Regeringens proposition

1998/99:69

Särskilda mervärdesskatteregler för

investeringsguld

Prop.

1998/99:69

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 25 mars 1999

Lena Hjelm-Wallén

 Lars-Erik[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Finansdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås särskilda mervärdesskatteregler för

investeringsguld. Reglerna, som är baserade på ett EG-direktiv, innebär

att omsättning av guld i investeringssyfte skall undantas från

mervärdesskatt. Syftet är att beskatta handeln med investeringsguld på

samma sätt som finansiella tjänster för vilka i dag gäller ett motsvarande

undantag. Syftet är också att komma tillrätta med den

konkurrenssnedvridning som råder mellan medlemsländerna på grund av

skillnader i beskattningen av investeringsguld. Reglerna har utformats så

att det skall bli tekniskt möjligt att förhindra de omfattande bedrägerier

med guld som för närvarande förekommer inom gemenskapen. Med

investeringsguld menas guldtackor och guldmynt som omsätts i

investeringssyfte oavsett om guldet är representerat av värdepapper eller

inte. Med skattefriheten följer inte någon rätt till återbetalning av

ingående skatt. En möjlighet att välja att bli skattskyldig har därför

införts i de fall då investeringsguldet omsätts för industriändamål.

De nya reglerna föreslås träda i kraft den 1 januari 2000.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 3

2 Lagtext 4

2.1 Förslag till lag om ändring i mervärdesskattelagen

(1994:200) 4

2.2 Förslag till lag om ändring i skattebetalningslagen

(1997:483) 9

3 Ärendet och dess beredning 13

4 Bakgrund 13

5 Den svenska guldhandeln 15

6 Regeringens förslag 15

6.1 Undantag för investeringsguld 16

6.2 Begreppet investeringsguld 17

6.3 Rätt till skattskyldighet i vissa fall 19

6.4 Återbetalning av ingående skatt 22

6.5 Särskilda skyldigheter för dem som handlar med

investeringsguld 23

6.6 Omvänd skattskyldighet 26

6.7 Transaktioner på en reglerad guldmarknad 28

7 Ikraftträdande 29

8 Ekonomiska konsekvenser 29

9 Författningskommentar 30

9.1 Förslag till lag om ändring i mervärdesskattelagen

(1994:200) 30

9.2 Förslag till lag om ändring i skattebetalningslagen

(1997:483) 39

Bilaga 1 Förteckning över remissinstanser som avgivit yttrande över

Finansdepartementets promemoria om särskilda

mervärdesskatteregler för investeringsguld (Fi 1999:211) 42

Bilaga 2 Lagrådets yttrande 43

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 25 mars 1999 44

Rättsdatablad 45

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till

1. lag om ändring i mervärdesskattelagen (1994:200),

2. lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483).

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om ändring i mervärdesskattelagen

(1994:200)

Härigenom föreskrivs i fråga om mervärdesskattelagen (1994:200)

dels att 1 kap. 2 §, 3 kap. 23 § och 10 kap. 12 § samt rubriken närmast

före 10 kap. 12 § skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas sju nya paragrafer, 1 kap. 18 §, 3 kap.

10 a 10 c §§, 10 kap. 11 c och 11 d §§ och 11 kap. 5 b §, samt närmast

före 3 kap. 10 a § en ny rubrik av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 kap.

2 §

Skyldig att betala mervärdesskatt (skattskyldig) är

1. för sådan omsättning som

anges i 1 § första stycket 1, om

inte annat följer av 2 4: den som

omsätter varan eller tjänsten,

1. för sådan omsättning som

anges i 1 § första stycket 1, om

inte annat följer av 2 4 a: den som

omsätter varan eller tjänsten,

2. för omsättning som anges i 1 § första stycket 1 av sådana tjänster

som avses i 5 kap. 7 §, om den som omsätter tjänsten är en utländsk

företagare och förvärvaren är en näringsidkare: den som förvärvar

tjänsten,

3. för omsättning som anges i 1 § första stycket 1 av sådana tjänster

som avses i 5 kap. 5 a, 6 a, 6 b och 7 a §§, om den som omsätter tjänsten

är en utländsk företagare och förvärvaren är registrerad till

mervärdesskatt här: den som förvärvar tjänsten,

4. för sådan efterföljande omsättning inom landet som avses i 3 kap.

30 b § första stycket: den till vilken omsättningen görs,

4 a. för omsättning som anges i

1 § första stycket 1 mellan

näringsidkare som är eller skall

vara registrerade till

mervärdesskatt här, av

guldmaterial eller halvfärdiga

produkter med en finhalt av minst

325 tusendelar eller av

investeringsguld om den som

omsätter guldet är skattskyldig

enligt 3 kap. 10 b §: den som

förvärvar varan,

5. för sådant förvärv som anges i 1 § första stycket 2: den som

förvärvar varan, och

6. för import av varor: den som är skyldig att betala skatt enligt 10 §

tullagen (1994:1550) för den importerade varan.

Särskilda bestämmelser om vem som i vissa fall är skattskyldig finns i

6 kap., 9 kap. och 9 c kap.

18 §

Med i n v e s t e r i n g s g u l d

förstås

1. guld i form av en tacka eller

platta med en vikt som godtas på

någon av marknaderna för sådant

guld och med en finhalt av minst

995 tusendelar, oavsett om guldet

representeras av värdepapper

eller inte,

2. guldmynt som

 har en finhalt av minst 900 tu-

sendelar,

 är präglade efter år 1800,

 är eller har varit gällande be-

talningsmedel i ursprungslandet,

och

 normalt säljs till ett pris som

inte överstiger det öppna

marknadsvärdet för guldinnehållet

i myntet med mer än 80 %.

Små tackor eller plattor med en

vikt av 1 gram eller mindre

omfattas inte av första stycket 1.

Guldmynt som omfattas av den

förteckning som årligen

offentliggörs i C-serien av

Europeiska gemenskapens

officiella tidning skall anses

uppfylla kriterierna i första stycket

2 under hela det år förteckningen

gäller.

Guldmynt enligt denna paragraf

skall inte anses omsatta på grund

av det numismatiska värdet.

3 kap.

Undantag för investeringsguld

10 a §

Från skatteplikt undantas om-

sättning av investeringsguld, inbe-

gripet investeringsguld

representerat av värdepapper, om

omsättningen medför en

äganderätt till eller en fordran på

guldet.

Från skatteplikt undantas även

förmedling som görs för någon

annans räkning i dennes namn, om

förmedlingen avser en omsättning

enligt första stycket.

10 b §

En näringsidkare har rätt att bli

skattskyldig för en omsättning som

annars skulle ha undantagits

enligt 10 a § första stycket om han

1. framställer investeringsguld

eller omvandlar guld av något

slag till investeringsguld och

omsättningen görs till en annan

näringsidkare, eller

2. i sin yrkesverksamhet normalt

omsätter guld för industriellt

ändamål och omsättningen avser

investeringsguld enligt 1 kap. 18 §

första stycket 1 och görs till en

annan näringsidkare.

10 c §

Ett ombud har rätt att bli

skattskyldigt för förmedling som

annars skulle ha undantagits

enligt 10 a § andra stycket om den

för vars räkning förmedlingen

görs är skattskyldig enligt 10 b §.

23 §

Från skatteplikt undantas omsättning av följande slag av varor och

tjänster:

1. sedlar och mynt som är

gällande betalningsmedel, dock

inte samlarföremål eller guldmynt

som omsätts efter sitt metallvärde,

1. sedlar och mynt som är

gällande betalningsmedel, dock

inte samlarföremål,

2. läkemedel som lämnas ut enligt recept eller säljs till sjukhus eller

förs in i landet i anslutning till sådan utlämning eller försäljning,

3. modersmjölk, blod eller organ från människor,

4. flygbensin och flygfotogen,

5. lotterier, inräknat vadhållning och andra former av spel,

6. tjänster som avser gravöppning eller gravskötsel när tjänsten

tillhandahålls av huvudmannen för en allmän begravningsplats, och

7. guld som levereras till Sveriges riksbank.

10 kap.

11 c §

Vid omsättning som är

undantagen från skatteplikt enligt

3 kap. 10 a § har en näringsidkare

rätt till återbetalning av ingående

skatt som avser

1. förvärv av investeringsguld

om den som omsätter

investeringsguldet till honom är

skattskyldig enligt 3 kap. 10 b §,

2. förvärv eller import av annat

guld än investeringsguld som

därefter av näringsidkaren eller

för hans räkning omvandlas till

investeringsguld, eller

3. förvärv av tjänster som inne-

bär en förändring av form, vikt

eller finhalt på guld, inbegripet

investeringsguld.

11 d §

Vid omsättning som är

undantagen från skatteplikt enligt

3 kap. 10 a § har en

näringsidkare, som framställer

investeringsguld eller omvandlar

guld av något slag till

investeringsguld, rätt till

återbetalning av ingående skatt

som avser förvärv eller import av

varor eller tjänster som är knutna

till framställningen eller

omvandlingen av guldet, som om

omsättningen hade varit

skattepliktig.

Export m.m

Export

12 §

Den som omsätter varor eller

tjänster genom export har rätt till

återbetalning av ingående skatt för

vilken han saknar rätt till avdrag

enligt 8 kap. på grund av att

omsättningen sker utanför EG.

Rätten till återbetalning gäller

under förutsättning att

omsättningen är skattepliktig eller

undantagen från skatteplikt enligt

3 kap. 9 § utom tredje stycket 2,

10 §, 19 § första stycket 2, 21 §,

23 § 1, 2 eller 4, 30 c § eller 30 e

§.

Den som omsätter varor eller

tjänster genom export har rätt till

återbetalning av ingående skatt för

vilken han saknar rätt till avdrag

enligt 8 kap. på grund av att

omsättningen sker utanför EG.

Rätten till återbetalning gäller

under förutsättning att

omsättningen är skattepliktig eller

undantagen från skatteplikt enligt

3 kap. 9 § utom tredje stycket 2,

10 §, 10 a § 19 § första stycket 2,

21 §, 23 § 1- 4, 30 c § eller 30 e §.

11 kap.

5 b §

Om skattskyldighet föreligger

för en säljare enligt 3 kap. 10 b §

eller för ett ombud enligt 3 kap.

10 c §, skall en faktura eller

jämförlig handling, utöver vad

som anges i 5 §, innehålla uppgift

om detta förhållande.

Om skattskyldighet föreligger

för en förvärvare enligt 1 kap. 2 §

första stycket 4 a, skall en faktura

eller en jämförlig handling, utöver

vad som anges i 5 §, innehålla

uppgift om detta förhållande och

om säljarens registreringsnummer

till mervärdesskatt.

____________

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000. Äldre bestämmelser gäller

dock fortfarande i fråga om förhållanden som hänför sig till tiden före

ikraftträdandet.

2.2 Förslag till lag om ändring i skattebetalningslagen

(1997:483)

Härigenom föreskrivs1 i fråga om skattebetalningslagen (1997:483)

dels att 1 kap. 1 och 4 §§, 14 kap. 3 § och 22 kap. 11 § samt rubriken

till 15 kap. skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas tre nya paragrafer, 14 kap. 1 a § och 15

kap. 6 a och 8 a §§, samt närmast före 14 kap. 1 a § och 15 kap. 6 a och

8 a §§ nya rubriker av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 kap.

1 §2

1 § Denna lag gäller vid bestämmande, debitering, redovisning och

betalning av

1. sådan skatt eller avgift som avses i 1 kap. 1 § första stycket

taxeringslagen (1990:324),

2. avgift enligt lagen (1981:691) om socialavgifter,

3. skatt enligt lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa

förvärvsinkomster,

4. begravningsavgift enligt begravningslagen (1990:1144),

5. skatt enligt mervärdesskattelagen (1994:200),

6. avgift enligt lagen (1994:1920) om allmän löneavgift,

7. avgift som avses i lagen (1999:000) om avgift till registrerat

trossamfund,

8. skattetillägg och

förseningsavgift i fråga om sådan

skatt eller avgift som avses i 1 7,

förseningsavgift enligt

fastighetstaxeringslagen

(1979:1152) samt kontrollavgift

enligt lagen (1998:514) om

särskild skattekontroll av torg- och

marknadshandel m.m., och

8. skattetillägg och

förseningsavgift i fråga om sådan

skatt eller avgift som avses i 1 7,

kontrollavgift enligt 15 kap. 6 a §,

förseningsavgift enligt

fastighetstaxeringslagen

(1979:1152) samt kontrollavgift

enligt lagen (1998:514) om

särskild skattekontroll av torg- och

marknadshandel m.m., och

9. ränta på skatt, skattetillägg eller avgift som avses i 1 8.

Om inte annat särskilt anges gäller lagen inte när skatt skall tas ut

enligt mervärdesskattelagen vid import av varor. I sådant fall gäller

tullagen (1994:1550).

4 §

Vad som sägs i denna lag om skatt och skattskyldig gäller även

1. avgift och avgiftsskyldig,

2. belopp som skall dras från ersättning för arbete, ränta eller utdelning

för betalning av preliminär skatt (avdragen skatt) och den som är skyldig

att göra sådant avdrag, samt

3. skattetillägg, förseningsavgift

och ränta och den som är skyldig

att betala skattetillägg, avgift eller

ränta.

3. skattetillägg, förseningsavgift,

kontrollavgift och ränta och den

som är skyldig att betala

skattetillägg, avgift eller ränta.

Med skatt likställs

1. belopp som någon annan än den skattskyldige är betalningsskyldig

för enligt denna lag eller, såvitt gäller belopp som har debiterats enligt

denna lag, 2 kap. 20 § lagen (1980:1102) om handelsbolag och enkla

bolag, och

2. belopp som betalats tillbaka till den skattskyldige men som på grund

av ett senare beskattningsbeslut skall betalas in igen till

skattemyndigheten.

Med skattskyldig likställs

1. handelsbolag även om det inte är skyldigt att betala någon av de

skatter som anges i 1 §,

2. den som har rätt till återbetalning av ingående mervärdesskatt enligt

10 kap. 9 13 §§ mervärdesskattelagen (1994:200),

3. den som utan att vara skattskyldig här i landet har fått en F-

skattsedel enligt 4 kap. 7 eller 8 §,

4. den som skattemyndigheten enligt 23 kap. 3 § har beslutat skall

svara för redovisning och betalning av skatt som hänför sig till

verksamhet som bedrivs genom enkelt bolag eller partrederi,

5. den som är grupphuvudman enligt 6 §, och

6. delägare i handelsbolag som enligt 2 kap. 20 § lagen om

handelsbolag och enkla bolag har ålagts betalningsskyldighet för skatt.

14 kap.

Identitetskontroll

1 a §

En näringsidkare som omsätter

investeringsguld som avses i 1

kap. 18 § mervärdesskattelagen

(1994: 200) till en köpare i

Sverige eller annat EG-land skall

vid transaktioner överstigande 10

000 kronor kontrollera identiteten

hos köparen. Detsamma gäller om

transaktionen inte överstiger

nämnda belopp men kan antas ha

samband med en annan

transaktion och tillsammans med

denna överstiger beloppet. Om

summan inte är känd vid

tidpunkten för en transaktion, skall

identiteten kontrolleras så snart

summan av transaktionerna

överstiger det angivna värdet.

Ett företag med verksamhet som

beskrivs i 2 § första stycket lagen

(1993:768) om åtgärder mot

penningtvätt behöver inte utföra

identitetskontroll beträffande ett

annat sådant företag

hemmahörande inom Europeiska

ekonomiska samarbetsområdet.

Vid identitetskontrollen skall

säljaren föra anteckningar om vad

transaktionen avser och om

köparens namn, personnummer,

adress och telefonnummer. Om det

är fråga om en juridisk person

skall även uppgifter om firma och

organisationsnummer antecknas.

Sådana anteckningar behöver

dock inte göras, om en kopia av F-

skattebevis överlämnas.

 Handlingar och uppgifter som

lämnats vid identitetskontroll skall

bevaras under sju år efter

utgången av det kalenderår

kontrollen gjordes.

3 §

Skattemyndigheten får förelägga den som är eller kan antas vara

deklarationsskyldig att lämna uppgift, visa upp handling eller lämna över

en kopia av handling som behövs för kontroll av deklarationen eller av

annan uppgiftsskyldighet enligt denna lag.

15 kap. Skattetillägg och

förseningavgift

Skattemyndigheten får också

förelägga den som skall utföra

identitetskontroll enligt 1 a § att

lämna uppgift, visa upp handling

eller lämna över en kopia av

handling som använts vid

identitetskontrollen.

15 kap. Skattetillägg,

förseningsavgift och

kontrollavgift

Kontrollavgift

6 a §

Om säljaren inte fullgjort

skyldigheten att utföra en sådan

identitetskontroll av köparen som

avses i 14 kap. 1 a §, skall

skattemyndigheten påföra säljaren

en kontrollavgift på 2 000 kronor

för varje tillfälle då skyldigheten

inte har fullgjorts.

Befrielse från kontrollavgift

8 a §

Säljaren skall befrias helt från

en kontrollavgift om det framstår

som uppenbart oskäligt att ta ut

den. Detta skall beaktas även om

ett yrkande om befrielse inte har

framställts.

22 kap.

11 §3

Överklagande av beslut av länsrätten i fråga om

1. preliminär taxering,

2. sättet att ta ut preliminär skatt,

3. debitering eller ändring av preliminär skatt,

4. verkställande av skatteavdrag,

5. anstånd med redovisning eller inbetalning av skatt,

6. befrielse från skattetillägg och

förseningsavgift enligt 15 kap. 7

och 8 §§ och ränta enligt 19 kap.

11 §,

6. befrielse från skattetillägg och

avgift enligt 15 kap. 7, 8 och

8 a §§ samt ränta enligt 19 kap.

11 §,

7. överföring av skatt till en annan stat, samt

8. beslut enligt lagen (1998:514) om särskild skattekontroll av torg-

och marknadshandel m.m.

får prövas av kammarrätten endast om den har meddelat

prövningstillstånd.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000.

3 Ärendet och dess beredning

Den 12 oktober 1998 antogs ett EG-direktiv om nya

mervärdesskatteregler för investeringsguld. Direktivet går under

beteckningen "Rådets direktiv 98/80/EG om komplettering av det

gemensamma systemet för mervärdesskatt och om ändring av direktiv

77/388/EEG särskilda regler för investeringsguld" (EGT L 281,

17.10.1998, s. 31), i fortsättningen direktiv 98/80/EG.

Genom de nya reglerna undantas handel med investeringsguld från

mervärdesskatt. En EG-harmonisering av mervärdesbeskattningen inom

detta område har ansetts nödvändig för att förhindra

konkurrenssnedvridning i handeln mellan medlemsländerna och för att

minska risken för guldbedrägerier inom gemenskapen. Reglerna skall

vara införda i medlemsländernas lagstiftning den 1 januari 2000.

Till grund för direktivet ligger kommissionens förslag av den 27

oktober 1992 om särskilda regler för guld, KOM(92) 441 slutlig (EGT C

302, 19.11.1992, s. 9). Ekonomiska och sociala kommittén och

Europaparlamentet har yttrat sig över förslaget (EGT C 161, 14.6.1993,

s. 25 resp. EGT C 91, 28.3.1994, s. 91). Förslaget har därefter bearbetats

i rådsarbetsgruppen för finansiella frågor under framför allt det italienska

och det brittiska ordförandeskapet (första halvåret 1996 resp. första

halvåret 1998). När direktivet slutligen antogs hade det genomgått stora

förändringar i förhållande till kommissionsförslaget.

Inom Finansdepartementet har i januari 1999 utarbetats en promemoria

med förslag till sådana ändringar i mervärdesskattelagen (1994:200) och

skattebetalningslagen (1997:483) som föranleds av direktiv 98/80/EG.

Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över

remissinstanserna finns i bilaga 1. Promemorian och en sammanställning

av remissyttrandena finns tillgängliga hos Finansdepartementet (dnr Fi

1999/211).

Lagrådet

Regeringen beslutade den 11 mars 1999 att inhämta Lagrådets yttrande

över förslaget till lag om ändring i mervärdesskattelagen (1994:200, ML)

och förslaget till lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483,

SBL). Lagrådet har inte haft något att erinra mot förslagen. Lagrådets

yttrande finns i bilaga 2.

Den föreslagna ändringen i 10 kap. 12 § ML och en justering av 1 kap.

4 § SBL har tillkommit efter det att regeringen beslutat inhämta

Lagrådets yttrande. Ändringsförslagen är av så enkel beskaffenhet att

Lagrådets yttrande skulle sakna betydelse.

4 Bakgrund

Den centrala rättsakten för mervärdesbeskattningen inom EG utgörs av

"Rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om

harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande

omsättningsskatter Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig

beräkningsgrund" (EGT L 145, 13.6.1977, s. 1), senast ändrat genom

rådets direktiv 96/95/EG (EGT L 338, 28.12.1996, s. 89), i fortsättningen

sjätte direktivet.

I sjätte direktivet undantas försäljning av guld till centralbanker från

mervärdesskatt. Undantaget, som är förenat med avdragsrätt för ingående

skatt, rör både inhemska tillhandahållanden (artikel 15.11) och import av

guldet (artikel 14.1.j). Skattefrihet gäller också för transaktioner med

sedlar och mynt som används som betalningsmedel, med undantag för

samlarföremål. Med samlarföremål avses guld-, silver eller andra

metallmynt eller sedlar som normalt inte används som betalningsmedel

samt mynt av numismatiskt intresse (artikel 13.B.d.4). Övriga

transaktioner med guld skall i princip beskattas. Det gäller oavsett om

guldet används i investeringssyfte eller för industriändamål. Trots detta

föreligger det stora skillnader i medlemsländernas beskattning av handeln

med guld. De länder som var medlemmar i EG när sjätte direktivet

antogs, fick en rätt att övergångsvis behålla redan befintliga undantag för

transaktioner med annat guld än sådant guld som används för

industriändamål (artikel 28.3.b och annex F, punkt 26). Medlemsländerna

har vidare infört särordningar för guldhandeln med stöd av artikel 27 i

sjätte direktivet. Artikeln reglerar möjligheten att avvika från direktivet

av förenklingsskäl eller för att förhindra vissa typer av skatteflykt eller

skatteundandraganden. För länder som beskattar investeringsguld finns

slutligen betydande skillnader när det gäller skattesatsens storlek.

Variationerna i beskattningen av guld har lett till

konkurrenssnedvridningar mellan medlemsländerna. Det föreligger också

stora problem med guldbedrägerier där gärningsmännen har utnyttjat

medlemsländernas skilda regler för beskattning av denna vara (se avsnitt

6.6).

Övergångsreglerna för beskattningen av investeringsguld (annex F,

punkt 26) blev först föremål för en översyn inom ramen för det s.k.

artonde rådsdirektivet (direktiv 89/465/EEG). På grund av invändningar

från Europaparlamentet utgick dock frågan från den slutliga text som

antogs 1989. Under åberopande av guldsektorns särskilda natur gick i

stället kommissionen med på att utreda mervärdesbeskattningen av guld

mera i detalj och att lägga fram ett särskilt förslag angående denna fråga

före den 31 december 1992 (artikel 12.e första stycket i sjätte direktivet).

Vidare beslöts att medlemsländerna från och med den 1 januari 1993

skulle vidta alla nödvändiga åtgärder för att bekämpa bedrägerier inom

detta område. Exempelvis tilläts länderna införa ett särskilt redovis-

ningssystem som innebar att köparen och inte säljaren blev

betalningsskyldig för skatten (artikel 12.3.e andra stycket i sjätte

direktivet).

Det nu aktuella direktivet 98/80/EG grundar sig på det förslag,

KOM(92) 441 slutlig, som kommissionen åtog sig att lämna före 1992

års utgång.

I det följande lämnas förslag till hur direktivet skall införlivas i svensk

mervärdesskattelagstiftning. Först följer dock en kort redogörelse för vad

som gäller för handeln med guld i Sverige.

5 Den svenska guldhandeln

Av den totala guldbrytningen per år i Västeuropa svarar Sverige för ca.

28 % eller ca. 6 ton per år. Guld framställs inte bara från gruvmalm utan

också genom nedsmältning av skrot och annat guldbärande råmaterial.

Råmaterialet till denna framställning importeras i hög utsträckning från

tredje land. Den största producenten Boliden framställer ca. 10 ton guld

per år. Det svenska guldet går till andra EU-länder eller exporteras till

tredje land. Endast en mindre del används i inhemsk industri, framför allt

till smyckestillverkning. En liten andel går till dentalguld. Boliden

producerar 99,99 % rent guld i form av tackor om 12,5 kg och som

granulat. Någon tillverkning av småtackor eller annat guld för

investeringsändamål förekommer inte för närvarande.

I huvudsak beskattas all handel med guld i Sverige. Beskattningen sker

enligt normala mervärdesskatteregler och efter den generella skattesatsen

25 %. Det gäller oavsett om guldet skall användas för

investeringsändamål eller i industriellt syfte. I mervärdesskattelagen

(1994:200, ML) görs endast undantag för guld som levereras till eller

importeras av Sveriges riksbank (3 kap. 23 § 7 ML jämförd med 3 kap. 1

§ ML). Vidare finns en bestämmelse om skattefrihet för sedlar och mynt

som är gällande betalningsmedel (3 kap. 23 § 1 ML). Skattefriheten

gäller dock inte samlarföremål eller guldmynt som omsätts efter sitt

metallvärde. Skattefriheten är i bägge fallen förenad med

återbetalningsrätt för ingående skatt (10 kap. 11 § ML).

6 Regeringens förslag

I det följande diskuteras den skattefrihet som enligt direktiv 98/80/EG

skall gälla för investeringsguld (avsnitt 6.1). Därefter behandlas

begreppet investeringsguld (avsnitt 6.2) och rätten att bli skattskyldig för

omsättning av investeringsguld i vissa fall (avsnitt 6.3). Frågor som rör

avdragsrätten för ingående skatt (avsnitt 6.4) och vilka särskilda

skyldigheter som skall gälla för dem som handlar med investeringsguld

(avsnitt 6.5) diskuteras därefter. Vidare behandlas möjligheten att i vissa

fall göra köparen skattskyldig för en guldtransaktion, s.k. omvänd

skattskyldighet (avsnitt 6.6). Slutligen redogörs för möjligheten att införa

en särskild suspensionsordning för beskattningen av guldtransaktioner på

en reglerad guldmarknad (avsnitt 6.7).

De särskilda mervärdesskattereglerna för guld i direktiv 98/80/EG

utgör i tekniskt avseende ett tillägg till sjätte direktivet genom att

regleringen tagits in där i en ny artikel 26 b. När det i fortsättningen

hänvisas till artikel 26 b i direktiv 98/80/EG avses således artikel 26 b i

sjätte direktivet i dess lydelse enligt direktiv 98/80/EG.

6.1 Undantag för investeringsguld

Regeringens förslag: Reglerna i direktiv 98/80/EG om skattefrihet

för handel med investeringsguld skall införas i mervärdesskattelagen

(1994:200, ML).

Förslaget i promemorian: Överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Riksbanken, Finansinspektionen,

Generaltullstyrelsen, Rikspolisstyrelsen, Kommerskollegium, Sveriges

Industriförbund, Boliden AB, K.A. Ramussen AB och Sveriges

Mynthandlares Förening tillstyrker promemorians förslag generellt men

har i något fall lämnat synpunkter av teknisk natur. Riksskatteverket

avstyrker användningen av omvänd skattskyldighet (avsnitt 6.6) men

ansluter sig i övrigt i huvudsak till de i promemorian lämnade förslagen.

Verket lämnar vidare vissa synpunkter på önskvärda kompletteringar och

förtydliganden.

Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 26 b.B i direktiv

98/80/EG skall medlemsländerna i sin lagstiftning införa regler som

undantar omsättning, gemenskapsinterna förvärv och import av

investeringsguld från mervärdesskatt.

Guld används inte bara som insatsvara i produktionen utan förvärvas

även i investeringssyfte. Omsättning av guld för investeringsändamål

liknar till sin natur andra finansiella investeringar, vilka är undantagna

från skatt enligt gällande regler i sjätte direktivet. Guld är en priskänslig

råvara som ofta omsätts med små vinstmarginaler. Tillämpningen av

normala skatteregler skulle därför utgöra ett stort hinder för

användningen av guld som investeringsvara. En beskattning skulle vidare

missgynna guldmarknaden inom gemenskapen i förhållande till

guldmarknader utanför EU. Handeln skulle söka sig till tredje land med

lägre skattesatser eller ingen beskattning alls. Befrielse från skatt är

därför den skattemässiga behandling som ansetts mest lämplig för

handeln med investeringsguld.

Undantaget avseende investeringsguld är liksom i fråga om finansiella

tjänster av okvalificerat slag. Det innebär att den som omsätter

investeringsguld inte har någon rätt till återbetalning för ingående skatt

som belöper på förvärv av skattepliktiga insatsvaror och insatstjänster i

verksamheten. Avdragsrätt för ingående skatt kan dock uppnås genom att

det är möjligt att bli skattskyldig i vissa fall (se avsnitt 6.3). Direktivet

innehåller också en rätt till en mer begränsad avdragsrätt i vissa särskilt

uppräknade situationer (se avsnitt 6.4).

I propositionen föreslås ett undantag motsvarande direktivets artikel

26 b.B i ML. Bestämmelsen bör lämpligen tas in i anslutning till

undantagsreglerna för finansiella tjänster, som en ny 3 kap. 10 a § ML.

Därtill krävs en följdändring i 3 kap. 23 § 1 ML och en ändring i 10 kap.

12 § ML angående rätt till återbetalning av ingående skatt vid export.

Tillämpningsområdet för skattefriheten behandlas närmare i

författningskommentaren till föreslagna 3 kap. 10 a § ML.

Genom ett bemyndigande i mervärdesskatteförordningen (1994:223)

avser regeringen att uppdra åt Riksskatteverket att utforma de närmare

tillämpningsföreskrifterna.

6.2 Begreppet investeringsguld

Regeringens förslag: Med investeringsguld skall avses guldtackor

och guldmynt definierade på det sätt som anges i direktiv 98/80/EG.

Små tackor eller plattor med en vikt på 1 gram eller mindre skall inte

omfattas av begreppet investeringsguld.

Förslaget i promemorian: Överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Riksskatteverket avstyrker att verket skall ges i

uppdrag att årligen underrätta Finansdepartementet om vilka svenska och

utländska mynt som uppfyller kriterierna för investeringsmynt och som

är föremål för handel i Sverige. Riksskatteverket har vidare ifrågasatt det

lämpliga i att som kriterium ha vikter som godtas på någon av

 guldmarknaderna . Sveriges Mynthandlares Förening har anfört att man

önskar ta del av och ge eventuella synpunkter på den anmälan av mynt

som skall ske inför varje halvårsskifte. Generaltullstyrelsen förutsätter

att det blir Riksskatteverket som skall bevilja skattefrihet för de

guldmynt som uppfyller kriterierna för investeringsguld men som inte

omfattas av den särskilda förteckningen i Europeiska gemenskapernas

officiella tidning.

Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 26 b.A i direktiv

98/80/EG avses med investeringsguld

i) guld i form av en tacka eller en "wafer" (eng.), une plaquette (fr.)

med en av guldmarknaderna, the bullion markets (eng.), les marchés

de l or (fr.) godtagen vikt, med en renhet av minst 995/1000, oavsett om

det representeras av värdepapper eller inte. Medlemsstaterna får utesluta

små tackor eller "wafers" med en vikt på 1 gram eller mindre från de

särskilda reglerna;

ii) guldmynt som

 har en renhet av minst 900/1000,

 är präglade efter år 1800,

 är eller har varit lagligt betalningsmedel i ursprungslandet, och

 normalt säljs till ett pris som inte överstiger det öppna

marknadsvärdet för guldinnehållet i mynten med mer än 80 %.

Sådana mynt skall enligt direktivet inte anses vara föremål för

försäljning på grund av det numismatiska värdet.

En definition av begreppet investeringsguld motsvarande direktivets

artikel 26 b.A bör lämpligen fogas till förteckningen i 1 kap. ML över

begrepp och uttryck som används i lagen.

Guldtackor

Genom definitionen begränsas skattefriheten för investeringsguld till att

endast omfatta guldtackor av sådan form, vikt och mycket höga finhalt

som handlas med på marknaderna för investeringsguld.

De fyra stora guldbörserna i världen är belägna i London, Zürich, New

York och Tokyo. Guldtackor eller plattor ("wafers") som handlas med på

dessa börser har finhalten 995 tusendelar eller mer.

Vad som avses med en marknad för investeringsguld har inte

definierats i direktivet. Huruvida en sådan marknad föreligger eller inte

får anses framgå av omständigheterna. Medlemsländerna bör dock

tillämpa detta rekvisit på ett enhetligt sätt. Frågan diskuteras därför inom

EG:s mervärdesskattekommitté i syfte att uppnå riktlinjer för

tillämpningen.

Mycket små tackor eller plattor på 1 gram eller mindre bör inte

omfattas av skattebefrielsen, även om de skulle falla inom

tillämpningsområdet för investeringsguld. De säljs företrädesvis som

guldföremål eller smycken. Gränsvärdet har satts vid 1 gram för att

neutralitet skall råda gentemot de allra minsta investeringsmynten i guld

vilka kan väga så lite som ca. 1,5 gram.

Det finns inte något krav på att medlemsländerna skall fastställa regler

för certifiering av guldet. Kriteriet att investeringsguldet måste ha en

form, vikt och finhalt som accepteras av guldmarknaden har ansetts

tillräckligt. Det har således överlåtits åt marknaderna att själva anta sina

certifieringssystem. Officiella regler skulle kunna utgöra hinder vid

import och därmed komma i konflikt med ingångna handelsavtal.

Guldmynt

I direktivet har preciserats fyra kriterier som skall uppfyllas för att ett

mynt skall anses som investeringsguld (finhalt 900/1000, präglat efter

1800, lagligt betalningsmedel och försäljningspris normalt inte

överstigande marknadsvärdet för guld med mer än 80 %). Dessa kriterier

avser att begränsa skattefriheten till att endast omfatta mynt som omsätts

i investeringssyfte. Mynt som säljs till överkurs på grund av att de är

sällsynta eller har egenskaper som gör att de har ett numismatiskt värde

omfattas inte av definitionen. Värdet på sådana mynt kännetecknas mer

av andra faktorer än värdet på den ingående metallen (konstnärligt värde,

samlarvärde etc.). För sådana mynt gäller beskattning enligt

marginalskattesystemet för begagnade varor eller enligt de normala

reglerna om säljaren valt detta (jfr artikel 26 a i sjätte direktivet och 9 a

kap. ML).

Det är oundvikligt att vissa mynt som säljs för investeringsändamål

kommer att hamna utanför tillämpningsområdet för skattefriheten.

Medlemsländerna har dock ansett det angeläget att definitionen är så

säker och tydlig som möjlig. Reglerna måste vara lätta att tillämpa och

övervaka. Det får inte finnas utrymme för någon gråzon mellan reglerna

för begagnade varor och skattefriheten för investeringsmynt.

För att förenkla tillämpningen och skapa säkerhet hos handlarna skall

kommissionen med hjälp av medlemsländerna årligen upprätta en

förteckning över de mynt som omsätts på någon av guldmarknaderna

inom gemenskapen. Varje medlemsland skall före den 1 juli varje år,

med början år 1999, underrätta kommissionen om vilka mynt som

uppfyller kriterierna för investeringsguld och som är föremål för handel i

det egna landet. Därefter skall kommissionen före den 1 december varje

år offentliggöra en fullständig förteckning över dessa mynt i C-serien av

Europeiska gemenskapernas officiella tidning. De mynt som omfattas av

förteckningen skall anses uppfylla kriterierna för investeringsguld under

hela det år som förteckningen gäller. Förteckningen påverkar dock inte

möjligheten att från fall till fall bevilja skattebefrielse för omsättning av

nypräglade eller andra guldmynt som inte omfattas av förteckningen men

som uppfyller direktivets kriterier för investeringsguld.

Regeringen avser att uppdra åt Riksskatteverket att årligen underrätta

Finansdepartementet om vilka svenska och utländska guldmynt som

uppfyller kriterierna för investeringsmynt och som är föremål för handel

i Sverige. Bestämmelser om detta bör tas in i

mervärdesskatteförordningen (1994:223). Riksskatteverket har vid

remissbehandlingen framfört att fråga är om uppgifter som inte relaterar

till verkets verksamhet och att man inte har någon direkt tillgång till

erforderliga uppgifter. Man har därför inte ansett sig lämpad för

uppdraget. Regeringen anser dock att det bör ankomma på

Riksskatteverket att som verkställande myndighet samla in uppgifterna i

fråga. Avsikten är inte att verket skall göra någon egen bedömning av

myntens karaktär. Uppgifterna bör samlas in i samråd med Sveriges

Mynthandlares Förening och sådan annan expertis på området som kan

bedömas lämplig.

Generaltullstyrelsen har i sitt remissyttrande förutsatt att det blir

Riksskatteverket som skall bevilja undantag för investeringsmynt som

faller utanför listan. När det gäller import av investeringsmynt som inte

finns med i förteckningen - vilket kan antas vara en importsituation som

kommer att förekomma mycket sällan - anser regeringen att det bör det

ankomma på köparen att visa att förutsättningar för undantag föreligger.

Beslut om huruvida importskatt skall tas ut eller inte skall därefter fattas

av tullverket såsom beskattningsmyndighet. Några skäl att vid import av

vissa investeringsmynt frångå den normala ordningen för

beslutsförfarandet kan inte anses föreligga. Däremot kan det vara befogat

att beslutet i vissa fall fattas efter samråd med Riksskatteverket. Några

särskilda föreskrifter härom kan inte anses behövliga.

Begreppet investeringsguld behandlas närmare i

författningskommentaren, avsnitt 9.

6.3 Rätt till skattskyldighet i vissa fall

Regeringens förslag: Näringsidkare som producerar investeringsguld

eller som omvandlar guld till investeringsguld eller som i sin

yrkesverksamhet normalt tillhandahåller guld för industriändamål har

rätt att bli skattskyldiga för omsättningar av investeringsguld till en

annan näringsidkare. I de fall omsättningen utförs av ett ombud och

huvudmannen utnyttjat rätten till skattskyldighet skall ombudet få en

motsvarande rätt. Det förhållandet att någon valt att bli skattskyldig

skall framgå av fakturan.

Förslaget i promemorian: Överensstämmer med regeringens förslag.

Regeringens förslag innehåller dessutom ett särskilt krav på fakturans

innehåll.

Remissinstanserna: Riksskatteverket anser att det från

tillämpningssynpunkt och av kontrollskäl bör uppställas krav på att

fakturan skall innehålla uppgift om att säljaren valt att bli skattskyldig.

Skälen för regeringens förslag: Av artikel 26 b.C i direktiv 98/80/EG

framgår att en näringsidkare som producerar investeringsguld eller som

omvandlar guld till investeringsguld eller som i sin yrkesverksamhet

normalt tillhandahåller guld för industriändamål har en rätt att välja att

bli skattskyldig för omsättningar av investeringsguld som han gör till en

annan näringsidkare.

Guld som definieras som investeringsguld köps inte endast av investe-

ringsskäl eller andra finansiella skäl. Investeringsguldet kan också säljas

för industriändamål, exempelvis som råvara vid smyckestillverkning.

Skattefriheten för transaktioner med investeringsguld är som huvudregel

inte förenad med någon återbetalningsrätt för ingående skatt. En sådan

dold skatt leder till s.k. kumulativa effekter i handeln mellan

näringsidkare, vilket i sin tur påverkar priset på investeringsguldet. För

att undvika den dolda skatten har i direktivet införts en möjlighet för

näringsidkare som omsätter investeringsguld för industriändamål att bli

skattskyldiga för omsättningen.

För en näringsidkare som utnyttjat beskattningsoptionen gäller de

normala mervärdesskattereglerna. Om han omsätter investeringsguld till

en näringsidkare i ett annat medlemsland är omsättningen, i enlighet med

vad som gäller för gemenskapsinterna omsättningar, undantagen från

mervärdesskatt med full avdragsrätt för ingående skatt. Köparen i sin tur

förvärvar guldet skattefritt med stöd av undantagsreglerna för

investeringsguld. Det bör dock noteras att i de fall medlemsländerna

infört möjligheten till omvänd skattskyldighet (se avsnitt 6.6 nedan) blir

beträffande inhemska omsättningar förvärvaren skattskyldig för

omsättningen och inte den som valt att bli skattskyldig.

Beskattningsoptionen omfattar producenter och förädlare av

investeringsguld. Likaså omfattas grossister och andra som säljer

investeringsguld vidare i industriellt syfte. Beträffande den förstnämnda

gruppen är medlemsländerna skyldiga att införa regler om rätt till

skattskyldighet. Detta för att det skall råda konkurrensneutralitet mellan

importerat och inhemskt producerat guld. Däremot är rätten till

skattskyldighet i grossistledet inte tvingande för medlemsländerna. I

sistnämnda fall får även omfattningen av beskattningsoptionen

begränsas. Medlemsländerna kan således själva bestämma hur

exempelvis avdragsrätten skall utövas (full avdragsrätt, pro ratametoden

osv.).

De flesta länder kommer sannolikt att välja att införa

beskattningsoptionen för att inte missgynna sina egna handlare. För

svensk del saknas för närvarande anledning att inte införa reglerna. Det

finns inte heller skäl att göra några begränsningar i tillämpningen av

dem.

Rätten till skattskyldighet och därmed rätten att dra av den ingående

skatten på alla kostnader i verksamheten gäller enligt direktivet endast i

de fall producenten, förädlaren eller grossisten säljer investeringsguldet

till en annan näringsidkare och inte när försäljningen sker till en

privatperson.

I de fall beskattningsoptionen utnyttjats och mervärdesskatt därför

tagits ut vid omsättningen av investeringsguldet, har i direktivet införts

en rätt för köparen att göra avdrag för den ingående skatten om köparen i

sin tur säljer investeringsguldet vidare skattefritt, se avsnitt 6.4.

Av artikel 26 b.C framgår vidare att medlemsländerna är skyldiga att

ge ett ombud möjlighet att bli beskattad för sin förmedlingstjänst i de fall

huvudmannen har utnyttjat möjligheten att bli skattskyldig.

Medlemsländerna skall enligt direktivet även anta närmare

bestämmelser om användningen av beskattningsoptionen och underrätta

kommissionen om tillämpningsföreskrifterna för utnyttjandet av rätten

till skattskyldighet i den egna medlemsstaten.

Eftersom beskattningsoptionen är utformad som en rättighet för

näringsidkaren bör han få utnyttja den från fall till fall i enlighet med vad

han överenskommit med köparen av investeringsguldet. Något särskilt

beslut av skattemyndigheten skall därför inte krävas. För en

näringsidkare som redan är registrerad till mervärdesskatt bör det räcka

med att han redovisar mervärdesskatten på omsättningen i sin

skattedeklaration. Den näringsidkare som inte är registrerad, exempelvis

därför att han enbart omsätter investeringsguld skall, om han vill utöva

sin rätt till skattskyldighet, anmäla sig för registrering hos

skattemyndigheten. Reglerna i skattebetalningslagen (1997:483, SBL)

om registrering, mervärdesskattens bestämmande, debitering,

redovisning och betalning blir därefter tillämpliga på honom på samma

sätt som för den som är skattskyldig enligt mervärdesskattelagens

normala regler. Registreringen utgör ett sådant beslut som kan överklagas

med stöd av bestämmelsen i 22 kap. 1 § SBL.

Om förutsättningar för skattskyldighet inte längre föreligger har

näringsidkaren skyldighet att enligt 3 kap. 3 § SBL underrätta

skattemyndigheten om de ändrade förhållandena.

Bestämmelser motsvarande direktivets artikel 26 b.C föreslås införda i

3 kap. ML i direkt anslutning till undantagsbestämmelsen för

investeringsguld.

Det förhållandet att en näringsidkare eller ett ombud valt att bli

skattskyldig skall såsom Riksskatteverket påpekat framgå av fakturan. En

bestämmelse om detta föreslås i 11 kap. ML.

Bestämmelserna behandlas närmare i författningskommentaren, avsnitt

9.

6.4 Återbetalning av ingående skatt

Regeringens förslag: Vid skattefri omsättning av investeringsguld

har en näringsidkare rätt till återbetalning av ingående skatt som avser

förvärv av investeringsguld om den som omsätter investeringsguldet

till honom har utnyttjat möjligheten att bli skattskyldig för

omsättningen. Vid skattefri omsättning av investeringsguld skall

återbetalning vidare medges säljaren för

a) ingående skatt hänförlig till inhemska eller gemenskapsinterna

förvärv eller till import av sådant annat guld än investeringsguld som

krävts för framställning av investeringsguldet,

b) ingående skatt hänförlig till vissa arbeten på guldet, och

c) ingående skatt hänförlig till inhemska eller gemenskapsinterna

förvärv eller till import av varor och tjänster knutna till framställning

eller omvandling av investeringsguldet.

Förslaget i promemorian: Överensstämmer i sak med regeringens

förslag.

Remissinstanserna: Några erinringar i sak har inte framförts mot

förslaget.

Skälen för regeringens förslag: Skattefriheten för omsättning av

investeringsguld medför i princip inte någon avdragsrätt för eller rätt till

återbetalning av ingående skatt (se avsnitt 6.1). Det finns emellertid

situationer där avsaknaden av en sådan rätt skulle leda till stora

kumulativa effekter och på så sätt motverka syftet med skattebefrielsen. I

artikel 26 b.D i direktiv 98/80/EG har därför införts en rätt till avdrag för

ingående skatt vid skattefri omsättning av investeringsguld i följande fyra

situationer d.

När den som omsätter investeringsguld har utnyttjat rätten till

skattskyldighet skall köparen vid en efterföljande skattefri omsättning av

investeringsguld medges avdrag för den ingående skatt som han betalat

vid köpet av investeringsguldet. Genom kombinationen av

skattskyldighet för säljaren och avdragsrätt för köparen i dessa fall kan

investeringsguldet omsättas utan någon dold mervärdesskatt i producent-

förädlings- och grossistledet.

Avdragsrätt skall även medges säljaren av investeringsguldet för

ingående skatt som hänför sig till förvärv och import av sådant annat

guld än investeringsguld som krävts för framställningen av

investeringsguldet.

Avdragsrätt skall vidare medges säljaren av investeringsguldet för

ingående skatt som hänför sig till vissa typer av arbeten som utförts åt

honom på detta guld.

Avdragsrätten i de nu nämnda fallen avser endast ingående skatt som

hänför sig till själva köpet av guldet. Avdragsrätten är därmed mindre

omfattande än den som föreligger för den som utnyttjat sin rätt att bli

skattskyldig. Genom beskattningsoptionen uppnås en avdragsrätt för

säljaren för all ingående skatt, såväl ingående skatt hänförlig till

kringkostnader ("overhead"-kostnader) som sådan ingående skatt som

hänför sig till inköp av det investeringsguld eller annat guld som krävts

för framställning av investeringsguldet.

För att inte missgynna producenter och förädlare i de fall

beskattningsoptionen inte kan utnyttjas, exempelvis vid försäljning till

privatpersoner, har därför i direktivet slutligen införts en rätt till avdrag

för ingående skatt hänförlig till förvärv och import av varor och tjänster

knutna till framställning eller omvandling av investeringsguld.

I samtliga fall förutsätter avdragsrätten att guldet faktiskt säljs vidare

som investeringsguld, dvs att det sker en efterföljande skattefri

omsättning av investeringsguld.

Den kompensation som skall utgå för mervärdesskatteutgifter

hänförliga till omsättningar som inte är skattepliktiga har i ML utformats

som en återbetalningsrätt av ingående skatt till icke skattskyldiga. Regler

härom återfinns i 10 kap. ML. Bestämmelser motsvarande direktivets

artikel 26 b.D föreslås därför införda i det kapitlet. Av 19 kap. 12 § ML

framgår att rätten till återbetalning av ingående skatt följer samma regler

som gäller för avdrag för ingående skatt. Bestämmelserna behandlas även

i författningskommentaren, avsnitt 9.

6.5 Särskilda skyldigheter för dem som handlar med

investeringsguld

Regeringens förslag: I skattebetalningslagen (1997:483) skall det

införas en särskild skyldighet för den som säljer investeringsguld att

identifiera kunden vid transaktioner överstigande 10 000 kr. De

handlingar eller uppgifter som använts vid identitetskontrollen skall

bevaras under sju år. Den som är skyldig att utföra

identitetskontrollen skall kunna föreläggas att lämna uppgifter som rör

kontrollen. Den som åsidosätter skyldigheten att identifiera kunden

skall påföras en kontrollavgift på 2 000 kr för varje tillfälle då

skyldigheten inte fullgjorts. Befrielse från kontrollavgift skall kunna

medges om det framstår som uppenbart oskäligt att ta ut den.

Överklagande av länsrättens beslut i fråga om en sådan befrielse får

prövas av kammarrätten endast efter prövningstillstånd.

Förslaget i promemorian: Överensstämmer med regeringens förslag

utom i det avseendet att beloppsgränsen i promemorian satts till 110 000

kronor. Dessutom har skyldigheten att utföra identitetskontroll förenats

med möjligheten att påföra en kontrollavgift vid utebliven kontroll.

Remissinstanserna: Riksskatteverket anser att kravet på

identitetskontroll skall sanktioneras. Verket anser vidare att

identitetskontroll skall kunna ske även i samband med import. K.A.
[REDACTED_EFTERNAMN] AB ser helst att inga transaktioner undantas från kravet på

identitetskontroll.

Skälen för regeringens förslag: Det faktum att guld kan användas

både för skattefritt investeringsändamål och för skattepliktigt

industriändamål har befarats kunna leda till nya typer av

skattebedrägerier eller skatteundandraganden. I syfte att motverka detta

finns i artikel 26 b.E i direktiv 98/80/EG bestämmelser om särskilda

förpliktelser för dem som handlar med investeringsguld.

Enligt direktivet skall medlemsländerna som ett minimikrav säkerställa

att de som handlar med investeringsguld bokför, keep account (eng.),

 tenir une comptabilité (fr.) alla betydande transaktioner med

investeringsguld och bevarar handlingarna så att kunden kan identifieras.

Handlarna skall bevara denna information under minst fem år.

För att uppfylla kraven får medlemsländerna godta likvärdiga

skyldigheter som finns i annan gemenskapslagstiftning. Som exempel

nämns rådets direktiv 91/308/EEG av den 10 juni 1991 om åtgärder för

att förhindra att det finansiella systemet används för tvättning av pengar

(EGT L 166, 28.6.1991, s. 77).

Medlemsstaterna får fastställa strängare regler, särskilt i fråga om

bevarande av handlingar och dokumentation.

I det kommissionsförslag, KOM (92) 441 slutlig, som låg till grund för

direktiv 98/80/EG fanns krav på särskilt godkännande, auktorisation, av

handeln med investeringsguld. Begreppet "auktoriserad handlare" kom

dock att uteslutas som ett av kriterierna för skattebefrielse. Skälet för

detta var svårigheten att enas om en gemensam definition av begreppet. I

flertalet medlemsländer saknas krav på godkännande av handeln.

Investeringsguld säljs för det mesta av banker och andra finansinstitut.

Även om dessa aktörer hade varit tämligen lätta att definiera finns

emellertid andra som handlade med investeringsguld vilka också hade

bort omfattas av definitionen. Vilka dessa handlare är beror på nationella

förhållanden i medlemsländerna. Det ansågs därför svårt att åstadkomma

en gemensam definition av begreppet. Vidare framhölls att ett krav på

godkännande som kriterium för skattefrihet skulle kunna leda till en

diskriminering av handlare från tredje land. Detta skulle i sin tur kunna

komma i konflikt med ländernas handelsavtal.

I stället för ett krav på auktorisation av handeln med investeringsguld,

uppställer direktivet vissa minimikrav på dokumentation av

transaktionerna. Medlemsländerna får själva bestämma den närmare

utformningen av föreskrifterna. Kontrollsystemet bör dock vara så enkelt

som möjligt. Det är ett allmänt önskemål inom gemenskapen att

minimera den administrativa belastningen på näringsidkare. Ett

medlemsland har därför rätt att anse att minimikraven i direktivet är

uppfyllda om det krävs att den begärda informationen skall lämnas redan

till följd av likvärdiga skyldigheter i annan gemenskapslagstiftning. Hit

hör exempelvis de krav som uppställs i det s.k. penningtvättsdirektivet

(91/308/EEG).

Med "likvärdiga skyldigheter" har man velat förtydliga att man inte

avser penningtvättsdirektivet i sig. Direkta hänvisningar dit ansågs inte

möjliga dels för att de bägge direktiven har olika syften, dels för att den

legala grunden för penningtvättsdirektivet (artikel 100 a i EG-fördraget)

är en annan än den som gäller för direktiv 98/80/EG (artikel 99 i EG-

fördraget). Det ansågs dock att likvärdiga skyldigheter skulle kunna

godtas för att förenkla för de handlare (banker och andra finansinstitut)

för vilka båda direktiven är tillämpliga. Syftet är dock inte att penning-

tvättsdirektivet skall vara direkt tillämpligt på de nu aktuella fallen.

Penningtvättsdirektivet är införlivat i svensk lagstiftning genom lagen

(1993:786) om åtgärder mot penningtvätt. Nyligen har antagits ändringar

i penningtvättslagen som innebär att den som yrkesmässigt bedriver

handel med bl.a. metaller skall bli skyldig att, på begäran av polisen,

lämna de uppgifter som polisen anser vara av betydelse vid utredning om

penningtvätt (prop. 1998/99:19, bet. 1998/99:JuU8, rskr. 1998/99:134).

Det krävs således att ett konkret ärende redan har initierats hos polisen

för att svarsskyldigheten skall inträda.

Dokumentationsplikten avser alla betydande transaktioner. Med

"betydande" avses transaktioner med ett värde på 15 000 ECU (numera

euro) eller mer. Medlemsländerna måste således införa regler som kräver

att handlaren dokumenterar all handel på 15 000 euro eller mer.

Härigenom har man velat förhindra att handeln flyttar till länder med

lägre ställda krav.

Som framgått tidigare får medlemsländerna utöver åtgärder likvärdiga

med dem som nämns i penningtvättsdirektivet bestämma strängare

regler, särskilt i fråga om arkivkering och dokumentation. Genom ordet

"särskilt" har man velat tydliggöra att länderna får ha särbestämmelser

även för transaktioner med ett lägre värde än 15 000 euro.

Det bör noteras att skattefriheten inte är betingad av att villkoren för

handlaren uppfylls. De krav som ställs på handlarna utgör således inte en

förutsättning för tillämpningen av de aktuella beskattningsreglerna.

I propositionen föreslås att direktivets bestämmelser genomförs i

svensk lagstiftning på så sätt att 14 kap. skattebetalningslagen (1997:483,

SBL) om utredning och kontroll av skatteärenden kompletteras med en

särskild skyldighet för dem som säljer investeringsguld, att utföra

identitetskontroll av sina kunder. Vid bestämmandet av den

beloppsmässiga begränsningen föreslås bl.a. med hänsyn till önskemål

från branschen själv, en lägre gräns än den som angavs i promemorian

och som motsvarade det belopp på 110 000 kr som idag gäller för

identitetskontroll enligt penningtvättslagen. Då

identifikationsskyldigheten inte kan anses särskilt betungande för

aktörerna på marknaden förelås tills vidare att denna skyldighet skall

gälla för alla transaktioner som överstiger 10 000 kr. Skäl att införa olika

gränsvärden beroende på om aktören omfattas av penningtvättslagen eller

inte kan inte anses föreligga. För det fall det senare skulle visa sig

motiverat bör det kunna övervägas att justera värdet uppåt eller nedåt.

Tiden för bevarandet av handlingar eller uppgifter som använts vid

identitetskontrollen bör motsvara den som gäller för bevarandet av annat

underlag i skatteärenden, nämligen sju år (jfr 14 kap. 2 § SBL). Det skall

vidare vara möjligt för skattemyndigheten att förelägga den som är

skyldig att utföra identitetskontroll att lämna uppgift härom. För detta

krävs en ändring i 14 kap. 3 § SBL. Såsom Riksskatteverket framhållit

bör skyldigheten att utföra identitetskontroll sanktioneras. Detta kan

åstadkommas genom att skattemyndigheten ges befogenhet att påföra den

som åsidosätter identifikationsskyldigheten en särskild kontrollavgift på

2 000 kr för varje tillfälle då skyldigheten inte fullgjorts. Befrielse från

kontrollavgift skall kunna medges om det framstår som uppenbart

oskäligt att ta ut den. Överklagande av länsrättens beslut om befrielse

från kontrollavgift skall kräva prövningstillstånd av kammarrätten.

Regler om kontrollavgift föreslås i 15 kap. och 22 kap. 11 § SBL. Vidare

krävs det följdändringar i 1 kap. 1 och 4 §§ SBL.

För att göra det svårare att undandra skatt bör det också såsom

Riksskatteverket påpekat, vara möjligt att kontrollera en köpare av

investeringsguld i samband med import. Importören kan vara köparen av

guldet eller någon annan. Uppgifter om köparens identitet bör lämnas i

samband med tulldeklarationen. Föreskrifter om detta bör kunna

meddelas av Generaltullstyrelsen med stöd av 6 § tullförordningen

(1994:1558).

I fråga om dokumentationsplikten skall vidare noteras att en

deklarationsskyldig handlare enligt 14 kap. 2 § första stycket SBL har en

skyldighet att föra anteckningar för kontroll av mervärdesbeskattningen.

Enligt 14 kap. 3 § första stycket SBL får skattemyndigheten förelägga

den som är eller kan antas vara deklarationsskyldig att lämna ut

uppgifterna.

Handlare med investeringsguld är även skyldiga att i bokföringen

löpande notera alla affärshändelser oavsett deras storlek och tillse att

verifikationer finns till alla bokföringsposter, jfr 2 § bokföringslagen

(1976:125).

De föreslagna ändringarna i skattebetalningslagen behandlas närmare i

författningskommentaren, avsnitt 9.

6.6 Omvänd skattskyldighet

Regeringens förslag: Vid omsättning av guldmaterial eller

halvfärdiga produkter med en finhalt av minst 325 tusendelar eller vid

omsättning av investeringsguld där säljaren har utnyttjat rätten till

skattskyldighet skall köparen vara skattskyldig för omsättningen. Att

det föreligger en sådan omvänd skattskyldighet måste framgå av

fakturan.

Förslaget i promemorian: Överensstämmer med regeringens förslag.

Regeringens förslag innehåller dessutom ett särskilt krav på fakturans

innehåll.

Remissinstanserna: Riksskatteverket avstyrker den föreslagna

förvärvsbeskattningen av köparen och menar att förslaget medför

tillämpnings- och kontrollproblem samt ifrågasätter dess effekt när det

gäller att komma åt skattefusket. K.A[REDACTED_EFTERNAMN] AB ifrågasätter behovet

av att införa omvänd skattskyldighet mot bakgrund av de ändringar som i

övrigt är föreslagna, vilka enligt bolaget, i sig torde minska incitamenten

till skattebedrägerier.

Skälen för regeringens förslag: Av artikel 26 b.F i direktiv 98/80/EG

framgår att medlemsländerna, i fråga om omsättning av guldmaterial

eller halvfärdiga produkter med en finhalt av minst 325 tusendelar, eller

omsättning av investeringsguld i de fall rätten till skattskyldighet har

utnyttjats, får utpeka köparen som skattskyldig i enlighet med de

förfaranden och villkor som medlemsländerna fastställer.

Möjligheten för medlemsländerna att utse köparen i stället för säljaren

som skattskyldig (s.k. omvänd skattskyldighet, "reverse charge") vid

handel med guld har tillkommit för att länderna önskar bekämpa olika

former av guldbedrägerier inom gemenskapen. Det förekommer att guld

förs in okontrollerat från länder med låg beskattning eller ingen

beskattning alls till länder där omsättningen är skattepliktig. Vid

omsättning av guldet debiterar säljaren mervärdesskatt men underlåter att

redovisa skatten. En näringsidkare kan också i enlighet med reglerna för

gemenskapsinterna transaktioner skattefritt köpa in finguld från ett annat

medlemsland under åberopande av sitt registreringsnummer till

mervärdesskatt. Någon förvärvsskatt i det egna landet enligt reglerna för

gemenskapsinterna förvärv redovisas dock inte av företaget. Guldet säljs

vidare med mervärdesskatt till ett företag i samma land. Det säljande

företaget underlåter därefter att redovisa skatten, dvs. det upphör utan att

någon skatt inbetalats till skattemyndigheterna. Köparen i sin tur yrkar

avdrag för den skatt han erlagt vilket lett till att skattemyndigheterna

återbetalat skatt, ofta med mycket höga belopp. Guldbedrägerier av detta

slag har också drabbat Sverige.

Redan i dag har medlemsländerna med stöd av artikel 12.3.e andra

stycket i sjätte direktivet en möjlighet att införa en särskild ordning för

redovisning av mervärdesskatt på guldtransaktioner mellan näringsidkare

i det egna landet. Bestämmelsen innebär att köparen betalar

mervärdesskatten för säljarens räkning och samtidigt får avdragsrätt för

ingående skatt med samma belopp. Regeln som tillkommit i syfte att

bekämpa guldbedrägerier, ersätts nu av rätten till omvänd skattskyldighet

i artikel 26 b.F i direktiv 98/80/EG och kommer därför att upphävas.

Riksskatteverket har av principiella skäl avstyrkt den föreslagna

förvärvsbeskattningen av köparen och anfört att en beskattning av detta

slag generellt sett medför tillämpningsproblem. Vidare menar verket att

problematiken med skattefusk ytterst är ett kontrollproblem. Regeringen

konstaterar att det finns en möjlighet att tillämpa en ordning med omvänd

skattskyldighet för guldhandeln redan i dag. En sådan ordning

förekommer exempelvis i England. En förvärvsbeskattning av köparen

siktar bl.a. till att angripa den typ av guldbedrägerier som leder till

felaktiga utbetalningar av mervärdesskatt från skattemyndighetens sida.

Förvärvsbeskattningen kan antas vara ett verkningsfullt medel i detta

avseende i vart fall om gränsvärdet för guldets finhalt sätts tillräckligt

lågt. Vid ett gränsvärde på 325 tusendelar har medlemsländerna bedömt

att skattefusk inte längre kan anses lönsamt. Med hänsyn till de

bedrägerier med guld som på senare tid förekommit i Sverige och som

ofta rört mycket höga mervärdesskattebelopp, anser regeringen det

angeläget att nu, i samband med införandet av ett särskilt

beskattningssystem för investeringsguld, pröva den möjlighet som står

till buds för att komma tillrätta med skattefusket. Den föreslagna

åtgärden, som endast berör ett begränsat antal skattskyldiga, skall dock

ses som en metod bland flera för att förhindra skattebedrägerier med

guld.

Den omvända skattskyldigheten bör på samma sätt som gäller för

omvänd skattskyldighet i andra fall (exempelvis enligt 1 kap. 2 § första

stycket 2 ML vid omsättning av tjänster som avses i 5 kap. 7 § ML)

inbegripa en rätt för köparen att vid deklarationen av den utgående

skatten dra av motsvarande belopp som ingående skatt.

Bestämmelser motsvarande direktivets artikel 26 b.F föreslås införda i

1 kap. 2 § ML som anger vem som är skyldig att betala mervärdesskatt.

Vidare föreslås av kontrollskäl och på Riksskatteverkets inrådan en

bestämmelse i 11 kap. ML om att fakturan måste innehålla uppgift om

det förhållandet att omvänd skattskyldighet tillämpas för transaktionen i

fråga.

Bestämmelserna behandlas närmare i författningskommentaren till den

paragrafen, se avsnitt 9.

6.7 Transaktioner på en reglerad guldmarknad

En av de största marknadsplatserna för världshandeln med guld och

andra ädelmetaller är baserad i London och administreras av London

Bullion Market Association. Marknaden utgör en länk mellan

producenter, förädlare, industriföretag, investerare och centralbanker och

regleras av den engelska centralbanken, Bank of England.

Medlemskapet i London Bullion Market Association är hårt

kontrollerat. Handeln sker via telefon och datorer för direktansluten

handel. Den karakteriseras av en mycket hög transaktionsvolym, främst

avistaaffärer ("spot") och forwardkontrakt. Transaktionerna görs mellan

skattskyldiga parter under en kort tidsperiod och huvudsakligen utan

någon fysisk leverans av guldet. Dokumentationen om transaktionerna är

mycket liten.

Marknaden gynnas för närvarande av ett förenklat förfarandet vad

gäller registrering och redovisning av mervärdesskatt. Denna särordning,

som införts i England med stöd av artikel 27 i sjätte direktivet, innebär i

praktiken ett nollskattesystem för de aktuella transaktionerna. Genom en

form av suspensionsordning ("black box") blir det möjligt att bortse från

mervärdesskatt så länge handeln görs av medlemmar på marknaden. För

transaktioner mellan marknadsmedlemmarna uppskjuts skatteuppbörden

och ges dispens från registreringskraven. Deklaration och beskattning

sker först när guldet lämnar marknaden. När skatten förfaller till

betalning (t.ex. på grund av fysisk leverans till en icke-medlem) är

marknadsmedlemmen skyldig att redovisa skatten för icke-medlemmens

räkning (omvänd skattskyldighet) om denne inte redan är registrerad till

mervärdesskatt i landet.

I artikel 26 b.G i direktiv 98/80/EG införs nu en möjlighet för samtliga

medlemsländer att tillämpa ett beskattningsförfarande för internationella

guldmarknader som återspeglar den suspensionsordning som gäller för

London Bullion Market Association. Bestämmelsen utgör en avvikelse

från de särskilda regler för investeringsguld som behandlas i direktivet i

övrigt. Av direktivtexten framgår att export och gemenskapsinterna

transaktioner är undantagna från den särskilda ordningen. Endast

nationella transaktioner omfattas således.

En tillämpning av särreglerna skall föregås av konsultationer i EG:s

mervärdesskattekommitté.

Bestämmelsen har motiverats med det stora antalet transaktioner som

äger rum på marknader av detta slag och den snabbhet med vilken de

företas. Eftersom alla marknadsaktörer är skattskyldiga personer har det

förenklade systemet ansetts vara till fördel både för skatteförvaltningen

och för de skattskyldiga. Ett normalt skattesystem vore svårt att hantera

och skulle innebära en sådan administrativ belastning för de

skattskyldiga att man befarat att handeln skulle flytta utanför

gemenskapen. Eftersom alla handlare är skattskyldiga anses systemet

också intäktsneutralt.

I Sverige finns i dag inte någon sådan marknadsplats för guld som

avses i direktivet. Först om en handel av detta slag skulle bli aktuell finns

det skäl att överväga det beskattningsförfarande som regleras i artikel 26

b.G.

Det kan noteras att det nuvarande artikel 27-undantaget för handeln på

Londons metallbörs innefattar en rätt att tillämpa den förenklade

proceduren för samtliga transaktioner på råvarumarknaden.

Medlemsländerna har därför i samband med tillkomsten av direktiv

98/80/EG uttalat att undantaget fortfarande skall vara tillämpligt på andra

transaktioner än dem som avser investeringsguld.

7 Ikraftträdande

Regeringens förslag: De nya reglerna föreslås träda i kraft den 1

januari 2000.

Förslaget i promemorian: Överensstämmer med regeringens förslag.

Skälen för regeringens förslag: De särskilda mervärdesskattereglerna

för investeringsguld skall enligt direktivet införas den 1 januari 2000.

Av övergångsbestämmelserna till de föreslagna ändringarna i ML bör

framgå att äldre bestämmelser skall gälla i fråga om förhållanden som

hänför sig till tiden före ikraftträdandet. Äldre bestämmelser skall således

gälla i fråga om mervärdesskatt för vilken skattskyldighet inträtt före

ikraftträdandet. Detsamma gäller i fråga om ingående skatt för vilken rätt

till avdrag inträtt före ikraftträdandet.

8 Ekonomiska konsekvenser

Eftersom Sverige i dag beskattar handel med guld för

investeringsändamål (se avsnitt 5) förekommer det i stort sett inte någon

sådan handel här. En skattebefrielse för transaktioner med

investeringsguld kan därför inte antas få någon negativ effekt på

statsintäkterna.

Skattefriheten för investeringsguld kan förväntas få positiva

ekonomiska effekter för EG-länderna genom att undanröja

konkurrenssnedvridningen mellan länderna och samtidigt stärka

konkurrenskraften hos guldmarknaden inom gemenskapen gentemot

tredje land. Dessa faktorer kommer sannolikt att leda till ett ökat intresse

både i Sverige och utomlands, för inköp av guld i investeringssyfte En

sådan utveckling gynnar i sin tur guldproducerande länder som Sverige.

Till förslagets positiva effekter hör även de åtgärder som införts för att

motverka skattebedrägerier med guld.

Slutligen skall noteras att förslagen i propositionen inte innebär sådana

ändringar som kan förväntas medföra behov av resursförstärkning till

skattemyndigheterna eller förvaltningsdomstolarna.

9 Författningskommentar

9.1 Förslag till lag om ändring i mervärdesskattelagen

(1994:200)

1 kap.

2 §

I en ny punkt 4 a föreslås en bestämmelse om omvänd skattskyldighet

motsvarande artikel 26 b.F i direktiv 98/80/EG. Motivet till

bestämmelsen kommenteras under regeringens förslag, avsnitt 6.6.

Bestämmelsen omfattar endast transaktioner som görs mellan

näringsidkare ( taxable persons ) i Sverige. Säljaren och köparen måste

båda vara registrerade till mervärdesskatt här eller vara

registreringsskyldiga här som en konsekvens av transaktionen.

Bestämmelsen innebär att det företag som förvärvar guldet blir

skattskyldigt för omsättningen och skall redovisa och betala utgående

skatt på förvärvet beräknad på det fakturerade värdet. Förvärvaren får

samtidigt göra avdrag för hela förvärvsskatten såsom ingående skatt.

Bestämmelsen i 8 kap. 2 § ML om vad som utgör ingående skatt kommer

genom sin lydelse att även omfatta sådan ingående skatt som här avses.

När medlemsländerna utnyttjar möjligheten till omvänd

skattskyldighet skall de enligt artikel 26 b.F vidta nödvändiga åtgärder

för att säkerställa att den person som utpekas som skattskyldig uppfyller

skyldigheten att lämna en deklaration och att betala skatten.

Eftersom det förvärvande företaget är skattskyldigt enligt 1 kap. 2 §

ML kommer vad som föreskrivs i skattebetalningslagen (1997:483) om

bestämmande, debitering, redovisning och betalning av skatten att gälla

för företaget.

Paragrafens första strecksats omfattar guldmaterial med en renhet av

minst 325 tusendelar. Härmed avses allt guld som svarar mot detta

kriterium oavsett om guldet har formen av guldtackor, guldmynt eller

någon annan form, såsom granulat eller demolerat guld. För guldtackor

och guldmynt som uppfyller kriterierna för investeringsguld gäller

emellertid skattefrihet. Omvänd skattskyldighet kan då endast bli aktuell

om säljaren utnyttjat rätten till skattskyldighet (jfr paragrafens andra

strecksats).

När det gäller att närmare fastställa vad som skall avses med

guldmaterial eller halvfärdiga produkter bör viss ledning kunna sökas i

kapitel 71 till den Kombinerade nomenklaturen (KN) enligt rådets

förordning (EEG) nr 2658/87 av den 23 juli 1987 om tulltaxe- och

statikstiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan (EGT L 256,

7.9.1987, s. 1).

18 §

I paragrafen definieras begreppet investeringsguld. Bestämmelsen

motsvarar artikel 26 b.A i direktiv 98/80/EG och kommenteras även

under regeringens förslag, avsnitt 6.2.

Första stycket 1 anger förutsättningarna för att guldtackor skall

omfattas av begreppet investeringsguld.

Guldtackor eller plattor ("wafers") som godtas på de fyra stora

marknaderna för investeringsguld säljs endast i vissa bestämda vikter, i

vissa standardiserade former och med finhalten 995 tusendelar eller mer.

Den normala vikten för en guldtacka på London Bullion Market är 400

oz (12,5 kg). Det finns dock över 20 mindre enheter enligt följande.

Viktenhet Tillgängliga vikter

kilogram 12,5 / 1

gram 500 / 250 / 100 / 50 /

 20 / 10 / 5 / 2,5 / 1

Ounce (1 oz = 31,1035 g) 100 / 10 / 5 / 1 / 0,5 / 0,25

tael (en traditionell kinesisk viktenhet,

1 tael = 1,913 oz) 10 / 5 / 1

tola (en traditionell indisk viktenhet,

10 tola = 3,75 oz) 10

---------------------------------------

Källa : World Gold Council och Union Bank of Switzerland

Vikten på guld uttrycks också ofta i troy ounces (1 troy ounce = 1,097

vanliga ounce).

Det kan noteras att småtackor och plattor på 1 gram eller mindre, inte

skall omfattas av den föreslagna skattefriheten för investeringsguld, se

avsnitt 6.2.

Ett internationellt erkänt system för att certifiera finhalt och vikt hos

det guld som omfattas av definitionen existerar således redan. Guldtackor

som säljs på marknaderna för investeringsguld har en erkänd

kontrollstämpel ingraverad i metallen där finhalt, vikt, serienummer och

förädlare framgår för varje tacka.

För att guldet skall vara en lönsam investering och kunna säljas måste

det normalt uppfylla standarderna på guldmarknaden. Det finns dock inte

något krav på att guldet måste vara stämplat. Kan näringsidkaren på

annat sätt visa att kriterierna för investeringsguld är uppfyllda skall

guldet omfattas av tillämpningsområdet för skattefriheten.

I första stycket 2 anges förutsättningarna för att guldmynt skall anses

som investeringsguld.

Det första kriteriet avser guldmyntets finhalt. De vanligast

förekommande finhalterna för investeringsmynt i guld är 900, 916 och

999 tusendelar. Ibland förekommer även 920, 983 och 986 tusendelar.

Det andra kriteriet anger att guldmyntet skall vara präglat efter år

1800. Guldmynt präglade före denna tidpunkt säljs normalt för sitt

samlarvärde. Kring år 1800 började man framställa guldmynt i större

skala. Årtalet 1800 har därför ansetts utgöra en rimlig avgränsning

mellan guldmynt som utgör investeringsguld och guldmynt som enbart

har numismatiskt intresse.

Det tredje kriteriet "är eller har varit gällande betalningsmedel" avser

att säkerställa att föremål som t.ex. guldmedaljer eller rena

samlarföremål inte omfattas av skattefriheten.

Det fjärde kriteriet definierar myntet efter det faktiska värdet i

förhållande till marknadsvärdet för guldinnehållet. Mynt av numismatiskt

värde säljs ofta till ett pris som ligger betydligt över guldpriset. Den i

fjärde kriteriet angivna procentsatsen 80 % utgör en kompromiss mellan

ländernas önskemål och har ansetts vara en lämplig avvägning gentemot

mynt som omsätts för sitt samlarvärde.

Nackdelen med en värdering av det slag som anges i fjärde kriteriet är

att definitionen blir svår att tillämpa. För att avgöra om en transaktion är

skattepliktig eller inte är skattemyndigheterna och handlarna hänvisade

till en procentsats relaterad till ett guldpris i ständig förändring.

Handlarna skulle behöva göra beräkningar för varje enskild omsättning

för att kunna fastställa om den omfattas av det särskilda systemet för

investeringsguld eller inte.

För att förenkla tillämpningen kommer urvalskriterierna för

investeringsmynt att kombineras med en förteckning över sådana mynt

som anses uppfylla kriterierna, se avsnitt 6.2. Mynt som tagits upp i

förteckningen skall alltid anses uppfylla kriterierna under den tid som

listan gäller. Förteckningen är således bindande för de guldmynt som

finns upptagna där. En hänvisning till företeckningen har därför gjorts i

paragrafens tredje stycke. Förteckningen utesluter dock inte att andra

mynt som uppfyller kriterierna också skall omfattas av definitionen för

guldmynt även om de inte finns med i förteckningen. Det innebär att

länderna kan tillämpa skattefriheten på exempelvis nya investeringsmynt

vilka ännu inte hunnit komma med i förteckningen.

Medlemsländerna skall senast den 30 juni varje år anmäla vilka mynt

som svarar mot de fyra kriterierna. För att Sverige skall kunna fullgöra

anmälningsskyldigheten bör Riksskatteverkets lämna uppgifter till

Finansdepartementet. Detta bör framgå av mervärdesskatteförordningen

(1994:223), jfr avsnitt 6.2.

Varje land skall till kommissionen uppge inte bara vilka egna

investeringsmynt som omsätts i landet utan också vilka investeringsmynt

från andra medlemsländer och från tredje land som omsätts där. I syfte

att åstadkomma enhetlighet vid tillämpningen av 80%-kriteriet diskuterar

EG:s mervärdesskattekommitté möjligheten att fastställa ett visst datum

som referensdatum.

Bestämmelsen i fjärde stycket syftar till att utesluta

gränsdragningsproblem i samband med omsättning av investeringsmynt

som samtidigt har ett samlarvärde och omsättningen därför skulle kunna

vara skattepliktig (jfr artikel 13 B.d.4 i sjätte direktivet och 3 kap. 23 § 1

ML). För guldmynt som uppfyller kriterierna i första stycket 2 gäller

således den särskilda ordningen för investeringsmynt. En tillämpning av

marginalskattesystemet för begagnade varor utesluts därmed i dessa fall.

3 kap.

10 a §

Bestämmelsen som motsvarar artikel 26 b.B i direktiv 98/80/EG,

kommenteras även under regeringens förslag (avsnitt 6.1).

Enligt första stycket omfattar undantaget sådan omsättning av

investeringsguld som resulterar i en äganderätt till guldet eller en fordran

på guldet. Vad som i paragrafen sägs om omsättning gäller även vid

gemenskapsinterna förvärv och import av investeringsguldet. Att så är

fallet framgår av 3 kap. 1 § andra och tredje stycket ML.

Vad som avses med investeringsguld framgår av föreslagna 1 kap. 18 §

ML.

I tillämpningsområdet ingår både transaktioner som innebär en fysisk

leverans av guldet och transaktioner med guld representerat av

värdepapper. Enligt direktivet skall således undantas:

1) investeringsguld som representeras av certifikat för specificerat eller

ospecificerat guld eller som är föremål för handel på guldkonton,

2) "särskilt" guldlån och swapaffärer, som innefattar en äganderätt till

eller fordran på investeringsguld, samt

3) transaktioner med investeringsguld som omfattar futurekontrakt

eller forwardkontrakt vilka innebär överlåtelse av äganderätt till eller

fordran på investeringsguld.

Ordet "särskilt" före orden guldlån och swapaffärer har tillkommit för

att markera att marknaderna i framtiden kan komma att utveckla andra

typer av transaktioner som också bör kunna omfattas av direktivet.

Guld representerat av guldcertifikat eller som finns insatt på

guldkonton berättigar i båda fallen innehavaren till en viss kvantitet guld

lagrad hos en finansiell institution.

Certifikaten kan avse en äganderätt till eller fordran på specificerat

eller ospecificerat investeringsguld. Certifikat avseende specificerat guld

avser köp av en viss angiven guldtacka eller del av den. Certifikat

avseende ospecificerat guld hänför sig till en fungibel mängd guld som

kan finnas i förvar i samma bank eller i någon annan bank. Guldkonton

avser guld som kontoinnehavaren antingen köper av banken som öppnat

kontot eller som kontoinnehavaren själv sätter in på kontot mot

insättningsbevis.

Även s.k. guldlån och swapaffärer med guld omfattas av

tillämpningsområdet. Ett guldlån kan användas för att exempelvis

finansiera brytning eller förädling av guld. På guldlån löper ränta som på

vanligt banklån. Fördelen är att låntagaren kan skydda sig mot prisfall

genom att låna och betala tillbaka kreditbeloppet i guld i stället för i

kontanter. En swap innebär ett avtal mellan två parter om att byta

betalningsflöden med varandra under en viss tid.

Tillämpningsområdet för undantagsbestämmelsen omfattar även

handel med terminskontrakt. Terminskontrakten kan vara av två slag,

antingen futurekontrakt eller forwardkontrakt. Båda typerna av kontrakt

medför en skyldighet att sälja eller köpa en på förhand bestämd kvantitet

investeringsguld vid en given tidpunkt och till ett fast pris. Ett

forwardkontrakt kan vara både standardiserat och individuellt utformat.

Futurekontrakten är däremot alltid standardiserade. Handeln med

futurekontrakt sker därför på särskilda börser medan handeln med

forwardkontrakt också kan vara organiserad på annat sätt, exempelvis

omsättas direkt mellan huvudmännen i stället för på en metallbörs.

För alla transaktioner som nämns i artikel 26 b.B gäller att de måste

leda till en äganderätt till eller fordran på investeringsguldet för att

omfattas av skattefriheten. Tillämpningsområdet för undantaget är

därmed begränsat till att endast avse transaktioner avseende varan guld.

Tillhandahållande av finansiella tjänster avseende guld omfattas inte av

tillämpningsområdet. För att undvika tveksamhet har medlemsländerna i

samband med direktivets tillkomst uttalat att transaktioner som rör

investeringsguld och som inte omfattas av artikel 26 b.B i direktiv

98/80/EG men som kan anses som tillhandahållande av tjänst kan

medföra en rätt till undantag från beskattning enligt artikel 13.B.d i sjätte

direktivet. Sistnämnda artikel motsvaras i svensk lagstiftning av 3 kap. 9

§ ML.

Andra stycket motsvarar artikel 26 b.B andra stycket. Av artikeln

framgår att förmedling av investeringsguld som görs i någon annans

namn och för dennes räkning är föremål för samma undantag som gäller

för en leverans av investeringsguld. Härigenom undviks att förekomsten

av förmedlingstjänster får några negativa beskattningskonsekvenser för

handeln med investeringsguld.

Med förmedling bör avses såväl att förmedlaren anvisar köpare eller

säljare som att han ikläder sig en agents eller mäklares funktion att bringa

parterna samman och medverka till att affären kommer till stånd dem

emellan.

I de fall huvudmannen valt att bli skattskyldig för en omsättning av

investeringsguld enligt föreslagna 3 kap. 10 b § ML finns en

motsvarande rätt för ombudet att bli skattskyldig för förmedlingstjänsten

enligt föreslagna 3 kap. 10 c § ML.

Den som i egenskap av ombud förmedlar investeringsguld i eget namn

och uppbär likviden för guldet skall liksom huvudmannen anses som

säljare eller i förekommande fall som köpare av investeringsguldet (se 6

kap. 7 § ML).

10 b §

I paragrafen regleras rätten att bli skattskyldig för omsättningar av

investeringsguld. Genom en sådan beskattningsoption blir det möjligt att

få avdragsrätt för ingående skatt på varor och tjänster i verksamheten.

Bestämmelsen som motsvarar artikel 26 b.C första och andra stycket i

direktiv 98/80/EG, kommenteras även under regeringens förslag, avsnitt

6.3.

I första punkten regleras rätten till skattskyldighet för guldproducenter

och förädlare av guld. Syftet med bestämmelsen är att inte försvåra

transaktioner som innebär att investeringsguld hanteras som industriguld.

Bestämmelsen har stor betydelse för Sverige såsom guldproducerande

land. Genom beskattningsoptionen blir näringsidkare i guldbranschen fria

att ordna affärsstrukturen som de vill utan skattehänsyn.

Guldproducenten kan sälja guldtackor från sina försäljningsbolag till

grossister och tillämpa normala mervärdesskatteregler oavsett om

avsikten hos grossisten är att sälja guldet vidare som industriguld eller

som investeringsguld.

Förädlaren har en rätt att bli skattskyldig om han omvandlar guld av

något slag till investeringsguld. (jfr artikel 26 b.C första stycket i engelsk

språkversion any gold resp. fransk språkversion de l or de origine que

ce soit ). Beskattningsoptionen avser med andra ord såväl omvandling av

annat guld än investeringsguld till investeringsguld som omvandling av

investeringsguld till annat investeringsguld.

Rätten till skattskyldighet enligt första punkten avser investeringsguld

både i form av guldtackor och guldmynt. Beskattningsoptionen kan

således utnyttjas av ett myntverk som framställer guldmynt.

I andra punkten regleras rätten till skattskyldighet för näringsidkare

som bedriver grossistverksamhet. Bestämmelsen gäller exempelvis för

grossister som säljer tackguld till industrin, till tandtekniker eller till

juvelerare för smyckestillverkning. Det guld som i dessa fall betecknas

som investeringsguld är i själva verket att betrakta som industriellt guld.

Näringsidkare som normalt inte tillhandahåller industriguld eller som

tillhandahåller industriguld i endast begränsad omfattning omfattas inte

av beskattningsoptionen i andra punkten. Optionen bör endast avse den

som bedriver yrkesverksamhet där verksamheten åtminstone delvis är

inriktad på handel med industriguld. Den som i vanliga fall endast säljer

investeringsguld bör inte få utnyttja optionen. I vissa länder är en del av

guldhandeln koncentrerad till banker och andra finansiella institutioner. I

de fallen måste möjligheten att använda de normala

mervärdesskattereglerna anses mycket begränsad.

Beskattningsoptionen i andra punkten gäller endast investeringsguld i

form av guldtackor och inte för guldmynt.

Möjligheten för producenter, förädlare och grossister att bli

skattskyldiga kan av praktiska skäl inte kopplas till köparens avsikter

med guldet. En juvelerare som köper guld av en grossist kanske väljer att

inte använda guldtackan för smyckestillverkning utan säljer den vidare

till en privatperson för investeringsändamål. Om grossisten alltid skulle

behöva bevisa att det guld han säljer är avsett för industriändamål vore

att utsätta handeln för orimliga krav. Beskattningen av grossisten skulle

bli beroende av köparens uppgifter vilket skulle kunna leda till stora

tillämpningsproblem. Många gånger är det inte ens möjligt för en grossist

att vid tidpunkten för skattskyldighetens inträde veta hur en köpare

kommer att hantera investeringsguldet, särskilt i de fall det finns många

köpare i kedjan före slutkonsumtionen.

Endast i de fall guldet omsätts till någon annan än en näringsidkare,

utesluts rätten till skattskyldighet. Omsättningen kan då antas ske för

investeringsändamål. Någon mervärdesskatt skall inte debiteras vid

omsättningen samtidigt som säljaren saknar rätt till återbetalning av

ingående skatt i verksamheten.

I de fall säljaren valt att bli skattskyldig och därför säljer

investeringsguldet med mervärdesskatt är det möjligt för köparen att få

återbetalning för den ingående skatten vid en efterföljande skattefri

omsättning av investeringsguld , se föreslagna 10 kap. 11 c § ML.

Beträffande förfarandet för utövandet av rätten till skattskyldighet

hänvisas till avsnitt 6.3.

10 c §

I paragrafen regleras rätten till skattskyldighet för förmedlare.

Bestämmelsen som motsvarar artikel 26 b.C tredje stycket i direktiv

98/80/EG, kommenteras även under regeringens förslag, avsnitt 6.3

Förmedlare som handlar i en annan persons namn och på dennes

vägnar har rätt att bli skattskyldiga för sin förmedlingstjänst om

huvudmannen utnyttjat sin rätt att bli skattskyldig för omsättningen av

investeringsguldet. Härigenom motverkas kumulativa effekter vid

förmedling av investeringsguld som i själva verket skall användas för

industriändamål.

Förmedlingstjänsten följer således huvudtjänsten och beskattas om den

beskattas. Förfarandet kräver dock att förmedlaren önskar bli beskattad

för tjänsten. Det sker således ingen automatisk beskattning av

förmedlingstjänsten. Detta har ansetts svårt att genomföra i praktiken,

inte minst i de fall huvudmannen och förmedlaren befinner sig i olika

medlemsländer. En sådan ordning får även anses följa av att

huvudmannens och förmedlarens tillhandahållanden principiellt sett är

två skilda transaktioner vilka inte alltid behöver följas åt i

beskattningshänseende.

Genom beskattningsoptionen för de i paragrafen angivna

förmedlingstjänsterna undviks konkurrenssnedvridning gentemot en

förmedlare som agerar i sitt eget namn och som enligt reglerna i 6 kap.

ML själv skall betraktas som säljaren. För förmedlare av detta slag

föreligger samma rätt att bli skattskyldig för omsättning av

investeringsguld som om omsättningen utförts av huvudmannen.

Beträffande förfarandet för utövandet av rätten till skattskyldighet

hänvisas till avsnitt 6.3.

23 §

I paragrafen har gjorts en följdändring i första punkten med anledning av

de särskilda mervärdesskatteregler för investeringsguld som föreslås i

propositionen.

För guldmynt gäller att de antingen kan vara gällande betalningsmedel

och som sådana skattebefriade enligt punkten 1 i paragrafen.

Motsvarande bestämmelse återfinns i artikel 13 B.d.4 i sjätte direktivet.

Guldmynt kan också vara mynt av numismatiskt värde. Omsättningen av

sådana mynt skall beskattas antingen enligt det marginalskattesystem

som gäller för begagnade varor eller enligt de allmänna bestämmelserna

om den skattskyldige begär det (se första punkten i paragrafen och 9 a

kap. ML). Ett mynt som inte längre utgör gällande betalningsmedel blir

inte automatiskt ett numismatiskt mynt. Det kan också vara ett mynt som

accepteras på guldmarknaden. Som sådant faller det in under definitionen

för investeringsguld i föreslagna 1 kap. 18 § ML.

10 kap.

11 c §

I paragrafen finns regler om rätt till återbetalning av ingående skatt vid

skattefri omsättning av investeringsguld motsvarande reglerna om

avdragsrätt i artikel 26 b.D.1 i direktiv 98/80/EG. Bestämmelserna

kommenteras även under regeringens förslag, avsnitt 6.4.

Första stycket 1 och andra stycket avser rätt till återbetalning om

säljaren utnyttjat rätten till skattskyldighet. Enligt artikel 26 b.D.1.a skall

beskattningsbara personer ha rätt att göra avdrag för skatt som skall

betalas eller som har betalats för investeringsguld som omsatts till dem

av en person som har utnyttjat möjligheten att bli skattskyldig, om deras

efterföljande omsättning av detta guld är befriad från skatt.

Återbetalningsrätten avser ingående skatt hänförlig till såväl inhemska

som gemenskapsinterna förvärv av investeringsguld när förvärvet görs

från en producent, en förädlare eller en grossist som utnyttjat

beskattningsoptionen.

Första stycket 2 och andra stycket avser rätt till återbetalning vid

förvärv av annat guld än investeringsguld för framställning av

investeringsguld. Enligt artikel 26 b.D.1.b skall beskattningsbara

personer ha rätt att göra avdrag för skatt som skall betalas eller som har

betalats för omsättning till dem, eller gemenskapsinternt förvärv eller

import som görs av dem, av annat guld än investeringsguld som därefter

av dem eller för deras räkning har omvandlats till investeringsguld, om

deras efterföljande omsättning av detta guld är befriad från skatt.

Bestämmelsen avser således skatt som betalas vid import, inhemska

eller gemenskapsinterna förvärv av guld som inte är investeringsguld

men som omvandlas till investeringsguld och därefter säljs utan skatt

som investeringsguld. Återbetalningsrätten är begränsad till ingående

skatt på guldvärdet för sådant guld som förädlaren eller hans huvudman

efter omvandlingen säljer som investeringsguld. Genom möjligheten att

få tillbaka importskatten undviks konkurrenssnedvridningar mellan

inhemskt och importerat guld.

Första stycket 3 och andra stycket avser rätt till återbetalning av

ingående skatt hänförlig till kostnader för arbete avseende

investeringsguld. Enligt artikel 26 b.D.1.c skall beskattningsbara

personer ha rätt att göra avdrag för skatt som skall betalas eller som har

betalats för tjänster som tillhandahållits dem och som innebär en

förändring av guldets form, vikt eller finhalt, också när det gäller

investeringsguld, om deras efterföljande omsättning av detta guld är

befriad från skatt.

Bestämmelsen avser således ingående skatt som betalats för arbete på

guld som skall omvandlas till investeringsguld eller arbete på

investeringsguld. Exempel på det sistnämnda är nedsmältning av stora

tackor för att göra mindre tackor eller plattor. För att undvika stora

kumulativa effekter införs en rätt till återbetalning av ingående skatten på

sådana tjänster. Eftersom arbetet skall innebära en förändring av guldets

form, vikt eller finhalt utesluts exempelvis transporttjänster, lagring och

värdering av guldet. Ingående skatt hänförlig till stämpling bör anses

ingå i begreppet förändring av guldets form och därmed medföra

återbetalningsrätt.

11 b §

Paragrafen avser rätt till återbetalning av ingående skatt hänförlig till

förvärv av varor eller tjänster knutna till framställning eller omvandling

av investeringsguld. Bestämmelserna, som motsvarar artikel 26 b.D.2 i

direktiv 98/80/EG kommenteras även under regeringens förslag, avsnitt

6.4.

Enligt direktivet skall beskattningsbara personer som framställer

investeringsguld eller omvandlar guld av något slag till investeringsguld

(jfr artikel 26 b.D.2 i engelsk språkversion any gold resp. fransk

språkversion de l or de origine que ce soit ) ha rätt att göra avdrag för

skatt som skall betalas eller som har betalats av dem för omsättning,

gemenskapsinternt förvärv eller import av varor eller tjänster som är

knutna till framställningen eller omvandlingen av guldet, som om deras

efterföljande omsättning av guldet, vilken enligt direktivet är befriad från

skatt, hade varit beskattningsbar.

Guldproducenter och förädlare har genom rätten till skattskyldighet en

möjlighet att dra av all ingående skatt som hänför sig till kostnader för

framställning eller omvandling av guld. Beskattningsoptionen kan

emellertid inte göras gällande vid försäljningar av investeringsguld till

privatpersoner. En återbetalningsrätt för ingående skatt hänförlig till

kostnader kopplade till själva produktionen av investeringsguldet bör

dock finnas vid leveranser som utförts direkt av producenter eller

förädlare till slutkonsumenter. Privatpersoner kan importera

investeringsguld från tredje land utan någon dold ingående skatt. Av

konkurrensskäl bör det vara möjligt att också köpa investeringsguld från

inhemska producenter och förädlare utan dold mervärdesskatt. Genom

återbetalningsrätten i den föreslagna paragrafen undviks en sådan

bristande neutralitet mellan importerat och egenproducerat

investeringsguld.

Med varor knutna till produktionen avses även fastigheter.

Bestämmelsen skall tolkas restriktivt. Den bör således inte avse

"overhead"-kostnader i form av exempelvis kostnader för

marknadsföring eller administration. Inte heller banker och finansinstitut

har någon rätt till återbetalning av ingående skatt hänförlig till sådana

kostnader vid omsättning av investeringsguld till investerare.

12 §

Paragrafen har ändrats så att det framgår att rätten till återbetalning av

ingående skatt också gäller vid export av investeringsguld och av varor

som anges i 3 kap. 23 § 3 ML.

Den som utför en skattepliktig omsättning av investeringsguld därför

att han utnyttjat beskattningsoptionen i 3 kap. 10 b § ML har vid export

av investeringsguldet en rätt till återbetalning av ingående skatt enligt

förevarande paragraf. Genom den föreslagna ändringen införs en rätt till

återbetalning av ingående skatt vid export av investeringsguld även i de

fall omsättningen av guldet är undantagen från skatteplikt enligt 3 kap.

10 a § ML. En sådan rätt till återbetalning följer av artikel 17.3.b i dess

lydelse enligt artikel 28f i sjätte direktivet. Nuvarande svenska regler

innebär att återbetalning av ingående skatt skall medges vid all export av

varor. Rätten till återbetalning skall därför också gälla vid export av

sådana varor där omsättningen är undantagen enligt 3 kap. 23 § 3

(modersmjölk, blod eller organ från människor).

11 kap.

5 b §

I paragrafens första stycke anges vad som måste framgå av fakturan i de

fall säljaren väljer att tillämpa rätten att bli skattskyldig. Bestämmelsen

har tillkommit för att göra det möjligt för såväl köparen som

skattemyndigheten att kontrollera att säljaren gjort detta val.

I de fall omsättningen görs inom landet och reglerna i föreslagna 1 kap.

2 § första stycket 4 a ML om omvänd skattskyldighet blir tillämpliga

skall enligt andra stycket också detta förhållande framgå av fakturan.

Regeln har tillkommit för att underlätta tillämpningen och kontrollen av

förvärvsbeskattningen. Av samma skäl skall fakturan även innehålla

uppgift om säljarens registreringsnummer till mervärdeskatt. Detta bör

särskilt anges eftersom bestämmelsen i 11 kap. 5 § ML endast kräver

angivande av den skattskyldiges, i det här fallet förvärvarens,

registreringsnummer till mervärdesskatt.

Av 11 kap. 5 § framgår att fakturan skall innehålla uppgift om sådant

som kan ha betydelse för bedömningen av skattskyldigheten och

mottagarens avdragsrätt eller rätt till återbetalning. Beträffande tackguld

bör exempelvis kunna krävas uppgift i fakturan om att fråga är om

investeringsguld. Vidare bör finhalt, serienummer och tillverkarens namn

framgå. De närmare föreskrifterna om fakturans innehåll bör meddelas av

Riksskatteverket, jfr avsnitt 6.1.

9.2 Förslag till lag om ändring i skattebetalningslagen

(1997:483)

1 kap.

1 §

Genom ändringen i första stycket 8 kommer skattebetalningslagens regler

om bl.a. betalning och indrivning att bli tillämpliga på den särskilda

kontrollavgift som föreslås utgå för en säljare av investeringsguld som

inte fullgjort sina skyldigheter att utföra identitetskontroll av köparen.

4 §

Genom ändringen i första stycket 3 följer bl.a. att ränta kan tas ut på en

sådan kontrollavgift som avses i föreslagna 15 kap. 6 a §. Därvid gäller

lagens regler även för betalning och indrivning av räntan (se 1 kap. 1 §

första stycket 9 SBL). Jämfört med lagrådsremissen har punkten 3 gjorts

generellt tillämplig på kontrollavgifter, dvs. även på sådana

kontrollavgifter som avses i lagen (1998:514) om särskild skattekontroll

av torg- och marknadshandel m.m.

14 kap.

1 a §

Bestämmelserna som införts med stöd av artikel 26 b.E i direktiv

98/80/EG, kommenteras även under regeringens förslag, avsnitt 6.5.

För att bekämpa skattebedrägerier skall medlemsländerna införa regler

som möjliggör kontroll av handeln med investeringsguld. En av de

viktigaste kontrollåtgärderna är att kunderna kan identifieras. På det

sättet blir det möjligt att följa alla led i en kedja av guldtransaktioner. I

paragrafen har därför införts en skyldighet för säljaren att utföra

identitetskontroll av sina kunder.

I artikel 3 i penningtvättsdirektivet (91/308/EEG) finns regler om

identifiering av kunder för transaktioner om 15 000 ECU eller mer. I

artikel 4 i nämnda direktiv finns en bestämmelse om skyldighet att

bevara uppgifter om identifieringen i minst fem år från det att

affärsförbindelsen med kunden upphörde. Motsvarande bestämmelser

finns införda i 4 resp. 8 § lagen (1993:768) om åtgärder mot

penningtvätt.

Bestämmelserna i 4 § penningtvättslagen har legat till grund för

utformningen av paragrafens första och andra stycke. Första stycket

föreskriver identitetskontroll för en transaktion som omfattar ett större

belopp än 10 000 kr. Beträffande den beloppsmässiga begränsningen i

första stycket hänvisas till motiven, avsnitt 6.5. Om transaktionen utförs i

flera steg som verkar ha samband med varandra skall det sammanlagda

beloppet beaktas. Skyldighet att utföra identitetskontroll föreligger för en

säljare av investeringsguld vid omsättning inom Sverige eller vid

omsättning till ett annat EG-land. Export av investeringsguld till tredje

land skall inte beskattas i Sverige. Skäl att kräva identitetskontroll för

undvikande av skatteundandraganden saknas därför i dessa fall. Inte

heller omsättningar som förvärvsbeskattas alternativt är undantagna från

förvärvsbeskattning i ett annat EG-land skall i och för sig beskattas i

Sverige. Det kan dock finnas skäl att EG-länderna bistår varandra med att

kontrollera att obeskattat investeringsguld inte kommer till användning i

industriellt syfte inom gemenskapen. En skyldighet att utföra

identitetskontroll även vid gemenskapsinterna omsättningar föreslås

därför.

För transaktioner mellan företag med verksamhet av det slag som

anges 2 § penningtvättslagen anses identitetskontroll enligt den lagen inte

behövlig så länge kunden är ett företag hemmahörande i ett land inom

EES. En motsvarande begränsning kan anses motiverad även beträffande

den identitetskontroll som skall utföras enligt den nu föreslagna

bestämmelsen.

Paragrafens tredje stycke har utformats med ledning av 2 § lagen

(1998:514) om särskild skattekontroll av torg- och marknadshandel m.m.

Den i fjärde stycket angivna tiden för bevarande av handlingar eller

uppgifter som lämnats vid identitetskontrollen är en annan än den som

anges i 8 § penningtvättslagen. Tidsbegränsningen för

arkiveringsskyldigheten föreslås i stället motsvara den tid som gäller

enligt 14 kap. 2 § SBL för bevarande av underlag i skatteärenden.

När det gäller frågan om i vilken utsträckning handlingar för

identitetskontroll skall bevaras får det ankomma på Riksskatteverket att

med stöd av det allmänna bemyndigandet i 66 §

skattebetalningsförordningen (1997:750) meddela de ytterligare

föreskrifter som behövs.

3 §

Genom den föreslagna ändringen blir det möjligt för skattemyndigheten

att förelägga den som säljer investeringsguld att lämna uppgift avseende

sådan identitetskontroll som föreslås i 1 a §.

Att ett föreläggande enligt paragrafen kan förenas med vite följer av 23

kap. 2 § SBL.

15 kap.

6 a §

I paragrafen finns bestämmelser om en administrativ sanktionsavgift som

skall påföras den säljare som inte fullgjort sina skyldigheter enligt

föreslagna 14 kap. 1 a § SBL. Paragrafen behandlas även under

regeringens förslag, avsnitt 6.5.

Enligt 14 kap. 1 a § ankommer det på den som säljer investeringsguld

att vid transaktioner överstigande 10 000 kronor kontrollera identiteten

hos köparen genom att föra anteckningar om namn, adress m.m.

Försummelse att göra detta kan medföra att kontrollavgift påförs.

Inhämtade uppgifter skall bevaras under viss tid och enligt den

föreslagna ändringen i 14 kap. 3 § på begäran lämnas till

skattemyndigheten. Underlåtenhet att lämna ut bevarade anteckningar

kan dock inte medföra att kontrollavgift påförs. I dessa fall utgörs

påtryckningsmedlet av vitesinstitutet.

8 a §

I paragrafen finns bestämmelser om befrielse från kontrollavgift.

Bestämmelsen är avsedd att tillämpas på samma sätt som motsvarande

bestämmelse i 15 kap. 7 § SBL.

22 kap.

11 §

Skattemyndighetens beslut om kontrollavgift kan överklagas till

länsrätten med stöd av 22 kap. 1 § SBL. Av den nya lydelsen av punkt 6 i

förevarande paragraf följer att det krävs prövningstillstånd av

kammarrätten vid överklagande av länsrättens beslut om befrielse från

sådan avgift. Skattemyndighetens beslut om vitesföreläggande enligt den

föreslagna ändringen i 14 kap. 3 § SBL kan inte överklagas (se 22 kap. 2

§ SBL).

Förteckning över remissinstanser som avgivit

yttrande över Finansdepartementets promemoria om

särskilda mervärdesskatteregler för investeringsguld

(Fi 1999:211)

Efter remiss har yttrande över promemorian lämnats av Riksbanken,

Finansinspektionen, Kommerskollegium, Generaltullstyrelsen,

Riksskatteverket, Rikspolisstyrelsen, Sveriges Industriförbund, Boliden

AB, K.A.[REDACTED_EFTERNAMN] AB och Sveriges Mynthandlares Förening.

Svenska Bankföreningen har beretts tillfälle att avge yttrande men

förklarat sig avstå från yttrande.

Sveriges Provnings- och Forskningsinstitut, Engelharth/Clal AB och

Guldsmedsbranschens Samarbetsforum har beretts tillfälle att avge

yttrande men inte yttrat sig.

Promemorian har vidare lämnats till Enskilda Mynt- och metallbörsen i

Stockholm

Lagrådets yttrande

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1999-03-16

Närvarande: f.d. justitierådet Staffan Vängby, justitierådet Gertrud

Lennander, regeringsrådet Kjerstin[REDACTED_EFTERNAMN].

Enligt en lagrådsremiss den 11 mars 1999 (Finansdepartementet) har

regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till

1. lag om ändring i mervärdesskattelagen (1994:200),

2. lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483).

Förslagen har inför Lagrådet föredragits av kanslirådet Marianne
[REDACTED_EFTERNAMN].

Lagrådet lämnar förslagen utan erinran.

Finansdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 25 mars 1999

Närvarande: statrådet Hjelm-Wallén, ordförande, och statsråden

Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Engqvist,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1998/99:69 Särskilda

mervärdesskatteregler för investeringsguld

Rättsdatablad

Författningsrubrik

Bestämmelser som

inför, ändrar, upp-

häver eller upprepar

ett normgivnings-

bemyndigande

Celexnummer för

bakomliggande EG-

regler

Mervärdesskattelagen

398L0281

(1994:200)

1 kap. 2 § första stycket

4 a och 18 §, 3 kap. 10 a -

10 c §§ och 23 §, 10 kap.

11 c och 11 d §§ samt 11

kap. 5 b §.

Skattebetalningslagen

(1997:483)

1 kap. 1 § första stycket 8

och 4 §, 14 kap. 1 a och

3 §§, 15 kap. 6 a och

8 a §§ samt 22 kap. 11 §.

398L0281

 Jfr rådets direktiv 98/80/EG av den 12 oktober 1998 om komplettering av det

gemensamma systemet för mervärdesskatt och om ändring av direktiv 77/388/EEG

särskilda regler för investeringsguld (EGT L 281, 17.10.1998, s. 31, Celex

398L0080).

 Senaste lydelse 1994:1798.

 Senaste lydelse 1997:331.

 Senaste lydelse 1995:700.

 Senaste lydelse 1995:1364.

1 Jfr rådets direktiv 98/80/EG av den 12 oktober 1998 om komplettering av det

gemensamma systemet för mervärdesskatt och om ändring av direktiv 77/388/EEG

särskilda regler för investeringsguld (EGT L 281, 17.10.1998, s. 31, Celex

398L0080).

2 Lydelse enligt prop. 1998/99:38 och 1998/99:83.

 Senaste lydelse 1998:347.

3 Senaste lydelse 1998:516.

Prop. 1998/99:69

39

1

38

38

Prop. 1998/99:69

Bilaga 1

38

38

Prop. 1998/99:69

Bilaga 2

38

38

Prop. 1998/99:69

38

38