 i Romfördraget och är

därför, om denna fråga är avgörande för utgången vid myndigheten, tvungen att

invänta kommissionens eller EG-domstolens beslut.

 Vad sålunda anförts talar för att en bestämmelse motsvarande den i

6 § EES-lagen om begränsning av svenska myndigheters prövningsrätt i viss mån

skulle kunna tjäna som vägledning för dessa myndigheter och därför borde införas

också i den nu föreslagna lagen.

 Häremot kan emellertid invändas att vad som följer av EG-rätten som sådan inte

onödigtvis bör bli föremål för nationell lagstiftning. Erforderliga

handlingsregler skulle med ett sådant synsätt redan finnas i gemenskapsrätten.

För att inte införa någon bestämmelse talar vidare det förhållandet att

EG-rätten genom sin dynamiska karaktär ständigt utvecklas, inte minst genom

EG-domstolens praxis, och att en lagregel av ifrågavarande slag därför med tiden

kan befaras komma att spegla gemenskapsrätten på ett felaktigt sätt. Till detta

kan också läggas risken för felaktiga motsatsslut om endast vissa frågor

regleras i svensk författning.

 Vid en samlad bedömning av det anförda finner regeringen att någon bestämmelse

motsvarande 6 § EES-lagen inte bör införas i den nya lagen eftersom gränserna

för svenska myndigheters prövningsrätt i förevarande hänseende bestäms av

EG-rätten.

 Att gränserna för svenska myndigheters prövningsrätt bestäms av EG-rätten

torde, som framgått av redogörelsen ovan, inte innebära att myndigheten är

tvungen att invänta kommissionens respektive EG-domstolens avgörande i de fall

när det för myndighetens prövning saknar betydelse hur artikel 92 i Romfördraget

skall tolkas.

 För att regeringen skall kunna fullgöra skyldigheten att underrätta

kommissionen om offentliga stödåtgärder också såvitt avser stöd från kommuner

och landsting, bör en bestämmelse motsvarande 7 § EES-lagen införas i den nya

lagen.

 En bestämmelse motsvarande den i 8 § första stycket EES-lagen om rätt för

regeringen att upphäva en kommuns beslut att lämna stöd bör för att Sverige

skall uppfylla sina åtaganden som EU-medlemsstat vidare finnas också i den nu

föreslagna lagen. En hänvisning till kommunallagen motsvarande den som finns i

paragrafens tredje stycke bör också införas.

 Vad härefter gäller den inskränkning i regeringens befogenheter som avses i 8 §

andra stycket EES-lagen är vad ovan anförts om kompetensfördelningen på

statsstödsområdet inom EG-rätten självfallet av central betydelse.

 Som anförts är en nationell domstol, i motsats till vad som i motsvarande

situation ansågs vara fallet vid EES-lagens tillkomst, förhindrad att pröva en

stödåtgärds förenlighet med artikel 92 i Romfördraget. Något undantag från

regeringens rätt att upphäva kommunala beslut därför att en svensk myndighet har

funnit att det ifrågavarande stödet är förenligt med artikel 92 eller därför att

denna fråga alltjämt är föremål för prövning vid en sådan myndighet kan därför

inte anses erforderligt.

 Sammanfattningsvis finner regeringen att bestämmelser motsvarande

7 § samt 8 § första och tredje stycket EES-lagen bör införas i den nya lagen.

6 5 § konkurrenslagen (1993:20)

Regeringens förslag: 5 § konkurrenslagen (1993:20)

upphävs.

Skälen för regeringens förslag: Om en konkurrensbegränsning berör den svenska

marknaden samtidigt som den också påverkar handeln mellan Sverige och ett annat

EES-land kan både EES-lagens konkurrensregler och den svenska konkurrenslagen

vara tillämpliga samtidigt.

 Vilken av dessa lagar som skall ha företräde regleras till en början i

EES-lagens lagvalsbestämmelse (5 §). Där sägs att föreskrifterna i EES-lagen

eller annan lag som meddelats till uppfyllande av Sveriges förpliktelser enligt

EES-avtalet skall tillämpas utan hinder av vad som annars föreskrivs i lag och

vidare att motsvarande skall gälla också i förhållandet mellan föreskrifter i

annan författning än lag. Härigenom regleras således vilka föreskrifter som

skall ha företräde vid konflikt. Bestämmelsen tillkom för att i EES-sammanhang

skapa en svensk motsvarighet till den inom EG grundläggande principen om

EG-rättens företräde (någon motsvarande bestämmelse är således inte erforderlig

vid ett svenskt medlemskap; se härom prop. 1994/95:19, s. 544 f.).

 Vid konkurrenslagens tillkomst ansågs denna lagvalsbestämmelse inte vara

tillräcklig för att reglera förhållandet till EES-lagens konkurrensregler. Det

infördes därför en bestämmelse som föreskriver att beslut som meddelas med stöd

av konkurrenslagen skall vara förenliga med EES-lagens konkurrensregler (5 §

första stycket konkurrenslagen).

 I motiven till bestämmelsen anförs att denna innebär att tillämpningen av

konkurrenslagen i ett enskilt ärende inte får vara sådan att den enhetliga och

effektiva tillämpningen av de för länderna gemensamma konkurrensreglerna i

EES-avtalet äventyras. Det sägs vidare att motsvarande ordning gäller inom EG

vad avser förhållandet mellan EG:s övernationella konkurrensregler och

medlemsländernas nationella konkurrensregler (prop. 1992/93:56 s. 68).

 Vid ett medlemskap i Europeiska unionen kan motsvarande konflikter uppkomma

mellan EG:s konkurrensrätt och konkurrenslagen. De grundläggande principerna för

att lösa sådana konflikter är de om EG-rättens företräde och enhetliga

tillämpning som EG-domstolen slagit fast (se t.ex. mål 6/64 Costa mot ENEL

(1964) ECR s. 585 och mål 14/68 Walt Wilhelm mot Bundeskartellamt (1969) ECR s.

1) samt bestämmelserna i artikel 5 i Romfördraget om medlemsstaternas

(inklusive dessas myndigheters) skyldighet såväl att vidta alla lämpliga

åtgärder för att säkerställa de skyldigheter som följer av fördraget som att

avstå från alla åtgärder som kan äventyra förverkligandet av fördragets mål.

Också i andra rättsfall har EG-domstolen närmare utvecklat vad som i olika

situationer skall gälla vid konflikt mellan EG:s konkurrensrätt och nationella

konkurrensregler (se härom Coyet m.fl., Konkurrensrätten inom EU och EES, s. 153

ff.).

 Hur konflikter mellan EG:s konkurrensregler och konkurrenslagen skall lösas

bestäms således av EG-rätten. Denna fråga bör därför inte vara föremål för

svensk lagstiftning. Någon bestämmelse motsvarande den i 5 § första stycket

konkurrenslagen bör således inte finnas vid ett svenskt medlemskap i EU.

 I regeringens proposition 1994/95:19 Sveriges medlemskap i Europeiska unionen

föreslås att CECA-lagen (1972:762) skall upphöra att gälla vid utgången av år

1994. Anledningen härtill är att Kol- och stålfördraget kommer att gälla här i

landet till följd av Sveriges anslutning till EU och att det bilaterala

frihandelsavtalet med Kol- och stålgemenskapen, på grund av vilket CECA-lagen

tillkommit, därför kommer att sakna betydelse (prop. s. 553 f.).

 Den inskränkning i tillämpningsområdet för konkurrenslagen som kan följa av

Kol- och stålfördragets bestämmelser följer vid ett medlemskap av EG-rätten. På

grund härav - och mot bakgrund av vad ovan anförts - bör även 5 § andra stycket

konkurrenslagen upphävas.

7 Verkan av domar och beslut

Regeringens bedömning: Inga regler motsvarande 14 §

EES-lagen om verkställighet i Sverige av

EU-organens domar och beslut behövs vid ett

svenskt medlemskap i EU. Inte heller behövs någon

motsvarighet till 15 § EES-lagen om annan verkan

av domar och beslut än sådan som gäller

betalningsskyldighet.

Skälen för regeringens bedömning: Enligt vad som föreskrivs på flera ställen i

EG-rätten skall avgöranden av EU-organ vara verkställbara.

 Enligt artiklarna 187 och 192 i Romfördraget skall domstolens domar och beslut

av rådet eller kommissionen som medför betalningsskyldighet för andra än stater

vara verkställbara. Verkställigheten skall följa de civilprocessuella regler som

gäller i den medlemsstat inom vars territorium den sker. Verkställigheten skall

ske utan andra formaliteter än kontroll av avgörandets äkthet genom en nationell

myndighet som varje regering utser. Verkställigheten får skjutas upp endast

genom beslut av domstolen. Snarlika regler finns i Kol- och stålfördraget och i

Euratomfördraget. Också EG-domstolens procedurregler innehåller föreskrifter om

verkställighet.

 Frågan är nu om det krävs lagstiftningsåtgärder för att dessa EG-regler skall

bli tillämpliga i Sverige. När EES-avtalet inkorporerades i svensk rätt löstes

motsvarande frågor så att uttryckliga regler om verkställigheten togs in i 14 §

EES-lagen. Där föreskrivs att avgöranden enligt artikel 110 i avtalet (bl.a.

domar av EG- och EFTA-domstolarna) skall verkställas på samma sätt som en svensk

domstols lagakraftägande dom, om inte verkställigheten skjuts upp genom beslut

av EG- eller EFTA-domstolen. Vidare bemyndigas regeringen i andra stycket att

utse behörig myndighet för äkthetskontrollen. Regeringen har med stöd av detta

bemyndigande utsett Domstolsverket till behörig myndighet (SFS 1993:1072).

 Enligt 3 kap. 2 § utsökningsbalken krävs särskilda föreskrifter för att en

utländsk exekutionstitel skall kunna verkställas i Sverige. Kravet på särskilda

föreskrifter bör kunna anses uppfyllt genom att EG-rätt, bl.a. artiklarna 187

och 192 i Romfördraget, vid ett svenskt medlemskap i EU blir en del av den

svenska rättsordningen. Enligt regeringens mening bör som utländska

exekutionstitlar betraktas sådana som meddelas av domstol som inte är svensk,

eftersom uttrycket domstol i 3 kap. 1 § utsökningsbalken endast avser svensk

domstol.

 Som nämnts skall, enligt EG-rätten, verkställigheten följa de civilprocessuella

reglerna i respektive medlemsstat, dvs. för Sveriges del utsökningsbalkens

regler. Enligt 3 kap. 3 § utsökningsbalken får en dom verkställas utan särskilda

villkor, när den vunnit laga kraft. Av EG-rätten följer att EG-domstolens

avgöranden är omedelbart verkställbara. Detsamma gäller i fråga om första

instansens och kommissionens avgöranden och detta således oavsett om avgörandet

kan överprövas av högre instans. Av artikel 185 i Romfördraget framgår

uttryckligen att en talan som förs vid EG-domstolen inte skall hindra

verkställighet och enligt artikel 192 fjärde stycket är det endast EG-domstolen

som kan besluta om att verkställigheten skall skjutas upp. Härav följer att

utsökningsbalkens regler om verkställighet av lagakraftvunna domar blir fullt ut

tillämpliga och det finns således inte något utrymme för att tillämpa de

särregler i utsökningsbalken som gäller icke lagakraftvunna domar (t.ex. 3 kap.

6 §, 8 kap. 4 § och 13 kap. 14 §). Eftersom den ovillkorade verkställigheten

framgår direkt av EG-rätten behövs inte - såsom skedde vid Sveriges tillträde

till EES-avtalet - någon särskild föreskrift om att de aktuella avgörandena

skall verkställas såsom svensk domstols lagakraftägande dom. Regeringen har här

en annan uppfattning än Svea hovrätt som i sitt yttrande över utkastet till

lagrådsremiss anfört att det bör införas en sådan föreskrift i utsökningsbalken.

Att man enligt regeringens uppfattning bör undvika att i onödan lagstifta om

sådant som följer direkt av EG-rätten har redan redovisats (avsnitt 5.2).

 Regeringens slutsats är därför att ingen lagstiftning behövs för att

säkerställa att de nu nämnda verkställighetsreglerna skall kunna tillämpas i

Sverige.

 Inte heller behövs någon motsvarighet till bemyndigandet i 14 § andra stycket

EES-lagen vid ett medlemskap i EU. Regeringen har utan särskilt bemyndigande

kompetens att bestämma vilken svensk myndighet som skall svara för

äkthetskontrollen. Frågan kan alltså direkt regleras i förordning; jfr.

förordningen (1993:1072) om behörig myndighet för informationsutbyte och

äkthetskontroll rörande domar och beslut enligt EES-avtalet. Här märks för

övrigt att artikel 106 c i EES-avtalet, som gäller utseende av nationell

myndighet för informationsutbyte, inte har motiverat något bemyndigande i lag.

 När det gäller 15 § EES-lagen kommer kommissionens beslut samt EG-domstolens

och dess första instans domar och beslut vid ett svenskt medlemskap i EU att

gälla här i landet även såvitt avser andra rättsliga verkningar mot enskilda än

sådana som föranleder verkställighets-åtgärder. Någon lagbestämmelse som

reglerar den saken behövs därför inte.

 Som anförts i avsnitt 5.1 innebär ett svenskt medlemskap i EU att Sverige så

att säga byter sida i EES-avtalet och att detta avtal kommer att gälla i Sverige

som en del av EG-rätten. Någon lagbestämmelse som reglerar vilken verkan beslut

av EFTA:s övervakningsmyndighet samt EFTA-domstolens domar och beslut skall ha

här i landet, eller vad som skall gälla vid verkställighet av sådana, erfordras

därför inte heller.

 Av det sagda följer att regeringen vid förnyade överväganden i saken inte

längre har den ståndpunkt som preliminärt kom till uttryck i propositionen

Sveriges medlemskap i Europeiska unionen, s. 545, nämligen att motsvarigheter

till 14 och 15 §§ EES-lagen skulle komma att behövas.

8 Ikraftträdande

De lagförslag som läggs fram i denna proposition bör träda i kraft samtidigt med

fördraget om bl.a. Sveriges anslutning till Europeiska unionen, dvs. den 1

januari 1995.

 Enligt övergångsbestämmelserna till lagen med anledning av Sveriges anslutning

till Europeiska unionen (anslutningslagen) skall EES-lagen upphävas. Den skall

dock fortsätta att tillämpas på förhållanden som hänför sig till den tid under

vilken lagen varit i kraft med de undantag som följer av anslutningsfördraget

(prop. 1994/94:19).

 Det anförda leder till slutsatsen att det i ikraftträdandebestämmelserna till

förslaget till lag om tillämpningen av Europeiska gemenskapernas konkurrens- och

statsstödsregler bör föreskrivas att de nya reglerna inte skall tillämpas - och

i förslaget till ändring i konkurrenslagen att den upphävda paragrafens första

stycke skall fortsätta att tillämpas - i de fall EES-lagen skall fortsätta att

tillämpas efter den 1 januari 1995 till följd av övergångsbestämmelserna till

anslutningslagen.

9 Kostnader

De förslag som läggs fram i denna lagrådsremiss har sin motsvarighet i de regler

som gäller inom ramen för EES-avtalet och föranleder därför inga ökade

kostnader.

10 Författningskommentar

10.1 Förslaget till lag om tillämpningen av Europeiska gemenskapernas

konkurrens- och statsstödregler

Lagens tillämpningsområde

1 §

I paragrafen bestäms lagens tillämpningsområde. Uttrycket "gäller här i landet"

har hämtats från 2 och 3 §§ i förslaget till lag med anledning av Sveriges

anslutning till Europeiska unionen (prop. 1994/95:19).

Konkurrensreglerna

Behörig myndighet

2 §

Paragrafen motsvarar 11 § första meningen EES-lagen. Liksom EES-avtalet kräver

ett medlemskap i EU att Sverige utser ett organ att vara behörig nationell

myndighet med de uppgifter som framgår av de gemensamma konkurrensreglerna.

 Vilken svensk myndighet uppgiften skall ankomma på bör lämpligen bestämmas av

regeringen i förordning. Paragrafen innehåller en upplysning om detta. I de

följande paragraferna hänvisas till denna myndighet.

 Av skäl som redovisats i avsnitt 5.1 har det inte ansetts erforderligt att i

paragrafen ange att den behöriga myndigheten skall bistå kommissionen eller, när

så kan vara aktuellt, EFTA:s övervakningsmyndighet. Att en sådan skyldighet

föreligger följer direkt av EG-rätten.

Den behöriga myndighetens befogenheter

3 §

I paragrafen, som motsvarar 12 § EES-lagen, anges vilka befogenheter den

behöriga myndigheten har. Dessa överensstämmer med de befogenheter som

kommissionen har enligt artikel 14.1 i rådets förordning nr 17/62 och

motsvarande bestämmelser i de övriga tillämpningsförordningar som anges i 5 §

denna lag.

4 §

Paragrafen motsvarar 13 § EES-lagen i dess lydelse enligt SFS 1994:465.

Beträffande bakgrunden till - och den närmare innebörden av paragrafens andra

stycke - kan hänvisas till prop. 1993/94:211.

5 §

I paragrafen anges de av rådet beslutade tillämpningsförordningar som är av

relevans i det här aktuella sammanhanget. De angivna förordningarna motsvarar de

delar av protokoll 4 till övervakningsavtalet som hänvisningarna i 12 och 13 §§

EES-lagen avser. Som anförts i avsnitt 5.1 innefattas också de ändringar i

rådsförordningarna som beslutats efter dessas ursprungliga ikraftträdande.

Regler om kommunala stödåtgärder

Upplysningsskyldighet för kommuner och landsting

6 §

I paragrafen, som motsvarar 7 § EES-lagen, föreskrivs en skyldighet för

kommunerna och landstingen att lämna upplysningar till regeringen om alla former

av stöd som planeras och som kan bli föremål för prövning av kommissionen.

Upphävande av kommunala beslut

7 §

Paragrafen, som motsvarar 8 § första och tredje stycket EES-lagen, har

behandlats i avsnitt 5.2.

10.2 Förslaget till lag om ändring i konkurrenslagen (1993:20)

Förslaget har behandlats i avsnitt 6 och 8.

Myndigheter och organisationer som fått tillfälle att lämna synpunkter på ett

utkast till lagrådsremiss i ärendet

Svea hovrätt, Stockholms tingsrätt, Domstolsverket, Kommerskollegium,

Riksskatteverket, Marknadsdomstolen, Konkurrensverket, Stockholms universitet

Juridiska fakulteten, Lunds universitet Juridiska fakulteten, Länsstyrelsen i

Västmanlands län, Länsstyrelsen i Kristianstads län, Länsstyrelsen i

Västernorrlands län, Konsumentverket, Närings- och teknikutvecklingsverket,

Riksrevisionsverket, Sveriges Industriförbund, Grossistförbundet Svensk Handel,

Sveriges Köpmannaförbund, Företagarnas Riksorganisation, Sveriges

Advokatsamfund, Svenska Kommunförbundet, Landstingsförbundet,

Landsorganisationen i Sverige, Tjänstemännens centralorganisation, Sveriges

Akademikers Centralorganisation.

Lagrådsremissens lagförslag

Förslag till lag om tillämpningen av Europeiska gemenskapernas konkurrens- och

statsstödsregler

Härigenom föreskrivs följande.

Lagens tillämpningsområde

1 § I denna lag finns bestämmelser om tillämpningen av de konkurrensregler och

de regler om statsstöd som till följd av Sveriges anslutning till Europeiska

unionen gäller här i landet.

Konkurrensreglerna

Behörig myndighet

2 § Regeringen bestämmer vilken svensk myndighet som skall vara behörig vid

tillämpningen av Europeiska gemenskapernas konkurrensregler.

Den behöriga myndighetens befogenheter

3 § När den behöriga myndigheten genomför en undersökning på begäran av

Europeiska gemenskapernas kommission enligt de rättsakter som anges i 5 §, har

den rätt att hos företag och företagssammanslutningar

 1. granska böcker och andra affärshandlingar,

 2. ta kopior av eller göra utdrag ur böcker och andra affärshandlingar,

 3. begära muntliga förklaringar på platsen, och

 4. få tillträde till samtliga lokaler, markområden och transportmedel.

Första stycket gäller också när den behöriga myndigheten bistår kommissionen vid

undersökningar enligt de rättsakter som anges i 5 §.

4 § När Europeiska gemenskapernas kommission har beslutat om en undersökning

enligt de rättsakter som anges i 5 § har den behöriga myndigheten rätt att få

handräckning av kronofogdemyndigheten för att genomföra de åtgärder som avses i

3 § 1, 2 och 4.

Frågor om handräckning enligt denna paragraf prövas av Kronofogdemyndigheten i

Stockholms län. Kronofogdemyndigheten skall inte underrätta företaget eller

företagssammanslutningen om den behöriga myndighetens begäran om handräckning

innan verkställighet sker. Därutöver gäller bestämmelserna i utsökningsbalken om

sådan verkställighet som avses i 16 kap. 10 § den balken.

5 § De rättsakter som avses i 3 och 4 §§ är

1. rådets förordning nr 17 av den 6 februari 1962 om tillämpning av fördragets

artikel 85 och 86,

2. rådets förordning (EEG) nr 1017/68 av den 19 juli 1968 om tillämpningen av

konkurrensreglerna på transporter på järnväg, landsväg och inre vattenvägar,

3. rådets förordning (EEG) nr 4056/86 av den 22 december 1986 om detaljerade

regler för tillämpning av artiklarna 85 och 86 i fördraget på sjöfarten,

4. rådets förordning (EEG) nr 3975/87 av den 14 december 1987 om förfarandet för

tillämpning av konkurrensreglerna på företag inom luftfartssektorn, och

5. rådets förordning (EEG) nr 4064/89 av den 21 december 1989 om kontroll av

företagskoncentrationer.

Regler om kommunala stödåtgärder

Upplysningsskyldighet för kommuner och landsting

6 § Kommuner och landsting är skyldiga att lämna upplysningar till regeringen

eller den myndighet som regeringen bestämmer om alla former av stöd som planeras

och som kan bli föremål för prövning av Europeiska gemenskapernas kommission.

Upphävande av kommunala beslut

7 § Har Europeiska gemenskapernas kommission genom beslut som vunnit laga kraft

eller Europeiska gemenskapernas domstol funnit att en kommun eller ett landsting

lämnat stöd som står i strid med artikel 92 i Fördraget den 25 mars 1957 om

upprättande av Europeiska ekonomiska gemenskapen, får regeringen upphäva

kommunens eller landstingets beslut att lämna stödet.

I fråga om rättelse av verkställighet när ett beslut upphävs skall regeln i 10

kap. 15 § kommunallagen (1991:900) gälla.

______________________

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995. Lagen skall dock inte tillämpas i

de fall den upphävda lagen (1992:1317) om ett europeiskt ekonomiskt

samarbetsområde (EES) skall fortsätta att tillämpas enligt övergångsbestämmel-

serna till lagen (1994:000) med anledning av Sveriges anslutning till Europeiska

unionen.

Förslag till lag om ändring i Konkurrenslagen (1993:20)

Härigenom förskrivs att 5 § konkurrenslagen (1993:20) skall upphöra att gälla

vid utgången av år 1994. Den upphävda paragrafens första stycke skall dock

fortsätta att tillämpas i de fall den upphävda lagen (1992:1317) om ett

europeiskt ekonomiskt samarbetsområde (EES) skall fortsätta att tillämpas enligt

övergångsbestämmelserna till lagen (1994:000) med anledning av Sveriges

anslutning till Europeiska unionen.

Lagrådet

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1994-10-21

Närvarande: f.d. regeringsrådet Bengt Hamdahl, justitierådet Bo[REDACTED_EFTERNAMN],

regeringsrådet Arne Baekkevold.

Enligt en lagrådsremiss den 13 oktober 1994 (Näringsdepartementet) har

regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om

tillämpningen av Europeiska gemenskapernas konkurrens- och statsstöds-

regler, m.m.

Förslagen har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn Jan[REDACTED_EFTERNAMN].

Lagrådet lämnar förslagen utan erinran.

Näringsdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 27 oktober 1994

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],

Hjelm-Wallén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Heckscher, Hedborg,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet Heckscher

_______________________________

Regeringen beslutar proposition 1994/95:48 Tillämpningen av Europeiska

gemenskapernas konkurrens- och statsstödsregler, m.m.