Regeringens skrivelse

1996/97:49

Lägesrapport i fråga om den ekonomiska brottsligheten

Skr.

1996/97:49

Regeringen överlämnar denna skrivelse till riksdagen.

Stockholm den 31 oktober 1996

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Laila Freivalds

 (Justitiedepartementet)

Skrivelsens huvudsakliga innehåll

Skrivelsen innehåller den första av de årliga rapporter om läget beträffande den

ekonomiska brottsligheten, som regeringen i fortsättningen kommer att redovisa

till riksdagen.

 I skrivelsen redovisas översiktligt de åtgärder som har vidtagits eller som

planeras för att förverkliga den strategi för samlade åtgärder mot den

ekonomiska brottsligheten, som regeringen beslutade i april 1995. Åtgärderna är

av många slag och avser bl.a. lagstiftning, myndigheternas organisation och

arbetssätt, internationellt samarbete, näringslivets insatser samt forskning om

ekonomisk brottslighet.

 Till de åtgärder som genomförts hör effektivare lagstiftning om skattebrott

och näringsförbud, införandet i alla län av ett regionalt samverkansorgan för

bekämpning av ekonomisk brottslighet, ny ekoutbildning för åklagare och poliser,

effektivare rutiner för brottsutredning vid konkurs, inrättande av en delegation

för samordning av åtgärder mot EU-bedrägerier samt bättre stöd för näringslivets

affärskontroll.

 Utredningar eller projekt pågår inom bl.a. följande områden:

- regler om företagsbot, miljöbrott, penningtvätt, skattekontroll, sekretess och

bolagsorgans ansvar

- sanering av utsatta branscher

- ökad kontroll i samband med tillståndsgivning, tillsyn och upphandling

- åtgärder mot bolagsplundring

- snabbare handläggning av ekobrottmål

- forskning om ekonomisk brottslighet.

Regeringen har uppdragit åt Riksåklagaren och Rikspolisstyrelsen att avarbeta

arbetsbalanserna av ekobrottmål. En arbetsgrupp har tillsatts inom

Justitiedepartementet för att föreslå åtgärder mot internationell ekonomisk

brottslighet.

 Regeringen har i 1997 års budgetproposition dragit upp riktlinjerna för en

organisationsreform som bl.a. innebär att det under 1997 inrättas en ny

myndighet, Ekobrottsmyndigheten, med operativa och samordnande uppgifter.

Förslag utarbetas om en särskild organisation inom skatteförvaltningen för

utredning av skattebrott.

Innehållsförteckning

1 Bakgrund................................................... 4

 1.1 Regeringens strategi mot den ekonomiska brottsligheten 4

 1.2 Genomförandet av strategin ......................... 5

2 Inriktningen av det fortsatta reformarbetet................ 6

3 Effektivare myndigheter.................................... 9

 3.1 En ny myndighetsstruktur............................ 9

 3.2 Utvecklande av myndigheternas kompetens............. 12

 3.3 Styrning och uppföljning av myndigheternas verksamhet 14

 3.4 Register och sekretess.............................. 17

4 Förstärkt skattekontroll................................... 18

5 Vissa näringslivsfrågor.................................... 21

6 Branschsanering, upphandling och åtgärder mot bolagsplundring m.m.

 23

7 Penningtvätt, konkurs och processfrågor.................... 26

8 Effektivare sanktionsregler................................ 29

9 Internationellt arbete..................................... 31

10 Forskning och information.................................. 34

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 31 oktober

1996............................................................. 36

1 Bakgrund

1.1 Regeringens strategi mot den ekonomiska brottsligheten

Regeringen beslutade i april 1995 om en strategi för samhällets samlade åtgärder

mot den ekonomiska brottsligheten. Strategin redovisades i en skrivelse till

riksdagen (skr. 1994/95:217). Innehållet i strategin grundar sig delvis på

synpunkter och förslag som lagts fram år 1994 av Riksdagens revisorer i

rapporten Den ekonomiska brottsligheten och rättssamhället.

 I strategin slås fast som ett övergripande mål att påtagligt minska den

ekonomiska brottsligheten genom åtgärder som innebär en kraftig förstärkning av

samhällets samlade insatser mot sådan kriminalitet.

 Åtgärder skall vidtas som innebär en effektivisering när det gäller att

förebygga, upptäcka, utreda och lagföra ekonomisk brottslighet. En ökad tonvikt

skall läggas vid det förebyggande arbetet. Det innebär bl.a. att kontrollen

skall effektiviseras och att myndigheterna skall utveckla ett problemorienterat

arbetssätt.

 Kampen mot den ekonomiska brottsligheten skall vara en prioriterad verksamhet

för myndigheterna. Särskild vikt skall läggas vid att samordna myndigheternas

prioriteringar och utveckla myndigheternas samarbete samt att höja kunskaperna

och myndighetskompetensen i fråga om ekonomisk brottslighet.

 En annan huvudpunkt i strategin är att näringslivet måste ta ett ökat ansvar i

kampen mot den ekonomiska brottsligheten, bl.a. genom att utveckla affärsetik

och kontroll.

 För att genomföra dessa mål i fråga om bekämpning av ekonomisk brottslighet

redovisas i strategin ett brett upplagt åtgärdsprogram inom en rad områden,

bl.a.

- förstärkt skattekontroll och förenklad skattelagstiftning

- förbättrad myndighetsstruktur

- gemensamma kontrollaktioner från myndigheterna

- affärsetik, internkontroll och affärskontroll inom näringslivet

- snabbare utredning och process

- effektivare rutiner i samband med konkurs

- förbättrad lagstiftning om bolagsstyrelser, revisorer m.m.

- uppföljning av bankkrisen

- sanering av utsatta branscher

- kontroll i samband med tillståndsgivning m.m.

- effektivare lagstiftning om penningtvätt

- effektivare sanktionsregler

- aktivt internationellt arbete, bl.a. inom EU

- ökad forskning

- information till allmänheten

- effektivare styrning och uppföljning av myndigheternas verksamhet.

Riksdagen hade inget att erinra mot den framlagda strategin (bet. 1994/95:JuU25,

rskr. 1994/95:412).

1.2 Genomförandet av strategin

Inom regeringen svarar justitieministern för samordning av åtgärder mot

ekonomisk brottslighet och därmed för genomförandet av strategin mot sådan

brottslighet.

 För att biträda justitieministern i dessa frågor inrättades genom ett

regeringsbeslut i december 1994 en arbetsgrupp inom regeringskansliet,

regeringens ekobrottsberedning. Beredningen leds av en politiskt utsedd

ordförande och består i övrigt av tjänstemän från Justitiedepartementet,

Finansdepartementet och Näringsdepartementet.

 Att genomföra strategin mot ekonomisk brottslighet kräver i många fall

ändringar i lagstiftningen. En del lagstiftningsprojekt inom ekobrottsområdet

pågick redan när strategin antogs. Åtskilliga andra projekt har därefter

igångsatts, i många fall efter initiativ från eller annars under medverkan av

ekobrottsberedningen.

 Lagstiftningsprojekten gäller bl.a. skattebrott, borgenärsbrott, företagsbot,

näringsförbud, skattekontroll, penningtvätt och sekretess. Långt ifrån alla

projekt inom satsningen mot ekobrott handlar dock enbart om ny lagstiftning. I

flera fall har regeringen tillsatt utredningar för att mera förutsättningslöst

se över en viss del av problemområdet och föreslå åtgärder av skilda slag. Hit

hör utredningar om sanering av branscher som är särskilt utsatta för ekobrott,

om åtgärder mot internationell ekobrottslighet samt om hur det långsiktiga

behovet av forskning om ekonomisk brottslighet skall tillgodoses.

 Regeringen har också i åtskilliga fall lämnat uppdrag till myndigheterna att

utreda vissa ekobrottsfrågor eller att igångsätta och driva olika

utvecklingsprojekt. Bland uppdragen kan nämnas utredning om åtgärder mot

bolagsplundring samt projekt för att utveckla myndigheternas kompetens, rutiner

för handläggning av brott i samband med konkurs och stöd till näringslivet när

det gäller affärskontroll.

 Ett första steg mot en effektivare myndighetsstruktur för ekobrottsbekämpning

har tagits genom att inrätta en Riksenhet mot ekonomisk brottslighet samt, i

alla län, ett regionalt samverkansorgan för bekämpning av ekobrott.

Myndigheterna har bl.a. i regleringsbrev givits riktlinjer för att rikta in och

utveckla sina åtgärder mot ekonomisk brottslighet.

 Frågan om en mera genomgripande förändring av myndighetsstrukturen för

ekobrottsbekämpning har utretts och utreds av ekobrottsberedningen. På grundval

av förslag från beredningen har regeringen i 1997 års budgetproposition

redovisat inriktningen av det fortsatta organisatoriska reformarbetet.

Inriktningen är att det under år 1997 skall inrättas en ny myndighet,

Ekobrottsmyndigheten, med operativa uppgifter och samordningsuppgifter.

Ekobrottsberedningen arbetar vidare med att utarbeta förslag till en särskild

organisation inom skatteförvaltningen för att utreda skattebrott.

 Projekten inom ramen för strategin mot ekonomisk brottslighet redovisas

närmare i den följande framställningen.

 I regeringens ekobrottsstrategi aviseras att regeringen kommer att årligen

redovisa läget i fråga om den ekonomiska brottsligheten i en skrivelse till

riksdagen. Föreliggande rapport utgör den första av dessa redovisningar.

2 Inriktningen av det fortsatta reformarbetet

--------------------------------------------------------------------

| Några huvudpunkter: |

| - En ny myndighetsstruktur för ekobrottsbekämpning |

| införs etappvis med början år 1997 då Ekobrottsmyndigheten |

| inrättas. |

| - Arbetet fortsätter för att efter hand effektivisera |

| lagstiftningen mot ekonomisk brottslighet. |

| - Näringslivets egenåtgärder mot ekonomisk brottslighet främjas.|

| - Kunskapsnivån om ekobrottslighet höjs väsentligt genom |

| ökad forskning, information och myndighetskompetens. |

--------------------------------------------------------------------

Strategins fyra grundpelare

Regeringens strategi för samlade åtgärder mot den ekonomiska brottsligheten kan

sägas bygga på fyra grundpelare, nämligen att

- lagstiftningen rörande ekonomisk brottslighet skall vässas

- en ökad tonvikt skall läggas vid det förebyggande arbetet

- myndigheterna skall bli effektivare när det gäller ekobrottsbekämpning, inte

minst genom att utveckla myndighetssamarbetet

- näringslivet måste ta ett större ansvar i kampen mot den ekonomiska

brottsligheten.

Åtgärder som samverkar mot ett gemensamt mål

Inom ramen för dessa huvudområden omfattar strategin, som redan framgått, ett

stort antal projekt i form av utredningsarbete inom kommittéväsendet,

utarbetande och införande av ny lagstiftning, myndighetsinternt och

myndighetsövergripande arbete för att utveckla arbetsmetoder och kompetens m.m.

De olika delarna av strategin kan inte ses som isolerade komponenter, hur

viktiga de än är redan var för sig. I stället är det en bärande tanke bakom

strategin att de olika delarna skall samverka med varandra mot det övergripande

målet att påtagligt minska den ekonomiska brottsligheten. Införandet av ny

bättre lagstiftning måste exempelvis, för att få full effekt, kombineras med

effektivisering av verksamheten vid de myndigheter som skall tillämpa de nya

reglerna. Repressiva åtgärder måste kombineras med förebyggande arbete för att

resultaten skall bli bestående.

 Att genomföra strategin mot ekonomisk brottslighet kräver sålunda omfattande

arbetsinsatser på stor bredd, ett arbete som nu är i full gång. De allra flesta

av de projekt som förutskickas i strategin har igångsatts och en del har redan

lett fram till ny lagstiftning eller andra förbättringar. Det är ingen överdrift

att påstå att det nu finns ett högt förändringstryck inom ekobrottsbekämpningen.

Ett fortsatt högt förändringstryck

Det är mycket viktigt att förändringstrycket förblir högt och att reformarbetet

fortsätter på samma stora bredd som hittills. I annat fall riskerar man att

förlora helhetsgreppet och samverkan mellan olika delar i reformarbetet.

Regeringen avser att driva reformarbetet inom ekobrottsbekämpningen vidare med

full kraft inom hela fältet av angelägna reformer.

 Bland de projekt inom ramen för ekobrottsstrategin som redan har förts till

fullbordan kan nämnas inrättandet av regionala samverkansorgan samt ny

lagstiftning om skattebrott och näringsförbud. I några fall har ett första steg

i ett långsiktigt reformarbete genomförts, exempelvis genom provisorisk

lagstiftning om skatteflykt och punktskattekontroll i avvaktan på en permanent

lagstiftning samt genom att påbörja utvecklingen av nya arbetsmetoder och ny

organisation för myndigheterna.

Organisationsreformer

Närmast på tur bland mycket angelägna reformer står en effektivisering av

ekobrottsbekämpningens organisation. På grundval av ett utredningsarbete inom

regeringens ekobrottsberedning kommer under år 1997 en ny organisation för

ekobrottsbekämpning att införas inom åklagarväsendet och polisen. Den nya

organisationen innebär bl.a. att det inrättas en ny myndighet,

Ekobrottsmyndigheten, med operativa och samordnande uppgifter.

 I en andra etapp av det organisatoriska reformverket kan förutses att

skattemyndigheterna kommer att ges nya uppgifter vid brottsutredningar inom

skatteområdet genom införandet av s.k. skattekriminalverksamhet. Detaljförslag

av den innebörden kommer inom kort att läggas fram av ekobrottsberedningen.

Efter beslut av statsmakterna bör skattekriminalverksamhet kunna införas med

början under år 1998.

Lagstiftningsreformer

Inom lagstiftningsområdet pågår beredning inom regeringskansliet av flera nya

lagreformer inom ekobrottsområdet på grundval av redan avlämnade betänkanden. I

andra lagstiftningsprojekt kommer pågående utredningsarbete att leda fram till

att betänkanden med förslag till ny lagstiftning och i vissa fall andra åtgärder

som kan redovisas inom det närmaste halvåret. Dessa nu aktuella

lagstiftningsprojekt rör bl.a. skattekontroll, skatteflykt, företagsbot,

ytterligare skärpningar i fråga om näringsförbud och sanering av särskilt

utsatta branscher. Andra aktuella lagstiftningsprojekt rör bulvaner,

bolagsplundring, sekretess i myndighetssamarbetet samt förverkande av vinning

från brott. Man kan förutse att ett stort antal lagförslag som berör ekonomisk

brottslighet kommer att läggas fram för riksdagen under år 1997 och kan träda i

kraft efter hand under 1997 och 1998.

Internationella frågor m.m.

Det är givetvis viktigt att reformarbetet i fråga om bekämpning av ekonomisk

brottslighet inte begränsas till att genomföra de projekt som aviserats i

regeringens skrivelse i april 1995. Ekobrottsstrategin måste hela tiden

utvecklas i takt med att nya reformbehov visar sig. Så sker också. Bland de nya

åtgärder som vidtagits kan nämnas att en arbetsgrupp tillsatts inom

Justitiedepartementet med uppgift att kartlägga den internationella ekonomiska

brottsligheten och göra en övergripande bedömning av vilka kriminalpolitiska

reformbehov som föreligger för att förhindra att den ökande

internationaliseringen leder till att Sverige drabbas av en ökad ekobrottslighet

med internationell anknytning.

Näringslivsfrågor

Ett annat långsiktigt reformarbete är att utveckla näringslivets roll särskilt

när det gäller att förebygga ekonomisk brottslighet. Det är av avgörande

betydelse för att pressa tillbaka ekobrottsligheten att näringslivet kan skydda

sig effektivt mot att bli utsatt för sådan kriminalitet. Inom detta viktiga

område påbörjas nu ett utredningsarbete efter överläggningar mellan

regeringskansliet och förteträdare för näringslivet.

Forskning om ekobrottslighet

Till de långsiktiga reformprojekten hör att väsentligt höja samhällets

kunskapsnivå när det gäller ekonomisk brottslighet och hur den bäst bekämpas. I

detta ligger bl.a. att bygga upp en kvalificerad forskning om den ekonomiska

brottsligheten och att skapa metoder för att sprida kunskap inom detta angelägna

ämne.

3 Effektivare myndigheter

3.1 En ny myndighetsstruktur

--------------------------------------------------------------------

| Några huvudpunkter: |

| - Riksenheten mot ekonomisk brottslighet har inrättats som |

| ett första steg mot en ny myndighetsstruktur. |

| - Finanspolisen har omorganiserats. |

| - Ekobrottsmyndigheten inrättas under år 1997. |

| - Förslag utarbetas till ny organisation för utredning |

| av skattebrott. |

--------------------------------------------------------------------

Riksenheten mot ekonomisk brottslighet m.m.

På central nivå finns en särskild samverkansorganisation för utredning främst av

ekobrott, benämnd Riksenheten mot ekonomisk brottslighet. Riksenheten inrättades

i juli 1995 efter ett utredningsarbete som på regeringens uppdrag företagits av

Riksåklagaren, Rikspolisstyrelsen och Riksskatteverket. Organisation och

verksamhet regleras i förordningen (1995:1015) om Riksenheten mot ekonomisk

brottslighet.

 Riksenheten har inte ställning som egen myndighet. I stället utgör enheten en

samlokaliserad arbetsgemenskap där Statsåklagarmyndigheten för speciella mål,

Rikskriminalpolisens ekorotel samt expertis från skatteförvaltningen och

exekutionsväsendet arbetar under operativ ledning av överåklagaren vid

Statsåklagarmyndigheten.

 Ekobrottsberedningen lade i januari 1996 fram rapporten (Ds 1996:1)

Effektivare ekobrottsbekämpning. I rapporten anför beredningen att inrättandet

av Riksenheten är ett steg i rätt riktning när det gäller att effektivisera

ekobrottsbekämpningen. Utvecklingspotentialen framstår dock som begränsad med

hänsyn till att Riksenheten saknar en enhetlig administrativ ledning och budget.

Ekobrottsberedningen föreslår därför att Riksenheten upphör och ersätts av en ny

myndighet, Ekobrottsmyndigheten (se nedan).

 Inom Rikspolisstyrelsen arbetar Finanspolisen sedan år 1994 med åtgärder mot

penningtvätt. Efter en utvärdering av det första årets verksamhet har

Finanspolisen fått en effektivare organisation med en närmare knytning till

Rikskriminalpolisens underrättelseverksamhet i övrigt.

Ekobrottsberedningens rapport om effektivare ekobrottsbekämpning

I den nyss nämnda rapporten om effektivare ekobrottsbekämpning redovisas förslag

till en ny myndighetsstruktur för bekämpning av ekonomisk brottslighet.

Förslaget bygger på en ingående undersökning och analys av nuvarande

organisations sätt att fungera.

 Ekobrottsberedningens undersökning bekräftar och fördjupar den problembild i

fråga om myndighetsverksamheten som redovisats av riksdagens revisorer i deras

rapport år 1994 om den ekonomiska brottsligheten. Myndighetsorganisationen inom

detta område är mycket splittrad. Samverkan och samarbete mellan myndigheterna

förekommer i alltför liten utsträckning. Myndigheterna gör ofta olika

prioriteringar, vilket leder till flaskhalsar i ärendehanteringen. Kompetens och

resurser för ekobrottsbekämpning har inte kunnat byggas upp och behållas

långsiktigt. Metodutveckling och myndighetssamarbete i strategiska frågor har

varit praktiskt taget obefintlig.

 Dessa grundläggande problem kvarstår även om myndigheterna på senare år, till

följd av att statsmakterna anvisat särskilda medel för ändamålet, åter har

börjat bygga upp kompetens och resurser för ekobrottsbekämpning.

 Ekobrottsberedningen har formulerat krav som måste ställas på myndigheternas

ekobrottsbekämpning för framtiden. Bl.a. slås fast att myndigheterna skall utgå

från en gemensam strategi för ekobrottsbekämpningen som bygger på de mål för

verksamheten som statsmakterna har slagit fast. Kompetens och resurser skall

byggas upp och säkras långsiktigt hos myndigheterna. Myndighetsresurserna skall

vara balanserade på alla nivåer så att det inte uppstår flaskhalsar i

ärendehanteringen till följd av att myndigheterna gör olika prioriteringar.

Arbetsmetoderna måste utvecklas och effektiviseras. Exempelvis finns det skäl

att i ökad utsträckning bedriva brottsutredning i åklagarledda arbetsgrupper med

olika slag av specialistkompetens, där arbetet sker i projektform med en

fastställd tidplan. Utredningstiderna måste målmedvetet kortas. Ett exempel är

det mål som satts på några håll att utredningen av ekobrott genomsnittligt inte

bör ta mer än nio månader. Underrättelseverksamhet skall bedrivas med syfte

bl.a. att ge underlag för statsmakternas och myndigheternas egen inriktning av

ekobrottsbekämpningen. Ett förebyggande och problemorienterat arbete skall ges

hög prioritet, exempelvis i form av gemensamma kontrollaktioner. Verksamheten

skall följas upp. Ekobrottsbekämpningen skall bedrivas i nära samverkan med

annan brottsbekämpning eftersom ekobrott inte sällan har samband med

kriminalitet av annat slag.

 I det anförda ligger långtgående krav på förbättringar och effektiviseringar

av myndigheternas verksamhet i fråga om ekobrottsbekämpning.

 För att myndighetsverksamheten skall kunna leva upp till dessa krav föreslår

ekobrottsberedningen att det inrättas en ny myndighet, Ekobrottsmyndigheten, med

operativa uppgifter på central och regional nivå när det gäller att bekämpa eko-

nomisk brottslighet. Till ekobrottslighet räknas också miljöbrottslighet.

Ekobrottsmyndigheten föreslås också få till uppgift att samordna samhällets

insatser mot den ekonomiska brottsligheten.

 Härutöver har ekobrottsberedningen redovisat ett principförslag om en ny

organisation för utredning av skattebrottmål, en skattekriminalorganisation.

Förslaget innebär att skattebrottmål skall utredas av skattemyndigheterna på

liknande sätt som tullmyndigheterna redan i dag utreder mål om varusmuggling.

 Ekobrottsberedningens förslag har remissbehandlats. De flesta

remissinstanserna ansluter sig till förslagen rörande kraven på den framtida

ekobrottsbekämpningen. Också tankarna om en mera sammanhållen struktur för

myndigheternas ekobrottsbekämpning har fått ett positivt mottagande. Ett antal

remissinstanser, huvudsakligen inom polisväsendet och åklagarväsendet, menar att

den föreslagna nya myndighetsstrukturen inrymmer problem när det gäller

avgränsning mot och samverkan med annan brottsbekämpning. Åtskilliga idéer om

alternativa organisationslösningar har förts fram i samband med

remissbehandlingen.

Ekobrottsmyndigheten

Regeringen har i budgetpropositionen i september 1996 (prop. 1996/97:1) lagt

fast inriktningen av det fortsatta organisatoriska reformarbetet när det gäller

åklagarväsendets och polisväsendets verksamhet rörande bekämpning av ekonomisk

brottslighet. Regeringens överväganden bygger på ekobrottsberedningens rapport

och på vad som kommit fram vid remissbehandlingen av denna. Regeringens

ställningstagande innebär följande.

 Inom åklagarväsendet inrättas en ny myndighet, Ekobrottsmyndigheten.

Myndigheten svarar för all åklagarverksamhet inom ekobrottsområdet på central

och regional nivå.

 På regional nivå skall myndigheten finnas etablerad inom vart och ett av

landets sju åklagardistrikt. Vid sidan om de operativa uppgifterna skall

Ekobrottsmyndigheten som stabsorgan ha uppgifter i fråga om nationell

samordning, central redovisning och analys, brottsförebyggande verksamhet,

information m.m. Statsåklagarmyndigheten för speciella mål upphör och dess

uppgifter tas över av Ekobrottsmyndigheten.

 Arbetet inom Ekobrottsmyndigheten organiseras som huvudregel på åklagarledda

arbetsgrupper enligt vad som anförts ovan. Poliser och annan personal från

polisväsendet som ingår i organisationen kommer att vara samlokaliserade med

åklagarna och arbeta under åklagarledning. De skall dock vara anställda vid

myndigheter inom polisväsendet och inte vid Ekobrottsmyndigheten. Denna får

alltså inte ställning som polismyndighet men väl som åklagarmyndighet. De sju

distrikt i vilka åklagarväsendet indelas skall utgöra den geografiska basen

också för den nya organisationens polisiära beståndsdelar på regional nivå. Med

denna organisation kommer ekobrottsbekämpningen såväl centralt som regionalt att

kunna bedrivas under enhetlig ledning och med full integrering av olika

specialistkompetenser, vilket bör leda till en väsentlig höjning av

ekobrottsbekämpningens effektivitet.

 En hög specialistkompetens skall byggas upp inom ramen för den nya

organisationen. Den kommer att ha tillgång till spaning och

underrättelseverksamhet inom ekobrottsområdet. Inom kompetensfältet kommer också

att falla frågor om att förebygga ekonomisk brottslighet. Samverkanspersoner

från skatteförvaltningen och exekutionsväsendet samt vid behov från andra

myndigheter skall placeras hos myndigheten.

 Den nya organisationen utformas så att där kan föras en sammanhållen och

konsekvent personalpolitik som säkerställer en långsiktig personalförsörjning. I

detta kan exempelvis ligga att Riksåklagaren och Rikspolisstyrelsen

överenskommer om vilka resurser inom polisväsendet som skall ställas till

utredningsorganisationens förfogande och att Rikspolisstyrelsen av regeringen

ges de befogenheter som behövs för att genomföra överenskommelsen för polisens

del. Specialister utan polisiär ställning kan också anställas direkt vid

Ekobrottsmyndigheten. I det fortsatta organisationsarbetet kommer bl.a. att

ligga att utarbeta ett resursstyrningssystem för den nya organisationen.

 Arbetet med ny organisation bereds vidare inom Justitiedepartementet i samråd

med Riksåklagaren och Rikspolisstyrelsen. I det sammanhanget kommer

erfarenheterna från Riksenheten mot ekonomisk brottslighet att tas till vara.

Det är också viktigt att ta till vara det arbete som redan pågår hos

myndigheterna när det gäller att effektivisera bekämpningen av ekonomisk

brottslighet.

 En central samrådsgrupp för berörda verkschefer kommer att inrättas

(Ekorådet).

 Den nya organisationen kommer att inrättas redan under år 1997, så snart

behövliga föreberedelser har vidtagits.

3.2 Utvecklande av myndigheternas kompetens

--------------------------------------------------------------------

| Några huvudpunkter: |

| - Myndigheterna samordnar kompetenshöjande åtgärder. |

| - Ny utbildning för ekopoliser. |

| - Direktrekrytering av specialister till polisyrket. |

--------------------------------------------------------------------

Bekämpning av ekonomisk brottslighet ställer särskilda krav på kunskaper och

kompetens hos de berörda myndigheterna. I regeringens strategi framhålls som en

av huvudpunkterna att myndighetskompetensen skall höjas genom en rad åtgärder,

såsom gemensamma utbildningsprogram där myndigheternas samfällda kompetens i

fråga om ekonomisk brottslighet utnyttjas.

 Regeringen uppdrog i juni 1995 åt Domstolsverket, Riksåklagaren,

Rikspolisstyrelsen, Generaltullstyrelsen, Riksskatteverket samt Patent- och

registreringsverket att i samverkan planera och genomföra utbildningsinsatser

för att höja kompetensen inom domstolsväsendet, åklagarväsendet, polisväsendet,

tullverket, skatteförvaltningen och exekutionsväsendet när det gäller bekämpning

av ekonomisk brottslighet. Arbetet samordnas av Riksåklagaren.

 Som en följd av kompetenshöjningsuppdraget har de berörda myndigheterna infört

en rad nya utbildningar rörande bekämpning av ekonomisk brottslighet. De flesta

utbildningarna har tagits i bruk under år 1996. För åklagarväsendets del har

införts en grundläggande ekoutbildning på två veckor. Utbildningen riktar sig

inte till ekoåklagare utan skall genomgås av samtliga åklagare. Inom polisen har

införts en grundläggande ekoutbildning på åtta veckor för kriminalpoliser som

utreder ekobrottmål men som inte tjänstgör vid ekorotel. Genom dessa

utbildningsinsatser blir åklagarväsendet och polisen bättre rustade att

handlägga enklare ekobrottmål i den lokala organisationen. Man kan därmed

undvika att de enklare målen samlas på ekorotlar och andra specialenheter och

där förorsakar balanser och långa handläggningstider. För ekoåklagare har

införts en tredagarsutbildning i aktiebolagskunskap i regi av Patent- och

registreringsverket.

 Inom polisen har omfattande utbildningsinsatser gjorts vid ekorotlarna under

1995 och 1996. Polisens utbildning av ekoutredare förnyas helt från och med

1997. Rekryteringen till den nya utbildningen görs generellt sett på ett

relativt tidigt stadium i polismanskarriären. De blivande ekoutredarna kommer

att utbildas under en period av två och ett halvt år. Under den tiden varvas

utbildning vid Polishögskolan med självstudier och tjänstgöring vid egen

polismyndighet. Polishögskolan har utarbetat ett förslag till ny ekoutbildning

som i vissa delar är öppen för deltagare från olika samverkande myndigheter.

Polishögskolans kurs i miljörätt har också öppnats för åklagare och andra

deltagare från samverkansmyndigheter.

 Inom domstolsväsendet införs en grundläggande ekoutbildning för domare som

inte redan har genomgått en sådan utbildning. Häri ligger en rad nya

utbildningar, nämligen grundläggande utbildning i redovisning, kurs i

skatterätt, kurs rörande skattebrott, seminarium om handläggning av omfattande

ekobrottmål, kurs i redovisning, aktiebolagskurs med inriktning på ekobrott samt

kurs om informationssökning i Patent- och registreringsverkets register.

 Också inom tullverket har utbildningen utvecklats för att svara mot

ekobrottsbekämpningens krav. Personal från tullverket deltar i EU:s

tullutbildningsprogram, Matthaeusprogrammet. En ekoutbildning genomförs inom

tullverket som är öppen för deltagare från andra myndigheter. Hit hör bl.a.

kurser om punktskattekontroll och om tullverkets bekämpande av ekobrott i en EU-

värld. Inom tullverket implementeras ADB-revision som ett verktyg för smidigare

kontroll av företag med ADB-baserade räkenskaper. För detta ändamål utbildas ett

antal tulltjänstemän till ADB-revisorer. Rekryteringen till tullverket för

ekobrottsbekämpning inriktas numera till övervägande del på personer med

högskolekompetens.

 I den nu översiktligt redovisade nya ekoutbildningen samverkar myndigheterna

med varandra i olika avseenden. Exempelvis svarar Riksskatteverket för

utbildningsinsatser i fråga om redovisning, som kan anpassas för respektive

samverkande myndighets behov. Riksskatteverket svarar också för

utbildningsinsatser inom exekutionsväsendet som riktas även till samverkande

myndigheter.

 För att långsiktigt utveckla och säkra myndighetskompetensen i fråga om

ekobrottsbekämpning inrättas ett utbildningsråd med företrädare för de

samverkande myndigheterna. Rådets huvuduppgifter är att se till att

myndigheterna håller en hög och jämn kompetensnivå inom ekobrottsområdet. En

årlig utbildningskatalog skall ges ut genom utbildningsrådets försorg.

Kompetensprofiler för ekopersonal skall upprättas av myndigheterna för att tjäna

som underlag när utbildningsbehovet för respektive yrkesgrupp bedöms.

 Ekobrottsberedningen har lagt fram ett principförslag om att det skall bli

möjligt att direktrekrytera ekonomer och andra specialister till polisyrket för

arbete som ekobrottsutredare (Ds 1996:1). Frågor om en genomgripande reformering

av polisrekrytering och polisutbildning behandlas av en arbetsgrupp inom

Justitiedepartementet. I en delrapport (Ds 1996:11) har gruppen redovisat

förslag som bl.a. innebär att en direktrekrytering av personer med olika slag av

specialistkompetens till polisyrket blir möjlig. Det blir nu en uppgift för

Rikspolisstyrelsen att, med utgångspunkt i arbetsgruppens förslag och

remissyttrandena över dessa, detaljplanera en ny grundutbildning av poliser.

3.3 Styrning och uppföljning av myndigheternas verksamhet

--------------------------------------------------------------------

| Några huvudpunkter: |

| - Ett regionalt samverkansorgan har inrättats i alla län. |

| - De regionala samverkansorganen har redovisat läget i fråga |

| om ekobrottsbekämpningen i respektive län. |

| - Myndighetsövergripande mål och riktlinjer för myndigheternas |

| arbete med ekobrottsbekämpning kommer att utfärdas. |

| - Arbetsbalanserna vid polisens ekorotlar arbetas ned till år |

| 1998. |

--------------------------------------------------------------------

Regeringens strategi innebär att styrning och uppföljning av myndigheternas

åtgärder mot den ekonomiska brottsligheten skall bli effektivare.

Central styrning

I regleringsbreven för budgetåret 1995/96 har de berörda myndigheterna bl.a.

ålagts att prioritera insatserna mot ekonomisk brottslighet samt att utveckla

och inrikta insatserna med utgångspunkt i regeringens strategi mot

ekobrottslighet. Direktiv av denna innebörd har lämnats till åklagarväsendet,

polisen, skatteförvaltningen, exekutionsväsendet, tullverket och

länsstyrelserna.

 Regeringen avser att i fortsättningen, vid sidan av regleringsbreven, utfärda

myndighetsövergripande mål och riktlinjer för myndigheternas åtgärder mot den

ekonomiska brottsligheten. Till skillnad från bestämmelserna i regleringsbrev,

som är myndighetsspecifika, skall de myndighetsövergripande målen och

riktlinjerna gälla generellt för de berörda myndigheterna. De myndigheter som i

första hand avses är åklagarväsendet, polisen, skatteförvaltningen,

exekutionsväsendet, tullverket och länsstyrelserna. Domstolsväsendet kommer att

beröras såvitt gäller administrativa frågor såsom kompetensutveckling.

Myndighetsövergripande mål och riktlinjer för år 1997 kommer att utfärdas inom

kort.

 Genom de myndighetsövergripande målen och riktlinjerna får alla berörda

myndigheter gemensamma verksamhetsmål för ekobrottsbekämpningen. Riktlinjer kan

ges för verksamheter som regelmässigt kräver insatser av flera olika

myndigheter. Härigenom blir det lättare för statsmakterna att styra och följa

upp ekobrottsbekämpningen trots att den berör många myndigheter.

Regionala samverkansorgan

En särskild organisation för samordning av ekobrottsbekämpning på regional nivå

infördes den 1 augusti 1995 genom regler i förordningen (1995:736) om regional

myndighetssamverkan för bekämpning av ekonomisk brottslighet.

 I förordningen anges att det i varje län finns ett regionalt samverkansorgan

mot ekonomisk brottslighet. Det regionala samverkansorganet leds av

landshövdingen och består i övrigt av de regionala cheferna inom

åklagarväsendet, polisen, skatteförvaltningen och exekutionsväsendet. Också en

företrädare för tullverket kan ingå. Samverkansorganet har ställning av

arbetsgrupp utan myndighetsstatus och är administrativt knutet till

länsstyrelsen.

 Uppgiften för det regionala samverkansorganet är att verka för en effek-

tivisering av kampen mot den ekonomiska brottsligheten genom informationsutbyte,

överläggning och samordning beträffande verksamhetsplanering för statliga

myndigheter inom länet. Verksamheten avser också samverkan med andra statliga

myndigheter samt med kommuner, näringsliv och organisationer.

 Till samverkansorganets uppgifter hör att inom länet

1. skapa en samlad bild av den ekonomiska brottsligheten,

2. tidigt uppmärksamma nya inslag i den ekonomiska brottsligheten,

3. utarbeta en gemensam strategi för kampen mot ekonomisk brottslighet,

4. ta initiativ till gemensamma kontrollaktioner, och

5. utvärdera gjorda insatser.

De regionala samverkansorganen är avsedda som paraplyorganisation för

myndighetssamarbetet på regional nivå. Samarbetet i konkreta ärenden och

utvecklingsprojekt skall givetvis bedrivas i andra former, exempelvis i

gemensamma arbets- eller projektgrupper med deltagande av chefer på mellannivå

och handläggare. Men det är en uppgift för det regionala samverkansorganet att

se till att det finns en sådan fungerande samarbetsorganisation inom länet.

Myndigheternas lägesrapporter

De regionala samverkansorganen skall utarbeta en årlig rapport till regeringen

om den ekonomiska brottsligheten. Länsstyrelsen skall senast den 1 februari ge

in rapporten till de berörda centralmyndigheterna, nämligen Riksåklagaren,

Rikspolisstyrelsen, Generaltullstyrelsen och Riksskatteverket. Riksåklagaren

svarar för samordning av rapporteringen till regeringen genom att senast den 15

mars ge in länsstyrelsernas rapporter till Justitiedepartementet med ett

gemensamt yttrande från centralmyndigheterna. Indikationer på nya brottsformer

samt andra förhållanden som genast bör komma till regeringens kännedom skall

rapporteras i särskild ordning genom Riksåklagarens försorg.

 En första rapport från den regionala verksamheten har redovisats i mars 1996.

Av rapporten framgår att de regionala samverkansorganen har inlett arbetet i

samtliga län men hunnit olika långt när det gäller att skaffa sig en överblick

över ekobrottsligheten, samordna myndighetsverksamheten och initiera gemensamma

projekt. Under samverkansorganen finns regelmässigt olika slag av arbetsgrupper

för myndighetssamarbete i konkreta frågor.

 De regionala samverkansorganen har också redovisat förslag till förbättringar

i fråga om ekobrottsbekämpningen, bl.a. ändringar i sekretesslagstiftningen för

att öka myndigheternas möjlighet att informera varandra om frågor av betydelse

för att förebygga eller ingripa mot ekonomisk brottslighet (se avsnitt 3.4).

 Riksåklagaren, Rikspolisstyrelsen, Generaltullstyrelsen och Riksskatteverket

har i sitt gemensamma yttrande över de regionala rapporterna gjort en

sammanställning av ekobrottsbekämpningen i länen sådan som den framgår av

rapporterna.

 Sammanställningen bekräftar den tidigare allvarliga bilden av den ekonomiska

brottsligheten och understryker vad som redan framhållits från många håll om att

brottsligheten är särskilt omfattande i storstäderna och då särskilt i

Stockholm. Från samverkansorganet i Stockholms län rapporteras sålunda att

situationen visat sig vara betydligt allvarligare än vad som kunnat befaras.

Skattebedrägerier, bolagsplundring och branschrelaterad brottslighet synes höra

till de vanligaste slagen av allvarlig ekobrottslighet. En av de tydligaste

utvecklingslinjerna är att de internationella inslagen i ekobrottsligheten blir

allt vanligare. Den ekonomiska brottsligheten med anknytning till östeuropa

synes dock ännu inte ha ökat i den utsträckning som befarats. Angrepp mot EU:s

finansintressen (bidragsfusk m.m.) befaras allmänt bli ett växande problem men

synes ännu inte ha föranlett konkreta brottsutredningar i någon större

utsträckning.

 I de regionala rapporterna redovisas åtskilliga planerade eller genomförda

gemensamma aktioner från berörda myndigheter. I många fall handlar det om

kontrollaktioner mot branscher som är särskilt utsatta för ekonomisk

brottslighet. Hit hör den riksomfattande kontrollaktionen avseende

restaurangbranschen, Operation krogsanering, men också kontrollaktioner avseende

exempelvis den yrkesmässiga trafiken respektive städbranschen. Ett brett

samarbete har initierats för att förebygga ekonomisk brottslighet i samband med

vissa mycket stora ekonomiska projekt, exempelvis byggandet av Öresundsbron och

Mälarbanan.

 Operation krogsanering har också redovisats i särskild ordning, varvid

framkommit bl.a. följande. Bland de närmast berörda organen finns

skattemyndigheterna, polisen, kronofogdemyndigheterna, kommunerna och

försäkringskassan. Också andra aktörer medverkar i vissa fall, såsom

yrkesinspektionen, branschorganisationer och fackliga organ. Erfarenheterna från

Operation krogsanering är enligt uppgift mycket goda. Antalet

serveringstillstånd som dras in på grund av oegentligheter har ökat.

Skatterevisioner har lett till betydande höjningar av debiterade skatter och

avgifter. Effekterna är positiva också när det gäller inbetalning av

skatteskulder inom restaurangbranschen.

 Polisen har i olika avseenden utvecklat sina metoder när det gäller

ekobrottsbekämpning. Ekorotlarna har genomgående datoriserats. Som förebyggande

åtgärd genomförs på flera håll aktioner tillsammans med skatteförvaltningen inom

ramen för det s.k. PEK-projektet (Preventiv Ekonomisk Kontroll). I verksamheten

ingår information till nystartade företag men också särskilda kontroller av

kända ekobrottslingar. I många län redovisas särskilda satsningar på spaning och

underrättelseverksamhet för att tidigt upptäcka och ingripa mot ekobrott.

 Rikspolisstyrelsen rapporterar att de satsningar som gjorts under senare år

inom ekobrottsbekämpningen ännu inte har lett till förbättrat resultat i form av

ökad produktivitet inom utredningsverksamheten. Det beror enligt

Rikspolisstyrelsen bl.a. på att ärendena är så komplicerade. Till bilden hör

också att polisen har haft stora pensionsavgångar av ekoutredare, vilket

föranlett en kompetenssvacka som åtgärdas genom nyrekryteringar och

utbildningsinsatser. Den ökade satsningen på förebyggande arbete m.m. kan också

ha föranlett en tillfällig svacka i fråga om den brottsutredande verksamheten.

Statistiken tyder på en minskad produktivitet, även om antalet arbetstimmar inom

ekobrottsbekämpningen ökat med en procent.

Avarbetning av arbetsbalanser av ekobrottmål

Regeringen uppdrog i mars 1996 åt Riksåklagaren, Rikspolisstyrelsen och samtliga

länsstyrelser att genomföra ett projekt i syfte att väsentligt minska antalet

ekobrottsutredningar i arbetsbalans hos polismyndigheter och åklagarmyndigheter.

Arbetet skall vara klart senast vid utgången av juni 1998. Bakgrunden till

uppdraget är att Riksåklagaren och Rikspolisstyrelsen år 1995 på regeringens

uppdrag inventerat arbetsbalanserna av ekobrottsutredningar och funnit att det

fanns omkring 6100 öppna ärenden på polisens ekorotlar. För att verkställa

uppdraget har Riksåklagaren i juni 1996 uppdragit åt åklagarmyndigheterna att

organisera avarbetningen efter samråd med länspolismästarna.

3.4 Register och sekretess

--------------------------------------------------------------------

| Några huvudpunkter: |

| - Reglerna om polisregister moderniseras. |

| - Sekretess i ekobrottsbekämpningen ses över. |

--------------------------------------------------------------------

I regeringens strategi framhålls att det är mycket viktigt för en effektiv

ekobrottsbekämpning att myndigheterna kan ta tillvara den moderna

informationsteknikens möjligheter till snabb och säker informationshantering.

Det är därför viktigt att reglerna om myndighetsregister och sekretess, inom

ramen för ett gott integritetsskydd, är effektiva och ändamålsenliga.

 En särskild utredare har redovisat förslag till ändringar i reglerna om

polisregister (SOU 1996:35). Bl.a. har utredaren föreslagit en lagreglering av

polisens underrättelseregister. Utredaren arbetar vidare med en total översyn av

polisregisterlagstiftningen.

 Ekobrottsberedningen har gjort en enkät bland berörda myndigheter om i vad mån

sekretesslagstiftningens nuvarande utformning hindrar en effektiv

ekobrottsbekämpning. På grundval av detta material tillkallas inom kort en

särskild utredare med uppdrag att se över sekretesslagstiftningen inom

ekobrottsbekämpningens område. Ett mål för utredningen skall vara att

effektivisera bekämpningen av ekonomisk brottslighet genom att göra det möjligt

för berörda myndigheter och andra organ att i ökad utsträckning lämna

information om sådant som har betydelse för att förebygga, upptäcka eller utreda

ekonomisk brottslighet.Inom utredningsuppdraget faller bl.a. regler om

informationsutbyte mellan myndigheter i det brottsförebyggande arbetet, vid

planering av gemensamma kontrollaktioner och vid utredning av misstänkt

ekonomisk brottslighet.

4 Förstärkt skattekontroll

--------------------------------------------------------------------

| Några huvudpunkter: |

| - Den gamla skatteflyktslagen har återinförts som tillfällig |

| lösning. |

| - Förslag till vässade regler i skatteflyktslagen har |

| utarbetats. |

| - Skärpt lagstiftning för skattekontroll utarbetas. |

| - Skärpt lagstiftning mot fusk inom mervärdesskattens |

| område utarbetas. |

| - Provisorisk lagstiftning om punktskattekontroll har införts |

| i |

| avvaktan på permanent lagstiftning. |

--------------------------------------------------------------------

Regeringens strategi innebär att skattekontrollen skall stärkas för att

förebygga ekonomisk brottslighet och öka upptäcktsrisken vid sådan brottslighet.

Skatteflykt, revision m.m.

Den tidigare skatteflyktslagen, som upphävdes under den borgerliga regeringen,

har från och med juli 1995 återinförts som en tillfällig lösning i avvaktan på

ytterligare skärpningar av lagstiftningen inom området (prop. 1994/95:209, bet.

1994/95:SkU30, rskr. 1994/95:348, SFS 1995:575). Förslag till ytterligare

förändringar i fråga om reglerna mot skatteflykt har i mars 1996 lagts fram av

Skatteflyktskommittén (Fi 1995:04, dir. 1995:11) i betänkandet Översyn av

skatteflyktslagen, Reformerat förhandsbesked (SOU 1996:44).

 Skatteflyktskommittén har också redovisat delbetänkandet Översyn av

revisionsreglerna (SOU 1996:79). Betänkandet innehåller åtskilliga förslag för

att förbättra skattekontrollen. Sålunda föreslås att revision skall få företas

för kontroll av det löpande beskattningsårets eller den löpande periodens

räkenskaper och andra handlingar. Det föreslås också att regler om s.k.

tredjemansrevision återinförs och att det åter skall bli möjligt att genomföra

s.k. överraskningsrevision, dvs. revision som genomförs utan föregående

underrättelse till den som skall revideras. Regler av denna innebörd fanns

tidigare men upphävdes år 1994, vilket kommittén funnit har gått ut över

kontrollens effektivitet. Kommittén arbetar vidare med frågor om kontroll av

tillfällig handel och en permanent lösning av frågan om punktskattekontroll (se

nedan).

Punktskattekontroll

En provisorisk reglering av frågor om punktskattekontroll har den 1 juli 1996

införts genom lagen (1996:598) om kontroll av yrkesmässiga vägtransporter av

mineraloljeprodukter, alkohol och tobak (prop. 1995/96:197, bet. 1995/96:SkU30,

rskr. 1995/96:291). Bakgrunden är att det visat sig uppstå en omfattande och

svårbemästrad kriminalitet genom att produkter av angivet slag fördes in från

andra EU-länder utan att de svenska reglerna om punktskatter följdes. De nya

reglerna innebär bl.a. att skattemyndighet, med biträde av polisen, får

kontrollera att det som är eller kan antas vara yrkesmässiga transporter av

varor genomförs enligt gällande lagstiftning om skatt på energi såvitt avser

mineraloljeprodukter, alkoholskatt samt tobaksskatt. I gränsnära områden har

tullmyndigheterna också kontrollbefogenheter inom den angivna lagstiftningen. En

permanent kontrollagstiftning inom detta område utarbetas inom

Skatteflyktskommittén.

Självdeklaration och kontrolluppgifter

Skattekontrollutredningen (Fi 1995:05, dir. 1995:12) har i uppdrag att se över

bl.a. reglerna om självdeklaration och kontrolluppgifter m.m. I uppdraget ligger

bl.a. att utarbeta så enkla regler som möjligt när det gäller

uppgiftsskyldighet, utforma en obligatorisk uppgiftsskyldighet om reavinster och

reaförluster när det gäller försäljning av aktier och andra finansiella

instrument, föreslå förbättringar när det gäller kontrolluppgifter avseende

vissa inkomster i utlandet och se över reglerna om skattetillägg vid

skönstaxering och skönsbeskattning på grund av utebliven deklaration.

Utredningen har lagt fram delbetänkandet Artikel 6 i Europakonventionen och

skatteutredningen (SOU 1996:116).

Skattebetalning

Skattebetalningsutredningen har i sitt slutbetänkande Ett nytt system för

skattebetalningen (SOU 1996:100) redovisat förslag till betydande förändringar i

fråga om rutinerna för de flesta skatter och avgifter. Utredningen föreslår ett

system som innebär att det för varje skattskyldig skall finnas ett skattekonto

på vilket redovisningar och inbetalningar till staten registreras ungefär som på

ett vanligt bankkonto. Redovisningen av källskatt, arbetsgivaravgifter och

mervärdesskatt skall göras i samma deklaration. Det nya systemet avses bl.a. ge

ökade möjligheter till skattekontroll. Ärendet bereds vidare inom

Finansdepartementet med sikte på att regeringen skall kunna förelägga riksdagen

en proposition våren 1997.

Mervärdesskattekontroll m.m.

Riksskatteverket har i sin fördjupade anslagsframställning för åren 1997-1999,

på uppdrag av regeringen, redovisat en rad förslag om förenklingar och andra

ändringar i skattelagstiftningen med syfte att effektivisera hanteringen och

förbättra skattekontrollen.

 Inom Finansdepartementet har utarbetats en promemoria, som redovisats i juni

1996, med förslag till åtgärder inom mervärdesskattens område. Förslagen utgör

delvis en vidareutveckling av förslag från Riksskatteverket. Bl.a. föreslås att

reglerna om skyndsam återbetalning av överskjutande ingående mervärdesskatt

ändras så att de bättre ger uttryck för hur återbetalningarna bör hanteras med

hänsyn till kravet på att skattemyndigheterna skall kunna utföra en från

samhällssynpunkt acceptabel skattekontroll. Promemorian innehåller också förslag

rörande reglerna om den skattskyldiges redovisning och om bevisningen för de

materiella förutsättningarna för återbetalning av överskjutande ingående

mervärdesskatt. Ärendet bereds vidare inom Finansdepartementet.

Skatteförvaltningen och tullverket

Också på fältet är utvecklingsarbetet i fråga om skattekontrollen en prioriterad

fråga, som närmare har redovisats i budgetpropositionen (prop. 1996/97:1).

Exempelvis håller den s.k. grundhanteringen på att effektiviseras för att skapa

ett större resursutrymme för förstärkningar när det gäller skattekontroll.

Särskilda medel för skattekontroll har tillförts successivt. Uppbyggnaden har

slutförts budgetåret 1995/96, då skatteförvaltningen disponerar 200 miljoner

kronor på tolvmånadersbasis för detta ändamål.Inom tullverkets område har

tyngdpunkten flyttats från initial kontroll till efterkontroll. Detta har

möjliggjorts genom att ett nytt delsystem i tulldatasystemet,

efterkontrollsystemet, tagits i bruk. Som ett led i samarbetet mellan de

nordiska tullförvaltningarna har inletts ett projekt med nordiska

simultanrevisioner, vilket innebär att tullmyndigheter i skilda nordiska länder

samtidigt företar revision i exempelvis multinationella koncerner. Tullverket

deltar i det internationella brottsbekämpande samarbetet, bl.a. inom ramen för

Östersjösamarbetet och EU-samarbetet (se avsnitt 9). Utvecklingen av bilaterala

samarbetsavtal med andra länder fortsätter.

Kontrollfunktionerna inom staten

Kontrollfunktionerna inom staten förstärks med 100 miljoner kronor år 1997, 120

miljoner kronor 1998 och 125 miljoner kronor 1999 (prop. 1995/96:150). Inom den

ramen avsätts resurser även för bekämpning av ekobrotten.

5 Vissa näringslivsfrågor

--------------------------------------------------------------------

| Några huvudpunkter: |

| - Dialog har upptagits mellan statsmakterna och näringslivet |

| om att utveckla näringslivets roll i ekobrottsbekämpningen. |

| - Affärskontrollen inom näringslivet underlättas |

| genom bättre service från myndigheterna. |

| - Aktiebolagslagen vässas. |

| - Näringslivets egenåtgärder mot ekobrott utreds. |

--------------------------------------------------------------------

Regeringens strategi innebär att näringslivet måste ta ett större ansvar när det

gäller att skydda sig mot eller annars förebygga ekonomisk brottslighet. I detta

ligger att näringslivet måste utveckla etiken i affärsförhållanden samt

förbättra internkontroll och s.k. affärskontroll.

Affärskontroll

Med affärskontroll avses att näringsidkare, innan de ingår avtal, kontrollerar

att den tilltänkta affärspartnern inte framstår som oseriös med hänsyn till vad

som kan inhämtas ur tillgängliga register eller på annat sätt.

 Det är ett allmänt intresse att underlätta för näringslivet att företa en

säker affärskontroll. I linje härmed uppdrog regeringen i juni 1995 åt Patent-

och registreringsverket (PRV) att verka för en ökad affärskontroll genom att

utveckla ett lämpligt och lättillgängligt underlag för sådan kontroll. Uppdraget

bygger på förslag som PRV har framfört till ekobrottsberedningen om att

affärskontrollen kan underlättas genom att offentliga uppgifter i

aktiebolagsregistret och andra register kan göras lättare tillgängliga och

marknadsföras till näringslivet. PRV föreslog bl.a. att verket skulle utveckla

ett intyg om att vissa nyckelkrav är uppfyllda, exempelvis att ett bolag har

behörig styrelse och har ingivit stadgade bolagshandlingar. I uppdraget till PRV

ligger också att uppgifter för affärskontroll skall göras lättare tillgängliga

också från register som förs hos andra myndigeter, exempelvis skattemyndigheter.

 En första etapp av den nya servicen införs under år 1996 och innebär att PRV

tillhandahåller ett särskilt företagsbevis med ett stort antal nyckeluppgifter

ur bl.a. aktiebolagsregistret, som förs hos PRV. Bl.a. finns uppgifter om antal

förändringar när det gäller styrelseledamöter eller revisorer under det senaste

året samt uppgift om årsredovisningarna för de senaste tre åren kommit in och

godkänts av PRV. Det nya företagsbeviset marknadsförs av PRV. I en andra etapp

utreder PRV behov och möjligheter när det gäller att införa ytterligare

uppgifter i företagsbeviset, exempelvis uppgifter om aktieägare, oren

revisionsberättelse, F-skattesedel, momsregistrering och restförd skatt.

 Möjligheterna att förbättra affärskontrollen i samband med kreditupplysning

utreds av utredningen om vissa bulvanförhållanden m.m. (se avsnitt 6).

Andra associationsrättsliga frågor

Aktiebolagskommittén har i ett delbetänkande (SOU 1995:44) föreslagit ändringar

i fråga om aktiebolagslagens bestämmelser om bolagsstämma, bolagets ledning,

revision och skadestånd. En regel föreslås om skyldighet för revisor att

underrätta åklagare om brottsmisstanke i vissa fall. Underrättelseskyldigheten

skall gälla i det fall revisorn har riktat anmärkning mot ett förhållande i

revisionsberättelsen och dessutom har anledning att anta att detta utgör ett

brott eller ett led i ett brott samt innebär väsentlig skada eller fara för

sådan skada. Ärendet bereds inom Justitiedepartementet.

 Andra bolagsrättsliga frågor kommer att behandlas inom en utredning som kommer

att tillsättas inom Justitiedepartementet. Utredningsuppdraget kommer att grunda

sig på förslag från Riksåklagaren i en rapport om åtgärder mot bolagsplundring

(se avsnitt 6).

Näringslivets egenåtgärder i övrigt

Efter diskussioner mellan ekobrottsberedningen och företrädare för näringslivet

tillkallar regeringen en utredare för att ta fram ett underlag för

överläggningar mellan regeringen och näringslivet rörande näringslivets

egenåtgärder mot ekonomisk brottslighet. I uppdraget ligger att kartlägga vad

som kan göras för att näringslivet genom frivilliga åtgärder skall förbättra

sitt eget skydd mot sådan brottslighet. Underlaget skall belysa både vad

näringslivet kan och vill göra för att förbättra sitt skydd mot ekobrottslighet

och vad statsmakterna kan göra för att främja sådana egenåtgärder inom

näringslivet. Utredaren skall ta fram underlaget i fortlöpande dialog med

näringslivet.

6 Branschsanering, upphandling och åtgärder mot bolagsplundring m.m.

--------------------------------------------------------------------

| Några huvudpunkter: |

| - Branscher som är särskilt utsatta för ekobrott saneras. |

| - Ökad kontroll vid tillståndsgivning och tillsyn utreds. |

| - Reglerna om skrothandel utreds. |

| - Ökad kontroll i samband med upphandling utreds. |

| - Åtgärder mot bolagsplundring utreds. |

| - Åtgärder mot vissa bulvanförhållanden utreds. |

--------------------------------------------------------------------

Branschsaneringsutredningen m.m.

En särskild utredare tillkallades i november 1995 efter beslut av regeringen för

att utreda frågor om branschsanering och andra åtgärder mot ekonomisk

brottslighet (Ju 1995:11, dir. 1995:142).

 Bakgrunden till uppdraget är att vissa branscher erfarenhetsmässigt är

särskilt utsatta för ekonomisk brottslighet. Utredaren skall identifiera sådana

branscher och föreslå branschspecifika åtgärder mot ekobrottsligheten i resp.

bransch. Åtgärderna skall utformas så att de inte äventyrar marknadens

funktioner och andra allmänna intressen.

 Till det som skall övervägas hör ett ökat inslag av vandelskontroll i vissa

branscher. Utredaren skall också överväga former av branschsanering som bygger

på egenåtgärder inom näringslivet, exempelvis genom medverkan av

branschorganisationer som ett alternativ eller ett komplement till åtgärder från

det allmännas sida.

 Inom uppdraget faller också frågor om att effektivisera särskilt det

förebyggande arbetet mot ekobrottslighet genom en mera utvecklad kontroll i

samband med tillståndsgivning, bidragsgivning och tillsyn rörande företag eller

näringsidkare. En ytterligare fråga är effektiviseringar av regler om tillsyn

och sanktioner i den nya alkohollagen (1994:1783) mot bakgrund bl.a. av

erfarenheterna från den samordnade regionala tillsynen över restaurangbranschen

(Operation krogsanering). Uppdraget skall vara slutfört i april 1997.

 En särskild utredare har tillkallats för att se över lagstiftningen för handel

med skrot och begagnade varor (N 1996:01, dir. 1996:1). I uppdraget ligger också

att se över tillsynen över detta område. Till det som särskilt skall beaktas i

utredningsarbetet hör intresset av en effektiv brottsbekämpning och av en väl

fungerande konkurrens.

Upphandling

Riksrevisionsverket fick i februari 1996 i uppdrag av regeringen att utreda hur

kontrollen i samband med offentlig upphandling kan fördjupas för att förebygga

ekonomisk brottslighet. Uppdraget avser all offentlig upphandling och berör

alltså även kommunerna.

 Verket skall bl.a. överväga om reglerna i lagen (1992:1528) om offentlig

upphandling bör preciseras när det gäller kontrollen av leverantörer. Vidare

skall övervägas om underlaget för kontrollen bör breddas genom ytterligare

registerkontroller än som görs i dag eller på något annat sätt. Inte minst skall

övervägas hur man skall kunna undvika att kontrollunderlaget blir mindre säkert

när det gäller utländska leverantörer. Uppdraget skall vara slutfört före

utgången av år 1996.

Åtgärder mot bolagsplundring

Regeringen uppdrog i oktober 1995 åt Riksåklagaren att kartlägga

problemställningar och möjliga åtgärder mot bolagsplundring. Med bolagsplundring

avses att ett aktiebolag eller en annan juridisk person berövas sina tillgångar

genom olika brottsliga förfaranden, vanligen i samband med att bolaget överlåts.

 Uppdraget redovisades i en rapport i februari 1996. Av rapporten framgår att

bolagsplundring under senare år har blivit en allt vanligare form av ekonomisk

brottslighet. Myndigheterna har ofta svårt att förhindra och beivra

bolagsplundring effektivt. Det beror bl.a. på att det är svårt att få fram en

gärningsman med hänsyn till att brottsplanen regelmässigt innebär att styrelsen

byts med täta mellanrum eller att styrelse saknas eller att bolaget utåt

företräds av en bulvan, en s.k. målvakt.

 Rapporten innehåller åtskilliga uppslag till åtgärder mot bolagsplundring.

Riksåklagaren framhåller att förslagen i första hand skall ses som en idékatalog

över åtgärder som kan vara värda att utreda närmare. Förslagen avser såväl

lagändringar inom skatterättens, associationsrättens och straffrättens områden

som utveckling av arbetsmetoder i myndigheternas verksamhet.

 Uppslagen i rapporten fordrar genomgående en närmare utredning innan det är

möjligt att ta ställning till respektive reformfråga. Ett sådant fördjupat

utredningsarbete har kommit till stånd när det gäller flertalet uppslag i

rapporten. Följande schematiska uppställning behandlar några av de viktigare

frågorna, av vilka de flesta behandlas närmare i andra avsnitt.

* Reglerna om otillåten vinstutdelning behandlas av Aktiebolagskommittén (Ju

 1990:08).

* Ett antal andra associationsrättsliga frågor kommer att behandlas av en

 utredare inom Justitiedepartementet. Hit hör bl.a. frågor om åtgärder för

 att komma till rätta med problemen kring styrelselösa aktiebolag.

* Vandelsprövning i samband med tillståndsgivning behandlas av

 Branschsaneringsutredningen (Ju 1995:11).

* Åtgärder mot illojal användning av bulvaner samt frågor om generalfullmakt,

 ägarregister för mindre aktiebolag och översyn av lagen

 (1985:354) om förbud mot yrkesmässig rådgivning i vissa fall, m.m. behandlas

 av Bulvanutredningen (Ju 1996:06. dir. 1996:55).

* Sekretessfrågor kommer att behandlas av den särskilde utredare som skall se

 över frågor om sekretess i samband med bekämpning av ekonomisk brottslighet

 (se avsnitt 3.4).

* Konkurskarantän behandlas av den särskilde utredaren som ser över

 bestämmelser om betalningsunderlåtelse och konkurs m.m. i lagen om

 näringsförbud (N 1996:03, dir. 1996:20).

* Vissa skattefrågor ses över inom Finansdepartementet.

* Finansinspektionens roll ses över av Banklagskommittén (Fi 1995:09, dir.

 1995:86).

* Ökad kontroll i samband med upphandling ses över av Riksrevisionsverket.

Bulvanutredningen

En särskild utredare tillkallades i juni 1996 för att se över åtgärder mot vissa

bulvanförhållanden m.m. (Ju 1996:06, dir. 1996:55). Syftet är att förhindra

eller försvåra att främst ekonomisk brottslighet bedrivs med bulvaner som

täckmantel.

 Åtgärder kan enligt direktiven övervägas inom skilda lagstiftningsområden,

exempelvis inom straffrätten, förvaltningsrätten och civilrätten. Också andra

åtgärder än lagstiftning kan övervägas, såsom att utveckla myndigheternas

kompetens och arbetsmetoder.

 Till det som särskilt skall uppmärksammas hör hur myndigheter med tillstånds-

eller tillsynsuppgifter skall kunna få betydligt bättre möjligheter än i dag att

förhindra att reglerna exempelvis för att få ett tillstånd eller för att bedriva

en viss verksamhet kringgås genom användning av bulvaner.

 Vidare skall övervägas hur det kan göras lättare att avslöja illojala

bulvanförhållanden i andra sammanhang, exempelvis när ett företag träder i

affärsförbindelse med ett annat företag (s.k. affärskontroll). Därvid skall

övervägas om registeruppgifter avseende brottsmålsdomar rörande ekonomisk

brottslighet bör göras tillgängliga i samband med kreditupplysning.

 I uppdraget ingår att överväga vilka regelförändringar som kan och bör

genomföras för att hindra att ett beslut om näringsförbud kringgås genom

användning av bulvaner eller på annat sätt.

 Utredaren skall också se över lagen (1985:354) om förbud mot yrkesmässig

rådgivning i vissa fall, m.m. med syfte att göra lagen till ett effektivare

instrument i kampen mot den ekonomiska brottsligheten.

 Uppdraget skall vara slutfört före utgången av december 1997.

7 Penningtvätt, konkurs och processfrågor

--------------------------------------------------------------------

| Några huvudpunkter: |

| - Skärpt lagstiftning mot penningtvätt utreds. |

| - Effektivare regler om förverkande av vinning från brott |

| utreds. |

| - Ändamålsenligare konkursregler har införts. |

| - Effektivare rutiner för brottsutredning vid konkurs har |

| införts. |

| - Snabbare handläggningsrutiner av ekobrottmål utarbetas. |

--------------------------------------------------------------------

Regeringens strategi innebär att åtgärderna mot penningtvätt skall göras

effektivare för att öka möjligheterna att upptäcka misstänkta transaktioner.

Rutinerna i samband med konkurs skall effektiviseras väsentligt.

Brottmålshanteringen skall snabbas upp genom effektivare brottsutredning och en

modernisering av rättsprocessen.

Penningtvätt

Penningtvätt innebär att pengar som någon fått på olagligt sätt genom olika

transaktioner förs in i den legala ekonomin så att de ser ut att vara lagligen

åtkomna. Grunder för åtgärder mot penningtvätt finns i internationella regelverk

till vilka Sverige har anslutit sig, bl.a. konventioner inom FN:s och

Europarådets ramar samt EG-direktiv. Det svenska regelverket finns i lagen

(1993:768) om åtgärder mot penningtvätt. Reglerna innebär bl.a. att banker m.fl.

skall kontrollera vissa slag av transaktioner och i vissa fall anmäla

transaktionerna till Rikspolisstyrelsen.

 Regeringen beslutade i november 1995 att tillkalla en särskild utredare för

att utreda vilka åtgärder som kan och bör vidtas för att effektivisera

bekämpningen av penningtvätt (Fi 1995:18, dir. 1995:132).

 Enligt direktiven skall utredaren utvärdera hur reglerna om penningtvätt

tillämpas. Med utgångspunkt därifrån skall övervägas en breddning av

penningtvättlagens tillämpningsområde till andra slag av rörelser där

penningtvätt enligt erfarenheten förekommer. Vidare skall utredaren överväga om

det behövs bättre sanktioner, straffrättsliga eller administrativa, mot

penningtvätt.

 Bland andra frågor som faller inom utredningen om skärpt bekämpning av

penningtvätt kan nämnas om det behövs förändringar av sekretessregler för att

förbättra informationsutbytet mellan banker och myndigheter rörande

penningtvätt, om pengar som misstänks ha samband med penningtvätt skall kunna

 frysas hos det mottagande företaget i väntan på polisens utredning samt om det

bör införas regler för bevakad överföring av pengar, dvs. om att låta misstänkta

pengar passera genom transaktionssystemet under polisiär övervakning för att se

vem de slutligen hamnar hos. Utredningen skall vara klar före utgången av mars

1997.

 En viss fråga om penningtvätt har redan förelagts riksdagen i regeringens

proposition 1995/96:216 Valutaväxling och valutahandel. I anslutning till

förslag om en ny valutaväxlingslag föreslås att penningtvättlagen ändras så att

den blir tillämplig på den som driver valutaväxlingsrörelse i väsentlig

omfattning. De nya reglerna föreslås träda i kraft den 1 januari 1997 (bet.

1996/97:NU5).

Förverkande av vinning från brott

En fråga som har nära samband med penningtvätt är möjligheterna att förverka

vinning från brott. Den internationella organiserade brottsligheten, inte minst

inom ekobrottsområdet, har under senare år genererat mycket stora vinster, som

regelmässigt investeras i ny brottslighet eller i det seriösa näringslivet.

Frågan om att effektivt kunna förverka sådana kriminellt genererade tillgångar

har alltmer trätt fram som en av huvudfrågorna inom det internationella

kriminalpolitiska arbetet.

 Regeringen avser att inom kort tillkalla en särskild utredare för att utreda

hur man kan effektivisera reglerna om att förverka vinning från brott.

Uppföljning av bankkrisen m.m.

En utredning, Banklagskommittén (Fi 1995:09, dir. 1995:86), har tillsatts för

att se över tillstånds- och tillsynsreglerna inom bankområdet mot bakgrund bl.a.

av erfarenheterna från bankkrisen. I uppdraget ligger att överväga om vårdslös

kreditgivning bör kriminaliseras.

 Att frågan om vårdslös kreditgivning skall ses över har rekommenderats i en

rapport från Riksåklagaren: Vissa iakttagelser vid utredning av ifrågasatta

brottsliga förfaranden i banker och finansinstitut (rapport 1995:1). Rapporten

har utarbetats inom ramen för Riksåklagarens specialoperation (RÅSOP).

 Reglerna om tillstånd och tillsyn i fråga om verksamhet på det finansiella

området har skärpts genom ändringar i bl.a. bankrörelselagen (1987:617) från den

1 juli 1996 (prop. 1995/96:173, bet. 1995/96:NU23, rskr. 1995/96:285, SFS

1996:746). Genom ändringarna genomfördes också EG:s s.k. BCCI-direktiv som

innebär förbättrade tillsynsmöjligheter över finansiella företag, särskilt

sådana med internationell anknytning. Direktivet har tillkommit mot bakgrund av

upplösningen av Bank for Credit and Commerce International (BCCI) och andra

liknande händelser där det visat sig att en effektiv tillsyn från myndigheternas

sida omöjliggjorts av att verksamheten varit splittrad på många skilda länder.

 Genom ändringar i insiderlagen (1990:1342) utvidgas förbudet mot insiderhandel

till att avse alla förekommande finansiella instrument (prop. 1995/96:215). Det

införs förbud för vissa befattningshavare i aktiemarknadsbolag och dess

moderbolag att göra korttidsaffärer med aktier i bolaget.

Konkurs

Konkurslagen (1987:672) har ändrats från den 1 juli 1995 i flera avseenden som

har betydelse för bekämpning av ekonomisk brottslighet (prop. 1994/95:189, bet.

1994/95:LU31, rskr. 1994/95:411, SFS 1995:793). Ändringarna gäller bl.a.

innehållet i konkursbouppteckningen och edstemats räckvidd. Vidare har ett

register över fysiska personers och dödsbons konkurser inrättas vid Patent- och

registreringsverket.

 Genom ändringar i sekretesslagen från den 1 april 1996 har nya regler införts

hos tillsynsmyndighet i konkurs och åklagare för uppgifter inom

exekutionsväsendet som angår misstankar om att en gäldenär begått viss

ekobrottslighet (prop. 1995/96:127, bet. 1995/96:KU24, rskr. 1995/96:181, SFS

1996:155).

 Inom Justitiedepartementet pågår ett beredningsarbete för att söka vägar att

effektivisera konkurshanteringen i stort mot bakgrund bl.a. av uttalanden i

riksdagen om behovet av effektiva åtgärder i samband med konkurs för att utreda

ekonomisk brottslighet (bet. 1993/94:LU20). I underlaget för arbetet ingår också

Riksrevisionsverkets rapport Tillsyn vid konkurs (RRV 1994:13).

 Riksåklagaren och Riksskatteverket lade år 1994 fram en rapport med förslag

till åtgärder för att effektivisera brottsutredning i samband med konkurs, den

s.k. Rubicon-rapporten. I rapporten föreslås bl.a. att konkursförvaltaren skall

anmäla brottsmisstankar till åklagare tidigare än i dag, att åklagaren skall

kunna använda konkursförvaltaren som biträde samt att fortlöpande dialog skall

hållas mellan åklagare, tillsynsmyndighet (kronofogdemyndighet) och

konkursförvaltare.

 Regeringen uppdrog i juni 1995 åt Riksåklagaren, Rikspolisstyrelsen och

Riksskatteverket att effektivisera rutinerna för brottsutredning i konkurs med

utgångspunkt från förslagen i Rubicon-rapporten. Projektet samordnas av

Riksåklagaren. För att genomföra projektet har det utsetts enprojektledning med

en referensgrupp samt regionala samordnare för utveckling av

brottsutredningsrutinerna vid konkurs. Omkring 30 seminarier hålls under år 1996

på olika platser i landet med deltagande av åklagare, poliser, konkursförvaltare

och revisorer samt företrädare för tillsynsmyndigheter, skattemyndigheter och

specialindrivningsenheter vid kronofogdemyndigheterna.

Processfrågor

En generell översyn av den organisatoriska strukturen inom domstolsväsendet

pågår genom försorg av Domstolsorganisationskommittén (Ju 1995:05, dir.

1995:102). Översynen görs med utgångspunkt bl.a. i de ökande kraven på

domstolarnas kompetens och förmåga att handlägga allt svårare mål. I direktiven

till utredningen framhålls inte minst de ökade kraven i fråga om handläggning av

mål om ekonomisk brottslighet.

 Regeringen uppdrog i juni 1995 åt Domstolsverket och Riksåklagaren att ta fram

ett underlag om hur handläggningen av stora ekobrottmål vid domstol kan göras

snabbare och annars rationellare inom ramen för gällande regelverk samt i vad

mån processreglerna för sådana mål behöver ändras. Uppdraget har redovisats i en

rapport i juni 1996. Frågan bereds vidare inom Justitiedepartementet.

8 Effektivare sanktionsregler

--------------------------------------------------------------------

| Några huvudpunkter: |

| - Effektivare sanktionsregler mot skattebrott har införts. |

| - Effektivare sanktionsregler mot överträdelser inom miljörätten|

| föreslås. |

| - Effektivare regler om borgenärsbrott föreslås. |

| - Reglerna om företagsbot ses över. |

| - Skärpta regler om näringsförbud har införts. |

| - Ytterligare skärpning av reglerna om näringsförbud utreds. |

--------------------------------------------------------------------

Skattebrott m.m.

Skattebrottslagen (1971:69) har ändrats med verkan från den 1 juli 1996 (prop.

1995/96:170, bet. 1995/96:JuU23, rskr. 1995/96:277, SFS 1996:658). Ändringarna

bygger på förslag från Skattebrottsutredningen (Fi 1993:08).

 Avsikten med ändringarna är att effektivisera lagföringen av skattebrott.

Skattebrottslagen har med dessa ändringar gjorts generellt tillämplig på alla

skatter. Skattebedrägeribrottet, som nu benämns skattebrott, har ändrats från

effektbrott till farebrott. Betydande delar av den kriminalisering som tidigare

reglerats i uppbördslagen och andra författningar inom skatteområdet har

överförts till skattebrottslagen.

 Utredningen har därefter, efter att ha ändrat namn till Borgenärs-

brottsutredningen, lagt fram betänkandet Borgenärsbrott (SOU 1996:30). I

betänkandet föreslås att reglerna i 11 kap. brottsbalken om borgenärsbrott

ändras så att de blir effektivare. Ärendet bereds inom Justitiedepartementet.

Miljöbrott

Miljöbalksutredningen (M 1993:04) har redovisat ett delbetänkande med förslag

till en ny miljöbalk (SOU 1996:103).

 Målet med miljöbalken är att skapa förutsättningar för en hållbar utveckling i

samhället, där nu levande och kommande generationer tillförsäkras en hälsosam

och god miljö att leva i. Till detta ändamål lägger utredningen fram förslag

till omfattande lagregleringar, bl.a. en miljöbalk.

 När det gäller de straffrättsliga frågorna innebär Miljöbalksutredningens

förslag bl.a. att straffbestämmelserna på miljörättens område fördelas mellan

brottsbalken och miljöbalken. Straffen för överträdelser på miljöområdet

föreslås bli skärpta. Också underlåtenhet att vidta skyddsåtgärder eller andra

försiktighetsmått inom kemikalieområdet straffbeläggs. I miljöbalken föreslås

vidare en regel om förverkande av egendom som varit föremål för brott, bl.a.

avseende kemiska produkter. Också fortskaffningsmedel och andra hjälpmedel som

har använts eller medförts vid brott skall enligt förslaget förverkas.

 Den som i näringsverksamhet överträder generella föreskrifter, påbörjar

verksamhet utan tillstånd eller anmälan eller överträder särskilda villkor som

har föreskrivits för verksamheten skall enligt förslaget kunna påföras en

miljösanktionsavgift. Ett beslut om miljösanktionsavgift skall vara direkt

verkställbart. Miljösanktionsavgiften skall påföras av tillsynsmyndigheten

enligt en taxa som regeringen beslutar om.

Företagsbot

En särskild utredare har tillkallats för att utreda frågor om företagsbot efter

beslut av regeringen i juni 1995 (Ju 1995:06, dir. 1995:95). Syftet är att

effektivisera ekobrottsbekämpningen genom sanktioner vid brott i

näringsverksamhet.

 Regler om företagsbot finns i brottsbalken. Reglerna har kritiserats för att

vara svåra att tillämpa i praktiken, med följd att de inte har kommit till

användning i den utsträckning som varit avsedd.

 I den särskilde utredarens uppdrag ingår att kartlägga och utvärdera hur

reglerna om företagsbot tillämpas. Mot bakgrund av utvärderingen skall utredaren

utarbeta förslag till ett effektivt sanktionssystem såvitt avser brott i

näringsverksamhet. Vid det arbetet skall utredaren överväga om ett system med

företagsbot bör ersättas med ett ansvarssystem med straff som riktar sig mot

juridiska personer i likhet med vad som finns i vissa andra länder. Utredarens

arbete kommer att redovisas första halvåret 1997.

Näringsförbud

Lagen (1986:436) om näringsförbud har ändrats med verkan från den 1 juli 1996

(prop. 1995/96:98, bet. 1995/96:LU22, rskr. 1995/96:212, SFS 1996:314).

Ändringarna bygger på förslag från Näringsförbudsutredningen i betänkandet Ett

renodlat näringsförbud (SOU 1995:1).

 Ändringarna innebär bl.a. att reglerna om näringsförbud skärps genom att

näringsförbud i princip görs obligatoriskt vid brott i näringsverksamhet, om

brottsligheten inte är ringa. Förbudstiden sträcks ut från högst fem år till

högst tio år. Huvudregeln är att näringsförbud meddelas för fem år och att

förbudstiden sträcks ut till tio år i grova fall och vid återfall. Beslut om

näringsförbud skall kungöras.

 Utredningen föreslog att reglerna om näringsförbud i anledning av konkurs och

underlåtenhet att betala skatt skulle avskaffas med hänsyn till att de i praxis

tillämpades så sällan. Regeringen intog en annan ståndpunkt i den ovan nämnda

propositionen. Det är enligt regeringens mening angeläget att behålla

möjligheten att besluta om näringsförbud vid grova skatteundandraganden och

upprepade konkurser utan att brott föreligger. Mot bakgrund härav beslutade

regeringen i mars 1996 att tillkalla en särskild utredare för att se över

bestämmelserna om betalningsunderlåtelse och konkurs i lagen om näringsförbud (N

1996:03, dir. 1996:20). Utredaren skall utarbeta förslag med syfte bl.a. att

effektivisera användningen av näringsförbud vid betalningsunderlåtelse och

konkurs. Dessutom skall utredaren överväga om grova åsidosättanden av t.ex.

marknads- och konkurrensrättsliga regler, arbetsmiljö- och miljörättsliga regler

samt civilrättsliga regler som inte har samband med brott m.m. skall kunna vara

självständiga grunder för näringsförbud.

9 Internationellt arbete

--------------------------------------------------------------------

| Några huvudpunkter: |

| - En konvention om bedrägeri rörande EU-medel har antagits. |

| - Nya EU-regler för administrativa sanktioner för |

| bidragsfusk m.m. rörande EU-medel har införts. |

| - En delegation samordnar svenska myndigheters åtgärder mot |

| bedrägeri rörande EU-medel. |

| - Europolkonventionen har undertecknats. |

| - En aktionsgrupp mot organiserad brottslighet runt Östersjön |

| har bildats. |

| - Behovet av åtgärder i övrigt mot internationell |

| ekonomisk brottslighet utreds. |

--------------------------------------------------------------------

Regeringens strategi innebär att Sverige aktivt skall verka för att utveckla det

internationella samarbetet mot ekonomisk brottslighet.

Angrepp på EU:s finansiella intressen

I och med Sveriges inträde i EU har det blivit en viktig fråga inom

ekobrottsbekämpningen att förebygga och ingripa mot bidragsfusk och andra

angrepp på EU:s finansiella intressen. Åtskilliga åtgärder har vidtagits inom

det området. Bl.a. har medlemsländerna enats om gemensamma ramar både för

straffrättsliga och administrativa sanktioner när gemenskapsmedel har

undanhållits, mottagits eller använts felaktigt.Det straffrättsliga ramverket

finns i en konvention om skydd för gemenskapens finansiella intressen

( bedrägerikonventionen ), som skrevs under i juli 1995. Konventionen innebär

att medlemsländerna åtar sig att straffbelägga olika former av bedrägerier mot

EU:s finansiella intressen. Ett protokoll har utarbetats där medlemsländerna

åtar sig att straffbelägga mutbrott och bestickning av tjänstemän, både

nationella tjänstemän och EU-tjänstemän, som kan skada EU:s finansiella

intressen. Den svenska strafflagstiftningen uppfyller redan väsentligen kraven i

dessa instrument.

 Ett administrativt ramverk finns i en förordning om skydd av gemenskapens

finansiella intressen, (EG) nr 2988/95. Förordningen innehåller regler om

administrativa åtgärder och sanktioner samt om kontroll på plats inom

medlemsländerna. Reglerna skall kompletteras med bestämmelser i de berörda

sektorsregelverken.

 Inom EG-kommissionen finns ett särskilt organ, UCLAF, för utredning av frågor

om bedrägerier m.m. mot EU:s finansiella system. UCLAF har byggts ut och utgör

nu ett centrum för arbetet såväl inom EU som nationellt när det gäller att

bekämpa kriminalitet av detta slag. Svenska myndigheter utvecklar efter hand

sitt samarbete med UCLAF.

 På hemmaplan har regeringen låtit tillkalla en delegation

(bedrägeridelegationen) med uppdrag att vara ett samverkansorgan för åtgärder

mot bedrägerier, missbruk och annan oegentlig och ineffektiv hantering och

användning av EU-relaterade medel i Sverige (Fi 1996:04, dir. 1996:29, jfr prop.

1994/95:40, bet. 1994/95:FiU5, rskr. 1994/95:67). Till delegationens uppgifter

hör att främja samarbete mellan berörda myndigheter när det gäller utredning och

sanktionering av misstänkta fall samt att främja att myndigheterna utvecklar en

hög kompetens inom området. Det operativa ansvaret vilar däremot på

myndigheterna. Delegationen skall vidare ta fram underlag för nationella behov

och underlag för EG-organen när det gäller kriminalitet och missbruk rörande EU-

medel samt åtgärder däremot. I kommittén ingår företrädare för berörda

departement och myndigheter.

 I maj 1996 hölls på svenskt initiativ ett seminarium i Saltsjöbaden om

brottsförebyggande arbete. Vid seminariet utarbetades ett antal rekommendationer

till ministerrådet med inriktning på att ge det brottsförebyggande arbetet en

mera framträdande roll inom EU. Bland de åtgärder som behandlades fanns också

förebyggande åtgärder mot den ekonomiska brottsligheten.

Internationell rättshjälp m.m.

Ekobrottsberedningen har gjort en översiktlig studie av det internationella

samarbetet hos myndigheterna inom åklagarväsendet, polisen, skatteförvaltningen,

exekutionsväsendet och tullverket. Myndigheterna har därvid framhållit att det

internationella samarbetet är tungrott och långsamt både i fråga om rättshjälp

och i skattesammanhang. Detta är frågor som i många fall måste lösas genom ett

brett och långsiktigt arbete, både bilateralt och multilateralt, för att

förenkla de internationella instrument som reglerar samarbetet och för att

effektivisera den praktiska hanteringen av internationella samarbetsfrågor på

myndighetsnivå.

 Inom EU har en arbetsgrupp inrättats för att behandla frågor om att

effektivisera den internationella rättshjälpen. Det handlar bl.a. om att öka

möjligheterna till direkt kommunikation mellan de olika staternas myndigheter,

att förenkla förfarandet vid framställning om bevisupptagning och att använda

modern teknik i samband med vittnesförhör på begäran av en främmande stat.

 Det internationella polissamarbetet inom den europeiska kriminalpolisbyrån

Europol kommer att få stor betydelse inte minst när det gäller

kriminalunderrättelseverksamhet i fråga om penningtvätt, en central fråga i

ekobrottssammanhang. Europolkonventionen undertecknades i juli 1995 (EGT nr

C316, 27.11.95, s.01). En proposition kan föreläggas riksdagen i slutet av 1996

eller i början av 1997.

 För att åstadkomma en mera ändamålsenlig hantering av gränsöverskridande

konkurser har det inom EU utarbetats en konvention om insolvensförfaranden.

Konventionsreglerna innebär bl.a. att en gäldenär skall försättas i konkurs i

det medlemsland där han har sina huvudsakliga intressen, att konkursen omfattar

samtliga gäldenärens tillgångar inom EU och att konkursförvaltaren har

behörighet att agera inom hela EU.

Östersjösamarbetet

Sverige samarbetar med länderna runt Östersjön bl.a. inom ramen för den s.k.

Östersjökonferensen om bekämpande av internationell brottslighet. Vid

regeringschefskonferensen i Visby i maj 1996 slogs fast att det finns ett stort

behov av direkta och konkreta åtgärder för att bekämpa den organiserade

brottsligheten, inbegripet också ekonomisk brottslighet. Regeringscheferna

enades om att tillsätta en grupp bestående av personliga representanter med

uppgift att, under svenskt ordförandeskap, till 1997 års toppmöte utarbeta

åtgärder för omedelbart genomförande samt andra konkreta förslag i syfte att

stärka det regionala samarbetet på området. Detta skall ske genom ett nära

samarbete mellan berörda myndigheter i Östersjöländerna, exempelvis polis, tull

och kustbevakning.

Internationella ekobrottsgruppen

En arbetsgrupp tillsattes i oktober 1996 inom Justitiedepartementet med uppgift

att överväga åtgärder på lång sikt mot internationell ekonomisk brottslighet.

Arbetsgruppen skall utarbeta förslag till inriktningen av det fortsatta

utvecklings- och reformarbetet när det gäller åtgärder mot denna kriminalitet.

 Ett huvudmål för arbetet är att den fria rörligheten inom EU inte, som en

oönskad bieffekt, skall leda till en ökning av den ekonomiska brottsligheten för

svenskt vidkommande. Inom arbetsgruppens uppdrag faller också åtgärder mot sådan

ekobrottslighet som har anknytning till länder utanför EU.

 I uppdraget ligger att översiktligt kartlägga den aktuella brottsligheten och

att göra en prognos av den framtida utvecklingen. Framför allt gäller det att

identifiera de hot som är eller kan bli farligast för ekonomin och det

demokratiska samhällsskicket och som det därför är viktigast att ta itu med. Mot

bakgrund av hotbildsbedömningen skall arbetsgruppen lägga fram förslag till

inriktningen av de åtgärder som kan behövas från regeringen. Åtgärderna kan vara

av skilda slag. Det kan exempelvis handla om att sätta igång

lagstiftningsprojekt, att initiera och driva vissa frågor i internationella fora

eller att uppdra åt myndigheterna att bedriva ett visst utvecklingsarbete. Det

handlar alltså inte om att utarbeta konkreta lagförslag o.dyl. utan om att

föreslå hur det fortsatta utrednings- och utvecklingsarbetet bör inriktas.

Arbetsgruppens arbete skall vara klart före utgången av juni 1997.

10 Forskning och information

--------------------------------------------------------------------

| Några huvudpunkter: |

| - En ny organisation för forskning om ekobrott utreds. |

| - Brottsförebyggande rådet svarar för vissa |

| informationsinsatser om ekobrott. |

| - Ekobrottsmyndigheten tilldelas medel för information |

| om ekobrottslighet. |

--------------------------------------------------------------------

Forskning

En särskild utredare har på regeringens uppdrag sett över behovet av forskning

om ekonomisk brottslighet (Ju 1995:12, dir. 1995:143). Målet för översynen har

varit att få till stånd forskning som kan bidra till att effektivisera kampen

mot ekobrottslighet. Utredaren har redovisat sitt uppdrag i betänkandet

Ekobrottsforskning (SOU 1996:84).

 Utredaren finner att forskningen om ekonomisk brottslighet är mycket eftersatt

i Sverige. För närvarande bedrivs mycket litet forskning i detta ämne, och

ekobrottsforskningen har inget organisatoriskt hemvist inom forskningsvärlden.

Problemen sammanhänger bl.a. med att ekobrottsforskning spänner över flera

skilda discipliner: juridik, företagsekonomi, nationalekonomi, kriminologi,

rättssociologi, datavetenskap m.m.

 I betänkandet föreslås bl.a. att det inrättas ett centrum för

ekobrottsforskning inom universitetsväsendet. Detta centrum skall ägna sig åt

såväl grundforskning som tillämpad forskning och skall garantera en långsiktig

kunskapsuppbyggnad inom ämnesområdet. Till ekobrottscentrum bör knytas minst

åtta disputerade forskare inom olika discipliner och lika många

doktorandtjänster

 I juni 1996 uppdrog Justitiedepartementet åt rikspolischefen Sten Heckscher

att biträda departementet med en utredning om hur forsknings- och

utvecklingsverksamheten inom rättsväsendet bör vara organiserad i framtiden (Ju

1996:C). I uppdraget ligger att överväga om de samlade resurserna inom det

angivna området kan användas på ett bättre sätt. Därvid skall bl.a. bedömas om

en sammanläggning av den forsknings- och utvecklingsverksamhet som i dag bedrivs

främst vid Brottsförebyggande rådet och Polishögskolans forskningsenhet skulle

leda till forskningsmässiga fördelar och ett effektivare resursutnyttjande. I

underlaget för utredarens överväganden ingår det ovan nämnda betänkandet

Ekobrottsforskning. Avsikten är alltså att frågan om ekobrottsforskningens

organisation skall avgöras i sammanhang med organisationen av annan forskning

som berör rättsväsendets område och att utredaren skall lägga fram ett

organisationsförslag som avser såväl ekobrottsforskningen som annan forskning

inom rättsväsendets område. Utredningsarbetet skall vara klart senast vid

utgången av år 1996.

Information

Riksdagen har anvisat 10 miljoner kronor för information om ekonomisk

brottslighet (bet. 1993/94:JuU19).

 Med hänvisning härtill uppdrog regeringen i mars 1995 till Brottsförebyggande

rådet (BRÅ) att planera och genomföra utbildnings- och informationsinsatser om

ekonomisk brottslighet. Huvuddelen av insatserna bör genomföras under budgetåren

1995/96 och 1997. I uppdraget ligger att bredda informationsunderlaget

exempelvis genom forskning och utvärdering rörande olika företeeleser som har

samband med den ekonomiska brottsligheten.

 Inom ramen för uppdraget planerar BRÅ bl.a. en satsning på information och

utbildning riktad till skolan. För genomförande av uppdraget ställs

efter hand resurser till BRÅ:s förfogande från de medel som riksdagen, enligt

vad som anförts ovan, anvisat.

 Också Ekobrottsmyndigheten (avsnitt 3.1) kommer att tilldelas medel från

anslaget för informationsinsatser rörande den ekonomiska brottsligheten.

Justitiedepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 31oktober 1996

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Hjelm-Wallén,
[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet Freivalds

Regeringen beslutar skrivelse 1996/97:49 Lägesrapport i fråga om den ekonomiska

brottsligheten.