Regeringens proposition

1994/95:144

Riktlinjer för registreringen av påföljder m.m.

Prop.

1994/95:144

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 30 mars 1995

Ingvar[REDACTED_EFTERNAMN]

 Laila Freivalds

 (Justitiedepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås riktlinjer för uppbyggnaden av en ny struktur avseende

de brottsregister m.m. som i dag förs hos Rikspolisstyrelsen. Förslaget innebär

att person- och belastningsregistret (PBR) skall ersättas av ett

belastningsregister och att det skall inrättas ett misstankeregister.

Körkortsregistrets belastningsdel föreslås samordnad med belastningsregistret.

 Utgångspunkten för förslagen är att belastningsregistret skall innehålla de

belastningsuppgifter som i dag antecknas i PBR och i körkortsregistrets

belastningsdel. Misstankeregistret skall innehålla uppgifter bl.a. om den som är

skäligen misstänkt för brott enligt den s.k. personbladsrutinen.

 Propositionen innehåller inga lagförslag. Regeringen har i dag beslutat

direktiv för en översyn av den rättsliga regleringen av registren för att senare

återkomma till riksdagen med förslag till den närmare utformningen av registren

jämte lagförslag, konsekvenser för anslagsposter på statsbudgeten m.m.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut.............. 3

2 Ärendet och dess beredning............... 3

3 Gällande rätt............................ 3

 3.1 Inledning............................ 3

 3.2 Kriminalregistret.................... 4

 3.3 Polisregister m.m.................... 5

 3.3.1Polisregisterlagstiftningen..... 5

 3.3.2Person- och belastningsregistret 5

 3.3.3Vissa andra polisregister m.m... 6

 3.4 Körkortsregistret.................... 7

 3.5 Datalagen............................ 7

 3.6 Sekretesslagen....................... 8

4 Tidigare förslag m.m..................... 9

 4.1 Tidigare förslag..................... 9

 4.2 Europarådets rekommendation om

 användningen av personuppgifter inom

 polissektorn, m.m.................... 11

5 Regeringens utgångspunkter för förslaget. 11

6 Ett belastnings- och ett misstanke-

 register................................. 13

7 Belastningsregistret .................... 15

 7.1 Innehållet i registret .............. 15

 7.2 Gallring ............................ 17

 7.3 Utlämnande av uppgifter ............. 19

8 Misstankeregistret....................... 21

 8.1 Innehållet i registret............... 21

 8.2 Gallring ............................ 23

 8.3 Utlämnande av uppgifter.............. 23

9 Genomförande............................. 24

Bilaga 1 Sammanfattning av departementsprome-

 morian Lag om kriminalregister, m.m.

 (Ds 1992:32)......................... 25

Bilaga 2 Remissinstanserna - departements-

 promemorian Lag om kriminalregister,

 m.m. (Ds 1992:32).................... 26

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde

den 30 mars 1995.............................. 27

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen godkänner de föreslagna riktlinjerna för

uppbyggnaden av en ny registerstruktur, som är avsedd att ersätta person- och

belastningsregistret (PBR) och körkortsregistrets belastningsdel.

2 Ärendet och dess beredning

I Justitiedepartementet färdigställdes år 1992 departementspromemorian Lag om

kriminalregister, m.m. (Ds 1992:32).

 I promemorian lämnades förslag till en författningsreglering av den framtida

brottsregistreringen. Vidare togs i promemorian upp vissa andra frågor, bl.a.

datoriserade polisunderrättelseregister, i promemorian benämnt

förspaningsregister.

 Promemorian har remissbehandlats. Promemorians sammanfattning finns i bilaga

1. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 2 och en sammanställning

av remissyttrandena finns tillgänglig i Justitiedepartementet (dnr 92-1623)

3 Gällande rätt

3.1 Inledning

Det allmänna kriminalregistret innehåller uppgifter om personer som har dömts

till andra påföljder än böter. Registret förs av Rikspolisstyrelsen. För

registret gäller bestämmelserna i lagen (1963:197) om allmänt kriminalregister

(kriminalregisterlagen) och kriminalregisterkungörelsen (1973:58).

Rikspolisstyrelsen och polismyndigheterna för också olika slag av polisregister.

För dessa gäller bestämmelserna i lagen (1965:94) om polisregister m.m.

(polisregisterlagen) och polisregisterkungörelsen (1969:38).

 År 1971 fördes det allmänna kriminalregistret över från Kriminalvårdsstyrelsen

till Rikspolisstyrelsen. Skälen till detta var önskemål om att minska den

dubbelregistrering som då förekom och de kostnader som hängde samman därmed. I

samband med överföringen sammanfördes kriminalregistret med det centrala

personregister som fördes hos Rikspolisstyrelsen. Det samordnade registret, som

förs med hjälp av automatisk databehandling (ADB), kallas person- och

belastningsregistret (PBR). För detta gäller olika regler beroende på om det är

fråga om dess användning som kriminalregister eller polisregister. I det förra

fallet gäller kriminalregisterlagen och i det senare polisregisterlagen.

 Överföringen av det allmänna kriminalregistret från Kriminalvårdsstyrelsen

till Rikspolisstyrelsen utgjorde en del av uppbyggnaden av rättsväsendets

informationssystem (RI-systemet). Detta projekt, som påbörjades 1967, leds av

samarbetsorganet för rättsväsendets informationssystem, SARI (Ju 1968:59). Ett

av syftena med projektet är att genom ADB förenkla och förbättra

informationsutbytet mellan myndigheterna inom rättsväsendet. Ett annat är att

skapa underlag för planeringen inom myndigheterna och för den övergripande

planeringen inom rättsväsendet i stort.

 RI-systemet regleras i förordningen (1970:517) om rättsväsendets

informationssystem (RI-förordningen). Enligt denna skall det finnas ett

informationssystem grundat på ADB för att insamla, lagra, bearbeta och lämna

uppgifter som har samband med verksamheten inom polis-, åklagar- och

domstolsväsendet samt kriminalvården. Informationssystemet skall bestå av olika

delsystem.

 De system som hittills har utvecklats inom ramen för RI-projektet tillhör med

några undantag följande grupper:

- BROTTSRI. System för brottmålsförfarandet i vid mening hos polis, åklagare och

de allmänna domstolarna samt för förfarandet inom kriminalvården.

- RÄTTSDATA/LAGRI. System för diarieföring, beslutsregistrering, textbehandling

och informationssökning.

- PLANRI. System för planering och uppföljning inom rättsväsendet.

 Regeringen tillsatte den 30 juni 1994 (dir. 1994:60) en särskild utredare för

att se över formen för samordning av informationsförsörjningen inom

rättsväsendet. Utredningen, som antagit namnet RI-utredningen, har överlämnat

sitt betänkande, IT och verksamhetsförnyelse inom rättsväsendet (SOU 1995:32),

till regeringen den 17 mars 1995. I betänkandet har föreslagits att en ny

myndighet (Myndigheten för rättsväsendets informationsförsörjning, RIN) skall

inrättas för samordning inom rättsväsendets informationsförsörjning.

3.2 Kriminalregistret

Bestämmelser om kriminalregister finns i kriminalregisterlagen och

kriminalregisterkungörelsen. Som nämnts är kriminalregistret i praktiken en del

av PBR.

 Registret innehåller sådana uppgifter som främst behövs i domstolarnas

verksamhet för att brottsbalkens regler om sammanträffande av brott och

förändring av påföljder skall kunna tillämpas. I registret förs in uppgifter om

domar på fängelse, villkorlig dom, skyddstillsyn och överlämnande till särskild

vård liksom uppgifter om åtgärder enligt 34 kap. brottsbalken.Bötesstraff

antecknas inte i registret i andra fall än då förvandlingsstraff har ålagts.

 I registret skall vidare antecknas uppgifter om straffverkställighet, nåd och

resning. I registret finns också vissa uppgifter om påföljder som har ådömts i

något annat land.

3.3 Polisregister m.m.

3.3.1Polisregisterlagstiftningen

Bestämmelser om polisregister finns i polisregisterlagen och polis-

registerkungörelsen.

 Med polisregister avses enligt polisregisterlagen register som förs hos

Rikspolisstyrelsen eller någon annan polismyndighet för att tjäna till

upplysning om brott, för vilka någon har misstänkts, åtalats eller dömts, eller

om någons personliga förhållanden i övrigt.

 Enligt polisregisterlagen skall innehållet i polisregister begränsas till

uppgifter som är nödvändiga för att polisen skall kunna förebygga och uppdaga

brott samt fullgöra sin verksamhet i övrigt. Närmare föreskrifter om innehållet

i Rikspolisstyrelsens polisregister finns i 2-7 §§ polisregisterkungörelsen.

Dessa regler innebär bl.a. att det i polisregister, förutom sådana uppgifter som

skall antecknas i kriminalregistret, skall tas in uppgifter om vissa bötesdomar

och godkända strafförelägganden, åtalsunderlåtelser i vissa fall, beslut om

utvisning enligt 4 kap. 7 § utlänningslagen (1989:529), beslut om utlämning och

beslut om besöksförbud.

 Innehållet i polisregister är enligt 1 § polisregisterlagen inte begränsat

till anteckningar om påföljder. Med stöd av 2 § andra stycket polisregisterlagen

har i 6 § polisregisterkungörelsen föreskrivits att i polisregister får föras in

även uppgifter om den som är misstänkt för brott och uppgifter om någon annans

personliga förhållanden. Som villkor för sådan registrering gäller att denna är

nödvändig för att polisen skall kunna förebygga och uppdaga brott och att

uppgifterna är av särskild betydelse för brottsspaning.

 I polisregister får vidare tas in bl.a. uppgifter som har kommit in från annat

nordiskt land eller från en stat som är ansluten till Interpol eller från denna

organisation, under förutsättning att uppgiftens innehåll motsvarar en sådan

uppgift som enligt det föregående får antecknas i polisregister.

 I polisregisterlagen finns dessutom bestämmelser om vissa särskilda register

som inte utgör polisregister i polisregisterlagens mening. Bestämmelserna gäller

dels register hos Generaltullstyrelsen och andra tullmyndigheter i deras

brottsbekämpande verksamhet, dels ett register som förs hos Statens

kriminaltekniska laboratorium för dess sakkunnigutlåtanden.

3.3.2 Person- och belastningsregistret

PBR är det största polisregistret. Det är främst ett belastningsregister och

innehåller uppgifter om påföljder och därmed sammanhängande beslut som skall

antecknas enligt kriminalregister- eller polisregisterförfattningarna.

 Enligt 6 § polisregisterkungörelsen får i polisregister tas in uppgift om den

som är misstänkt för brott, om det är av särskild betydelse för brottsspaning.

Med stöd av denna bestämmelse registreras i PBR uppgifter enligt den s.k.

personbladsrutinen, som omfattar bl.a. den som är skäligen misstänkt för brott.

Personbladen ingår i RI-systemet. Uppgifter enligt personbladsrutinen är de

enda uppgifter om misstankar som förs in i PBR. Övriga uppgifter om misstankar

registreras i andra typer av polisregister.

 PBR förs med hjälp av ADB. Varken kriminal- eller polisregisterförfattningarna

är skrivna med utgångspunkt i att kriminal- eller polisregister skall vara

datoriserade. Det formella stödet för att föra PBR med ADB finns i stället i

förordningen (1970:517) om rättsväsendets informationssystem (RI-förordningen).

 Inom polisen används uppgifterna i PBR såväl vid spaning och brottsutredning

som vid ordnings- och trafikpolisverksamhet. Uppgifterna används också som

underlag i bl.a. körkortsärenden.

 Uppgifter ur PBR får under vissa förutsättningar användas också av andra

myndigheter, t.ex. i olika tillståndsärenden.

 Hos domstolar och åklagare används uppgifterna för handläggningen av brottmål.

3.3.3Vissa andra polisregister m.m.

Hos Rikspolisstyrelsen förs med stöd av polisregisterlagen flera andra register

än PBR. Dessa register används framför allt för brottsspaning. Hit hör bl.a.

brottsanmälansregistret, det allmänna spaningsregistret, signalements- och

känneteckensregistret, fingeravtrycksregistret, U-boken (med uppgifter om

utvisningar), del av Interpolregistret samt beslags- och analysregistret. Till

polisregistren hör också Finanspolisens analys- och spaningsregister. Dessa

register förs med hjälp av ADB. Dessutom finns det ett manuellt register,

fotoregistret.

 Även Säkerhetspolisens (SÄPO) register regleras av polisregisterlagen.

Särskilda föreskrifter för detta register finns i 2 § personal-

kontrollkungörelsen (1969:446). Registret är föremål för överväganden inom

regeringskansliet i anledning av SÄPO-kommitténs slutbetänkande (SOU 1990:51) -

Säkerhetspolisens arbetsmetoder, personalkontroll och meddelarfrihet.

 Rikspolisstyrelsen för dessutom andra register som inte är polisregister i

polisregisterlagens mening. Till dessa hör godsregistret och registret för

efterlysta fordon samt passregistret.

 Utöver de register som nämnts ovan förs vid olika polismyndigheter vissa

lokala register. Det gäller bl.a. lokala spaningsregister av typen

"tillhållsregister" samt register för intern samordning av pågående utredningar.

Även dessa register omfattas av polisregisterlagen. Dessutom finns det andra

typer av lokala register för vilka polisregisterlagen inte gäller, t.ex.

förundersökningsregister, dvs. tillfälliga register som gäller en viss

förundersökning.

3.4 Körkortsregistret

Körkortsregistret innehåller tre slag av uppgifter, nämligen identitets-

uppgifter, körkortsuppgifter och belastningsuppgifter. Belastningsuppgifterna

gäller dels uppgifter om sådana brott som anges i 83 § körkortsförordningen

(1977:722), dels vissa andra uppgifter, t.ex. om anmälan till länsstyrelse att

en körkortsinnehavare inte längre uppfyller förutsättningarna för att få ha

körkort.

 Körkortsregistret förs till sin huvuddel av Vägverket. I fråga om de uppgifter

om brott som anges i 83 § körkortsförordningen, förs dock registret av

Rikspolisstyrelsen. Denna del av registret kallas här körkortsregistrets

belastningsdel. Registreringen i belastningsdelen fyller huvudsakligen två

syften, den skall lämna underlag för prövningen i körkortsmål och den skall ge

information till åklagare och domstolar i trafikmål om tidigare

trafikbrottslighet.

 I körkortsregistrets belastningsdel antecknas uppgifter om domar, beslut om

åtalsunderlåtelse, strafförelägganden och förelägganden av ordningsbot,

varigenom körkortshavare, innehavare av traktorkort, innehavare av utländskt

körkort eller någon för vilken spärrtid löper har funnits skyldig till vissa

brott. Det gäller främst brott mot trafikbrottslagen, andra trafikförfattningar,

narkotikastrafflagen samt vissa brottsbalksbrott såsom misshandel och andra

våldsbrott. I fråga om de allra flesta brottsbalksbrott sker dock ingen

registrering, om påföljden stannat vid böter.

 Regleringen i körkortsregistret är följaktligen på en gång mera omfattande och

mera begränsad än registreringen i PBR; i vissa fall sker anteckning då

penningböter har dömts ut, i andra bara om påföljden är strängare än böter.

 Körkortsregistrets belastningsdel ingår i RI-systemet och förs således med

hjälp av ADB. Det författningsmässiga stödet för att föra registret med hjälp av

ADB finns i RI-förordningen.

3.5 Datalagen

PBR liksom de övriga datoriserade register som har beskrivits i det föregående

är personregister i den mening som avses i datalagen (1973:289). Därmed avses

register, förteckning eller andra anteckningar som förs med hjälp av ADB och som

innehåller personuppgift som kan hänföras till den som avses med uppgiften.

Datalagen innehåller allmänna bestämmelser om förande av personregister.

Reglerna är avsedda att skydda mot otillbörliga intrång i enskildas personliga

integritet och ställer upp villkor för bl.a. insamling av uppgifter, data-

behandling och användning av personregister.

 Personregister får inrättas bara av den som fått licens av Datainspektionen.

Härutöver kan Datainspektionens tillstånd krävas.

 Tillståndsplikten gäller för personregister som skall innehålla uppgifter som

allmänt sett kan antas medföra särskild risk för otillbörligt intrång i den

personliga integriteten. Tillstånd krävs bl.a. för personregister som innehåller

uppgifter om att någon misstänks eller har dömts för brott eller har undergått

påföljd för brott och andra liknande uppgifter. För att få tillstånd att

inrätta ett sådant register krävs - med visst undantag - synnerliga skäl.

 Undantagna från tillståndsplikt är s.k. statsmaktsregister, dvs. sådana

register vars inrättande har beslutats av riksdagen eller regeringen. PBR

liksom körkortsregistrets belastningsdel är statsmaktsregister. Även

statsmaktsregister står dock under Datainspektionens tillsyn. Det innebär bl.a.

att Datainspektionen har generell rätt att ta del av uppgifter i kriminal- och

polisregister. Om det behövs för att förebygga otillbörligt integritetsintrång,

skall Datainspektionen meddela föreskrifter även för statsmaktsregister i den

mån inte regeringen eller riksdagen har meddelat föreskrifter i samma

hänseende.

 Flera av de övriga polisregistren som redovisats i det föregående är dock inte

statsmaktsregister. I stället förs de efter tillstånd av Datainspektionen.

 Riksdagen har nyligen beslutat om ändringar i datalagen som gör det möjligt

för regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, Datainspektionen att

meddela närmare föreskrifter för personregister som ofta förekommer inom en viss

verksamhet för ett visst ändamål. Register som förs med stöd av sådana generella

regler undantas från tillståndsplikt (prop. 1993/94:217, bet. 1994/95:KU10,

rskr. 1994/95:35, SFS 1994:1485). Ändringarna trädde i kraft den 1 januari

1995.

3.6 Sekretesslagen

I 5 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100) finns regler om sekretess m.m. med hänsyn

främst till intresset att förebygga eller beivra brott. Bestämmelsen gäller

bl.a. för uppgifter i polisregister. En förutsättning för att sekretess skall

gälla är att det kan antas att syftet med beslutade eller förutsedda åtgärder

motverkas eller den framtida verksamheten skadas, om uppgiften röjs.

 Sekretessen gäller i första hand hos åklagar-, polis- och tullmyndigheterna.

Eftersom sekretessen gäller för uppgift som "hänför sig till" brottsförebyggande

eller brottsbeivrande verksamhet, följer sekretessen med uppgiften om den lämnas

vidare till en annan myndighet. Även en myndighet som i annan verksamhet bi-

träder åklagare eller polis i brottsbekämpande verksamhet är underkastad sekre-

tess till skydd för spaning och utredning.

 Bestämmelserna i 5 kap. 1 § sekretesslagen är till för att skydda det

allmännas brottsförebyggande och brottsbeivrande verksamhet. I 9 kap. 17 §

sekretesslagen finns korresponderande regler till skydd för enskildas integritet

när det gäller uppgifter i kriminalregistret eller i polisregister.

 Enligt 7 kap. 17 § sekretesslagen gäller vidare sekretess i verksamhet som

avser förande av eller uttag ur allmänt kriminalregister eller register som förs

enligt polisregisterlagen för uppgift som har tillförts registret. Sekretessen

enligt denna bestämmelse är absolut, dvs. något skaderekvisit ställs inte upp

som villkor för sekretessen. Uppgifter från registren får lämnas ut endast under

de förutsättningar som anges i kriminalregisterlagen eller polisregisterlagen

eller i förordning som har stöd i dessa lagar.

 Sekretessen enligt 7 kap. 17 § sekretesslagen gäller också i förhållande till

den enskilde. Som framgår nedan under kapitel 7 och 8 innehåller dock

kriminalregisterlagen och polisregisterlagen bestämmelser om utlämnande av

uppgifter till den registrerade själv.

 I 7 kap. 18 § sekretesslagen finns bestämmelser om sekretess för bl.a.

belastningsuppgifter som har tillförts körkortsregistret. I likhet med vad som

gäller enligt 7 kap. 17 § är sekretessen absolut.

4 Tidigare förslag m.m.

4.1 Tidigare förslag

Frågan om en författningsreglering av PBR har behandlats i olika sammanhang.

 Inom SARI utarbetades sålunda under 1981 rapporten Registerlagstiftning inom

BROTTSRI. I den på grundval av denna rapport utarbetade promemorian (Ds Ju

1985:8) Lag om brottsregister m.m. lades bl.a. fram ett förslag om att ersätta

PBR med ett nytt centralt brottsregister, benämnt det allmänna brottsregistret.

Vidare föreslogs en ny lag om brottsregister avsedd att reglera detta register.

Utöver sådana uppgifter som registrerades i PBR skulle brottsregisterlagen också

reglera det centrala kriminalvårdsregistret hos Kriminalvårdsstyrelsen. Enligt

promemorian skulle brottsregisterlagen ersätta kriminalregisterlagen.

Polisregisterlagen var däremot behövlig för regleringen av övriga centrala och

lokala polisregister.

 I prop. 1987/88:122 om ändringar i kriminal- och polisregisterlagarna m.m.,

som avsåg bl.a. förslag om enskildas möjligheter att få upplysningar om sig

själva, gjordes vissa ställningstaganden av betydelse för den framtida

utformningen av författningsregleringen. Bl.a. borde registreringen av påföljder

i körkortsregistret integreras med den registrering som skedde i PBR.

 Enligt propositionen borde man vidare överväga en lösning som innebar att

belastnings- och misstankeuppgifter skulle intas i skilda register. Därmed

skulle det öppnas möjlighet för insyn i belastningsregistret för den enskilde i

fråga om samtliga uppgifter om honom själv.

 Dessa uttalanden i propositionen lämnades utan erinran av riksdagen (bet.

1987/88:JuU34, rskr. 1987/88:283).

 Inom SARI tillsattes år 1988 en arbetsgrupp för att studera frågan om att

ersätta PBR och körkortsregistrets belastningsdel med ett nytt centralt

brottsregister. Arbetsgruppens bedömningar redovisades i SARI:s rapport 1989:2

Nytt kriminalregister m.m.

 Arbetsgruppens arbete var främst att studera den tekniska utformningen av den

framtida brottsregistreringen och i uppdraget ingick inte att lägga fram förslag

till författningsändringar. I arbetsgruppens rapport lämnas dock vissa

synpunkter också på författningarnas utformning. I det avseendet var en

utgångspunkt att det inte fanns några skäl att i sakligt hänseende göra några

större avvikelser från den registrering som sker i dag. Arbetsgruppens förslag

om bl.a. registerinnehåll, registerutdrag och gallring utformades därför på ett

sätt som ligger inom ramen för den registrering som i dag sker enligt kriminal-

och polisregisterförfattningarna och körkortsförordningen.

 Med dessa utgångspunkter föreslogs i rapporten att PBR och körkortsregistrets

belastningsdel skulle ersättas av ett kriminalregister för registrering av

ådömda påföljder och ett misstankeregister för registrering av brottsmisstankar.

Det senare registret var avsett för sådana uppgifter som i dag tas från

personbladen. Enligt rapporten borde båda registren regleras av en registerlag i

datalagens mening, dvs. det skulle framgå av lagtexten att registren fördes med

hjälp av ADB. För andra register inom polisen, såväl ADB-register som manuella

register, borde det fortfarande finnas en polisregisterlag.

 Vid anmälan av datalagsfrågor m.m. i 1991 års budgetproposition (prop.

1990/91:100 bil. 4 s. 16 f.) tog föredragande departementschefen upp frågan om

den framtida utformningen av brottsregistreringen. Departementschefen sade sig i

stort ansluta sig till SARI:s förslag till förändringar av lagstiftningen om

brottsregister samt att det fortsatta tekniska utvecklingsarbetet av

brottsregistreringen borde ske efter de riktlinjer som SARI föreslagit.

Departementschefen anmälde samtidigt att en promemoria med förslag till ny

brottsregisterlagstiftning var under utarbetande i Justitiedepartementet.

 I 1992 års budgetproposition (prop. 1991/92:100 bil. 3 s. 53 ff.) förklarade

sig den dåvarande departementschefen kunna ansluta sig till de överväganden som

tidigare gjorts i ärendet. Uppbyggande av brottsregistreringen borde således

utformas efter de riktlinjer SARI föreslagit. Vidare anmäldes att arbetet med

utformningen av förslaget till ny brottsregisterlagstiftning pågick inom

Justitiedepartementet, att utgångspunkten härvid var de förslag till kriminal-

och misstankeregister SARI lagt fram samt att de nya registren till sitt

innehåll i huvudsak borde motsvara vad som i dag registreras i PBR och registret

över påföljder som har betydelse i körkortsfrågor.

 I betänkandet 1991/92:JuU25 om nytt kriminalregister m.m. anförde justitie-

utskottet bl.a. att det inte fann anledning till erinran mot vad som anförts i

budgetpropositionen om riktlinjerna för uppbyggnaden av ett nytt

kriminalregister och ett nytt misstankeregister. Utskottet inskärpte dock vikten

av skyndsamhet i översynsarbetet och hänvisade till sina tidigare uttalanden på

området (bet. 1984/85:JuU27, 1987/88:JuU34 och 1990/91:JuU1).

 I 1993 års budgetproposition (prop. 1992/93:100 bil. 3 s. 46) anmäldes att

arbetet inom Justitiedepartementet lett fram till den aktuella

departementspromemorian, samt att promemorian nyligen hade remissbehandlats.

Vidare anmäldes att SARI påbörjat en studie med utgångspunkt i förslagen med

sikte på en översiktlig projektplan där riktlinjerna för det fortsatta arbetet

skall läggas fast. Riktlinjerna avsågs beskriva hur det fortsatta arbetet med

konstruktion och genomförande skulle bedrivas. Slutligen anmäldes att ett

förslag till en ny lagstiftning på området förbereddes med utgångspunkt i den

nämnda promemorian.

4.2 Europarådets rekommendation om användningen av personuppgifter inom

polissektorn m.m.

År 1987 antogs inom Europarådet en rekommendation, No. R (87) 15, om

användningen av personuppgifter inom polissektorn.

 Rekommendationen innehåller speciella dataskyddsregler för personuppgifter som

förs av en polismyndighet med hjälp av ADB. Med polisregister avses i

rekommendationen alla former av strukturerade personuppgifter som förs av en

polismyndighet i syfte att förhindra och bekämpa brott eller upprätthålla allmän

ordning. Endast sådana personuppgifter som är nödvändiga för att förhindra en

verklig fara eller bekämpa ett visst brott får samlas in, om inte den nationella

lagstiftningen tillåter ett mer omfattande uppgiftssamlande. Skilda kategorier

av lagrade uppgifter skall så långt som möjligt hållas åtskilda efter graden av

riktighet och tillförlitlighet. I synnerhet skall uppgifter som grundar sig på

fakta hållas åtskilda från uppgifter som grundar sig på omdömen eller personliga

värderingar.

 I oktober 1988 inledde Datainspektionen en granskning av Rikspolisstyrelsens

personregister. Granskningen syftade till att undersöka om nuvarande

författningsreglering av polisens rätt att registrera uppgifter om enskilda

svarade mot den europeiska rekommendationen om polisregister. Undersökningen

gällde också hur Rikspolisstyrelsens personregister förhöll sig till den

nuvarande författningsregleringen och till de föreskrifter som Datainspektionen

meddelat. I en skrivelse den 28 september 1989 överlämnade Datainspektionen

till regeringen en rapport över granskningen.

 I skrivelsen anges att inspektionen fått intrycket att Rikspolisstyrelsens

verksamhet med registren präglas av en strävan att undvika otillbörligt intrång

i den personliga integriteten. Samtidigt noteras dock att författningsregle-

ringen av polisens rätt att registrera uppgifter om enskilda personer är brist-

fällig mot bakgrund av den europeiska rekommendationen.Dessa brister anges bl.a.

avse vissa frågor avseende utlämnande av uppgifter från registren samt samman-

blandningen av belastnings- och misstankeuppgifter i PBR.

5 Regeringens utgångspunkter för förslaget

Den i dag gällande kriminal- och polisregisterlagstiftningen fick sin

huvudsakliga utformning på 60-talet. Inte minst med hänsyn till den tekniska

utvecklingen är det naturligt att lagstiftningen i flera avseenden framstår som

föråldrad. Som exempel kan nämnas att PBR, som alltså är ett enda register och

som förs med ADB, styrs av två olika lagar som dessutom utgår från att det förs

manuellt.

 Dagens lagstiftning har också inslag som kan uppfattas som brister i skyddet

för den personliga integriteten. Det gäller särskilt kravet på att uppgifter bör

hållas åtskilda efter graden av riktighet och tillförlitlighet. Sådana krav

framställs bl.a. i Europarådets rekommendation, No. R (87) 15, om användningen

av personuppgifter inom polissektorn. Ett exempel på att bekräftade och

obekräftade uppgifter antecknas i samma register är att uppgifter om såväl

ådömda påföljder som brottsmisstankar antecknas i PBR.

 En annan brist i dagens registerlagstiftning är den omfattande dubbel-

registrering av uppgifter som förekommer. Dubbelregistrering innebär dels en

ökad spridning av uppgifterna, dels ökade kostnader för registreringen.

Dubbelregistrering sker bl.a. genom att samma påföljder i stor utsträckning

antecknas i både PBR och i körkortsregistrets belastningsdel.

 En reformering av registerlagstiftningen framstår mot angiven bakgrund som

nödvändig. Detta är också något som riksdagen vid flera tillfällen har uttalat

(jfr bet. 1991/92 JuU25).

 I den ovan nämnda promemorian Lag om kriminalregister m.m. lades det fram

förslag om att ersätta den nuvarande centrala brottsregistreringen hos

Rikspolisstyrelsen med nya register. I promemorian föreslogs också ny

lagreglering av registren. Förslaget innebär införandet av en ny lag om

kriminalregister, i vilket endast påföljder och liknande skall tas in. Vidare

föreslogs en lag om misstankeregister, i vilket skall antecknas uppgifter om

skälig misstanke om brott enligt den s.k. personbladsrutinen. Därutöver

föreslogs det en ny lag om polisregister.

 Enligt regeringens mening bör en reformering av registerlagstiftningen bygga

huvudsakligen på de principer som angavs i promemorian. Att nu lägga fram ett

fullständigt förslag till reglering innebär dock vissa nackdelar. En reformering

i angiven riktning medför krav på teknisk uppbyggnad som tar flera år i anspråk.

Till följd härav skulle en framlagd lagreglering inte kunna träda i kraft förrän

om flera år. Förutsättningarna för regleringen kan då ha förändrats i väsentliga

hänseenden genom den utveckling som skett såväl inom som utom landet. I

sammanhanget kan nämnas att konventionen om ett europeiskt informationssystem

(EIS) och konventionen om en europeisk polisbyrå (Europolkonventionen)

förutsätter att det byggs upp informationssystem som innehåller uppgifter som är

av betydelse för polisunderrättelsetjänst. Dessutom kan konventionerna förväntas

innehålla förslag till bestämmelser som på andra sätt påverkar

registerlagstiftningens utformning.

 De angivna svårigheterna att nu genomföra en fullständig reformering av

registerförfattningarna bör emellertid inte tillåtas att ytterligare försena

uppbyggnaden av den registerstruktur som bör ersätta PBR. I denna proposition

lämnas därför för riksdagens godkännande förslag till riktlinjer för en sådan

uppbyggnad. Samtidigt bör dock den lagreglering som skall gälla på längre sikt

förberedas. Regeringen har därför beslutat direktiv till en utredning avseende

lagstiftningen om registreringen av påföljder, misstankar och uppgifter för

polisiära ändamål. Uppdraget omfattar att utarbeta förslag till en rättslig

reglering av belastningsregistret och misstankeregistret. Utredaren skall också

se över behovet av att författningsreglera polisunderrättelseregister och

DNA-register samt utarbeta förslag till en sådan reglering. Uppdraget skall

såvitt avser polisunderrättelse- och DNA-register redovisas senast den 31 mars

1996 och i övrigt senast den 31 mars 1997.

6 Ett belastnings- och ett misstankeregister

Regeringens förslag: PBR skall ersättas av ett

belastningsregister och ett nyinrättat misstanke-

register. Den registrering av påföljder m.m. som i

dag sker i körkortsregistrets belastningsdel skall

samordnas med registreringen i belastnings-

registret. I belastningsregistret skall tas in

uppgifter om ådömda påföljder och liknande.

 I misstankeregistret skall huvudsakligen tas

in uppgifter om den som är skäligen misstänkt för

brott enligt den s.k. personbladsrutinen.

 Promemorians förslag: Överensstämmer i sak med regeringens.

 Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna tillstyrker förslaget

eller lämnar det utan erinran.

 Rikspolisstyrelsen avstyrker att de uppgifter som för närvarande registreras i

körkortsregistrets belastningsdel skall registreras i det nya

belastningsregistret.

 Statskontoret anser att en författningsmässig reglering, särskilt i de delar

av brottsregistreringen som rör hanteringen av misstankeuppgifter, bör anstå i

avvaktan på att den tekniska översynen av BROTTSRI-systemen avslutas.

 Sveriges Advokatsamfund framför kritik mot bland annat förutsättningarna för

registrering i och utlämnande av uppgifter ur misstankeregistret och anser att

ärendet bör bli föremål för en parlamentarisk utredning.

 Skälen för regeringens förslag: Som tidigare har nämnts gäller för PBR skilda

regelkomplex beroende på om det är fråga om registrets användning som

kriminalregister eller som polisregister. För PBR:s användning som

kriminalregister gäller kriminalregisterlagen och för PBR i övrigt gäller

polisregisterlagen. Dessa lagar är skrivna för register som förs manuellt. I

praktiken förs dock PBR med stöd av ADB.

 Arbetet med ny registerlagstiftning bör inriktas på att regelverket skall

anpassas efter de faktiska förhållandena och de tekniska förutsättningar som

numera gäller. Vidare bör beaktas de övergripande principer som upptas i

Europarådets rekommendation, No. R (87) 15, om användningen av personuppgifter

inom polissektorn. Detta innebär bl.a. att olika kategorier av uppgifter så

långt det är möjligt skall hållas åtskilda efter graden av riktighet och

tillförlitlighet. I linje med rekommendationen bör först övervägas om uppgifter

om påföljder och misstankar bör delas upp och således tas in i olika register.

 Polisen använder uppgifterna i PBR bl.a. för sin brottsförebyggande och

brottsbekämpande verksamhet. För dessa ändamål har emellertid polisen även andra

register, t.ex. det allmänna spaningsregistret. Uppgifterna i PBR används också

av myndigheter i tillståndsärenden, av enskilda och myndigheter för

anställningsändamål och av domstolarna i den dömande verksamheten. En uppdelning

av PBR i ett register för påföljder m.m. och ett register för misstankar skulle

inte innebära att myndigheter eller enskilda går miste om någon information. För

de ändamål för vilka PBR används är det inte nödvändigt att uppgifter om

påföljder och misstankar finns i samma register. För den enskilde är det

dessutom en fördel om uppgifter om påföljder och misstankar finns i olika

register eftersom det öppnar en möjlighet för honom att få del av samtliga

belastningsuppgifter om sig själv.

 Enligt regeringens mening talar således starka skäl för att uppgifter om

påföljder och uppgifter om brottsmisstankar bör hållas åtskilda i olika

register. Riksdagen har vid flera tillfällen uttalat sig för en sådan uppdelning

(jfr bet. 1991/92 JuU25). Åtgärden stöds också av remissinstanserna. Med hänsyn

härtill bör en sådan uppdelning nu göras. Uppdelningen bör ske genom att PBR

ersätts av dels ett register i vilket endast påföljder och liknande tas in och

dels ett nyinrättat misstankeregister.I det senare registret skall antecknas

uppgifter om bl.a. den som är skäligen misstänkt för brott enligt den s.k.

personbladsrutinen.

 Därutöver bör övervägas en samordning av det nya belastningsregistret och

körkortsregistrets belastningsdel. Inledningsvis kan anmärkas att det i dag i

många fall sker en registrering samtidigt i såväl PBR som körkortsregistret. I

PBR antecknas varje år omkring 50 000 domar och av dessa antecknas hälften också

i körkortsregistret. I PBR antecknas årligen 50 000 strafförelägganden. Hur

många av dem som också antecknas i körkortsregistret är inte känt men det torde

röra sig om ett inte ringa antal. Antalet ordningsförelägganden som årligen

registreras i körkortsregistret är drygt 150 000. Dessa antecknas dock inte i

PBR.

 Körkortsregistrets belastningsdel har till syfte dels att lämna information

till åklagare och domstolar i trafikmål, dels att ge underlag för prövningen i

körkortsmål. Även om belastningsregistret och körkortsregistrets belastningsdel

således har delvis olika användningsområden talar enligt regeringens mening

övervägande skäl för en samordning. Uppgifterna i båda registren kommer i stor

utsträckning från samma källor och uppgifterna dubbelregistreras i dag i

betydande utsträckning. Till detta kommer att belastningsregistret och den del

av körkortsregistrets belastningsdel som innehåller uppgifter om brott förs av

en och samma myndighet, nämligen av Rikspolisstyrelsen. Särregleringen är

heller inte större än att bestämmelserna tämligen lätt kan samordnas, även om

specialregler för körkortsfrågor - t.ex. bestämmelser om utlämnande av uppgifter

- förmodligen inte kan undvikas helt och hållet. Härtill kommer att den totala

kostnaden för registren kan förväntas minska. Regeringen anser att fördelarna

med en samordning är större än nackdelarna. Registreringen av belastningsupp-

gifter i körkortsregistret bör därför samordnas med den övriga påföljds-

registreringen.

7 Belastningsregistret

7.1 Innehållet i registret

Regeringens förslag: Utgångspunkten skall vara att

registreringen i belastningsregistret skall

motsvara registreringen av belastningsuppgifter i

PBR. Frågan om den nedre gränsen för vilka brott

som registreras skall dock övervägas ytterligare.

Även beträffande körkortshavare m.fl. som enligt

83 § körkortsförordningen (1977:722) skall anteck-

nas i körkortsregistret bör utgångspunkten vara

att registrering av belastningsuppgifter skall ske

i samma utsträckning som i dag.

 Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. I promemorian

föreslogs dock att registrering skulle ske i fråga om samtliga brott, för vilka

strängare påföljd än penningböter kan dömas ut, oberoende av vilken påföljden

blivit i det enskilda fallet.

 Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna tillstyrker förslaget

eller lämnar det utan erinran.

 Rikspolisstyrelsen avstyrker förslaget med hänvisning till bl.a. att det

innebär en omfattande utvidgning av registreringen av belastningsuppgifter

jämfört med den registrering som i dag sker i polis- och körkortsregistret.

 Skälen för regeringens förslag: Anteckning i PBR görs i fråga om den som har

dömts till påföljd eller genom godkänt strafföreläggande bötfällts för brott mot

brottsbalken, lagen (1992:1602) om valuta och kreditreglering,

narkotikastrafflagen (1968:64), lagen (1991:1969) om förbud mot vissa

dopningsmedel, vapenlagen (1973:1176), vapenförordningen (1974:123) och 1 §

andra stycket eller 3-5 §§ lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott, om

inte endast penningböter är föreskrivet för brottet. När det gäller brott mot

andra författningar skall anteckning ske endast om dagsböter eller normerade

böter, lägst 1 000 kr har ålagts. Om det har dömts till gemensam påföljd för

flera brott gäller särskilda regler.

 Förutom påföljder registreras i PBR även vissa andra belastningsuppgifter. Det

gäller bl.a. uppgifter om den som har ålagts förvandlingsstraff för böter,

meddelats åtalsunderlåtelse i vissa fall om brottet enligt åklagarens bedömning

skulle ha lett till en annan påföljd än böter, utvisats på grund av brott,

utlämnats till annan stat, meddelats besöksförbud eller med tillämpning av 30

kap. 6 § brottsbalken har förklarats fri från påföljd.

 Brott mot trafiklagstiftningen registreras nära nog undantagslöst i

körkortsregistret. Samtidigt sker i vissa fall en registrering i PBR.

 Enligt 83 § körkortsförordningen (1977:722) antecknas i körkortsregistrets

belastningsdel uppgifter om domar, beslut om strafförelägganden och

förelägganden av ordningsbot, varigenom körkortshavare, innehavare av

traktorkort, innehavare av utländskt körkort eller någon för vilken spärrtid

löper har befunnits skyldig till vissa brott. Det gäller brott mot

trafikbrottslagen (1951:649) och motsvarande brott mot järnvägssäkerhetslagen

(1990:1157), vissa andra brott vid förande av motordrivet fordon eller spårvagn,

brott mot narkotikastrafflagen (1968:64) och brott mot lagen (1960:418) om

straff för varusmuggling i fråga om narkotika samt vissa brott mot brottsbalken

i de fall där annan påföljd än böter har dömts ut.

 Enligt 83 § fjärde stycket körkortsförordningen antecknas också

åtalsunderlåtelser i vissa fall. Det gäller åtalsunderlåtelse enligt 20 kap. 7 §

rättegångsbalken eller motsvarande bestämmelse i annan författning. Om beslutet

gäller brottsbalksbrott skall anteckning dock ske endast om brottet enligt

åklagarens bedömande skulle ha lett till annan påföljd än böter.

 Något behov av en mer omfattande förändring av innehållet i nuvarande PBR har

inte kommit fram. Utgångspunkten bör därför vara att registreringen i

belastningsregistret i huvudsak skall motsvara registreringen av belastnings-

uppgifter i PBR. Frågan om registreringsnivån skall dock övervägas av den ovan

nämnda utredningen. Därvid skall övervägas bl.a. i vilken utsträckning

bötespåföljder, åtalsunderlåtelser och rapporteftergifter skall registreras.

 Som har anförts inledningsvis bör registreringen av påföljder av betydelse för

körkortsfrågor integreras med den registrering av påföljder som skall ske inom

ramen för påföljdsregistret. Det finns enligt regeringens mening inte något som

ger anledning att begränsa den nuvarande registreringen av påföljder som har

betydelse för körkortsfrågor. Även beträffande körkortshavare m.fl. som enligt

83 § körkortsförordningen (1977:722) skall antecknas i körkortsregistret bör

alltså utgångspunkten vara att registrering av belastningsuppgifter skall ske i

samma utsträckning som i dag.

7.2 Gallring

Regeringens förslag: Bestämmelserna om när upp-

gifterna skall utgå ur registret och om rehabili-

tering skall ersättas med regler om gallring.

Gallringsreglerna skall utformas med utgångspunkt

i de bestämmelser som gäller i dag. Det skall

emellertid övervägas om det skall göras undantag

från gallring, varvid arkivlagens och arkivförord-

ningens bestämmelser skall beaktas.

 Promemorians förslag: Om den tilltalade frikänts eller liknande skall

uppgifterna tas bort ur registret och förstöras.I övriga fall skall uppgifterna

gallras och överlämnas till arkivmyndigheten.

 Remissinstanserna: De remissinstanser som yttrat sig i frågan har tillstyrkt

förslaget eller lämnat det utan erinran.

 Riksdagens ombudsmän, Kriminalvårdsstyrelsen, Rikspolisstyrelsen och

Riksarkivet framhäver dock vikten av att den valda terminologin stämmer överens

med den i arkivförfattningarna. De pekar härvid på att gallring enligt dessa

innebär förstöring. Riksarkivet föreslår att "gallras" i promemorieförslaget

ersätts med "avställas" och att "tas bort" ersätts med "gallras". Riksarkivet

anser vidare att frågor om bevarande och gallring inom rättsväsendets

informationssystem och informationshantering skall behandlas i ett större

sammanhang, i vilket man måste ta hänsyn till hela kedjan av information hos

polis, åklagare, domstol och kriminalvård.

 Riksdagens ombudsmän ifrågasätter om de belastningsuppgifter som skall tas in

registret i verkligen har så stor betydelse för forskningen att de i strid med

integritetshänsynen bör arkiveras sedan de gallrats ur registret.

 Skälen för regeringens förslag: Enligt 7 § kriminalregisterlagen skall en

uppgift som intagits i kriminalregistret utgå bl.a. om högre rätt frikänt någon

eller ändrat till en påföljd som inte skall vara registrerad eller om hovrätt

har upphävt tingsrätts beslut om förvandlingsstraff för böter. Detsamma gäller

om den registrerade har avlidit eller fyllt 80 år. Motsvarande bestämmelser

finns avseende polisregister i 14 § polisregisterkungörelsen och för

körkortsregistrets del i 92 § körkortsförordningen.

 Bestämmelserna om när en uppgift skall utgå ur ett register skall hållas isär

från regler om s.k. rehabilitering, dvs regler som innebär att innehållet i ett

utdrag begränsas med hänsyn till att den registrerade varit ostraffad under ett

antal år. Regler om rehabilitering finns i 10 § kriminalregisterlagen. Enligt

vad som föreskrivs i denna paragraf skall uppgifter om ådömda påföljder inte

lämnas ut om den dömde efter domen (eller frigivningen för det fall påföljden är

fängelse) varit ostraffad i 10 år. Motsvarande bestämmelser för polisregister

finns i 7 § polisregisterlagen. Fristen är också här normalt tio år. I fråga om

böter gäller dock fem år.

 Rehabiliteringsreglerna gäller inte för vissa myndigheter i de fall dessa

begär att få ett fullständigt utdrag (10 § femte stycket kriminalregisterlagen

och 7 a § polisregisterlagen).

 Bestämmelserna i 14 § polisregisterkungörelsen om när uppgifter skall utgå har

i praktiken tolkats så att uppgifter som finns i PBR och som faller under

paragrafen förstörs. I vissa fall har emellertid uppgifterna på grund av

rehabilitering tagits ut ur registret och lagrats på särskilda magnetband.

Förfarandet kallas avställning. Avsikten är att de äldre uppgifterna inte skall

belasta själva ADB-registret men ändå finnas tillgängliga, om en därtill

berättigad myndighet skulle begära ett fullständigt utdrag ur registret.

Gallring av avställda uppgifter förekommer inte.

 Enligt uppgift från Rikspolisstyrelsen har det aldrig förekommit någon begäran

om fullständigt utdrag från PBR. Enligt SARI:s rapport Nytt kriminalregister

m.m. (s. 130) har det vid kontroll av det avställda materialet visat sig att det

har sådana tekniska brister att det inte skulle kunna användas för att ta fram

ett fullständigt utdrag, om någon skulle begära det.

 Dessutom finns hos Rikspolisstyrelsen äldre kriminalregistermaterial från

tiden före år 1945, som aldrig förts över till PBR. Vid datoriseringen ansågs

uppgifter som var äldre än 25 år i regel sakna intresse. Enligt 5 §

kriminalregisterkungörelsen skall anteckning om dom eller beslut före den 1

januari 1945 inte tas med i utdrag till myndighet. I stället skall det anges i

utdraget att det finns äldre anteckningar. Med stöd av 6 § kungörelsen kan dock

myndighet begära att få del av de äldre uppgifterna. Någon sådan begäran har

emellertid aldrig gjorts.

 Vid bedömande av om och hur uppgifterna skall bevaras i framtiden skall

arkivlagens (1990:782) och arkivförordningens (1991:446) bestämmelser

uppmärksammas. I arkivlagen finns bestämmelser om arkiv hos bl.a. statliga

myndigheter. Enligt arkivlagen får allmänna handlingar gallras, varmed avses

förstöras. Huvudregeln är dock att handlingarna skall bevaras. Gallring skall

ske med beaktande av att arkiven är en del av det nationella kulturarvet och på

sådant sätt att det återstående arkivmaterialet fyller ändamålen med arkiven,

dvs. rätten att ta del av allmänna handlingar, behovet av information för rätts-

skipningen och förvaltningen samt forskningens behov.

 Om grund för registrering inte längre föreligger (jfr 7 § kriminal-

registerlagen och 14 § polisregisterkungörelsen), t.ex. vid frikännande dom, bör

uppgifterna i registret förstöras. Med arkivlagens terminologi skall uppgiften

alltså gallras.

 Det kan emellertid också hända att uppgifterna efter en tid anses sakna

aktualitet (jfr 10 § kriminalregisterlagen och 7 § polisregisterlagen). I dag

får de rehabiliterade uppgifterna lämnas ut endast i mycket begränsad

omfattning. Rätten att få fullständiga uppgifter har i praktiken utnyttjats

sällan eller aldrig. Behovet av dessa uppgifter kan följaktligen inte vara

särskilt stort. Det kan därför med fog påstås att reglerna i sin nuvarande

utformning inte fyller något behov. Bestämmelserna om rehabilitering bör därför

ändras.

 I promemorian har föreslagits att uppgifterna efter tidsfristens utgång skall

gallras och överlämnas till arkivmyndigheten. Av bestämmelsens utformning

framgår att uppgifterna skall bevaras.Som vissa remissinstanser har påpekat är

det angeläget att termen gallring har samma betydelse i olika författningar. Med

beaktande av att uttrycket gallras i arkivlagen används i betydelsen förstöras

anser regeringen att den i promemorian föreslagna lösningen är mindre lämplig.

Mot bakgrund av de nu gällande arkivförfattningarna bör inte heller bestämmelsen

ändras så att man i stället för gallring talar om avställning. Eftersom be-

lastningsregistret kommer att innehålla känsliga uppgifter bör utgångspunkten i

stället vara att uppgifterna skall gallras, dvs. förstöras, efter utgången av

viss tid.

 Vid bestämmande av när gallring skall ske bör utgångspunkten vara de i dag

gällande bestämmelserna om borttagande och rehabilitering. Det bör emellertid

övervägas om det skall medges undantag från gallring, varvid arkivlagens och

arkivförordningens bestämmelser bör beaktas. Det har överlämnats till

utredningen att göra de närmare övervägandena i denna fråga.

7.3 Utlämnande av uppgifter

Regeringens förslag: Utgångspunkten skall vara att

myndigheter och enskilda skall få del av uppgifter

i belastningsregistret i samma utsträckning som i

dag.

 Promemorians förslag: Överensstämmer huvudsakligen med regeringens förslag.

 Remissinstanserna: De remissinstanser som yttrat sig i frågan har tillstyrkt

förslaget eller lämnat det utan erinran.

 Datainspektionen anser dock att det är en brist att det inte närmare har

övervägts om begränsningar i uppgiftslämnandet kunnat ske. Beträffande

uppgiftslämnandet till den officiella rättsstatistiken anser Datainspektionen

att det är betänkligt att en icke polisiär myndighet vid sidan av

Rikspolisstyrelsen får föra ett belastningsregister utan lagreglering och anser

att det bör övervägas om inte Rikspolisstyrelsen bör ansvara för framställningen

av den officiella statistiken för rättsväsendet.

 Kriminalvårdsstyrelsen, Socialstyrelsen, Luftfartsverket, Utlänningsnämnden

och Länsstyrelsen i Stockholms län förespråkar i olika avseenden en utvidgad

rätt till uppgifter ur registret.

 SARI anser att frågan om ett analysregister för statistik bör tas med i bilden

vid den fortsatta utredningen.

 Justitiekanslern anser att förutsättningarna för utlämnande av uppgifter för

ADB-behandling i en utländsk stat är angelägen att belysa.

 Skälen för regeringens förslag: Enligt 9 och 11 §§ kriminalregisterlagen har

den enskilde en oinskränkt rätt att få ett utdrag innehållande samtliga icke

rehabiliterade uppgifter om sig själv. När det gäller polisregister däremot är

den enskildes rätt att få upplysningar om sig själv begränsad. Den huvudsakliga

anledningen är att polisregister också innehåller uppgifter av betydelse för

brottsspaning. Den begränsning som gäller är framför allt att det i utdrag till

enskild inte skall tas med uppgift om misstanke för brott, om inte åtal har

väckts för brottet. Vidare gäller att bötesbrott redovisas endast i begränsad

omfattning.

 Enligt 3 § första stycket tredje punkten polisregisterlagen kan enskilda under

vissa förutsättningar få utdrag ur polisregister beträffande någon annan

enskild. Det gäller dels arbetsgivare i vissa fall om det behövs för att pröva

den som söker anställning, dels om regeringen meddelar dispens efter individuell

prövning och den enskilde kan styrka att hans rätt är beroende av upplysningen.I

fråga om innehållet i utdraget gäller enligt polisregisterkungörelsen samma

begränsningar som när det gäller sådant utdrag som en enskild kan få beträffande

sig själv enligt polisregisterlagen.

 Enligt 8 § första stycket kriminalregisterlagen och 3 § första stycket första

punkten polisregisterlagen har Riksdagens ombudsmän, Justitiekanslern,

Justitieombudsmannen, Datainspektionen, Rikspolisstyrelsen, Statens

invandrarverk, Alkoholinspektionen, länsstyrelse, länsrätt, polis- och

åklagarmyndighet samt domstol rätt till uppgifter ur PBR. Andra myndigheter har

enligt 8 § andra stycket kriminalregisterlagen och 3 § första stycket andra

punkten polisregisterlagen rätt till utdrag ur registret om och i den

utsträckning regeringen för ett visst slag av ärenden ger tillstånd till det.

Regeringen har också möjlighet att föreskriva att uppgiftslämnandet får

begränsas.

 Enligt 12 § kriminalregisterlagen och 9 § polisregisterlagen får uppgifter

lämnas till den officiella statistiken och för andra forskningsändamål.

Brottsförebyggande rådet har beställaransvaret för den officiella statistiken

för rättsväsendet och kan välja mellan att själv producera statistiken eller

lägga ut ansvaret på annan.

 Enligt 13 § kriminalregisterlagen får enligt regeringens föreskrifter uppgift

om utländsk medborgare lämnas till dennes hemland. Uppgifter får också lämnas

till en annan stat vid överförande av straffverkställighet. Vidare kan

regeringen lämna tillstånd till att uppgifter även i andra fall får lämnas ut

till en myndighet i främmande stat. Enligt 4 § polisregisterlagen får

upplysningar i vissa fall lämnas till utländska myndigheter. Det gäller bl.a.

polis- och åklagarmyndigheter i nordiska länder eller i en stat som är ansluten

till Interpol.

 I sin rapport rörande Rikspolisstyrelsens register och i det aktuella

lagstiftningsärendet har Datainspektionen mot bakgrund av den europeiska

rekommendationen satt i fråga om inte omfattningen av det nuvarande utlämnandet

av uppgifter bör begränsas. Några konkreta förslag eller synpunkter i fråga om

sådan begränsningar har dock inte lämnats.

 Självfallet talar integritetsaspekter för att uppgifter om ådömda påföljder

inte bör lämnas ut om det inte finns vägande skäl för det. Å andra sidan måste

uppgifter ur registren få användas i den utsträckning som motsvarar syftet med

registreringen. Det finns enligt regeringens mening inte anledning att för

närvarande förändra de regler som i dag gäller för uppgiftslämnande ur

registren. Utgångspunkten bör därför vara att myndigheter och enskilda bör få

del av uppgifter i registret i samma utsträckning som i dag. Den nya

registerstrukturen och det ökade kravet på uppgiftslämnande till utländska

myndigheter medför dock att reglerna på sikt måste förändras. Uppgiften att

föreslå sådana förändringar bör anförtros den ovan nämnda utredningen.

8 Misstankeregistret

8.1 Innehållet i registret

Regeringens förslag: Utgångspunkten skall vara att

det i misstankeregistret registreras samma upp-

gifter som enligt den s.k. personbladsrutinen. I

registret skall alltså föras in uppgift bl.a. om

den som har fyllt 15 år och som är skäligen miss-

tänkt för brott. Därutöver skall i registret också

antecknas talan om förvandling av böter.

 Promemorians förslag: Misstankeregistret skall innehålla uppgift om den som

har fyllt 15 år och som är skäligen misstänkt för brott och om den mot vilken

det inletts talan om förvandling av böter.

 Remissinstanserna: En majoritet av de remissinstanser som yttrat sig i frågan

är positiva till förslaget. Vissa synpunkter har dock framförts.

 Länsstyrelsen i Stockholms län anser att det är angeläget att även den som är

under 15 år registreras eftersom misstankeregistret skall användas främst för

samordning av olika brottsutredningar beträffande samma person.

 Sveriges Advokatsamfund anmärker att det av den i promemorian föreslagna

lagtexten inte kan utläsas vem som skall ansvara för bedömningen av om skälig

misstanke föreligger.

 Skälen för regeringens förslag: Som nämnts i det föregående får i

polisregister tas in uppgift om den som är misstänkt för brott om det är av

särskild betydelse för brottsspaning. Med stöd av denna bestämmelse registreras

i PBR uppgifter enligt den s.k. personbladsrutinen.

 Enligt Rikspolisstyrelsens föreskrifter och allmänna råd för per-

sonbladsrutinen (FAP 441-2) åligger det lokal polismyndighet, och i vissa fall

tull- och åklagarmyndighet, att upprätta ett personblad, personblad 1, om den

som har fyllt 15 år är skäligen misstänkt för

 a. brott mot brottsbalken,

 b. brott mot trafikbrottslagen,

 c. brott mot narkotikastrafflagen,

 d. valutaförordningen (1959:264) och

 e. brott mot andra lagar eller författningar då för brottet är stadgat svårare

straff än böter eller disciplinstraff.

 I föreskrifterna görs undantag från registreringen bl.a. för vissa brott mot

brottsbalken och trafikbrottslagen.

 Personblad skall också upprättas beträffande en person som på begäran av

utländsk myndighet hörs som misstänkt för i utlandet begånget brott av nyss

angivet slag. Det skall också upprättas beträffande en person som begärts

utlämnad till utlandet. Vidare skall personblad upprättas beträffande person som

av utländsk polis hörts som misstänkt för i utlandet begånget brott av sådant

slag att det omfattas av personbladsrutinen och målet har överlämnats direkt

till svensk åklagarmyndighet för beslut i åtalsfrågan samt beträffande person i

mål där beslut att inte väcka åtal har redovisats till Rikspolisstyrelsen men

talan därefter väckts efter överprövning.

 Sedan åklagaren har fattat beslut i åtalsfrågan upprättas ytterligare ett

personblad, personblad 2. Även detta sänds till Rikspolisstyrelsen.

 Uppgifterna från personbladen registreras i PBR.

 De nya misstankeregistret är avsett att ersätta den registrering av uppgifter

enligt personbladsrutinen som i dag sker i PBR. Misstankeregistret är således i

första hand avsett för samordning av pågående brottsutredningar beträffande

samma person. Registret kommer också att ha en viss betydelse för brottsspaning

och vid olika lämplighetsprövningar men dessa användningsområden är av sekundär

betydelse.

 Det har inte framkommit något som i fråga om vilka uppgifter som bör

registreras ger anledning till någon mera betydande avvikelse från den nuvarande

ordningen. I registret skall alltså i första hand föras in uppgifter om bl.a.

den som har fyllt 15 år och som är skäligen misstänkt för brott som omfattas av

personbladsrutinen. Uttrycket skälig misstanke knyter an till reglerna om

förundersökning i brottmål i 23 kap. 18 § rättegångsbalken. Det bör vara ett

uppdrag för den tidigare nämnde utredaren att överväga vilka ytterligare

uppgifter som kan behöva tas in i registret.

 Utöver anteckningar som i dag sker enligt personbladsrutinen bör i registret

också antecknas talan om förvandling av böter. Anteckning därom sker i dag i

polisregister med stöd av 6 § polisregisterkungörelsen. Även i dessa fall kan

uppkomma liknande samordningsfrågor som i fråga om brottsmisstankar (se t.ex. 15

§ andra stycket och 19 § bötesverkställighetslagen, 1979:189).

8.2 Gallring

Regeringens förslag: Utgångspunkten skall vara att

uppgifterna i misstankeregistret skall gallras,

dvs. förstöras, när misstanken har prövats, t.ex.

genom att förundersökningen har avslutats utan att

åtal väckts, åtalet har lagts ned eller saken har

prövats av domstol.

 Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens med den avvikelsen att

det i promemorian sägs att uppgifterna skall utgå ur registret.

 Remissinstanserna: De remissinstanser som yttrat sig i frågan har tillstyrkt

förslaget eller lämnat det utan erinran. Synpunkter har dock lämnats på

enskildheter i förslaget.

 Riksdagens ombudsmän, Kriminalvårdsstyrelsen och Riksarkivet gör samma

anmärkningar som beträffande belastningsregistret, avsnitt 7.2.

 Skälen för regeringens förslag: Enligt 14 § polisregisterkungörelsen skall

uppgifter utgå ur PBR bl.a. om misstanke som antecknats inte längre föreligger

eller när den registrerade har fyllt 80 år, allt under förutsättning att det kan

ske med hänsyn till registrets tekniska beskaffenhet. Misstankeregistrets

uppgift är i första hand att tjäna som underlag för en samordning av olika

ärenden beträffande samma person. En uppgift om en brottsutredning är av

betydelse för samordningen av olika ärenden bara så länge saken som omfattas av

utredningen inte slutligen prövats. När ärendet är avslutat finns det därför

inte någon anledning att behålla uppgiften i misstankeregistret. Huvudregeln bör

enligt regeringens mening därför vara att uppgifterna skall finnas kvar i

registret till dess misstanken har prövats, t.ex. genom att förundersökningen

har avslutats utan att åtal väckts, åtalet har lagts ned eller saken har prövats

av domstol. När detta har skett bör uppgifterna gallras, dvs. förstöras. I vissa

fall, t.ex. om vederbörande har dömts för brottet, kan uppgifterna komma att

föras över till andra register.

 Vad som nu har sagts om uppgifter om brottsmisstanke bör i motsvarande delar

gälla också för talan om förvandling av böter.

8.3 Utlämnande av uppgifter

Regeringens förslag: Utgångspunkten skall vara att

myndigheter och enskilda skall få del av uppgifter

i misstankeregistret i samma utsträckning som de i

dag har rätt till motsvarande uppgifter i PBR.

 Promemorians förslag: Överensstämmer huvudsakligen med regeringens förslag med

den avvikelsen att det i promemorian föreslås att den enskilde skall få del av

uppgifterna när han enligt 23 kap. 18 § rättegångsbalken har underrättats om

misstanken.

 Remissinstanserna: De flesta av de remissinstanser som har yttrat sig i frågan

tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran.

 Datainspektionen anser att det är en brist att det inte närmare har övervägts

om begränsningar i uppgiftslämnandet kunnat ske. Datainspektionen, liksom Malmö

tingsrätt och Sveriges advokatsamfund, anser vidare att det bör belysas om en

enskild part i ett förvaltningsärende har rätt att få del av uppgifter ur

registret med stöd av förvaltningslagen (1986:223).

 Kriminalvårdsstyrelsen, Socialstyrelsen och Utlänningsnämnden har i olika

avseende förespråkat en utvidgad rätt till uppgifter ur registret.

 Datainspektionen avstyrker, på samma skäl som anförts beträffande

belastningsregistret, att uppgifter skall lämnas för framställning av den

officiella statistiken.

 Skälen för regeringens förslag: Beträffande skälen för regeringens förslag

hänvisas till vad som har sagts beträffande påföljdsregistret, avsnitt 7.3. Det

ingår dock i den tidigare nämnda utredarens uppdrag att överväga hur

bestämmelserna bör utformas, bl.a. vad avser den enskildes rätt till uppgifter

ur registret.

9 Genomförande

Inom SARI pågår ett utvecklingsarbete som gäller utformningen av datasystemen

för misstanke- och kriminalregistret. Som nämnts ovan under 3.1 har dessutom

frågan om formen för samordning av informationsförsörjningen inom rättsväsendet

setts över av RI-utredningen. De riktlinjer som läggs fram i denna proposition

medför krav på betydande förändringar i fråga om den lagstiftning som skall

omgärda den centrala brottsregistreringen. Ett genomförande av förslagen i sin

helhet torde förutsätta att det systemtekniska arbetet har slutförts.

Sammanfattning av departementspromemorian

Lag om kriminalregister, m.m. (Ds 1992:32)

Inom ramen för det arbete som görs inom Samarbetsorganet för rättsväsendets

informationssystem, SARI, har lagts förslag om att ersätta den nuvarande

centrala brottsregistreringen hos Rikspolisstyrelsen med nya register.

Författningsbestämmelser för brottsregistreringen finns i lagen (1963:197) om

allmänt kriminalregister och lagen (1965:94) om polisregister m.m.

 I denna promemoria läggs fram förslag till en författningsreglering av den

framtida brottsregistreringen.

 Promemorian innehåller förslag till tre olika författningar, nämligen en

kriminalregisterlag, en lag om misstankeregister och en lag om polisregister. I

anslutning till dessa lagar läggs också fram förslag till för-

ordningsbestämmelser.

 Enligt förslagen skall den centrala registreringen av påföljder ske i ett

register, kriminalregistret. I detta register skall också ingå sådana påföljds-

uppgifter som för närvarande antecknats i körkortsregistret.

 Vidare skall ett särskilt misstankeregister inrättas. I detta skall antecknas

uppgifter om skälig misstanke om brott.

 Polisregisterlagen skall gälla för de register som förs av polisen för

spanings- och utredningsändamål.

 I vissa delar innebär förslagen en anpassning till hur den centrala

brottsregistreringen i dag är anordnad tekniskt. I fråga om registrens innehåll

och utlämnande av uppgifter behålls i huvudsak den nuvarande ordningen. Vissa

förändringar föreslås bl.a. i fråga om gallring.

 I promemorian tas dessutom upp vissa andra frågor, bl.a. polisens registrering

av s.k. förspaningsuppgifter. Promemorieförslaget innebär att datoriserade

förspaningsregister inte bör få inrättas.

Remissinstanserna - departementspromemorian

Lag om kriminalregister, m.m. (Ds 1992:32)

Riksdagens ombudsmän, Justitiekanslern, Hovrätten för Övre Norrland, Malmö

tingsrätt, Kammarrätten i Jönköping, Länsrätten i Göteborgs och Bohus län,

Domstolsverket, Riksåklagaren, Kriminalvårdsstyrelsen, Rikspolisstyrelsen,

Brottsförebyggande rådet, Datainspektionen, Samarbetsorganet för rättsväsendets

informationssystem (Ju 1968:59), Datalagsutredningen (Ju 1989:02), Över-

befälhavaren, Socialstyrelsen, Postverket, Trafiksäkerhetsverket,

Luftfartsverket, Generaltullstyrelsen, Statistiska Centralbyrån, Statskontoret,

Riksrevisionsverket, Stockholms universitet, Lunds universitet, Riksarkivet,

Statens invandrarverk, Utlänningsnämnden, Länsstyrelsen i Stockholms län,

Länsstyrelsen i Västernorrlands län, Sveriges Advokatsamfund, Svenska Arbets-

givareföreningen, Landsorganisationen i Sverige, Landstingsförbundet,

Kommunförbundet, Tjänstemännens Centralorganisation, Centralorganisationen

SACO/SR, Sveriges Domareförbund, Föreningen Sveriges åklagare, Föreningen

Sveriges polischefer, Svenska Polisförbundet, Föreningen för allmänna ombud i

körkortsfrågor, Medborgarrättsrörelsen.

 Sammanställning över remissyttranden har upprättats inom Justitiedepartementet

och finns tillgängliga i lagstiftningsärendet (dnr 92-1623).

Justitiedepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 30 mars 1995

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],

Hjelm-Wallén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Heckscher, Hedborg,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet Freivalds

Regeringen beslutar proposition 1994/95:144 Riktlinjer för registreringen av

påföljder m.m.