Regeringens proposition

1995/96:173

Förstärkt tillsyn över finansiella företag

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Bommersvik den 24 mars 1996

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Erik[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Finansdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

Propositionen innehåller en rad olika förslag som syftar till förstärkt tillsyn

över finansiella företag.

 I propositionen föreslås att kravet på större ägare i finansiella företag

skärps genom att presumtionen för lämplighet tas bort. I stället införs en

bestämmelse som innebär att en person inte skall godtas som ägare om det är

osäkert om han eller hon i framtiden kommer att motverka en sund utveckling av

det finansiella företagets verksamhet. Samtidigt underlättas ägarprövningen

genom att vissa typer av misskötsamhet i sig skall anses vara tillräckliga för

att en person inte skall godtas som ägare. För närvarande ingår visad

misskötsamhet i bedömningen av om en ägares inflytande blir skadligt för

företaget. Dessutom ges Finansinspektionen ökade möjligheter att ingripa mot

olämpliga större ägare i finansiella företag.

 Tillstånd att bedriva verksamhet på det finansiella området skall kunna

återkallas av Finansinspektionen, om det finansiella företagets ledning inte

uppfyller särskilt angivna lämplighetskrav. Genom förslagen i propositionen

genomförs också det s.k. BCCI-direktivet som Europaparlamentet och rådet antog

den 29 juni 1995 (95/26/EG). BCCI-direktivet ändrar vissa direktiv som styr

kreditinstitut, försäkringsföretag värdepappersföretag och fondföretag.

Direktivet har utarbetats med anledning av upplösningen av Bank for Credit and

Commerce International (BCCI) och andra liknande händelser på finansmarknaden.

Syftet med direktivet är i korthet att förbättra tillsynsmyndigheternas

möjligheter att bedriva en effektiv tillsyn över finansiella företag. Direktivet

skall vara införlivat med nationell lagstiftning senast den 18 juli 1996.

 I propositionen föreslås - med utgångspunkt i BCCI-direktivet - att ägar-

prövningsreglerna skall kompletteras med bestämmelser som förhindrar att det

finansiella företaget kommer att ingå i en så svåröverskådlig företagsgrupp att

Finansinspektionen inte kan bedriva en effektiv tillsyn över det finansiella

företaget.

 Propositionen innehåller ytterligare förslag som grundas på BCCI-direktivet.

 Om ett företag har fått tillstånd att bedriva finansiell verksamhet i Sverige

skall företaget också ha huvudkontoret (företagets faktiska ledning) här i

landet om det har säte här.

 Vidare föreslås att revisorer i finansiella företag skall åläggas att under

vissa förutsättningar till Finansinspektionen rapportera bl.a. överträdelser av

rörelseregler, kreditförluster som kan komma att påverka företagets fortsatta

drift negativt samt brister i system och rutiner hos det finansiella företaget.

 I propositionen konstateras att den svenska lagstiftningen inte lägger hinder

i vägen för ett väl avvägt utbyte av sekretessskyddad information mellan

tillsynsmyndigheter och andra myndigheter som med sin verksamhet bidrar till att

stärka stabiliteten i det finansiella systemet.

 I propositionen föreslås också en begränsning i den informations-skyldighet

som gäller för generalagent för utländska försäkringsföretag enligt 14 § lagen

(1950:272) om rätt för utländska försäkringsföretag att driva försäkringsrörelse

i Sverige.

 Dessutom behandlas behovet av en översyn av lagen (1992:1610) om

kreditmarknadsbolag. I denna proposition föreslås, mot bakgrund av en kommande

översyn av lagen, en mindre ändring av en övergångsbestämmelse till lagen.

 Ändringarna föreslås träda i kraft den 1 juli 1996.

 1

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 6

2 Lagtext 7

 2.1 Förslag till lag om ändring i bankrörelselagen

 (1987:617) 7

 2.2 Förslag till lag om ändring i bankaktiebolagslagen

 (1987:618) 16

 2.3 Förslag till lag om ändring i sparbankslagen

 (1987:619) 19

 2.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1995:1570)

 om medlemsbanker 20

 2.5 Förslag till lag om ändring i aktiekontolagen

 (1989:827) 22

 2.6 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:1610)

 om kreditmarknadsbolag 24

 2.7 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:981)

 om värdepappersrörelse 33

 2.8 Förslag till lag om ändring i försäkringsrörelselagen

 (1982:713) 42

 2.9 Förslag till lag om ändring i lagen (1972:262)

 om understödsföreningar 52

 2.10 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:1114)

 om värdepappersfonder 53

 2.11 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:701) om

 Konungariket Sveriges stadshypotekskassa 54

 2.12 Förslag till lag om ändring i lagen (1980:1097)

 om Svenska skeppshypotekskassan 55

 2.13 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:759)

 om Sveriges allmänna hypoteksbank 56

 2.14 Förslag till lag om ändring i lagen (1996:38)

 om ändring i bankrörelselagen (1987:617) 57

 2.15 Förslag till lag om ändring i lagen (1950:272)

 om rätt för utländska försäkringsföretag att driva

 försäkringsrörelse i Sverige 58

3 Ärendet och dess beredning 59

4 Närmare om BCCI-direktivet 60

5 Ägarprövning och vissa andra frågor beträffande finansiella

 företag 61

 5.1 Inledning 61

 5.2 Gällande bestämmelser om ägarprövning 61

 5.3 Allmänna synpunkter 63

 5.4 Övervägande i fråga om banker 65

 5.4.1 Ägarprövning i samband med bildandet av en bank

 och vid förvärv av aktier eller andelar i en tidigare

 bildad bank 65

 5.4.2 Ingripande mot olämpliga ägare till kvalificerade

 innehav m.m. 73

 5.4.3 Prövning av ledningen för en bank 84

 5.4.4 Förhindrande av att en bank ingår i en svåröver-

 skådlig företagsgrupp 86

 5.5 Överväganden i fråga om kreditmarknadsbolag90

 5.6 Överväganden i fråga om värdepappersbolag91

 5.7 Överväganden i fråga om försäkringsbolag 92

6 Finansiella företags huvudkontor 92

7 Informationsutbyte och sekretess 93

 7.1 Nuvarande regler på det finansiella området93

 7.2 BCCI-direktivet 95

 7.2.1 Allmänt om artikel 4 95

 7.2.2 Bedömning och slutsatser 97

8 Rapporteringsplikt för revisorer i finansiella företag101

 8.1 Huvuddragen i gällande rätt 101

 8.1.1 Allmänt 101

 8.1.2 Aktiebolagslagen 102

 8.1.3 Bankrörelselagen 104

 8.1.4 Försäkringsrörelselagen 104

 8.1.5 Lagen om understödsföreningar 104

 8.1.6 Hypoteksinstitut 105

 8.2 Överväganden och förslag 105

 8.2.1 Allmänt 105

 8.2.2 Rapporteringsskyldighet i finansiella företag107

 8.2.3 Rapporteringsskyldighetens närmare innehåll110

 8.2.4 Sanktioner 115

 8.2.5 Koncerndefinitionen och direktivet 116

9 Ikraftträdande och övergångsfrågor 117

10 Begränsning av skyldighet att informera om placerings-

 riktlinjer 118

11 Behovet av översyn av kreditmarknadsbolagslagen119

12 Ekonomiska konsekvenser 124

13 Författningskommentar 126

 13.1 Förslaget tilll lag om ändring i bankrörelselagen

 (1987:617) 126

 2

 13.2 Förslaget till lag om ändring i bankaktiebolagslagen

 (1987:618) 130

 13.3 Förslaget till lag om ändring i sparbankslagen

 (1987:619) 131

 13.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1995:1570)

 om medlemsbanker 131

 13.5 Förslaget till lag om ändring i aktiekontolagen

 (1989:827) 132

 13.6 Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:1610)

 om kreditmarknadsbolag 132

 13.7 Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:981)

 om värdepappersrörelse 133

 13.8 Förslaget till lag om ändring i försäkringsrörelselagen

 (1982:713) 134

 13.9 Förslaget till lag om ändring i lagen (1972:262)

 om understödsföreningar 136

 13.10 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:1114)

 om värdepappersfonder 137

 13.11 Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:701) om

 Konungariket Sveriges stadshypotekskassa137

 13.12 Förslaget till lag om ändring i lagen (1980:1097)

 om Svenska skeppshypotekskassan 137

 13.13 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:759)

 om Sveriges allmänna hypoteksbank 138

 13.14 Förslaget till lag om ändring i lagen (1996:38)

 om ändring i bankrörelselagen (1987:617)138

 13.15 Förslaget till lag om ändring i lagen (1950:272)

 om rätt för utländska försäkringsföretag att driva

 försäkringsrörelse i Sverige 139

Bilaga 1 BCCI-direktivet 140

Bilaga 2 Förteckning över remissinstanser 147

Bilaga 3 De till Lagrådet remitterade lagförslagen148

Bilaga 4 Lagrådets yttrande 200

Utdrag ur protokoll vid regeringens sammanträde den 24 mars 1996208

Rättsdatablad 209

 3

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringen förslag till

1. lag om ändring i bankrörelselagen (1987:617),

2. lag om ändring i bankaktiebolagslagen (1987:618),

3. lag om ändring i sparbankslagen (1987:619),

4. lag om ändring i lagen (1995:1570) om medlemsbanker,

5. lag om ändring i aktiekontolagen (1989:827),

6. lag om ändring i lagen (1992:1610) om kreditmarknadsbolag,

7. lag om ändring i lagen (1991:981) om värdepappersrörelse,

8. lag om ändring i försäkringsrörelselagen (1982:713),

9. lag om ändring i lagen (1972:262) om understödsföreningar,

10. lag om ändring i lagen (1990:1114) om värdepappersfonder,

11. lag om ändring i lagen (1992:701) om Konungariket

 Sveriges stadshypotekskassa,

12. lag om ändring i lagen (1980:1097) om Svenska skepps-

 hypotekskassan,

13. lag om ändring i lagen (1994:759) om Sveriges allmänna

 hypoteksbank,

14. lag om ändring i lagen (1996:38) om ändring i bank-

 rörelselagen (1987:617),

15. lag om ändring i lagen (1950:272) om rätt för utländska

 försäkringsföretag att driva försäkringsrörelse i Sverige.

 4

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om ändring i bankrörelselagen (1987:617)

 Härigenom föreskrivs i fråga om bankrörelselagen (1987:617)

 dels att 1 kap. 1 och 3 §§, 3 kap. 3, 14 och 15 §§, 7 kap. 10, 13, 14 och 16

§§ samt rubriken närmast före 7 kap. 10 § skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas fyra nya paragrafer, 3 kap. 8 a § samt

7 kap. 13 a, 14 a och 14 b §§, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 kap.

 1 §1

Denna lag innehåller bestämmelser om den rörelse som en bank får driva samt

vissa andra för banker gemensamma bestämmelser. Bestämmelser om hur en bank

bildas och om dess organisation m.m. finns i bankaktiebolagslagen (1987:618),

sparbankslagen (1987:619) och lagen (1995:1570) om medlemsbanker.

 Med bank förstås i denna lag bankaktiebolag, sparbank och medlemsbank.

 Med en banks stadgar förstås i denna lag bolagsordning för bankaktiebolag,

reglemente för sparbank och stadgar för medlemsbank.

-------------------------------------------------------

 För varje bank skall

 finnas ett huvudkontor i

 Sverige.

 För utländska bankföretags verksamhet genom filial i Sverige gäller bestäm-

melserna i denna lag i tillämpliga delar och i övrigt lagen (1992:160) om

utländska filialer m.m.

 Denna lag gäller inte för verksamhet som bedrivs av Sveriges riksbank.

 3 §2

I denna lag avses med

 1. EES: Europeiska ekonomiska samarbetsområdet,

 2. kvalificerat innehav: ett direkt eller indirekt ägande i ett företag, om

innehavet representerar tio procent eller mer av kapitalet eller av samtliga

röster eller annars möjliggör ett väsentligt inflytande över ledningen av före-

taget,

 3. filial: ett avdelningskontor med självständig förvaltning; om ett utländskt

bankföretag etablerar sig i Sverige enligt 4 § första stycket 1 eller 5 § 1,

skall etableringen anses som en enda filial, även om flera driftställen in-

rättas.

-------------------------------------------------------

 Ett bankföretag och ett

 annat företag skall anses

 ha nära förbindelser, om

 1. det ena företaget

 direkt eller indirekt

 genom dotterbolag äger 20

 procent eller mer av

 kapitalet eller disponerar

 över 20 procent eller mer

 av samtliga röster i det

 andra företaget,

 2. det ena företaget

 direkt eller indirekt utgör

 moderföretag till det andra

 eller det finns en annan

 likartad förbindelse mellan

 företagen, eller

 3. båda företagen är

 dotterföretag till eller

 har en likartad förbindelse

 med en eller samma juri-

 diska person eller står i

 ett motsvarande förhållande

 till en och samma fysiska

 person.

 Nära förbindelser

 föreligger även mellan en

 fysisk person och ett

 bankföretag, om den fysiska

 personen

 1. äger mer än 20 procent

 av kapitalet eller

 disponerar över mer än 20

 procent av samtliga röster

 i bankförtaget, eller

 2. på annat sätt har sådant

 inflytande över

 bankföretaget att personens

 ställning motsvarar den som

 ett moderföretag har i för-

 hållande till ett

 dotterföretag eller det

 finns annan likartad

 förbindelse mellan honom

 och bankföretaget.

 3 kap.

 3 §3

Den som är underårig, i konkurs eller underkastad näringsförbud eller som har

förvaltare enligt 11 kap. 7 § föräldrabalken får inte vara revisor.Revisorerna

skall ha den insikt i och erfarenhet av redovisning och ekonomiska förhållanden

som med hänsyn till arten och omfånget av bankens verksamhet fordras för

uppdragets fullgörande.

-------------------------------------------------------

 Till revisor kan utses Till revisor kan utses

även ett registrerat även ett registrerat

revisionsbolag. Bestämmelser revisionsbolag. Bestäm-

om vem som kan vara huvud- melser om vem som kan vara

ansvarig för revisionen och huvudansvarig för

om underrättelseskyldighet revisionen och om

finns i 12 § lagen underrättelseskyldighet

(1995:528) om revisorer. finns i 12 § lagen

Bestämmelserna i 5 § om behö-(1995:528) om revisorer.

righet och i 13 § om rätt attBestämmelserna i 5 § om be-

närvara på stämma tillämpas påhörighet, i 8 a § om

den huvudansvarige. rapporteringsskyldighet

 och i 13 § om rätt att

 närvara på stämma tillämpas på

 den huvudansvarige.

-------------------------------------------------------

 8 a §

 Om revisorn vid

 fullgörandet av sitt

 uppdrag i banken får

 kännedom om förhållanden som

 1. kan utgöra en väsentlig

 överträdelse av de

 författningar som reglerar

 bankers verksamhet,

 2. kan påverka bankens

 fortsatta drift negativt,

 eller

 3. kan leda till att

 revisorn avstyrker att

 balansräkningen eller

 resultaträkningen fastställs

 eller till anmärkning

 enligt 11 §,

 skall revisorn omgående

 rapportera detta till

 Finansinspektionen.

 Revisorn har en

 motsvarande rappor-

 teringsskyldighet om han

 eller hon får kännedom om

 förhållanden som avses i

 första stycket vid

 fullgörande av uppdrag som

 revisorn har i bankens

 moderföretag eller

 dotterföretag eller ett

 företag som har en likartad

 förbindelse med banken.

 14 §4

Revisorerna får inte lämna upplysningar till en enskild aktieägare, huvudman,

medlem eller utomstående om sådana angelägenheter som de har fått kännedom om

vid fullgörandet av sina uppdrag, om det kan vara till nackdel för banken.

 I 1 kap. 10 § föreskrivs att enskildas förhållanden till bank inte obehörigen

får röjas.

 Revisorerna är skyldiga att

 1. till stämman lämna alla upplysningar som stämman begär, om det inte skulle

vara till väsentlig nackdel för banken eller till nämnvärd olägenhet för

enskild,

 2. till medrevisorer, granskare som avses i 15 §, ny revisor och, om banken

har försatts i konkurs, konkursförvaltare lämna erforderliga upplysningar om

bankens angelägenheter, samt

 3. på begäran lämna upplysningar om bankens angelägenheter till under-

sökningsledaren under förundersökning i brottmål.

-------------------------------------------------------

 Bestämmelser om

 revisorers rappor-

 teringsskyldighet till

 Finansinspektionen finns i

 8 a §.

 15 §5

Varje röstberättigad kan väcka förslag om att Finansinspektionen skall utse

granskare för särskild granskning av bankens förvaltning och räkenskaper under

viss förfluten tid eller av vissa åtgärder eller förhållanden i banken.

Förslaget skall framställas på en ordinarie stämma eller på stämma där ärendet

enligt kallelsen skall behandlas. Finansinspektionen skall på begäran av

röstberättigad och efter att ha hört bankens styrelse förordna en eller flera

granskare, om förslaget biträds

 1. i ett bankaktiebolag av ägare till minst en tiondel av samtliga aktier

eller en tredjedel av de företrädda aktierna,

 2. i en sparbank av minst en tiondel av samtliga huvudmän eller en tredjedel

av de närvarande huvudmännen, eller

 3. i en medlemsbank av minst en tiondel av samtliga röstberättigade eller en

tredjedel av de närvarande röstberättigade.

 I en medlemsbank kan innehavaren av förlagsandelar begära hos styrelsen att

granskare utses. Begärs detta av innehavare som företräder förlagsinsatser till

ett sammanlagt belopp motsvarande minst en tiondel av det totalt inbetalda

insatskapitalet, skall styrelsen senast inom två månader göra framställning

härom hos Finansinspektionen. Försummas detta får varje innehavare av en

förlagsandel göra sådan framställning.

-------------------------------------------------------

 Vad som sägs om revisorer Vad som sägs om revisorer

i 3 § första och tredje i 3 § första och tredje

styckena, 5, 9, 13 och 14 §§ styckena, 5, 8 a, 9, 13

samt 5 kap. 2 och 4-8 §§ och 14 §§ samt 5 kap. 2 och

tillämpas även i fråga om 4-8 §§ tillämpas även i fråga

granskare. om granskare.

 Yttrande över granskningen skall avges till stämman. Yttrandet skall hållas

tillgängligt hos banken under minst en vecka före stämman för aktieägare,

huvudman, medlem eller annan röstberättigad och genast sändas till var och en av

dem som begär det. Yttrandet skall också läggas fram på stämman. På samma sätt

skall yttrandet hållas tillgängligt för och sändas till innehavare av

förlagsandelar, om granskaren har utsetts på begäran av sådan innehavare.

**FOOTNOTES**

1Senaste lydelse 1995:1572.

2Senaste lydelse 1992:1613.

3Senaste lydelse 1995:536.

4Senaste lydelse 1992:1613.

5Senaste lydelse 1995:1572.

 7

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 7 kap.

-------------------------------------------------------

Ägarprövning Ägarprövning m.m.

 10 §6

Ett direkt eller indirekt förvärv av aktier eller andelar i en bank, som medför

att förvärvarens sammanlagda innehav utgör ett kvalificerat innehav, får ske

bara efter tillstånd av Finansinspektionen. Detsamma gäller förvärv som innebär

att ett kvalificerat innehav ökas så att det uppgår till eller överstiger 20, 33

eller 50 procent av kapitalet eller röstetalet för samtliga aktier eller andelar

eller så att banken blir dotterföretag.

-------------------------------------------------------

 Tillstånd enligt första

 stycket skall meddelas före

 förvärvet. Om förvärvet har

 gjorts genom bodelning,

 arv, testamente,

 bolagsskifte eller på annat

 liknande sätt, krävs i

 stället tillstånd för att

 förvärvaren skall få behålla

 de aktier eller andelar

 som erhållits. Förvärvaren

 skall ansöka om tillstånd

 till ett sådant förvärv inom

 sex månader efter det att

 aktierna eller andelarna

 erhållits.

 13 §7

När ett bankaktiebolag eller en medlemsbank får kännedom om att aktier eller

andelar i banken blivit föremål för ett sådant förvärv som avses i 10 § eller

för en sådan avyttring som avses i 12 §, skall banken snarast anmäla förvärvet

eller avyttringen till Finansinspektionen.

-------------------------------------------------------

 När ett bankaktiebolag

 eller en medlemsbank i

 annat fall får kännedom om

 att den har nära för-

 bindelser med någon annan,

 skall banken snarast anmäla

 det till Finans-

 inspektionen.

 Ett bankaktiebolag eller en medlemsbank skall årligen till Finansinspektionen

anmäla namnen på de ägare som har ett kvalificerat innehav av aktier eller

andelar i banken samt storleken på innehaven.

-------------------------------------------------------

 13 a §

 Om en juridisk person har

 ett kvalificerat innehav i

 en bank, skall den

 juridiska personen snarast

 anmäla ändringar av vilka

 som ingår i dess ledning

 till Finansinspektionen.

 14 §8

-------------------------------------------------------

Om ägaren till ett Om ägaren till ett kvalifi-

kvalificerat innehav av cerat innehav av aktier

aktier eller andelar utövar eller andelar utövar eller

eller kan antas komma att kan antas komma att utöva

utöva sitt inflytande på ett sitt inflytande på ett sätt

sätt som motverkar en sund som motverkar en sund ut-

utveckling av verksamheten veckling av verksamheten i

i banken, får Finans- banken, får Finansinspek-

inspektionen besluta att tionen besluta att ägaren

aktierna eller andelarna vid stämman inte får företräda

inte får företrädas vid fler aktier eller andelar

stämman. än som motsvarar ett

 innehavet som inte är

 kvalificerat. Detsamma

 gäller, om en sådan ägare i

 väsentlig mån har åsidosatt

 skyldigheter i närings-

 verksamhet eller i andra

 ekonomiska angelägenheter

 eller gjort sig skyldig

 till allvarlig brotts-

 lighet.

-------------------------------------------------------

 Om ägaren till ett Om ägaren till ett

kvalificerat innehav av kvalificerat innehav av

aktier eller andelar har aktier eller andelar har

underlåtit att ansöka om underlåtit att ansöka om

tillstånd till ett förvärv somtillstånd till ett förvärv

avses i 10 § eller om som avses i 10 §, får

förvärvet har skett i strid inspektionen besluta att

med inspektionens beslut, ägaren vid stämman inte får

får inspektionen besluta att företräda aktierna eller

aktierna eller andelarna andelarna till den del de

inte får företrädas vid stämmanomfattas av ett krav på

eller att röster avgivna för tillstånd.

sådana aktier eller andelar

skall vara ogiltiga.

-------------------------------------------------------

 Om någon i strid med ett

 beslut av inspektionen har

 ett kvalificerat innehav

 av aktier eller andelar,

 får innehavaren inte

 företräda aktierna eller

 andelarna vid stämman till

 den del innehavet står i

 strid med beslutet.

-------------------------------------------------------

 Finansinspektionen får Finansinspektionen får

också förelägga en ägare som förelägga en ägare som avses

sägs i första och andra i första stycket att

styckena att avyttra så stor avyttra så stor del av

del av aktierna eller aktierna eller andelarna

andelarna att innehavet att innehavet därefter inte

därefter inte är är kvalificerat. En ägare

kvalificerat. som avses i andra eller

 tredje stycket får föreläggas

 att avyttra så stor del av

 aktierna eller andelarna

 att innehavet inte står i

 strid med inspektionens

 beslut.

-------------------------------------------------------

 14 a §

 Om det finns särskilda skäl,

 får Finansinspektionen

 begära att tingsrätten

 förordnar en lämplig person

 att som förvaltare företräda

 sådana aktier eller andelar

 som enligt 14 § inte får

 företrädas av ägaren. Sådan

 ansökan prövas av tingsrätten

 i den ort där ägaren har

 sitt hemvist, eller om

 ägaren inte har hemvist i

 Sverige, av Stockholms

 tingsrätt.

 En förvaltare har rätt

 till skälig ersättning för

 arbete och utlägg.

 Ersättningen skall betalas

 av ägaren till aktierna

 eller andelarna och skall

 på begäran förskotteras av

 banken. Om den betalnings-

 skyldige inte godtar

 förvaltarens anspråk, fast-

 ställs ersättningen av

 tingsrätten.

-------------------------------------------------------

 14 b §

 Om en bank har nära

 förbindelser med någon annan

 och det hindrar en

 effektiv tillsyn av

 banken, får

 Finansinspektionen förelägga

 innehavare av aktier eller

 andelar som medför att

 förbindelserna är nära att

 avyttra så stor del av

 aktierna eller andelarna

 att så inte längre är fallet.

 Finansinspektionen får

 även besluta att den eller

 de som omfattas av ett

 beslut enligt första

 stycket inte får företräda

 aktierna eller andelarna

 vid stämman. I så fall skall

 bestämmelserna i 14 a §

 tillämpas.

 16 §9

En svensk banks oktroj skall återkallas av Finansinspektionen om

 1. banken inte har anmälts för registrering inom föreskriven tid eller anmälan

har avskrivits eller avslagits genom ett beslut som har vunnit laga kraft,

 2. banken inte inom ett år efter registrering har börjat driva bankrörelse,

eller banken dessförinnan förklarat sig avstå från oktrojen,

 3. banken har överlåtit hela sin rörelse,

 4. banken under en sammanhängande tid av ett år inte drivit bankrörelse,

 5. banken genom att överträda en bestämmelse som avses i 15 § eller på annat

sätt visat sig olämplig att utöva sådan verksamhet som oktrojen avser,

-------------------------------------------------------

 6. bankens kapitalbas 6. bankens kapitalbas

understiger det minsta understiger det minsta

belopp som krävs enligt 2 belopp som krävs enligt 2

kap. 9 § andra stycket och kap. 9 § andra stycket och

bristen inte har täckts inom bristen inte har täckts

tre månader från det att den inom tre månader från det

blev känd för banken, eller att den blev känd för

 banken,

-------------------------------------------------------

 7. banken inte fullgjort 7. banken inte fullgjort

sina skyldigheter enligt sina skyldigheter enligt

lagen (1995:1571) om lagen (1995:1571) om

insättningsgaranti och inte insättningsgaranti och inte

vidtagit rättelse inom ett årvidtagit rättelse inom ett

från det att inspektionen år från det att inspektionen

har förelagt banken att har förelagt banken att

fullgöra sina skyldigheter fullgöra sina skyldigheter

med förklaring att bankens med förklaring att bankens

oktroj kan komma att oktroj kan komma att åter-

återkallas. kallas, eller

 8. någon som ingår i

 bankens styrelse inte

 uppfyller de krav som

 anges i 2 kap. 3 § tredje

 stycket 3 och fjärde

 stycket bankaktiebolags-

 lagen (1987:618), 2 kap. 3 §

 tredje stycket 2

 sparbankslagen (1987:619)

 eller 2 kap. 2 § fjärde

 stycket 3 och femte

 stycket lagen (1995:1570)

 om medlemsbanker.

-------------------------------------------------------

 Om det är tillräckligt får Om det är tillräckligt får

inspektionen i de fall som inspektionen i de fall som

anges i första stycket 4 och anges i första stycket 4

5 i stället för att återkallaoch 5 i stället för att

oktrojen meddela varning. I återkalla oktrojen meddela

fall som avses i första varning. I fall som avses

stycket 6 får inspektionen i första stycket 6 får

medge förlängd tid för täckandeinspektionen medge förlängd

av bristen, om det finns tid för täckande av bristen,

särskilda skäl. om det finns särskilda skäl.

 I fall som avses i första

 stycket 8 får oktrojen

 återkallas bara om

 Finansinspektionen först

 beslutat att anmärka på att

 personen ingår i styrelsen

 och han eller hon, sedan

 en av inspektionen bestämd

 tid om högst tre månader

 gått, fortfarande finns

 kvar i styrelsen.

 Om oktrojen återkallas får inspektionen besluta hur avvecklingen av rörelsen

skall ske.

**FOOTNOTES**

6Senaste lydelse 1995:1572.

7Senaste lydelse 1995:1572.

8Senaste lydelse 1995:1572.

9Senaste lydelse 1995:1594.

 8

 Ett beslut om återkallelse får förenas med förbud att fortsätta verksamheten.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1996.

 9

2.2 Förslag till lag om ändring i bankaktiebolagslagen

(1987:618)

 Härigenom föreskrivs att 2 kap. 3 och 11 §§ samt 8 kap. 1 § bankaktiebo-

lagslagen (1987:618) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 kap.

 3 §1

Stiftarna skall upprätta en bolagsordning som skall underställas regeringen för

stadfästelse. Till ansökan om oktroj skall fogas en plan för den tilltänkta

verksamheten.

 Regeringen prövar att bolagsordningen överensstämmer med denna lag, bank-

rörelselagen (1987:617) och andra författningar samt om och i vad mån särskilda

bestämmelser behövs med hänsyn till omfattningen och arten av bolagets

verksamhet.

 Regeringen skall stadfästa bolagsordningen och bevilja oktroj, om

-------------------------------------------------------

 1. den planerade rörelsen 1. den planerade rörelsen

kan antas komma att kan antas komma att

uppfylla kraven på en sund uppfylla kraven på en sund

bankverksamhet, och bankverksamhet,

-------------------------------------------------------

 2. det inte kan antas att 2. det kan antas att de

de som kommer att äga ett som kommer att äga ett

sådant kvalificerat innehav sådant kvalificerat innehav

i bolaget som avses i 1 i bolaget som avses i 1

kap. 3 § 2 bankrörelselagen, kap. 3 § första stycket 2

kommer att motverka en sund bankrörelselagen inte

utveckling av verksamheten kommer att motverka en

i bolaget. sund utveckling av verk-

 samheten i bolaget och även

 i övrigt är lämpliga att utöva

 ett väsentligt inflytande

 över ledningen av en bank,

 och

 3. de som avses ingå i

 bolagets styrelse har de

 insikter och den

 erfarenhet som måste krävas

 av den som deltar i

 ledningen av en bank och

 även i övrigt är lämpliga för

 en sådan uppgift.

 Bolagsordningen får inte

 stadfästas och oktroj inte

 beviljas, om det kan antas

 att någon som i väsentlig mån

 har åsidosatt sina

 skyldigheter i

 näringsverksamhet eller i

 andra ekonomiska ange-

 lägenheter eller gjort sig

 skyldig till allvarlig

 brottslighet kommer att ha

 ett sådant innehav i

 bolaget som avses i 1 kap.

 3 § första stycket 2

 bankrörelselagen.

 Om bolaget kommer att ha

 sådana nära förbindelser som

 avses i 1 kap. 3 § andra

 och tredje styckena

 bankrörelselagen med någon

 annan, får bolagsordningen

 stadfästas och oktroj

 beviljas endast om

 förbindelserna inte hindrar

 en effektiv tillsyn av

 banken.

 Oktroj får inte vägras på den grunden att det inte behövs någon ytterligare

bank.

 11 §

Om det vid den konstituerande stämman inte visas att teckning och tilldelning av

aktier har skett motsvarande aktiekapitalet eller minimikapitalet enligt

bolagsordningen, har frågan om bankaktiebolagets bildande fallit.

-------------------------------------------------------

 Om teckning av aktier

 innebär att någon som inte

 har prövats enligt 3 §

 tredje stycket 2 eller

 fjärde stycket kommer att

 ha ett kvalificerat

 innehav i bolaget, får

 detta inte bildas utan att

 prövning görs. Om personen

 inte anses lämplig, får

 bolaget inte bildas.

 Om tecknare med flertalet avgivna röster och med minst två tredjedelar av de

vid stämman företrädda aktierna röstar för beslutet att bilda bolaget, är detta

bildat. I annat fall har frågan om bolagets bildande fallit.

 När bankaktiebolaget är bildat, skall på den konstituerande stämman styrelse

och revisorer väljas.

 I fråga om den konstituerande stämman gäller i övrigt i tillämpliga delar

föreskrifterna om bolagsstämma i denna lag och bolagsordningen.

 8 kap.

 1 §2

Aktieägarnas rätt att besluta i bankaktiebolagets angelägenheter utövas vid

bolagsstämman.

 I avstämningsbolag tillkommer rätten att delta i bolagsstämma den som har

tagits upp som aktieägare i en sådan utskrift av aktieboken som avses i 3 kap.

14 § andra stycket.

 I bolagsordningen kan bestämmas att aktieägare, för att få delta i bolags-

stämman, skall anmäla sig hos bolaget senast den dag som anges i kallelsen till

stämman. Denna dag får inte vara söndag, annan allmän helgdag, lördag,

midsommarafton, julafton eller nyårsafton och får inte infalla tidigare än femte

dagen före stämman.

-------------------------------------------------------

 Aktier som tillhör bolaget Aktier som tillhör

eller dess dotterföretag kan bolaget eller dess

inte företrädas vid dotterföretag kan inte före-

bolagsstämman. Sådana aktier trädas vid bolagsstämman.

skall inte medräknas när det Sådana aktier skall inte

fordras samtycke av ägare medräknas när det fordras

till en viss del av samtycke av ägare till en

aktierna i bolaget för att viss del av aktierna i

ett beslut skall bli bolaget för att ett beslut

giltigt eller en befogenhet skall bli giltigt eller en

skall få utövas. Detsamma befogenhet skall få utövas.

gäller aktier vilka omfattas Detsamma gäller aktier

av ett beslut av vilka omfattas av ett

Finansinspektionen enligt 7 förbud eller föreläggande

kap. 14 § bankrörelselagen enligt 7 kap. 14 §

(1987:617). bankrörelselagen

 (1987:617), såvida inte

 förvaltare har förordnats

 enligt 14 a § i samma

 kapitel.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1996.

**FOOTNOTES**

1Senaste lydelse 1994:2008.

2Senaste lydelse 1992:1611.

 10

2.3 Förslag till lag om ändring i sparbankslagen (1987:619)

 Härigenom föreskrivs att 2 kap. 3 § sparbankslagen (1987:619) skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 kap.

 3 §1

Stiftarna skall upprätta ett reglemente som skall underställas regeringen för

stadfästelse. Till ansökan om oktroj skall fogas en plan för den tilltänkta

verksamheten.

 Regeringen prövar att reglementet överensstämmer med denna lag, bankrö-

relselagen (1987:617) och andra författningar samt om och i vad mån särskilda

bestämmelser behövs med hänsyn till omfattningen och arten av sparbankens

verksamhet.

-------------------------------------------------------

 Regeringen skall stadfästa Regeringen skall

reglementet och bevilja stadfästa reglementet och

oktroj, om den planerade bevilja oktroj, om

rörelsen kan antas komma att 1. den planerade rörelsen

uppfylla kraven på en sund kan antas komma att

bankverksamhet. uppfylla kraven på en sund

 bankverksamhet och

 2. de som avses ingå i

 sparbankens styrelse har

 de insikter och den

 erfarenhet som måste krävas

 av den som deltar i led-

 ningen av en sparbank och

 även i övrigt är lämpliga för

 en sådan uppgift.

 Oktroj får inte vägras på den grunden att det inte behövs någon ytterligare

bank.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1996.

**FOOTNOTES**

1Senaste lydelse 1992:1614.

 11

2.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1995:1570) om

medlemsbanker

Härigenom föreskrivs att 2 kap. 2 och 5 §§ lagen (1995:1570) om medlemsbanker

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 kap.

 2 §

Medlemsbankens stadgar skall stadfästas. Till ansökan om stadfästelse skall en

plan för verksamheten fogas.

 Stadfästelse av stadgar meddelas av regeringen.

 Vid behandlingen av en ansökan om stadfästelse av stadgar prövas dels att

stadgarna överensstämmer med denna lag, bankrörelselagen (1987:617) och andra

författningar samt dels om och i vad mån det behövs särskilda bestämmelser med

hänsyn till omfattningen och arten av medlemsbankens verksamhet.

 Regeringen skall stadfästa stadgarna och bevilja oktroj, om

-------------------------------------------------------

 1. den planerade rörelsen 1. den planerade rörelsen

kan antas komma att kan antas komma att

uppfylla kraven på en sund uppfylla kraven på en sund

bankverksamhet, och bankverksamhet,

-------------------------------------------------------

 2. det inte kan antas att 2. det kan antas att de

de som kommer att äga ett som kommer att äga ett

sådant kvalificerat innehav sådant kvalificerat innehav

i banken som avses i 1 kap. i banken som avses i 1

3 § 2 bankrörelselagen, kap. 3 § första stycket 2

kommer att motverka en sund bankrörelselagen inte

utveckling av verksamheten kommer att motverka en

i banken. sund utveckling av

 verksamheten i banken och

 även i övrigt är lämpliga att

 utöva ett väsentligt

 inflytande över ledningen

 av en bank, och

 3. de som avses ingå i

 bankens styrelse har de

 insikter och den

 erfarenhet som måste krävas

 av den som deltar i

 ledningen av en bank och

 även i övrigt är lämpliga för

 en sådan uppgift.

 Stadgarna får inte

 stadfästas och oktroj inte

 beviljas, om det kan antas

 att någon som i väsentlig mån

 har åsidosatt sina

 skyldigheter i

 näringsverksamhet eller i

 andra ekonomiska

 angelägenheter eller gjort

 sig skyldig till allvarlig

 brottslighet kommer att ha

 ett sådant innehav i

 bolaget som avses i 1 kap.

 3 § första stycket 2 bank-

 rörelselagen.

 Om banken kommer att ha

 sådana nära förbindelser som

 avses i 1 kap. 3 § andra

 och tredje styckena

 bankrörelselagen med någon

 annan, får stadgarna stad-

 fästas och oktroj beviljas

 endast om förbindelserna

 inte hindrar en effektiv

 tillsyn av banken.

 Oktroj får inte vägras på den grunden att det inte behövs någon ytterligare

bank.

 5 §

En nybildad medlemsbank skall anmälas för registrering senast fyra månader efter

det att dess stadgar har stadfästs.

 För registrering krävs att medlemsbanken har minst tre medlemmar och att dessa

har betalt in insatsbelopp enligt stadgarna.

 För registrering av en medlemsbank krävs att banken har ett så stort bundet

eget kapital som föreskrivs i 1 kap. 4 §.

-------------------------------------------------------

 Om teckning av insatser

 innebär att någon som inte

 har prövats enligt 2 § fjärde

 stycket 2 eller femte

 stycket kommer att ha ett

 kvalificerat innehav i

 banken, får denna inte

 bildas utan att prövning

 görs. Om personen inte

 anses lämplig, får banken

 inte bildas.

 Frågan om medlemsbankens bildande har fallit, om anmälan för registrering inte

har skett inom den tid som anges i första stycket eller om Finansinspektionen

genom beslut som har vunnit laga kraft har avskrivit en sådan anmälan eller

vägrat registrering. I sådant fall svarar styrelseledamöterna solidariskt för

återbetalningen av insatser och uppkommen avkastning, med avdrag för kostnader

på grund av åtgärder enligt 6 § första stycket tredje meningen.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1996.

 12

2.5 Förslag till lag om ändring i aktiekontolagen (1989:827)

 Härigenom föreskrivs att 2 kap. 3 § aktiekontolagen (1989:827) skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 kap.

 3 §1

I ett aktiekonto som avses i 2 § skall anges

 1. aktieägarens namn, personnummer eller annat identifieringsnummer samt

postadress,

 2. namn, personnummer eller annat identifieringsnummer samt postadress för

panthavare och för den som har en rättighet på grund av sådan inskränkning i

rätten att fritt förfoga över aktien som avses i 11,

 3. det antal aktier som kontot omfattar med uppgift om aktiernas nominella

belopp och för varje aktie huruvida full betalning har erlagts för aktien till

avstämningsbolaget,

 4. till vilket slag varje aktie hör, om aktier av olika slag kan finnas enligt

bolagsordningen,

 5. i förekommande fall att aktie av visst slag kan omvandlas till en aktie av

annat slag,

 6. förbehåll att aktieägare eller annan skall vara berättigad att lösa aktie

som övergår till ny ägare,

 7. utbetalning som görs vid inlösen av en aktie eller minskning av aktiens

nominella belopp eller vid skifte av bolagets tillgångar,

-------------------------------------------------------

 8. i förekommande fall att 8. i förekommande fall

aktieägaren har förvaltare att aktieägaren har

enligt 11 kap. 7 § förvaltare enligt 11 kap. 7 §

föräldrabalken med uppdrag föräldrabalken med uppdrag

som omfattar förvaltning av som omfattar förvaltning av

aktierna, aktierna eller att

 aktierna företräds av en

 förvaltare som förordnats

 enligt 7 kap. 14 a §

 bankrörelselagen

 (1987:617), 5 kap. 15 a §

 lagen (1992:1610) om

 kreditmarknadsbolag, 6

 kap. 3 g § lagen (1991:981)

 om värdepappersrörelse eller

 3 kap. 2 e § försäkrings-

 rörelselagen (1982:713),

 9. pantsättning avseende en aktie,

 10. konkurs avseende aktieägaren samt utmätning, kvarstad eller betalnings-

säkring avseende en aktie eller panträtt i aktien,

 11. inskränkning i rätten att fritt förfoga över en aktie som avses i 3 kap.

12 och 15 §§ aktiebolagslagen (1975:1385), 3 kap. 12 och 15 §§ försäkrings-

rörelselagen (1982:713) eller 3 kap. 13 och 16 §§ bankaktiebolagslagen

(1987:618),

 12. inskränkning enligt 13 kap. 19 § andra stycket eller 14 kap. 21 § andra

stycket föräldrabalken.

 Har utan återbetalning en aktie dragits in eller det nominella beloppet

ändrats, skall detta anges i aktiekontot så snart det kan ske.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1996.

**FOOTNOTES**

1Senaste lydelse 1994:1448.

 13

2.6 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:1610) om

kreditmarknadsbolag

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1992:1610) om kreditmarknadsbolag

 dels att 1 kap. 1 §, 2 kap. 1 och 5 §§, 5 kap. 11, 12, 14, 15 och 17 §§ och

punkten 5 av övergångsbestämmelserna till lagen samt rubriken närmast före

5 kap. 11 § skall ha följande lydelse,

 dels att i lagen skall införas fem nya paragrafer, 2 kap. 7 a och 7 b §§ samt

5 kap. 14 a, 15 a och 15 b §§, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 kap.

 1 §

I denna lag avses med

 1. finansieringsverksamhet: näringsverksamhet som har till ändamål att lämna

kredit, ställa garanti för kredit, förmedla kredit till konsumenter eller

medverka till finansiering genom att förvärva fordringar eller upplåta lös

egendom till nyttjande,

 2. kreditmarknadsbolag: ett svenskt aktiebolag som har fått tillstånd enligt

denna lag att driva finansieringsverksamhet,

 3. kvalificerat innehav: ett direkt eller indirekt ägande i ett företag, om

innehavet representerar tio procent eller mer av kapitalet eller av samtliga

röster eller annars möjliggör ett väsentligt inflytande över ledningen av före-

taget,

 4. filial: ett avdelningskontor med självständig förvaltning; om ett utländskt

företag etablerar sig i Sverige enligt 2 kap. 8-10 §§, skall etableringen anses

som en enda filial, även om flera driftställen inrättas,

 5. kreditinstitut: ett institut i vars verksamhet ingår att från allmänheten

låna medel och att bevilja krediter för egen räkning,

 6. finansiellt institut: ett företag som inte är kreditinstitut men vars

huvudsakliga verksamhet består i att förvärva aktier eller andelar eller att

driva valutahandel eller värdepappersrörelse eller att utföra en eller flera av

de verksamheter som anges i 3 kap. 1 § andra stycket 2-11,

 7. EES: Europeiska ekonomiska samarbetsområdet.

-------------------------------------------------------

 Ett kreditmarknadsbolag

 och ett annat företag skall

 anses ha nära förbindelser,

 om

 1. det ena företaget

 direkt eller indirekt

 genom dotterbolag som äger

 20 procent eller mer av

 kapitalet eller disponerar

 över 20 procent eller mer

 av samtliga röster i det

 andra företaget,

 2. det ena företaget

 direkt eller indirekt utgör

 moderföretag till det andra

 eller det finns en annan

 likartad förbindelse mellan

 företagen, eller

 3. båda företagen är

 dotterföretag till eller

 har en likartad förbindelse

 med en eller samma juri-

 diska person eller står i

 ett motsvarande förhållande

 till en och samma fysiska

 person.

 Nära förbindelser

 föreligger även mellan en

 fysisk person och ett

 kreditmarknadsbolag, om

 den fysiska personen

 1. äger mer än 20 procent

 av kapitalet eller

 disponerar över mer än 20

 procent av samtliga röster

 i kreditmarknadsbolaget,

 eller

 2. på annat sätt har sådant

 inflytande över kreditmark-

 nadsbolaget att personens

 ställning motsvarar den som

 ett moderföretag har i

 förhållande till ett dotter-

 företag eller det finns en

 annan likartad förbindelse

 mellan honom och

 kreditmarknadsbolaget.

 2 kap.

 1 §1

Tillstånd att driva finansieringsverksamhet för ett svenskt aktiebolag får

meddelas endast om

 1. bolagsordningen inte strider mot denna lag eller någon annan författning,

 2. den planerade rörelsen kan antas komma att uppfylla kraven på en sund

verksamhet,

-------------------------------------------------------

 3. det inte kan antas att 3. det kan antas att de

de som kommer att äga ett som kommer att äga ett

kvalificerat innehav i kvalificerat innehav i

bolaget kommer att bolaget inte kommer att

motverka en sund utveckling motverka en sund

av verksamheten i bolaget, utveckling av verksamheten

och i bolaget och även i övrigt

 är lämpliga att utöva ett

 väsentligt inflytande över

 ledningen av ett

 kreditmarknadsbolag,

-------------------------------------------------------

 4. de som avses ingå i

 bolagets styrelse och vara

 verkställande direktör eller

 dennes ställföreträdare har

 de insikter och den

 erfarenhet som måste krävas

 av den som deltar i

 ledningen av ett

 kreditmarknadsbolag och

 även i övrigt är lämpliga för

 en sådan uppgift, och

-------------------------------------------------------

 4. bolaget uppfyller de 5. bolaget uppfyller de

villkor i övrigt som anges i villkor som i övrigt anges

denna lag. i denna lag.

 Tillstånd att bedriva

 finansieringsverksamhet får

 inte beviljas, om det kan

 antas att någon som i

 väsentlig mån har åsidosatt

 sina skyldigheter i

 näringsverksamhet eller i

 andra ekonomiska angelägen-

 heter eller gjort sig

 skyldig till allvarlig

 brottslighet kommer att ha

 ett kvalificerat innehav i

 bolaget.

 Om bolaget kommer att ha

 nära förbindelser med någon

 annan, får tillstånd

 meddelas endast om för-

 bindelserna inte hindrar

 en effektiv tillsyn av

 kreditmarknadsbolaget.

 Tillstånd får inte vägras på den grunden att det inte behövs något ytterligare

finansieringsföretag.

 5 §

Ett kreditmarknadsbolag skall ha en styrelse med minst fem ledamöter. Bolaget

skall ha en verkställande direktör.

-------------------------------------------------------

 För varje

 kreditmarknadsbolag skall

 finnas ett huvudkontor i

 Sverige.

-------------------------------------------------------

 7 a §

 Om revisorn vid

 fullgörandet av sitt

 uppdrag i kreditmarknads-

 bolaget får kännedom om för-

 hållanden som

 1. kan utgöra en väsentlig

 överträdelse av de

 författningar som reglerar

 kreditmarknadsbolags verk-

 samhet,

 2. kan påverka kredit-

 marknadsbolagets fortsatta

 drift negativt, eller

 3. kan leda till att

 revisorn avstyrker att

 balansräkningen eller

 resultaträkningen fastställs

 eller till anmärkning

 enligt 10 kap. 10 § aktie-

 bolagslagen (1975:1385),

 skall revisorn omgående

 rapportera detta till

 Finansinspektionen.

 Revisorn har en

 motsvarande rappor-

 teringsskyldighet om han

 eller hon får kännedom om

 förhållanden som avses i

 första stycket vid

 fullgörande av uppdrag som

 revisorn har i kreditmark-

 nadsbolagets moderföretag

 eller dotterföretag eller

 ett företag som har en lik-

 artad förbindelse med

 kreditmarknadsbolaget.

 7 b §

 Vad som sägs om revisor i 7

 a § skall också tillämpas i

 fråga om granskare som

 utsetts enligt 10 kap. 14 §

 aktiebolagslagen

 (1975:1385) i

 kreditmarknadsbolag.

 5 kap.

-------------------------------------------------------

Ägarprövning Ägarprövning m.m.

 11 §

Ett direkt eller indirekt förvärv av aktier i ett kreditmarknadsbolag, som

medför att förvärvarens sammanlagda innehav utgör ett kvalificerat innehav, får

ske bara efter tillstånd av Finansinspektionen. Detsamma gäller förvärv som

innebär att ett kvalificerat innehav ökas så att det uppgår till eller

överstiger 20, 33 eller 50 procent av aktiekapitalet eller röstetalet för

samtliga aktier eller så att bolaget blir dotterföretag.

-------------------------------------------------------

 Tillstånd enligt första

 stycket skall ha meddelats

 före förvärvet. Om förvärvet

 har gjorts genom bodel-

 ning, arv, testamente,

 bolagsskifte eller på annat

 liknande sätt, krävs i

 stället tillstånd för att

 förvärvaren skall få behålla

 de aktier som erhållits.

 Förvärvaren skall ansöka om

 tillstånd till ett sådant

 förvärv inom sex månader

 efter det att aktierna

 erhållits.

 12 §

-------------------------------------------------------

Finansinspektionen skall ge Tillstånd skall ges till

tillstånd till förvärv enligtförvärv som avses i 11 §, om

11 §, om det inte kan antas det kan antas att

att förvärvaren kommer att förvärvaren inte kommer att

motverka en sund utveckling motverka en sund

av kreditmarknadsbolagets utveckling av kreditmark-

verksamhet. Inspektionen får nadsbolagets verksamhet

föreskriva en viss tid inom och om förvärvaren även i

vilken förvärvet skall övrigt är lämplig att utöva

genomföras. ett väsentligt inflytande

 över ledningen av ett sådant

 bolag. Tillstånd får inte

 ges, om förvärvaren i

 väsentlig mån har åsidosatt

 skyldigheter i

 näringsverksamhet eller i

 andra ekonomiska

 angelägenheter eller gjort

 sig skyldig till allvarlig

 brottslighet.

 Om förvärvet skulle leda

 till nära förbindelser

 mellan bolaget och någon

 annan skall tillstånd ges

 endast om förbindelserna

 inte hindrar en effektiv

 tillsyn av

 kreditmarknadsbolaget.

 Finansinspektionen får

 föreskriva en viss tid inom

 vilken förvärvet skall

 genomföras.

 Finansinspektionen skall meddela beslut i ärendet inom tre månader från det

att ansökan om tillstånd gjordes.

 14 §

När ett kreditmarknadsbolag får kännedom om att aktier i bolaget blivit föremål

för ett sådant förvärv som avses i 11 § eller för en sådan avyttring som avses i

13 §, skall bolaget snarast anmäla förvärvet eller avyttringen till

Finansinspektionen.

-------------------------------------------------------

 När ett

 kreditmarknadsbolag i

 annat fall får kännedom om

 att det har nära förbindel-

 ser med någon annan, skall

 bolaget snarast anmäla det

 till Finansinspektionen.

**FOOTNOTES**

1Senaste lydelse 1994:2018.

 14

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 Ett kreditmarknadsbolag skall årligen till Finansinspektionen anmäla namnen på

de aktieägare som har ett kvalificerat innehav av aktier i bolaget samt

storleken på innehaven.

-------------------------------------------------------

 14 a §

 Om en juridisk person har

 ett kvalificerat innehav i

 ett kreditmarknadsbolag,

 skall den juridiska

 personen snarast anmäla

 ändringar av vilka som ingår

 i dess ledning till

 Finansinspektionen.

 15 §

-------------------------------------------------------

Om ägaren till ett Om ägaren till ett

kvalificerat innehav av kvalificerat innehav av

aktier utövar eller kan aktier utövar eller kan

antas komma att utöva sitt antas komma att utöva sitt

inflytande på ett sätt som inflytande på ett sätt som

motverkar en sund motverkar en sund

utveckling av verksamheten utveckling av verksamheten

i kreditmarknadsbolaget, får i kreditmarknadsbolaget,

Finansinspektionen besluta får Finansinspektionen

att aktierna inte får besluta att ägaren vid

företrädas vid bolagsstämman.stämman inte får företräda

 fler aktier än som

 motsvarar ett innehav som

 inte är kvalificerat.

 Detsamma gäller, om en sådan

 ägare i väsentlig mån har

 åsidosatt skyldigheter i

 näringsverksamhet eller i

 andra ekonomiska angelägen-

 heter eller gjort sig

 skyldig till allvarlig

 brottslighet.

-------------------------------------------------------

 Om ägaren till ett Om ägaren till ett

kvalificerat innehav av kvalificerat innehav av

aktier har underlåtit att aktier har underlåtit att

ansöka om tillstånd till ett ansöka om tillstånd till ett

förvärv som avses i 11 § ellerförvärv som avses i 11 §, får

har förvärvat aktier i strid inspektionen besluta att

med inspektionens beslut, ägaren vid stämman inte får

får inspektionen besluta att företräda aktierna till den

aktierna inte får företrädas del de omfattas av ett

vid bolagsstämman eller att krav på tillstånd.

röster avgivna för sådana

aktier skall vara ogiltiga.

-------------------------------------------------------

 Om någon i strid med ett

 beslut av inspektionen har

 ett kvalificerat innehav

 av aktier, får innehavaren

 inte företräda aktierna vid

 stämman till den del

 innehavet står i strid med

 beslutet.

-------------------------------------------------------

 Finansinspektionen får Finansinspektionen får

också förelägga en aktieägareförelägga en ägare som avses

som sägs i första och andra i första stycket att

styckena att avyttra så stor avyttra så stor del av

del av aktierna att aktierna att innehavet

innehavet därefter inte är därefter inte är

kvalificerat. kvalificerat. En ägare som

 avses i andra eller tredje

 stycket får föreläggas att

 avyttra så stor del av

 Aktier som omfattas av aktierna att innehavet

ett beslut av inspektionen inte står i strid med

enligt första, andra eller inspektionens beslut.

tredje stycket skall inte Aktier som omfattas av

medräknas när det fordras ett förbud eller föreläggande

samtycke av ägare till en enligt denna paragraf

viss del av aktierna i skall inte medräknas när det

bolaget för att ett beslut fordras samtycke av ägare

skall bli giltigt eller en till en viss del av

befogenhet skall få utövas. aktierna i bolaget för att

 ett beslut skall bli

 giltigt eller en

 befogenhet skall få utövas,

 såvida inte förvaltare har

 förordnats enligt 15 a §.

-------------------------------------------------------

 15 a §

 Om det finns särskilda skäl,

 får Finansinspektionen

 begära att tingsrätten

 förordnar en lämplig person

 att som förvaltare företräda

 sådana aktier eller andelar

 som enligt 15 § inte får

 företrädas av ägaren. Sådan

 ansökan prövas av tingsrätten

 i den ort där ägaren har

 sitt hemvist, eller om

 ägaren inte har hemvist i

 Sverige, av Stockholms

 tingsrätt.

 En förvaltare har rätt

 till skälig ersättning för

 arbete och utlägg.

 Ersättningen skall betalas

 av ägaren till aktierna och

 skall på begäran förskotteras

 av kreditmarknadsbolaget.

 Om den betalningsskyldige

 inte godtar förvaltarens

 anspråk, fastställs

 ersättningen av tingsrätten.

-------------------------------------------------------

 15 b §

 Om ett kreditmarknadsbolag

 har nära förbindelser med

 någon annan och det hindrar

 en effektiv tillsyn av

 kreditmarknadsbolaget, får

 Finansinspektionen förelägga

 innehavare av aktier som

 medför att förbindelserna är

 nära att avyttra så stor del

 av aktierna att så inte

 längre är fallet.

 Finansinspektionen får

 även besluta att den eller

 de som omfattas av ett

 beslut enligt första

 stycket inte får företräda

 aktierna vid stämman. I så

 fall skall bestämmelserna i

 15 a § tillämpas.

 17 §

Ett tillstånd att driva finansieringsverksamhet som har lämnats ett kredit-

marknadsbolag skall återkallas av Finansinspektionen om

 1. bolaget inte inom ett år efter beviljande av tillstånd har börjat driva

sådan rörelse som tillståndet avser, eller om bolaget dessförinnan förklarat sig

avstå från tillståndet,

 2. bolaget under en sammanhängande tid av ett år inte drivit sådan rörelse som

tillståndet avser,

 3. bolaget genom att överträda en bestämmelse som avses i 16 § eller på annat

sätt visat sig olämpligt att utöva sådan rörelse som tillståndet avser,

-------------------------------------------------------

 4. bolagets kapitalbas 4. bolagets kapitalbas

understiger det minsta understiger det minsta

belopp som krävs enligt 4 belopp som krävs enligt 4

kap. 1 § andra eller tredje kap. 1 § andra eller tredje

stycket och bristen inte stycket och bristen inte

har täckts inom tre månader har täckts inom tre månader

från det att den blev känd förfrån det att den blev känd

bolaget, eller för bolaget,

 5. bolagets egna kapital 5. bolagets egna kapital

understiger två tredjedelar understiger två tredjedelar

av det registrerade av det registrerade

aktiekapitalet och bristen aktiekapitalet och bristen

inte har täckts inom tre inte har täckts inom tre

månader efter det att den månader efter det att den

blev känd för bolaget. blev känd för bolaget, eller

-------------------------------------------------------

 6. någon som ingår i

 bolagets styrelse eller är

 verkställande direktör inte

 uppfyller de krav som

 anges i 2 kap. 1 § första

 stycket 4.

-------------------------------------------------------

 Om det är tillräckligt får Om det är tillräckligt får

inspektionen i de fall som inspektionen i de fall som

anges i första stycket 2 och anges i första stycket 2

3 i stället för att återkallaoch 3 i stället för att

tillståndet meddela varning. återkalla tillståndet

I fall som avses i första meddela varning. I fall

stycket 4 och 5 får som avses i första stycket

inspektionen medge förlängd 4 och 5 får inspektionen

tid för täckande av bristen, medge förlängd tid för

om det finns särskilda skäl. täckande av bristen, om det

 finns särskilda skäl. I fall

 som avser i första stycket

 6 får tillstånd återkallas

 bara om Finansinspektionen

 först beslutat att anmärka på

 att personen ingår i

 styrelsen eller är

 verkställande direktör och

 han eller hon, sedan en av

 inspektionen bestämd tid av

 högst tre månader gått, fort-

 farande finns kvar i

 styrelsen eller är

 verkställande direktör.

 Om tillståndet återkallas får inspektionen besluta hur avvecklingen av

verksamheten skall ske.

 Ett beslut om återkallelse får förenas med förbud att fortsätta verksamheten.

-------------------------------------------------------

 5. Den som vid tidpunkten 5. Den som vid

för lagens ikraftträdande, tidpunkten för lagens

den 1 januari 1994, drev ikraftträdande, den 1

finansieringsverksamhet som januari 1994, drev

inte fordrade tillstånd finansieringsverksamhet

enligt lagen (1988:606) om som inte fordrade tillstånd

finansbolag får fortsätta enligt lagen (1988:606) om

verksamheten till och med finansbolag får fortsätta

den 30 juni 1996 eller, om verksamheten till och med

ansökan om tillstånd getts inden 31 december 1996

inom denna tid, till dess eller, om ansökan om

ansökningen har prövats tillstånd getts in inom

slutligt. denna tid, till dess ansök-

 ningen har prövats

 slutligt.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1996.

 15

2.7 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:981) om

värdepappersrörelse

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1991:981) om värdepappersrörelse

 dels att nuvarande 6 kap. 3 e § skall betecknas 6 kap. 3 f §,

 dels att 1 kap. 2 §, 2 kap. 1 och 4 §§ och 6 kap. 3 a, 3 b, 3 d, nya 3 f och 9

§§ samt rubriken närmast före 6 kap. 3 a § skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas fem nya paragrafer, 2 kap. 5 a och 5 b §§

samt 6 kap. 3 e, 3 g och 3 h §§, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 kap.

 2 §1

I denna lag betyder

 1. värdepappersrörelse: verksamhet som består i att yrkesmässigt tillhanda-

hålla sådana tjänster som anges i 3 §,

 2. värdepappersbolag: svenskt aktiebolag som fått tillstånd enligt denna lag

att driva värdepappersrörelse,

 3. bankinstitut: bankaktiebolag, sparbank, medlemsbank och utländskt bank-

företag som driver bankrörelse från filial här i landet,

 4. värdepappersinstitut: värdepappersbolag, svenska bankinstitut som fått

tillstånd enligt denna lag att driva värdepappersrörelse och utländska företag

som driver värdepappersrörelse från filial här i landet,

 5. EES: Europeiska ekonomiska samarbetsområdet,

 6. kvalificerat innehav: ett direkt eller indirekt ägande i ett företag, om

innehavet representerar 10 procent eller mer av kapitalet eller av samtliga

röster eller annars möjliggör ett väsentligt inflytande över ledningen av före-

taget,

 7. filial: ett avdelningskontor med självständig förvaltning; om ett utländskt

företag etablerar sig i Sverige enligt 3 c § 1 eller 2 kap. 7 § första stycket,

skall etableringen anses som en enda filial, även om flera driftställen

inrättas.

-------------------------------------------------------

 Ett värdepappersbolag och

 ett annat företag skall

 anses ha nära förbindelser,

 om

 1. det ena företaget

 direkt eller indirekt

 genom dotterbolag äger 20

 procent eller mer av

 kapitalet eller disponerar

 över 20 procent eller mer

 av samtliga röster i det

 andra företaget,

 2. det ena företaget

 direkt eller indirekt utgör

 moderföretag till det andra

 eller det finns en annan

 likartad förbindelse mellan

 företagen, eller

 3. båda företagen är

 dotterföretag till eller

 har en likartad förbindelse

 med en eller samma juri-

 diska person eller står i

 ett motsvarande förhållande

 till en och samma fysiska

 person.

 Nära förbindelser

 föreligger även mellan en

 fysisk person och ett

 värdepappersbolag, om den

 fysiska personen

 1. äger mer än 20 procent

 av kapitalet eller

 disponerar över mer än 20

 procent av samtliga röster

 i värdepappersbolaget,

 eller

 2. på annat sätt har sådant

 inflytande över

 värdepappersbolaget att

 personens ställning

 motsvarar den som ett

 moderföretag har i för-

 hållande till ett

 dotterföretag eller det

 finns annan likartad

 förbindelse mellan honom

 och värdepappersbolaget.

 2 kap.

 1 §2

Tillstånd för ett svenskt aktiebolag att driva värdepappersrörelse får meddelas

endast om

 1. bolagsordningen inte strider mot denna lag eller någon annan författning,

 2. den planerade verksamheten kan antas komma att uppfylla kraven på en sund

värdepappersrörelse,

-------------------------------------------------------

 3. den som kommer att äga 3. det kan antas att de

ett kvalificerat innehav i som kommer att äga ett

bolaget inte kan antas kvalificerat innehav i

motverka en sund utveckling bolaget inte kommer att

av verksamheten i bolaget, motverka en sund

och utveckling av verksamheten

 i bolaget och även i övrigt

 är lämpliga att utöva ett

 väsentligt inflytande över

 ledningen av ett

 värdepappersbolag,

 4. de som avses ingå i

 bolagets styrelse och vara

 verkställande direktör eller

 dennes ställföreträdare har

 de insikter och den

 erfarenhet som måste krävas

 av den som deltar i

 ledningen av ett

 värdepappersbolag och även i

 övrigt är lämpliga för en sådan

 uppgift, och

-------------------------------------------------------

 4. bolaget uppfyller de 5. bolaget uppfyller de

villkor som i övrigt anges i villkor som i övrigt anges

denna lag. i denna lag.

 Tillstånd att driva

 värdepappersrörelse får inte

 beviljas, om det kan antas

 att någon som i väsentlig mån

 har åsidosatt sina

 skyldigheter i

 näringsverksamhet eller i

 andra ekonomiska

 angelägenheter eller gjort

 sig skyldig till allvarlig

 brottslighet kommer att ha

 ett kvalificerat innehav i

 bolaget.

 Om bolaget kommer att ha

 nära förbindelser med någon

 annan, får tillstånd

 meddelas endast om

 förbindelserna inte hindrar

 en effektiv tillsyn av

 värdepappersbolaget.

 4 §3

Ett värdepappersbolag skall ha en styrelse med minst fem ledamöter. Bolaget

skall ha en verkställande direktör.

 I ett värdepappersbolag skall minst en av stämman utsedd revisor vara

auktoriserad revisor eller auktoriserat revisionsbolag.

-------------------------------------------------------

 Ett värdepappersbolag För varje

skall ha sitt huvudkontor i värdepappersbolag skall

Sverige. finnas ett huvudkontor i

 Sverige.

-------------------------------------------------------

-------------------------------------------------------

 5 a §

 Om revisorn vid

 fullgörandet av sitt

 uppdrag i

 värdepappersbolaget får

 kännedom om förhållanden som

 1. kan utgöra en väsentlig

 överträdelse av de

 författningar som reglerar

 värdepappersbolags verk-

 samhet,

 2. kan påverka

 värdepappersbolagets

 fortsatta drift negativt,

 eller

 3. kan leda till att

 revisorn avstyrker att

 balansräkningen eller

 resultaträkningen fastställs

 eller till anmärkning

 enligt 10 kap. 10 §

 aktiebolagslagen

 (1975:1385),

 skall revisorn omgående

 rapportera detta till

 Finansinspektionen.

 Revisorn har en

 motsvarande

 rapporteringsskyldighet om

 han eller hon får kännedom

 om förhållanden som avses i

 första stycket vid

 fullgörande av uppdrag som

 revisorn har i värde-

 pappersbolagets

 moderföretag eller dotter-

 företag eller ett företag

 som har en likartad

 förbindelse med värde-

 pappersbolaget.

 5 b §

 Vad som sägs om revisor i 4

 a § skall också tillämpas i

 fråga om granskare som

 utsetts enligt 10 kap. 14 §

 aktiebolagslagen

 (1975:1385) i

 värdepappersbolag.

 6 kap.

-------------------------------------------------------

Ägarprövning Ägarprövning m.m.

 3 a §4

Ett direkt eller indirekt förvärv av aktier i ett värdepappersbolag, som medför

att förvärvarens sammanlagda innehav utgör ett kvalificerat innehav, får ske

bara efter tillstånd av Finansinspektionen. Detsamma gäller ett förvärv som

innebär att ett kvalificerat innehav ökas så att det uppgår till eller

överstiger 20, 33 eller 50 procent av aktiekapitalet eller röstetalet för

samtliga aktier eller så att värdepappersbolaget blir dotterföretag.

**FOOTNOTES**

1Senaste lydelse 1995:1590.

2Senaste lydelse 1994:2015.

3Senaste lydelse 1994:2015.

4Senaste lydelse 1994:2015.

 16

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

-------------------------------------------------------

 Tillstånd enligt första

 stycket skall ha meddelats

 före förvärvet. Om förvärvet

 har gjorts genom bo-

 delning, arv, testamente,

 bolagsskifte eller på annat

 liknande sätt, krävs i

 stället tillstånd för att

 förvärvaren skall få behålla

 de aktier som erhållits.

 Förvärvaren skall ansöka om

 tillstånd till ett sådant

 förvärv inom sex månader

 efter det att aktierna

 erhållits.

 Om ett förvärv enligt första stycket skulle innebära att värdepappersbolaget

blev dotterföretag till eller kom under bestämmande inflytande av ett

värdepappersföretag som är auktoriserat i ett annat land inom EES, moderföretag

till ett sådant företag eller en fysisk eller juridisk person som annars har ett

bestämmande inflytande över ett sådant företag, får frågan om tillstånd avgöras

först efter samråd med de behöriga myndigheterna i detta land.

 3 b §5

-------------------------------------------------------

Finansinspektionen skall ge Tillstånd skall ges till

tillstånd till förvärv enligtförvärv som avses i 3 a §, om

3 a §, om det inte kan antas det kan antas att

att förvärvaren kommer att förvärvaren inte kommer att

motverka en sund utveckling motverka en sund

av bolagets verksamhet. utveckling av bolagets

Inspektionen får föreskriva verksamhet och om förvärva-

en viss tid inom vilken ett ren även i övrigt är lämplig

förvärv skall genomföras. att utöva ett väsentligt

 inflytande över ledningen

 av ett värdepappersbolag.

 Tillstånd får inte ges, om

 förvärvaren i väsentlig mån

 har åsidosatt skyldigheter

 i näringsverksamhet eller i

 andra ekonomiska

 angelägenheter eller gjort

 sig skyldig till allvarlig

 brottslighet.

 Om förvärvet skulle leda

 till nära förbindelser

 mellan bolaget och någon

 annan, skall tillstånd ges

 endast om förbindelserna

 inte hindrar en effektiv

 tillsyn av

 värdepappersbolaget.

 Finansinspektionen får

 föreskriva en viss tid inom

 vilken ett förvärv skall

 genomföras.

 Finansinspektionen skall meddela beslut i ett ärende enligt denna paragraf

inom tre månader från det att ansökan om tillstånd gjordes.

 3 d §6

När ett värdepappersbolag får kännedom om att aktier i bolaget blivit föremål

för ett sådant förvärv som avses i 3 a § eller för en sådan avyttring som avses

i 3 c §, skall bolaget snarast anmäla förvärvet eller avyttringen till

Finansinspektionen.

-------------------------------------------------------

 När ett värdepappersbolag

 i annat fall får kännedom om

 att det har nära

 förbindelser med någon

 annan, skall bolaget

 snarast anmäla det till

 Finansinspektionen.

 Ett värdepappersbolag skall årligen till Finansinspektionen anmäla namnen på

de aktieägare som har ett kvalificerat innehav av aktier i bolaget samt

storleken på innehaven.

 3 e §

-------------------------------------------------------

 Om en juridisk person har

 ett kvalificerat innehav i

 ett värdepappersbolag,

 skall den juridiska

 personen snarast anmäla

 ändringar av vilka som ingår

 i dess ledning till

 Finansinspektionen.

 3 f §7

-------------------------------------------------------

Om ägaren till ett Om ägaren till ett

kvalificerat innehav av kvalificerat innehav av

aktier utövar eller kan aktier utövar eller kan

tänkas komma att utöva sitt antas komma att utöva sitt

inflytande på ett sätt som inflytande på ett sätt som

motverkar en sund motverkar en sund ut-

utveckling av verksamheten veckling av verksamheten i

i värdepappersbolaget, får värdepappersbolaget, får

Finansinspektionen besluta Finansinspektionen besluta

att aktierna inte får att ägaren vid stämman inte

företrädas vid bolagsstämman.får företräda fler aktier än

 som motsvarar ett innehav

 som inte är kvalificerat.

 Detsamma gäller, om en sådan

 ägare i väsentlig mån har

 åsidosatt skyldigheter i

 näringsverksamhet eller i

 andra ekonomiska

 angelägenheter eller gjort

 sig skyldig till allvarlig

 brottslighet.

-------------------------------------------------------

 Om ägaren till ett Om ägaren till ett

kvalificerat innehav av kvalificerat innehav av

aktier har underlåtit att aktier har underlåtit att

ansöka om tillstånd till ett ansöka om tillstånd till ett

förvärv som avses i 3 a § förvärv som avses i 3 a §, får

eller har förvärvat aktier i inspektionen besluta att

strid med inspektionens ägaren vid stämman inte får

beslut, får inspektionen företräda aktierna till den

besluta att aktierna inte del de omfattas av ett

får företrädas vid krav på tillstånd.

bolagsstämman eller att

röster avgivna för sådana

aktier skall vara ogiltiga.

-------------------------------------------------------

 Om någon i strid med ett

 beslut av inspektionen har

 ett kvalificerat innehav

 av aktier, får innehavaren

 inte företräda aktierna vid

 stämman till den del

 innehavet står i strid med

 beslutet.

-------------------------------------------------------

 Finansinspektionen får Finansinspektionen får

också förelägga en aktieägareförelägga en ägare som avses

som sägs i första och andra i första stycket att

styckena att avyttra så stor avyttra så stor del av

del av aktierna att aktierna att innehavet

innehavet därefter inte är därefter inte är

kvalificerat. kvalificerat. En ägare som

 avses i andra eller tredje

 stycket får föreläggas att

 avyttra så stor del av

 Aktier som omfattas av aktierna att innehavet

ett beslut av inspektionen inte står i strid med

enligt första, andra eller inspektionens beslut.

tredje stycket skall inte Aktier som omfattas av

medräknas när det fordras ett förbud eller föreläggande

samtycke av ägare till en enligt denna paragraf

viss del av aktierna i skall inte medräknas när det

bolaget för att ett beslut fordras samtycke av ägare

skall bli giltigt eller en till en viss del av

befogenhet skall få utövas. aktierna i bolaget för att

 ett beslut skall bli

 giltigt eller en

 befogenhet skall få utövas,

 såvida inte förvaltare har

 förordnats enligt 3 g §.

-------------------------------------------------------

 3 g §

 Om det finns särskilda skäl,

 får Finansinspektionen

 begära att tingsrätten

 förordnar en lämplig person

 att som förvaltare företräda

 sådana aktier som enligt 3

 f § inte får företrädas av

 ägaren. Sådan ansökan prövas

 av tingsrätten i den ort där

 ägaren har sitt hemvist,

 eller om ägaren inte har

 hemvist i Sverige, av

 Stockholms tingsrätt.

 En förvaltare har rätt

 till skälig ersättning för

 arbete och utlägg.

 Ersättningen skall betalas

 av ägaren till aktierna och

 skall på begäran förskotteras

 av värdepappersbolaget. Om

 den betalningsskyldige

 inte godtar förvaltarens

 anspråk, fastställs

 ersättningen av tingsrätten.

-------------------------------------------------------

 3 h §

 Om ett värdepappersbolag

 har nära förbindelser med

 någon annan och det hindrar

 en effektiv tillsyn av

 värdepappersbolaget, får

 Finansinspektionen förelägga

 innehavare av aktier som

 medför att förbindelserna är

 nära att avyttra så stor del

 av aktierna att så inte

 längre är fallet.

 Finansinspektionen får

 även besluta att den eller

 de som omfattas av ett

 beslut enligt första

 stycket inte får företräda

 aktierna vid stämman. I så

 fall skall bestämmelserna i

 3 g § tillämpas.

 9 §8

Tillstånd som enligt denna lag har lämnats ett värdepappersinstitut skall åter-

kallas av Finansinspektionen om:

 1. institutet inte inom ett år från beviljande av tillstånd har börjat driva

sådan rörelse som tillståndet avser, eller om institutet dessförinnan förklarat

sig avstå från tillståndet,

 2. institutet under en tid av minst sex månader inte drivit sådan verksamhet

som tillståndet avser, eller

 3. institutet genom att överträda denna lag eller föreskrift som meddelats med

stöd av lagen eller på annat sätt visat sig olämpligt att utöva sådan rörelse

som tillståndet avser.

 Ett värdepappersbolags tillstånd enligt 3 kap. 4 § första stycket 4 och 5

skall återkallas av inspektionen om bolaget inte fullgjort sina skyldigheter

enligt lagen (1995:1571) om insättningsgaranti, och inte vidtagit rättelse inom

ett år efter det att inspektionen har förelagt värdepappersbolaget att fullgöra

sina skyldigheter med förklaring att värdepappersbolagets tillstånd annars kan

komma att återkallas.

-------------------------------------------------------

 Ett värdepappersbolags Ett värdepappersbolags

tillstånd skall dessutom tillstånd skall dessutom

återkallas om bolagets återkallas om:

kapitalbas understiger det 1. bolagets kapitalbas

minsta belopp som föreskrivs understiger det minsta

i 5 kap. 1 § andra stycket belopp som föreskrivs i

och bristen inte har täckts 5 kap. 1 § andra stycket

inom tre månader efter det och bristen inte har täckts

att den blev känd för inom tre månader efter det

bolaget. att den blev känd för

 bolaget, eller

 2. någon som ingår i

 bolaget styrelse eller är

 verkställande direktör inte

 uppfyller de krav som

 anges i 2 kap. 1 § första

 stycket 4.I fall som avses i

 tredje stycket 2 får

 tillstånd återkallas bara om

 Finansinspektionen först

 beslutat att anmärka på att

 personen ingår i styrelsen

 eller är verkställande

 direktör och han eller hon,

 sedan en av inspektionen

 bestämd tid av högst tre

 månader gått, fortfarande

 finns kvar i styrelsen

 eller är verkställande

 direktör.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1996.

**FOOTNOTES**

5Senaste lydelse 1994:2015.

6Senaste lydelse 1994:2015.

7Senaste lydelse av förutvarande 6 kap. 3 e § 1994:2015.

8Senaste lydelse 1995:1597.

 17

2.8 Förslag till lag om ändring i försäkringsrörelselagen

(1982:713)

 Härigenom föreskrivs i fråga om försäkringsrörelselagen (1982:713)

 dels att nuvarande 3 kap. 2 c § skall betecknas 3 kap. 2 d §,

 dels att 1 kap. 1 §, 2 kap. 3 §, 3 kap. 2, 2 b och nya 2 d §§, 10 kap. 3 och

14 §§ samt 19 kap. 11 § skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas sex nya paragrafer, 1 kap. 9 c §, 2 kap. 3

d § och 3 kap. 2 c, 2 e och 2 f §§ samt 10 kap. 8 a §, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 kap.

 1 §

Försäkringsrörelse får drivas endast av försäkringsaktiebolag och ömsesidiga

försäkringsbolag som fått tillstånd (koncession) till detta enligt denna lag, om

inte annat följer av 2 § eller 10 § fjärde stycket.

 Finansinspektionen skall efter ansökan lämna förhandsbesked om huruvida

koncessionen enligt första stycket krävs för en planerad verksamhet.

 Ett förhandsbesked enligt andra stycket är bindande för den myndighet som har

lämnat beskedet. Om regeringen har beslutat i frågan om förhandsbesked är även

Finansinspektionen bunden av detta besked.

 Försäkringsbolagen skall stå under tillsyn av Finansinspektionen och vara

registrerad hos denna.

-------------------------------------------------------

 För varje försäkringsbolag

 skall finnas ett

 huvudkontor i Sverige.

-------------------------------------------------------

 9 c §

 Ett försäkringsbolag och ett

 annat företag skall anses

 ha nära förbindelser, om

 1. det ena företaget

 direkt eller indirekt

 genom dotterbolag äger 20

 procent eller mer av

 kapitalet eller disponerar

 över 20 procent eller mer

 av samtliga röster i det

 andra företaget,

 2. det ena företaget

 direkt eller indirekt utgör

 moderföretag till det andra

 eller det finns en annan

 likartad förbindelse mellan

 företagen, eller

 3. båda företagen är

 dotterföretag till eller

 har en likartad förbindelse

 med en eller samma juri-

 diska person eller står i

 ett motsvarande förhållande

 till en och samma fysiska

 person.

 Nära förbindelser

 föreligger även mellan en

 fysisk person och ett för-

 säkringsbolag, om den

 fysiska personen

 1. äger mer än 20 procent

 av kapitalet eller

 disponerar över mer än 20

 procent av samtliga röster

 i försäkringsbolaget, eller

 2. på annat sätt har sådant

 inflytande över

 försäkringsbolaget att

 personens ställning

 motsvarar den som ett

 moderföretag har i för-

 hållande till ett

 dotterföretag eller det

 finns annan likartad

 förbindelse mellan honom

 och försäkringsbolaget.

 2 kap.

 3 §1

Stiftarna skall ansöka om koncession samt upprätta en bolagsordning som skall

underställas regeringen för stadfästelse.

 Till ansökan skall fogas en plan för den tilltänkta verksamheten. Regeringen

eller, efter regeringens bemyndigande, Finansinspektionen får meddela

föreskrifter om vad verksamhetsplanen skall innehålla.

 Regeringen prövar att bolagsordningen överensstämmer med denna lag och med

andra författningar samt om och i vad mån särskilda bestämmelser behövs med

hänsyn till omfattningen och arten av bolagets verksamhet.

-------------------------------------------------------

 Regeringen stadfäster Regeringen skall

bolagsordningen och stadfästa bolagsordningen

beviljar koncession, om den och beviljar koncession,

planerade verksamheten kan om

antas komma att uppfylla 1. den planerade

kraven på en sund verksamheten kan antas

försäkringsverksamhet och denkomma att uppfylla kraven

som kommer att äga ett på en sund försäkringsverk-

kvalificerat innehav i samhet,

bolaget kan antas inte 2. det kan antas att de

motverka en sund utveckling som kommer att äga ett

av verksamheten i bolaget. kvalificerat innehav i

Koncession beviljas tills bolaget inte kommer att

vidare eller, om särskilda motverka en sund

omständigheter föranleder utveckling av verksamheten

detta, för bestämd tid, högsti bolaget och även i övrigt

tio år, och därutöver till detär lämpliga att utöva ett

löpande räkenskapsårets slut.väsentligt inflytande över

Koncession får inte vägras avledningen av ett

det skälet att det inte försäkringsbolag och

behövs något ytterligare 3. de som avses ingå i

försäkringsbolag. bolagets styrelse och vara

 verkställande direktör eller

 dennes ställföreträdare har

 de insikter och den

 erfarenhet som måste krävas

 av den som deltar i

 ledningen av ett

 försäkringsbolag och även i

 övrigt är lämpliga för en sådan

 uppgift.

-------------------------------------------------------

 Bolagsordningen får inte

 stadfästas och koncession

 inte beviljas, om det kan

 antas att någon som i

 väsentlig mån har åsidosatt

 sina skyldigheter i

 näringsverksamhet eller i

 andra ekonomiska angelägen-

 heter eller gjort sig

 skyldig till allvarlig

 brottslighet kommer att ha

 ett kvalificerat innehav i

 bolaget.

 Om bolaget kommer att ha

 nära förbindelser med någon

 annan, får bolagsordningen

 stadfästas och koncession

 beviljas endast om för-

 bindelserna inte hindrar

 en effektiv tillsyn av

 försäkringsbolaget.

-------------------------------------------------------

 Koncession beviljas

 tills vidare eller, om

 särskilda omständigheter

 föranleder detta, för bestämd

 tid, högst tio år, och

 därutöver till det löpande

 räkenskapsårets slut. Kon-

 cession får inte vägras av

 Vid förlängning av en det skälet att det inte

koncession som har behövs något ytterligare

beviljats ett försäkrings- försäkringsbolag.

bolag för bestämd tid gäller Vid förlängning av en

första-fjärde styckena i koncession som har

tillämpliga delar. beviljats ett försäkrings-

 bolag för bestämd tid gäller

 första-sjätte styckena i

 tillämpliga delar.

-------------------------------------------------------

 3 d §

 Om teckningen av aktier

 innebär att någon som inte

 har prövats enligt 3 § fjärde

 stycket 2 eller femte

 stycket kommer att ha ett

 kvalificerat innehav i

 bolaget, får detta inte

 bildas utan att prövning

 görs. Om personen inte

 anses lämplig får bolaget

 inte bildas.

 3 kap.

 2 §2

Aktier kan fritt överlåtas och förvärvas, om något annat inte följer av

bestämmelserna i detta kapitel eller i övrigt av lag.

 Ett direkt eller indirekt förvärv av aktier i ett försäkringsaktiebolag, som

medför att förvärvarens sammanlagda innehav utgör ett kvalificerat innehav

enligt 1 kap. 9 a §, får ske bara efter tillstånd av Finansinspektionen.

Detsamma gäller förvärv som innebär att ett kvalificerat innehav ökas så att det

uppgår till eller överstiger 20, 33 eller 50 procent av aktiekapitalet eller

röstetalet för samtliga aktier eller så att försäkringsaktiebolaget blir

dotterföretag.

-------------------------------------------------------

 Tillstånd enligt första

 stycket skall ha meddelats

 före förvärvet. Om förvärv har

 gjorts genom bodelning,

 arv, testamente, bolags-

 skifte eller på annat

 liknande sätt, krävs i

 stället tillstånd för att

 förvärvaren skall få behålla

 de aktier som erhållits.

 Förvärvaren skall ansöka om

 tillstånd till ett sådant

 förvärv inom sex månader

 efter det att aktierna

 erhållits.

-------------------------------------------------------

 Finansinspektionen skall Tillstånd skall ges till

ge tillstånd till förvärv förvärv som avses i andra

enligt andra stycket, om och tredje styckena, om

det inte kan antas att det kan antas att förvär-

förvärvaren kommer att utöva varen inte kommer att

sitt inflytande på ett sätt motverka en sund

som motverkar en sund utveckling av bolagets

utveckling av verksamhet och om

försäkringsbolagets förvärvaren även i övrigt är

verksamhet. lämplig att utöva ett

 väsentligt inflytande över

 ledningen av ett

 försäkringsbolag. Tillstånd

 får inte ges, om förvärvaren

 i väsentlig mån har åsidosatt

 skyldigheter i nä-

 ringsverksamhet eller i

 andra ekonomiska

 angelägenheter eller gjort

 sig skyldig till allvarlig

 brottslighet.

 Om förvärvet skulle leda

 till nära förbindelser

 mellan försäkringsbolaget

 och någon annan, skall

 tillstånd ges endast om för-

 bindelserna inte hindrar

 en effektiv tillsyn av

 försäkringsbolaget.

 Inspektionen får föreskriva en viss tid inom vilken ett förvärv skall genom-

föras.

-------------------------------------------------------

 Inspektionen skall Inspektionen skall

meddela beslut i ett ärende meddela beslut i ett ärende

enligt andra stycket inom enligt andra eller tredje

tre månader från det att an- stycket inom tre månader

sökan om tillstånd gjordes. från det att ansökan om

 tillstånd gjordes.

 2 b §3

Ett försäkringsaktiebolag skall årligen till Finansinspektionen anmäla namnen på

de aktieägare som har ett kvalificerat innehav av aktier i bolaget samt

storleken på innehaven.

 När ett försäkringsaktiebolag får kännedom om att bolagets aktier blivit

föremål för ett sådant förvärv som avses i 2 § eller för en sådan avyttring som

avses i 2 a §, skall bolaget snarast anmäla förvärvet eller avyttringen till

Finansinspektionen.

-------------------------------------------------------

 När ett försäkringsbolag i

 annat fall får kännedom om

 att det har nära

 förbindelser med någon

 annan, skall bolaget

 snarast anmäla det till

 Finansinspektionen.

 2 c §

-------------------------------------------------------

 Om en juridisk person har

 ett kvalificerat innehav i

 ett försäkringsbolag, skall

 den juridiska personen

 snarast anmäla ändringar av

 vilka som ingår i dess

 ledning till

 Finansinspektionen.

 2 d §

-------------------------------------------------------

Om ägaren till ett Om ägaren till ett

kvalificerat innehav av kvalificerat innehav av

aktier utövar eller kan aktier utövar eller kan

antas komma att utöva sitt antas komma att utöva sitt

inflytande på ett sätt som inflytande på ett sätt som

motverkar en sund motverkar en sund

utveckling av försäkrings- utveckling av verksamheten

bolagets verksamhet, får i försäkringsbolaget, får

Finansinspektionen besluta Finansinspektionen besluta

att aktierna inte får att ägaren vid stämman inte

företrädas vid bolagsstämman.får företräda fler aktier än

 som motsvarar ett innehav

 som inte är kvalificerat.

 Detsamma gäller, om en sådan

 ägare i väsentlig mån har

 åsidosatt skyldigheter i

 näringsverksamhet eller i

 andra ekonomiska angelägen-

 heter eller gjort sig

 skyldig till allvarlig

 brottslighet.

-------------------------------------------------------

 Om ägaren till ett Om ägaren till ett

kvalificerat innehav av kvalificerat innehav av

aktier har underlåtit att aktier har underlåtit att

ansöka om tillstånd till ett ansöka om tillstånd till ett

förvärv som avses i 2 § ellerförvärv som avses i 2 §, får

har förvärvat aktier i strid inspektionen besluta att

med Finansinspektionens ägaren vid stämman inte får

beslut, får inspektionen företräda aktierna till den

besluta att aktierna inte del de omfattas av ett

får företrädas vid krav på tillstånd.

bolagsstämman eller att

röster avgivna för sådana

aktier skall vara ogiltiga.

-------------------------------------------------------

 Om någon i strid med ett

 beslut av inspektionen har

 ett kvalificerat innehav

 av aktier, får innehavaren

 inte företräda aktierna vid

 stämman till den del

 Finansinspektionen får innehavet står i strid med

också förelägga aktieägare sombeslutet.

sägs i första och andra Finansinspektionen får

styckena att avyttra en så förelägga ägare som avses i

stor del av aktierna att första stycket att avyttra

innehavet därefter inte är så stor del av aktierna att

kvalificerat. innehavet därefter inte är

 kvalificerat. En ägare som

 avses i andra eller tredje

 stycket får föreläggas att

 Aktier som omfattas av avyttra så stor del av

ett beslut av inspektionen aktierna att innehavet

enligt första, andra eller inte står i strid med

tredje stycket skall inte inspektionens beslut.

medräknas när det fordras Aktier som omfattas av

samtycke av ägare till en ett förbud eller föreläggande

viss del av aktierna i enligt denna paragraf

bolaget för att ett beslut skall inte medräknas när det

skall bli giltigt eller en fordras samtycke av ägare

befogenhet skall få utövas. till en viss del av

 aktierna i bolaget för att

 ett beslut skall bli

 giltigt eller en

 befogenhet skall få utövas,

 såvida inte förvaltare har

 förordnats enligt 2 e §.

-------------------------------------------------------

 2 e §

 Om det finns särskilda skäl,

 får Finansinspektionen

 begära att tingsrätten

 förordnar en lämplig person

 att som förvaltare företräda

 sådana aktier som enligt 2

 d § inte får företrädas av

 ägaren. Sådan ansökan prövas

 av tingsrätten i den ort där

 ägaren har sitt hemvist,

 eller om ägaren inte har

 hemvist i Sverige, av

 Stockholms tingsrätt.

 En förvaltare har rätt

 till skälig ersättning för

 arbete och utlägg.

 Ersättningen skall betalas

 av ägaren till aktierna

 eller andelarna och skall

 på begäran förskotteras av

 försäkringsbolaget. Om den

 betalningsskyldige inte

 godtar förvaltarens anspråk,

 fastställs ersättningen av

 tingsrätten.

-------------------------------------------------------

 2 f §

 Om ett försäkringsbolag har

 nära förbindelser med någon

 annan och det hindrar en

 effektiv tillsyn av

 försäkringsbolaget, får

 Finansinspektionen förelägga

 innehavare av aktier som

 medför att förbindelserna är

 nära att avyttra så stor del

 av aktierna att så inte

 längre är fallet.

 Finansinspektionen får

 även besluta att den eller

 de som omfattas av ett

 beslut enligt första

 stycket inte får företräda

 aktierna vid stämman. I så

 fall skall bestämmelserna i

 2 e § tillämpas.

 10 kap.

 3 §

Revisorer som inte är auktoriserade eller godkända skall vara bosatta inom

Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, om inte regeringen eller efter

regeringens bemyndigande Finansinspektionen i särskilda fall tillåter något

annat. Vad som sagts nu gäller dock inte, om även en auktoriserad eller godkänd

revisor deltar i revisionen. Den som är underårig, i konkurs eller underkastad

näringsförbud eller som har förvaltare enligt 11 kap. 7 § föräldrabalken får

inte vara revisor.

 Revisorerna skall ha den insikt i och erfarenhet av redovisning och ekonomiska

förhållanden som med hänsyn till arten och omfånget av bolagets verksamhet

fordras för uppdragets fullgörande.

-------------------------------------------------------

 Till revisor kan även Till revisor kan även

utses ett registrerat utses ett registrerat

revisionsbolag. Bestämmelser revisionsbolag. Bestäm-

om vem som kan vara huvud- melser om vem som kan vara

ansvarig för revisionen och huvudansvarig för

om underrättelseskyldighet revisionen och om

finns i 12 § lagen underrättelseskyldighet

(1995:528) om revisorer. finns i 12 § lagen

Bestämmelserna i 5 och 13 §§ i(1995:528) om revisorer.

detta kapitel tillämpas på Bestämmelserna i 5, 8 a och

den huvudansvarige. 13 §§ i detta kapitel

 tillämpas på den

 huvudansvarige.

 Till revisor i dotterföretag bör, om det kan ske, utses minst en av moder-

bolagets revisorer.

-------------------------------------------------------

 8 a §

 Om revisorn vid fullgörande

 av sitt uppdrag i

 försäkringsbolaget får känne-

 dom om fårhållanden som

 1. kan utgöra en väsentlig

 överträdelse av de

 författningar som reglerar

 försäkringsbolags verk-

 samhet,

 2. kan påverka

 försäkringsbolagets

 fortsatta drift negativt,

 eller

 3. kan leda till att

 revisorn avstyrker att

 balansräkningen eller

 resultaträkningen fastställs

 eller till anmärkning

 enligt 11 § tredje stycket,

 skall revisorn omgående

 rapportera detta till

 Finansinspektionen.

 Revisorn har en

 motsvarande rap-

 porteringsskyldighet om

 han eller hon får kännedom

 om förhållanden som avses i

 första stycket vid

 fullgörande av uppdrag som

 revisorn har i försäkrings-

 bolagets moderföretag eller

 dotterföretag eller ett

 företag som har en likartad

 förbindelse med för-

 säkringsbolaget.

 14 §

Revisor får inte till enskild aktieägare, delägare, delegerad, garant eller

utomstående lämna upplysningar om sådana försäkringsbolagets angelägenheter som

han fått kännedom om vid fullgörandet av sitt uppdrag, om det kan vara till

förfång för bolaget.

-------------------------------------------------------

 Revisor är skyldig att Revisor är skyldig att

till bolagsstämman lämna allatill bolagsstämman lämna

upplysningar som alla upplysningar som

bolagsstämman begär, om det bolagsstämman begär, om det

inte skulle vara till inte skulle vara till

väsentligt förfång för bolaget.väsentligt förfång för

Revisor är vidare skyldig bolaget. Revisor är vidare

att lämna medrevisor, ny skyldig att lämna med-

revisor och, om bolaget har revisor, ny revisor och,

försatts i konkurs, konkurs- om bolaget har försatts i

förvaltare erforderliga konkurs, konkursförvaltare

upplysningar om bolagets erforderliga upplysningar

angelägenheter. om bolagets angelägenheter.

 Revisor är vidare enligt 8

 a § skyldig att rapportera

 vissa förhållanden till

 Finansinspektionen.

 19 kap.

 11 §4

Finansinspektionen får meddela de erinringar i fråga om försäkringsbolagets

verksamhet som inspektionen anser behövliga.

 Finansinspektionen skall förelägga bolaget eller styrelsen att vidta rättelse

om inspektionen finner att

 1. avvikelse skett från denna lag, lagen (1995:1560) om årsredovisning i

försäkringsföretag, trafikskadelagen (1975:1410) eller lagen (1976:357) om

motortävlingsförsäkring eller föreskrifter som har meddelats med stöd av dessa

lagar eller från bolagsordningen eller grunderna, om sådana finns,

 2. bolagsordningen eller grunderna inte längre är tillfredsställande med

hänsyn till omfattningen och beskaffenheten av bolagets rörelse,

 3. försäkringabolagets riktlinjer för placering av tillgångar som används för

skuldtäckning inte är tillfredsställande med hänsyn till innehållet i 7 kap. 9

a-10 e §§,

 4. de tillgångar som används för skuldtäckning inte är tillräckliga eller inte

är placerade enligt 7 kap. 9 a-10 e §§,

 5. försäkringsbeståndet inte är tillräckligt för erforderlig riskutjämning

eller

-------------------------------------------------------

 5 a. någon av dem som

 ingår i försäkringsbolagets

 styrelse eller är

 verkställande direktör inte

 uppfyller de krav som

 anges i 2 kap. 3 § fjärde

 stycket 3.

 6. det i övrigt finns allvarliga anmärkningar mot försäkringsbolagets

verksamhet.

 Om ett försäkringsbolags kapitalbas understiger solvensmarginalen enligt 7

kap. 23 eller 25 §, skall Finansinspektionen förelägga bolaget eller dess

styrelse att upprätta en plan för att återställa en sund finansiell ställning

och överlämna planen till inspektionen för godkännande. Om kapitalbasen

understiger en tredjedel av solvensmarginalen eller garantibeloppet enligt 7

kap. 26 eller 27 § eller om kapitalbasen för ett livförsäkringsbolag inte har

den sammansättning som anges i 7 kap. 26 § tredje stycket, skall inspektionen

förelägga bolaget eller dess styrelse att upprätta och för godkännande överlämna

en plan för skyndsamt återställande av kapitalbasen.

 Om ett försäkringsbolag driver verksamhet i annat land inom EES och bolaget

inte rättar sig efter Finansinspektionens eller behörig utländsk myndighets

anmodan om rättelse, skall inspektionen vidta de åtgärder som behövs för att

förhindra fortsatta överträdelser. Inspektionen skall underrätta den behöriga

utländska myndigheten om vilka åtgärder som vidtas.

 Om ett föreläggande enligt andra-fjärde styckena inte har följts inom bestämd

tid och det anmärkta förhållandet inte heller på något annat sätt har

undanröjts, skall Finansinspektionen anmäla detta till regeringen.

 Finansinspektionen får begränsa bolagets förfoganderätt eller förbjuda bolaget

att förfoga över sina tillgångar i Sverige, om

 1. bolaget inte följer gällande bestämmelser om skuldtäckning,

 2. bolagets kapitalbas understiger en tredjedel av solvensmarginalen eller

inte uppfyller gällande krav på garantibelopp,

 3. bolagets kapitalbas understiger solvensmarginalen och det finns särskilda

skäl att anta att bolagets finansiella ställning ytterligare kommer att

försämras, eller

 4. det bedöms vara nödvändigt för att skydda de försäkrades intressen vid

beslut om förverkande av bolagets koncession enligt 2 § eller åttonde stycket.

 Finansinspektionen får besluta hur försäkringsverksamheten skall drivas efter

ett sådant beslut som avses i sjätte stycket.

 En koncession kan förklaras förverkad av regeringen om bolaget

 1. inte längre uppfyller kraven för koncession,

 2. inte inom angiven tid har vidtagit åtgärderna i en plan som har godkänts

enligt tredje stycket, eller

 3. i annat fall allvarligt åsidosätter gällande bestämmelser för verksamheten.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1996.

**FOOTNOTES**

1Senaste lydelse 1995:779.

2Senaste lydelse 1995:779.

3Senaste lydelse 1995:779.

4Senaste lydelse 1995:779.

 18

2.9 Förslag till lag om ändring i lagen (1972:262) om

understödsföreningar

 Härigenom föreskrivs att det i lagen (1972:262) om understödsföreningar skall

införas två nya paragrafer, 12 a och 32 a §§, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

-------------------------------------------------------

 12 a §

 För varje understödsförening

 skall finnas ett

 huvudkontor i Sverige.

 32 a §

 Om revisorn vid

 fullgörandet av sitt

 uppdrag i understödsföre-

 ningen får kännedom om för-

 hållanden som

 1. kan utgöra en väsentlig

 överträdelse av de

 författningar som reglerar

 understödsföreningars verk-

 samhet,

 2. kan påverka

 understödsföreningens

 fortsatta drift negativt,

 eller

 3. kan leda till att

 revisorn avstyrker att

 balansräkningen eller

 resultaträkningen fastställs

 eller till anmärkning

 enligt 51 § andra stycket

 lagen (1951:308) om ekono-

 miska föreningar,

 skall revisorn omgående

 rapportera detta till

 Finansinspektionen.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1996.

 19

2.10 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:1114) om

värdepappersfonder

 Härigenom föreskrivs att det i lagen (1990:1114) om värdepappersfonder skall

införas två nya paragrafer, 6 a och 6 b §§, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

-------------------------------------------------------

 6 a §

 Om revisorn vid

 fullgörandet av sitt

 uppdrag i fondbolaget får

 kännedom om förhållanden som

 1. kan utgöra en väsentlig

 överträdelse av de

 författningar som reglerar

 fondbolags verksamhet,

 2. kan påverka

 fondbolagets fortsatta

 drift negativt, eller

 3. kan leda till att

 revisorn avstyrker att

 balansräkningen eller

 resultaträkningen fastställs

 eller till anmärkning

 enligt 10 kap. 10 §

 aktiebolagslagen

 (1975:1385),

 skall revisorn omgående

 rapportera detta till

 Finansinspektionen.

 Revisorn har en

 motsvarande rappor-

 teringsskyldighet om han

 eller hon får kännedom om

 förhållanden som avses i

 första stycket vid

 fullgörande av uppdrag som

 revisorn har i fond-

 bolagets moderföretag eller

 dotterföretag eller ett

 företag som har en likartad

 förbindelse med fond-

 bolaget.

 6 b §

 Vad som sägs om revisor i 6

 a § skall också tillämpas i

 fråga om granskare som

 utsetts enligt 10 kap. 14 §

 aktiebolagslagen

 (1975:1385) i fondbolag.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1996.

 20

2.11 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:701) om

Konungariket Sveriges stadshypotekskassa

 Härigenom föreskrivs att det i lagen (1992:701) om Konungariket Sveriges

stadshypotekskassa skall införas en ny paragraf, 3 a §, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

-------------------------------------------------------

 3 a §

 Om revisorn vid fullgörande

 av sitt uppdrag i kassan

 får kännedom om förhållanden

 som

 1. kan utgöra en väsentlig

 överträdelse av de

 författningar som reglerar

 kassans verksamhet, eller

 2. kan påverka kassans

 fortsatta drift negativt,

 skall revisorn omgående

 rapportera detta till

 Finansinspektionen.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1996.

 21

2.12 Förslag till lag om ändring i lagen (1980:1097) om

Svenska skeppshypotekskassan

 Härigenom föreskrivs att det i lagen (1980:1097) om Svenska skeppshypo-

tekskassan skall införas en ny paragraf, 26 a §, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

-------------------------------------------------------

 26 a §

 Om revisorn vid fullgörande

 av sitt uppdrag i kassan

 får kännedom om förhållanden

 som

 1. kan utgöra en väsentlig

 överträdelse av de

 författningar som reglerar

 kassans verksamhet,

 2. kan påverka kassans

 fortsatta drift negativt,

 eller

 3. kan leda till att

 revisorn avstyrker att

 balansräkningen eller

 resultaträkningen fastställs

 eller till anmärkning

 enligt 28 §,

 skall revisorn omgående

 rapportera detta till

 Finansinspektionen.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1996.

 22

2.13 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:759) om

Sveriges allmänna hypoteksbank

 Härigenom föreskrivs att det i lagen (1994:759) om Sveriges allmänna

hypoteksbank skall införas en ny paragraf, 4 a §, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

-------------------------------------------------------

 4 a §

 Om revisorn vid fullgörande

 av sitt uppdrag i

 Hypoteksbanken får kännedom

 om förhållanden som

 1. kan utgöra en väsentlig

 överträdelse av de

 författningar som reglerar

 Hypoteksbankens verk-

 samhet, eller

 2. kan påverka

 Hypoteksbankens fortsatta

 drift negativt,

 skall revisorn omgående

 rapportera detta till

 Finansispektionen.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1996.

 23

2.14 Förslag till lag om ändring i lagen (1996:38) om ändring i lagen

bankrörelselagen (1987:617)

 Härigenom föreskrivs att 7 kap. 11 § bankrörelselagen (1987:617) i dess

lydelse enligt lagen (1996:38) om ändring i nämnda lag skall ha följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 7 kap.

 11 §

-------------------------------------------------------

Finansinspektionen skall ge Tillstånd skall ges till

tillstånd till förvärv enligtförvärv som avses i 10 §, om

10 §, om det inte kan antas det kan antas att för-

att förvärvaren kommer att värvaren inte kommer att

motverka en sund utveckling motverka en sund

av bankens verksamhet. utveckling av bankens

Inspektionen får föreskriva verksamhet och om för-

en viss tid inom vilken ett värvaren även i övrigt är

förvärv skall genomföras. lämplig att utöva ett

 väsentligt inflytande över

 ledningen av en bank.

 Tillstånd får inte ges, om

 förvärvaren i väsentlig mån

 har åsidosatt skyldigheter

 i näringsverksamhet eller i

 andra ekonomiska ange-

 lägenheter eller gjort sig

 skyldig till allvarlig

 brottslighet.

 Om förvärvet skulle leda

 till nära förbindelser

 mellan banken och någon

 annan, skall tillstånd ges

 endast om förbindelserna

 inte hindrar en effektiv

 tillsyn av banken.

 Finansinspektionen får

 föreskriva en viss tid inom

 vilken ett förvärv skall

 genomföras.

 Finansinspektionen skall meddela beslut i ett ärende enligt denna paragraf

inom tre månader från det att ansökan om tillstånd gjordes.

 24

2.15 Förslag till lag om ändring i lagen (1950:272) om rätt

för utländska försäkringsföretag att driva försäkringsrörelse

i Sverige

 Härigenom föreskrivs att 14 § lagen (1950:272) om rätt för utländska

försäkringsföretag att driva försäkringsrörelse i Sverige skall ha följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 14 §5

Generalagenten skall se till att sådana riktlinjer som anges i 7 kap. 10 g §

försäkringsrörelselagen (1982:713) upprättas och att riktlinjerna följs.

Generalagenten skall vidare fortlöpande pröva om riktlinjerna behöver ändras.

-------------------------------------------------------

 Generalagenten skall se Generalagenten skall se

till att försäkringstagarna till att försäkringstagarna

och den som avser att och den som avser att

teckna en livförsäkring i teckna en livförsäkring i

företaget informeras om det företaget informeras om det

huvudsakliga innehållet i huvudsakliga innehållet i

riktlinjerna. Regeringen riktlinjerna, om det inte

eller, efter regeringens med hänsyn till försäkringens

bemyndigande, särskilda beskaffenhet

Finansinspektionen får saknas anledning till sådan

meddela föreskrifter om hur information. Regeringen

informationen skall lämnas eller, efter regeringens

och vad den skall innehålla. bemyndigande, Finans-

 inspektionen skall meddela

 föreskrifter om

 skyldigheten att lämna

 information och om vilka

 försäkringar som inte skall

 omfattas av

 informationsskyldigheten.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1996.

**FOOTNOTES**

5Senaste lydelse 1995:781

 25

3 Ärendet och dess beredning

Europaparlamentet och rådet antog den 29 juni 1995 ett direktiv (95/26/EG, det

s.k. BCCI-direktivet, bilaga 1) om ändring av direktiv 77/780/EEG och 89/646/EEG

om kreditinstitut, direktiv 73/239/EEG och 92/49/EEG om andra direkta

försäkringar än livförsäkringar, direktiv 93/22/EEG om tjänster inom

värdepappersområdet och direktiv 85/611/EEG om företag för kollektiva

investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag), i syfte att stärka

tillsynen på dessa områden. Direktivet innehåller bestämmelser om förstärkt

tillsyn över finansiella företag, om placering av finansiella företags

huvudkontor, om utbyte mellan myndigheter av sekretessbelagd information samt om

skyldighet för revisorer att rapportera till tillsynsmyndigheterna.

 Finansdepartementet uppdrog genom beslut den 22 juni 1995 åt en utredningsman

(justitierådet Torkel Gregow) att föreslå bl.a. hur direktivets bestämmelse om

förstärkt tillsyn över finansiella företag skall genomföras i svensk

lagstiftning. I utredningsuppdraget ingick även att analysera bestämmelserna om

ägarprövning och därmed sammanhängande frågor, såväl i samband med beviljande av

auktorisation av ett finansiellt företag som vid förvärv av aktier i redan

existerande företag samt att överväga och föreslå behövliga ändringar av

bestämmelserna. Utredningsmannen avlämnade den 15 december 1995 en promemoria i

ämnet; PM avseende ägarprövning och vissa andra frågor beträffande banker och

vissa andra finansiella företag.

 Inom Finansdepartementet har utarbetats en promemoria som behandlar frågorna i

direktivet om huvudkontorets placering samt om informationsutbyte och sekretess;

PM angående informationsutbyte och sekretess m.m.

 Den 1 juni 1995 tillsatte regeringen en kommitté med uppdrag att bl.a. göra en

översyn av rörelse- och tillsynsreglerna på bankområdet (Banklagskommittén, Fi

1995:09, dir. 1995:86). I kommitténs uppdrag ingår att utarbeta de förslag som

föranleds av BCCI-direktivets regler om revisorers skyldighet att rapportera

vissa iakttagelser till tillsynsmyndigheten. Detta uppdrag har redovisats i

delbetänkandet Rapporteringsskyldighet för revisorer i finansiella företag (SOU

1995:106).

 Nämnda promemorior och betänkande har remissbehandlats. En förteckning över

remissinstanserna finns i bilaga 2. En sammanställning av remissyttrandena finns

tillgänglig i lagstiftningsärendet (dnr Fi 95/6803 och 95/6866).

 Propositionen innehåller först ett avsnitt som närmare beskriver BCCI-

direktivet (avsnitt 4). Härefter behandlas ägarprövning och vissa andra frågor

beträffande finansiella företag (avsnitt 5), finansiella företags huvudkontor

(avsnitt 6), informationsutbyte och sekretess (avsnitt 7) samt slutligen

rapporteringsplikt för revisorer i finansiella företag (avsnitt 8).

 59

Lagrådet

Regeringen beslutade den 29 februari 1996 att inhämta Lagrådets yttrande över de

lagförslag som finns i bilaga 3.

 Lagrådets yttrande finns i bilaga 4.

 Lagrådet har framfört vissa synpunkter på lagtexten. Regeringen har följt

Lagrådets förslag och synpunkter. Dessutom har vissa redaktionella ändringar

gjorts i lagtexten. Lagrådets synpunkter behandlas i författningskommentaren,

avsnitt 13.

 I propositionen behandlas också - som två fristående delar - dels en justering

i lagen (1950:272) om rätt för utländska försäkringsföretag att driva

försäkringsrörelse i Sverige i fråga om skyldighet att informera om riktlinjer

för kapitalförvaltningen (avsnitt 10), dels en ändring i en övergångsbestämmelse

till lagen (1992:1610) om kreditmarknadsbolag (avsnitt 11). På grund av

ändringarnas beskaffenhet anser regeringen att Lagrådets hörande i dessa fall

skulle sakna betydelse.

4 Närmare om BCCI-direktivet

BCCI-direktivet har utarbetats med anledning av upplösningen av Bank for Credit

and Commerce International (BCCI) och andra liknande händelser på

finansmarknaden. Avsikten med direktivet är i korthet att förbättra

tillsynsmyndigheternas möjligheter att bedriva en effektiv tillsyn över

finansiella företag. Direktivet skall vara införlivat i resp. medlemslands

nationella lagstiftning senast den 18 juli 1996.

 Företagsgruppen BCCI bestod av ett holdingbolag med säte i Luxemburg och två

dotterbanker, auktoriserade i Luxemburg resp. på Caymanöarna. Dessa dotterbanker

hade i sin tur dotterbolag och filialer med global spridning. Följden av denna

organisationsstruktur blev att inte någon myndighet tog det fulla

tillsynsansvaret för hela gruppen. Det allvarligaste problemet var att den

huvudsakliga verksamheten inte bedrevs i de två länder där moderbankerna var

auktoriserade.

 För att komma tillrätta med dessa problem innehåller direktivet (artikel 2) en

bestämmelse om förstärkt tillsyn över ett finansiellt företag som ingår i en

grupp av företag (definierat i direktivet). Verksamhetstillstånd för ett

finansiellt företag som ingår i en sådan företagsgrupp skall vägras om gruppens

organisation hindrar en effektiv tillsyn av det finansiella företaget.

Direktivet förutsätter även att tillsynsmyndigheten kan återkalla tillståndet om

koncernstrukturen blir svåröverskådlig ur tillsynssynpunkt. Enligt artikel 3

skall ett kreditinstitut och ett försäkringsföretag ha sitt huvudkontor i samma

medlemsstat som dess stadgeenliga säte. Direktivet behandlar också frågor kring

informationsutbyte och sekretess (artikel 4) och revisorers

rapporteringsskyldighet till tillsynsmyndigheterna (artikel 5).

 60

5 Ägarprövning och vissa andra frågor beträffande

finansiella företag

5.1 Inledning

I detta avsnitt behandlas förslagen om skärpning och utveckling av reglerna samt

vissa andra frågor beträffande finansiella företag. Efter en redogörelse för de

nu gällande bestämmelserna (avsnitt 5.2) och en presentation av regeringens

allmänna synpunkter, som blir vägledande för de förslag som läggs fram (avsnitt

5.3), koncentreras framställningen på reglerna rörande banker (avsnitt 5.4).

Detta görs av framställningstekniska skäl; som kommer att framgå av avsnitt 5.5-

7 är de skäl för de nya reglerna som där anges i princip lika giltiga även

beträffande andra finansiella företag.

5.2 Gällande bestämmelser om ägarprövning

Under detta avsnitt ges inledningsvis en beskrivning av ägarprövning m.m.

beträffande bankaktiebolag och medlemsbanker. Med hänsyn till det sätt på vilket

en sparbank är uppbyggd blir det inte aktuellt med regler om ägarprövning för

dessa banker. Härefter beskrivs motsvarande bestämmelser för andra finansiella

företag.

 Vid bildande av ett bankaktiebolag skall prövas om de som kommer att inneha

större aktieposter är lämpliga som ägare. I 2 kap. 3 § tredje stycket

bankaktiebolagslagen (1987:618, BAL), föreskrevs tidigare att bolagsordningen

skulle stadfästas och oktroj beviljas, om den planerade rörelsen kunde antas

komma att uppfylla kraven på en sund bankverksamhet. Detta innebar att

ägarprövningen skulle göras inom ramen för en allmän sundhetsbedömning.

 Denna prövning har numera kommit till direkt uttryck i lagtexten. I 2 kap. 3 §

tredje stycket BAL anges - från och med den 1 januari 1995 - att bolagsordningen

skall stadfästas och oktroj beviljas, om (punkt 1) den planerade rörelsen kan

antas komma att uppfylla kraven på en sund bankverksamhet och (punkt 2) det inte

kan antas att de som kommer att äga ett kvalificerat innehav i bolaget kommer

att motverka en sund utveckling av verksamheten i bolaget. Prövningen görs av

regeringen. En motsvarande bestämmelse finns i lagen (1995:1570) om med-

lemsbanker (2 kap. 2 § tredje stycket).

 Med uttrycket kvalificerat innehav avses enligt 1 kap. 3 § 2 bankrörelselagen

(1987:617, BRL), ett direkt eller indirekt ägande i ett företag, om innehavet

representerar 10 % eller mer av kapitalet eller av samtliga röster eller annars

möjliggör ett väsentligt inflytande över ledningen av företaget.

 Prövning av ägares lämplighet skall även göras vid förvärv av aktier eller

andelar i en bank som har bildats tidigare. Bestämmelser om sådan prövning och

om vissa därmed sammanhängande frågor finns i 7 kap. 10-14 §§ BRL. Ett direkt

eller indirekt förvärv av aktier eller andelar i en bank som medför att

förvärvarens sammanlagda innehav utgör ett kvalificerat innehav, får enligt 7

kap. 10 § ske bara efter tillstånd av Finansinspektionen. Detsamma gäller i

fråga om förvärv som innebär att ett kvalificerat innehav ökas så att det uppgår

till eller överstiger 20, 33 eller 50 % av kapitalet eller röstetalet för

samtliga aktier eller andelar i banken eller så att banken blir dotterföretag.

 Tillstånd till nyss nämnda förvärv skall enligt 11 § första stycket ges, om

det inte kan antas att förvärvaren kommer att motverka en sund utveckling av

bankens verksamhet. Finansinspektionen får vid meddelande av tillstånd

föreskriva en viss tid inom vilken förvärvet skall genomföras (andra stycket).

Inspektionen skall meddela beslut i tillståndsfrågan inom tre månader från det

att ansökningen gjordes (tredje stycket).

 Vad som i bestämmelserna sägs om förvärv avser även förvärv genom

universalfång, t.ex. bodelning, arv, testamente och bolagsfusion (se prop.

1992/93:89 s. 194).

 Den som avser att avyttra ett kvalificerat innehav eller en så stor del därav

att innehavet därigenom kommer att understiga någon av de gränser som anges i 7

kap. 10 § skall enligt 12 § underrätta Finansinspektionen om detta. Vidare

åligger det enligt 13 § första stycket ett bankaktiebolag eller en medlemsbank,

när den får kännedom om att aktier eller andelar i banken har blivit föremål för

ett sådant förvärv som avses i 10 § eller för en sådan avyttring som avses i 12

§, att snarast anmäla förvärvet eller avyttringen till inspektionen.

 Härutöver skall ett bankaktiebolag eller en medlemsbank årligen till

inspektionen anmäla namnen på de ägare som har ett kvalificerat innehav av

aktier eller andelar i banken och storleken på innehaven (13 § andra stycket).

 I 7 kap. 14 § ges bestämmelser om sanktioner mot olämpliga ägare. Om ägaren

till ett kvalificerat innehav av aktier eller andelar utövar eller kan antas

komma att utöva sitt inflytande på ett sätt som motverkar en sund utveckling av

verksamheten i banken, får Finansinspektionen besluta att aktierna eller

andelarna inte får företrädas vid stämman (första stycket). Sådant beslut kan

också meddelas, om ägaren till ett kvalificerat innehav av aktier eller andelar

har underlåtit att ansöka om tillstånd till ett förvärv som avses i 10 § eller

om förvärvet har skett i strid med inspektionens beslut (andra stycket). I de

sistnämnda fallen kan inspektionen i stället besluta att röster avgivna för

aktierna eller andelarna skall vara ogiltiga.

 Finansinspektionen får också förelägga sådana ägare som avses i 14 § första

och andra styckena att avyttra så stor del av aktierna eller andelarna att

innehavet därefter inte är kvalificerat (tredje stycket).

 Motsvarande ägarprövningsregler finns för kreditmarknadsbolag i 2 kap. 1 § och

5 kap. 11-15 §§ lagen (1992:1610) om kreditmarknadsbolag (prop. 1992/93:89, bet.

1992/93:NU9, rskr. 1992/93:109). Bestämmelserna om ägarprövning för banker och

kreditmarknadsbolag grundas på det andra banksamordningsdirektivet (89/646/EEG).

 Regler om ägarprövning för värdepappersbolag har genom en lagändring som har

trätt i kraft den 1 januari 1996 förts in i lagen (1991:981) om

värdepappersrörelse (2 kap. 1 § och 6 kap. 3 a-3e §§, SFS 1994:2015; jfr prop.

1994/95:50 och bet. 1994/95:NU12). Bestämmelserna grundas på

investeringstjänstedirektivet (93/22/EEG) och överensstämmer i princip med dem

som gäller i fråga om banker och kreditmarknadsbolag.

 För försäkringsbolag har den 1 juli 1995 införts bestämmelser om ägarprövning

i försäkringsrörelselagen (1982:713, 2 kap. 3 § och 3 kap. 2-2 c §§, SFS

1995:779; jfr prop. 1994/95:184 och bet. 1994/95:NU24). Bestämmelserna, som

överensstämmer med dem som införts för andra finansiella företag, grundas på

tredje skade- resp. tredje livförsäkringsdirektivet (92/49/EEG och 92/96/EEG).

5.3 Allmänna synpunkter

Banker och andra kreditinstitut har en central uppgift i det finansiella

systemet och driver en från allmän synpunkt viktig verksamhet. Att rörelsen

bedrivs på ett tillfredsställande sätt är av betydelse för kapitalförsörjningen

i samhället och för stabiliteten i betalningssystemet. Även för insättare och

övriga konsumenter är det av intresse att bankverksamheten sköts på ett

oklanderligt sätt.

 Genom lagstiftningen uppställs regler för bankernas verksamhet i syfte att

förhindra att verksamheten bedrivs så att skada för andra uppkommer. Detta har

kommit till uttryck i lagregleringen - förutom i bestämmelser som uppställer

krav i olika konkreta hänseenden - i det generella kravet på att verksamheten

skall vara sund (2 kap. 3 § tredje stycket 1 BAL; se även 7 kap. 3 § BRL).

 Det är viktigt att olämpliga personer förhindras att utöva inflytande över en

banks verksamhet. Den allmänna principen om näringsfrihet måste i viss mån vika,

eftersom bankväsendet är av stor betydelse för samhället i dess helhet.

Banklagstiftningen innehåller därför bestämmelser om prövning av lämpligheten

hos dem som skall äga större poster aktier eller andelar i en bank. Som tidigare

nämnts skall sådan prövning ske dels i samband med att frågan om beviljande av

oktroj prövas när en bank skall bildas (2 kap. 3 § tredje stycket 2 BAL och 2

kap. 2 § tredje stycket lagen om medlemsbanker), dels vid förvärv av aktier

eller andelar i en redan bestående bank (7 kap. 10 och 11 §§ BRL). Bestäm-

melserna avser fall då förvärvet medför vad som betecknas som kvalificerat

innehav eller att vissa gränsvärden uppnås.

 Det finns nu anledning att överväga om regleringen av ägarprövningen och

därmed sammanhängande frågor är lämpligt utformad. Detta gäller inte bara

bestämmelser som syftar till att olämpliga personer så långt möjligt skall

förhindras att bli ägare till aktier eller andelar som ger ett väsentligt

inflytande i en bank. Det avser också möjligheten för tillsynsmyndigheten att

ingripa mot en ägare som har visat sig olämplig eller som annars kan komma att

missbruka sin ställning samt de sanktionsmedel som står till buds i sådana fall.

 Den nuvarande lagstiftningen uppfyller inte dessa krav. Både utformningen av

bestämmelserna om själva ägarprövningen och reglerna om sanktionsmedel kan ges

en mer lämplig utformning. Vidare torde tillsynsmyndigheten för närvarande sakna

möjlighet att ingripa, när en bank eller ett annat finansiellt företag har

kommit att ingå i en företagsgrupp som är så svåröverskådlig att en effektiv

tillsyn över det finansiella företaget inte kan bedrivas. Den sistnämnda frågan

behandlas som nämnts i BCCI-direktivet (art. 2).

 Mot bakgrund av vad som nu sagts finns det skäl att överväga en skärpning i

vissa hänseenden av bestämmelserna om ägarprövning och vad som har samband

därmed.

 Det kan vidare ifrågasättas om nu gällande bestämmelser om ägarprövning fullt

ut uppfyller vad som föreskrivs i andra banksamordningsdirektivet. Direktivets

föreskrifter utgör dessutom minimiregler som inte hindrar att strängare regler

uppställs i nationell lagstiftning. Till detta kommer att vad som föreskrivs om

svåröverskådliga organisationsstrukturer i BCCI-direktivet saknar motsvarighet i

vår nuvarande lagstiftning.

 Det finns därutöver anledning att införa uttryckliga bestämmelser om lämp-

lighetskrav beträffande dem som ingår i ledningen för en bank.

 Motsvarande synpunkter kan läggas på värdepappers- och försäkringsområdena.

Även om inte skyddsintressena är identiska med bankområdets, är skyddsbehovet

stort, vilket illustreras av att lagstiftaren funnit det angeläget att reglera

verksamheterna ingående. Även dessa sektorer påverkar samhällslivet i allmänhet

och samhällsekonomin i synnerhet i viktiga avseenden. Till detta kommer att

konsumenternas intressen skall tas tillvara. Det är därför lika viktigt som

beträffande bankområdet att se över de bestämmelser om ägar- och

ledningsprövning som är centrala för att företag verksamma inom värdepappers-

och försäkringsområdena fungerar tillfredsställande.

 61

5.4 Överväganden i fråga om banker

5.4.1 Ägarprövning i samband med bildandet av en bank och vid förvärv av aktier

eller andelar i en tidigare bildad bank

Regeringens förslag: Kravet på större ägare i banker skärps. Oktroj skall

beviljas resp. förvärvstillstånd ges, om det kan antas att den blivande ägaren

inte kommer att motverka en sund utveckling av bankens verksamhet och om

förvärvaren även i övrigt är lämplig att utöva ett väsentligt inflytande över

ledningen av en bank. Vidare underlättas ägarprövningen genom att vissa typer av

misskötsamhet i sig skall anses vara tillräckliga för att en person skall anses

olämplig som ägare.

 När ett kvalificerat förvärv gjorts genom universalfång krävs tillstånd av

Finansinspektionen för att förvärvaren skall få behålla dessa aktier eller

andelar. Förvärvstillstånd skall sökas inom sex månader från förvärvet.

 En bestämmelse för juridiska personer som är ägare till ett kvalificerat

innehav att till Finansinspektionen anmäla förändringar i ledningen införs.

 Om teckningen av aktier eller andelar innebär att ett kvalificerat innehav i

banken kommer att ägas av någon annan än dem som har prövats i samband med

beviljande av oktroj, får banken inte bildas innan en prövning av de nya ägarna

har skett.

 Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. I promemorian

har föreslagits att det från misskötsamhetsrekvisitet görs undantag för

särskilda skäl. Promemorian innehåller inte något förslag om en tidsfrist för

förvärvstillstånd när ett kvalificerat förvärv gjorts genom universalfång.

 Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser har i huvudsak tillstyrkt

promemorians förslag (beträffande Finansbolagens förening, se avsnitt 5.5).

Bankföreningen och Fondbolagens förening har ansett att det andra kravet på en

kvalificerad ägare - att denne även i övrigt skall vara lämplig att utöva ett

väsentligt inflytande över ledningen av en bank - är olämpligt och onödigt och

att denna prövning som hittills bör ingå i det första kravet. Beträffande det

tredje kravet på en kvalificerad ägare - allvarlig misskötsamhet - har

Bankföreningen ansett att det inte skall göras något undantag för "särskilda

skäl". Föreningen har därutöver anfört att det bör införas en tidsgräns inom

vilken ansökan om tillstånd till universalfång av aktier eller andelar skall

göras. Fondhandlareföreningen har anfört att misskötsamhetsrekvisitet i det

tredje kravet på en kvalificerad ägare ger en alltför vag bedömningsgrund.

Stadshypotek har ansett att bestämmelsen om skyldighet för ägare av

kvalificerade innehav att anmäla ledningsförändringar inte bör införas.

Försäkringsförbundet och Fondbolagens förening har anfört att det bör övervägas

inom Finansinspektionen att upprätta bevakningsrutiner för att underlätta för

sådana ägare att uppfylla sin skyldighet. Bankföreningen har ifrågasatt

nödvändigheten av en kompletterande ägarprövningsbestämmelse för det fall andra

personer än de som har ägarprövats tecknar ifrågavarande aktier.

 Skälen för regeringens förslag: Som nämnts tidigare är bestämmelserna om

förutsättning för beviljande av oktroj och om tillstånd till förvärv av aktier

och andelar utformade på ett likartat sätt i fråga om kraven på en ägares

lämplighet. Vissa motivuttalanden beträffande de bestämmelser som gäller

bankaktiebolag skiljer sig däremot åt.

Behovet av reform

I förarbetena till den tidigare lydelsen av bestämmelsen om beviljande av oktroj

i BAL angavs att större ägare skulle bedömas uppfylla de kunskapsmässiga krav

och vara så omdömesgilla i sitt handlande som erfordras för att de skulle kunna

på ett långsiktigt och stabilt sätt driva en sund bankverksamhet (prop.

1989/90:116 s. 60). Det framhölls också att oktrojprövningen skulle utgöra en

allsidig kvalitativ prövning.

 Vid den ändring av bestämmelsen, som innebar att kravet på att aktieägare med

kvalificerat innehav inte kan antas komma att motverka en sund utveckling av

bankens verksamhet kom till direkt uttryck i lagtexten, angavs i förarbetena att

ändringen närmast var av teknisk natur och syftade till att göra regeln om

ägarprövning tydligare (prop. 1994/95:50 s. 281, se även s. 332).

 Vid tillkomsten av bestämmelserna om ägarprövning vid förvärv av större

aktieposter i redan bildade bankaktiebolag uttalades däremot att endast grava

missförhållanden skulle kunna diskvalificera en förvärvare (prop. 1992/93:89 s.

111). Som exempel nämndes ett meddelat näringsförbud. Med detta måste ha avsetts

de åtgärder eller försummelser som har föranlett ett sådant förbud. Vad som sägs

i specialmotiveringen till bestämmelsen (nyss nämnd prop., s.195 ff) får också

anses ge uttryck för uppfattningen att det skall vara fråga om förhållandevis

allvarlig misskötsamhet för att tillstånd till förvärv skall vägras.

 Om de berörda bestämmelserna, trots den snarlika utformningen, skall anses ha

olika innebörd beror på om de bakomliggande förhållandena i de båda fallen

skiljer sig åt på något avgörande sätt och vilken betydelse som bör fästas vid

gjorda motivuttalanden.

 Om en presumtiv ägare inte anses uppfylla lämplighetskravet vid

oktrojprövningen blir resultatet troligen i stället att en godtagbar person

inträder som ägare till de ifrågavarande aktierna. Det kan dock av olika skäl

visa sig omöjligt att finna en sådan person. I så fall har stiftarna lagt ner

arbete och kostnader i onödan. De kan emellertid inte anses ha ett berättigat

anspråk på att någon som inte är lämplig skall få äga aktier som möjliggör ett

väsentligt inflytande över bankens verksamhet. Sådant anspråk kan inte heller

den tilltänkta ägaren ha. Ägarprövningen sker ju i såväl enskildas som det

allmännas intresse.

 Med hänsyn till vad som nu sagts får det anses motiverat att vid

oktrojprövningen ställa förhållandevis stora krav på en blivande kvalificerad

ägare för att han skall bedömas som lämplig. Denna ståndpunkt ligger i linje med

vad som uttalades vid 1990 års ändring av 2 kap. 3 § BAL (prop. 1989/90:116 s.

60). Dessa uttalanden är dock inte förenliga med den lydelse av bestämmelsen som

gäller från den 1 januari 1995.

 I fall tillstånd vägras till ett förvärv av en post aktier eller andelar som

medför väsentligt inflytande över ledningen av en bank har detta inte någon

direkt inverkan på bankens drift. Att tillstånd inte ges bör vid vanlig

överlåtelse i princip innebära att frågan om förvärv förfaller eftersom

tillstånd skall sökas innan förvärvet har skett (se prop. 1992/93:89 s. 111).

Har förvärvet redan skett, måste förvärvaren anses skyldig att överlåta aktierna

vidare. Vägrat tillstånd innebär givetvis en nackdel för den avsedde

förvärvaren. Den som inte uppfyller lämplighetskraven kan dock inte anses ha

något berättigat anspråk på att få förvärva aktierna.

 Vid förvärv av aktier genom universalfång inverkar ett uteblivet tillstånd i

allmänhet inte på själva förvärvet. Det leder i stället till att förvärvaren

måste avyttra aktierna. Med hänsyn till syftet med ägarprövningsbestämmelserna

bör den som har förvärvat aktierna genom universalfång inte ges en bättre

ställning än den vars förvärv sker genom överlåtelse.

 Mot bakgrund av vad som nu sagts kan det inte anses föreligga sakliga skäl att

ge ägarprövningen en annan innebörd vid förvärv av aktier i en redan bildad bank

än vid beviljande av oktroj.

 I förarbetena har understrukits att samma bedömning av ägarlämpligheten bör

göras oavsett vid vilken tidpunkt den görs, före förvärvet eller under

aktieägandets bestånd (se prop. 1992/93:89 s. 111, även s. 201). Med hänsyn till

detta uttalande kan det starkt ifrågasättas hur stor betydelse som egentligen

bör tillmätas nyss nämnda motivuttalanden. Sammanfattningsvis saknas således

anledning att tillämpa de olika bestämmelserna på skilda sätt.

 Innan förutsättningarna för att någon skall godtas som ägare till ett kvali-

ficerat innehav behandlas närmare skall utformningen av bestämmelsen i 7 kap. 10

§ BRL analyseras. Denna bestämmelse utgår enligt sin lydelse från att tillstånd

skall inhämtas innan förvärvet sker. Detta har också understrukits i förarbetena

till bestämmelsen (prop. 1992/93:89 s. 111). Sådant tillstånd krävs även i fråga

om förvärv genom universalfång. Bestämmelserna i 7 kap. 10 och 11 §§ är alltså

tillämpliga även i sådana fall.

 När det gäller vissa förvärv genom universalfång, närmast arv och testamente,

är det över huvud taget inte möjligt att få tillstånd innan förvärvet sker. I

fråga om andra universalfång kan det knappast begäras att förvärvet skall anstå

till dess att tillstånd har beviljats (exempelvis bodelning).

 Lydelsen av 10 § är således missvisande och bör ändras. I ett andra stycke bör

uttryckligen anges att tillstånd till ett kvalificerat innehav som huvudregel

skall meddelas före förvärvet. Om förvärvet däremot har skett genom

universalfång krävs tillstånd av Finansinspektionen för att förvärvaren skall få

behålla de erhållna aktierna eller andelarna. För att ägarprövningen skall ske

inom rimlig tid efter förvärvet bör som Bankföreningen föreslagit införas en

tidsgräns inom vilken ansökan om tillstånd skall göras. Någon ändring av 11 § är

inte nödvändig eftersom även tillstånd till förvärv genom universalfång är ett

slags förvärvstillstånd.

Utgångspunkten för de nya reglerna

När det sedan gäller frågan hur bestämmelserna om ägarprövning bör utformas vill

regeringen framhålla följande.

 Som framgått bör bestämmelserna ha samma innebörd vid bildande av en bank som

då fråga är om prövning av förvärv av aktier eller andelar i en bestående bank.

I båda fallen bör det ställas förhållandevis stora krav på en ägare för att han

skall anses vara lämplig.

 En naturlig utgångspunkt är att reglerna om ägarprövning skall vara så

effektiva att personer som är olämpliga att ha inflytande över en banks

verksamhet så långt möjligt förhindras att vara ägare till kvalificerade innehav

av aktier eller andelar i ett sådant företag.

 För att någon enligt de nuvarande reglerna skall diskvalificeras såsom ägare

till större innehav krävs att det kan antas att han kommer att motverka en sund

utveckling av bankens verksamhet. På grund av regelns uppbyggnad måste en

bedömning i praktiken ofta grundas främst på åtgärder som han har vidtagit före

prövningen eller på andra förhållande rörande honom som har inträffat före

denna. Förarbetena tycks också utgå från en sådan tillämpning (se prop.

1992/93:89 s. 111 och 195 ff).

 Det är emellertid en svår uppgift att utifrån vissa faktiska omständigheter

göra ett välgrundat antagande om hur en viss person kommer att handla i

framtiden. Prövningen orsakar visserligen inte några större problem när det rör

sig om någon som upprepade gånger har begått grova brott eller på annat sätt

grovt åsidosatt sina skyldigheter i näringsverksamhet eller på andra områden.

Sådana fall kan dock inte antas vara särskilt vanliga.

 Om i stället en presumtiv förvärvare tidigare i väsentligt hänseende har

åsidosatt förpliktelser i näringsverksamhet eller på andra områden men uppger

att han numera har tagit avstånd från sitt tidigare handlingssätt, kan det vara

svårt att göra ett tillräckligt säkert antagande om förvärvarens framtida

handlande. Detsamma gäller i många andra situationer.

 I detta sammanhang förtjänar nämnas att en del uttalanden i förarbetena till

bestämmelserna om ägarprövning vid förvärv av aktier ger uttryck för

uppfattningen att vissa förhållanden i sig skall kunna vara diskvalificerande

(prop. 1992/93:89 s. 111, 197 och 199). Detta går dock inte att förena med

lydelsen av 7 kap. 11 § BRL.

 Enligt den nuvarande bestämmelsen är utgångspunkten att den presumtive

innehavaren är lämplig som ägare och att det måste finnas positivt stöd för

motsatsen - ett antagande att han skall motverka en sund utveckling av bankens

verksamhet - för att han skall kunna underkännas som ägare. Med hänsyn till

betydelsen av att ägare till större innehav av aktier eller andelar verkligen är

lämpliga att utöva det inflytande som innehavet medför, är det motiverat att ge

bestämmelserna en annan utgångspunkt.

 En annan lagteknisk lösning bör således väljas. Den nya regleringen bör ha

till syfte dels att något skärpa kraven på en ägare till ett kvalificerat

innehav, dels att underlätta ägarprövningen.

EG:s direktiv

Det finns först anledning att närmare beröra hur den nuvarande regleringen

förhåller sig till föreskrifterna i frågan i andra banksamordningsdirektivet.

Beträffande auktorisation av kreditinstitut anges i artikel 5 andra stycket att

de behöriga myndigheterna skall vägra auktorisation om de, med hänsyn till

behovet av sund och ansvarsfull ledning av kreditinstitut bedömer att

lämpligheten hos aktieägare (eller medlemmar) som har kvalificerat innehav inte

är tillfredsställande.

 På motsvarande sätt föreskrivs i artikel 11 punkt 1 andra stycket andra

banksamordningsdirektivet, med avseende på förvärv av kvalificerat innehav i ett

kreditinstitut eller överskridande av vissa gränsvärden m.m., att de behöriga

myndigheterna skall ha rätt att motsätta sig ett förvärv om de, med hänsyn till

behovet av sund och ansvarsfull ledning av kreditinstitutet, bedömer att

lämpligheten inte är tillfredsställande hos förvärvaren.

Tidigare misskötsamhet

Vad direktivet innehåller om krav på lämplighet hos ägare med hänsyn till

behovet av en sund ledning av kreditinstitut ligger till grund för de nuvarande

bestämmelserna. Den som kan antas komma att motverka en sund utveckling av en

banks verksamhet är givetvis olämplig som ägare i direktivets mening. Men en

person kan tänkas vara olämplig som ägare även om ett sådant antagande inte kan

göras. Den som t.ex allvarligt misskött sig i näringsverksamhet kan ofta redan

på grund av detta förhållande anses vara olämplig som ägare till större innehav

av aktier eller andelar i en bank.

 Det är givetvis så att tilltron till bankerna kan rubbas om större innehav av

aktier eller andelar tilhör personer, som i sin tidigare verksamhet har

försummat grundläggande skyldigheter eller begått andra överträdelser av

väsentliga bestämmelser. Detta gäller även om det inte skulle finnas

tillräckliga skäl till antagande att en sådan person i framtiden kommer att

motverka en sund bankverksamhet. Som nämnts står det inte i överensstämmelse med

lydelsen av 7 kap. 11 § att beakta tidigare inträffade omständigheter sedda för

sig.

 En slutsats av vad som nu sagts är att det är lämpligt att såväl väsentliga

överträdelser av skyldigheter i näringsverksamhet eller i andra ekonomiska

angelägenheter som allvarlig brottslighet skall vara tillräckliga i sig för att

en person skall anses olämplig som ägare till ett kvalificerat innehav av aktier

i en bank. Detta bör uttryckligen anges i bestämmelserna. En sådan reglering

underlättar också tillämpningen, eftersom det i dessa fall inte krävs någon

bedömning av hur personen kan förmodas handla i framtiden beträffande ledningen

av banken.

 Det är som Fondhandlareföreningen har påpekat viktigt att bedömningsgrunden

inte är för vagt utformad. Tillstånd skall således inte beviljas om förvärvaren

i väsentlig mån har åsidosatt skyldigheter i näringsverksamhet eller i andra

ekonomiska angelägenheter eller gjort sig skyldig till allvarlig brottslighet.

Något undantag - som föreslagits i promemorian - om förhållandena av särskilda

skäl inte medför att ägaren bedöms vara olämplig bör inte införas. Som

Bankföreningen anfört skall en person som allvarligt brutit mot god sed i

näringsförhållanden under inga omständigheter kunna ha ett kvalificerat

inflytande i en bank (se även författningskommentaren till 7 kap. 11 § BRL,

avsnitt 13.14)

 En fråga som bör övervägas i detta sammanhang är om det, för att en person

skall diskvalificeras som ägare till aktier eller andelar som medger ett

väsentligt inflytande över bankens skötsel, skall vara klarlagt att det

föreligger sådana omständigheter som innebär att han är olämplig eller om det

bör vara tillräckligt att det är oklart huruvida han är lämplig.

 I ärenden som rör legitimation eller annan auktorisation gäller som en allmän

princip att vid bedömande av frågan om beviljande av auktorisation hänsyn kan

tas till att det är oklart om den sökande uppfyller lämplighetskraven, medan det

vid prövning av om en person skall fråntas sin auktorisation bör krävas att det

är klarlagt att han är olämplig.

 I linje med detta resonemang bör det - vid prövning av om viss misskötsamhet i

sig skall vara tillräcklig för att en person skall anses vara olämplig som ägare

till ett kvalificerat innehav i en bank - vara klarlagt att den presumtive

ägaren har handlat på ett sådant klandervärt sätt som avses i föreskriften.

Prognos om hur inflytande utnyttjas

Vid sidan av en sådan föreskrift som nu har berörts bör det liksom för

närvarande finnas en bestämmelse, som ger den prövande myndigheten möjlighet att

vägra en person som ägare på grund av en bedömning av hur han kan antas komma

att utnyttja det inflytande över ledningen av banken som innehavet ger honom.

 Vid övervägande av utformningen av en sådan bestämmelse kan följande sägas.

Den nuvarande presumtionen om lämplighet kan ändras på så sätt, att oktroj skall

beviljas resp. förvärvstillstånd ges, om det kan antas att den blivande ägaren

inte kommer att motverka en sund utveckling av bankens verksamhet. Med en sådan

reglering kommer en person inte att godtas som ägare i de fall, då något

välgrundat antagande om hans framtida agerande inte kan göras. Detta innebär en

viss skärpning av kraven på större aktie- eller andelsägare.

 Ett annat alternativ är att det för beviljande av oktroj resp.

förvärvstillstånd skall fordras att det finns positivt stöd för att den blivande

aktieägaren är lämplig som ägare med hänsyn till kravet på en sund

bankverksamhet. Regeringen anser emellertid att en sådan reglering går alltför

långt. Det kan visserligen i allmänhet förutsättas att den som äger ett

kvalificerat innehav i en bank vill delta i ledningen av bankens verksamhet på

något sätt. Det förekommer emellertid att någon, t.ex. en institutionell

placerare, vill skaffa sig en betydande aktiepost i en bank enbart som

kapitalplacering och inte önskar ta aktiv del i bankens verksamhet - i vart fall

inte så länge den sköts på ett tillfredsställande sätt. Någon anledning att

lägga hinder i vägen för sådana investeringar finns inte.

 Det förra alternativet är således att föredra. En sådan reglering innebär att

ovisshet som råder om en presumtiv ägare i något hänseende av betydelse skall

beaktas till hans nackdel. Ovissheten måste emellertid avse ett förhållande av

sådant slag, att det inte är möjligt att göra ett tillräckligt säkert antagande

huruvida den ifrågavarande personen kommer att motverka en sund utveckling av

verksamheten i banken.

Personliga egenskaper

Andra banksamordningsdirektivet innehåller som nämnts också föreskrifter om att

ägare med kvalificerat innehav skall vara lämpliga med hänsyn till behovet av en

ansvarsfull ledning av kreditinstitut. Detta krav gäller personliga egenskaper

hos sådana ägare. Kravet har inte kommit till direkt uttryck i lydelsen av de

nuvarande bestämmelserna; varken i BAL, lagen om medlemsbanker eller i BRL.

 Det har ansetts att nämnda förutsättningar skall omfattas av den mera

generellt avfattade lydelse som de nuvarande bestämmelserna har fått. I

förarbetena till den tidigare lydelsen av 2 kap. 3 § tredje stycket BAL

uttalades att större ägare skall bedömas uppfylla de kunskapsmässiga krav och

vara så omdömesgilla i sitt handlande som erfordras för att de skall kunna på

ett långsiktigt och stabilt sätt driva en sund bankversamhet (prop. 1989/90:116

s. 60).

 De egenskaper som det nu berörda lämplighetskravet omfattar bör främst vara

ansvarskänsla och omdöme. Det är inte lämpligt att uppställa krav på sådana

kunskaper som fordras för att delta i ledningen av en bank, eftersom det bör

godtas att vissa seriösa större ägare endast avser att göra en kapitalplacering.

 Bankföreningen och Fondbolagens förening har ansett att direktivets krav på

prövning av personliga egenskaper för större ägare som tidigare bör ingå i den

nu föreslagna bestämmelsens första del. Regeringen anser emellertid att det -

för klarhetens skull - är lämpligt att det nu berörda kravet får komma till

direkt uttryck i lagtexten. Bestämmelsen bör dock vara allmänt hållen. Den bör

uttryckas så att ägaren även i övrigt är lämplig att utöva ett väsentligt

inflytande över ledningen av en bank. Genom en sådan föreskrift ges det också

uttryckligt stöd för att beakta bl.a. jävsförhållanden (jfr prop. 1992/93:89 s.

195). Regleringen medger att det i praktiken ställs större krav på den som skall

äga t.ex. 33 eller 50 % av aktierna i en bank än på den som endast kommer att

inneha 10 % (beträffande frågan om möjligheten till en flexibel tillämpning av

ägarprövningsreglerna, se avsnitt 5.5).

 I detta sammanhang bör avslutningsvis några särskilda frågor beträffande

ägarprövning beröras.

Prövning av juridiska personer

När det tidigare har talats om ägarprövning har av praktiska skäl använts

uttryck som närmast haft avseende på fysiska personer som blivande aktieägare.

Aktier och andelar i en bank kan givetvis förvärvas även av juridiska personer.

 Prövning när det gäller juridiska personer avser ställföreträdare för den

juridiska personen. Beträffande aktiebolag bör prövningen omfatta dem som ingår

i styrelsen samt verkställande direktören. I fråga om andra juridiska personer

bör personer i motsvarande ställning omfattas av prövningen.

 Efter det att en juridisk person har fått tillstånd till ett förvärv av ett

kvalificerat innehav kan företagets ledning förändras. Det bör då finnas en

möjlighet att ingripa mot en ägare, i vars ledning det numera finns någon som

inte är lämplig att utöva äganderätten. Sådant ingripande kan ske enligt 7 kap.

14 § första stycket BRL.

 För att Finansinspektionen skall pröva frågan om lämplighet hos nya personer i

ledningen för juridiska personer som är ägare till ett kvalificerat innehav är

det nödvändigt att sådana ägare har skyldighet att till inspektionen anmäla

ledningsförändringar. Att, såsom Stadshypotek anfört, vissa kvalificerade ägare

av utländskt ursprung skulle finna det onaturligt att till Finansinspektionen

rapportera ledningsförändringar, utgör enligt regeringens mening inte skäl att

ha någon annan åsikt. Finansinspektionen får dock antas, som

Försäkringsförbundet och Fondbolagens förening föreslagit, överväga om

bevakningsrutiner för att underlätta för sådana ägare att uppfylla sin

skyldighet kan upprättas.

Omprövning vid bildande av en bank

Med anledning av ägarprövningsreglernas konstruktion vid bildandet av en bank

uppkommer frågan om det finns utrymme för att de aktier eller andelar som vid

prövningen angetts komma att ägas av vissa personer i själva verket kan komma

att innehas av andra personer. Om så kan ske uppkommer frågan hur situationen

skall behandlas. Den är inte beaktad i nuvarande reglering.

 Problemet har samband med det sätt som aktier eller andelar förvärvas i en

bank under bildande. För bankaktiebolag gäller följande. Sedan oktroj har

beviljats, skall stiftarna upprätta en stiftelseurkund med vissa närmare

uppgifter (2 kap. 6 § BAL). Teckning av aktier skall ske på stiftelseurkunden

eller på en teckningslista som innehåller avskrift av stiftelseurkunden (2 kap.

7 § första stycket). Stiftarna avgör om aktieteckningen skall godtas och hur

många aktier som skall tilldelas tecknarna (2 kap. 9 §). Beslut om bankens

bildande fattas härefter på en konstituerande stämma (10 § första stycket).

 Det kan således mycket väl inträffa att ett kvalificerat innehav av aktier i

en nybildad bank senare kan komma att ägas av helt andra personer än de som i

samband med ansökan om oktroj uppgetts som blivande ägare till sådana innehav.

Det behöver inte, som Bankföreningen förmodat, vara fråga om aktietecknare som

"på något sätt undgått kontrollen, vilket upptäckts först efter det att

aktieteckningen avslutats".

 Enligt regeringens mening är det inte acceptabelt att andra personer utan

någon prövning av lämpligheten inträder som ägare i stället för dem, vilkas

lämplighet har prövats i samband med beviljande av oktroj. Detta problem bör

lösas genom en bestämmelse som stadgar att banken inte får bildas innan de nya

ägarnas lämplighet har prövats enligt vad som föreskrivs i 2 kap. 3 § tredje

stycket 2 eller fjärde stycket BAL. Motsvarande bestämmelser bör införas för

medlemsbanker.

5.4.2 Ingripande mot olämpliga ägare till kvalificerade innehav

m.m.

Regeringens förslag: Om den som äger ett kvalificerat innehav av aktier eller

andelar utövar eller kan antas komma att utöva sitt inflytande på ett sätt som

motverkar en sund utveckling av verksamheten i banken, får Finansinspektionen

besluta att ägaren inte vid stämma får rösta för fler aktier eller andelar än

som motsvarar ett innehav som inte är kvalificerat. Detsamma gäller om ägaren

allvarligt misskött sig.

 Om en kvalificerad ägare av aktier eller andelar har underlåtit att ansöka om

förvärvstillstånd, får Finansinspektionen besluta att han inte vid stämma får

rösta för aktierna eller andelarna till den del de omfattas av tillståndskrav.

 Om någon i strid med ett beslut av inspektionen har ett kvalificerat innehav

av aktier eller andelar, får ägaren inte rösta för aktierna eller andelarna till

den del innehavet står i strid med beslutet. Detta förbud att rösta följer

direkt av lag.

 Finansinspektionen får också förelägga en ägare till ett kvalificerat innehav

att avyttra den del av aktierna eller andelarna som han innehar utan tillstånd.

 När en ägare till ett kvalificerat innehav inte får företräda sina aktier

eller andelar vid stämma, kan domstol utse en förvaltare med rätt att företräda

aktierna eller andelarna.

 Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. I promemorian

föreslås dock att förvaltarens anspråk på betalning skall förenas med panträtt i

aktierna.

 Remissinstanserna: Fondhandlareföreningen har anfört att det bör framgå att

rösträttsbegränsningen endast skall avse den del som medför att innehavet är

kvalificerat. Bankföreningen och Fondbolagens förening har efterlyst ett

förtydligande på denna punkt. Fondhandlareföreningen har anfört att det bör

klargöras i lag att det åligger Finansinspektionen att omedelbart delge banken

alla beslut i frågor som berör rösträtten. Bankföreningen och Fondbolagens

förening har påtalat vikten av att så sker. Stadshypotek har ansett att

konsekvenserna av den föreslagna ordningen med förvaltare är alltför

svåröverskådliga för att utan ytterligare utredning leda till lagstiftning. Om

en sådan lagstiftning kommer till stånd har Stadshypotek anfört att det av

bestämmelsen bör framgå att en förvaltare endast skall förordnas om ett särskilt

behov föreligger. Hovrätten för västra Sverige har förordat att det skall åligga

Finansinspektionen att förordna förvaltare. Finansinspektionen har föreslagit

att domstol, efter ansökan av förvaltaren, får besluta att de aktier eller

andelar som förvaltaren företräder får säljas. Inspektionen har vidare efterlyst

dels en lagfäst upplysningsskyldighet för den som skall prövas, dels utökade

möjligheter att inhämta relevant, sekretessbelagd information från andra

myndigheter. Bankföreningen och Fondhandlareföreningen har anfört att det

saknas ett godtagbart motiv till att införa en skyldighet för banken att

förskottera ersättningen till förvaltaren.

 Skälen för regeringens förslag: Av nu gällande regler följer att om ägaren

till ett kvalificerat innehav av aktier eller andelar utövar eller kan antas

komma att utöva sitt inflytande på ett sätt som motverkar en sund utveckling av

verksamheten i banken, får Finansinspektionen enligt 7 kap. 14 § första stycket

BRL besluta att aktierna eller andelarna inte får företrädas vid stämman. Enligt

tredje stycket får inspektionen i sådant fall också förelägga ägaren att avyttra

så stor del av aktierna eller andelarna att innehavet därefter inte är

kvalificerat.

 Bestämmelsen har sin grund i artikel 11 punkt 5 första stycket i andra

banksamordningsdirektivet. Där föreskrivs att medlemsstaterna skall vidta

åtgärder, i fall då de som äger ett kvalificerat innehav i ett kreditinstitut

utövar sitt inflytande på ett sätt som är ägnat att vara till förfång för en

sund och ansvarsfull ledning av kreditinstitutet. Det anges vidare att sådana

åtgärder får bestå bl.a. i förelägganden, sanktioner gentemot styrelsen och den

verkställande ledningen samt i upphävande av rösträtt som är knuten till de

ifrågavarande aktieägarnas aktier (eller medlemmarnas andelar).

 Det har visat sig att bestämmelsen i 7 kap. 14 § första stycket medför

tillämpningssvårigheter. Det är svårt att göra en bedömning av om det finns

tillräcklig grund för ett antagande att en aktieägare kommer att motverka en

sund utveckling av bankens verksamhet. Det finns därför anledning att försöka

underlätta för Finansinspektionen att ingripa mot olämpliga ägare till

kvalificerade innehav.

Förbud att rösta p.g.a. misskötsamhet

Som framgått föreslår regeringen nu att tillstånd till ett förvärv som medför

kvalificerat innehav skall kunna vägras redan på grund av visad misskötsamhet

(se avsnitt 5.4.1). På motsvarande sätt bör sådan misskötsamhet i sig utgöra

grund för ingripande från Finansinspektionen genom förbud att rösta. Denna

föreskrift bör kunna få särskild betydelse i fall då ägaren till ett större

innehav är ett aktiebolag eller annan juridisk person och som ny styrelseledamot

eller verkställande direktör inträder en person som har visat sin olämplighet

genom att missköta sig i näringsverksamhet eller i andra ekonomiska

angelägenheter (eller gjort sig skyldig till allvarlig brottslighet). I en sådan

situation krävs dock att det är klarlagt att personen ifråga är olämplig.

 62

Förbud att rösta p.g.a. prognos om hur inflytande utnyttjas

Det kan ifrågasättas om det förutom en sådan regel finns något behov av en

särskild bestämmelse som ger möjlighet att ingripa på grund av att det kan antas

att en ägare kommer att utöva sitt inflytande på ett sätt som motverkar en sund

utveckling av bankens verksamhet.

 Vid denna bedömning kan det inte bortses från att det undantagsvis kan finnas

behov av att kunna ingripa på grundval av ett antagande om en ägares handlande i

framtiden. Ett exempel är då en ägare till ett kvalificerat innehav - utan att

ha motverkat en sund bankverksamhet eller visat misskötsamhet i något avseende -

gör uttalanden om hur han avser att agera i fortsättningen och ett sådant

agerande skulle strida mot sundhetskravet. Det finns således anledning att

bibehålla en sådan regel.

Nyligen framkomna omständigheter

En särskild fråga som bör övervägas är om ingripande enligt 14 § första stycket,

dvs. på grund av visat eller befarat olämpligt agerande, kan ske mot en ägare

med anledning av något förhållande som har inträffat innan han fick tillstånd

till det kvalificerade förvärvet.

 Den situationen kan uppkomma att det framkommer mycket graverande

omständigheter mot en person efter det att denne fått förvärvstillstånd till ett

kvalificerat innehav - så allvarliga att ansökan skulle ha avslagits om dessa

förhållanden hade varit kända vid tiden för prövningen. I ett sådant fall bör

Finansinspektionen kunna ingripa. På det förvaltningsrättsliga området anses

emellertid gälla att ett gynnande beslut som regel inte kan återkallas (se
[REDACTED_EFTERNAMN], Allmän förvaltningsrätt 16 uppl. 1992 s. 80). Ståndpunkten grundas på

hänsynen till den enskildes trygghet. Undantag från principen anses dock gälla

under vissa förutsättningar, bl.a. om det påkallas av tvingande säkerhetsskäl

eller om den enskilde har utverkat beslutet genom vilseledande uppgifter.

 En grundläggande förutsättning för att ett gynnande beslut skall kunna

återkallas i sådana undantagssituationer som nu nämnts är att det på det

aktuella området finns en bestämmelse som medger återkallelse eller annan

likvärdig åtgärd med anledning av visad olämplighet eller på annan liknande

grund. Den nuvarande regleringen innebär att Finansinspektionen kan förbjuda

ägaren att rösta för aktierna eller andelarna och förelägga honom att sälja del

av aktierna eller andelarna, men endast om han utövar eller kan antas komma att

utöva sitt inflytande på ett sätt som motverkar en sund utveckling av bankens

verksamhet.

 Med stöd av nuvarande bestämmelser kan inspektionen ingripa på grund av vad

som blivit känt i efterhand endast i fall det kan antas att ägaren kommer att

missbruka sitt inflytande.

 Genom den nu föreslagna ändringen av 14 § första stycket kommer frågan dock

delvis i ett annat läge. Enligt förslaget skall ingripande från

Finansinspektionen kunna grundas på det förhållandet i sig att en ägare till ett

kvalificerat innehav i väsentlig mån har åsidosatt skyldigheter i

näringsverksamhet eller i andra ekonomiska angelägenheter eller gjort sig

skyldig till allvarlig brottslighet. Bestämmelsen kan tillämpas även på

misskötsamhet som har ägt rum i tiden före beslutet om förvärvstillstånd, om

ägaren har lämnat vilseledande uppgifter i prövningsärendet. Denna förutsättning

är i allmänhet uppfylld när det föreligger något graverande förhållande.

 Finansinspektionen har efterlyst en lagfäst uppgiftsskyldighet för den som

skall prövas. Syftet med en sådan bestämmelse skulle enligt inspektionen vara

att berörda personer inte utelämnar för prövningen relevanta uppgifter. Enligt

regeringens mening kan det rent allmänt ifrågasättas om en sådan icke-

sanktionerad bestämmelse kan vara verkningsfull. Genom den nu föreslagna

ändringen av 14 § första stycket kommer dessutom även denna fråga i ett annat

läge. Sammanfattningsvis anser regeringen således att det inte finns anledning

att införa någon lagreglerad uppgiftsskyldighet i detta sammanhang.

Finansinspektionens undersökning

I fråga om Finansinspektionens möjligheter att inhämta upplysningar från andra

myndigheter för sin prövning görs följande bedömning. Trots den skärpning och de

förtydliganden som nu föreslås beträffande ägar- och ledningsprövningen är det

ändå fråga om missförhållanden som inte är bagatellartade som skall kunna

medföra att exempelvis en förvärvare av aktier eller andelar i ett finansiellt

företag inte godkänns som ägare. Det kan således inte förutses att

Finansinspektionen kommer att behöva inhämta uppgifter från många myndigheter.

Normalt torde vara att inhämta utdrag från kriminalregistret och centrala

person- och belastningsregistret (PBR) hos Rikspolisstyrelsen samt från närings-

förbudsregistret. Uppgifter från näringsförbudsregistret finns bl.a. i aktie-

bolagsregistret, bankregistret och försäkringsregistret. En eventuellt utökad

rätt för Finansinspektionen att inhämta uppgifter från PBR kan åstadkommas genom

förordningsändringar. Regeringen gör således i huvudsak samma bedömning som när

bestämmelser om ägarprövning infördes för värdepappersbolag (prop. 1994/95:50,

s. 141); nämligen att det inte torde föreligga något större behov av en allmän

sekretessbrytande bestämmelse som ger Finansinspektionen rätt att inhämta upp-

gifter från andra myndigheter. Frågan är dock av en sådan betydelse att det kan

finnas skäl att ge den en allsidig belysning i ett senare sammanhang.

Underlåtenhet att söka tillstånd m.m.

Enligt 7 kap. 14 § andra stycket BRL gäller att, om ägaren till ett kvalificerat

innehav av aktier eller andelar har underlåtit att ansöka om tillstånd till ett

förvärv som medfört kvalificerat innehav eller som inneburit en sådan ökning av

ett kvalificerat innehav som nämns i 10 § andra meningen eller om förvärvet

skett i strid med Finansinspektionens beslut, inspektionen får besluta att

aktierna eller andelarna inte får företrädas vid stämma eller att röster avgivna

för sådana aktier eller andelar skall vara ogiltiga. Inspektionen får också,

enligt tredje stycket i paragrafen, förelägga en sådan ägare som nu nämnts att

avyttra så stor del av aktierna eller andelarna att innehavet därefter inte är

kvalificerat.

 Dessa bestämmelser grundas på artikel 11 punkt 5 andra stycket i andra

banksamordningsdirektivet. Där föreskrivs att åtgärder - bestående bl.a. i

förelägganden, sanktioner gentemot styrelsen och den verkställande ledningen

samt i upphävande av rösträtt - skall vidtas i fråga om fysiska eller juridiska

personer som underlåter att lämna underrättelser vid avsikt att förvärva ett

kvalificerat innehav m.m. Vidare anges där att, om aktier eller andelar har

förvärvats trots att behöriga myndigheter har motsatt sig förvärvet skall

medlemsstaterna, oavsett de åtgärder som i övrigt vidtas, föreskriva antingen

att rösträtten för sådana innehav inte får utövas eller att avgivna röster skall

vara ogiltiga eller att de får förklaras ogiltiga.

Ingripanden

Direktivets utformning gör det angeläget att närmare beröra frågan om den

lämpligaste sanktionen när någon har gjort ett förvärv utan tillstånd eller i

strid med beslut av Finansinspektionen.

 Den normala verkan av att någon har träffat avtal om förvärv av viss egendom

utan tillstånd av myndighet - när sådant tillstånd krävs eller i strid med

myndighets beslut - är att förvärvet är ogiltigt, dvs. överlåtelsen är villkorad

av ett förvärvstillstånd (se exempelvis 13 § första stycket jordförvärvslagen

(1979:230) och 7 § första stycket lagen (1992:1368) om tillstånd till vissa

förvärv av fast egendom). Förvärv genom bl.a. bodelning, arv och testamente är

emellertid i allmänhet undantagna från kravet på tillstånd.

 När det gäller förvärv av aktier ligger saken till på ett annat sätt. Aktier

köps i allmänhet på börsen genom ett värdepappersföretag, som handlar i eget

namn. Företaget kan samtidigt ha uppdrag från andra personer att inköpa aktier

av samma slag. Det kan därför vara svårt eller kanske till och med omöjligt att

klarlägga från vem eller vilka det aktuella förvärvet har gjorts. Även frånsett

denna svårighet skulle det kunna skapa en allmän osäkerhet vid försäljning av

aktier, om en säljare inte kunde vara säker på att försäljningen blir bestående.

Skyldighet att sälja

Med hänsyn till vad som nu sagts får det anses utslutet att införa ogiltighet

som påföljd, när någon har förvärvat ett kvalificerat innehav av aktier utan

tillstånd av Finansinspektionen eller i strid med inspektionens beslut. Däremot

bör det liksom för närvarande finnas möjlighet att tvinga en sådan person att

avyttra del av aktierna, om han inte självmant överlåter dem.

 Innan aktierna eller en del av dem har avyttrats kan det var olämpligt att

förvärvaren får utöva de befogenheter som följer med innehavet. Eftersom han

antingen underlåtit att söka det tillstånd som krävs för förvärvet eller fått

avslag på ansökan om sådant tillstånd är han inte lämplig som ägare till

aktieinnehavet. Beträffande frågan om vilka åtgärder som bör kunna vidtas mot en

sådan förvärvare kan följande nämnas.

 Innehav av aktier kan sägas ge ägaren rättigheter i två hänseenden. I rent

ekonomiskt hänseende ger aktierna rätt att uppbära den utdelning som har

beslutats och att utnyttja nyemission och fondemission m.m. Innehavet medför

även rätt att delta i beslut på bolagsstämma angående bolagets angelägenheter,

dvs. att rösta på stämman.

Förbud att rösta

Det kan inte komma i fråga att förvärvaren skulle berövas de rent ekonomiska

förmåner som följer av aktieinnehavet. Vad som ligger närmast till hands är att

frånta förvärvaren rätten att på bolagsstämma rösta för de aktier som medför att

innehavet är kvalificerat. Fråga uppkommer då om denna verkan bör inträda

automatiskt vid förvärv utan tillstånd eller om det bör krävas ett särskilt

beslut om detta.

 Det senare alternativet har valts i gällande rätt. Enligt 7 kap. 14 § andra

stycket BRL gäller som nämnts att Finansinspektionen i den angivna situationen

kan besluta att aktierna eller andelarna inte får företrädas vid bolagsstämma

eller att röster avgivna för sådana aktier eller andelar skall vara ogiltiga.

Den stora nackdelen med den nu gällande ordningen är att det, trots den

anmälningsskyldighet som åvilar banken enligt 7 kap. 13 §, kan dröja innan

Finansinspektionen får kännedom om att någon har förvärvat ett kvalificerat

innehav utan tillstånd eller i strid med inspektionens beslut. Under tiden kan

förvärvaren ha utnyttjat rösträtten på ett sätt som inte är förenligt med sund

bankverksamhet. Inspektionen kan visserligen förklara redan avgivna röster

ogiltiga, men det är inte säkert att detta i praktiken inverkar på ett beslut

som har hunnit verkställas. Mot denna befogenhet kan dessutom riktas vissa

invändningar, mer om detta nedan.

 Om förbudet att rösta för aktierna eller andelarna i stället skulle inträda

automatiskt vid förvärv som medför eller på visst tidigare angivet sätt ökar ett

kvalificerat innehav utan tillstånd eller i strid med meddelat beslut, skulle

den fördelen vinnas att förvärvaren saknar möjlighet att missbruka rösträtten.

En ordning som innebär att förbud att rösta för aktierna eller andelarna följer

av lag, kräver dock att bolagsstämman utan större svårigheter kan konstatera att

förutsättningar föreligger för ett sådant förbud.

 Enligt 1 kap. 3 § punkt 2 BRL kan ett innehav, som representerar 10 % eller

mer av kapitalet eller av samtliga röster, utgöra ett kvalificerat innehav även

på grund av ett indirekt ägande. Med indirekt ägande avses här t.ex att en

person äger ett företag, vilket i sin tur äger aktier i en bank, eller - under

vissa förutsättningar - att flera personer äger aktier i en bank (prop.

1992/93:89 s. 194 och prop. 1994/95:50 s. 139).

 Ett kvalificerat innehav kan också föreligga, om innehavet av aktier eller

andelar möjliggör ett väsentligt inflytande över ledningen av banken utan att

det uppgår till minst 10 % av kapitalet eller röstetalet (se prop. 1994/95:50

s. 139 f).

 Av det sagda följer att det i vissa fall kan vara svårt att avgöra om det

föreligger ett kvalificerat innehav. Den bedömning som skall göras i sådana fall

kan kräva en närmare utredning. Det är inte praktiskt genomförbart eller ens

lämpligt att ålägga bolagsstämma att göra denna prövning; den bör istället

utföras av Finansinspektionen. Nuvarande ordning bör således i princip behållas.

 Det finns dock anledning att närmare beröra frågan om de förutsättningar som

bör gälla för att Finansinspektionen skall kunna besluta att ägare till aktier

eller andelar, som har förvärvats utan tillstånd när sådant krävs, inte skall få

utöva rösträtt för dem.

 Bestämmelsen i 7 kap. 10 § BRL om att förvärv av aktier som medför bl.a. ett

kvalificerat innehav bara får ske efter tillstånd av Finansinspektionen utgår

enligt sin lydelse från att tillstånd skall ha erhållits innan förvärvet sker. I

förarbetena har det också understrukits att ansökan om tillstånd skall göras

före förvärvet (prop. 1992/93:89 s. 111). Även artikel 11 (punkt 1) i andra

banksamordningsdirektivet innebär att den prövande myndighetens beslut skall

avvaktas innan förvärv sker. I fråga om aktier som förvärvats genom

universalfång kan dock ansökan om förvärvstillstånd i princip inte ske förrän

efter det att förvärvet har ägt rum.

 Finansinspektionen har emellertid enligt 7 kap. 14 § andra stycket befogenhet

att ingripa med förbud att rösta endast under förutsättning att ägaren till ett

kvalificerat innehav har underlåtit att ansöka om tillstånd (eller har förvärvat

aktier i strid med inspektionens beslut). Det innebär bl.a. att något ingripande

enligt den bestämmelsen inte kan ske sedan förvärvaren har ansökt om tillstånd

till förvärvet, även om ansökningen gjorts lång tid efter förvärvet. Ansökningen

kan sedan vara föremål för prövning i upp till tre månader.

 Det är otillfredsställande att en förvärvare, som inte har uppfyllt sin

skyldighet att utverka tillstånd före förvärvet, skall kunna utöva rösträtt för

de förvärvade aktierna under den tid som krävs för att Finansinspektionen skall

få tillräckligt underlag för att kunna besluta i tillståndsfrågan. Detta gäller

särskilt i fall då prövningen leder till att tillstånd vägras på grund av att

förvärvaren anses olämplig som ägare till ett sådant aktieinnehav som det här är

fråga om. I detta sammanhang bör särskilt uppmärksammas att regeringen nu

föreslår att förutsättningarna för beviljande av tillstånd till förvärv skall

skärpas så att det inte längre skall gälla en presumtion för att en förvärvare

är lämplig som ägare.

 Om en förvärvare under handläggningen av en ansökan om förvärvstillstånd

motverkar en sund utveckling av bankens verksamhet, kan emellertid förbud att

rösta meddelas med stöd av bestämmelserna i första stycket i 14 §. Detsamma

gäller om någon annan förutsättning som anges där är tillämplig. Det finns

således inte anledning att föreslå någon utvidgning av befogenheten att meddela

röstförbud enligt andra stycket till att gälla även medan frågan om tillstånd är

föremål för prövning.

 Som framgått är emellertid förutsättningarna för att en ansökan om

förvärvstillstånd skall avslås enligt 7 kap. 11 § första stycket inte desamma

som krävs för att Finansinspektionen enligt 14 § första stycket skall kunna

ingripa med röstförbud. Om den vars ansökan om tillstånd har avslagits redan har

gjort det förvärv som medför kvalificerat innehav är det alltså möjligt att

inspektionen inte kan ingripa.

 I vissa fall föreligger ett sådant behov av ingripande. Det kan t.ex. vara så

att förvärvaren trots avslagsbeslutet inte avyttrar aktierna eller så stor del

av dem att han inte längre äger ett sådant innehav som han vägrats tillstånd

till. För att komma tillrätta med detta problem föreslår regeringen att om någon

i strid med ett beslut av inspektionen har ett kvalificerat innehav av aktier

eller andelar, får han inte rösta för aktierna eller andelarna vid stämman till

den del innehavet står i strid med beslutet. Detta automatiska förbud att rösta

gäller således oavsett om förvärvet skett före eller efter inspektionens

avslagsbeslut.

Ogiltiga röster

När det sedan gäller befogenheten att förklara avgivna röster ogiltiga kan

följande sägas.

 I 7 kap. 14 § andra stycket BRL anges nu att, om ägaren till ett kvalificerat

innehav av aktier eller andelar har underlåtit att ansöka om tillstånd till ett

förvärv som avses i 10 § eller om förvärvet har skett i strid med

Finansinspektionens beslut, får inspektionen besluta bl.a. att röster avgivna

för sådana aktier eller andelar skall vara ogiltiga. I förarbetena till

bestämmelsen har gjorts uttalanden som innebär att denna föreskrift endast skall

avse röster som har avgetts före den tidpunkt då inspektionen meddelar sitt

beslut i frågan (prop. 1992/93:89 s. 201).

 Den som är missnöjd med ett beslut som har fattats av bolagsstämman i ett

bankaktiebolag kan föra talan vid domstol om upphävande eller ändring av

beslutet (8 kap. 16 § BAL). Sådan talan skall i allmänhet väckas inom tre

månader från dagen för beslutet (andra stycket). Om så inte sker är rätten till

talan förlorad. I vissa särskilda fall får talan dock väckas senare (tredje

stycket).

 Regeln i 7 kap. 14 § om att röster i efterhand kan förklaras ogiltiga av en

förvaltningsmyndighet är svårförenliga med de regler om upphävande eller ändring

av bolagsstämmobeslut som finns i 8 kap. 16 §. Det är mindre lämpligt att beslut

på en stämma kan få ett annat innehåll än det som bankens ledning och andra

berörda utgått från, i synnerhet om det sker sedan tiden för klandertalan löpt

ut. Detta kan nämligen orsaka svårigheter för banken och olägenheter eller

förluster för aktieägarna. Till det kommer att förvaltningsmyndigheten - Finans-

inspektionen - har att ta ställning från andra utgångspunkter än dem som skulle

ligga till grund för prövningen av en klandertalan.

 Bestämmelsen har sin grund i en föreskrift i andra banksamordningsdirektivet

(artikel 11 punkt 5 andra stycket). Föreskriften är begränsad till det fallet

att aktier eller andelar har förvärvats trots att behöriga myndigheter har

motsatt sig förvärvet. För sådana fall anges att medlemsstaterna skall, oavsett

de åtgärder som i övrigt vidtas, föreskriva antingen att rösträtten för sådana

innehav inte får utövas eller att avgivna röster skall vara ogiltiga eller att

de får förklaras ogiltiga.

 I direktivet anvisas alternativa sanktionsmöjligheter. Direktivföreskriften

tycks vidare förutsätta att förbud att rösta liksom automatisk ogiltighet

beträffande avgivna röster skall inträda i och med att ett förvärv sker i strid

med beslut av behörig myndighet.

 Mot bakgrund av vad som nu sagts bör bestämmelsen i 7 kap. 14 § andra stycket

BRL ändras. Det är inte lämpligt att det finns en föreskrift som ger

Finansinspektionen möjlighet att förklara avgivna röster ogiltiga för det fall

att någon har underlåtit att ansöka om tillstånd till ett förvärv som avses i

10 §. När det gäller förvärv som sker i strid med beslut av Finansinspektionen

bör, i enlighet med vad som krävs i direktivet, sådan verkan som anges där

inträda i och med förvärvet. Förbudet avser endast de aktier eller andelar som

förvärvaren inte har fått tillstånd att inneha.

 Någon anledning att ha mer än ett av de alternativ som anges i

direktivföreskriften föreligger inte. Av alternativen är den verkan som består i

att rösträtt inte får utövas för det innehav som tillkommit i strid med

inspektionens beslut att föredra. Som nämnts gäller detta även om förvärvet

skett före Finansinspektionens avslagsbeslut. Eftersom ett beslut av

inspektionen om att tillstånd inte ges till ett visst förvärv tillställts

bankens ledning torde det inte föranleda några större svårigheter för en

bolagsstämma att bedöma om en aktieägare saknar rätt att rösta för sina aktier.

Som Bankföreningen och Fondbolagens förening anfört är det dock av största vikt

att Finansinspektionen omedelbart informerar banken om beslutet. Regeringen

utgår från att det regelmässigt går till på detta sätt. Något behov att, såsom

Fondhandlareföreningen föreslagit, lagfästa detta åliggande föreligger inte.

 Förbud att rösta för de aktier eller andelar som en ägaren innehar utan

tillstånd kan vara en effektiv påföljd när denne inte kan få tillstånd. Förbudet

bör kunna påskynda en avveckling av aktierna eller andelarna, eller så stor del

av dem att innehavet nedgår till vad som är tillåtet. Ett sådant förbud har

emellertid även andra verkningar. Det lägger en "död hand" över de aktier som

omfattas av förbudet, vilket kan påverka majoritetsförhållandena på stämman.

Förvaltare

Med hänsyn till de olägenheter som undantagsvis kan följa av förbud att rösta

för förvärvade aktier eller andelar bör det övervägas att införa en möjlighet

att företräda dem under den tid som förbud gäller för förvärvaren. Det är av

lätt förståeliga skäl inte praktiskt möjligt att låta förra ägaren få

representera aktierna eller andelarna så länge förvärvaren är förhindrad att

göra det. En lämplig lösning skulle i stället kunna vara att införa en möjlighet

att förordna en särskild förvaltare som företräder aktierna eller andelarna vid

stämma.

 Stadshypotek, som bl.a. visar på en rad praktiska problem kopplade till hur

uppgiften skall registreras i VP-systemet, har anfört att bestämmelsen om

förordnande av förvaltare inte är tillräckligt väl genomtänkt och att den därför

tills vidare bör utgå. Finansinspektionen har befarat att osäkerheten om

ägarsituationen kan bli bestående under en längre tid och föreslår att domstol,

efter ansökan av förvaltaren, får besluta att de aktier eller andelar som

förvaltaren företräder får säljas.

 I detta sammanhang bör uppmärksammas att ett förbud för en kvalificerad ägare

att företräda aktierna eller andelarna som han inte har fått tillstånd att

inneha vid stämma, av Finansinspektionen kan kombineras med ett föreläggande för

ägaren att avyttra dem enligt 7 kap. 14 § tredje stycket (mer om denna

bestämmelse nedan).

 En sådan kombination av åtgärder torde vara effektiv för att tillse att

ägarsituationen klarnar. Ett föreläggande att avyttra aktierna eller andelarna

kan nämligen enligt 7 kap. 23 § BRL förenas med vite. Vitet skall fastställas

till belopp som kan antas förmå ägaren att följa föreläggandet (3 § lagen

(1985:206) om viten) och kan alltså uppgå till ett högt belopp. Regeringen ser

således inte något behov av att, som Finansinspektionen föreslagit, införa en

reglering som medför att aktierna eller andelarna skall kunna säljas tvångsvis.

I fråga om avstämningsbolag bör förordnande av förvaltare antecknas på ägarens

aktiekonto (jfr 2 kap. 3 § aktiekontolagen (1989:827). De av Stadshypotek

påtalade praktiska problemen saknar därför aktualitet.

 Regeringen anser således att det bör införas en möjlighet att förordna en

särskild förvaltare som företräder aktierna eller andelarna vid stämma. Av

bestämmelsen bör, som Stadshypotek anfört, framgå att en förvaltare endast skall

förordnas om det finns särskilda skäl. Ett exempel - om än sällan förekommande -

på en situation när behov av en förvaltare föreligger är om hela aktiekapitalet

i en bank (finansiellt företag) överlåts till en förvärvare som inte kan godtas.

 Även då en ägare till ett kvalificerat innehav förbjuds att rösta för sina

aktier med stöd av första stycket i 7 kap. 14 § BRL, dvs. när han utövar eller

kan antas komma att utöva sitt inflytande på ett sätt som motverkar en sund

utveckling av verksamheten i banken, finns det ett behov av att aktierna

företräds av en förvaltare. Befogenheten att förordna förvaltare skall därför

gälla även i detta fall.

 Ett initiativ till att en förvaltare förordnas bör tas av Finansinspektionen.

Det kan finnas vissa skäl att - som Hovrätten för Västra Sverige anfört - även

anförtro inspektionen uppgiften att besluta om utseende av förvaltare. I viss

mån kan det dock ifrågasättas om det är lämpligt att Finansinspektionen utser

förvaltare att rösta för ett kvalificerat innehav i ett av inspektionens

tillsynsobjekt. Det är dessutom vanligt förekommande i lagstiftningen, bl.a. i

den bolagsrättsliga, att domstol utser olika slag av förvaltare. Regeringen

anser således att uppgiften att förordna förvaltare skall ankomma på domstol.

 Till förvaltare skall utses en advokat eller annan lämplig person. Förvaltaren

bör ha rätt att få skälig ersättning för arbete och utlägg. Ersättningen bör

betalas av ägaren till aktierna, dvs. den som ägde aktierna då förbudet att

rösta meddelades eller inträdde på grund av lag. Om förvaltaren och ägaren inte

är ense om ersättningen bör domstolen fastställa ersättningen.

 Bankföreningen och Fondhandlareföreningen har anfört att det inte är lämpligt

att införa den i promemorian föreslagna skyldigheten för banken att förskottera

beloppet. Det är emellertid av vikt att domstolen - i de fall då ett särskilt

behov av en förvaltare föreligger - har möjlighet att förordna en lämplig

person. En förutsättning för det är att förvaltaren med säkerhet vet att

anspråket på arvode och kostnadsersättning verkligen tillgodoses. Regeringen

anser det därför nödvändigt att förvaltaren är säkerställd för sitt anspråk på

ägaren genom att banken på begäran skall förskottera beloppet. Om banken i

undantagsfall inte skulle kunna få tillbaka sitt utlägg från ägaren är det en

visserligen olycklig men, sett utifrån de intressen - bl.a. bankens eget - som

skall tillgodoses av systemet med förvaltare, inte helt orimlig ordning.

 Det kan förväntas att en förvaltares ersättningsanspråk blir måttliga eftersom

uppdraget är begränsat till att utöva rösträtten för vissa aktier under normalt

en kortare tid. Antalet förvaltaruppdrag kommer dessutom sannolikt att vara

ytterst fåtaliga. Med hänsyn till vad som nu sagts finner regeringen inte

tillräckliga skäl föreligga för att införa förslaget i promemorian om att förena

förvaltarens anspråk på betalning med panträtt i aktierna.

Föreläggande att avyttra

Slutligen skall under detta avsnitt behandlas ett par frågor som har anknytning

till 7 kap. 14 § BRL. Enligt 14 § tredje stycket får Finansinspektionen

förelägga bl.a. en ägare som avses i andra stycket att avyttra så stor del av

aktierna eller andelarna att innehavet därefter inte är kvalificerat.

Bestämmelsen i andra stycket gäller, som tidigare nämnts, ägare till ett

kvalificerat innehav av aktier eller andelar som har underlåtit att ansöka om

tillstånd till ett förvärv som avses i 10 § eller som har förvärvat aktier i

strid med inspektionens beslut. Enligt 10 § fordras tillstånd inte endast till

förvärv, som medför att förvärvarens sammanlagda innehav utgör ett kvalificerat

innehav utan också till att innehavet ökas så att det uppgår till minst 20, 33

eller 50 % av kapitalet eller av röstetalet för samtliga aktier (eller andelar)

eller så att banken blir dotterföretag.

 Om någon som äger ett kvalificerat innehav förvärvar ytterligare aktier eller

andelar, utan att ansöka om tillstånd eller i strid med beslut av

Finansinspektionen, så att hans innehav därefter överstiger t.ex. 33 % av

kapitalet, omfattas alltså förvärvaren av 14 § andra stycket. Enligt lydelsen av

14 § tredje stycket kan Finansinspektionen i sådant fall förelägga förvärvaren

att avyttra så stor del av aktierna eller andelarna att innehavet därefter inte

är kvalificerat. Bestämmelsen kan enligt sin lydelse inte anses medge att ett

föreläggande avser en mindre del av aktierna eller andelarna.

 Det finns inte något skäl till att ägaren skall behöva förlora sitt

kvalificerade innehav, till vilket han tidigare har fått tillstånd, på den

grunden att han underlåtit att söka tillstånd till att öka det kvalificerade

innehavet till någon av de procentsatser som anges i 10 §. Bestämmelsen bör

således ändras så att ett föreläggande för förvärvaren skall kunna gå ut på att

han skall sälja så mycket att innehavet inte uppgår till det procenttal för

vilket tillstånd saknas.

 Att motsvarande - enligt 7 kap. 14 § andra och tredje stycket - gäller

beträffande förbud att företräda aktier eller andelar vid stämman har tidigare

nämnts.

5.4.3 Prövning av ledningen för en bank

Regeringens förslag: Lämplighetskravet på en banks ledning anges uttryckligen i

bankaktiebolagslagen (2 kap. 3 §), i lagen om medlemsbanker (2 kap. 2 §) och i

sparbankslagen (2 kap. 3 §). Vidare införs i bankrörelselagen en regel om att en

banks oktroj under vissa förutsättningar skall återkallas av Finansinspektionen

om bankens ledning inte uppfyller lämplighetskraven.

 Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens.

 Remissinstanserna: Finansinspektionen har anfört att föreslagen bestämmelse om

att ledningsprövningen kan leda till att oktrojen återkallas bör kompletteras

med en möjlighet att i stället meddela varning. Vidare har inspektionen påtalat

att det bör framgå att ett beslut att anmärka på bankens ledning skall kunna

överklagas. Finansinspektionen, Fondhandlareföreningen, Bankföreningen och

Stadshypotek har anfört att lämplighetsprövningen främst av praktiska skäl inte

skall omfatta firmatecknare.

 Skälen för regeringens förslag: Som nämnts tidigare har banker och andra

kreditinstitut en central uppgift i det finansiella systemet. Det är därför

väsentligt att verksamheten bedrivs på ett sunt sätt. Vikten av detta har

ansetts motivera att det ställs vissa krav på större ägare i en bank. Samma

förhållanden utgör skäl att uppställa lämplighetskrav för en banks ledning.

 Med en banks ledning avses i första hand ledamöterna i bankens styrelse, även

suppleanter (jfr 7 kap. 1 § fjärde stycket BAL). Prövningen skall således

omfatta styrelsen, verkställande direktören (verkställande direktörerna) och

dennes/deras ställföreträdare, dvs. de personer som har det yttersta ansvaret

för hur verksamheten bedrivs. Som en rad remissinstanser anmärkt bör

firmatecknare inte omfattas av prövningen. Antalet firmatecknare i en bank är

ofta mycket stort och denna krets inkluderar i många fall personer som inte kan

sägas ingå i bankens ledning. Inte heller delegater bör ingå.

 I förarbetena till den lagändring då krav på en sund bankverksamhet infördes

för att oktroj skulle beviljas, uttalades att bankens verkställande ledning

skulle bedömas uppfylla de kunskapsmässiga krav och vara så omdömesgilla i sitt

handlande som erfordrades för att de på ett långsiktigt och stabilt sätt skulle

kunna driva en sund bankverksamhet (prop. 1989/90:116 s. 60). Det var

uppenbarligen avsett att denna förutsättning skulle ingå i den föreslagna

bestämmelsen om krav på en sund bankverksamhet. Den bestämmelsen finns numera i

2 kap. 3 § tredje stycket 1 BAL.

 I första banksamordningsdirektivet (77/780/EEG, artikel 3 punkt 2 andra

stycket) anges att de behöriga myndigheterna inte får bevilja auktorisation av

kreditinstitut, om de personer som skall leda verksamheten inte är tillräckligt

väl ansedda eller saknar tillräcklig erfarenhet för att kunna fullgöra sina

uppgifter. I detta direktiv föreskrivs vidare i artikel 8 punkt 1 c att de

behöriga myndigheterna får återkalla en auktorisation endast under vissa

förutsättningar, bl.a. att kreditinstitutet inte längre uppfyller de villkor som

gäller för auktorisationen.

 Vad direktivet innehåller om att ledningsprövningen skall utgöra en

förutsättning för auktorisationen anses som tidigare nämnts följa av den

allmänna sundhetsregeln i 2 kap. 3 § tredje stycket 1 BAL. Det är emellertid mer

ändamålsenligt att lämplighetskravet får komma till direkt uttryck i

lagstiftningen. Detta särskilt som motsvarande krav beträffande ägarprövning

uttryckligen anges i bestämmelsen. En precisering av motsvarande

ledningsprövningsregel bör även göras i sparbankslagen och i lagen om

medlemsbanker.

 Styrelse och verkställande direktör utövar den omedelbara ledningen av banken

och har det direkta ansvaret för verksamheten. Den som ingår i ledningen bör ha

de kvalifikationer som fordras för att driva rörelsen på ett korrekt sätt. Det

finns därför anledning att ställa strängare krav beträffande lämpligheten när

det gäller den som ingår i ledningen för en bank än då fråga är om den som avser

att förvärva eller redan äger ett kvalificerat innehav.

 Av dem som ingår i en banks ledning bör fordras ett tillräckligt kunnande på

området eller i vart fall förmåga att skaffa sig sådan kunskap. Viss erfarenhet

från näringsverksamhet eller något annat område av betydelse för uppgiften bör

också förutsättas. Vidare bör den som ingår i ledningen ha de personliga

egenskaper i fråga om omdömesgillhet som uppgiften kräver.

 Mot bakgrund av vad som nu sagts bör det fastställas som en förutsättning för

att bolagsordningen skall stadfästas och oktroj beviljas att de som tillhör

ledningen för en bank har de insikter och den erfarenhet som måste krävas av

dem.

 Det sker givetvis efter hand ändringar i fråga om de personer som ingår i

ledningen för en bank. Det bör därför finnas en befogenhet för

Finansinspektionen att ingripa, om det skulle visa sig att någon nytillträdd

person i ledningen inte uppfyller nyss angivna krav som gäller vid en banks

bildande. Den lämpligaste lösningen på problemet är att den uppkomna situationen

får utgöra grund för återkallelse av oktrojbeslutet. Detta dock förutsatt att

rättelse inte sker inom viss tid efter det att inspektionen har anmärkt på

förhållandet. För återkallelse bör dessutom krävas att förhållandet består när

inspektionen skall besluta i saken.

 Finansinspektionen har anfört att nu behandlad återkallelseregel bör

kompletteras med en möjlighet att i stället meddela varning. Inspektionen har

hävdat att det under vissa omständigheter kan förefalla alltför ingripande att

återkalla ett tillstånd och som exempel angivit "då en styrelseledamot av ett i

övrigt stort antal ledamöter befinns vara olämplig". Regeringen, som med

eftertryck vill betona vikten av att kraven på lämplighet uppfylls av alla

styrelseledamöter, anser i detta fall att en varning inte är ett tillräckligt

verkningsfullt medel.

 Bestämmelsen bör också vara tillämplig beträffande de personer, vars

lämplighet prövades i samband med bankens bildande, om dessa senare visar sig

inte uppfylla kraven.

 Som nämnts har inspektionen att fatta beslut om att anmärka på ledningen i en

bank samt att bestämma inom vilken tid rättelse skall ske, för att efter denna

tidsrymds utgång kunna fatta beslut om återkallelse av oktrojen. Detta beslut

kan överklagas till regeringen (se 7 kap. 24 § BRL).

5.4.4 Förhindrande av att en bank ingår i en svåröverskådlig

företagsgrupp

Regeringens förslag: Om det finns nära förbindelser mellan en bank och någon

annan får oktroj beviljas och bolagsordning resp. stadgar stadfästas endast i

fall dessa förbindelser inte hindrar en effektiv tillsyn över banken. Dessa

förutsättningar skall gälla även vid tillstånd till förvärv av ett kvalificerat

innehav av aktier eller andelar. Om nära förbindelser som föreligger mellan en

bank och någon annan hindrar en effektiv tillsyn över banken, får

Finansinspektionen förelägga innehavare av aktier eller andelar som medför att

förbindelserna är nära att avyttra så stor del av aktierna eller andelarna att

så inte längre är fallet. När en sådan situation föreligger får

Finansinspektionen besluta om röstförbud för de aktier eller andelar som grundar

de nära förbindelserna. I ett sådant fall kan, om det finns särskilda skäl, en

förvaltare förordnas. En bestämmelse om underrättelseskyldighet till

Finansinspektionen införs för dessa situationer.

 Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens.

 Remissinstanserna: Finansinspektionen, Bankföreningen och Stadshypotek har

anfört att det måste klargöras att den effektiva tillsynen skall avse banken.

Stadshypotek och Bankföreningen har föreslagit alternativa definitioner av

begreppet "nära förbindelser". Finansbolagens förening har anfört att endast

sådana ägarföretag som är hemmahörande i Sverige skall omfattas av begreppet

 nära förbindelser vid prövning av om effektiv tillsyn av det finansiella

företaget kan ske. Bankföreningen har förordat en något annorlunda utformning av

reglerna som avser tillstånd till förvärv av ett kvalificerat innehav. Hovrätten

för västra Sverige har hävdat att en oktroj skall kunna återkallas om banken har

kommit att ingå i en svåröverskådlig företagsgrupp.

 Skälen för regeringens förslag: BCCI-direktivet innehåller en bestämmelse

(artikel 2) om förstärkt tillsyn över finansiella företag som ingår i en grupp

av företag (definierat i direktivet). Denna definition av företagsgruppen bygger

på vad som i direktivet benämns "nära förbindelser".

 Den närmare innebörden av uttrycket "nära förbindelser" anges i artikel 2

punkt 1 i direktivet. Med uttrycket förstås en situation där två eller flera

fysiska eller juridiska personer är förenade a) genom ägarintresse, som innebär

ett innehav, direkt eller genom kontroll, av 20 % eller mer av rösterna eller

kapitalet i ett företag eller b) genom kontroll, som innebär förbindelse mellan

ett moderföretag och ett dotterföretag eller en likartad förbindelse mellan

någon fysisk eller juridisk person och ett företag; varje dotterföretag till ett

dotterföretag skall också anses som dotterföretag till det senares moderföretag.

"Nära förbindelser" omfattar också situationer där två eller flera fysiska eller

juridiska personer kontrolleras genom en varaktig förbindelse till en och samma

person.

 Enligt punkt 2 i artikel 2 skall, om det finns nära förbindelser mellan en

bank och andra fysiska och juridiska personer, auktorisation beviljas endast om

dessa förbindelser inte hindrar myndigheterna från att utöva en effektiv

tillsyn. Auktorisation skall också vägras, om lagar, förordningar eller

administrativa bestämmelser i ett tredje land, som gäller för en eller flera

fysiska eller juridiska personer till vilken eller vilka företaget har nära

förbindelser, eller svårigheter vid tillämpningen av sådana bestämmelser,

hindrar myndigheterna att utöva en effektiv tillsyn.

 Det förutsätts i direktivet att auktorisation som har beviljats ett

finansiellt företag skall kunna återkallas, om en effektiv tillsyn förhindras av

skäl som nu har angetts (punkt 3 i ingressen till direktivet). Det fordras

således att även de finansiella företag som redan är auktoriserade skall

uppfylla direktivets krav.

 För att en effektiv tillsyn skall kunna bedrivas är det givetvis väsentligt

att det kan klarläggas vilka företag som ingår i en nu aktuell företagsgrupp.

Det bör därför förhindras att en oklar ägarsituation uppkommer eller får bestå.

Det innebär i första hand att oktroj inte skall beviljas när en sådan situation

föreligger. Även ingripanden när situationen har uppkommit bör övervägas.

 Förutsättningarna för att "nära förbindelser" skall anses föreligga bör till

en början preciseras. Definitionen bör, som Stadshypotek påtalat, för

fullständighetens skull även omfatta fallet när det är en bank som äger andelar

i ett annat företag. Definitionen bör innehålla att ett bankföretag och ett

annat företag skall anses ha nära förbindelser om a) det ena företaget direkt

eller indirekt genom dotterbolag äger 20 % eller mer av kapitalet eller

disponerar över 20 % eller mer av samtliga röster i det andra företaget, b) det

ena företaget direkt eller indirekt utgör moderföretag till det andra eller det

finns annan likartad förbindelse mellan företagen eller c) båda företagen är

dotterföretag till eller har en likartad förbindelse med en eller samma

juridiska person eller står i ett motsvarande förhållande till en och samma

fysiska person. Nära förbindelser föreligger även mellan en fysisk person och

ett bankföretag, om den fysiska personen a) äger mer än 20 % av kapitalet eller

disponerar över mer än 20 % av samtliga röster i bankföretaget, eller b) på

annat sätt har sådant inflytande över bankföretaget att hans ställning motsvarar

den ett moderföretag har i förhållande till ett dotterföretag eller det finns

annan likartad förbindelse mellan honom och bankföretaget.

 Vad som i bestämmelsen sägs om koncernförhållanden avses ha den innebörd som

numera anges i 1 kap. 5 § aktiebolagslagen (1975:1385, jfr 1 kap. 11 § BRL -

beträffande koncerndefinitionen, se avsnitt 8.2.4). I BAL regleras endast det

förhållandet att ett bankaktiebolag är moderbolag (se 1 kap. 6 § BAL). Även

begreppet likartade förbindelser kommenteras i avsnitt 8.2.4.

 Finansbolagens förening har anfört att endast sådana ägarföretag som är

hemmahörande i Sverige skall omfattas av begreppet nära förbindelser vid

prövning av om effektiv tillsyn av det finansiella företaget kan ske .

Regeringen kan dock inte se något skäl till att begränsa nu aktuella reglers

tillämplighet på det sätt föreningen begärt.

 Som nämnts bör oktroj inte beviljas en bank om den kommer att ingå i en

svåröverskådlig företagsgrupp. Det skulle kunna hävdas att redan nuvarande

sundhetsregel i 2 kap. 3 § tredje stycket 1 BAL möjliggör att oktroj vägras av

denna anledning. Det kan dock knappast utläsas av regelns lydelse. Det är därför

lämpligt att införa en uttrycklig bestämmelse.

 En bank kan också komma att ingå i en svåröverskådlig företagsgrupp efter det

att oktroj har beviljats. Detta kan t.ex. ske genom att aktier av den storlek

som det är fråga om överlåts till ett företag med oklara ägarförhållanden. I

viss utsträckning bör en sådan situation kunna förhindras genom att

Finansinspektionen vägrar tillstånd till förvärvet med tillämpning av den

bestämmelse om ägarprövning som nu föreslås (7 Kap. 11 § första stycket BRL).

Den bestämmelsen täcker dock inte alla fall då en bank till följd av en

överlåtelse av aktier i banken kommer att ingå i en svåröverskådlig

företagsgrupp. Det är därför lämpligt att uttryckligen reglera detta fall i en

särskild bestämmelse.

 Bestämmelserna i nu föreslagna 7 kap. 14 § andra och tredje stycket BRL om att

Finansinspektionen kan förbjuda en förvärvare att företräda sina aktier resp.

att sådant förbud inträder automatiskt, blir tillämpliga när en förvärvare i nu

aktuellt fall har underlåtit att ansöka om tillstånd eller har ett kvalificerat

innehav i strid med inspektionens beslut. Då gäller också bestämmelsen om att

det kan förordnas en förvaltare som har rätt att företräda aktierna (14 a §) och

föreskriften att inspektionen kan förelägga en aktieförvärvare att avyttra del

av aktierna (14 § fjärde stycket).

 En bank kan komma att ingå i en svåröverskådlig företagsgrupp även av andra

skäl än att aktier i banken övergår till ny ägare. Vad som här åsyftas är

närmast att ägarförhållandena i ett företag, med vilket banken har nära

förbindelser i den mening som avses i BRL, ändras på sådant sätt att

ägarstrukturen blir oklar. I sådana fall kan situationen inte förhindras genom

att tillstånd vägras till förvärv av aktier.

 Den lösning som ligger närmast till hands är att den som äger de aktier som

leder till att nära förbindelser uppstår, åläggs att avyttra så stor del av

aktierna att så inte längre är fallet. Ett sådant åläggande bör ske genom ett

föreläggande av Finansinspektionen. Föreläggandet kan förenas med vite

(7 kap. 23 § BRL).

 I praktiken behöver det inte gå så långt som bestämmelsen medger. Om de

företag som berörs av de nära förbindelserna ändrar sin ägarstruktur, så att den

inte längre kan anses svåröverskådlig, finns inte längre anledning för

Finansinspektionen att ingripa.

 I direktivet förutsätts att beviljad auktorisation skall kunna återkallas om

en bank har kommit att ingå i en svåröverskådlig företagsgrupp.

 De nuvarande bestämmelserna om återkallelse av oktroj i 7 kap. 16 § första

stycket BRL kan inte anses tillämpliga i det nu angivna fallet. Detta gäller

också vad som i punkt 5 sägs om att banken genom att överträda en bestämmelse

som avses i 15 § eller på annat sätt visat sig olämplig att utöva sådan

verksamhet som oktrojen avser. Den föreskriften måste avse den situationen att

en bank har visat sig olämplig genom någon handling eller annat förhållningssätt

från bankens egen sida. I det fall som nu är aktuellt är det emellertid fråga om

en situation som har framkallats genom åtgärder av utomstående intressenter.

 Hovrätten för västra Sverige har hävdat att en oktroj skall kunna återkallas

om banken har kommit att ingå i en svåröverskådlig företagsgrupp. Återkallelse

av oktroj är emellertid en mycket långtgående åtgärd som drabbar även andra med

ekonomiska intressen i banken. En sådan sanktion bör undvikas om syftet kan

uppnås med andra medel. Det har nu föreslagits att Finansinspektionen skall

kunna meddela föreläggande vid vite att vidta åtgärder som innebär att de nära

förbindelserna upplöses. Denna åtgärd bör enligt regeringens mening vara

tillräcklig för att syftet med direktivet skall uppnås, om det undantagsvis

skulle inträffa att en bank kommer att ingå i en svåröverskådlig företagsgrupp.

 När en bank har kommit att ingå i en svåröverskådlig företagsgrupp och

förhållandet skall avvecklas genom att ägaren till de aktier eller andelar som

grundar de nära förbindelserna åläggs att sälja del av dem, kan det finnas risk

att ägaren innan avveckling har hunnit ske missbrukar sitt innehav genom att

försöka få till stånd beslut som inte är förenliga med en sund bankverksamhet.

Det bör därför finnas möjlighet att frånta ägaren rätten att rösta för aktierna

eller andelarna under denna tid. En sådan regel bör kombineras med befogenhet

att få en förvaltare med rätt att företräda aktierna eller andelarna förordnad.

 Det bör även särskilt nämnas att när det i de nu föreslagna bestämmelserna

sägs att nära förbindelser mellan en bank och någon annan hindrar en effektiv

tillsyn över banken skall detta innefatta även den i direktivet (art. 2 punkt 2)

nämnda situationen att lagar, förordningar eller administrativa bestämmelser i

ett tredje land, som gäller för fysiska eller juridiska personer till vilka

banken har nära förbindelser, eller svårigheter vid tillämpning av

bestämmelserna, hindrar utövandet av en effektiv tillsyn.

 För att Finansinspektionen skall kunna ingripa när en bank kommit att ingå i

en svåröverskådlig företagsgrupp krävs det en viss övervakning från

inspektionens sida. Detta förutsätter att Finansinspektionen underrättas om fall

då det föreligger nära förbindelser mellan en bank och någon annan. Det är

lämpligt att banken åläggs skyldighet att underrätta inspektionen om ett sådant

förhållande.

 Denna skyldighet täcks i viss mån av bestämmelsen i 7 kap. 13 § första stycket

BRL, enligt vilken en bank, när den får kännedom om att aktier eller andelar i

banken har blivit föremål för ett kvalificerat förvärv, snarast skall anmäla

förvärvet till inspektionen. Nära förbindelser kan emellertid föreligga i andra

situationer än då ett förvärv medför ett innehav av minst 20 % av kapitalet

eller röstetalet. En särskild bestämmelse om underrättelseskyldighet bör därför

införas.

5.5 Överväganden i fråga om kreditmarknadsbolag

Regeringens förslag: I huvudsak motsvarande regler som för banker införs för

kreditmarknadsbolag.

 Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens.

 Remissinstanserna: Finansbolagens förening har avstyrkt förslaget om skärpning

av lämplighetskravet avseende förvärvare av kvalificerat innehav av aktier i

kreditmarknadsbolag.

 Skälen för regeringens förslag: Verksamheten i kreditmarknadsbolag regleras i

lagen (1992:1610) om kreditmarknadsbolag. Det är att märka att aktiebolagslagen

(1975:1385) och andra bestämmelser om aktiebolag i allmänhet är tillämpliga även

ifråga om kreditmarknadsbolag, om inte annat följer av den nyssnämnda lagen (2

kap. 7 § första stycket denna lag).

 Föreskrifterna i första och andra banksamordningsdirektivet avser

kreditinstitut. I kreditmarknadsbolagslagen finns alltsedan lagens tillkomst

bestämmelser om ägarprövning, vilka överensstämmer med dem som beträffande

banker har tagits upp i BRL och BAL.

 De ändringar som har föreslagits beträffande banker bör i huvudsak få

motsvarighet beträffande kreditmarknadsbolag. Regeringen kan inte se något

hållbart skäl till att, som Finansbolagens förening föreslagit, inte genomföra

förslaget om skärpning av lämplighetskravet avseende förvärvare av kvalificerat

innehav av aktier i kreditmarknadsbolag.

 Regeringen vill dock betona följande. Det förekommer stora skillnader - bl.a.

beträffande verksamhetens art - mellan de finansiella företagen. Bestämmelserna

om ägar- och lämplighetsprövning för de olika företagen är i stort likalydande,

men allmänt hållna. Enligt regeringens mening är det därför möjligt - och ibland

kanske nödvändigt - att vid prövningen göra viss skillnad mellan de finansiella

företagen om de faktiska förhållandena motiverar det.

 I 2 kap. 11 § BAL och 2 kap. 5 § lagen om medlemsbanker föreslås ett nytt

stycke som reglerar det fall att ett kvalificerat innehav av aktier eller

andelar i en nybildad bank senare kommer att ägas av helt andra personer än de

som i samband med ansökan om oktroj uppgetts som blivande ägare till sådana

innehav. Innebörden av bestämmelsen är att banken inte får bildas om inte de nya

ägarna prövats och befunnits lämpliga (se även beskrivningen av det sätt på

vilket aktier eller andelar förvärvas i en bank under bildande, avsnitt 5.4.1).

Eftersom aktiebolaget vanligen redan är bildat när ansökan om tillstånd att

bedriva finansieringsverksamhet lämnas in till Finansinspektionen, fyller en

motsvarande bestämmelse för kreditmarknadsbolag en mycket ringa funktion. Enligt

regeringens mening bör följaktligen inte någon sådan regel införas i

kreditmarknadsbolagslagen.

 63

5.6 Överväganden i fråga om värdepappersbolag

Regeringens förslag: I huvudsak motsvarande regler som för banker införs för

värdepappersbolag.

 Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens.

 Remissinstanserna: Inte någon av remissinstanserna har särskilt kommenterat

denna fråga.

 Skälen för regeringen förslag: Värdepappersbolags verksamhet regleras i lagen

(1991:981) om värdepappersrörelse. Aktiebolagslagen är emellertid tillämplig

beträffande värdepappersbolag, om inte annat följer av den nämnda lagen.

 Som nämnts har regler om ägarprövning för värdepappersbolag genom en

lagändring som trätt i kraft den 1 januari 1996 förts in i lagen om

värdepappersrörelse (SFS 1994:2015; jfr prop. 1994/95:50 och bet. 1994/95:NU12).

Bestämmelserna grundas på investeringstjänstedirektivet (93/22/EEG) och

överensstämmer i princip med dem som gäller i fråga om banker och

kreditmarknadsbolag.

 De ändringar som nu föreslås beträffande banker och kreditmarknadsbolag bör

också göras ifråga om värdepappersbolag. När det gäller skälen hänvisas till

motiveringen av dessa bestämmelser. Det finns dock anledning att göra ett

påpekande.

 När det gäller befogenhet för Finansinspektionen att ingripa mot en olämplig

ägare till ett kvalificerat innehav av aktier i ett värdepappersbolag anges i 6

kap. 3 e § första stycket lagen om värdepappersrörelse som förutsättning att en

sådan ägare utövar eller "kan tänkas" komma att utöva sitt inflytande på ett

sätt som motverkar en sund utveckling av verksamheten i värdepappersbolaget.

Lydelsen avviker i fråga om de citerade orden från motsvarande bestämmelse i

bl.a. BRL, där det anges "kan antas". Lydelsen överensstämmer inte heller med

vad som anfördes i förarbeten till de ifrågavarande bestämmelserna (se prop.

1994/95:50 s. 141 och 355).

 Uttrycket "kan tänkas" är alltför vagt och bör bytas ut mot "kan antas". Någon

anledning att avvika från regleringen i andra lagar finns inte heller.

 I avsnitt 5.5 har nu föreslagen lydelse av 2 kap. 11 § BAL och 2 kap. 5 §

lagen om medlemsbanker kommenterats vad gäller kreditmarknadsbolag. Även ett

värdepappersbolag är vanligen bildat vid ansökan om tillstånd att bedriva

värdepappersrörelse. Enligt regeringens mening bör således motsvarande bedömning

göras för värdepappersbolag, dvs. någon sådan regel bör inte heller införas i

lagen om värdepappersrörelse.

 64

5.7 Överväganden i fråga om försäkringsbolag

Regeringens förslag: Motsvarande regler som för banker införs för

försäkringsbolag.

 Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Beträffande frågan om sanktioner mot en olämplig ledning i

ett försäkringsbolag har Finansinspektionen förordat en annan lagteknisk

lösning.

 Skälen för regeringens förslag: I försäkringsrörelselagen (1982:713) finns

såväl regler av associationsrättslig karaktär som rörelseregler för

försäkringsbolag. I den lagen har från den 1 juli 1995 införts bestämmelser om

ägarprövning (SFS 1995:719); jfr prop. 1994/95:184 och bet. 1994/95:NU24).

Bestämmelserna, som överensstämmer med dem som införts för andra finansiella

företag, grundas på tredje skade - resp. tredje livförsäkringsdirektivet

(92/49/EEG och 92/96/EEG).

 De ändringar som föreslås beträffande bl.a. banker bör också göras ifråga om

försäkringsbolag. När det gäller skälen hänvisas till motiveringen av dessa

bestämmelser.

 Som Finansinspektionen förordat bör en annan lagteknisk lösning väljas i fråga

om sanktioner mot en olämplig ledning i ett försäkringsbolag (se

författningskommentaren till 19 kap. 11 § FRL).

6 Finansiella företags huvudkontor

Regeringens förslag: De försäkringsbolag, understödsföreningar, banker och

kreditmarknadsbolag som har auktoriserats i Sverige skall också ha sitt

huvudkontor här i landet.

 Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens, dock med undantag för

att understödsföreningar inte omfattades av förslaget.

 Remissinstanserna: Remissinstanserna har lämnat förslaget utan erinran.

Kammarrätten i Stockholm har dock föreslagit att bestämmelsen skall ha en något

annan lydelse.

 Skälen för regeringens förslag: Finansiella företag har rätt att med stöd av

sin hemlandsauktorisation bedriva verksamhet och erbjuda tjänster i andra

medlemsländer dels genom att etablera en filial, dels genom gränsöverskridande

verksamhet. Det är dock väsentligt att det finansiella regelsystemet innehåller

bestämmelser som garanterar att det land som har auktoriserat ett finansiellt

företag - och som därför är huvudansvarigt för tillsynen - har förutsättningar

att bedriva en effektiv tillsyn. Det är således av vikt att företaget inte skall

kunna försvåra tillsynen genom att förlägga såväl huvudkontoret (dvs. den

faktiska ledningen för det finansiella företaget) som verksamheten till något

annat land än där det är auktoriserat.

 För att underlätta för tillsynsmyndigheten i det land som har auktoriserat det

finansiella företaget att bedriva en effektiv tillsyn ändrar BCCI-direktivet

(artikel 3) första skade- och första livförsäkringsdirektiven (73/239/EEG och

79/267/EEG) genom att artikel 8 i resp. direktiv kompletteras med en ny punkt (1

a). Enligt denna punkt skall ett försäkringsföretags huvudkontor vara beläget i

samma medlemsstat som dess stadgeenliga säte. BCCI-direktivet ändrar också av

samma skäl det första banksamordningsdirektivet (77/780/EEG) genom att en ny

punkt (2 a) införs i artikel 3. Innehållet i den första strecksatsen i denna

punkt är att kreditinstitut som är juridiska personer - och som enligt sin

nationella lagstiftning har ett stadgeenligt säte - skall ha sitt huvudkontor i

samma medlemsstat som sitt stadgeenliga säte; andra strecksatsen avser

kreditinstitut som inte är juridiska personer och saknar således tillämpning i

Sverige. Bestämmelserna kompletteras med ett uttalande i ingressen (punkt 7) om

att ett finansiellt företag skall ha sitt huvudkontor i sin ursprungsmedlemsstat

och att det faktiskt skall bedriva verksamhet där.

 Direktivet ställer således krav på att i vart fall någon verksamhet skall

bedrivas i den medlemsstat i vilken det finansiella företaget är auktoriserat

och där det har sitt huvudkontor. Det bör dock noteras att detta inte hindrar

det finansiella företaget från att uteslutande bedriva gränsöverskridande

verksamhet till andra medlemsländer så länge verksamhet i form av faktisk

ledning av rörelsen förekommer i auktorisationslandet.

 Investeringstjänstedirektivet (93/22/EEG, artikel 3.2) innehåller motsvarande

regel för värdepappersföretag. Bestämmelsen är genomförd i svensk rätt genom ett

nytt tredje stycke i 2 kap. 4 § lagen om värdepappersrörelse (prop. 1994/95:50,

bet. 1994/95:NU12, rskr. 1994/95:164, SFS 1994:2015). Där stadgas att ett

värdepappersbolag, dvs. enligt definitionen i 1 kap. 2 § 2 ett svenskt

aktiebolag som fått tillstånd att bedriva värdepappersrörelse, skall ha inte

bara sitt juridiska säte utan också sitt huvudkontor i Sverige. Denna

bestämmelse bör nu omformuleras något samtidigt som motsvarande regel införs i

försäkringsrörelselagen, lagen om understödsföreningar, bankrörelselagen och

lagen om kreditmarknadsbolag.

7 Informationsutbyte och sekretess

7.1 Nuvarande regler på det finansiella området

Det finns sedan tidigare gemenskapsrättsliga regler om utbyte av sekretessbelagd

information mellan myndigheter verksamma på området för finansiella tjänster.

Bestämmelserna avser såväl kreditinstitut som försäkringsföretag och

värdepappersföretag. Dessa regler - som i huvudsak är likalydande - finns i

första banksamordningsdirektivet (artikel 12, i dess lydelse enligt andra

banksamordningsdirektivet, 89/646/EEG, artikel 16), tredje

skadeförsäkringsdirektivet (92/49/EEG, artikel 16), tredje

livförsäkringsdirektivet (92/96/EEG, artikel 15) och investerings-

tjänstedirektivet (93/22/EEG, artikel 25).

 Bestämmelserna - som är minimiregler - har följande innebörd. Personer som är

eller har varit anställda hos tillsynsmyndigheter samt revisorer och experter

som är verksamma för myndighetens räkning skall vara bundna av tystnadsplikt.

Tystnadsplikten innebär att förtrolig information som erhållits i tjänsten inte

får röjas till någon annan person eller myndighet utom i sammandrag som

omöjliggör identifikation av enskilda institut, med förbehåll i princip för fall

som omfattas av straffrättslig lagstiftning (punkt 1). Tystnadsplikten skall

inte hindra det informationsutbyte som förutsätts äga rum mellan

medlemsländernas tillsynsmyndigheter. Utbyte av information får därför ske

oberoende av tystnadsplikten (punkt 2). En tillsynsmyndighet som tar emot

sekretessbelagd information från ett annat lands tillsynsmyndighet skall dock se

till att sekretessen för dessa uppgifter består (punkt 3). Den mottagna

informationen får inte heller användas annat än för vissa begränsade ändamål

(punkt 4). I vissa undantagsfall får sekretessbelagd information yppas oavsett

om den inhämtats inom landet eller härrör från en medlemsstats

tillsynsmyndighet. Undantag från sekretessen gäller vid civilrättsliga eller

kommersiella förfaranden när ett finansiellt företag försatts i konkurs eller

underkastats tvångslikvidation. Vidare gäller undantag från sekretessen i

processammanhang, om något av tillsynsmyndighetens beslut har överklagats eller

på annat sätt blivit föremål för rättslig åtgärd. Sekretessbelagd information

får också i vissa fall lämnas till organ som handhar ett finansiellt företags

konkurs eller likvidation, till personer som är ansvariga för obligatorisk

revision av finansiella företags räkenskaper och till centralbanker (punkterna 5

och 6).

 Vid genomförandet av de grundläggande reglerna för EG:s inre marknad för

finansiella tjänster gjordes följande analys av bestämmelserna om utbyte av

sekretessbelagd information (se prop. 1992/93:89 Ändrad lagstiftning för banker

och andra kreditinstitut med anledning av EES-avtalet, m.m., s. 135 f, prop.

1994/95:50 Nya kapitaltäckningsregler m.m., s. 134 f och prop. 1994/95:184

Genomförande av EG:s tredje skade- resp. livförsäkringsdirektiv, s. 231 f). För

att tillsynen över finansiella företag som verkar i olika länder skall bli

effektiv är det av största vikt att EG-reglerna om obligatoriskt utbyte av

information och fortlöpande sammarbete mellan prövnings- och tillsynsmyndigheter

fungerar väl. Beroende på sakens natur kommer myndighetskontakterna i vissa fall

att vara mindre formaliserade. Det bedöms därför inte som ändamålsenligt att i

lag ta in detaljerade föreskrifter om i vilka situationer och under vilka

förutsättningar Finansinspektionen skall förse tillsynsorganen i andra länder -

inom och utom EES - med uppgifter om i Sverige verksamma institut. Sådana

föreskrifter kan vid behov meddelas genom förordning.

 Det konstateras vidare att den informationsskyldighet som följer av EG-

direktivens regler till stor del avser sådana uppgifter som är sekretessbelagda

enligt 8 kap. 5 § första stycket sekretesslagen (1980:100) (mer härom under

avsnitt 7.2.2, se även prop. 1992/93:120 om ändring i sekretesslagen med

anledning av EES-avtalet, s. 21 f). En svensk myndighets möjlighet att lämna ut

sekretessbelagda uppgifter till en utländsk myndighet regleras i 1 kap. 3 §

tredje stycket sekretesslagen. Uppgift som är sekretessbelagd enligt

sekretesslagen får enligt bestämmelsen inte lämnas ut till utländsk myndighet

eller mellanfolklig organisation i annat fall än om utlämnandet sker i enlighet

med föreskrift därom i lag eller förordning eller om uppgiften i motsvarande

fall skulle få lämnas ut till svensk myndighet och det enligt den utlämnande

myndighetens prövning står klart att det är förenligt med svenska intressen att

uppgiften lämnas till den utländska myndigheten eller mellanfolkliga

organisationen. En annan fråga rör sekretess för uppgifter av förtrolig karaktär

som inspektionen erhållit från en utländsk tillsynsmyndighet. Enligt 8 kap. 5 §

fjärde stycket sekretesslagen gäller sekretess för uppgifter som erhållits

enligt avtal härom med främmande stat eller mellanfolklig organisation, i den

mån riksdagen godkänt avtalet.

 I nämnda propositioner görs den bedömningen att bestämmelsen i 1 kap. 3 §

sekretesslagen ger Finansinspektionen goda möjligheter att i tillsynsarbetet

lämna ut handlingar och uppgifter till behöriga utländska myndigheter. Där

konstateras vidare att såväl EES-avtalet som tilläggsavtalet till detta är av

sådan karaktär som avses i 8 kap. 5 § fjärde stycket sekretesslagen och att

bestämmelsen därför torde vara tillämplig på information som erhållits i

enlighet med direktiv som ingår i de nämnda avtalen.

 I nyss nämnda prop. 1992/93:89 anförs särskilt att det är av största betydelse

för ett väl fungerande betalningsväsende att Riksbanken och Finansinspektionen

verkar i nära och förtroendefullt samarbete. Där konstateras också att

sekretesslagens bestämmelser inte lägger hinder i vägen för sådant utbyte av

information som de båda myndigheterna behöver för fullgörande av de uppgifter

som ålagts dem.

 Sammanfattningsvis har slutsatsen av de analyser av direktivens regler om

informationsutbyte mellan tillsynsmyndigheter resp. tillsynsmyndigheter och

centralbanker som gjorts i tidigare lagstiftningsärenden blivit att den svenska

lagstiftningen väl motsvarar de krav som ställs i direktiven. Någon svensk

lagstiftningsåtgärd med anledning av dessa direktivbestämmelser har således inte

ansetts påkallad.

7.2 BCCI-direktivet

7.2.1 Allmänt om artikel 4

BCCI-direktivet, artikel 4, kompletterar under avsnitt 7.1 nämnda artiklar i

tredje skade- och tredje livförsäkringsdirektiven, första banksam-

ordningsdirektivet och investeringstjänstedirektivet. Bestämmelsen rör

informationsutbyte mellan tillsynsmyndigheter och andra myndigheter som bidrar

till att stärka stabiliteten hos det finansiella systemet. Nedan räknas de i

direktivet beskrivna myndigheterna m.m. upp samt anges i vilka fall bestämmelsen

kan anses tillämplig på svenska förhållanden.

 - myndighet med ansvar för tillsyn över de organ som har befattning med

finansiella företags likvidation, konkurs och liknande förfaranden

 För svenskt vidkommande är bestämmelsen endast tillämplig för de

kronofogdemyndigheter som av regeringen utsetts att vara tillsynsmyndigheter i

konkurs, dvs. övervaka konkursförvaltarnas arbete med att förvalta konkursboet

(se 7 kap. 25 § konkurslagen (1987:672) och förordningen (1988:400) om

tillsynsmyndighet i konkurs).

 - myndigheter med ansvar för tillsyn över de personer som ansvarar för

lagstadgad revision av försäkringsföretags, kreditinstituts, värdepappers-

företags och andra finansinstituts räkenskaper

 Bestämmelser om revision finns för banker i 3 kap. bankrörelselagen och för

försäkringsbolag i 10 kap. försäkringsrörelselagen. För kreditmarknadsbolag och

värdepappersföretag gäller aktiebolagslagens regler om revision i 10 kap.

Tillsyn över revisorerna utövas av Revisorsnämnden (se lagen (1995:528) om

revisorer).

 - oberoende aktuarier för försäkringsföretag som utövar lagstadgad tillsyn

över dessa företag samt de organ som har till uppgift att övervaka dessa

aktuarier

 Bestämmelsen saknar tillämpning i Sverige.

 - myndigheter eller organ som enligt lag är ansvariga för att upptäcka eller

utreda överträdelser av bolagsrätten

 I några av medlemsländerna saknas myndighet med ansvar för tillsyn över

revisorer. Lagstadgad företagsrevision utförs i dessa länder av en viss

myndighet eller av ett visst organ. Nu aktuell direktivbestämmelse skall ses som

ett komplement till ovan beskriven regel som avser tillsynsmyndigheter för

revisorer och saknar således aktualitet för svenska förhållanden.

 - centralbanker och andra organ med liknande uppgifter i dessas egenskaper av

monetära myndigheter och i förekommande fall till andra myndigheter med uppgift

att utöva tillsyn över betalningssystem

 För svensk del är bestämmelsen tillämplig på Riksbanken. Beträffande detta

förhållande innehåller nu aktuell artikel i BCCI-direktivet en ny lydelse av

första banksamordningsdirektivet och investeringstjänstedirektivet som i

huvudsak endast innebär införande av en ömsesidighet i utbytet av

sekretessbelagd information. En motsvarande frivillig regel införs i tredje

skade- och tredje livförsäkringsdirektiven.

 Av bestämmelsen (artikel 4) framgår att det är frivilligt för medlemsstaterna

att införa speciella regler om informationsutbyte mellan tillsynsmyndigheten och

andra ovan nämnda myndigheter. Beträffande centralbanker gäller frivilligheten

endast nu aktuella försäkringsdirektiv. Om medlemsstaterna beslutar att införa

reglerna skall dock - med undantag för informationsutbytet med centralbanker -

minst följande villkor vara uppfyllda. Den sekretessbelagda informationen skall

användas för att utöva myndigheternas resp. tillsynsuppgifter. När informationen

härrör från en annan medlemsstat får den inte vidarebefordras utan uttryckligt

tillstånd från de myndigheter som har lämnat ut den och då endast för de ändamål

för vilket myndigheten givit sitt tillstånd. Dessutom skall medlemsstaterna

meddela kommissionen och de andra medlemsstaterna vilka myndigheter som har

tillåtelse att motta information enligt denna punkt.

 Genom BCCI-direktivet fogas även en ny punkt till första bank-

samordningsdirektivet gällande vidarebefordran av information från

tillsynsmyndigheten till clearingorganisation m.m. Bestämmelsen har sin direkta

motsvarighet i investeringstjänstedirektivet (artikel 25 punkt 7). De villkor

som skall vara uppfyllda är delvis annorlunda än de ovan angivna.

 BCCI-direktivet innebär vidare (artikel 4, punkt 7) att samtliga

gemenskapsrättsliga regler om utbyte av sekretessbelagd information - som

tidigare har genomförts och nu genomförs i investeringstjänstedirektivet - nu på

en gång införs i UCITS-direktivet (85/611/EEG).

 Syftet med bestämmelsen i artikel 4 beskrivs i ingressen till direktivet på i

huvudsak följande sätt. Det är lämpligt att föreskriva utbyte av information

mellan tillsynsmyndigheterna och de myndigheter som bidrar till att stärka

stabiliteten hos det finansiella systemet. Det är viktigt att sekretessen inte

bryts (punkt 8) och det är nödvändigt att fastställa förutsättningarna för

informationsutbytet (punkt 10). Vidarebefordran av uppgifter får ske endast

efter tillstånd från den myndighet som har lämnat ut den. Dessa myndigheter får

ställa stränga krav som villkor för tillståndet (punkt 11). Informationsutbyte

bör tillåtas mellan tillsynsmyndigheter och centralbanker (punkt 12). Det är

vidare lämpligt att i UCITS-direktivet införa samma tystnadsplikt och samma

möjligheter till informationsutbyte för tillsynsmyndigheten (punkt 13).

 Sammanfattningsvis kan följande sägas om BCCI-direktivets artikel 4. För

medlemsstaterna är det frivilligt att genomföra reglerna om utbyte av

sekretessbelagd information för tillsynsändamål mellan tillsynsmyndigheter och

andra myndigheter som bidrar till att stärka stabiliteten i det finansiella

systemet. Om reglerna införlivas skall - som nämnts - dessutom vissa ytterligare

villkor uppfyllas. Det är således en fråga för medlemsstaterna att bedöma om de

finner det lämpligt att på detta sätt föreskriva om utbyte av sekretessbelagd

information för tillsynsändamål mellan tillsynsmyndigheten och ett antal andra

myndigheter. I övrigt innehåller bestämmelsen vissa ändringar (minimiregler) i

direktiven som utgör komplement till redan beslutade regler.

7.2.2 Bedömning och slutsatser

Regeringens bedömning: Det saknas anledning att som komplement till

sekretesslagens regler genomföra de frivilliga föreskrifterna i BCCI-direktivets

artikel 4. Bestämmelsen föranleder inte heller i övrigt nu någon svensk

lagstiftningsåtgärd.

 Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser utom Riksbanken har tillstyrkt

eller lämnat förslagen utan erinran. Finansinspektionen har dock ifrågasatt om

direktivets regler om informationsutbyte mellan tillsynsmyndighet och

centralbank är genomförda utan någon svensk lagstiftningsåtgärd. Riksbanken har

anfört att det är lämpligt att föreskriva om informationsutbyte mellan

Finansinspektionen och Riksbanken.

 Skälen för regeringens bedömning: Det är uppenbart att ett väl utbyggt

informationsutbyte mellan myndigheter - såväl nationellt som internationellt -

förbättrar tillsynsmyndigheternas möjligheter att bedriva en effektiv tillsyn

över finansiella företag. Det är dock möjligt att nå detta mål även på annat

sätt än genom införlivande av gemenskapsrättsliga föreskrifter. Om de svenska

sekretessbestämmelserna tillåter ett väl avvägt informationsutbyte av

sekretesskyddad information mellan tillsynsmyndigheter och andra myndigheter som

med sin verksamhet bidrar till att stärka stabiliteten i det finansiella

systemet, finns det inte någon anledning att som komplement genomföra

föreskrifterna i BCCI-direktivets artikel 4.

 Som framgått ligger detta resonemang helt i linje med den analys som

regeringen tidigare gjort av ifrågavarande obligatoriska direktivbestämmelser om

informationsutbyte och sekretess mellan i huvudsak tillsynsmyndigheter i olika

länder. Vid genomförande av första banksamordningsdirektivet, tredje skade-

resp. livförsäkringsdirektivet och investeringstjänstedirektivet gjordes således

den bedömningen att syftet med bestämmelserna kunde uppnås med gällande

sekretessregler. Det finns nu anledning att göra motsvarande analys av de

tilläggsregler om informationsutbyte som finns i BCCI-direktivet.

 Den analys som bör göras sönderfaller i följande delfrågor. Dels en bedömning

av om den information till och från nu aktuella myndigheter omfattas av

sekretess enligt svensk lagstiftning, dels vilka personer som enligt svensk

lagstiftning omfattas av denna sekretess och dels om utbyte av sekretessbelagd

information.

 Den första delfrågan är således om information till och från nu aktuella

myndigheter omfattas av sekretess enligt svensk lagstiftning.

 I 8 kap. 5 § sekretesslagen föreskrivs att sekretess gäller för uppgift om

affärs- och driftförhållanden hos den som står under Finansinspektionens tillsyn

om det kan antas att den enskilde lider skada om uppgiften röjs, dvs. sekretess

med rakt skaderekvisit. För uppgift om ekonomiska förhållanden för annan som

trätt i affärsförbindelse med den som är föremål för inspektionens verksamhet

(kunder) gäller absolut sekretess.

 Enligt 8 kap. 19 § sekretesslagen gäller sekretess hos tillsynsmyndighet i

fråga om konkurs för uppgift om enskilds affärs- eller driftförhållanden, om det

kan antas att den som uppgiften rör lider skada om uppgiften röjs (rakt

skaderekvisit).

 Sekretess gäller vidare enligt 9 kap. 12 § andra stycket sekretesslagen hos

Revisorsnämnden i ärende om bl.a. disciplinärt ingripande mot godkänd eller

auktoriserad revisor eller registrerat revisionsbolag eller om upphävande av

godkännande, auktorisation eller registrering. Även här gäller ett rakt

skaderekvisit.

 Regler om sekretess hos Riksbanken finns i bl.a. 3 kap. 1 §, 5 kap. 2 §,

6 kap. 1 §, 8 kap. 8 § och 9 kap. 5 § sekretesslagen. I 8 kap. 8 § gäller

absolut sekretess; beträffande övriga bestämmelser gäller olika former av

skaderekvisit.

 Den tystnadsplikt som skall gälla enligt EG:s direktiv på det finansiella

området innebär att förtrolig information som erhållits i tjänsten inte får

röjas annat än under vissa förutsättningar. När det i den svenska sekretesslagen

talas om uppgifter som lämnas i förtroende avses med detta en situation som

skiljer sig från den som direktiven reglerar. En motsvarighet för svenska

förhållanden bör vara sådan information vars spridning är till skada för den som

uppgiften rör. Den skadeprövning som skall göras enligt bl.a. 8 kap. 5 och 19 §§

samt 9 kap. 12 § syftar just till att sådan information inte skall lämnas ut. I

ovan nämnd prop. 1992/93:120 (s. 23) ansågs därför att sekretesslagen uppfyller

de krav direktiven ställer och att någon lagändring i sak inte var påkallad i

samband med Sveriges ingående av EES-avtalet. Det finns nu inte anledning att ha

en annan uppfattning.

 Nästa delfråga är vilka personer som enligt svensk lagstiftning omfattas av

denna sekretess.

 Medlemsstaterna skall enligt direktiven föreskriva att alla personer som

arbetar eller som har arbetat för nu aktuella myndigheter samt revisorer och

experter som är verksamma för dessa myndigheters räkning skall vara bundna av

tystnadsplikt.

 Tystnadsplikten innebär att ingen förtrolig information som erhålls i tjänsten

får röjas till någon person eller myndighet utom i sammandrag eller i

sammanställning som omöjliggör identifikation av enskilda institut, dock med

förbehåll för fall som omfattas av straffrättslig lagstiftning.

 I svensk lagstiftning finns en motsvarande bestämmelse i sekretesslagen.

Enligt 1 kap. 6 § gäller nämligen ett förbud att röja eller utnyttja

sekretessbelagd uppgift för myndighet där uppgiften är sekretessbelagd samt för

person som på grund av anställning eller uppdrag hos myndigheten, på grund av

tjänsteplikt eller på annan liknande grund för det allmännas räkning deltar

eller har deltagit i myndighetens verksamhet och på så sätt fått kännedom om

uppgiften.

 Såsom redogörs för i avsnitt 7.1 gjordes en analys av bestämmelserna om utbyte

av sekretessbelagd information vid genomförandet av de grundläggande reglerna

för EG:s inre marknad för finansiella tjänster.

 Regeringens bedömning där, som det inte heller här finns anledning att frångå,

är att 8 kap. 5 § sekretesslagen är tillämpligt på information som erhållits i

enlighet med bestämmelser grundade på EG-direktiv (jfr. prop. 1994/95:184 s. 231

och prop. 1994/95:50 s. 135).

 I tidigare nämnda 14 kap. 1-3 §§ sekretesslagen finns allmänna bestämmelser om

informationsutbyte mellan myndigheter. Den bestämmelse som normalt är tillämplig

på ifrågavarande information är generalklausulen i 3 §. Där stadgas att

sekretessbelagd uppgift endast får lämnas till en annan myndighet om det är

uppenbart att intresset av att uppgiften lämnas har företräde framför det

intresse som sekretessen skall skydda. När myndighet erhållit direktivbunden

information från utlandet gäller att föreskrifterna i 14 kap. 1-3 §§ inte får

tillämpas i strid med EG-direktiven. Dessa regler bör säkerställa att

Finansinspektionen på ett säkert sätt vidarebefordrar information från en annan

medlemsstat till myndighet i Sverige (jfr villkoret i BCCI-direktivets artikel 4

beträffande vidarebefordran av information från en annan medlemsstat).

 Sammanfattningsvis kan följande sägas. I BCCI-direktivet förordas

informationsutbyte av sekretessbelagda uppgifter för tillsynsändamål mellan

tillsynsmyndigheter och andra myndigheter som bidrar till att stärka

stabiliteten i det finansiella systemet. Detta informationsutbyte bör ske mellan

myndigheter inom landet och mellan inhemska och utländska myndigheter.

 Vad gäller utbyte av sekretessbelagd information mellan inhemska myndigheter

är det - av skäl som kommenterats ovan - för svenskt vidkommande här endast

aktuellt att analysera informationsutbytet mellan å ena sidan Finansinspektionen

och å andra sidan Kronofogdemyndigheten i egenskap av tillsynsmyndighet,

Revisorsnämnden och Riksbanken.

 För utbyte av information mellan Finansinspektionen och de andra myndigheterna

gäller de allmänna reglerna i 14 kap. 1-3 §§ om informationsutbyte mellan

myndigheter. Den bestämmelse som torde bli tillämplig här är generalklausulen i

3 § som säger att sekretessbelagd uppgift får lämnas till myndighet, om det är

uppenbart att intresset av att uppgiften lämnas har företräde framför det

intresse som sekretessen skall skydda. Det sägs i förarbetena att det är givet

att generalklausulen särskilt ger utrymme för informationsutbyte bl.a. när det

är fråga om myndigheter som har närbesläktade funktioner och som båda har

rättslig befogenhet att direkt fordra in de utväxlade uppgifterna. I den mån

Finansinspektionen har erhållit information från utlandet i enlighet med

bestämmelser grundade på EG-direktiv gäller att föreskrifterna i 14 kap. 1-3 §§

inte får tillämpas i strid med dessa regler.

 Det bör dock uppmärksammas att generalklausulen i 14 kap. 3 § inte är

tillämplig på sådant material hos Riksbanken som omfattas av sekretess enligt 8

kap. 8 § första stycket, dvs. Riksbankens kassarörelse, valutahandel, in- och

utlåningsrörelse, betalningsutjämning samt handel med värdepapper eller

rättigheter och skyldigheter som anknyter till sådana tillgångar. I 42 a § lagen

(1988:1385) om Sveriges riksbank föreskrivs emellertid att i viktigare frågor

som berör Bankstödsnämndens verksamhetsområde eller som i övrigt har samband med

betalningssystemets stabilitet, skall Riksbanken samråda med Finansinspektionen,

Riksgäldskontoret och Bankstödsnämnden. Vid ett sådant samråd skall Riksbanken

lämna berörda myndigheter de uppgifter som behövs.

 Den myndighet som erhåller information har att pröva om förutsättningarna för

att sekretessbelägga informationen är tillämpliga där enligt tidigare nämnda

bestämmelser i sekretesslagen. Om sekretess skall gälla, blir reglerna om

yrkessekretess för anställda tillämpliga även där.

 Därutöver ger bestämmelsen i 1 kap. 3 § tredje stycket sekretesslagen goda

möjligheter för svensk myndighet att lämna ut handlingar och uppgifter till

utländska myndigheter.

 Det står således klart att sekretesslagen inte lägger hinder ivägen för ett

väl avvägt utbyte av sekretesskyddad information - dvs. sådan information som

myndigheterna behöver för fullgörande av de uppgifter som ålagts dem - mellan

tillsynsmyndigheter och andra myndigheter som med sin verksamhet bidrar till att

stärka stabiliteten i det finansiella systemet. Någon anledning att som

komplement genomföra de frivilliga föreskrifterna i BCCI-direktivets art. 4

föreligger därför inte.

 Som beskrivits i avsnitt 7.2.1 innebär art. 4 i BCCI-direktivet även vissa

ändringar av obligatorisk natur. Dessa ändringar utgör dock endast ett

komplement till redan tidigare beslutade gemenskapsrättsliga regler. Med det

synsätt som beskrivits i avsnitt 7.1 - och som det nu saknas anledning att ändra

på - bör inte heller dessa ändringar föranleda någon svensk lagstiftningsåtgärd.

 Som framgått delar regeringen inte Finansinspektionens bedömning att det krävs

en lagstiftningsåtgärd för att BCCI-direktivets regler om informationsutbyte

mellan tillsynsmyndighet och centralbank skall anses genomförd. Regeringen har

dock förståelse för att det kan uppstå vissa problem vid tillämpningen av 42 a §

riksbankslagen.

 I propositionen Avveckling av bankstödet föreslår regeringen därför ett

förtydligande av 42 § riksbankslagen. Enligt bestämmelsens där föreslagna

lydelse skall Riksbanken samråda med Finansinspektionen i viktigare frågor som

har samband med betalningssystemets stabilitet eller berör inspektionens

tillsynsverksamhet. Vid ett sådant samråd skall Riksbanken lämna

Finansinspektionen de uppgifter som behövs (se även motiveringen till ändringen

av bestämmelsen, prop. 1995/96:172 s. 43 f).

8 Rapporteringsplikt för revisorer i finansiella

företag

8.1 Huvuddragen i gällande rätt

8.1.1 Allmänt

I lagstiftning på det associationsrättsliga området föreskrivs regelmässigt en

skyldighet att offentligt redovisa ett företags ekonomiska förvaltning, s.k

redovisningsskyldighet. Där finns vidare bestämmelser om obligatorisk medverkan

av en eller flera externa revisorer för att kontrollera att den lämnade

informationen är fullständig och riktig, s.k. revisionsskyldighet.

Revisionsplikt åvilar i huvudsak aktiebolag, ekonomiska föreningar, banker,

försäkringsbolag och vissa handelsbolag.

 När det gäller olika former av företagsrevision görs åtskillnad mellan intern

och extern revision. Intern revision innebär att ett företags verksamhet,

räkenskaper, kontrollanordningar eller andra rutiner löpande övervakas av ett

inom organisationen verksamt organ, t.ex. en revisionsavdelning. Vid extern

revision är revisorn däremot fristående i förhållande till företagsledningen och

det företag han reviderar. I sin granskningsverksamhet skall den externe

revisorn bevaka ägarnas intressen i förhållande till företagsledningen;

granskningen omfattar således även företagsledningens förvaltning av företaget.

Revisorn skall dessutom övervaka att regler till skydd för bl.a. borgenärer och

anställda följs.

 Den 1 juli 1995 trädde lagen (1995:528) om revisorer i kraft. Lagen gäller för

sådana revisorer som har särskild behörighet att utföra lagstadgad revision. I

lagen finns en bestämmelse om tystnadsplikt (18 §) som innebär att en revisor

inte, till fördel för sig själv eller till skada eller nytta för annan, får

använda uppgifter som han har fått i sin yrkesutövning. Han får inte heller

obehörigen röja sådana uppgifter. En ny myndighet har inrättats,

Revisorsnämnden, som skall ta hand om prövning och tillsyn.

 Bestämmelser om revision finns bl.a. i aktiebolagslagen (1975:1385, ABL),

bankrörelselagen (1987:617, BRL), försäkringsrörelselagen (1982:713, FRL) och

lagen (1972:262) om understödsföreningar.

 BCCI-direktivets bestämmelser om rapporteringsskyldighet för revisorer i

finansiella företag (artikel 5) berör för svensk del följande företagsformer.

Banker (bankaktiebolag, sparbanker och medlemsbanker), kreditmarknadsbolag,

hypoteksinstitut, försäkringsbolag, understödsföreningar, värdepappersbolag och

fondbolag.

 Den i BCCI-direktivet stadgade rapporteringsplikten till tillsynsmyndigheten

innebär en delvis ny och aktivare revisorsroll. Revisorns uppgifter och ansvar i

företagen behandlas för närvarande i olika sammanhang. Även vissa förslag i

ämnet har avlämnats. Under avsnitt 8.2.1 redovisas helt kort något om dessa

utredningar.

 I det följande ges en kort beskrivning av nu gällande bestämmelser om

revision; närmast de regler som berör revisorers granskningsskyldighet,

uppgiftsskyldighet och tystnadsplikt.

8.1.2 Aktiebolagslagen

Aktiebolagslagens bestämmelser om revision är tillämpliga på bl.a. kredit-

marknadsbolag, värdepappersbolag och fondbolag.

 Varje aktiebolag skall ha minst en revisor med uppgift att granska bolagets

årsredovisning jämte räkenskaperna samt styrelsens och verkställande direktörens

förvaltning. Årsredovisningen består av resultaträkning, balansräkning och

förvaltningsberättelse. Begreppet räkenskaper innefattar vanligen

verifikationshantering, löpande bokföring, bokslut, arkivering av

räkenskapsmaterial samt intern kontroll. Granskningen av styrelsens och

verkställande direktörens förvaltning är inriktad på att upptäcka eller

förebygga olagliga eller på annat sätt oförsvarliga förvaltningsåtgärder.

 ABL innehåller inte några bestämmelser om i vilken utsträckning en revisor kan

uppträda som rådgivare åt ett bolag som han har uppdrag att granska. Av

revisorns skyldighet att fullgöra sitt uppdrag under iakttagande av god

revisors- och revisionssed följer emellertid en rätt för honom att lämna råd och

förslag till förbättringar med avseende på bolagets redovisning och förvaltning

(jfr prop. 1975:103 s. 434 f). En sådan på revisionsuppdraget grundad

rådgivningsverksamhet är både nödvändig och önskvärd.

 En grundläggande förutsättning för att revisorn skall kunna fullgöra sitt

uppdrag är att han har tillgång till allt material som har betydelse för

uppdragets fullgörande. Enligt 10 kap. 8 § ABL skall styrelsen och verkställande

direktören bereda revisorn tillfälle att verkställa granskning i den omfattning

denne finner nödvändigt samt lämna de upplysningar och det biträde som revisorn

begär. Att bolagsledningen vågar anförtro revisorn även mycket känsliga

uppgifter beror till stor del på att revisorer har tystnadsplikt.

 Revisors tystnadsplikt regleras i 10 kap. 13 § ABL. Enligt det lagrummet får

revisor inte till enskild aktieägare eller utomstående lämna upplysningar om

sådana bolagets angelägenheter som han fått kännedom om vid fullgörande av sitt

uppdrag, om det kan skada bolaget. Revisor är dock skyldig att lämna medrevisor,

granskare enligt 10 kap. 14 § samma lag, ny revisor och, om bolaget har försatts

i konkurs, konkursförvaltare nödvändiga upplysningar om bolagets angelägenheter.

Revisorn är dessutom skyldig att på begäran lämna sådana upplysningar till

undersökningsledaren under förundersökning i brottmål.

 Revisorn är vidare skyldig att till bolagsstämman lämna alla uppgifter som

stämman begär om det inte skulle leda till en väsentlig skada för bolaget

("lända till väsentligt förfång"). För denna uppgiftsskyldighet krävs således

ett stämmobeslut.

 Enligt 10 kap. 10 § ABL skall revisorer för varje räkenskapsår avge en

revisionsberättelse till bolagsstämman. Den skall innehålla ett uttalande om

årsredovisningen gjorts upp enligt aktiebolagslagen. Revisorerna är skyldiga att

i revisionsberättelsen anmärka om de vid sin granskning har funnit att

styrelseledamot eller verkställande direktör har handlat i strid med

aktiebolagslagen eller bolagsordningen. Anmärkningen skall alltid vara skriftlig

och tas in i revisionsberättelsen.

 Revisorer kan även i övrigt i revisionsberättelsen meddela upplysningar som

de anser att aktieägarna skall ha kännedom om. Det kan gälla uppgifter i

anslutning till årsredovisningen som en revisor inte är skyldig att lämna men

som kan ha ett visst informationsvärde.

 I 10 kap. 11 § ABL finns bestämmelser om sådana uttalanden - erinringar - som

revisor gör till styrelse eller verkställande direktör men som han inte anser

vara av sådan beskaffenhet att de bör komma till aktieägarnas eller allmänhetens

kännedom på grund av att de är mindre betydelsefulla eller berör

affärshemligheter. Även erinringar skall göras skriftligen. I begreppet

erinringar innefattas i princip alla uttalanden till bolagsledningen utom sådana

"muntliga påpekanden som revisorerna själva anser vara av alltför ringa vikt för

att böra ges i skriftlig form" (se prop. 1975:103 s. 435).

 Föreskrifterna i 11 § hindrar inte att revisorn muntligen eller skriftligen -

t.ex. i form av en revisionspromemoria - framför kritik eller iakttagelser av

mindre allvarligt slag till bolagsledningen. Sådana synpunkter kallas

påpekanden.

 En revisor är på grund av sin ställning som bolagsorgan skyldig att vid

fullgörande av sitt uppdrag gentemot bolaget iaktta den omsorg som det kan

krävas av en syssloman. Denna bedömning får göras mot bakgrund av

aktiebolagslagens och bolagsordningens bestämmelser om revisors plikter och

kvalifikationer.

 I 15 kap. ABL finns bestämmelser om skadestånd. Av 2 § följer att revisor som

vid fullgörande av sitt uppdrag uppsåtligen eller av oaktsamhet skadar bolaget,

skall ersätta skadan.

 ABL innehåller inga bestämmelser om straff för revisor som uppsåtligen eller

av oaktsamhet missköter sitt uppdrag. Straffansvar för sådan försumlighet kan

dock i vissa fall komma ifråga enligt brottsbalken.

 65

8.1.3 Bankrörelselagen

Bestämmelserna om revision för banker finns i 3 kap. BRL. Reglerna är gemensamma

för banker med olika associationsformer och reglerna överensstämmer i huvudsak

med motsvarande bestämmelser i ABL.

 Regler om revisorers tystnadsplikt och uppgiftsskyldighet finns i 3 kap. 14 §

BRL. Paragrafen överensstämmer i stort med 10 kap. 13 § ABL. Om tystnadsplikten

åsidosätts kan revisorn ådra sig skadeståndsansvar enligt 5 kap. 2 § BRL.

 Bestämmelserna om revisors skyldighet och möjlighet att göra olika uttalanden

under eller efter slutförd revision enligt BRL överensstämmer i stort med 10

kap. 10 och 11 §§ ABL (se 3 kap. 11 och 12 §§ BRL).

8.1.4 Försäkringsrörelselagen

Bestämmelser om revisorer i försäkringsbolag finns i 10 kap. FRL. Reglerna

överensstämmer i huvudsak med de bestämmelser som gäller för allmänna

aktiebolag.

 Regler om revisors tystnadsplikt och uppgiftsskyldighet finns i 10 kap. 14 §

FRL. Paragrafen överensstämmer i stort med motsvarande bestämmelse i ABL och

BRL. Om tystnadsplikten åsidosätts kan revisorn ådra sig ansvar enligt 16 kap. 2

§ FRL.

 Bestämmelserna om uppgiftsskyldighet i revisionsberättelsen överensstämmer med

motsvarande bestämmelser i ABL och BRL. Revisor skall sålunda anmärka särskilt

angivna förhållanden men har också möjlighet att i revisionsberättelsen anteckna

de upplysningar som han önskar meddela aktieägarna resp. delägarna, de

delegerade och garanterna.

 På motsvarande sätt som i ABL och BRL finns en bestämmelse om skriftliga

erinringar (10 kap. 12 § FRL).

8.1.5 Lagen om understödsföreningar

Bestämmelser om revision i understödsföreningar finns dels i lagen om

understödsföreningar (31 och 32 §§), dels i lagen (1951:308) om ekonomiska

föreningar (45 §, 46 § 1 och 2 mom. samt 49-51 §§). I förhållande till ABL, BRL

och FRL är antalet bestämmelser som rör revisorer få.

 Någon uttrycklig bestämmelse som reglerar revisors tystnadsplikt finns inte.

För den som är godkänd eller auktoriserad revisor gäller dock den tidigare

nämnda bestämmelsen om tystnadsplikt i 18 § lagen om revisorer.

 Reglerna om uppgiftsskyldighet i revisionsberättelsen överensstämmer, vad

gäller lagreglering och terminologi, i väsentliga avseenden med dem som finns i

ABL, BRL och FRL.

 66

8.1.6 Hypoteksinstitut

Bestämmelser om revision för Stadshypotekskassan finns i lagen om Konungariket

Sveriges stadshypotekskassa och i förordningen (1992:1124) med reglemente för

Konungariket Sveriges stadshypotekskassa.

 För revisorer i kassan saknas uttryckliga regler om tystnadsplikt och om vilka

uttalanden revisor skall göra under eller efter slutförd revision. Den nämnda

bestämmelsen om tystnadsplikt i 18 § revisorslagen gäller dock.

 För Sveriges allmänna hypoteksbank gäller lagen om Sveriges allmänna

hypoteksbank och förordningen (1994:1535) med reglemente för Sveriges allmänna

hypoteksbank.

 Även för hypoteksbanken saknas uttryckliga regler om revisors tystnadsplikt

och vilka uttalanden revisor skall göra under eller efter slutförd revision.

Även här gäller dock bestämmelserna om tystnadsplikt för revisorer i 18 §

revisorslagen.

 För Svenska skeppshypotekskassan gäller lagen om Svenska skeppshypotekskassan.

 Inte heller i lagen om Svenska skeppshypotekskassan finns någon bestämmelse om

tystnadsplikt. För revisor som är godkänd eller auktoriserad gäller dock

bestämmelsen i 18 § revisorslagen om tystnadsplikt.

 Revisionsberättelsen skall enligt 28 § lagen om Svenska skeppshypotekskassan

innehålla en redogörelse för omfattningen och resultatet av revisorernas

granskning samt ett uttalande om anmärkning finns med avseende på

förvaltningsberättelsen, de i denna upptagna resultat- och balansräkningarna,

styrelsens bokföring eller inventering av de under dess förvaltning stående

tillgångarna eller i övrigt beträffande styrelsens förvaltning. Om det finns

anledning till anmärkning skall detta anges i revisionsberättelsen. Revisorerna

skall också i berättelsen meddela de erinringar som de anser påkallade.

Begreppet erinringar tycks här motsvara vad som i ABL m.fl. lagar benämns

upplysningar. De förhållanden som skall anmärkas är dock inte av samma

omfattning som i bl.a. ABL.

8.2 Överväganden och förslag

8.2.1 Allmänt

Regeringens förslag: I fråga om rapporteringsplikt för revisorer i finansiella

företag skall direktivets (artikel 5) miniminivå genomföras i svensk

lagstiftning.

 Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningens

förslag går dock i några fall utöver direktivets miniminivå.

 Remissinstanserna: Inte någon remissinstans har haft invändningar mot att

endast direktivets miniminivå genomförs. Föreningen auktoriserade revisorer

(FAR), Svenska revisorssamfundet (SRS), Sveriges Advokatsamfund,

Förskringsförbundet och Stadshypotek har understrukit det lämpliga i att

direktivets miniminivå strikt införlivas i svensk lagstiftning.

 Skälen för regeringens förslag: Som nämnts utreds för närvarande revisorernas

roll i företagen på olika håll. I det följande lämnas en mycket kortfattad

redogörelse för dessa utredningar.

 Aktiebolagskommittén har lagt fram förslag till ändringar i ABL i

delbetänkandet Aktiebolagets organisation (SOU 1995:44). Förslaget innebär bl.a.

ändringar i kapitlet om revision och särskild granskning i ABL (10 kap.).

Förslaget bereds för närvarande inom regeringskansliet. Regeringen kommer

emellertid inte att inom den närmaste tiden lägga fram någon proposition i

ämnet.

 Beträffande frågan om anmälan om misstanke om brott anför kommittén bl.a.

följande. Det framstår idag som motiverat att ålägga revisorer i samtliga

aktiebolag skyldighet att underrätta åklagare om brott som de upptäcker under

sin granskning. För att underrättelseskyldighet skall uppstå bör det krävas att

brottet är av den art att det enligt gällande rätt skall anmärkas i

revisionsberättelsen. Skyldigheten skall endast avse misstanke om brott som

begåtts av styrelseledamot eller verkställande direktör och det anmärkta

förhållandet skall ha vållat väsentlig skada eller innebära fara för sådan

skada. För att underrättelseskyldighet skall föreligga är det tillräckligt att

revisorn har anledning anta att brott har begåtts.

 Konkurrensverket har i remissyttrande över nu nämnt delbetänkande föreslagit

att revisorerna skall åläggas skyldighet att till verket rapportera

klientföretags överträdelser av konkurrenslagen.

 I betaltjänstutredningens slutbetänkande Betaltjänster (SOU 1995:69) föreslås

utökade skyldigheter och viss tillkommande rapporteringsplikt för revisorer i

företag som utför betaltjänster. Beredningen av förslaget har efter

remissbehandling påbörjats inom regeringskansliet.

 För banker, kreditmarknadsbolag, försäkringsbolag, understödsföreningar,

värdepappersbolag, fondbolag m.fl. finansiella företag finns bestämmelser om av

Finansinspektionen förordnade revisorer. Dessa revisorer skall tillsammans med

de revisorer som valts på bolagsstämman eller motsvarande delta i revisionen.

Finansinspektionen har i en promemoria föreslagit att systemet reformeras. I den

föreslår inspektionen bl.a. att den lagstadgade revisionsplikten i institut som

står under inspektionens tillsyn på visst sätt skall utvidgas så att de av

bolagsstämman valda revisorerna skall vara skyldiga att dels utföra de

revisionsinsatser som initierats av inspektionen, dels till inspektionen

rapportera vissa iakttagelser. Banklagskommittén har fått i uppdrag att överväga

om Finansinspektionens förslag bör medföra lagändringar. Kommittén avser att

behandla denna fråga i ett senare skede av utredningsarbetet.

 Inom kommissionen pågår för närvarande jämförande studier av

revisorslagstiftningen inom EU. Arbetet syftar till att undanröja sådana

olikheter i den nationella lagstiftningen som utgör hinder mot en inre marknad

för revisionstjänster. Studien väntas resultera i en grönbok under första

halvåret 1996.

 Som nämnts innebär den i BCCI-direktivet stadgade rapporteringsplikten till

tillsynsmyndigheten en delvis ny och aktivare revisorsroll. Även nu nämnda

utredningar och förslag berör i högsta grad revisorns uppgifter och ansvar i

företagen. Enligt regeringens mening är det lämpligt att dessa föreslagna

ändringar - så långt möjligt - bereds i ett sammanhang.

 Den del av BCCI-direktivet som berör revisorns rapporteringsskyldighet är

tvingande för medlemsländerna, dvs. direktivföreskrifterna skall genomföras i

den svenska lagstiftningen senast den 18 juli 1996. Det finns dock möjlighet att

gå utöver den miniminivå som direktivet lägger fast. Med hänsyn till vad som

nyss sagts om pågående beredning av de olika förslagen som rör revisorns roll i

företagen bör, som FAR, Revisorssamfundet, Advokatsamfundet,

Försäkringsförbundet och Stadshypotek särskilt hävdat, nu endast direktivets

miniminivå genomföras i denna del.

8.2.2 Rapporteringsskyldighet i finansiella företag

Regeringens förslag: Bestämmelser om rapporteringsskyldighet till

Finansinspektionen skall införas för revisorer i banker, kreditmarknadsbolag,

försäkringsbolag, understödsföreningar, värdepappersbolag, fondbolag och

hypoteksinstitut.

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Inte någon remissinstans har haft erinringar mot förslaget.

 Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 5 i BCCI-direktivet skall

bestämmelserna om rapporteringsskyldighet för revisorer föras in i första

banksamordningsdirektivet (77/780/EEG) som artikel 12 a, i tredje

skadeförsäkringsdirektivet (92/49/EEG) som artikel 16 a, i tredje livförsäk-

ringsdirektivet (92/96/EEG) som artikel 15 a, i investeringstjänstedirektivet

(93/22/EEG) som artikel 25 a och i UCITS-direktivet (85/611/EEG) som artikel 50

a.

 EG:s banksamordningsdirektiv avser i huvudsak kreditinstitut enligt en

definition som finns i första banksamordningsdirektivet. Med kreditinstitut

avses där ett företag vars verksamhet består i att från allmänheten ta emot

insättningar och andra återbetalningspliktiga medel och att bevilja kredit för

egen räkning. I ingressen till direktivet förtydligas att definitionen omfattar

företag som tar emot medel från allmänheten, antingen genom insättningar eller i

annan form, såsom fortlöpande utgivning av obligationer eller andra jämförbara

värdepapper. Definitionen träffar såväl banker och kreditmarknadsbolag som

finansierar sig på den allmänna marknaden som värdepappersbolag som tar emot

medel på konto.

 Även hypoteksinstituten faller in under definitionen av kreditinstitut i

första banksamordningsdirektivet. En särskild fråga är om regler om rapporte-

ringsskyldighet för revisorer bör införas för dessa institut. Som nämnts i

avsnitt 8.1.7 finns i Sverige tre hypoteksinstitut som tidigare reglerades

särskilt; Stadshypotek, Landshypotek och Skeppshypotek.

 Institutens framtida organisation har under en längre tid varit föremål för

utredning. En ombildning av Stadshypotek ägde rum per den 1 januari 1993 (se

lagen (1992:700) om ombildning av stadshypoteksinstitutionen och lagen

(1992:701) om Konungariket Sveriges stadshypotekskassa). Ombildningen gick till

på det sättet att stadshypotekskassa och stadshypoteksföreningarna fusionerades,

varefter rörelsen överfördes till ett av kassan helägt aktiebolag (numera

kreditmarknadsbolag, Stadshypotek AB). Efter ombildningen förvaltar kassan

obligationsskulden och reverser utställda av Stadshypotek AB. Under en över-

gångstid, fram till utgången av 1994, skulle kassan ha rätt att bedriva upp-

låning. Numera har denna rätt utvidgats till en rätt att fram till den 31 juli

1997 låna upp medel genom utgivande av obligationer i obligationslån som har

lagts upp före utgången av 1994.

 En ombildning av Landshypotek ägde rum per den 1 januari 1995 (se lagen

(1994:758) om ombildning av landshypoteksinstitutionen och lagen (1994:759) om

Sveriges allmänna hypoteksbank). Ombildningen gick till så att

landshypoteksföreningarna ombildades till en ekonomisk förening. Denna förening

bildade sedan ett kreditmarknadsbolag, Landshypotek AB, som skall driva

verksamheten. Hypoteksbanken överlät sin rörelse, utom obligationsskulden och

övriga lån, till Landshypotek AB. Banken fick av bolaget reverser och andra

skuldförbindelser. Hypoteksbanken svarar fram till den 1 juli 1997 för den

nyupplåning som behövs för utlåning i kreditmarknadsbolagets rörelse.

 Såväl Stadshypotek AB som Landshypotek AB kommer att omfattas av

bestämmelserna om rapporteringsskyldighet för revisorer i kreditmarknadsbolag.

Stadshypotekskassan svarar för nyupplåning av medel genom att ge ut obligationer

enligt redan före år 1995 upplagda emissionsprogram. Hypoteksbanken svarar för

nyupplåning av de medel som behövs för utlåning i Landshypotek AB:s rörelse.

Såväl Stadshypotekskassan som Hypoteksbanken är därmed kreditinstitut. Regler om

rapporteringsskyldighet för revisorer i dessa institut bör således införas.

 Skeppshypotekskassan är i ordets vanliga bemärkelse ett kreditinstitut. Från

första banksamordningsdirektivets tillämpningsområde har undantagits bl.a. vissa

angivna kreditinstitut i olika medlemsstater. Genom det svenska

anslutningsfördraget har införts ett tillägg till artikel 2.2 i första

banksamordningsdirektivet som innebär att direktivet inte är tillämpligt på

Skeppshypotekskassan. Eftersom BCCI-direktivet endast ändrar redan befintliga

direktiv innehåller det inte någon hänvisning till undantagsbestämmelsen i

artikel 2.2. Den ändring av första banksamordningsdirektivet som BCCI-direktivet

stadgar gäller således inte Skeppshypotekskassan. Det är emellertid

ändamålsenligt att revisorer i Skeppshypotekskassan omfattas av motsvarande

regler om rapporteringsskyldighet som nu föreslås för övriga finansiella

företag. Sådana regler bör därför införas.

 Bestämmelser om rapporteringsplikt för revisorer i kreditinstitut skall

sålunda införas i de författningar som reglerar banker, kreditmarknadsbolag,

Stadshypotekskassan, Hypoteksbanken och Skeppshypotekskassan. Bestämmelser om

revision i banker finns i 3 kap. bankrörelselagen (se avsnitt 8.1.4). Det är

lämpligt att en bestämmelse om rapporteringsskyldighet för revisorer i banker

tas in i detta kapitel. Revisionsfrågor för kreditmarknadsbolag regleras i

aktiebolagslagen. De särregler som nu är aktuella bör dock föras in i

kreditmarknadsbolagslagen. Bestämmelser om rapporteringsskyldighet för revisorer

i stadshypotekskassan, hypoteksbanken och skeppshypotek bör införas i den resp.

lag som reglerar deras verksamhet.

 EG:s tredje skade- resp. livförsäkringsdirektiv gäller för sådan verksamhet

som bedrivs av försäkringsaktiebolag, ömsesidiga försäkringsbolag och under-

stödsföreningar. Försäkringsaktiebolag och ömsesidiga försäkringsbolag regleras

i försäkringsrörelselagen. Verksamhet som bedrivs av understödsföreningar

regleras främst i lagen om understödsföreningar. Denna lag innehåller dock flera

hänvisningar till 1951 års lag lagen om ekonomiska föreningar. Nyss nämnda för-

säkringsdirektiv har - med undantag för understödsföreningar - genomförts i

svensk lagstiftning.

 Försäkringsrörelselagen innehåller såväl rörelseregler som associations-

rättsliga regler för försäkringsaktiebolag och ömsesidiga försäkringsbolag.

Bestämmelser om rapporteringsskyldighet för revisorer i dessa bolag bör därför

införas i försäkringsrörelselagen.

 En understödsförening är en förening för inbördes bistånd med uppgift att

lämna sjukhjälp, begravningshjälp, pension eller liknande understöd åt sina

medlemmar eller dess anhöriga. Föreningarna bedriver försäkringsverksamhet och

de är i princip uppbyggda som ekonomiska föreningar. En understödsförening kan

meddela pensionsförsäkring, kapitalförsäkring eller sjukförsäkring. Bestämmelser

om revision i understödsföreningar finns dels i lagen om understödsföreningar,

dels i 1951 års lag om ekonomiska föreningar. Som nämnts har lagen om

understödsföreningar ännu inte ändrats så att den uppfyller EG-direktivens krav.

Regeringen avser dock att tillsätta en utredning som skall få i uppdrag att

överväga bl.a. på vilket sätt lagen bör harmoniseras med EG-rätten. Någon

anledning att invänta utredningens resultat på denna punkt föreligger inte.

Bestämmelser om rapporteringsskyldighet för revisorer i understödsföreningar bör

därför nu tas in i lagen om understödsföreningar.

 Värdepappersrörelse regleras i lagen om värdepappersrörelse som saknar regler

om revision. Revisionsfrågor för värdepappersbolag regleras i aktiebolagslagen.

De särregler som nu blir aktuella bör tas in i lagen (1991:981) om

värdepappersrörelse.

 Rapporteringsskyldighet skall åläggas revisorer i fondbolag. Frågan är om

rapporteringsskyldighet även bör åläggas revisorer i förvaringsinstitut. Bank

eller annat kreditinstitut kan vara förvaringsinstitut. I förarbetena (prop.

1989/90:153) till lagen (1990:1114) om värdepappersfonder framgår att begreppet

kreditinstitut har en mer vidsträckt betydelse än den som följer av EG:s

definition. Där hänvisas bl.a. till vad som avses med kreditinstitut enligt

lagen (1988:1385) om Sveriges riksbank och den numera upphävda lagen (1974:922)

om kreditpolitiska medel. Någon exakt angivelse av vilka institut som skulle

kunna komma ifråga anges inte; ett förvaringsinstitut måste dock stå under

Finansinspektionens tillsyn.

 Vad som nu sagts innebär att ett företag som inte kommer att omfattas av de

föreslagna bestämmelserna om rapporteringsskyldighet i BRL m.fl. lagar skulle

kunna komma ifråga som förvaringsinstitut. I praktiken förefaller det dock

ytterst osannolikt att ett sådant institut skulle utses som förvaringsinstitut.

Det finns därför inte skäl att införa särskilda regler om

rapporteringsskyldighet för revisorer i förvaringsinstitut.

 Revisionsfrågor för fondbolagen regleras i aktiebolagslagen. De särregler som

nu blir aktuella bör tas in i lagen om värdepappersfonder.

8.2.3 Rapporteringsskyldighetens närmare innehåll

Regeringens förslag: Om revisorn vid fullgörande av sitt uppdrag i det

finansiella företaget får kännedom om förhållanden som

 1. kan utgöra en väsentlig överträdelse av de författningar som reglerar

finansiella företags verksamhet,

 2. kan påverka det finansiella företagets fortsatta drift negativt, eller

 3. kan leda till att revisorn avstyrker att balansräkningen eller

resultaträkningen fastställs eller till anmärkning,

 skall revisorn omgående rapportera detta till Finansinspektionen.

 Utredningens förslag: En revisor i ett finansiellt företag skall vara skyldig

att omgående till Finansinspektionen rapportera sådana förhållanden rörande

företaget som revisorn får kännedom om när han fullgör sitt revisionsuppdrag i

företaget och som kan antas

 1. negativt påverka företagets fortsatta drift,

 2. utgöra en inte oväsentlig överträdelse av de författningar som reglerar

företagets verksamhet, eller

 3. leda till vägran att tillstyrka fastställande av årsredovisningen eller

anmärkning eller erinran.

 Remissinstanserna: Föreningen auktoriserade revisorer (FAR), Svenska

revisorsamfundet (SRS), och Sveriges Advokatsamfund har anfört att

rapporteringsskyldigheten endast bör omfatta sådan information som typiskt sett

är att hänföra till revisorsuppdrag avseende finansiella företag.

Fondhandlareföreningen har anfört att uppgiftsskyldigheten endast bör omfatta

sådant som revisorer inhämtar vid fullgörandet av revisionsuppdraget.

Beträffande utredningens förslag till punkt 1 har Stadshypotek föreslagit att

den - för att betona allvaret i den tänkta situationen - i stället skall lyda

"ägnat att äventyra bolagets fortsatta drift". Rekvisitet i utredningens förslag

till punkt 2 bör enligt FAR, Försäkringsförbundet, Advokatsamfundet och Sveriges

allmänna hypoteksbank vara "påtaglig" eller "väsentlig". Vad gäller utredningens

förslag till punkt 3 har Försäkringsförbundet och FAR särskilt påtalat att ett

inkluderande av erinran utgör ett avsteg från principen om genomförande av

direktivets miniminivå. Bankföreningen har i allmänna ordalag framfört det

viktiga i att rapporteringsskyldigheten begränsas till förhållanden av allvarlig

art. Hovrätten för västra Sverige har pekat på att utredningen utan motivering i

vissa fall frångått principen om genomförande av direktivets miniminivå.

 Skälen för regeringens förslag: Enligt direktivet skall varje auktoriserad

person i ett finansiellt företag som utför ett i artikel 51 i direktiv

78/660/EEG, artikel 37 i direktiv 83/349/EEG eller i artikel 31 i direktiv

85/611/EEG angivet uppdrag eller annat uppdrag föreskrivet i lag åläggas

rapporteringsskyldighet. Skyldigheten att rapportera omfattar därigenom både

stämmovalda revisorer, sådana revisorer som utsetts med stöd av bestämmelse i

bolagsordningen, s.k. minoritets- och medrevisorer samt av Finansinspektionen

förordnade revisorer. Även granskare omfattas. Däremot omfattas av naturliga

skäl inte revisorer som tjänstgör inom företagets internrevision.

 Av direktivet framgår att rapporteringsskyldigheten avser "...alla uppgifter

eller beslut rörande detta företag som han har fått kännedom om vid utförandet

av sitt uppdrag...". Det är alltså omfattningen av revisorns uppdrag som utgör

avgränsningen för plikten att rapportera. Gränsdragningen för vad som ingår i

revisionsuppdraget är emellertid inte helt klar. Följande kan dock sägas.

 Det är möjligt att revisorn kan få information om det reviderade företaget på

annat sätt än vid fullgörande av sitt revisorsuppdrag. Det kan exempelvis gälla

sådan information som han fått del av vid fullgörande av konsultuppdrag åt det

reviderade företaget eller vid fullgörande av revisorsuppdrag och konsultuppdrag

i ett annat företag. Frågan är om sådan information skall medföra

rapporteringsskyldighet.

 Eftersom det är revisionsuppdragets omfattning som skall vara utgångspunkten i

denna prövning blir den avgörande frågan, enligt regeringens mening, huruvida

revisorn använder, eller anser sig kunna använda, informationen vid fullgörande

av sitt uppdrag. Styrande för denna bedömning är i sin tur det regelverk som

vägleder revisorernas arbete. När det gäller information som revisorn får del av

genom revision i andra företag är han på grund av tystnadsplikten i regel

förhindrad att använda denna vid fullgörande av sitt uppdrag i det finansiella

företaget. Kommer informationen däremot via ett konsultuppdrag i det finansiella

företaget bör den kunna användas i revisionsuppdraget i samma företag.

 När det gäller uppgifter som revisor får del av genom uppdrag (inklusive

konsultuppdrag) i moderföretag eller dotterföretag eller företag som har en

likartad förbindelse med det finansiella företaget skall revisorn inte göra

någon prövning av om uppgifterna skall användas i det finansiella företaget.

Förhållanden rörande det finansiella företaget som framkommer i ett sådant

företag medför i stället direkt rapporteringsskyldighet om förutsättningarna i

övrigt är uppfyllda.

 Rapporteringsskyldigheten omfattar enligt direktivet "alla uppgifter eller

beslut....som är ägnade att

 - utgöra en påtaglig överträdelse av lagar, förordningar eller bestämmelser

som reglerar villkoren för auktorisation eller som särskilt reglerar bedrivandet

av finansiella företags verksamhet,

 - påverka det finansiella företagets fortsatta drift, eller

 - leda till vägran att godkänna räkenskaperna eller till att reservationer

framställs,..."

 Enligt första strecksatsen i direktivet omfattar alltså

rapporteringsskyldigheten uppgifter eller beslut som är ägnade att ".... utgöra

en påtaglig överträdelse av lagar, förordningar...". I den svenska versionen av

Rådets Förklaringar som skall föras in i Rådets protokoll (15 maj 1995) sägs att

"Rådet och kommissionen påpekar att med "väsentlig överträdelse" avses alla

överträdelser av innehållet i lagar och bestämmelser som inte är rent formella".

Användandet av "påtaglig" resp. "väsentlig" beror enbart på olikheter i

översättningen till svenska och någon innehållsmässig skillnad är inte avsedd.

Den engelska versionen använder uttrycket "constitute a material breach". Som

FAR påpekar i sitt remissvar är uttrycket "materiality" centralt i den

internationella doktrinen inom redovisnings- och revisionsområdena. Använt som

regelbrott avser det att beskriva en överträdelse som gäller regeln i sak; i

motsats till formella överträdelser. Överträdelsen skall även vara av en sådan

omfattning att den kan få beaktansvärda konsekvenser. Samtliga författningar

utfärdade av riksdag, regering, eller med bemyndigande från dem, av t.ex.

Finansinspektionen, omfattas.

 Enligt den andra strecksatsen i direktivet skall revisorerna rapportera

förhållanden som är ägnade att "...påverka det finansiella företagets fortsatta

drift...". Ordvalet skulle kunna tolkas som om alla händelser som på något sätt

påverkar det finansiella företaget i framtiden skall medföra

rapporteringsskyldighet. Bestämmelsen skall dock läsas tillsammans med punkten

15 i ingressen till direktivet där det stadgas att rapporteringsskyldigheten

omfattar "....förhållanden som riskerar att allvarligt påverka ett finansiellt

företags finansiella ställning eller dess organisation av administration och

redovisning".

 Enligt tredje strecksatsen i direktivet skall rapporteringsskyldighet införas

för förhållanden som kan antas "leda till vägran att godkänna räkenskaperna".

Med begreppet räkenskaper avses i Sverige normalt verifikationshantering,

löpande bokföring, bokslut, arkivering av räkenskapsmaterial samt intern

kontroll. Revisor har enligt svensk rätt inte möjlighet att godkänna eller

underkänna räkenskaperna. Revisor skall däremot uttala sig angående

fastställandet av balansräkningen och resultaträkningen samt angånde det i

förvaltningsberättelsen framställda förslaget till dispositioner beträffande

bolagets vinst eller förlust. Även fastställelse av koncernbalans- och

koncernresultaträkning skall innefattas. Det är lämpligt att knyta

rapporteringsskyldigheten till detta uttalande om årsredovisningen.

 De uttalande som revisor i övrigt gör under eller efter slutförd revision kan

som nämnts indelas i anmärkningar, erinringar, påpekanden och upplysningar.

 Anmärkningar skall tas in i revisionsberättelsen och riktar sig till

aktieägarna och allmänheten. Enligt 10 kap. 10 § tredje och fjärde styckena kan

anmärkning komma ifråga endast i vissa angivna fall, nämligen när styrelse eller

verkställande direktör kan bli skadeståndsskyldiga, när de överträtt

aktiebolagslagen eller bolagsordningen eller när bolaget inte har redovisat

skatter och avgifter.

 Erinringar enligt 11 § skall vara skriftliga och överlämnas till styrelsen.

Erinringar behöver inte ges offentlighet. Det finns inga begränsningar för vilka

fall erinringar kan framställas. De skall emellertid vara av sådan beskaffenhet

att de inte bör bringas till aktieägarnas kännedom på grund av att de är mindre

betydelsefulla eller berör affärshemligheter eller dylikt.

 Påpekanden brukar det kallas när en revisor muntligt eller skriftligt till

bolagsledningen framför kritik och iakttagelser som är av mindre allvarligt slag

än erinringar.

 Upplysningar behandlas i 10 § tredje stycket sista meningen. Upplysningar

skall tas in i revisionsberättelsen och riktar sig alltså till aktieägare och

allmänheten.

 Enligt den tredje strecksatsen i direktivet skall rapporteringsskyldighet

också införas för förhållanden som är ägnade att leda till "att reservationer

framställs". Reservationer är inget i svensk rätt vedertaget uttryck. För att

avgöra vilka av ovan nämnda situationer som skall omfattas av

rapporteringsskyldighet bör därför en tolkning av uttrycket göras. Det är

självklart att förhållanden som är ägnade att leda till anmärkning skall

föranleda rapport. Mer tveksamt är det med förhållanden som kan antas leda till

erinran. Vissa av dessa förhållanden är bagatellartade medan andra kan vara av

allvarlig karaktär. Skälet till att revisorn väljer att inte offentliggöra

sådana allvarliga förhållanden kan vara att de riskerar att skada företaget; en

avvägning som inte är tillåten när det gäller anmärkningar.

 Erinringar har ett mycket brett tillämpningsområde. Att låta denna grupp av

uttalanden omfattas av rapporteringsskyldighet kan därför ge upphov till

betydande tillämpningssvårigheter. Redan av detta skäl kan det starkt

ifrågasättas om denna form av uttalanden bör omfattas.

 Till detta kommer att någon lagfäst motsvarighet till erinringar inte

förekommer i de övriga medlemsländerna. Avsikten vid fastställande av

rapporteringsskyldighetens gränser i direktivet torde således inte ha varit att

inkludera ett så vitt begrepp som erinringar. Som FAR och Försäkringsförbundet

särskilt påtalat innebär således ett inkluderande av erinran ett avsteg från

principen om genomförande av direktivets miniminivå. Sammanfattningsvis anser

regeringen således att erinringar skall undantas från rapporteringsplikten.

 Både påpekanden och upplysningar enligt 10 § tredje stycket sista meningen,

har en karaktär av frivilligt informationslämnande som inte lämpar sig att lägga

till grund för rapporteringsskyldighet. När det gäller upplysningar enligt andra

stycket sista meningen är syftet med dess att så fullständig information som

möjligt skall lämnas. Denna uppgiftsskyldighet för revisorer kan inte anses

falla under begreppet reservationer i direktivet och skall alltså undantas från

rapporteringsskyldigheten.

 Det kan uppstå svårigheter för revisorn vid tillämpningen av dessa regler om

rapporteringsskyldighet. I det följande ges vissa anvisningar om när

rapporteringsskyldighet kan föreligga.

 Rapporteringsskyldighet enligt första punkten (förhållanden som kan utgöra en

väsentlig överträdelse av de författningar som reglerar det finansiella

företagets verksamhet) omfattar i första hand bestämmelser som reglerar

institutens risktagande (främst rörelseregler för olika finansiella företag).

Att märka är att endast författningar inkluderas och att överträdelser av

Finansinspektionens allmänna råd inte omfattas av rapporteringsplikt.

Överträdelser av rörelseregler bör regelmässigt medföra rapporteringsskyldighet.

 Bestämmelsen tar främst sikte på överträdelser av de centrala lagarna och

föreskrifterna för de finansiella företagen. Rapporteringsskyldigheten bör dock

även omfatta vissa bestämmelser med ett generellt tillämpningsområde men som

speciellt berör de finansiella företagen, t.ex. vissa grövre förmögenhetsbrott.

 Rapporteringsplikt enligt andra punkten (förhållanden som kan påverka det

finansiella företagets fortsatta drift negativt) kan röra både en enskild affär

och mer generella förhållanden. När det gäller enskilda affärer kan de avse både

kreditförluster och andra förluster, exempelvis till följd av valuta- eller

derivataffärer. Det behöver inte vara konstaterade förluster utan det är

tillräckligt att det finns en påtaglig risk för förluster. Rapporteringsplikt

skall endast föreligga om den enskilda affären innebär risk för förlust av

betydande belopp, beräknat i förhållande till företagets storlek. Att märka är

att endast förluster som i väsentlig mån påverkar företagets fortsatta drift

skall rapporteras. Det innebär att händelser som - förenklat uttryckt - påverkar

företagets resultat snarare än ställning inte nödvändigtvis behöver rapporteras.

 Beträffande generella förhållanden är det främst fråga om att rapportera

brister i system, rutiner och instruktioner. Det kan vara fråga om att styrelsen

ändrat de interna instruktionerna för ett företag så att det medför ökade

risker. Beträffande bristande rutiner kan som exempel nämnas att

tradingfunktionen inte är skild från kontrollfunktionen i någon del av

företaget. Även här gäller som förutsättning för att rapporteringsplikt skall

föreligga att förhållandet mer påtagligt skall riskera att allvarligt påverka

företagets ekonomiska ställning och förmåga att i rätt tid infria företagets

ekonomiska åtaganden. Gemensamt för rapporteringsplikten enligt andra punkten

bör vara att bagatellartade omständigheter inte skall omfattas; det förhållande

som bör föranleda rapport skall vara av väsentlig karaktär.

 När det slutligen gäller tredje punkten (förhållanden som kan leda att

revisorn avstyrker att balansräkningen eller resultaträkningen fastställs eller

till anmärkning) kan hänvisas till revisionslitteraturen där frågan är rikligt

kommenterad.

 Enligt direktivtexten skall rapportering ske "omgående". Begreppet ger uttryck

för att en revisor är skyldig att utan onödig tidsutdräkt rapportera

förhållanden som han har upptäckt.

 Enligt artikel 5.2 i direktivet utgör uppgift som revisorer lämnar i god tro

till de behöriga myndigheterna inte en överträdelse av någon tystnadsplikt

föreskriven i avtal, lag eller annan bestämmelse, och medför inte något som

helst ansvar för revisorerna. Denna bestämmelse kan anses uppfylld redan genom

nu föreslagen bestämmelse om rapporteringsskyldighet. En i författning stadgad

upplysningsskyldighet kan nämligen inte medföra att fullgörandet av denna

skyldighet leder till ansvar för överträdelse av någon tystnadsplikt.

 Skyldighet att rapportera kan inte heller inskränkas genom avtal mellan

företaget och revisorn. Ett korrekt fullgörande av rapporteringsskyldigheten kan

inte heller leda till någon på avtal grundad sanktion.

 För tydlighetens skull bör dock i den paragraf som reglerar revisors

tystnadsplikt i respektive lag tas in en erinran om nu föreslagen rapporte-

ringsskyldighet.

 Som nämnts föreskriver direktivet att lämnande av uppgifter i god tro inte

skall medföra några sanktioner. Avgörande för frågan om det varit berättigat att

rapportera ett visst förhållande blir bestämmelsen om rapporteringsskyldighet (3

kap. 8 a § BRL och motsvarande bestämmelser i övriga lagar).

 För en revisor är det naturligtvis av största vikt att i ett enskilt fall

kunna avgöra om rapporteringsskyldighet föreligger eller inte. Vid en sådan

bedömning skall han i första hand pröva om de faktiska förhållandena som kan

föranleda rapporteringsskyldighet föreligger. Det bör vara klarlagt att så är

fallet. Härefter har revisorn att pröva om sakförhållandena är sådana att de

medför rapporteringsskyldighet enligt de olika rekvisit för vilka nyss

redogjorts.

8.2.4 Sanktioner

Regeringens bedömning: Regeringen föreslår inte någon sanktion för revisorer som

underlåter att fullgöra sin rapporteringsskyldighet.

 Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Inte någon remissinstans har haft invändningar mot

förslaget.

 Skälen för regeringens bedömning: Som nämnts i avsnitt 8.2.1 föreligger en rad

utredningar och förslag som berör revisorns roll i företagen. Där konstateras

också att det är lämpligt att dessa förslag - så långt möjligt - bereds i ett

sammanhang och att endast BCCI-direktivets minimiregler nu bör genomföras.

Direktivet föreskriver inte någon sanktion för revisorer som underlåter att

fullgöra sin rapporteringsskyldighet. I enlighet med principen om att genomföra

direktivets miniminivå föreslår regeringen inte nu att någon sådan sanktion

införs.

 Om en revisor underlåter att fullgöra sin rapporteringsskyldighet blir det i

första hand aktuellt med disciplinära påföljder enligt 22 § lagen om revisorer.

Även sanktioner som föreskrivs i revisorsorganisationernas stadgar kan bli

aktuella. Dessutom kan skadeståndsskyldighet - och i sällsynta fall

straffrättsligt ansvar - komma ifråga.

 67

8.2.5 Koncerndefinitionen och direktivet

Regeringens förslag: Revisorn har en motsvarande rapporteringsskyldighet, om han

får kännedom om förhållanden beträffande det finansiella företaget vid

fullgörande av uppdrag som han har i det finansiella företagets moderföretag

eller dotterföretag eller ett företag som har en likartad förbindelse med det

finansiella företaget.

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Inte någon remissinstans har haft invändningar mot

förslaget.

 Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 5 i BCCI-direktivet avser den

rapporteringsskyldighet som åläggs en revisor förhållanden som revisorn får

kännedom om vid fullgörandet av sitt uppdrag i ett visst företag. Dessutom skall

revisorn rapportera förhållanden som han får reda på genom uppdrag "i ett

företag som har nära förbindelser härrörande från kontroll över" företaget.

Kontroll definieras i artikel 2.1 b som "innebärande förbindelse mellan ett

moderföretag och ett dotterföretag i alla de fall som omfattas av artklarna 1.1

och 1.2 i sjunde bolagsdirektivet (83/349/EEG), eller en likartad förbindelse

mellan någon fysisk och juridisk person och ett företag.

Koncernförhållanden

EG-rätten innehåller inte någon allmän bolagsrättslig koncerndefinition. I det

sjunde bolagsdirektivet (artikel 1.1 och 1.2) - till vilket således hänvisning

görs i BCCI-direktivet - anges emellertid ett antal situationer då ett företag

skall anses vara skyldigt att upprätta s.k. sammanställd redovisning och

sammanställt årsbokslut, dvs. vad som i svensk rätt motsvarar

koncernredovisningen. Dessa bestämmelser har i de flesta medlemsländer lagts

till grund för en ändrad koncerndefinition. Så även i Sverige; dock endast i den

omfattning som föreskrifterna är tvingande för medlemsstaterna (se prop.

1995/96:10). Även andra medlemsländer har infört en ny koncerndefinition som

inte omfattar samtliga föreskrifter i artikel 1.1 och 1.2 i det sjunde

bolagsdirektivet.

 Frågan är om BCCI-direktivets hänvisning till det sjunde bolagsdirektivet

avser alla situationer som räknas upp i detta eller endast de situationer som

omfattas av tvingande föreskrifter. Direktivets ordalydelse, "i alla de fall som

omfattas av artiklarna 1.1 och 1.2", talar närmast för det första alternativet.

En sådan tolkning skulle emellertid ge upphov till betydande

tillämpningssvårigheter i de länder som inte har infört denna mer omfattande

koncerndefinition i sin lagstiftning. Det finns utöver ordalydelsen inte heller

något som tyder på att denna mer långtgående tolkning - som i viss mån strider

mot systematiken direktiven emellan - är avsedd. Regeringen anser därför att

det inte föreligger någon skyldighet att tillämpa BCCI-direktivet på ett

strängare sätt än vad som följer av det sjunde bolagsdirektivet. Den nya

koncerndefinitionen skall således bli gällande även på nu aktuella förhållanden.

Likartade förbindelser

Den nya koncerndefinitionen inkluderar inte vad som i artikel 2.1 b i BCCI-

direktivet sägs vara en "likartad förbindelse mellan någon fysisk eller juridisk

person och ett företag". Frågan är vad som kan anses utgöra en likartad

förbindelse. Någon ledning för tolkningen ges inte i ingressen till direktivet.

 Ett exempel på likartade förbindelser är s.k. oäkta koncerner, dvs. företag

som inte står i sådant samband med varandra att de utgör en koncern i lagens

mening men som bl.a. har en gemensam eller i huvudsak gemensam företagsledning.

Sådana "koncerner" träffas inte av koncerndefinitionen. Enligt lagen (1995:1559)

om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag kan emellertid

Finansinspektionen föreskriva att bestämmelserna om koncernredovisning skall

kunna tillämpas på en grupp av företag som inte utgör en koncern enligt

koncernbestämmelserna men som har en gemensam eller i huvudsak gemensam ledning.

9 Ikraftträdande och övergångsfrågor

De föreslagna ändringarna föreslås träda i kraft den 1 juli 1996.

 Ändringarna innebär bl.a. en skärpning av de krav som ställs på ägare till

större innehav av aktier och andelar i finansiella företag samt att det införs

bestämmelser som syftar till förstärkt tillsyn över finansiella företag som

ingår i en grupp. Det införs också uttryckliga bestämmelser om krav på

lämplighet för dem som ingår i ledningen för ett finansiellt företag.

 Det är inte nödvändigt att uppställa några särskilda övergångsbestämmelser.

Anledning finns dock att anmärka följande.

 Bestämmelsen i 7 kap. 11 § första stycket BRL och motsvarande föreskrifter i

andra lagar - som innebär en skärpning av kravet på lämplighet hos den som skall

ges tillstånd till förvärv av ett kvalificerat innehav - bör tillämpas även när

ansökningen om förvärvstillstånd har gjorts före ikraftträdandet. Den nya

lydelsen bör tillämpas också i fall då förvärvet har skett före ikraftträdandet.

 Vad som sägs i 7 kap. 14 § första stycket BRL i förslaget och motsvarande

bestämmelser i andra lagar om befogenhet för Finansinspektionen att ingripa mot

en ägare till ett kvalificerat innehav på grund av att han allvarligt misskött

sig bör tillämpas även ifråga om misskötsamhet som har ägt rum före

ikraftträdandet. Det automatiska förbudet att rösta enligt andra stycket i samma

paragraf och motsvarande föreskrifter i andra lagar, i fall då ett förvärv har

skett i strid med inspektionens beslut, bör också vara tillämpligt på förvärv

som har ägt rum före ikraftträdandet.

 Ändringarna innebär vidare att revisorer i finansiella företag åläggs en viss

rapporteringsplikt. För dessa revisorer bör även förhållanden som inträffat

under den första delen av det räkenskapsår som påbörjades den 1 januari eller

senare under innevarande år omfattas av skyldigheten att rapportera.

10 Begränsning av skyldighet att informera om

placeringsriktlinjer

Regeringens förslag: Skyldigheten för generalagent att informera om upprättade

riktlinjer för placering av medel som används för skuldtäckning begränsas till

vad som gäller enligt försäkringsrörelselagen (1982:713).

 Skälen för regeringens förslag: I propositionen om Genomförande av EG:s tredje

skade- respektive tredje livförsäkringsdirektiv (prop. 1994/95:184) föreslogs

att försäkringsbolagen vid placering av medel i tillgångar som skall användas

för täckning av de s.k. försäkringstekniska skulderna skall välja tillgångar med

beaktande av bolagets försäkringsåtaganden och sprida riskerna på lämpligt sätt.

Genom två nya bestämmelser i 7 kap. 10 g § försäkringsrörelselagen (1982:713)

och 14 § lagen(1950:272) om rätt för utländska försäkringsföretag att driva

försäkringsrörelse i Sverige föreslogs vidare att bolagen skall upprätta

riktlinjer för sådan placering och informera livförsäkringstagare och den som

avser att teckna en livförsäkring i bolaget om det huvudsakliga innehållet i

riktlinjerna. Regeringen eller Finansinspektionen föreslogs bli bemyndigade att

föreskriva hur informationen skall lämnas och vad den skall innehålla.

 Vid behandlingen av ärendet i riksdagen föreslog Näringsutskott (bet.

1994/95:NU24 s. 21 och 125) en inskränkning i informationsskyldigheten i

försäkringsrörelselagen som innebär att skyldighet att informera inte föreligger

om det med hänsyn till försäkringens särskilda beskaffenhet saknas anledning

till sådan information. Som exempel på försäkringar som inte borde omfattas av

informationsskyldigheten nämndes försäkringar som gäller endast för dödsfall och

antingen meddelas för en tid av längst fem år eller där premien är beräknad och

bestämd för längst fem år i taget. Dessa försäkringar innehåller inget spar-

moment. Enligt utskottet borde regeringen eller Finansinspektionen bemyndigas

att meddela föreskrifter i fråga om begränsningarnas omfattning. Riksdagen

beslutade i enlighet med utskottets förslag (rskr. 1994/95:392).

 Någon motsvarande begränsning gjordes emellertid inte i lagen om rätt för

utländska försäkringsföretag att driva försäkringsrörelse i Sverige.

 Regeringen anser att även bestämmelserna om informationsskyldighet i lagen om

rätt för utländska försäkringsföretag att driva försäkringsrörelse i Sverige bör

utformas så att de överensstämmer med motsvarande regler i

försäkringsrörelselagen. Den föreslagna ändringen föreslås träda i kraft den 1

juli 1996.

11 Behovet av översyn av

kreditmarknadsbolagslagen

Regeringens förslag: Övergångsreglerna till lagen om kreditmarknadsbolag ändras

så att den som den 1 januari 1994 drev finansieringsverksamhet som inte fordrade

tillstånd enligt 1988 års finansbolagslag får fortsätta med verksamheten till

den 31 december 1996.

 Skälen för regeringens förslag: Fram till slutet av 1980-talet reglerades

olika kategorier av finansieringsföretag av olika lagar. Detta var till stor del

en konsekvens av institutens särdrag vad gäller associationsform,

kapitalanskaffning och specialdestinerad utlåning. På kreditmarknaden verkade

banker, finansbolag, kreditaktiebolag och hypoteksinstitut.

 Finansbolagens verksamhet blev föremål för en särskild reglering genom lagen

(1980:2) om finansbolag. Genom denna lag infördes offentlig tillsyn över

finansbolag som var bankägda eller hade tillgångar med ett nettovärde om minst

tio miljoner kronor. Några kvalitativa krav på de företag som omfattades av

lagen uppställdes inte. Det föreskrevs dock bl.a. att företagen skulle vara

aktiebolag och att de fick låna upp medel motsvarande högst tjugo gånger det

egna kapitalet. I lagen stadgades också att bolagsordningarna skulle godkännas

av dåvarande Bankinspektionen.

 Genom 1988 års finansbolagslag (SFS 1988:606) infördes krav på auktorisation

för finansbolag med tillgångar som översteg 50 miljoner kronor.

Finansieringsverksamhet som riktade sig mot konsument skulle dock alltid kräva

tillstånd. För auktorisation krävdes bl.a. ett aktiekapital om fem miljoner

kronor och att vissa kvalitativa krav var uppfyllda.

 Kreditaktiebolagen hade, enligt lagen (1963:76) om kreditaktiebolag, till

ändamål att driva lånerörelse och emittera obligationer eller andra

fordringsbevis för allmän omsättning. Lagen var en ramlag - varje

kreditaktiebolags specialisering och dess rörelseregler reglerades i

bolagsordningen som regeringen skulle godkänna. I bolagsordningarna fanns även

regler beträffande upp- och utlåningsverksamhet såsom att lån skulle ges mot

betryggande säkerhet, matchningsbestämmelser och upplåningstak. För

bostadsinstituten gällde som huvudregel att säkerhet skulle utgöras av panträtt

i fast egendom eller tomträtt eller av säkerhet i bostadsrätt.

 Finansbolagen fick år 1991 rätt att finansiera sig genom upplåning, dvs. genom

att ge ut obligationer och andra fordringsrätter som är avsedda för allmän

omsättning. I förarbetena till lagen (1992:1610) om kreditmarknadsbolag, som

trädde i kraft den 1 januari 1994, konstaterades att avskaffandet av

begränsningsregeln för finansbolag att ge ut löpande skuldebrev innebar att det

inte förelåg några formella skillnader mellan de båda företagsformerna

(finansbolag och kreditaktiebolag) och att detta talade för införandet av en

gemensam lagstiftning (prop. 1992/93:89 s. 149). Ett annat skäl som anfördes var

att ett antal EG-direktiv som reglerade kreditinstitut skulle införlivas i

svensk rätt i samband med EES-avtalet. Det kunde konstateras att såväl kredit-

aktiebolagen som flertalet finansbolag föll under EG:s definition av

kreditinstitut. För att åstadkomma större systematik i det finansiella

regelverket ansågs det därför lämpligt att så långt möjligt försöka samla de

svenska reglerna i en gemensam lag.

 Sammanfattningsvis har reformeringen och moderniseringen av den svenska

lagstiftningen bl.a. inneburit att huvuddelen av reglerna för

finansieringsföretag utanför banksystemet har inordnats i en gemensam lag, lagen

om kreditmarknadsbolag, oberoende av vad instituten ger krediter till,

exempelvis konsumtion, bostäder, näringsliv eller kommuner. Lagen innehåller

rörelseregler som gäller för de verksamheter som traditionellt har bedrivits av

finansbolag och kreditaktiebolag, inkl. bostadsinstitut.

 Kreditmarknadsbolagslagen innehåller således enhetliga regler för de

kreditföretag som tidigare omfattades av lagen (1988:606) om finansbolag eller

lagen (1963:76) om kreditaktiebolag. Genom lagen genomfördes EG:s första och

andra banksamordningsdirektiv (77/780/EEG resp. 89/646/EEG). Syftet med dessa

direktiv är att samordna lagar och andra författningar som reglerar rätten att

starta och driva kreditinstitut. Direktiven är sammantagna betydelsefulla,

eftersom det är genom dessa den inre marknaden för bank- och annan kredit-

verksamhet har etablerats. Kreditinstitut har alltså numera rätt att driva

verksamhet inom hela EES-området med stöd av sin hemlandsauktorisation, vare sig

det sker genom etablering av en filial eller genom att tjänster tillhandahålls

direkt över gränserna. Genom direktiven har också principen om hemlandstillsyn

genomförts.

 Med kreditinstitut avses, enligt EG:s första banksamordningsdirektiv, ett

företag som bedriver verksamhet som består i att ta emot insättningar eller

andra återbetalbara medel från allmänheten och att bevilja krediter för egen

räkning. För dessa företag, som alltså lånar upp medel från allmänheten för sin

verksamhet, gäller bl.a. att det bundna egna kapitalet måste uppgå till minst

fem miljoner ecu när verksamheten påbörjas. Ett lägsta startkapital om en miljon

ecu kan tillåtas i vissa fall.

 Direktivets definition av kreditinstitut skiljer sig från vad som enligt lagen

om kreditmarknadsbolag utgör ett s.k. kreditmarknadsbolag. Ett sådant bolag är

enligt nämnda lag ett företag som fått tillstånd att bedriva

finansieringsverksamhet. Med finansieringsverksamhet i lagens mening avses

näringsverksamhet vars ändamål är att lämna kredit, ställa garanti för kredit,

förmedla kredit till konsumenter eller medverka till finansiering genom att

förvärva fordringar eller upplåta lös egendom till nyttjande. På vilket sätt

denna verksamhet finansieras saknar betydelse i fråga om kravet på tillstånd.

Inte heller skiljer sig rörelsereglerna åt beroende på om företaget lånar medel

från allmänheten eller ej. Den svenska regleringen har alltså ett vidare

tillämpningsområde än vad som krävs enligt EG:s banksamordningsdirektiv.

 I lagen om kreditmarknadsbolag har angivits vissa fall när

finansieringsverksamhet inte omfattas av lagens tillämpningsområde.

 Enligt 1 kap. 3 § första stycket 1 krävs inte tillstånd om finansierings-

verksamheten bedrivs av statlig eller kommunal myndighet. Att tillståndspliktig

verksamhet inte föreligger vid s.k. handelskrediter framgår av punkterna 2 och

3. I punkt 4 undantas finansieringsverksamhet i företag som tillgodoser

finansieringsbehov inom en grupp näringsidkare med intressegemenskap, förutsatt

att finansieringen av verksamheten inte sker med medel som lånats upp från

allmänheten. Vidare framgår av punkt 5 att normal likviditetsförvaltning inte

omfattas av tillståndsplikten såvida denna inte har ett självständigt syfte vid

sidan av företagets huvudsakliga verksamhet. I punkterna 6 och 7 undantas

pantbanksverksamhet och verksamhet som står under Finansinspektionens tillsyn.

Vidare undantas i punkt 8, som infördes genom lagstiftning den 1 juli 1994,

sådan finansieringsverksamhet som drivs av de regionala utvecklingsbolagen, dvs.

ALMI Företagspartner AB. Verksamheten i dessa bolag - som ägs av ett moderbolag

som i sin tur i sin helhet ägs av staten - består i att stödja små och

medelstora företag genom att tillhandahålla information, rådgivning och

finansiering av projekt med hög risk. Någon tillståndsplikt har alltså inte

ansetts påkallad i fråga om bolag som svarar för denna typ av uppgifter i

statlig regi. Genom ytterligare ny lagstiftning som trädde i kraft den 1 januari

1996 undantas i punkt 9 även sådan finansieringsverksamhet som bedrivs av vissa

mindre sparlåneföreningar.

 I olika sammanhang har kritik riktats mot kreditmarknadsbolagslagens

utformning. Kritiken har, från något varierande utgångspunkter, koncentrerats på

att lagens tillämpningsområde gjorts onödigt brett. Kritikerna pekar ofta på att

EG:s banksamordningsdirektiv reglerar verksamhet som förenar upplåning från

allmänheten med kreditgivning, dvs. verksamhet som drivs av kreditinstitut,

medan den svenska lagen lägger fast motsvarande regler för företag som driver

finansieringsverksamhet oberoende av hur verksamheten finansieras.

 Svenska Riskkapitalföreningen har föreslagit åtgärder som enligt föreningen

syftar till att underlätta riskkapitalförsörjningen. Föreningen önskar dels att

riskkapitalbolag som inte för sin verksamhet lånar upp medel från allmänheten

skall undantas från tillståndskravet enligt kreditmarknadsbolagslagen, dels att

företag vars totala kreditgivning inte överstiger en viss nivå inte skall

omfattas av kravet på tillstånd.

 Finansbolagens förening har framfört synpunkter som, sammanfattade och något

förenklade, kan kategoriseras som ett önskemål om att finansieringsföretag som

inte lånar medel av allmänheten inte skall omfattas av kreditmarknadsbolagslagen

utan av annan, mindre ingripande lagstiftning.

 Företagarnas Riksorganisation har i en inlaga som hänvisar till en promemoria

upprättad av Andrejs Buschewitz begärt dels att en övergångsregel som möjliggör

för vissa företag att fortsätta driva finansieringsverksamhet till den 30 juni

1996 förlängs (mer om övergångsregeln nedan), dels att avgränsningen för

tillståndspliktig finansieringsverksamhet ses över med särskild inriktning på

att tillåta en fri sektor för verksamhet som inte riktar sig mot konsumenter och

där medel för verksamheten inte heller anskaffas från allmänheten.

 Nyss har den förhållandevis omfattande katalogen över verksamheter som inte

ansetts behöva vara tillståndspliktiga presenterats. Till vad som angetts i det

avsnittet kan följande läggas.

 Till lagen om kreditmarknadsbolag fogades vissa övergångsbestämmelser. Av

dessa följer, såvitt nu är av intresse, att den som när lagen trädde i kraft den

1 januari 1994 drev finansieringsverksamhet som inte fordrade tillstånd enligt

1988 års finansbolagslag (bl.a. företag vars balansomslutning inte översteg 50

miljoner kronor och som inte riktade sin verksamhet till konsumenter) fick

fortsätta med verksamheten viss tid. Denna övergångstid har senare förlängts

till den 30 juni 1996 (bet. 1994/95:NU29, rskr. 1994/95:446). I betänkandet

uttalade utskottet, efter att ha noterat att definitionen av kreditinstitut i

EG:s banksamordningsdirektiv och av kreditmarknadsbolag i lagen om sådana

företag inte stämmer överens, bl.a. att det kan "finnas skäl att ändra området

för tillståndspliktig finansieringsverksamhet i Sverige eller modifiera reglerna

för vissa slag av sådan verksamhet". Utskottet utgick från att "de

skyddsintressen som förekommer i olika typer av finansiell verksamhet därvid

särskilt kommer att beaktas".

 Finansieringsföretag - bl.a. kreditmarknadsbolag - har en central uppgift i

det finansiella systemet. De driver en från allmän synpunkt viktig verksamhet.

Att finansieringsverksamhet bedrivs på ett tillfredsställande sätt är av stor

betydelse för kreditförsörjningen, och därmed kapitalförsörjningen, i samhället.

Störningar inom denna samhällssektor kan också indirekt äventyra stabiliteten i

betalningssystemet. Dessutom är det viktigt för konsumenterna att

kreditverksamheten sköts på ett oklanderligt sätt.

 Det finns alltså starka skäl att upprätthålla en lämpligt avvägd reglering av

finansieringsverksamhet.

 Frågan är emellertid om dessa skäl gäller all finansieringsverksamhet. En

utgångspunkt vid all näringsrättslig regelgivning bör vara att regelverket inte

får vara så betungande att det mot bakgrund av de centrala skyddsmotiven i

onödan inskränker verksamheten. Det innebär att regler om tillstånd för

finansieringsverksamhet, och om rörelsens bedrivande, bör finnas bara om det är

särskilt motiverat av att ett påtagligt samhällsintresse behöver skyddas. Graden

av och inriktningen på en reglering kan också vara olika beroende på om

verksamheten finansieras genom lån från allmänheten eller på annat sätt, resp.

om den riktar sig till företag eller till konsumenter.

 Mot denna bakgrund - och med tanke på den redan existerande, något otympliga

undantagskatalogen - är det motiverat att se över kreditmarknadsbolagslagen. Vid

en sådan översyn bör det avgöras dels vilka slags verksamheter som bör inordnas

under EG:s regelverk för kreditinstitut med de nationellt betingade tillägg som

det finns anledning att göra, dels hur en reglering för andra slags verksamheter

- om någon alls - bör utformas. Detta fordrar en analys med utgångspunkt från

ett brett perspektiv. Banklagskommittén (Fi 1995:09), som inledde sitt arbete

under sommaren 1995, skall enligt sina direktiv (dir. 1995:86) bl.a. behandla de

rörelseregler som gäller för banker och andra kreditinstitut. För att kunna

föreslå en ändamålsenlig reglering måste kommittén studera och ta ställning till

vilka verksamheter reglerna skall tillämpas på. Det innebär att kommittén bl.a.

har att pröva om finansieringsverksamhet som inte finansieras genom upplåning

från allmänheten skall falla under det regelverk som följer bl.a. av EG:s

banksamordningsdirektiv. Kommittén skall enligt sina direktiv slutföra sitt

arbete vid utgången av år 1996. Med hänsyn till de ingående överväganden som

skall göras kan en ny lagstiftning, grundad på kommitténs förslag, knappast

träda i kraft före årsskiftet 1998/1999.

 Med tanke på de genomgripande överväganden om kreditmarknadsbolagslagens

tillämpningsområde som snart förestår bör behovet av att foga ytterligare

undantag till den redan långa lista som finns i 1 kap. 3 §

kreditmarknadsbolagslagen prövas kritiskt. Det är nämligen inte självklart att,

även om ett mer eller mindre framträdande behov av undantag kan identifieras,

Banklagskommitténs förslag bör föregripas.

 I en promemoria upprättad inom Finansdepartementet och Näringsdepartementet

som remitteras inom kort kommer att föreslås att vissa riskkapitalbolag och

vissa stiftelser skall undantas från kreditmarknadsbolagslagens

tillämpningsområde. Regeringen avser att snarast återkomma till riksdagen med

förslag i dessa delar. Men det finns även andra som driver

finansieringsverksamhet som har ett befogat intresse av att motsvarande fråga

övervägs.

 Det har framskymtat att vissa kreditmarknadsbolag som ingår i koncerner med

annan huvudsaklig verksamhet uppfattar kreditmarknadsbolagslagens regelverk som

hindrande. Det är inte ovanligt att ett sådant kreditmarknadsbolag huvudsakligen

bedriver sådan finansieringsverksamhet som i sig är undantagen enligt 1 kap.

3 § 3 kreditmarknadsbolagslagen (dvs. lämnar krediter i samband med avsättning

av tjänster som erbjuds eller varor som framställs eller säljs av annat företag

i samma koncern, m.m.), men att det därutöver som komplement också lämnar

krediter för andra ändamål. Vanligen finansierar sådana kreditmarknadsbolag inte

verksamheten genom att låna av allmänheten. Ett inte sällan förekommande problem

är att de exponeringar det ur koncernens perspektiv är rimligt att bolaget har

mot andra företag inom samma koncern kommer i konflikt med reglerna i lagen

(1994:2004) om kapitaltäckning och stora exponeringar för kreditinstitut och

värdepappersbolag. Detta tvingar, har det hävdats, i sin tur fram att

verksamheten organiseras i flera bolag på ett ekonomiskt ineffektivt sätt.

 Den nu behandlade frågan anknyter till bedömningen av om det är lämpligt att

ordna in finansieringsföretag som inte lånar av allmänheten under samma regler

som sådana företag som är kreditinstitut i EG-direktivens mening. Även om

förhållandena uppfattas som besvärande av vissa bolag bör dock inte

Banklagskommitténs överväganden föregripas.

 Det finns ett stort antal bolag som tillhörde den s.k. frikretsen, dvs. var

undantagna från tillståndskrav enligt 1988 års finansbolagslag, som driver

verksamhet med stöd av den tidigare berörda övergångsregeln. Dessa bolag har att

senast den 30 juni 1996 ansöka om tillstånd enligt kreditmarknadsbolagslagen.

Bolagen skall alltså från denna tidpunkt uppfylla de krav som lagen ställer, låt

vara att de med stöd av en annan övergångsbestämmelse inte behöver ha en

kapitalbas av den storlek som lagen enligt huvudregeln kräver. Det var just

sådana företag som förlängningen av övergångsregeln tog sikte på. Det rör sig

bl.a. om företag som, utan att låna medel av allmänheten, driver finansierings-

verksamhet i form av factoring eller leasing i förhållandevis liten skala. Trots

företagens litenhet kan de utgöra viktiga affärspartners till framför allt små

och medelstora företag. De är också ofta lokalt förankrade. Dessa mindre

finansieringsföretags verksamhet torde ha positiva effekter på sysselsättningen

och bidrar till en god service för det lokala näringslivet. Det är därför

väsentligt från samhällssynpunkt att deras verksamhet inte hindras om det inte

är påkallat av starka skyddsintressen.

 Det har framkommit att många små finansieringsföretag inte uppfyller de krav

som ställs enligt kreditmarknadsbolagslagen och enligt Finansinspektionens

allmänna råd ens med hänsyn tagen till att de kan dra fördel av övergångsregeln

om lägre kapitalbas. Dessutom är den sist nämnda övergångsregeln konstruerad så

att den gynnsamma behandlingen upphör i samband med ägarskiften. Det innebär

t.ex. att vid ett generationsskifte i ett sådant företag kapitalbasen måste

höjas till den i kreditmarknadsbolagslagen angivna nivån, dvs. motsvarande en

eller fem miljoner ecu beroende på företagets omslutning.

 Det finns därför skäl att pröva om de skyddsintressen som föranleder de regler

som finns i kreditmarknadsbolagslagen kräver att finansieringsföretag av de slag

som nu berörts omfattas. Även denna fråga bör behandlas av Banklagskommittén.

 Sammanfattningsvis kan det konstateras att det finns flera anledningar att se

över reglerna om finansieringsverksamhet. Den omprövningen, som naturligen

faller under det uppdrag Banklagskommittén har, bör genomföras utan att det får

genomgripande konsekvenser för vissa företag som ännu inte kommit att föras in

under kreditmarknadsbolagslagens regler och utan att arbetet måste påskyndas i

sådan grad att tid för allsidig belysning inte ges. I den nyss nämnda

promemorian kommer att föreslås att punkten 5 i övergångsreglerna bör ändras så

att den där angivna tiden bestäms till den 31 december 1998. Den i promemorian

föreslagna lagändringen kan träda i kraft först den 1 januari 1997. Enligt

regeringens uppfattning bör därför övergångsregeln ändras redan innan det

kommande regeringsförslaget kan läggas fram. Regeringen föreslår därför här att

regeln förlängs från den 30 juni till den 31 december 1996. Regeringen väljer

att inskränka förslaget på detta sätt eftersom det är önskvärt att den

inriktning som föreslås i promemorian, med en avsevärd förlängning av

övergångstiden, bör beslutas först efter remissbehandling av förslaget.

12 Ekonomiska konsekvenser

För Finansinspektionen torde förslagen innebära en endast måttlig arbetsökning.

Ägarprövningen kommer visserligen att ske från i viss mån nya utgångspunkter,

men den borde inte i någon påtaglig utsträckning bli mer resurskrävande. Detta

inte minst eftersom vissa inslag i det nya regelverket snarare underlättar

inspektionens uppgift. I fråga om ledningsprövningen tillkommer formellt sett

ett nytt ärendeslag. Enligt regeringens uppfattning bör emellertid inte

arbetsbördan bli särskilt mycket tyngre eftersom uppgiften att pröva ledningens

lämplighet redan vilar på myndigheten. Vad slutligen beträffar förslaget om

revisorers rapporteringsplikt kan det tänkas att inspektionens arbete i själva

verket underlättas. Sammantaget finns det inte skäl att utgå från att förslagen

motiverar att ökade resurser ställs till inspektionens förfogande. I stället

ämnar regeringen närmare analysera ambitionsnivå och resursbehov för tillsynen

över de finansiella företagen i samband med prövningen av den fördjupade

anslagsframställningen för perioden 1997-1999 som inspektionen nyligen gett in

till regeringen.

 De allmänna domstolarna åläggs en ny uppgift, nämligen att efter begäran av

Finansinspektionen pröva om en förvaltare av aktier tillhöriga ägare som

förbjudits att rösta för dem skall utses. Risken för att den uppgiften skall bli

betungande är inte stor. Domstolen skall ju inte pröva om ägaren är olämplig att

rösta - om den saken beslutar Finansinspektionen och dess beslut överklagas till

regeringen - utan enbart ta ställning till om det finns särskilda behov av att

någon kan rösta för aktierna på en stämma samt avgöra vilka personer som skall

utses till förvaltare. Till detta kommer att möjligheten att utse en förvaltare

är ett ingripande som kommer ifråga i sista hand. Det torde trots allt inte bli

vanligt att en ägare underkänns och när så sker kan man utgå från att ägaren

normalt medverkar till att lösa situationen genom att aktierna säljs. Regeringen

gör därför bedömningen - och har därvid beaktat att tingsrätt i något fall kan

komma att fastställa en förvaltares ersättning - att ytterligare resurser till

domstolsväsendet inte behöver skjutas till.

 68

13 Författningskommentar

13.1 Förslaget till lag om ändring i bankrörelselagen

(1987:617)

1 kap.

1 §

I paragrafen har tillkommit ett nytt stycke. I fjärde stycket anges att det för

varje bank skall finnas ett huvudkontor i Sverige. Bestämmelsen som har fått sin

lydelse enligt Lagrådets förslag behandlas i avsnitt 6.

3 §

I paragrafen har i två nya avslutande stycken införts en definition av nära

förbindelser . Denna definition som fått sin lydelse enligt förslag från

Lagrådet ligger till grund för nu föreslagna bestämmelser som skall förhindra

att en bank ingår i en svåröverskådlig sådan företagsgrupp (se avsnitt 5.4.4).

 Om banken kommer att ha sådana nära förbindelser med någon annan får oktroj

beviljas och bolagsordningen stadfästas för ett bankaktiebolag endast om

förbindelser inte hindrar en effektiv tillsyn av banken (2 kap. 3 § 5 st. BAL -

för medlemsbanker gäller motsvarande, se 2 kap. 2 § 6 st. lagen om

medlemsbanker). Dessa förutsättningar skall gälla även vid tillstånd till

förvärv av ett kvalificerat innehav av aktier eller andelar (se 7 kap. 11 §

2 st.). Om nära förbindelser som föreligger mellan en bank och någon annan

hindrar en effektiv tillsyn av banken, får Finansinspektionen förelägga

innehavare av aktier eller andelar som medför att förbindelserna är nära att

avyttra så stor del av aktierna eller andelarna att så inte längre är fallet.

Finansinspektionen får även besluta att ägaren inte får företräda aktierna eller

andelarna vid stämma (se 7 kap. 14 b §). Om en banks utökade

underrättelseskyldighet till Finansinspektionen i dessa fall finns en

bestämmelse i 7 kap. 13 § 2 st.

3 kap.

3 §

Ett till revisor utsett bolag måste utpeka en huvudansvarig för revisionen.

Bestämmelserna om jäv och om revisors rätt och skyldighet att närvara vid

bolagsstämma tillämpas på den huvudansvarige. Även den föreslagna

rapporteringsskyldigheten enligt 3 kap. 8 a § BRL skall åläggas den

huvudansvarige.

8 a §

Paragrafen som utformats i enlighet med Lagrådets förslag är ny och innehåller

bestämmelser om revisors rapporteringsskyldighet till Finansinspektionen.

Bestämmelsen behandlas i avsnitt 8.2.2 och 8.2.3. Den föreslagna bestämmelsen

omfattar stämmovalda revisorer, sådana revisorer som utsetts med stöd av

bestämmelse i bolagsordningen, medrevisorer enligt 3 kap. 2 § BRL och av

Finansinspektionen förordnade revisorer. Även granskare omfattas (se

författningskommentaren till 3 kap. 15 § 3 st.).

 Direktivet anger att revisorernas uppgiftsskyldighet avser alla uppgifter

eller beslut rörande det finansiella företaget. Ordet förhållanden som

används i lagtexten är avsett att ha samma innebörd.

 Rapporteringsskyldigheten gäller förhållanden som revisorn får kännedom om när

han fullgör sitt uppdrag i banken. Vilka förhållanden som närmare avses

behandlas utförligt i avsnitt 8.2.3.

 Enligt första punkten åläggs revisor att rapportera väsentliga överträdelser

av alla de författningar som reglerar bankers verksamhet. Användandet av ordet

författningar innebär att samtliga bestämmelser utfärdade av regering och

riksdag - eller med bemyndigande från dessa, t.ex. av Finansinspektionen -

omfattas av denna bestämmelse, se avsnitt 8.2.3.

 Andra punkten. Den andra strecksatsen i direktivet talar om att revisorerna

skall rapportera förhållanden som är ägnade att påverka det finansiella

företagets fortsatta drift . Den rapporteringsskyldighet som åläggs revisor

genom denna bestämmelse går utöver vad han är skyldig att upplysa om i

revisionsberättelsen eftersom en revisor normalt inte uttalar sig om bankens

fortsatta drift. Vilka förhållanden som är avsedda att rapporteras behandlas

utförligare i avsnitt 8.2.3.

 Enligt tredje punkten knyts rapporteringsskyldigheten till det uttalande som

revisor skall göra om den balans- och resultaträkning som ingår i

årsredovisningen samt till de fall som skall föranleda anmärkning. Även denna

bestämmelse behandlas i avsnitt 8.2.3.

 Rapporteringsplikten skall fullgöras omgående . Begreppet innebär en

skyldighet för revisorn att utan onödig tidsutdräkt rapportera förhållanden som

han har upptäckt.

 I andra stycket utvidgas rapporteringsskyldigheten till att avse även

förhållanden som den som är revisor såväl i banken som i bankens moder- eller

dotterföretag, eller i företag som har en likartad förbindelse med banken, får

reda på vid fullgörandet av uppdrag i nu nämnda företag. Även vid sådana uppdrag

gäller således begränsningen att det endast är förhållanden rörande banken som

revisorn får reda på vid fullgörandet av dessa uppdrag som han skall rapportera.

Koncernbegreppet och begreppet likartade förbindelser behandlas i avsnitt 8.2.5.

14 §

Paragrafen innehåller bestämmelser om revisorers tystnadsplikt. I paragrafen

införs ett nytt stycke med en erinran om att det finns en bestämmelse om

revisors rapporteringsskyldighet i 8 a §.

15 §

Granskares uppgift är att granska bankens förvaltning och räkenskaper under viss

förfluten tid och att undersöka vissa åtgärder eller förhållanden i banken.

Särskild granskning utförs vanligen efter påståenden om missförhållanden. Det är

därför troligt att en sådan granskning oftare än en ordinarie revision leder

fram till att sådana förhållanden som avses i 8 a § upptäcks. Detta är i sig ett

skäl att ålägga särskild granskare rapporteringsskyldighet enligt 8 a §. Att

beakta är vidare den tidsvinst som normalt kan uppnås genom att granskare

rapporterar direkt till Finansinspektionen.

7 kap.

10 §

Paragrafen har fått sin lydelse enligt Lagrådets förslag. I ett nytt andra

stycke anges som huvudregel att tillstånd till ett kvalificerat innehav skall ha

meddelats före förvärvet. Om förvärvet har gjorts genom universalfång, krävs

tillstånd av Finansinspektionen för att förvärvaren skall få behålla de erhållna

aktierna eller andelarna. Förvärvaren skall ansöka om tillstånd till ett sådant

förvärv inom sex månader efter det att han erhållit dem.

13 §

Bestämmelsen reglerar en banks underrättelseskyldighet till Finansinspektionen

avsende förvärv och avyttring av kvalificerade innehav. Det kan emellertid

föreligga nära förbindelser även i andra fall. I ett nytt andra stycke har

därför intagits en bestämmelse som reglerar de andra situationer då en bank får

kännedom om att nära förbindelser har uppkommit mellan banken och någon annan.

Även i dessa fall skall en bank snarast anmäla förhållandet till inspektionen.

13 a §

Ägarprövningen när det gäller juridiska personer avser ställföreträdare för den

juridiska personen. Efter det att en juridisk person har fått tillstånd till

förvärv av ett kvalificerat innehav kan företagets ledning ändras. För att

Finansinspektionen skall kunna pröva frågan om lämplighet hos dessa nya personer

i ledningen för företaget, skall det åligga företaget att snarast anmäla

förändringar av ledningen till inspektionen. Denna nya paragraf innehåller en

sådan bestämmelse.

14 §

Bestämmelsen som har fått sin lydelse enligt Lagrådets förslag behandlar

Finansinspektionens möjligheter att ingripa mot ägare till kvalificerade

innehav. I första stycket stadgas att Finansinspektionen får besluta att ägaren

vid stämma inte får företräda fler aktier eller andelar än som motsvarar ett

innehav som inte är kvalificerat, om ägaren utövar eller kan antas komma att

utöva sitt inflytande på ett sätt som motverkar en sund utveckling av bankens

verksamhet. Vad som sägs om att ägaren utövar sitt inflytande på ett visst

sätt innefattar även det fallet att ägaren har utövat sitt inflytande på sådant

sätt, även om han inte handlar så just vid tidpunkten för ingripandet. Denna

bestämmelse kompletteras med en regel av innebörd att motsvarande gäller vid

visad allvarlig misskötsamhet (i den sistnämnda delen, se

författningskommentaren till 7 kap. 11 §, avsnitt 13.14).

 I andra stycket föreskrivs att om en kvalificerad innehavare har underlåtit

att ansöka om tillstånd, får Finansinspektionen besluta att ägaren vid stämma

inte får företräda aktierna eller andelarna till den del innehavet omfattas av

tillståndsplikt. Enligt tredje stycket gäller motsvarande röstförbud med

automatik om någon i strid med ett beslut av inspektionen har ett kvalificerat

innehav av aktier eller andelar.

 Enligt fjärde stycket får Finansinspektionen förelägga en ägare av ett

kvalificerat innehav att avyttra så stor del av sina aktier eller andelar att

innehavet härefter inte uppgår till det procenttal för vilket tillstånd saknas.

14 a §

Paragrafen som är ny innehåller regler om utseende av förvaltare med uppdrag att

företräda sådana aktier eller andelar som enligt 7 kap. 14 § inte får företrädas

av ägaren. Bestämmelsen har fått sin lydelse enligt förslag från Lagrådet. Det

är Finansinspektionen som får begära att tingsrätten förordnar en förvaltare.

Ett sådant förordnande skall göras endast om det föreligger ett särskilt behov

av en förvaltare. I avsnitt 5.4.2 ges exempel på när behov av förvaltare kan

föreligga.

 En förvaltare har rätt till skäligt ersättning för arbete och utlägg.

Ersättningen skall betalas av ägaren till aktierna, dvs. den som ägde aktierna

då förbudet att rösta meddelades av Finansinspektionen eller inträdde på grund

av lag. Om förvaltaren och ägaren inte är ense i kostnadsfrågan kan ersättningen

komma att fastställas av domstolen. Ersättningen skall förskotteras av banken om

förvaltaren begär det.

14 b §

Denna paragraf reglerar en situation när det har uppkommit nära förbindelser

mellan en bank och någon annan och dessa förbindelser hindrar en effektiv

tillsyn av banken. I ett sådant fall får Finansinspektionen förelägga ägaren

till de aktier eller andelar som medför att förbindelserna är nära att avyttra

så stor del av aktierna eller andelarna att så inte längre är fallet.

Inspektionen får även komplettera detta beslut med ett beslut om att ägaren inte

får rösta på stämma för dessa aktier eller andelar. När ett sådant röstförbud

föreligger får inspektionen - om det finns särskilda skäl - förordna en

förvaltare att företräda aktierna eller andelarna (se författningskommentaren

till 7 kap. 14 a §).

16 §

I paragrafen, som innehåller förutsättningar för återkallelse av bankoktroj, har

införts en ny punkt 8. Denna bestämmelse avser ingripande mot ledningen för en

bank. Lämplighetskravet på en banks ledning anges uttryckligen i 2 kap. 3 § BAL,

2 kap. 2 § lagen om medlemsbanker och i 2 kap. 3 § sparbankslagen. Om någon, som

ingår i bankens styrelse (här omfattas såväl suppleanter för styrelseledamöter

som verkställande direktörer och suppleanter för dem) finns kvar i styrelsen en

viss tid efter det att Finansinspektionen anmärkt på att styrelseledamoten inte

uppfyller lämplighetskraven, får inspektionen besluta om återkallelse av oktroj.

Detta förutsatt att ledamoten finns kvar i styrelsen när inspektionen beslutar i

saken.

13.2 Förslaget till lag om ändring i bankaktiebolagslagen

(1987:618)

2 kap.

3 §

Paragrafen som har fått sin lydelse enligt Lagrådets förslag reglerar

oktrojprövningen. I tredje och fjärde stycket införs samma tre krav på en

kvalificerad ägare som i 7 kap. 11 § första stycket BRL (se författnings-

kommentaren till den bestämmelsen).

 I en ny punkt 3 i tredje stycket anges lämlighetskraven på en banks ledning.

De personer som omfattas av prövningen är styrelseledamöter. Det bör

uppmärksammas att det i denna krets ingår såväl suppleanter för

styrelseledamöter som verkställande direktörer och suppleanter för dem, se

7 kap. 4 §. Närmare om vad som krävs av bankledningen framgår av avsnitt 5.4.3.

I femte stycket anges också att om det föreligger nära förbindelser (se 1 kap. 3

§ BRL och författningskommentaren till denna bestämmelse) mellan banken och

någon annan, får oktroj inte beviljas om gruppens organisationsstruktur hindrar

en effektiv tillsyn av banken.

11 §

I paragrafen som har fått sin lydelse efter förslag från Lagrådet har införts

ett nytt andra stycke som reglerar det fall att ett kvalificerat innehav av

aktier i en nybildad bank senare kommer att ägas av helt andra personer än de

som i samband med ansökan om oktroj uppgetts som blivande ägare till sådana

innehav. Innebörden av bestämmelsen är att banken inte får bildas om inte de nya

ägarna prövats och befunnits lämpliga (se även avsnitt 5.4.1).

 126

8 kap.

1 §

I fjärde stycket föreskrivs att bl.a. aktier, som omfattas av ett beslut av

Finansinspektionen enligt 7 kap. 14 § BRL, inte skall medräknas när det fordras

samtycke av ägare till en viss del av aktierna i bolaget för att ett beslut

skall bli giltigt eller en befogenhet skall få utövas. Denna bestämmelse ändras

nu med hänsyn till vad som har föreslagits om att förbud att rösta skall inträda

automatiskt vid innehav i strid med inspektionens beslut och att förvaltare

skall kunna förordnas att företräda aktierna då ett sådant förbud gäller för

ägaren.

13.3 Förslaget till lag om ändring i sparbankslagen

(1987:619)

2 kap.

3 §

I en ny punkt 2 i tredje stycket anges lämplighetskraver på en sparbanks

ledning. Bestämmelsen har sin motsvarighet i 2 kap. 3 § 3 st. 3 p. BAL m.fl.

lagar. Se författningskommentaren till denna bestämmelse i BAL.

13.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1995:1570) om

medlemsbanker

2 kap.

2 §

Paragrafen behandlar oktrojprövningen. Bestämmelsen har sin motsvarighet i 2

kap. 3 § BAL m.fl. lagar. Se författningskommentaren till denna bestämmelse i

BAL.

5 §

I paragrafen har införts ett nytt fjärde stycke som reglerar det fall att ett

kvalificerat innehav i en nybildad medlemsbank senare kommer att ägas av helt

andra personer än de som i samband med ansökan om oktroj uppgetts som blivande

ägare till sådana innehav. Innebörden av bestämmelsen är att banken inte får

bildas om inte de nya ägarna har prövats och befunnits lämpliga (se

författningskommentaren till 2 kap. 11 § BAL).

 127

13.5 Förslaget till lag om ändring i aktiekontolagen

(1989:827)

2 kap.

3 §

Paragrafens första stycke, punkt 8 kompletteras med en bestämmelse av innebörd

att en förvaltare som förordnats enligt 7 kap. 14 a § BRL m.fl. lagar skall

antecknas på ägarens aktiekonto (se avsnitt 5.4.2).

13.6 Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:1610) om

kreditmarknadsbolag

1 kap.

1 §

I paragrafen har i två nya avslutande stycken införts en definition av nära

förbindelser . Bestämmelsen har sin motsvarighet i 1 kap. 3 § BAL m.fl. lagar.

Se författningskommentaren till denna bestämmelse i BAL. Där nämnda bestämmelser

motsvaras av 2 kap. 1 § samt 5 kap. 12, 14 och 15 b §§

kreditmarknadsbolagslagen.

2 kap.

1 §

Paragrafen reglerar tillståndsprövningen. Motsvarande ändringar har införts i 2

kap. 3 § BAL m.fl. lagar. Se författningskommentaren till denna bestämmelse i

BAL.

5 §

I ett nytt andra stycke anges att det för varje kreditmarknadsbolag skall finnas

ett huvudkontor i Sverige. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.

7 a §

Paragrafen är ny och innehåller bestämmelser om revisors rapporteringsskyldighet

till Finansinspektionen. Bestämmelsen har sin motsvarighet i 3 kap. 8 a § BRL

m.fl. lagar. Se författningskommentaren till denna bestämmelse i BRL.

 128

7 b §

Paragrafen, som är ny, är avsedd att ha samma sakliga innehåll som 3 kap. 15 §

tredje stycket BRL. Se författningskommentaren till den bestämmelsen.

5 kap.

11, 12, 14, 14 a, 15, 15 a och 15 b samt 17 §§

Paragraferna innehåller bestämmelser om ägar- och ledningsprövning. De motsvarar

7 kap. 10, 11, 13, 13 a, 14, 14 a och 14 b samt 16 §§ BRL. Se

författningskommentaren till dessa bestämmelser.

Övergångsbestämmelserna punkt 5

Ändringen innebär att vissa finasieringsföretags frist att ansöka om tillstånd

enligt lagen förlängs till årets utgång.

13.7 Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:981) om

värdepappersrörelse

1 kap.

2 §

I paragrafen har i två nya avslutande stycken införts en definition av nära

förbindelser . Bestämmelsen har sin motsvarighet i 1 kap. 3 § BAL m.fl. lagar.

Se författningskommentaren till denna bestämmelse i BAL. Där nämnda bestämmelser

motsvaras av 2 kap. 1 § samt 6 kap. 3 b, 3 d och 3 h §§ lagen om

värdepappersrörelse.

2 kap.

1 §

Paragrafen reglerar tillståndsprövningen. Motsvarande ändringar har utförts i 2

kap. 3 § BAL m.fl. lagar. Se författningskommentaren till denna bestämmelse i

BAL.

4 §

Tredje stycket har fått en ny lydelse i enlighet med Lagrådets förslag.

Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.

5 a §

Paragrafen är ny och innehåller bestämmelser om revisors rapporteringsskyldighet

till Finansinspektionen. Bestämmelsen har sin motsvarighet i 3 kap. 8 a § BRL

m.fl. lagar. Se författningskommentaren till denna bestämmelse i BRL.

5 b §

Paragrafen, som är ny, är avsedd att ha samma sakliga innehåll som 3 kap. 15 §

tredje stycket BRL. Paragrafen har utformats på motsvarande sätt som 2 kap. 7 b

§ kreditmarknadsbolagslagen. Se författningskommentaren till bestämmelsen i BRL.

6 kap.

3 a, 3 b, 3 d - 3 h och 9 §§

Paragraferna innehåller bestämmelser om ägar- och ledningsprövning. De motsvarar

7 kap. 10, 11, 13, 13 a, 14, 14 a och 14 b samt 16 §§ BRL. Se

författningskommentaren till dessa bestämmelser.

13.8 Förslaget till lag om ändring i försäkringsrörelselagen

(1982:713)

1 kap.

1 §

I paragrafen har tillkommit ett nytt stycke. I femte stycket anges att ett

försäkringsbolag skall ha sitt huvudkontor i Sverige. Bestämmelsen behandlas som

har fått sin lydelse enligt Lagrådets förslag behandlas i avsnitt 6.

9 c §

Paragrafen är ny och innehåller en definition av begreppet nära förbindelser .

Bestämmelsen har sin motsvarighet i 1 kap. 3 § BAL m.fl. lagar. Se

författningskommentaren till denna bestämmelse i BAL. Där nämnda bestämmelser

motsvaras av 2 kap. 3 § samt 3 kap. 2, 2 b och 2 f §§ FRL.

 129

2 kap.

3 §

Paragrafen reglerar koncessionsprövningen. Motsvarande ändringar har införts i 2

kap. 3 § BAL m.fl. lagar. Se författningskommentaren till denna bestämmelse i

BAL.

3 d §

Paragrafen är ny. Motsvarande bestämmelse finns i 2 kap. 11 § andra stycket BAL.

Se författningskommentaren till denna bestämmelse.

3 kap.

2, 2 b - 2 f §§

Paragraferna innehåller bestämmelser om ägarprövning. De motsvarar 7 kap. 10,

11, 13, 13 a, 14, 14 a och 14 b §§ BRL. Se författningskommentaren till dessa

bestämmelser.

10 kap.

3 §

Det sakliga innehållet i ändringen i paragrafen är detsamma som i 3 kap. 3 §

tredje stycket BRL. Se författningskommentaren till den paragrafen.

8 a §

Paragrafen är ny och innehåller bestämmelser om revisors rapporteringsskyldighet

till Finansinspektionen. Bestämmelsen har sin motsvarighet i 3 kap. 8 a § BRL

m.fl. lagar. Se författningskommentaren till denna bestämmelse i BRL.

14 §

Sista meningen i andra stycket i paragrafen är ny och innehåller endast en

erinran om revisors rapporteringsskyldighet enligt 10 kap. 8 a § FRL.

 130

19 kap.

11 §

Enligt 19 kap. 2 § kan regeringen, efter anmälan av Finansinspektionen, förklara

en koncession förverkad. De skäl som kan utgöra grund för förverkande enligt den

bestämmelsen är att bolaget inte iakttagit vissa i lagen föreskrivna tidsfrister

i samband med att bolaget startar sin verksamhet eller att det inte drivit

verksamhet under viss tid.

 Denna paragraf reglerar i vilka andra fall regeringen kan förklara en

koncession förverkad, däribland det fallet att bolaget inte längre uppfyller

kravet för koncession. I detta krav innefattas att någon av dem som ingår i

styrelsen eller är verkställande direktör inte uppfyller lämplighetskraven på

ett försäkringsbolags ledning. Bestämmelsens andra stycke kompletteras nu med en

ny punkt 5 a om möjlighet för Finansinspektionen att förelägga ett

försäkringsbolag att vidta rättelse om någon i bolagets ledning inte är lämplig

(jfr. 7 kap. 16 § BRL och författningskommentaren till den bestämmelsen).

13.9 Förslaget till lag om ändring i lagen (1972:262) om

understödsföreningar

12 a §

I paragrafen, som är ny, anges att det för varje understödsförening skall finnas

ett huvudkontor i Sverige. Bestämmelsen som har fått sin lydelse enligt

Lagrådets förslag behandlas i avsnitt 6.

32 a §

Paragrafen är ny och innehåller bestämmelser om revisors rapporteringsskyldighet

till Finansinspektionen. Bestämmelsen överensstämmer i väsentliga delar med 3

kap. 8 a § BRL m.fl. lagar. Den skiljer sig dock i två avseenden från denna

bestämmelse i BRL.

 För understödsföreningar gäller förutom lagen om understödsföreningar vissa

bestämmelser i 1951 års lag om ekonomiska föreningar. Hänvisningen i tredje

punken sker därför till den lagen. För understödsföreningar saknas bestämmelser

om koncernförhållanden. Bestämmelser som intagits i 3 kap. 8 a § andra stycket

BRL m.fl. lagar saknar därför aktualitet för understödsföreningar.

 131

13.10 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:1114) om

värdepappersfonder

6 a §

Paragrafen är ny och innehåller bestämmelser om revisors rapporteringsskyldighet

till Finansinspektionen. Bestämmelsen har sin motsvarighet i 3 kap. 8 a § BRL

m.fl. lagar. Se författningskommentaren till denna bestämmelse i BRL.

6 b §

Paragrafen, som är ny, är avsedd att ha samma sakliga innehåll som 3 kap. 15 §

tredje stycket BRL. Paragrafen har utformats på motsvarande sätt som 2 kap. 7 b

§ kreditmarknadsbolagslagen. Se författningskommentaren till bestämmelsen i BRL.

13.11 Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:701) om

Konungariket Sveriges stadshypotekskassa

3 a §

Paragrafen är ny och innehåller bestämmelser om revisors rapporteringsskyldighet

till Finansinspektionen. Bestämmelsen överensstämmer i väsentliga delar med 3

kap. 8 a § BRL m.fl. lagar. Den skiljer sig dock i två avseenden från denna

bestämmelse i BRL.

 För revisorer i kassan saknas uttryckliga regler om vilka uttalanden revisor

skall göra under eller efter slutförd revision. Detta gäller såväl beträffande

uppgifter som lämnas i revisionsberättelsen som i övrigt. Bestämmelsen som

motsvarar den tredje strecksatsen i artikel 5 i BCCI-direktivet - rapportering

av förhållanden som är ägnade att leda till vägran att godkänna räkenskaperna

eller till att reservationer framställs - har därför här uteslutits. För kassan

saknas också bestämmelser om koncernförhållanden. Bestämmelser som intagits i 3

kap. 8 a § andra stycket BRL m.fl. lagar saknar därför aktualitet för kassan.

13.12 Förslaget till lag om ändring i lagen (1980:1097) om

Svenska skeppshypotekskassan

26 a §

Paragrafen är ny och innehåller bestämmelser om revisors rapporteringsskyldighet

till Finansinspektionen. Bestämmelsen överensstämmer i väsentliga delar med 3

kap. 8 a § BRL m.fl. lagar.

 För skeppshypotekskassan saknas bestämmelser om koncernförhållanden.

Bestämmelser som intagits i 3 kap. 8 a § andra stycket BRL m.fl. lagar saknar

därför aktualitet för kassan.

13.13 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:759) om

Sveriges allmänna hypoteksbank

4 a §

Paragrafen är ny och innehåller bestämmelser om revisorers rapporteringsplikt

till Finansinspektionen. Bestämmelsen överensstämmer i väsentliga delar med 3

kap. 8 a § BRL m.fl. lagar. Den skiljer sig dock i två avseenden från denna

bestämmelse i BRL.

 För revisorer i hypoteksbanken saknas uttryckliga regler om vilka uttalanden

revisor skall göra under eller efter utförd revision. Detta gäller såväl

beträffande uppgifter som lämnas i revisionsberättelsen som i övrigt.

Bestämmelsen som motsvarar den tredje strecksatsen i artikel 5 i BCCI-direktivet

- rapportering av förhållanden som är ägnade att leda till vägran att godkänna

räkenskaperna eller till att reservationer framställs - har därför här

uteslutits. För hypoteksbanken saknas bestämmelser om koncernförhållanden.

Bestämmelser som intagits i 3 kap. 8 a § andra stycket BRL m.fl. lagar saknar

därför aktualitet för hypoteksbanken.

13.14 Förslaget till lag om ändring i lagen (1996:38) om

ändring i bankrörelselagen (1987:617)

7 kap.

11 §

Som angetts i avsnitt 5.4.2 föreslås att kravet på större ägare i banker skärps

och att ägarprövningen underlättas. I denna paragrafs första stycke uppställs

tre olika kategorier av krav på en ägare till ett kvalificerat innehav. Det

första kravet innebär att förvärvstillstånd inte skall ges om det är osäkert om

ägaren i framtiden kommer att motverka en sund utveckling av bankens verksamhet.

Innebörden av det andra lämplighetskravet - som avser personliga egenskaper - är

i huvudsak att en större ägare skall vara ansvarskännande och visa gott omdöme.

 Dessa två kategorier av lämplighetskrav kompletteras med en tredje

kvalifikation som innebär att viss allvarlig misskötsamhet i sig skall vara

tillräcklig för att en person skall anses vara olämplig som ägare till ett

kvalificerat innehav i en bank. Det skall vara klarlagt att misskötsamheten

förekommit. Närmare bestämt får tillstånd inte ges, om förvärvaren i väsentlig

mån har åsidosatt skyldigheter i näringsverksamhet eller i andra ekonomiska

angelägenheter eller gjort sig skyldig till allvarlig brottslighet. Exempel på

misskötsamhet i näringsverksamhet är att näringsingsidkaren gjort sig skyldig

till bokföringsbrott eller skattebrott som inte är bagatellartade, att denne

regelmässigt underlåtit att betala skatter och allmänna avgifter på icke

obetydliga belopp eller att näringsidkaren på olika sätt förfarit otillbörligt i

samband med konkursförfarande. Misskötsamhet i andra ekonomiska angelägenheter

kan exemplifieras med att ägaren till ett kvalificerat innehav på senare tid vid

flera tillfällen underlåtit att deklarera sina inkomster. Ägaren skall också

vara diskvalificerad om han begått allvarlig brottslighet vid sidan av

näringsverksamhet.

 Enligt andra stycket gäller att om det genom ett kvalificerat förvärv skulle

uppkomma nära förbindelser mellan banken och någon annan skall tillstånd ges

endast om förbindelserna inte hindrar en effektiv tillsyn av banken. Denna

bestämmelse, som behandlas närmare i avsnitt 5.4.4, utgör tillsammans med 7 kap.

14 b § samt 2 kap. 3 § BAL och 2 kap. 2 § lagen om medlemsbanker åtgärder i

syfte att förhindra att en bank kommer att ingå i en svåröverskådlig

företagsgrupp så att en effektiv tillsyn av banken inte kan bedrivas.

13.15 Förslaget till lag om ändring i lagen (1950:272) om

rätt för utländska försäkringsföretag att driva

försäkringsrörelse i Sverige

Ändringen i paragrafen innebär att bestämmelsen om informationsskyldighet i

denna lag begränsas på motsvarande sätt som i 7 kap. 10 g § försäkringsrörelse-

lagen (se avsnitt 10).

 132

BCCI-direktivet

 133

 134

 135

 136

 137

 138

 139

Förteckning över remissinstanser avseende dels PM

avseende ägarprövning och vissa andra frågor beträffande

banker och vissa andra finansiella företag, dels

delbetänkandet (SOU 1995:106) Rapporteringsskyldighet

för revisorer i finansiella företag och dels

Finansdepartementets PM angående informationsutbyte

och sekretess

Efter remiss har yttranden avgetts av Sveriges riksbank, Hovrätten över Västra

Sverige, Kammarrätten i Stockholm, Bankstödsnämnden, Finansinspektionen,

Riksgäldskontoret, Riksskatteverket, Konkurrensverket, Konsumentverket, Svenska

Bankföreningen, Sveriges Allmänna Hypoteksbank, Svenska Skeppshypotekskassan,

Stadshypotek AB, Fristående Sparbankers Riksförbund, Sveriges Bankkunders

Riksförbund, Finansförbundet, Svenska Fondhandlareföreningen, Fondbolagens

förening, Sveriges Aktiesparares Riksförbund, Landsorganisationen i Sverige,

Företagarnas Riksorganisation, Sveriges Advokatsamfund, Föreningen Auktoriserade

Revisorer FAR, Svenska Revisorsförbundet, Sveriges Försäkringsförbund och

Sveriges Industriförbund.

 140

2 Lagtext

2.1 Förslag till lag om ändring i bankrörelselagen (1987:617)

 Härigenom föreskrivs i fråga om bankrörelselagen (1987:617)

 dels att 1 kap. 1 och 3 §§, 3 kap. 3, 14 och 15 §§,

7 kap. 10, 13, 14, 16 och 24 §§ samt rubriken närmast före 7 kap. 10 § skall ha

följande lydelse,

 dels att i lagen skall införas fyra nya paragrafer,

3 kap. 8 a § samt 7 kap. 13 a, 14 a och 14 b §§, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 kap.

 1 §6

Denna lag innehåller bestämmelser om den rörelse som en bank får driva samt

vissa andra för banker gemensamma bestämmelser. Bestämmelser om hur en bank

bildas och om dess organisation m.m. finns i bankaktiebolagslagen (1987:618),

sparbankslagen (1987:619) och lagen (1995:1570) om medlemsbanker.

 Med bank förstås i denna lag bankaktiebolag, sparbank och medlemsbank.

 Med en banks stadgar förstås i denna lag bolagsordning för bankaktiebolag,

reglemente för sparbank och stadgar för medlemsbank.

-------------------------------------------------------

 En bank skall ha sitt

 huvudkontor i Sverige.

 För utländska bankföretags verksamhet genom filial i Sverige gäller

bestämmelserna i denna lag i tillämpliga delar och i övrigt lagen (1992:160) om

utländska filialer m.m.

 Denna lag gäller inte för verksamhet som bedrivs av Sveriges riksbank.

 3 §7

I denna lag avses med

 1. EES: Europeiska ekonomiska samarbetsområdet,

 2. kvalificerat innehav: ett direkt eller indirekt ägande i ett företag, om

innehavet representerar tio procent eller mer av kapitalet eller av samtliga

röster eller annars möjliggör ett väsentligt inflytande över ledningen av

företaget,

-------------------------------------------------------

 2 a. nära förbindelser:

 att det mellan ett

 bankföretag och ett annat

 företag finns förbindelser i

 form av

 1. att det ena företaget

 direkt eller indirekt

 genom dotterbolag äger 20

 procent eller mer av

 kapitalet eller av

 samtliga röster i det

 andra,

 2. att det ena företaget

 direkt eller indirekt utgör

 moderföretag till det andra

 eller att det finns annan

 likartad förbindelse mellan

 företagen, eller

 3. att båda företagen är

 dotterföretag till eller

 har en likartad förbindelse

 med en eller samma

 juridiska person eller står

 i ett motsvarande

 förhållande till en och

 samma fysiska person.

 Nära förbindelser

 föreligger även mellan en

 fysisk person och ett

 bankföretag om den fysiska

 personen

 1. äger mer än 20 procent

 av kapitalet eller av

 samtliga röster i

 bankförtaget, eller

 2. på annat sätt har sådant

 inflytande över

 bankföretaget att hans

 ställning motsvarar den ett

 moderföretag har i

 förhållande till ett

 dotterföretag eller det

 finns annan likartad

 förbindelse mellan honom

 och bankföretaget.

 3. filial: ett avdelningskontor med självständig förvaltning; om ett utländskt

bankföretag etablerar sig i Sverige enligt 4 § första stycket 1 eller 5 § 1,

skall etableringen anses som en enda filial, även om flera driftställen in-

rättas.

 3 kap.

 3 §8

Den som är underårig, i konkurs eller underkastad näringsförbud eller som har

förvaltare enligt 11 kap. 7 § föräldrabalken får inte vara revisor.Revisorerna

skall ha den insikt i och erfarenhet av redovisning och ekonomiska förhållanden

som med hänsyn till arten och omfånget av bankens verksamhet fordras för

uppdragets fullgörande.

-------------------------------------------------------

 Till revisor kan utses Till revisor kan utses

även ett registrerat även ett registrerat

revisionsbolag. Bestämmelser revisionsbolag.

om vem som kan vara Bestämmelser om vem som kan

huvudansvarig för revisionen vara huvudansvarig för

och om revisionen och om

underrättelseskyldighet underrättelseskyldighet

finns i 12 § lagen finns i 12 § lagen

(1995:528) om revisorer. (1995:528) om revisorer.

Bestämmelserna i 5 § om Bestämmelserna i 5 § om

behörighet och i 13 § om rättbehörighet, i 8 a § om

att närvara på stämma tillämpasrapporteringsskyldighet

på den huvudansvarige. och i 13 § om rätt att

 närvara på stämma tillämpas på

 den huvudansvarige.

 8 a §

 En revisor skall omgående

 rapportera till

 Finansinspektionen sådana

 förhållanden rörande banken

 som revisorn får kännedom om

 vid fullgörandet av sitt

 uppdrag i banken och som

 1. utgör en väsentlig

 överträdelse av de

 författningar som reglerar

 bankers verksamhet,

 2. kan påverka bankens

 fortsatta drift negativt,

 eller

 3. kan leda till att

 revisorn avstyrker att

 balansräkningen eller

 resultatsräkningen

 fastställs eller till

 anmärkning enligt 11 §.

 Första stycket gäller också i

 de fall revisorn får

 kännedom om förhållandena vid

 fullgörande av uppdrag som

 han har även i bankens

 moderföretag eller

 dotterföretag eller ett

 företag som har en likartad

 förbindelse med banken.

 14 §9

Revisorerna får inte lämna upplysningar till en enskild aktieägare, huvudman,

medlem eller utomstående om sådana angelägenheter som de har fått kännedom om

vid fullgörandet av sina uppdrag, om det kan vara till nackdel för banken.

 I 1 kap. 10 § föreskrivs att enskildas förhållanden till bank inte obehörigen

får röjas.

 Revisorerna är skyldiga att

 1. till stämman lämna alla upplysningar som stämman begär, om det inte skulle

vara till väsentlig nackdel för banken eller till nämnvärd olägenhet för

enskild,

 2. till medrevisorer, granskare som avses i 15 §, ny revisor och, om banken

har försatts i konkurs, konkursförvaltare lämna erforderliga upplysningar om

bankens angelägenheter, samt

 3. på begäran lämna upplysningar om bankens angelägenheter till

undersökningsledaren under förundersökning i brottmål.

-------------------------------------------------------

 Bestämmelser om

 revisorers

 rapporteringsskyldighet

 till Finansinspektionen

 finns i 8 a §.

 15 §10

Varje röstberättigad kan väcka förslag om att Finansinspektionen skall utse

granskare för särskild granskning av bankens förvaltning och räkenskaper under

viss förfluten tid eller av vissa åtgärder eller förhållanden i banken.

Förslaget skall framställas på en ordinarie stämma eller på stämma där ärendet

enligt kallelsen skall behandlas. Finansinspektionen skall på begäran av

röstberättigad och efter att ha hört bankens styrelse förordna en eller flera

granskare, om förslaget biträds

 1. i ett bankaktiebolag av ägare till minst en tiondel av samtliga aktier

eller en tredjedel av de företrädda aktierna,

 2. i en sparbank av minst en tiondel av samtliga huvudmän eller en tredjedel

av de närvarande huvudmännen, eller

 3. i en medlemsbank av minst en tiondel av samtliga röstberättigade eller en

tredjedel av de närvarande röstberättigade.

 I en medlemsbank kan innehavaren av förlagsandelar begära hos styrelsen att

granskare utses. Begärs detta av innehavare som företräder förlagsinsatser till

ett sammanlagt belopp motsvarande minst en tiondel av det totalt inbetalda

insatskapitalet, skall styrelsen senast inom två månader göra framställning

härom hos Finansinspektionen. Försummas detta får varje innehavare av en

förlagsandel göra sådan framställning.

-------------------------------------------------------

 Vad som sägs om revisorer Vad som sägs om revisorer

i 3 § första och tredje i 3 § första och tredje

styckena, 5, 9, 13 och 14 §§ styckena, 5, 8 a, 9, 13

samt 5 kap. 2 och och 14 §§ samt 5 kap. 2 och

4-8 §§ tillämpas även i fråga om4-8 §§ tillämpas även i fråga

granskare. om granskare.

 Yttrande över granskningen skall avges till stämman. Yttrandet skall hållas

tillgängligt hos banken under minst en vecka före stämman för aktieägare,

huvudman, medlem eller annan röstberättigad och genast sändas till var och en av

dem som begär det. Yttrandet skall också läggas fram på stämman. På samma sätt

skall yttrandet hållas tillgängligt för och sändas till innehavare av

förlagsandelar, om granskaren har utsetts på begäran av sådan innehavare.

 7 kap.

-------------------------------------------------------

Ägarprövning Ägarprövning m.m.

 10 §11

-------------------------------------------------------

Ett direkt eller indirekt Ett direkt eller indirekt

förvärv av aktier eller förvärv genom överlåtelse av

andelar i en bank, som med- aktier eller andelar i en

för att förvärvarens sam- bank, som medför att

manlagda innehav utgör ett förvärvarens sammanlagda

kvalificerat innehav, får innehav utgör ett kvalifi-

ske bara efter tillstånd av cerat innehav, får ske bara

Finansinspektionen. Detsam- om Finansinspektionen

ma gäller förvärv som innebärdessförinnan har meddelat

att ett kvalificerat tillstånd till förvärvet.

innehav ökas så att det uppgårDetsamma gäller förvärv, som

till eller överstiger 20, 33 innebär att ett

eller 50 procent av kvalificerat innehav ökas så

kapitalet eller röstetalet att det uppgår till eller

för samtliga aktier eller överstiger 20, 33 eller 50

andelar eller så att banken procent av kapitalet eller

blir dotterföretag. av röstetalet för samtliga

 aktier eller andelar eller

 så att banken blir

 dotterföretag.

 Om ett förvärv som avses i

 första stycket har gjorts

 genom bodelning, arv, tes-

 tamente, bolagsskifte

 eller på annat liknande

 sätt, krävs tillstånd av

 Finansinspektionen för att

 förvärvaren skall få behålla

 de aktier eller andelar

 som erhållits. Förvärvaren

 skall ansöka om tillstånd

 till ett sådant förvärv inom

 sex månader efter det att

 han erhållit aktierna eller

 andelarna.

 13 §12

När ett bankaktiebolag eller en medlemsbank får kännedom om att aktier eller

andelar i banken blivit föremål för ett sådant förvärv som avses i 10 § eller

för en sådan avyttring som avses i 12 §, skall banken snarast anmäla förvärvet

eller avyttringen till Finansinspektionen.

-------------------------------------------------------

 När en bank i annat fall

 får kännedom om att den har

 nära förbindelser med någon

 annan, skall banken

 snarast anmäla det till

 Finansinspektionen.

 Ett bankaktiebolag eller en medlemsbank skall årligen till Finansinspektionen

anmäla namnen på de ägare som har ett kvalificerat innehav av aktier eller

andelar i banken samt storleken på innehaven.

-------------------------------------------------------

 13 a §

 Om en juridisk person äger

 ett kvalificerat innehav i

 en bank, skall den

 juridiska personen snarast

 anmäla ändringar av vilka

 som ingår i dess ledning

 till Finansinspektionen.

 14 §13

-------------------------------------------------------

Om ägaren till ett Om ägaren till ett kvalifi-

kvalificerat innehav av cerat innehav av aktier

aktier eller andelar utövar eller andelar utövar eller

eller kan antas komma att kan antas komma att utöva

utöva sitt inflytande på ett sitt inflytande på ett sätt

sätt som motverkar en sund som motverkar en sund ut-

utveckling av verksamheten veckling av verksamheten i

i banken, får Finans- banken, får Finansinspek-

inspektionen besluta att tionen besluta att ägaren

aktierna eller andelarna inte får företräda de aktier

inte får företrädas vid eller andelar som medför

stämman. att innehavet är kvali-

 ficerat vid stämman. Det-

 samma gäller, om en sådan

 ägare i väsentlig mån har

 åsidosatt skyldigheter i

 näringsverksamhet eller

 annars allvarligt misskött

 sig.

 Om ägaren till ett

 kvalificerat innehav av

Om ägaren till ett aktier eller andelar har

kvalificerat innehav av underlåtit att ansöka om

aktier eller andelar har tillstånd till ett förvärv

underlåtit att ansöka om som avses i 10 § eller har

tillstånd till ett förvärv somfått sin ansökan avslagen,

avses i 10 § eller om får inspektionen besluta

förvärvet har skett i strid att ägaren inte får företräda

med inspektionens beslut, de aktier eller andelar

får inspektionen besluta att som han innehar i strid

aktierna eller andelarna med vad som föreskrivs i 10 §

inte får företrädas vid stämmanvid stämman. Om ett sådant

eller att röster avgivna för förvärv har skett i strid

sådana aktier eller andelar med inspektionens beslut

skall vara ogiltiga. får ägaren inte företräda de

 aktier eller andelar som

 Finansinspektionen får han innehar i strid med

också förelägga en ägare som vad som föreskrivs i 10 §

sägs i första och andra vid stämman.

styckena att avyttra så stor Finansinspektionen får

del av aktierna eller också förelägga en ägare som

andelarna att innehavet avses i första stycket att

därefter inte är avyttra så stor del av

kvalificerat. aktierna eller andelarna

 att innehavet därefter inte

 är kvalificerat. En ägare

 som avses i andra stycket

 får föreläggas att avyttra så

 stor del av aktierna eller

 andelarna att denne inte

 längre innehar aktier eller

 andelar i strid med vad

 som föreskrivs i 10 §.

-------------------------------------------------------

 14 a §

 När en ägare till ett

 kvalificerat innehav

 enligt 14 § första eller

 andra stycket inte får

 företräda alla sina aktier

 eller andelar vid stämman,

 kan Finansinspektionen, om

 det finns särskilda skäl,

 utse en lämplig person som

 förvaltare med rätt att

 företräda aktierna eller

 andelarna vid stämman.

 En förvaltare har rätt

 till skälig ersättning för

 arbete och utlägg.

 Ersättningen skall betalas

 av den som är förbjuden att

 företräda aktierna eller

 andelarna och skall på

 begäran förskotteras av

 banken. Om den

 betalningsskyldige inte

 godtar förvaltarens anspråk,

 fastställs ersättningen av

 Finansinspektionen.

-------------------------------------------------------

 14 b §

 Om en bank har nära

 förbindelser med någon annan

 och det hindrar en

 effektiv tillsyn av

 banken, får

 Finansinspektionen förelägga

 den eller dem som äger de

 aktier eller andelar som

 medför att förbindelserna är

 nära att avyttra så stor del

 av aktierna eller

 andelarna att så inte längre

 är fallet.

 Finansinspektionen får

 även besluta att ägaren inte

 får företräda aktierna eller

 andelarna vid stämman. I så

 fall skall bestämmelserna i

 14 a § tillämpas.

 16 §14

En svensk banks oktroj skall återkallas av Finansinspektionen om

 1. banken inte har anmälts för registrering inom föreskriven tid eller anmälan

har avskrivits eller avslagits genom ett beslut som har vunnit laga kraft,

 2. banken inte inom ett år efter registrering har börjat driva bankrörelse,

eller banken dessförinnan förklarat sig avstå från oktrojen,

 3. banken har överlåtit hela sin rörelse,

 4. banken under en sammanhängande tid av ett år inte drivit bankrörelse,

 5. banken genom att överträda en bestämmelse som avses i 15 § eller på annat

sätt visat sig olämplig att utöva sådan verksamhet som oktrojen avser,

 6. bankens kapitalbas understiger det minsta belopp som krävs enligt 2 kap. 9

§ andra stycket och bristen inte har täckts inom tre månader från det att den

blev känd för banken, eller

-------------------------------------------------------

 7. banken inte fullgjort 7. banken inte fullgjort

sina skyldigheter enligt sina skyldigheter enligt

lagen (1995:1571) om lagen (1995:1571) om

insättningsgaranti och inte insättningsgaranti och inte

vidtagit rättelse inom ett årvidtagit rättelse inom ett

från det att inspektionen år från det att inspektionen

har förelagt banken att har förelagt banken att

fullgöra sina skyldigheter fullgöra sina skyldigheter

med förklaring att bankens med förklaring att bankens

oktroj kan komma att oktroj kan komma att

återkallas. återkallas, eller

 8. någon som ingår i

 bankens styrelse inte

 uppfyller de krav som

 anges i 2 kap. 3 § tredje

 stycket 3

 bankaktiebolagslagen

 (1987:618), 2 kap. 3 §

 tredje stycket 2

 sparbankslagen (1987:619)

 eller 2 kap. 2 § fjärde

 stycket 3 lagen

 (1995:1570) om

 medlemsbanker.

-------------------------------------------------------

 Om det är tillräckligt får Om det är tillräckligt får

inspektionen i de fall som inspektionen i de fall som

anges i första stycket 4 och anges i första stycket 4

5 i stället för att återkallaoch 5 i stället för att

oktrojen meddela varning. I återkalla oktrojen meddela

fall som avses i första varning. I fall som avses

stycket 6 får inspektionen i första stycket 6 får

medge förlängd tid för täckandeinspektionen medge förlängd

av bristen, om det finns tid för täckande av bristen,

särskilda skäl. om det finns särskilda skäl.

 I fall som avses i första

 stycket 8 får oktrojen

 återkallas bara om

 Finansinspektionen först

 beslutat att anmärka på att

 personen ingår i styrelsen

 och denne, sedan en av

 inspektionen bestämd tid om

 högst tre månader gått,

 fortfarande finns kvar i

 styrelsen.

 Om oktrojen återkallas får inspektionen besluta hur avvecklingen av rörelsen

skall ske.

 Ett beslut om återkallelse får förenas med förbud att fortsätta verksamheten.

 24 §15

Finansinspektionens beslut enligt 6 § och 21 § andra stycket får inte

överklagas.

-------------------------------------------------------

 Beslut som avses i 21 § Beslut som avses i 14 a §

första stycket får överklagasoch 21 § första stycket får

hos allmän överklagas hos allmän

förvaltningsdomstol. förvaltningsdomstol.

Inspektionens beslut i Inspektionens beslut i

övrigt enligt denna lag, övrigt enligt denna lag,

bankaktiebolagslagen bankaktiebolagslagen

(1987:618), sparbankslagen (1987:618), sparbankslagen

(1987:619) och lagen (1987:619) och lagen

(1995:1570) om medlems- (1995:1570) om

banker får överklagas hos medlemsbanker får överklagas

regeringen, om inte annat är hos regeringen, om inte

föreskrivet. annat är föreskrivet.

 Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.

 Inspektionen får bestämma att ett beslut om förbud, föreläggande eller

återkallelse skall gälla omedelbart.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1996.

**FOOTNOTES**

6 Senaste lydelse 1995:1572

7 Senaste lydelse 1992:1613.

8 Senaste lydelse 1995:536.

9 Senaste lydelse 1992:1613.

10 Senaste lydelse 1995:1572.

11 Senaste lydelse 1995:1572.

12 Senaste lydelse 1995:1572.

13 Senaste lydelse 1995:1572.

14 Senaste lydelse (1995:1594)

15 Senaste lydelse 1995:1572.

 148

2.2 Förslag till lag om ändring i bankaktiebolagslagen

(1987:618)

 Härigenom föreskrivs att 2 kap. 3 och 11 §§ och 8 kap.

1 § bankaktiebolagslagen (1987:618) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 kap.

 3 §1

Stiftarna skall upprätta en bolagsordning som skall underställas regeringen för

stadfästelse. Till ansökan om oktroj skall fogas en plan för den tilltänkta

verksamheten.

 Regeringen prövar att bolagsordningen överensstämmer med denna lag,

bankrörelselagen (1987:617) och andra författningar samt om och i vad mån

särskilda bestämmelser behövs med hänsyn till omfattningen och arten av bolagets

verksamhet.

 Regeringen skall stadfästa bolagsordningen och bevilja oktroj om

-------------------------------------------------------

 1. den planerade rörelsen 1. den planerade rörelsen

kan antas komma att kan antas komma att

uppfylla kraven på en sund uppfylla kraven på en sund

bankverksamhet, och bankverksamhet,

-------------------------------------------------------

 2. det inte kan antas att 2. det kan antas att de

de som kommer att äga ett som kommer att äga ett

sådant kvalificerat innehav sådant kvalificerat innehav

i bolaget som avses i 1 i bolaget som avses i 1

kap. 3 § 2 bankrörelselagen, kap. 3 § 2 bankrörelselagen

kommer att motverka en sund inte kommer att motverka

utveckling av verksamheten en sund utveckling av

i bolaget. verksamheten i bolaget och

 även i övrigt är lämpliga att

 utöva ett väsentligt

 inflytande över ledningen

 av en bank; bolagsord-

 ningen får inte stadfästas

 och oktroj inte beviljas,

 om någon sådan ägare i

 väsentlig mån har åsidosatt

 skyldigheter i näringsverk-

 samhet eller annars

 allvarligt misskött sig,

 och

 3. de som avses ingå i

 bolagets styrelse har de

 insikter och den

 erfarenhet som måste krävas

 av den som deltar i

 ledningen av en bank och

 även i övrigt är lämpliga för

 en sådan uppgift.

 Om bolaget kommer att ha

 sådana nära förbindelser som

 avses i 1 kap. 3 § 2 a

 bankrörelselagen med någon

 annan, får bolagsordningen

 stadfästas och oktroj

 beviljas endast om

 förbindelserna inte hindrar

 en effektiv tillsyn av

 banken.

 Oktroj får inte vägras på den grunden att det inte behövs någon ytterligare

bank.

 11 §

Om det vid den konstituerande stämman inte visas att teckning och tilldelning av

aktier har skett motsvarande aktiekapitalet eller minimikapitalet enligt

bolagsordningen, har frågan om bankaktiebolagets bildande fallit.

-------------------------------------------------------

 Om teckningen av aktier

 innebär att ett

 kvalificerat innehav i

 bolaget kommer att ägas av

 någon som inte har prövats

 enligt 3 § tredje stycket

 2, får bolaget inte bildas

 utan att prövning görs. Om

 denne inte anses lämplig,

 får bolaget inte bildas.

 Om tecknare med flertalet avgivna röster och med minst två tredjedelar av de

vid stämman företrädda aktierna röstar för beslutet att bilda bolaget, är detta

bildat. I annat fall har frågan om bolagets bildande fallit.

 När bankaktiebolaget är bildat, skall på den konstituerande stämman styrelse

och revisorer väljas.

 I fråga om den konstituerande stämman gäller i övrigt i tillämpliga delar

föreskrifterna om bolagsstämma i denna lag och bolagsordningen.

 8 kap.

 1 §2

Aktieägarnas rätt att besluta i bankaktiebolagets angelägenheter utövas vid

bolagsstämman.

 I avstämningsbolag tillkommer rätten att delta i bolagsstämma den som har

tagits upp som aktieägare i en sådan utskrift av aktieboken som avses i 3 kap.

14 § andra stycket.

 I bolagsordningen kan bestämmas att aktieägare, för att få delta i bolags-

stämman, skall anmäla sig hos bolaget senast den dag som anges i kallelsen till

stämman. Denna dag får inte vara söndag, annan allmän helgdag, lördag,

midsommarafton, julafton eller nyårsafton och får inte infalla tidigare än femte

dagen före stämman.

-------------------------------------------------------

 Aktier som tillhör bolaget Aktier som tillhör

eller dess dotterföretag kan bolaget eller dess

inte företrädas vid dotterföretag kan inte

bolagsstämman. Sådana aktier företrädas vid bolagsstämman.

skall inte medräknas när det Sådana aktier skall inte

fordras samtycke av ägare medräknas när det fordras

till en viss del av samtycke av ägare till en

aktierna i bolaget för att viss del av aktierna i

ett beslut skall bli bolaget för att ett beslut

giltigt eller en befogenhet skall bli giltigt eller en

skall få utövas. Detsamma befogenhet skall få utövas.

gäller aktier vilka omfattas Detsamma gäller aktier

av ett beslut av vilka omfattas av ett

Finansinspektionen enligt 7 förbud eller föreläggande

kap. 14 § bankrörelselagen enligt 7 kap. 14 §

(1987:617). bankrörelselagen

 (1987:617), såvida inte

 förvaltare har förordnats

 enligt 14 a § i samma

 kapitel.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1996.

**FOOTNOTES**

1Senaste lydelse 1994:2008.

2Senaste lydelse 1992:1611.

 149

2.3 Förslag till lag om ändring i sparbankslagen (1987:619)

 Härigenom föreskrivs att 2 kap. 3 § sparbankslagen (1987:619) skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 kap.

 3 §1

Stiftarna skall upprätta ett reglemente som skall underställas regeringen för

stadfästelse. Till ansökan om oktroj skall fogas en plan för den tilltänkta

verksamheten.

 Regeringen prövar att reglementet överensstämmer med denna lag, bankrö-

relselagen (1987:617) och andra författningar samt om och i vad mån särskilda

bestämmelser behövs med hänsyn till omfattningen och arten av sparbankens

verksamhet.

-------------------------------------------------------

 Regeringen skall stadfästa Regeringen skall

reglementet och bevilja stadfästa reglementet och

oktroj, om den planerade bevilja oktroj, om

rörelsen kan antas komma att 1. den planerade rörelsen

uppfylla kraven på en sund kan antas komma att

bankverksamhet. uppfylla kraven på en sund

 bankverksamhet och

 2. de som avses ingå i

 sparbankens styrelse har

 de insikter och den

 erfarenhet som måste krävas

 av den som deltar i

 ledningen av en sparbank

 och även i övrigt är lämpliga

 för en sådan uppgift.

 Oktroj får inte vägras på den grunden att det inte behövs någon ytterligare

bank.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1996.

**FOOTNOTES**

1Senaste lydelse 1992:1614.

 150

2.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1995:1570) om

medlemsbanker

 Härigenom föreskrivs att 2 kap. 2 och 5 §§ lagen (1995:1570) om medlemsbanker

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 kap.

 2 §

Medlemsbankens stadgar skall stadfästas. Till ansökan om stadfästelse skall en

plan för verksamheten fogas.

 Stadfästelse av stadgar meddelas av regeringen.

 Vid behandlingen av en ansökan om stadfästelse av stadgar prövas dels att

stadgarna överensstämmer med denna lag, bankrörelselagen (1987:617) och andra

författningar samt dels om och i vad mån det behövs särskilda bestämmelser med

hänsyn till omfattningen och arten av medlemsbankens verksamhet.

 Regeringen skall stadfästa stadgarna och bevilja oktroj, om

-------------------------------------------------------

 1. den planerade rörelsen 1. den planerade rörelsen

kan antas komma att kan antas komma att

uppfylla kraven på en sund uppfylla kraven på en sund

bankverksamhet, och bankverksamhet,

-------------------------------------------------------

 2. det inte kan antas att 2. det kan antas att de

de som kommer att äga ett som kommer att äga ett

sådant kvalificerat innehav sådant kvalificerat innehav

i banken som avses i 1 kap. i banken som avses i 1

3 § 2 bankrörelselagen, kap. 3 § 2 bankrörelselagen

kommer att motverka en sund inte kommer att motverka

utveckling av verksamheten en sund utveckling av

i banken. verksamheten i banken och

 även i övrigt är lämpliga att

 utöva ett väsentligt

 inflytande över ledningen

 av en bank; stadgarna får

 inte stadfästas och oktroj

 inte beviljas, om någon

 sådan ägare i väsentlig mån

 har åsidosatt skyldigheter

 i näringsverksamhet eller

 annars allvarligt misskött

 sig, och

 3. de som avses ingå i

 bankens styrelse har de

 insikter och den

 erfarenhet som måste krävas

 av den som deltar i

 ledningen av en bank och

 även i övrigt är lämpliga för

 en sådan uppgift.

 Om banken kommer att ha

 sådana nära förbindelser som

 avses i 1 kap. 3 § 2 a

 bankrörelselagen med någon

 annan, får stadgarna

 stadfästas och oktroj

 beviljas endast om

 förbindelserna inte hindrar

 en effektiv tillsyn av

 banken.

 Oktroj får inte vägras på den grunden att det inte behövs någon ytterligare

bank.

 5 §

En nybildad medlemsbank skall anmälas för registrering senast fyra månader efter

det att dess stadgar har stadfästs.

 För registrering krävs att medlemsbanken har minst tre medlemmar och att dessa

har betalt in insatsbelopp enligt stadgarna.

 För registrering av en medlemsbank krävs att banken har ett så stort bundet

eget kapital som föreskrivs i 1 kap. 4 §.

-------------------------------------------------------

 Om ett kvalificerat

 innehav i en medlemsbank

 vid anmälan för registrering

 ägs av någon som inte har

 prövats enligt 2 § fjärde

 stycket 2, får banken inte

 registreras utan att

 prövning görs. Om ägaren inte

 anses lämplig, får banken

 inte bildas.

 Frågan om medlemsbankens bildande har fallit, om anmälan för registrering inte

har skett inom den tid som anges i första stycket eller om Finansinspektionen

genom beslut som har vunnit laga kraft har avskrivit en sådan anmälan eller

vägrat registrering. I sådant fall svarar styrelseledamöterna solidariskt för

återbetalningen av insatser och uppkommen avkastning, med avdrag för kostnader

på grund av åtgärder enligt 6 § första stycket tredje meningen.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1996.

 151

2.5 Förslag till lag om ändring i aktiekontolagen (1989:827)

 Härigenom föreskrivs att 2 kap. 3 § aktiekontolagen (1989:827) skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 kap.

 3 §1

I ett aktiekonto som avses i 2 § skall anges

 1. aktieägarens namn, personnummer eller annat identifieringsnummer samt

postadress,

 2. namn, personnummer eller annat identifieringsnummer samt postadress för

panthavare och för den som har en rättighet på grund av sådan inskränkning i

rätten att fritt förfoga över aktien som avses i 11,

 3. det antal aktier som kontot omfattar med uppgift om aktiernas nominella

belopp och för varje aktie huruvida full betalning har erlagts för aktien till

avstämningsbolaget,

 4. till vilket slag varje aktie hör, om aktier av olika slag kan finnas enligt

bolagsordningen,

 5. i förekommande fall att aktie av visst slag kan omvandlas till en aktie av

annat slag,

 6. förbehåll att aktieägare eller annan skall vara berättigad att lösa aktie

som övergår till ny ägare,

 7. utbetalning som görs vid inlösen av en aktie eller minskning av aktiens

nominella belopp eller vid skifte av bolagets tillgångar,

-------------------------------------------------------

 8. i förekommande fall att 8. i förekommande fall

aktieägaren har förvaltare att aktieägaren har

enligt 11 kap. 7 § förvaltare enligt 11 kap. 7 §

föräldrabalken med uppdrag föräldrabalken med uppdrag

som omfattar förvaltning av som omfattar förvaltning av

aktierna, aktierna eller att

 aktierna företräds av en

 förvaltare som förordnats

 enligt 7 kap. 14 a §

 bankrörelselagen

 (1987:617), 5 kap. 15 a §

 lagen (1992:1610) om

 kreditmarknadsbolag, 6

 kap. 3 g § lagen (1991:981)

 om värdepappersrörelse eller

 3 kap. 2 e §

 försäkringsrörelselagen

 (1982:713),

 9. pantsättning avseende en aktie,

 10. konkurs avseende aktieägaren samt utmätning, kvarstad eller betalnings-

säkring avseende en aktie eller panträtt i aktien,

 11. inskränkning i rätten att fritt förfoga över en aktie som avses i 3 kap.

12 och 15 §§ aktiebolagslagen (1975:1385), 3 kap. 12 och 15 §§ försäkrings-

rörelselagen (1982:713) eller 3 kap. 13 och 16 §§ bankaktiebolagslagen

(1987:618),

 12. inskränkning enligt 13 kap. 19 § andra stycket eller 14 kap. 21 § andra

stycket föräldrabalken.

 Har utan återbetalning en aktie dragits in eller det nominella beloppet

ändrats, skall detta anges i aktiekontot så snart det kan ske.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1996.

**FOOTNOTES**

1Senaste lydelse 1994:1448.

 152

2.6 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:1610) om

kreditmarknadsbolag

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1992:1610) om kreditmarknadsbolag

 dels att 1 kap. 1 §, 2 kap. 1 och 5 §§, 5 kap. 11, 12, 14, 15 och 17 §§ och 6

kap. 1 § samt rubriken närmast före 5 kap. 11 § skall ha följande lydelse,

 dels att i lagen skall införas sju nya paragrafer, 2 kap. 3 a samt 7 a - 7 c

§§ och 5 kap. 14 a och 15 a och 15 b §§, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 kap.

 1 §

I denna lag avses med

 1. finansieringsverksamhet: näringsverksamhet som har till ändamål att lämna

kredit, ställa garanti för kredit, förmedla kredit till konsumenter eller

medverka till finansiering genom att förvärva fordringar eller upplåta lös

egendom till nyttjande,

 2. kreditmarknadsbolag: ett svenskt aktiebolag som har fått tillstånd enligt

denna lag att driva finansieringsverksamhet,

 3. kvalificerat innehav: ett direkt eller indirekt ägande i ett företag, om

innehavet representerar tio procent eller mer av kapitalet eller av samtliga

röster eller annars möjliggör ett väsentligt inflytande över ledningen av

företaget,

-------------------------------------------------------

 3 a. nära förbindelser:

 att det mellan ett

 kreditmarknadsbolag och

 ett annat företag finns

 förbindelser i form av

 1. att det ena företaget

 direkt eller indirekt

 genom dotterbolag som äger

 20 procent eller mer av

 kapitalet eller av

 samtliga röster i det

 andra,

 2. att det ena företaget

 direkt eller indirekt utgör

 moderföretag till det andra

 eller att det finns annan

 likartad förbindelse mellan

 företagen, eller

 3. att båda företagen är

 dotterföretag till eller

 har en likartad förbindelse

 med en eller samma

 juridiska person eller står

 i ett motsvarande

 förhållande till en och

 samma fysiska person.

 Nära förbindelser

 föreligger även mellan en

 fysisk person och ett

 kreditmarknadsbolag om den

 fysiska personen

 1. äger mer än 20 procent

 av kapitalet eller av

 samtliga röster i

 kreditmarknadsbolaget,

 eller

 2. på annat sätt har sådant

 inflytande över kreditmark-

 nadsbolaget att hans

 ställning motsvarar den ett

 moderföretag har i

 förhållande till ett

 dotterföretag eller det

 finns en annan likartad

 förbindelse mellan honom

 och kreditmarknadsbolaget.

 4. filial: ett avdelningskontor med självständig förvaltning; om ett utländskt

företag etablerar sig i Sverige enligt 2 kap. 8-10 §§, skall etableringen anses

som en enda filial, även om flera driftställen inrättas,

 5. kreditinstitut: ett institut i vars verksamhet ingår att från allmänheten

låna medel och att bevilja krediter för egen räkning,

 6. finansiellt institut: ett företag som inte är kreditinstitut men vars

huvudsakliga verksamhet består i att förvärva aktier eller andelar eller att

driva valutahandel eller värdepappersrörelse eller att utföra en eller flera av

de verksamheter som anges i 3 kap. 1 § andra stycket 2-11,

 7. EES: Europeiska ekonomiska samarbetsområdet.

 2 kap.

 1 §1

Tillstånd att driva finansieringsverksamhet för ett svenskt aktiebolag får

meddelas endast om

 1. bolagsordningen inte strider mot denna lag eller någon annan författning,

 2. den planerade rörelsen kan antas komma att uppfylla kraven på en sund

verksamhet,

-------------------------------------------------------

 3. det inte kan antas att 3. det kan antas att de

de som kommer att äga ett som kommer att äga ett

kvalificerat innehav i kvalificerat innehav i

bolaget kommer att bolaget inte kommer att

motverka en sund utveckling motverka en sund

av verksamheten i bolaget, utveckling av verksamheten

och i bolaget och även i övrigt

 är lämpliga att utöva ett

 väsentligt inflytande över

 ledningen av ett

 kreditmarknadsbolag;

 tillstånd får inte meddelas,

 om någon sådan ägare i

 väsentlig mån har åsidosatt

 skyldigheter i

 näringsverksamhet eller

 annars allvarligt misskött

 sig,

 4. de som avses ingå i

 bolagets styrelse och vara

 verkställande direktör eller

 dennes ställförträdare har de

 insikter och den

 erfarenhet som måste krävas

 4. bolaget uppfyller de av den som deltar i

villkor i övrigt som anges i ledningen av ett

denna lag. kreditmarknadsbolag och

 även i övrigt är lämpliga för

 en sådan uppgift, och

 5. bolaget uppfyller de

 villkor i övrigt som anges

 i denna lag.

 Om bolaget kommer att ha

 nära förbindelser med någon

 annan, får tillstånd

 meddelas endast om

 förbindelserna inte hindrar

 en effektiv tillsyn av

 kreditmarknadsbolaget.

 Tillstånd får inte vägras på den grunden att det inte behövs något ytterligare

finansieringsföretag.

-------------------------------------------------------

 3 a §

 Om teckningen av aktier

 innebär att ett

 kvalificerat innehav i ett

 kreditmarknadsbolag kommer

 att ägas av någon som inte

 har prövats enligt 1 § första

 stycket 3, får bolaget inte

 bildas utan att prövning

 görs. Om denne inte anses

 lämplig, får bolaget inte

 bildas.

 5 §

Ett kreditmarknadsbolag skall ha en styrelse med minst fem ledamöter. Bolaget

skall ha en verkställande direktör.

-------------------------------------------------------

 Ett kreditmarknadsbolag

 skall ha sitt huvudkontor

 i Sverige.

 7 a §

 En revisor skall omgående

 rapportera till

 Finansinspektionen sådana

 förhållanden rörande

 kreditmarknadsbolaget som

 revisorn får kännedom om vid

 fullgörandet av sitt

 uppdrag i

 kreditmarknadsbolaget och

 som

 1. utgör en väsentlig

 överträdelse av de

 författningar som reglerar

 kreditmarknadsbolags

 verksamhet,

 2. kan påverka

 kreditmarknadsbolagets

 fortsatta drift negativt,

 eller

 3. kan leda till att

 revisorn avstyrker att

 balansräkningen eller

 resultaträkningen fastställs

 eller till anmärkning

 enligt 10 kap. 10 §

 aktiebolagslagen

 (1975:1385).

 Första stycket gäller också

 i de fall revisorn får

 kännedom om förhållandena vid

 fullgörande av

 revisorsuppdrag som han

 har även i

 kreditmarknadsbolagets

 moderföretag eller ett

 företag som har en likartad

 förbindelse med

 kreditmarknadsbolaget.

 7 b §

 I 1 kap. 5 § denna lag

 föreskrivs att enskildas

 förhållanden till

 kreditmarknadsbolag inte

 obehörigen får röjas och i 10

 kap. 13 § aktiebolagslagen

 (1975:1385) finns

 bestämmelser om revisors

 rätt och skyldighet att

 lämna upplysningar i vissa

 fall. Revisor i

 kreditmarknadsbolag är

 vidare enligt 7 a § skyldig

 att rapportera vissa

 förhållanden till

 Finansinspektionen.

 7 c §

 Vad som sägs om revisor i

 7 a § skall också tillämpas i

 fråga om granskare som

 utsetts enligt 10 kap. 14 §

 aktiebolagslagen

 (1975:1385) i kreditmark-

 nadsbolag.

 5 kap.

-------------------------------------------------------

Ägarprövning Ägarprövning m.m.

 11 §

-------------------------------------------------------

Ett direkt eller indirekt Ett direkt eller indirekt

förvärv av aktier i ett förvärv genom överlåtelse av

kreditmarknadsbolag, som aktier i ett kredit-

medför att förvärvarens marknadsbolag, som medför

sammanlagda innehav utgör att förvärvarens sammanlagda

ett kvalificerat innehav, innehav utgör ett

får ske bara efter tillstånd kvalificerat innehav, får

av Finansinspektionen. ske bara om

Detsamma gäller förvärv som Finansinspektionen

innebär att ett kvalificerat dessförinnan har meddelat

innehav ökas så att det uppgårtillstånd till förvärvet.

till eller överstiger 20, 33 Detsamma gäller förvärv, som

eller 50 procent av innebär att ett

aktiekapitalet eller kvalificerat innehav ökas så

röstetalet för samtliga att det uppgår till eller

aktier eller så att bolaget överstiger 20, 33 eller 50

blir dotterföretag. procent av aktiekapitalet

 eller av röstetalet för

 samtliga aktier eller så

 att bolaget blir

 dotterföretag.

 Om ett förvärv som avses i

 första stycket har gjorts

 genom bodelning, arv,

 testamente, bolagsskifte

 eller på annat liknande

 sätt, krävs tillstånd av

 Finansinspektionen för att

 förvärvaren skall få behålla

 de aktier som erhållits.

 Förvärvaren skall ansöka om

 tillstånd till ett sådant

 förvärv inom sex månader

 efter det att han erhållit

 aktierna.

 12 §

-------------------------------------------------------

Finansinspektionen skall ge Tillstånd skall ges till

tillstånd till förvärv enligtförvärv som avses i 11 §, om

11 §, om det inte kan antas det kan antas att

att förvärvaren kommer att förvärvaren inte kommer att

motverka en sund utveckling motverka en sund

av kreditmarknadsbolagets utveckling av kreditmark-

verksamhet. Inspektionen får nadsbolagets verksamhet

föreskriva en viss tid inom och om förvärvaren även i

vilken förvärvet skall övrigt är lämplig att utöva

genomföras. ett väsentligt inflytande

 över ledningen av ett sådant

 bolag. Tillstånd får inte

 ges, om förvärvaren i

 väsentlig mån har åsidosatt

 skyldigheter i

 näringsverksamhet eller

 annars allvarligt misskött

 sig.

 Om förvärvet skulle leda

 till nära förbindelser

 mellan bolaget och någon

 annan skall tillstånd ges

 endast om förbindelserna

 inte hindrar en effektiv

 tillsyn av

 kreditmarknadsbolaget.

 Finansinspektionen får

 föreskriva en viss tid inom

 vilken förvärvet skall

 genomföras.

 Finansinspektionen skall meddela beslut i ärendet inom tre månader från det

att ansökan om tillstånd gjordes.

 14 §

När ett kreditmarknadsbolag får kännedom om att aktier i bolaget blivit föremål

för ett sådant förvärv som avses i 11 § eller för en sådan avyttring som avses i

13 §, skall bolaget snarast anmäla förvärvet eller avyttringen till

Finansinspektionen.

-------------------------------------------------------

 När ett

 kreditmarknadsbolag i

 annat fall får kännedom om

 att det har nära förbindel-

 ser med någon annan, skall

 bolaget snarast anmäla det

 till Finansinspektionen.

 Ett kreditmarknadsbolag skall årligen till Finansinspektionen anmäla namnen på

de aktieägare som har ett kvalificerat innehav av aktier i bolaget samt

storleken på innehaven.

-------------------------------------------------------

 14 a §

 Om en juridisk person äger

 ett kvalificerat innehav i

 ett kreditmarknadsbolag,

 skall den juridiska

 personen snarast anmäla

 ändringar av vilka som ingår

 i dess ledning till

 Finansinspektionen.

 15 §

-------------------------------------------------------

Om ägaren till ett Om ägaren till ett

kvalificerat innehav av kvalificerat innehav av

aktier utövar eller kan aktier utövar eller kan

antas komma att utöva sitt antas komma att utöva sitt

inflytande på ett sätt som inflytande på ett sätt som

motverkar en sund motverkar en sund

utveckling av verksamheten utveckling av verksamheten

i kreditmarknadsbolaget, får i kreditmarknadsbolaget,

Finansinspektionen besluta får Finansinspektionen

att aktierna inte får besluta att ägaren inte får

företrädas vid bolagsstämman.företräda de aktier som

 medför att innehavet är

 kvalificerat vid stämman.

 Detsamma gäller, om en sådan

 ägare i väsentlig mån har

 åsidosatt skyldigheter i

 Om ägaren till ett näringsverksamhet eller

kvalificerat innehav av annars allvarligt misskött

aktier har underlåtit att sig.

ansöka om tillstånd till ett Om ägaren till ett

förvärv som avses i 11 § ellerkvalificerat innehav av

har förvärvat aktier i strid aktier har underlåtit att

med inspektionens beslut, ansöka om tillstånd till ett

får inspektionen besluta att förvärv som avses i 11 §

aktierna inte får företrädas eller har fått sin ansökan

vid bolagsstämman eller att avslagen, får inspektionen

röster avgivna för sådana besluta att ägaren inte får

aktier skall vara ogiltiga. företräda de aktier som han

 innehar i strid med vad

 som föreskrivs i 11 § vid

 stämman. Om ett sådant förvärv

 har skett i strid med

 Finansinspektionen får inspektionens beslut, får

också förelägga en aktieägareägaren inte företräda de

som sägs i första och andra aktier som han innehar i

styckena att avyttra så stor strid med vad som

del av aktierna att föreskrivs i 11 § vid

innehavet därefter inte är stämman.

kvalificerat. Finansinspektionen får

 också förelägga en aktieägare

 som avses i första stycket

 att avyttra så stor del av

 aktierna att innehavet

 Aktier som omfattas av därefter inte är

ett beslut av inspektionen kvalificerat. En ägare som

enligt första, andra eller avses i andra stycket får

tredje stycket skall inte föreläggas att avyttra så

medräknas när det fordras stor del av aktierna att

samtycke av ägare till en denne inte längre innehar

viss del av aktierna i aktier i strid med vad som

bolaget för att ett beslut föreskrivs i 11 §.

skall bli giltigt eller en Aktier som omfattas av

befogenhet skall få utövas. ett förbud eller föreläggande

 enligt denna paragraf

 skall inte medräknas när det

 fordras samtycke av ägare

 till en viss del av

 aktierna i bolaget för att

 ett beslut skall bli

 giltigt eller en

 befogenhet skall få utövas,

 såvida inte förvaltare har

 förordnats enligt 15 a §.

-------------------------------------------------------

 15 a §

 När en ägare till ett

 kvalificerat innehav

 enligt 15 § första eller

 andra stycket inte får

 företräda alla sina aktier

 vid bolagsstämman, kan

 Finansinspektionen, om det

 finns särskilda skäl, utse

 en lämplig person som

 förvaltare med rätt att

 företräda aktierna vid

 bolagsstämma.

 En förvaltare har rätt

 till skälig ersättning för

 arbete och utlägg.

 Ersättningen skall betalas

 av den som är förbjuden att

 företräda aktierna och skall

 på begäran förskotteras av

 kreditmarknadsbolaget. Om

 den betalningsskyldige

 inte godtar förvaltarens

 anspråk, fastställs

 ersättningen av Finans-

 inspektionen.

-------------------------------------------------------

 15 b §

 Om ett kreditmarknadsbolag

 har nära förbindelser med

 någon annan och det hindrar

 en effektiv tillsyn av

 kreditmarknadsbolaget, får

 Finansinspektionen förelägga

 den eller dem som äger de

 aktier som medför att

 förbindelserna är nära att

 avyttra så stor del av

 aktierna att så inte längre

 är fallet.

 Finansinspektionen får

 även besluta att ägaren inte

 får företräda aktierna vid

 stämman. I så fall skall

 bestämmelserna i 15 a §

 tillämpas.

 17 §

Ett tillstånd att driva finansieringsverksamhet som har lämnats ett kredit-

marknadsbolag skall återkallas av Finansinspektionen om

 1. bolaget inte inom ett år efter beviljande av tillstånd har börjat driva

sådan rörelse som tillståndet avser, eller om bolaget dessförinnan förklarat sig

avstå från tillståndet,

 2. bolaget under en sammanhängande tid av ett år inte drivit sådan rörelse som

tillståndet avser,

 3. bolaget genom att överträda en bestämmelse som avses i 16 § eller på annat

sätt visat sig olämpligt att utöva sådan rörelse som tillståndet avser,

-------------------------------------------------------

 4. bolagets kapitalbas 4. bolagets kapitalbas

understiger det minsta understiger det minsta

belopp som krävs enligt 4 belopp som krävs enligt 4

kap. 1 § andra eller tredje kap. 1 § andra eller tredje

stycket och bristen inte stycket och bristen inte

har täckts inom tre månader har täckts inom tre månader

från det att den blev känd förfrån det att den blev känd

bolaget, eller för bolaget,

 5. bolagets egna kapital 5. bolagets egna kapital

understiger två tredjedelar understiger två tredjedelar

av det registrerade av det registrerade

aktiekapitalet och bristen aktiekapitalet och bristen

inte har täckts inom tre inte har täckts inom tre

månader efter det att den månader efter det att den

blev känd för bolaget. blev känd för bolaget, eller

-------------------------------------------------------

 6. någon som ingår i

 bolagets styrelse eller är

 verkställande direktör inte

 uppfyller de krav som

 anges i 2 kap. 1 § första

 stycket 4.

-------------------------------------------------------

 Om det är tillräckligt får Om det är tillräckligt får

inspektionen i de fall som inspektionen i de fall som

anges i första stycket 2 och anges i första stycket 2

3 i stället för att återkallaoch 3 i stället för att

tillståndet meddela varning. återkalla tillståndet

I fall som avses i första meddela varning. I fall

stycket 4 och 5 får som avses i första stycket

inspektionen medge förlängd 4 och 5 får inspektionen

tid för täckande av bristen, medge förlängd tid för

om det finns särskilda skäl. täckande av bristen, om det

 finns särskilda skäl. I fall

 som avser i första stycket

 6 för tillstånd återkallas

 bara om Finansinspektionen

 först beslutat att anmärka på

 att personen ingår i

 styrelsen eller är

 verkställande direktör och

 denne, sedan en av

 inspektionen bestämd tid av

 högst tre månader gått,

 fortfarande finns kvar i

 styrelsen eller är

 verkställande direktör.

 Om tillståndet återkallas får inspektionen besluta hur avvecklingen av

verksamheten skall ske.

 Ett beslut om återkallelse får förenas med förbud att fortsätta verksamheten.

**FOOTNOTES**

1Senaste lydelse 1994:2018.

 153

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 6 kap.

 1 §

Finansinspektionens beslut enligt 5 kap. 6 § och 22 § andra stycket får inte

överklagas.

-------------------------------------------------------

 Beslut som inspektionen Beslut som inspektionen

meddelar med stöd av 1 kap. meddelar med stöd av 1 kap.

2 § 2 kap. 3 och 8 §§ samt 5 2 § 2 kap. 3 och 8 §§ samt 5

kap. 11, 15, 17 och 19 §§ fårkap. 11, 15, 15 b, 17 och

överklagas hos kammarrätten. 19 §§ får överklagas hos

 kammarrätten.

 Andra beslut som inspektionen meddelar enligt denna lag får överklagas hos

länsrätten. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten av

länsrättens avgörande.

 Inspektionen får bestämma att ett beslut om förbud, föreläggande eller

återkallelse skall gälla omedelbart.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1996.

 154

2.7 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:981) om

värdepappersrörelse

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1991:981) om värdepappersrörelse

 dels att nuvarande 6 kap. 3 e § skall betecknas 6 kap. 3 f §,

 dels att 1 kap. 2 §, 2 kap. 1 § och 6 kap. 3 a, 3 b,

3 d, nya 3 f och 9 §§ samt rubriken närmast före 6 kap. 3 a § skall ha följande

lydelse,

 dels att i lagen skall införas sju nya paragrafer, 2 kap. 3 a och 5 a - 5 c §§

och 6 kap. 3 e, 3 g och 3 h §§, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 kap.

 2 §1

I denna lag betyder

 1. värdepappersrörelse: verksamhet som består i att yrkesmässigt tillhanda-

hålla sådana tjänster som anges i 3 §,

 2. värdepappersbolag: svenskt aktiebolag som fått tillstånd enligt denna lag

att driva värdepappersrörelse,

 3. bankinstitut: bankaktiebolag, sparbank, medlemsbank och utländskt

bankföretag som driver bankrörelse från filial här i landet,

 4. värdepappersinstitut: värdepappersbolag, svenska bankinstitut som fått

tillstånd enligt denna lag att driva värdepappersrörelse och utländska företag

som driver värdepappersrörelse från filial här i landet,

 5. EES: Europeiska ekonomiska samarbetsområdet,

 6. kvalificerat innehav: ett direkt eller indirekt ägande i ett företag, om

innehavet representerar 10 procent eller mer av kapitalet eller av samtliga

röster eller annars möjliggör ett väsentligt inflytande över ledningen av

företaget,

-------------------------------------------------------

 7. nära förbindelser: att

 det mellan ett

 värdepappersbolag och ett

 annat företag finns

 förbindelser i form av

 1. att det ena företaget

 direkt eller indirekt

 genom dotterbolag äger 20

 procent eller mer av

 kapitalet eller av

 samtliga röster i det

 andra,

 2. att det ena företaget

 direkt eller indirekt utgör

 moderföretag till det andra

 eller att det finns annan

 likartade förbindelse

 mellan företagen, eller

 3. att båda företagen är

 dotterföretag till eller

 har en likartad förbindelse

 med en eller samma

 juridiska person eller står

 i ett motsvarande

 förhållande till en och

 samma fysiska person.

 Nära förbindelser

 föreligger även mellan en

 fysisk person och ett

 värdepappersbolag om den

 fysiska personen

 1. äger mer än 20 procent

 av kapitalet eller av

 samtliga röster i

 värdepappersbolaget, eller

 2. på annat sätt har sådant

 inflytande över

 värdepappersbolaget att

 hans ställning motsvarar

 den ett moderföretag har i

 förhållande till ett

 dotterföretag eller det

 finns annan likartad

 förbindelse mellan honom

 och värdepappersbolaget.

-------------------------------------------------------

 7. filial: ett 8. filial: ett

avdelningskontor med avdelningskontor med

självständig förvaltning; om självständig förvaltning; om

ett utländskt företag ett utländskt företag

etablerar sig i Sverige etablerar sig i Sverige

enligt 3 c § 1 eller 2 kap. enligt 3 c § 1 eller 2 kap.

7 § första stycket, skall 7 § första stycket, skall

etableringen anses som en etableringen anses som en

enda filial, även om flera enda filial, även om flera

driftställen inrättas. driftställen inrättas.

 2 kap.

 1 §2

Tillstånd för ett svenskt aktiebolag att driva värdepappersrörelse får meddelas

endast om

 1. bolagsordningen inte strider mot denna lag eller någon annan författning,

 2. den planerade verksamheten kan antas komma att uppfylla kraven på en sund

värdepappersrörelse,

-------------------------------------------------------

 3. den som kommer att äga 3. det kan antas att den

ett kvalificerat innehav i som kommer att äga ett

bolaget inte kan antas kvalificerat innehav i

motverka en sund utveckling bolaget inte kommer att

av verksamheten i bolaget, motverka en sund

och utveckling av verksamheten

 i bolaget och även i övrigt

 är lämplig att utöva ett

 väsentligt inflytande över

 ledningen av ett

 värdepappersbolag; tillstånd

 får inte meddelas, om en

 sådan ägare i väsentlig mån

 har åsidosatt skyldigheter

 i näringsverksamhet eller

 annars allvarligt misskött

 sig,

 4. de som avses ingå i

 bolagets styrelse och vara

 verkställande direktör eller

 dennes ställföreträdare har

 de insikter och den

 4. bolaget uppfyller de erfarenhet som måste krävas

villkor som i övrigt anges i av den som deltar i

denna lag. ledningen av ett

 värdepappersbolag och även i

 övrigt är lämpliga för en sådan

 uppgift, och

 5. bolaget uppfyller de

 villkor som i övrigt anges

 i denna lag.

 Om bolaget kommer att ha

 nära förbindelser med någon

 annan, får tillstånd

 meddelas endast om

 förbindelserna inte hindrar

 en effektiv tillsyn av

 värdepappersbolaget.

-------------------------------------------------------

 3 a §

 Om teckningen av aktier

 innebär att ett

 kvalificerat innehav i ett

 värdepappersbolag kommer

 att ägas av någon som inte

 har prövats enligt 1 § första

 stycket 3, får bolaget inte

 bildas utan att prövning

 görs. Om denne inte anses

 lämplig, får bolaget inte

 bildas.

-------------------------------------------------------

 5 a §

 En revisor skall omgående

 rapportera till

 Finansinspektionen sådana

 förhållanden rörande

 värdepappersbolaget som

 revisorn får kännedom om vid

 fullgörandet av sitt

 uppdrag i värdepappers-

 bolaget och som

 1. utgör en väsentlig

 överträdelse av de

 författningar som reglerar

 värdepappersbolags

 verksamhet,

 2. kan påverka

 värdepappersbolagets

 fortsatta drift negativt,

 eller

 3. kan leda till att

 revisorn avstyrker att

 balansräkningen eller

 resultaträkningen fastställs

 eller till anmärkning

 enligt 10 kap. 10 §

 aktiebolagslagen

 (1975:1385).

 Första stycket gäller också

 i de fall revisorn får

 kännedom om förhållandena vid

 fullgörande av uppdrag som

 han har även i

 värdepappersbolagets

 moderföretag eller

 dotterföretag eller ett

 företag som har en likartad

 förbindelse med

 värdepappersbolaget.

 5 b §

 I 1 kap. 8 § denna lag

 regleras tystnadsplikten

 för styrelseledamöter eller

 befattningshavare hos ett

 värdepappersbolag eller ett

 utländskt värdepappersföretag

 och i 10 kap. 13 §

 aktiebolagslagen

 (1975:1385) finns

 bestämmelser om revisors

 rätt och skyldighet att

 lämna upplysningar i vissa

 fall. Revisor i

 värdepappersbolag är vidare

 enligt 4 a § skyldig att

 rapportera vissa

 förhållanden till

 Finansinspektionen.

 5 c §

 Vad som sägs om revisor i 4

 a § skall också tillämpas i

 fråga om granskare som

 utsetts enligt 10 kap. 14 §

 aktiebolagslagen

 (1975:1385) i

 värdepappersbolag.

 6 kap.

-------------------------------------------------------

Ägarprövning Ägarprövning m.m.

 3 a §3

-------------------------------------------------------

Ett direkt eller indirekt Ett direkt eller indirekt

förvärv av aktier i ett förvärv genom överlåtelse av

värdepappersbolag, som medföraktier i ett värdepap-

att förvärvarens sammanlagda persbolag, som medför att

innehav utgör ett förvärvarens sammanlagda

kvalificerat innehav, får innehav utgör ett

ske bara efter tillstånd av kvalificerat innehav, får

Finansinspektionen. ske bara om

Detsamma gäller ett förvärv Finansinspektionen

som innebär att ett dessförinnan har meddelat

kvalificerat innehav ökas så tillstånd till förvärvet.

att det uppgår till eller Detsamma gäller ett förvärv

överstiger 20, 33 eller 50 som innebär att ett kvali-

procent av aktiekapitalet ficerat innehav ökas så att

eller röstetalet för samtligadet uppgår till eller

aktier eller så att överstiger 20, 33 eller 50

värdepappersbolaget blir procent av aktiekapitalet

dotterföretag. eller av röstetalet för

 samtliga aktier eller så

 att värdepappersbolaget

 blir dotterföretag.

 Om ett förvärv som avses i

 första stycket har gjorts

 genom bodelning, arv,

 testamente, bolagsskifte

 eller på annat liknande

 sätt, krävs tillstånd av

 Finansinspektionen för att

 förvärvaren skall få behålla

 de aktier som erhållits.

 Förvärvaren skall ansöka om

 tillstånd till ett sådant

 förvärv inom sex månader

 efter det att han erhållit

 aktierna.

 Om ett förvärv enligt första stycket skulle innebära att värdepappersbolaget

blev dotterföretag till eller kom under bestämmande inflytande av ett

värdepappersföretag som är auktoriserat i ett annat land inom EES, moderföretag

till ett sådant företag eller en fysisk eller juridisk person som annars har ett

bestämmande inflytande över ett sådant företag, får frågan om tillstånd avgöras

först efter samråd med de behöriga myndigheterna i detta land.

 3 b §4

-------------------------------------------------------

Finansinspektionen skall ge Tillstånd skall ges till

tillstånd till förvärv enligtförvärv som avses i 3 a §, om

3 a §, om det inte kan antas det kan antas att

att förvärvaren kommer att förvärvaren inte kommer att

motverka en sund utveckling motverka en sund

av bolagets verksamhet. utveckling av bolagets

Inspektionen får föreskriva verksamhet och om för-

en viss tid inom vilken ett värvaren även i övrigt är

förvärv skall genomföras. lämplig att utöva ett

 väsentligt inflytande över

 ledningen av ett värde-

 pappersbolag. Tillstånd får

 inte ges, om förvärvaren i

 väsentlig mån har åsidosatt

 skyldigheter i nä-

 ringsverksamhet eller

 annars allvarligt misskött

 sig.

 Om förvärvet skulle leda

 till nära förbindelser

 mellan bolaget och någon

 annan, skall tillstånd ges

 endast om förbindelserna

 inte hindrar en effektiv

 tillsyn av

 värdepappersbolaget.

 Finansinspektionen får

 föreskriva en viss tid inom

 vilken ett förvärv skall

 genomföras.

 Finansinspektionen skall meddela beslut i ett ärende enligt denna paragraf

inom tre månader från det att ansökan om tillstånd gjordes.

 3 d §5

När ett värdepappersbolag får kännedom om att aktier i bolaget blivit föremål

för ett sådant förvärv som avses i 3 a § eller för en sådan avyttring som avses

i 3 c §, skall bolaget snarast anmäla förvärvet eller avyttringen till

Finansinspektionen.

-------------------------------------------------------

 När ett värdepappersbolag

 i annat fall får kännedom om

 att det har nära

 förbindelser med någon

 annan, skall bolaget

 snarast anmäla det till

 Finansinspektionen.

 Ett värdepappersbolag skall årligen till Finansinspektionen anmäla namnen på

de aktieägare som har ett kvalificerat innehav av aktier i bolaget samt

storleken på innehaven.

 3 e §

-------------------------------------------------------

 Om en juridisk person äger

 ett kvalificerat innehav i

 ett värdepappersbolag,

 skall den juridiska

 personen snarast anmäla

 ändringar av vilka som ingår

 i dess ledning till

 Finansinspektionen.

 3 f §6

-------------------------------------------------------

Om ägaren till ett Om ägaren till ett

kvalificerat innehav av kvalificerat innehav av

aktier utövar eller kan aktier utövar eller kan

tänkas komma att utöva sitt antas komma att utöva sitt

inflytande på ett sätt som inflytande på ett sätt som

motverkar en sund motverkar en sund

utveckling av verksamheten utveckling av verksamheten

i värdepappersbolaget, får i värdepappersbolaget, får

Finansinspektionen besluta Finansinspektionen besluta

att aktierna inte får att ägaren inte får företräda

företrädas vid bolagsstämman.de aktier som medför att

 innehavet är kvalificerat

 vid stämman. Detsamma

 gäller, om en sådan ägare i

 väsentlig mån har åsidosatt

 skyldigheter i

 Om ägaren till ett näringsverksamhet eller

kvalificerat innehav av annars allvarligt misskött

aktier har underlåtit att sig.

ansöka om tillstånd till ett Om ägaren till ett

förvärv som avses i 3 a § kvalificerat innehav av

eller har förvärvat aktier i aktier har underlåtit att

strid med inspektionens ansöka om tillstånd till ett

beslut, får inspektionen förvärv som avses i 3 a §

besluta att aktierna inte eller har fått sin ansökan

får företrädas vid avslagen, får inspektionen

bolagsstämman eller att besluta att ägaren inte får

röster avgivna för sådana företräda de aktier som han

aktier skall vara ogiltiga. innehar i strid med vad

 som föreskrivs i 3 a § vid

 stämman. Om ett sådant förvärv

 har skett i strid med

 Finansinspektionen får inspektionens beslut, får

också förelägga en aktieägareägaren inte företräda de

som sägs i första och andra aktier som han innehar i

styckena att avyttra så stor strid med vad som

del av aktierna att föreskrivs i 3 a § vid

innehavet därefter inte är stämman.

kvalificerat. Finansinspektionen får

 också förelägga en aktieägare

 som avses i första stycket

 att avyttra så stor del av

 aktierna att innehavet

 Aktier som omfattas av därefter inte är

ett beslut av inspektionen kvalificerat. En ägare som

enligt första, andra eller avses i andra stycket får

tredje stycket skall inte föreläggas att avyttra så

medräknas när det fordras stor del av aktierna att

samtycke av ägare till en han inte längre innehar

viss del av aktierna i aktier i strid med vad som

bolaget för att ett beslut föreskrivs i 3 a §.

skall bli giltigt eller en Aktier som omfattas av

befogenhet skall få utövas. ett förbud eller föreläggande

 enligt denna paragraf

 skall inte medräknas när det

 fordras samtycke av ägare

 till en viss del av

 aktierna i bolaget för att

 ett beslut skall bli

 giltigt eller en

 befogenhet skall få utövas,

 såvida inte förvaltare har

 förordnats enligt 3 g §.

-------------------------------------------------------

 3 g §

 När en ägare till ett

 kvalificerat innehav

 enligt 3 f § första eller

 andra stycket inte får

 företräda alla sina aktier

 vid bolagsstämma, kan

 Finansinspektionen, om det

 finns särskilda skäl, utse

 en lämplig person som

 förvaltare med rätt att

 företräda aktierna vid

 bolagsstämman.

 En förvaltare har rätt

 till skälig ersättning för

 arbete och utlägg.

 Ersättningen skall betalas

 av den som är förbjuden att

 företräda aktierna och skall

 på begäran förskotteras av

 värdepappersbolaget. Om den

 betalningsskyldige inte

 godtar förvaltarens anspråk,

 fastställs ersättningen av

 Finansinspektionen.

-------------------------------------------------------

 3 h §

 Om ett värdepappersbolag

 har nära förbindelser med

 någon annan och det hindrar

 en effektiv tillsyn av

 värdepappersbolaget, får

 Finansinspektionen förelägga

 den eller dem som äger de

 aktier som medför att

 förbindelserna är nära att

 avyttra så stor del av

 aktierna att så inte längre

 är fallet.

 Finansinspektionen får

 även besluta att ägaren inte

 får företräda aktierna vid

 stämman. I så fall skall

 bestämmelserna i 3 g §

 tillämpas.

 9 §7

Tillstånd som enligt denna lag har lämnats ett värdepappersinstitut skall

återkallas av Finansinspektionen om:

 1. institutet inte inom ett år från beviljande av tillstånd har börjat driva

sådan rörelse som tillståndet avser, eller om institutet dessförinnan förklarat

sig avstå från tillståndet,

 2. institutet under en tid av minst sex månader inte drivit sådan verksamhet

som tillståndet avser, eller

 3. institutet genom att överträda denna lag eller föreskrift som meddelats med

stöd av lagen eller på annat sätt visat sig olämpligt att utöva sådan rörelse

som tillståndet avser.

 Ett värdepappersbolags tillstånd enligt 3 kap. 4 § första stycket 4 och 5

skall återkallas av inspektionen om bolaget inte fullgjort sina skyldigheter

enligt lagen (1995:1571) om insättningsgaranti, och inte vidtagit rättelse inom

ett år efter det att inspektionen har förelagt värdepappersbolaget att fullgöra

sina skyldigheter med förklaring att värdepappersbolagets tillstånd annars kan

komma att återkallas.

-------------------------------------------------------

 Ett värdepappersbolags Ett värdepappersbolags

tillstånd skall dessutom tillstånd skall dessutom

återkallas om bolagets återkallas om:

kapitalbas understiger det 1. bolagets kapitalbas

minsta belopp som föreskrivs understiger det minsta

i 5 kap. 1 § andra stycket belopp som föreskrivs i 5

och bristen inte har täckts kap. 1 § andra stycket och

inom tre månader efter det bristen inte har täckts

att den blev känd för inom tre månader efter det

bolaget. att den blev känd för

 bolaget, eller

 2. någon som ingår i

 bolaget styrelse eller är

 verkställande direktör inte

 uppfyller de krav som

 anges i 2 kap. 1 § första

 stycket 4.

 I fall som avses i

 tredje stycket 2 får

 tillstånd återkallas bara om

 Finansinspektionen först

 beslutat att anmärka på att

 personen ingår i styrelsen

 eller är verkställande

 direktör och denne, sedan

 en av inspektionen bestämd

 tid av högst tre månader

 gått, fortfarande finns

 kvar i styrelsen eller är

 verkställande direktör.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1996.

**FOOTNOTES**

1Senaste lydelse 1995:1590.

2Senaste lydelse 1994:2015.

3Senaste lydelse 1994:2015.

4Senaste lydelse 1994:2015.

5Senaste lydelse 1994:2015.

6Senaste lydelse av förutvarande 6 kap. 3 e § 1994:2015.

7Senaste lydelse 1995:1597.

 155

2.8 Förslag till lag om ändring i försäkringsrörelselagen

(1982:713)

 Härigenom föreskrivs i fråga om försäkringsrörelselagen (1982:713)

 dels att nuvarande 3 kap. 2 c § skall betecknas 3 kap. 2 d §,

 dels att 1 kap. 1 §, 2 kap. 3 §, 3 kap. 2, 2 b och nya 2 d §§, 10 kap. 3 och

14 §§ samt 19 kap. 2 och 13 §§ skall ha följande lydelse,

 dels att i lagen skall införas sex nya paragrafer, 1 kap. 9 c §, 2 kap. 3 d §

och 3 kap. 2 c, 2 e och 2 f §§ samt 10 kap. 8 a §, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 kap.

 1 §

Försäkringsrörelse får drivas endast av försäkringsaktiebolag och ömsesidiga

försäkringsbolag som fått tillstånd (koncession) till detta enligt denna lag, om

inte annat följer av 2 § eller 10 § fjärde stycket.

 Finansinspektionen skall efter ansökan lämna förhandsbesked om huruvida

koncessionen enligt första stycket krävs för en planerad verksamhet.

 Ett förhandsbesked enligt andra stycket är bindande för den myndighet som har

lämnat beskedet. Om regeringen har beslutat i frågan om förhandsbesked är även

Finansinspektionen bunden av detta besked.

 Försäkringsbolagen skall stå under tillsyn av Finansinspektionen och vara

registrerad hos denna.

-------------------------------------------------------

 Ett försäkringsbolag skall

 ha sitt huvudkontor i

 Sverige.

-------------------------------------------------------

 9 c §

 Med nära förbindelser avses

 i denna lag att det mellan

 ett försäkringsbolag och ett

 annat företag finns

 förbindelser i form av

 1. att det ena företaget

 direkt eller indirekt

 genom dotterbolag äger 20

 procent eller mer av

 kapitalet eller av

 samtliga röster i det

 andra,

 2. att det ena företaget

 direkt eller indirekt utgör

 moderföretag till det andra

 eller att det finns annan

 likartad förbindelse mellan

 företagen, eller

 3. att båda företagen är

 dotterföretag till eller

 har en likartad förbindelse

 med en eller samma

 juridiska person eller står

 i ett motsvarande

 förhållande till en och

 samma fysiska person.

 Nära förbindelser

 föreligger även mellan en

 fysisk person och ett för-

 säkringsbolag om den

 fysiska personen

 1. äger mer än 20 procent

 av kapitalet eller av

 samtliga röster i

 försäkringsbolaget, eller

 2. på annat sätt har sådant

 inflytande över

 försäkringsbolaget att hans

 ställning motsvarar den ett

 moderföretag har i

 förhållande till ett

 dotterföretag eller det

 finns annan likartad

 förbindelse mellan honom

 och försäkringsbolaget.

 2 kap.

 3 §1

Stiftarna skall ansöka om koncession samt upprätta en bolagsordning som skall

underställas regeringen för stadfästelse.

 Till ansökan skall fogas en plan för den tilltänkta verksamheten. Regeringen

eller, efter regeringens bemyndigande, Finansinspektionen får meddela

föreskrifter om vad verksamhetsplanen skall innehålla.

 Regeringen prövar att bolagsordningen överensstämmer med denna lag och med

andra författningar samt om och i vad mån särskilda bestämmelser behövs med

hänsyn till omfattningen och arten av bolagets verksamhet.

-------------------------------------------------------

 Regeringen stadfäster Regeringen stadfäster

bolagsordningen och bolagsordningen och

beviljar koncession, om den beviljar koncession, om

planerade verksamheten kan 1. den planerade

antas komma att uppfylla verksamheten kan antas

kraven på en sund försäkrings-komma att uppfylla kraven

verksamhet och den som på en sund försäkrings-

kommer att äga ett verksamhet,

kvalificerat innehav i 2. det kan antas att den

bolaget kan antas inte som kommer att äga ett

motverka en sund utveckling kvalificerat innehav i

av verksamheten i bolaget. bolaget inte kommer att

Koncession beviljas tills motverka en sund

vidare eller, om särskilda utveckling av verksamheten

omständigheter föranleder i bolaget och även i övrigt

detta, för bestämd tid, högstär lämplig att utöva ett

tio år, och därutöver till detväsentligt inflytande över

löpande ledningen av ett

räkenskapsårets slut. försäkringsbolag; bolags-

Koncession får inte vägras avordningen får inte

det skälet att stadfästas och koncession

det inte behövs något inte beviljas, om en sådan

ytterligare försäkringsbolag.ägare i väsentlig mån har

 åsidosatt skyldigheter i

 näringsverksamhet eller

 annars allvarligt misskött

 sig, och

 3. de som avses ingå i

 bolagets styrelse och vara

 verkställande direktör eller

 dennes ställföreträdare har

 de insikter och den

 erfarenhet som måste krävas

 av den som deltar i

 ledningen av ett

 försäkringsbolag och även i

 övrigt är lämpliga för en sådan

 uppgift.

 Om bolaget kommer att ha

 nära förbindelser med någon

 annan, får bolagsordningen

 stadfästas och koncession

 beviljas endast om

 förbindelserna inte hindrar

 en effektiv tillsyn av

 försäkringsbolaget.

 Koncession beviljas

 tills vidare eller, om

 särskilda omständigheter

 Vid förlängning av en föranleder detta, för bestämd

koncession som har tid, högst tio år, och

beviljats ett försäkrings- därutöver till det löpande

bolag för bestämd tid gäller räkenskapsårets slut.

första-fjärde styckena i Koncession får inte vägras

tillämpliga delar. av det skälet att det inte

 behövs något ytterligare

 försäkringsbolag.

 Vid förlängning av en

 koncession som har

 beviljats ett försäkrings-

 bolag för bestämd tid gäller

 första-sjätte styckena i

 tillämpliga delar.

-------------------------------------------------------

 3 d §

 Om teckningen av aktier

 innebär att ett

 kvalificerat innehav i ett

 försäkringsaktiebolag kommer

 att ägas av någon som inte

 har prövats enligt 3 § fjärde

 stycket 2, får bolaget inte

 bildas utan att prövning

 görs. Om denne inte anses

 lämplig, får bolaget inte

 bildas.

 3 kap.

 2 §2

Aktier kan fritt överlåtas och förvärvas, om något annat inte följer av

bestämmelserna i detta kapitel eller i övrigt av lag.

-------------------------------------------------------

Ett direkt eller indirekt Ett direkt eller

förvärv av aktier i ett indirekt förvärv genom

försäkringsaktiebolag, som överlåtelse av aktier i ett

medför att förvärvarens försäkringsaktiebolag, som

sammanlagda innehav utgör medför att förvärvarens

ett kvalificerat innehav sammanlagda innehav utgör

enligt 1 kap. 9 a §, får ske ett kvalificerat innehav

bara efter tillstånd av enligt 1 kap. 9 a §, får ske

Finansinspektionen. bara om Finansinspektionen

Detsamma gäller förvärv som dessförinnan har meddelat

innebär att ett kvalificerat tillstånd till förvärvet.

innehav ökas så att det uppgårDetsamma gäller förvärv, som

till eller överstiger 20, 33 innebär att ett

eller 50 procent av kvalificerat innehav ökas så

aktiekapitalet eller att det uppgår till eller

röstetalet för samtliga överstiger 20, 33 eller 50

aktier eller så att procent av aktiekapitalet

försäkringsaktiebolaget eller av röstetalet för

blir dotterföretag. samtliga aktier eller så

 att försäkringsaktiebolaget

 blir dotterföretag.

 Om ett förvärv som avses i

 andra stycket har gjorts

 genom bodelning, arv,

 testamente, bolagsskifte

 eller på annat liknande

 sätt, krävs tillstånd av

 Finansinspektionen för att

 förvärvaren skall få behålla

 de aktier som erhållits.

 Förvärvaren skall ansöka om

 Finansinspektionen skall tillstånd till ett sådant

ge tillstånd till förvärv förvärv inom sex månader

enligt andra stycket, om efter det att han erhållit

det inte kan antas att aktierna.

förvärvaren kommer att utöva Tillstånd skall ges till

sitt förvärv som avses i andra

inflytande på ett sätt som och tredje styckena, om

motverkar en sund det kan antas att för-

utveckling av värvaren inte kommer att

försäkringsbolagets motverka en sund

verksamhet. utveckling av bolagets

 verksamhet och om

 förvärvaren även i övrigt är

 lämplig att utöva ett

 väsentligt inflytande över

 ledningen av ett

 försäkringsbolag. Tillstånd

 får inte ges, om förvärvaren

 i väsentlig mån har åsidosatt

 skyldigheter i nä-

 ringsverksamhet eller

 annars allvarligt misskött

 sig.

 Om förvärvet skulle leda

 till nära förbindelser

 mellan försäkringsbolaget

 och någon annan, skall

 tillstånd ges endast om för-

 bindelserna inte hindrar

 en effektiv tillsyn av

 försäkringsbolaget.

 Inspektionen får föreskriva en viss tid inom vilken ett förvärv skall genom-

föras.

-------------------------------------------------------

 Inspektionen skall Inspektionen skall

meddela beslut i ett ärende meddela beslut i ett ärende

enligt andra stycket inom enligt andra eller tredje

tre månader från det att stycket inom tre månader

ansökan om tillstånd gjordes.från det att ansökan om

 tillstånd gjordes.

 2 b §3

Ett försäkringsaktiebolag skall årligen till Finansinspektionen anmäla namnen på

de aktieägare som har ett kvalificerat innehav av aktier i bolaget samt

storleken på innehaven.

 När ett försäkringsaktiebolag får kännedom om att bolagets aktier blivit

föremål för ett sådant förvärv som avses i 2 § eller för en sådan avyttring som

avses i 2 a §, skall bolaget snarast anmäla förvärvet eller avyttringen till

Finansinspektionen.

-------------------------------------------------------

 När ett försäkringsbolag i

 annat fall får kännedom om

 att det har nära

 förbindelser med någon

 annan, skall bolaget

 snarast anmäla det till

 Finansinspektionen.

 2 c §

-------------------------------------------------------

 Om en juridisk person äger

 ett kvalificerat innehav i

 ett försäkringsbolag, skall

 den juridiska personen

 snarast anmäla ändringar av

 vilka som ingår i dess

 ledning till

 Finansinspektionen.

-------------------------------------------------------

2 c § 2 d §

Om ägaren till ett Om ägaren till ett

kvalificerat innehav av kvalificerat innehav av

aktier utövar eller kan aktier utövar eller kan

antas komma att utöva sitt antas komma att utöva sitt

inflytande på ett sätt som inflytande på ett sätt som

motverkar en sund motverkar en sund

utveckling av utveckling av

försäkringsbolagets försäkringsbolagets

verksamhet, får verksamhet, får

Finansinspektionen besluta Finansinspektionen besluta

att aktierna inte får att ägaren inte får företräda

företrädas vid bolagsstämman.de aktier som medför att

 innehavet är kvalificerat

 vid stämman. Detsamma

 gäller, om en sådan ägare i

 väsentlig mån har åsidosatt

 skyldigheter i

 Om ägaren till ett näringsverksamhet eller

kvalificerat innehav av annars allvarligt misskött

aktier har underlåtit att sig.

ansöka om tillstånd till ett Om ägaren till ett

förvärv som avses i 2 § ellerkvalificerat innehav av

har förvärvat aktier i strid aktier har underlåtit att

med Finansinspektionens ansöka om tillstånd till ett

beslut, får inspektionen förvärv som avses i 2 § eller

besluta att aktierna inte har fått sin ansökan

får företrädas vid avslagen, får inspektionen

bolagsstämman eller att besluta att ägaren inte får

röster avgivna för sådana företräda de aktier som han

aktier skall vara ogiltiga. innehar i strid med vad

 som föreskrivs i 2 § andra

 stycket vid stämman. Om ett

 sådant förvärv har skett i

 strid med inspektionens

 beslut, får ägaren inte

 företräda de aktier som han

 Finansinspektionen får innehar i strid med vad

också förelägga aktieägare somsom föreskrivs i 2 § andra

sägs i första och andra stycket vid stämman.

styckena att avyttra en så Finansinspektionen får

stor del av aktierna att också förelägga aktieägare som

innehavet därefter inte är avses i första stycket att

kvalificerat. avyttra en så stor del av

 aktierna att innehavet

 därefter inte är kvalifice-

 rat. En ägare som avses i

 andra stycket får föreläggas

 att avyttra så stor del av

 Aktier som omfattas av aktierna att denne inte

ett beslut av inspektionen längre innehar aktier i

enligt första, andra eller strid med vad som

tredje stycket skall inte föreskrivs i 2 § andra

medräknas när det fordras stycket.

samtycke av ägare till en Aktier som omfattas av

viss del av aktierna i ett förbud eller föreläggande

bolaget för att ett beslut enligt denna paragraf

skall bli giltigt eller en skall inte medräknas när det

befogenhet skall få utövas. fordras samtycke av ägare

 till en viss del av

 aktierna i bolaget för att

 ett beslut skall bli

 giltigt eller en

 befogenhet skall få utövas,

 såvida inte förvaltare har

 förordnats enligt 2 e §.

-------------------------------------------------------

 2 e §

 När en ägare till ett

 kvalificerat innehav

 enligt 2 d § första eller

 andra stycket inte får

 företräda alla sina aktier

 vid bolagsstämma, kan

 Finansinspektionen, om det

 finns särskilda skäl, utse

 en lämplig person som

 förvaltare med rätt att

 företräda aktierna vid

 bolagsstämman.

 En förvaltare har rätt

 till skälig ersättning för

 arbete och utlägg.

 Ersättningen skall betalas

 av den som är förbjuden att

 företräda aktierna och skall

 på begäran förskotteras av

 försäkringsbolaget. Om den

 betalningsskyldige inte

 godtar förvaltarens anspråk,

 fastställs ersättningen av

 Finansinspektionen.

-------------------------------------------------------

 2 f §

 Om ett försäkringsbolag har

 nära förbindelser med någon

 annan och det hindrar en

 effektiv tillsyn av

 försäkringsbolaget, får

 Finansinspektionen förelägga

 den eller dem som äger de

 aktier som medför att

 förbindelserna är nära att

 avyttra så stor del av

 aktierna att så inte längre

 är fallet.

 Finansinspektionen får

 även besluta att ägaren inte

 får företräda aktierna vid

 stämman. I så fall skall

 bestämmelserna i 2 e §

 tillämpas.

-------------------------------------------------------

 2 g §

 När det föreligger ett sådant

 fall som avses i 2 f §, får

 Finansinspektionen besluta

 att ägaren till de aktier

 som grundar de nära för-

 bindelserna inte får

 företräda aktierna vid

 bolagsstämman. I så fall

 skall bestämmelserna i

 2 e § tillämpas.

 10 kap.

 3 §

Revisorer som inte är auktoriserade eller godkända skall vara bosatta inom

Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, om inte regeringen eller efter

regeringens bemyndigande Finansinspektionen i särskilda fall tillåter något

annat. Vad som sagts nu gäller dock inte, om även en auktoriserad eller godkänd

revisor deltar i revisionen. Den som är underårig, i konkurs eller underkastad

näringsförbud eller som har förvaltare enligt 11 kap. 7 § föräldrabalken får

inte vara revisor.

 Revisorerna skall ha den insikt i och erfarenhet av redovisning och ekonomiska

förhållanden som med hänsyn till arten och omfånget av bolagets verksamhet

fordras för uppdragets fullgörande.

-------------------------------------------------------

 Till revisor kan även Till revisor kan även

utses ett registrerat utses ett registrerat

revisionsbolag. Bestämmelser revisionsbolag. Bestäm-

om vem som kan vara huvud- melser om vem som kan vara

ansvarig för revisionen och huvudansvarig för

om underrättelseskyldighet revisionen och om

finns i 12 § lagen underrättelseskyldighet

(1995:528) om revisorer. finns i 12 § lagen

Bestämmelserna i 5 och 13 §§ i(1995:528) om revisorer.

detta kapitel tillämpas på Bestämmelserna i 5, 8 a och

den huvudansvarige. 13 §§ i detta kapitel

 tillämpas på den

 huvudansvarige.

 Till revisor i dotterföretag bör, om det kan ske, utses minst en av

moderbolagets revisorer.

-------------------------------------------------------

 8 a §

 En revisor skall omgående

 rapportera till

 Finansinspektionen sådana

 förhållanden rörande

 försäkringsbolaget som

 revisorn får kännedom om vid

 fullgörandet av sitt

 uppdrag i försäkringsbolaget

 och som

 1. utgör en väsentlig

 överträdelse av de

 författningar som reglerar

 försäkringsbolags

 verksamhet,

 2. kan påverka

 försäkringsbolagets

 fortsatta drift negativt,

 eller

 3. kan leda till att

 revisorn avstyrker att

 balansräkningen eller

 resultaträkningen fastställs

 eller till anmärkning

 enligt 11 § tredje stycket.

 Första stycket gäller också

 i de fall revisorn får

 kännedom om förhållandena vid

 fullgörande av uppdrag som

 han har även i

 försäkringsbolagets

 moderföretag eller

 dotterföretag eller ett

 företag som har en likartad

 förbindelse med

 försäkringsbolaget.

 14 §

Revisor får inte till enskild aktieägare, delägare, delegerad, garant eller

utomstående lämna upplysningar om sådana försäkringsbolagets angelägenheter som

han fått kännedom om vid fullgörandet av sitt uppdrag, om det kan vara till

förfång för bolaget.

-------------------------------------------------------

 Revisor är skyldig att Revisor är skyldig att

till bolagsstämman lämna allatill bolagsstämman lämna

upplysningar som alla upplysningar som

bolagsstämman begär, om det bolagsstämman begär, om det

inte skulle vara till inte skulle vara till

väsentligt förfång för bolaget.väsentligt förfång för

Revisor är vidare skyldig bolaget. Revisor är vidare

att lämna medrevisor, ny skyldig att lämna

revisor och, om bolaget har medrevisor, ny revisor

försatts i konkurs, och, om bolaget har

konkursförvaltare försatts i konkurs,

erforderliga upplysningar konkursförvaltare

om bolagets angelägenheter. erforderliga upplysningar

 om bolagets angelägenheter.

 Revisor är vidare enligt 8

 a § skyldig att rapportera

 vissa förhållanden till

 Finansinspektionen.

 19 kap.

 11 §4

Finansinspektionen får meddela de erinringar i fråga om försäkringsbolagets

verksamhet som inspektionen anser behövliga.

 Finansinspektionen skall förelägga bolaget eller styrelsen att vidta rättelse

om inspektionen finner att

 1. avvikelse skett från denna lag, lagen (1995:1560) om årsredovisning i

försäkringsföretag, trafikskadelagen (1975:1410) eller lagen (1976:357) om

motortävlingsförsäkring eller föreskrifter som har meddelats med stöd av dessa

lagar eller från bolagsordningen eller grunderna, om sådana finns,

 2. bolagsordningen eller grunderna inte längre är tillfredsställande med

hänsyn till omfattningen och beskaffenheten av bolagets rörelse,

 3. försäkringabolagets riktlinjer för placering av tillgångar som används för

skuldtäckning inte är tillfredsställande med hänsyn till innehållet i 7 kap. 9 a

- 10 e §§,

 4. de tillgångar som används för skuldtäckning inte är tillräckliga eller inte

är placerade enligt 7 kap. 9 a - 10 e §§,

 5. försäkringsbeståndet inte är tillräckligt för erforderlig riskutjämning

eller

-------------------------------------------------------

 5 a. någon av dem som ingår

 i försäkringsbolagets

 styrelse eller är

 verkställande direktör inte

 uppfyller de krav som

 anges i 2 kap. 3 § fjärde

 stycket 3.

 6. det i övrigt finns allvarliga anmärkningar mot försäkringsbolagets

verksamhet.

 Om ett försäkringsbolags kapitalbas understiger solvensmarginalen enligt 7

kap. 23 eller 25 §, skall Finansinspektionen förelägga bolaget eller dess

styrelse att upprätta en plan för att återställa en sund finansiell ställning

och överlämna planen till inspektionen för godkännande. Om kapitalbasen

understiger en tredjedel av solvensmarginalen eller garantibeloppet enligt 7

kap. 26 eller 27 § eller om kapitalbasen för ett livförsäkringsbolag inte har

den sammansättning som anges i 7 kap. 26 § tredje stycket, skall inspektionen

förelägga bolaget eller dess styrelse att upprätta och för godkännande överlämna

en plan för skyndsamt återställande av kapitalbasen.

 Om ett försäkringsbolag driver verksamhet i annat land inom EES och bolaget

inte rättar sig efter Finansinspektionens eller behörig utländsk myndighets

anmodan om rättelse, skall inspektionen vidta de åtgärder som behövs för att

förhindra fortsatta överträdelser. Inspektionen skall underrätta den behöriga

utländska myndigheten om vilka åtgärder som vidtas.

 Om ett föreläggande enligt andra-fjärde styckena inte har följts inom bestämd

tid och det anmärkta förhållandet inte heller på något annat sätt har

undanröjts, skall Finansinspektionen anmäla detta till regeringen.

 Finansinspektionen får begränsa bolagets förfoganderätt eller förbjuda bolaget

att förfoga över sina tillgångar i Sverige, om

 1. bolaget inte följer gällande bestämmelser om skuldtäckning,

 2. bolagets kapitalbas understiger en tredjedel av solvensmarginalen eller

inte uppfyller gällande krav på garantibelopp,

 3. bolagets kapitalbas understiger solvensmarginalen och det finns särskilda

skäl att anta att bolagets finansiella ställning ytterligare kommer att

försämras, eller

 4. det bedöms vara nödvändigt för att skydda de försäkrades intressen vid

beslut om förverkande av bolagets koncession enligt 2 § eller åttonde stycket.

 Finansinspektionen får besluta hur försäkringsverksamheten skall drivas efter

ett sådant beslut som avses i sjätte stycket.

 En koncession kan förklaras förverkad av regeringen om bolaget

 1. inte längre uppfyller kraven för koncession,

 2. inte inom angiven tid har vidtagit åtgärderna i en plan som har godkänts

enligt tredje stycket, eller

 3. i annat fall allvarligt åsidosätter gällande bestämmelser för verksamheten.

-------------------------------------------------------

 En koncession kan

 dessutom förklaras förverkad

 av regeringen om någon av

 dem som ingår i

 försäkringsbolagets styrelse

 eller är verkställande

 direktör inte uppfyller de

 krav som anges i 2 kap. 3 §

 fjärde stycket 3.

 19 kap.

 13 §

-------------------------------------------------------

Finansinspektionens beslut Finansinspektionens beslut

enligt 2 a kap. 2, 3, 5 och enligt 2 a kap. 2, 3, 5

6 § får överklagas hos och 6 § får överklagas hos

kammarrätten. Inspektionens kammarrätten. Inspektionens

beslut om att förelägga ellerbeslut om att förordna

utdöma vite enligt förvaltare och bestämma

21 kap. 2 § får överklagas hosersättning till förvaltare

länsrätten. Prövningstillståndenligt 3 kap. 2 e § samt om

krävs vid överklagande till att förelägga eller utdöma

kammarrätten av länsrättens vite enligt 21 kap. 2 § får

avgörande. Inspektionens överklagas hos länsrätten.

beslut i övrigt enligt denna Prövningstillstånd krävs vid

lag får överklagas hos överklagande till

regeringen. kammarrätten av länsrättens

 avgörande. Inspektionens

 beslut i övrigt enligt

 denna lag får överklagas hos

 regeringen.

 Inspektionen får bestämma att ett beslut om föreläggande eller om

verksamhetens drivande enligt 11 § sjunde stycket skall gälla omedelbart.

 Om överklagande av vissa beslut finns bestämmelser i 20 kap. 7 §.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1996.

**FOOTNOTES**

1Senaste lydelse 1995:779.

2Senaste lydelse 1995:779.

3Senaste lydelse 1995:779.

4Senaste lydelse 1995:779.

 156

2.9 Förslag till lag om ändring i lagen (1972:262) om

understödsföreningar

 Härigenom föreskrivs att det i lagen (1972:262) om understödsföreningar skall

införas två nya paragrafer, 12 a och 32 a §§, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

-------------------------------------------------------

 12 a §

 En understödsförening skall

 ha sitt huvudkontor i

 Sverige.

 32 a §

 En revisor skall omgående

 rapportera till

 Finansinspektionen sådana

 förhållanden rörande

 understödsföreningen som

 revisorn får kännedom om vid

 fullgörandet av sitt

 uppdrag i

 understödsföreningen och som

 1. utgör en väsentlig

 överträdelse av de

 författningar som reglerar

 understödsföreningars

 verksamhet,

 2. kan påverka

 understödsföreningens

 fortsatta drift, eller

 3. kan leda till att

 revisorn avstyrker att

 balansräkningen eller

 resultaträkningen fastställs

 eller till anmärkning

 enligt 51 § tredje stycket

 lagen (1951:308) om

 ekonomiska föreningar.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1996.

 157

2.10 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:1114) om

värdepappersfonder

 Härigenom föreskrivs att det i lagen (1990:1114) om värdepappersfonder skall

införas tre nya paragrafer, 6 a-c §§, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

-------------------------------------------------------

 6 a §

 En revisor skall omgående

 rapportera till

 Finansinspektionen sådana

 förhållanden rörande

 fondbolaget som revisorn

 får kännedom om vid

 fullgörandet av sitt

 uppdrag i fondbolaget och

 som

 1. utgör en väsentlig

 överträdelse av de

 författningar som reglerar

 fondbolags verksamhet,

 2. kan påverka

 fondbolagets fortsatta

 drift negativt, eller

 3. kan leda till att

 revisorn avstyrker att

 balansräkningen eller

 resultaträkningen fastställs

 eller till anmärkning

 enligt 10 kap. 10 §

 aktiebolagslagen

 (1975:1385).

 Första stycket gäller också

 i de fall revisorn får

 kännedom om förhållandena vid

 fullgörande av uppdrag som

 han har även i fondbolagets

 moderföretag eller

 dotterföretag eller ett

 företag som har en likartad

 förbindelse med

 fondbolaget.

 6 b §

 I 5 § denna lag föreskrivs

 att enskildas förhållanden

 till värdepappersfond,

 fondbolag och

 förvaringsinstitut inte

 obehörigen får röjas och i 10

 kap. 13 § aktiebolagslagen

 (1975:1385) finns

 bestämmelser om revisors

 rätt och skyldighet att

 lämna upplysningar i vissa

 fall. Revisor i fondbolag

 är vidare enligt 6 a §

 skyldig att rapportera

 vissa förhållanden till

 Finansinspektionen.

 6 c §

 Vad som sägs om revisor i 6

 a § skall också tillämpas i

 fråga om granskare som

 utsetts enligt 10 kap. 14 §

 aktiebolagslagen

 (1975:1385) i fondbolag.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1996.

 158

2.11 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:701) om

Konungariket Sveriges stadshypotekskassa

 Härigenom föreskrivs att det i lagen (1992:701) om Konungariket Sveriges

stadshypotekskassa skall införas en ny paragraf, 3 a §, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

-------------------------------------------------------

 3 a §

 En revisor skall omgående

 rapportera till

 Finansinspektionen sådana

 förhållanden rörande kassan

 som revisorn får kännedom om

 vid fullgörandet av sitt

 uppdrag i kassan och som

 1. utgör en väsentlig

 överträdelse av de

 författningar som reglerar

 kassans verksamhet, eller

 2. kan påverka kassans

 fortsatta drift negativt.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1996.

 159

2.12 Förslag till lag om ändring i lagen (1980:1097) om

Svenska skeppshypotekskassan

 Härigenom föreskrivs att det i lagen (1980:1097) om Svenska skeppshypo-

tekskassan skall införas en ny paragraf, 26 a §, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

-------------------------------------------------------

 26 a §

 En revisor skall omgående

 rapportera till

 Finansinspektionen sådana

 förhållanden rörande kassan

 som revisorn får kännedom om

 vid fullgörandet av sitt

 uppdrag i kassan och som

 1. utgör en väsentlig

 överträdelse av de

 författningar som reglerar

 kassans verksamhet,

 2. kan påverka kassans

 fortsatta drift negativt,

 eller

 3. kan leda till att

 revisorn avstyrker att

 balansräkningen eller

 resultaträkningen fastställs

 eller till anmärkning

 enligt 28 §.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1996.

 160

2.13 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:759) om

Sveriges allmänna hypoteksbank

 Härigenom föreskrivs att det i lagen (1994:759) om Sveriges allmänna

hypoteksbank skall införas en ny paragraf, 4 a §, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

-------------------------------------------------------

 4 a §

 En revisor skall omgående

 rapportera till

 Finansinspektionen sådana

 förhållanden rörande Hypo-

 teksbanken som revisorn få

 kännedom om vid fullgörandet

 av sitt uppdrag i

 Hypoteksbanken och som

 1. utgör en väsentlig

 överträdelse av de

 författningar som reglerar

 Hypoteksbankens

 verksamhet, eller

 2. kan påverka

 Hypoteksbankens fortsatta

 drift negativt.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1996.

 161

2.14 Förslag till lag om ändring i lagen (1996:38) om

ändring i lagen bankrörelselagen (1987:617)

 Härigenom föreskrivs att 7 kap. 11 § bankrörelselagen (1987:617) i dess

lydelse enligt lagen (1996:38) om ändring i nämnda lag skall ha följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 7 kap.

 11 §

-------------------------------------------------------

Finansinspektionen skall ge Tillstånd skall ges till

tillstånd till förvärv enligtförvärv som avses i 10 §, om

10 §, om det inte kan antas det kan antas att för-

att förvärvaren kommer att värvaren inte kommer att

motverka en sund utveckling motverka en sund

av bankens verksamhet. utveckling av bankens

Inspektionen får föreskriva verksamhet och om förvär-

en viss tid inom vilken ett varen även i övrigt är lämplig

förvärv skall genomföras. att utöva ett väsentligt

 inflytande över ledningen

 av en bank. Tillstånd får

 inte ges, om förvärvaren i

 väsentlig mån har åsidosatt

 skyldigheter i

 näringsverksamhet eller

 annars allvarligt misskött

 sig.

 Om förvärvet skulle leda

 till nära förbindelser

 mellan banken och någon

 annan, skall tillstånd ges

 endast om förbindelserna

 inte hindrar en effektiv

 tillsyn av banken.

 Finansinspektionen får

 föreskriva en viss tid inom

 vilken ett förvärv skall

 genomföras.

 Finansinspektionen skall meddela beslut i ett ärende enligt denna paragraf

inom tre månader från det att ansökan om tillstånd gjordes.

 162

Lagrådet

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1996-03-08

Närvarande: justitierådet Staffan[REDACTED_EFTERNAMN], f.d. presidenten i Försäkrings-

överdomstolen Leif[REDACTED_EFTERNAMN], regeringsrådet Leif Lindstam.

Enligt en lagrådsremiss den 29 februari 1996 (Finansdepartementet) har rege-

ringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till bl.a. lag om

ändring i bankrörelselagen (1987:617).

Förslagen har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn Tord Gransbo.

Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet:

Förslaget till lag om ändring i bankrörelselagen

1 kap.1 §

Enligt lagrådsremissen skall paragrafen kompletteras med ett nytt fjärde stycke

där det sägs att en bank skall ha sitt huvudkontor i Sverige. Formuleringen

överenstämmer med vad som föreskrivs i 2 kap. 4 § tredje stycket lagen om

värdepappersrörelse. Frågan om skyldighet att ha ett särskilt huvudkontor synes

emellertid inte vara reglerad. Bl.a. med hänsyn härtill ifrågasätter Lagrådet om

inte det nu diskuterade stycket bör formuleras så, att det för varje bank skall

finnas ett huvudkontor i Sverige. En motsvarande formulering bör då användas i 2

kap. 5 § lagen om kreditmarknadsbolag, 2 kap. 4 § lagen om värdepappersrörelse,

1 kap. 1 § försäkringsrörelselagen och 12 a § lagen om understödsföreningar.

1 kap. 3 §

I lagrådsremissen föreslås att de definitioner som f.n. finns i paragrafen skall

byggas ut med bestämmelser om vad som avses med "nära förbindelser." Dessa

bestämmelser har i lagtexten tagits in i en ny punkt 2 a.

 Enligt Lagrådets mening får paragrafen en bättre struktur, om bestämmelserna

om "nära förbindelser" flyttas och får bilda två särskilda stycken. Styckena kan

lämpligen utformas på följande sätt:

 "Ett bankföretag och ett annat företag skall anses ha nära förbindelser, om

 1. det ena företaget direkt eller indirekt genom dotterbolag äger 20 procent

eller mer av kapitalet eller disponerar över 20 procent eller mer av samtliga

röster i det andra företaget,

 2. det ena företaget direkt eller indirekt utgör moderföretag till det andra

eller det finns en annan likartad förbindelse mellan företagen, eller

 3. båda företagen är dotterföretag till eller har en likartad förbindelse med

en eller samma juridiska person eller står i ett motsvarande förhållande till en

och samma fysiska person.

 Nära förbindelser föreligger även mellan en fysisk person och ett bankföretag,

om den fysiska personen

 1. äger mer än 20 procent av kapitalet eller disponerar över mer än 20 procent

av samtliga röster i bankföretaget, eller

 2. på annat sätt har sådant inflytande över bankföretaget att hans ställning

motsvarar den som ett moderföretag har i förhållande till ett dotterföretag

eller det finns en annan likartad förbindelse mellan honom och bankföretaget."

_______________

Godtas Lagrådets förslag till utformning av 1 kap. 3 § bankrörelselagen, bör

motsvarande ändringar göras i 1 kap. 1 § lagen om kreditmarknadsbolag, 1 kap. 2

§ lagen om värdepappersrörelse och 1 kap. 9 c § försäkringsrörelselagen.

______________

3 kap. 8 a §

Paragrafen, som handlar om skyldighet för revisorer att rapportera vissa för-

hållanden till Finansinspektionen, bör enligt Lagrådets mening redigeras om, så

att den får följande lydelse:

 "Om revisorn vid fullgörandet av sitt uppdrag i banken får kännedom om

förhållanden som

 1. kan utgöra en väsentlig överträdelse av de författningar som reglerar

bankers verksamhet,

 2. kan påverka bankens fortsatta drift negativt, eller

 3. kan leda till att revisorn avstyrker att balansräkningen eller

resultaträkningen fastställs eller till anmärkning enligt 11 §,

 skall revisorn omgående rapportera detta till Finansinspektionen.

 Revisorn har en motsvarande rapporteringsskyldighet, om han får kännedom om

förhållanden som avses i första stycket vid fullgörande av uppdrag som han har i

bankens moderföretag eller dotterföretag eller ett företag som har en likartad

förbindelse med banken."

________________

Ändringar motsvarande dem som Lagrådet har förordat beträffande 3 kap. 8 a §

bankrörelselagen bör göras i 2 kap. 7 a § lagen om kreditmarknadsbolag, 2 kap. 5

a § lagen om värdepappersrörelse, 10 kap. 8 a § försäkringsrörelselagen, 32 a §

lagen om understödsföreningar, 6 a § lagen om värdepappersfonder, 3 a § lagen om

Konungariket Sveriges stadshypotekskassa, 26 a § lagen om Svenska skeppshypo-

tekskassan samt 4 a § lagen om Sveriges allmänna hypoteksbank.

_________________

7 kap. 10 §

I paragrafen regleras olika fall då ett förvärv av aktier eller andelar i en

bank (ett bankaktiebolag eller en medlemsbank) kräver tillstånd av

Finansinspektionen. Paragrafen skall enligt lagrådsremissen byggas ut, så att

det klarläggs på vilket stadium tillstånd skall inhämtas vid olika typer av

förvärv.

 För att bestämmelserna skall bli mera lättlästa förordar Lagrådet att man i

ett första stycke tar in paragrafens nuvarande text i oförändrad lydelse och att

man i ett andra stycke reglerar frågorna om vid vilken tidpunkt tillstånd skall

inhämtas. Andra stycket bör utformas på följande sätt:

 "Tillstånd enligt första stycket skall ha meddelats före förvärvet. Om

förvärvet har gjorts genom bodelning, arv, testamente, bolagsskifte eller på

annat liknande sätt, krävs i stället tillstånd för att förvärvaren skall få

behålla de aktier eller andelar som erhållits. Förvärvaren skall ansöka om

tillstånd till ett sådant förvärv inom sex månader efter det att han erhållit

aktierna eller andelarna."

_________________

Motsvarande ändringar bör göras i 5 kap. 11 § lagen om kreditmarknadsbolag, 6

kap. 3 a § lagen om värdepappersrörelse och 3 kap. 2 § försäkringsrörelselagen.

_________________

7 kap. 14 §

Enligt paragrafen i dess gällande lydelse får Finansinspektionen i vissa angivna

situationer besluta att den som har ett kvalificerat innehav av aktier eller

andelar i en bank inte får företräda aktierna eller andelarna vid stämman.

Inspektionen får också förelägga innehavaren att avyttra så stor del av aktierna

eller andelarna att innehavet därefter inte är kvalificerat.

 I lagrådsremissen föreslås att paragrafen skall byggas ut, så att man bl.a.

får en bättre koppling till bestämmelserna i 7 kap. 10 §. Enligt lagrådsremissen

skall förbudet att företräda aktier eller andelar vid stämma kunna beslutas av

Finansinspektionen, om ägaren efter att ha förvärvat aktierna eller andelarna

har ansökt om tillstånd men fått sin ansökan avslagen, medan ett sådant förbud

skall inträda automatiskt, om förvärv av aktierna eller andelarna har skett

efter inspektionens beslut och i strid med beslutet.

 Enligt Lagrådets mening är det inte motiverat av vare sig sakliga eller

praktiska skäl att göra denna skillnad mellan de båda angivna fallen. I bägge

situationerna bör ett förbud att företräda aktierna eller andelarna inträda

automatiskt. Enligt Lagrådets uppfattning kan också båda fallen beskrivas så,

att någon har ett kvalificerat innehav "i strid med" ett beslut av inspektionen.

 Lagrådet förordar att regleringen om innehav i strid med ett beslut av

inspektionen tas in i ett tredje stycke. I övrigt bör den föreslagna lagtexten

förtydligas. Paragrafen föreslås få följande lydelse:

 "Om ägaren till ett kvalificerat innehav av aktier eller andelar utövar eller

kan antas komma att utöva sitt inflytande på ett sätt som motverkar en sund

utveckling av verksamheten i banken, får Finansinspektionen besluta att ägaren

vid stämman inte får företräda fler aktier eller andelar än som motsvarar ett

innehav som inte är kvalificerat. Detsamma gäller, om en sådan ägare i väsentlig

mån har åsidosatt skyldigheter i näringsverksamhet eller annars allvarligt

misskött sig.

 Om ägaren till ett kvalificerat innehav av aktier eller andelar har underlåtit

att ansöka om tillstånd till ett förvärv som avses i 10 §, får inspektionen

besluta att ägaren vid stämman inte får företräda aktierna eller andelarna till

den del de omfattats av ett krav på tillstånd.

 Om någon i strid med ett beslut av inspektionen har ett kvalificerat innehav

av aktier eller andelar, får han inte företräda aktierna eller andelarna vid

stämman till den del innehavet står i strid med beslutet.

 Finansinspektionen får förelägga en ägare som avses i första stycket att

avyttra så stor del av aktierna eller andelarna att innehavet därefter inte är

kvalificerat. En ägare som avses i andra eller tredje stycket får föreläggas att

avyttra så stor del av aktierna eller andelarna att innehavet inte står i strid

med inspektionens beslut."

 När det gäller första stycket i 7 kap. 14 § vill Lagrådet ifrågasätta om det

inte i lagtexten bör anges vilket eller vilka slag av allvarlig misskötsamhet

det skall vara fråga om, utöver åsidosättande av skyldigheter i närings-

verksamhet (jfr vad som sägs i remissprotokollet, avsnitt 5. 4.1, och i

författningskommentaren till 7 kap. 11 § första stycket bankrörelselagen).

 En motsvarande anmärkning kan göras beträffande 7 kap. 11 § bankrörelselagen,

2 kap. 3 § bankaktiebolagslagen, 2 kap. 2 § lagen om medlemsbanker, 2 kap. 1 §

och 5 kap. 12 och 15 §§ lagen om kreditmarknadsbolag, 2 kap. 1 § och 6 kap. 3 b

och 3 f §§ lagen om värdepappersrörelse samt 2 kap. 3 § och 3 kap. 2 och 2 d §§

försäkringsrörelselagen.

_________________

Godtas vad Lagrådet har förordat beträffande 7 kap. 14 § bankrörelselagen, bör

motsvarande ändringar göras i 5 kap. 15 § lagen om kreditmarknadsbolag, 6 kap. 3

f § lagen om värdepappersrörelse och 3 kap. 2 d § försäkringsrörelselagen.

_________________

7 kap. 14 a §

Paragrafen, som är ny, innehåller regler om utseende av förvaltare med uppdrag

att företräda sådana aktier eller andelar som enligt 7 kap. 14 § inte får

företrädas av ägaren. Lagrådet förordar att paragrafen utformas på följande

sätt:

 "Om det finns särskilda skäl, får Finansinspektionen utse en lämplig person

att som förvaltare företräda sådana aktier eller andelar som enligt 14 § inte

får företrädas av ägaren.

 En förvaltare har rätt till skälig ersättning för arbete och utlägg.

Ersättningen skall betalas av ägaren till aktierna eller andelarna och skall på

begäran förskotteras av banken. Om den betalningsskyldige inte godtar

förvaltarens anspråk, fastställs ersättningen av Finansinspektionen."

_________________

5 kap. 15 a § lagen om kreditmarknadsbolag, 6 kap. 3 g § lagen om värde-

pappersrörelse och 3 kap. 2 e § försäkringsrörelselagen bör utformas på

motsvarande sätt.

_________________

7 kap. 16 §

Lagrådet kommer i det följande att föreslå vissa omformuleringar av 2 kap. 3 §

bankaktiebolagslagen och 2 kap. 2 § lagen om medlemsbanker. Om Lagrådets förslag

godtas, får hänvisningen i 7 kap. 16 § första stycket 8 i bankrörelselagen

ändras till att avse 2 kap. 3 § tredje stycket 3 och fjärde stycket bankaktie-

bolagslagen, 2 kap. 3 § tredje stycket 2 sparbankslagen samt 2 kap. 2 § fjärde

stycket 3 och femte stycket lagen om medlemsbanker.

Förslaget till lag om ändring i bankaktiebolagslagen

2 kap. 3 §

I lagrådsremissen föreslås en utbyggnad av paragrafens tredje stycke, som

handlar om förutsättningarna för att regeringen skall stadfästa bolagsordningen

i ett bankaktiebolag och bevilja oktroj. Enligt punkt 2 skall bolagsordningen

inte få stadfästas och oktroj inte beviljas i bl.a. det fallet att någon som kan

antas få ett sådant kvalificerat innehav i bolaget som avses i 1 kap. 3 § 2

bankrörelselagen i väsentlig mån åsidosatt skyldigheter i näringsverksamhet

eller annars allvarligt misskött sig.

 Enligt Lagrådets mening bör den nu återgivna bestämmelsen brytas ut ur tredje

stycket punkt 2 och bilda ett nytt fjärde stycke. En följdändring får då göras i

det därpå följande stycket, som blir ett femte stycke i paragrafen, medan det

nuvarande fjärde stycket får bilda ett sjätte stycke.

 Lagrådet förordar att tredje - sjätte styckena får följande lydelse:

 "Regeringen skall stadfästa bolagsordningen och bevilja oktroj, om

 1. den planerade rörelsen kan antas komma att uppfylla kraven på en sund

bankverksamhet,

 2. det kan antas att de som kommer att äga ett sådant kvalificerat innehav i

bolaget som avses i 1 kap. 3 § första stycket 2 bankrörelselagen inte kommer att

motverka en sund utveckling av verksamheten i bolaget och även i övrigt är

lämpliga att utöva ett väsentligt inflytande över ledningen av en bank, och

 3. de som avses ingå i bolagets styrelse har de insikter och den erfarenhet

som måste krävas av den som deltar i ledningen av en bank och även i övrigt är

lämpliga för en sådan uppgift.

 Bolagsordningen får inte stadfästas och oktroj inte beviljas, om det kan antas

att någon som i väsentlig mån har åsidosatt sina skyldigheter i

näringsverksamhet eller annars har allvarligt misskött sig kommer att ha ett

sådant innehav i bolaget som avses i 1 kap. 3 § första stycket 2

bankrörelselagen.

 Om bolaget kommer att ha sådana nära förbindelser som avses i 1 kap. 3 § andra

och tredje styckena bankrörelselagen med någon annan, får bolagsordningen

stadfästas och oktroj beviljas endast om förbindelserna inte hindrar en effektiv

tillsyn av banken.

 Oktroj får inte vägras på den grunden att det inte behövs någon ytterligare

bank."

 I enlighet med vad Lagrådet har anmärkt i anslutning till 7 kap. 14 §

bankrörelselagen kan det ifrågasättas om det inte i lagtexten bör anges vilket

eller vilka slag av allvarlig misskötsamhet, utöver åsidosättande av

skyldigheter i näringsverksamhet, som det skall vara fråga om för att regeringen

skall kunna vägra stadfästelse av bolagsordningen och av beviljande av oktroj

(fjärde stycket i paragrafen).

_____________

Ändringar motsvarande dem som Lagrådet har förordat beträffande 2 kap. 3 §

bankaktiebolagslagen bör göras i 2 kap. 2 § lagen om medlemsbanker, 2 kap. 1 §

lagen om kreditmarknadsbolag, 2 kap. 1 § lagen om värdepappersrörelse och 2 kap.

3 § försäkringsrörelselagen. Vidare påverkas hänvisningarna i 5 kap. 17 § första

stycket 6 lagen om kreditmarknadsbolag, 6 kap. 9 § tredje stycket 2 lagen om

värdepappersrörelse samt 19 kap. 11 § andra stycket 5 a och nionde stycket

försäkringsrörelselagen.

_______________

 200

2 kap. 11 §

Bl.a. som följd av vad Lagrådet har föreslagit beträffande 2 kap. 3 § bör 2 kap.

11 § andra stycket utformas på följande sätt:

 "Om teckningen av aktier innebär att någon som inte har prövats enligt 3 §

tredje stycket 2 eller fjärde stycket kommer att ha ett kvalificerat innehav i

bolaget, får detta inte bildas utan att prövning görs. Om personen inte anses

lämplig, får bolaget inte bildas."

_______________

Godtas Lagrådets förslag beträffande 2 kap. 11 § andra stycket bank-

aktiebolagslagen, bör 2 kap. 5 § fjärde stycket lagen om medlemsbanker och 2

kap. 3 d § försäkringsrörelselagen utformas på motsvarande sätt.

Förslaget till lag om ändring i lagen om

kreditmarknadsbolag

2 kap. 3 a §

Enligt vad som har upplysts vid lagrådsföredragningen fyller den föreslagna

bestämmelsen i 2 kap. 3 a § inte någon funktion, eftersom ett

kreditmarknadsbolag redan skall vara bildat när ansökan om tillstånd att bedriva

verksamheten görs. Paragrafen bör sålunda utgå.

_______________

Av motsvarande skäl bör den föreslagna 2 kap. 3 a § i lagen om värde-

pappersrörelse utgå.

________________

2 kap. 7 b §

I paragrafen har tagits in erinringar om innehållet i några andra paragrafer,

bl.a. den närmast föregående 2 kap. 7 a §. Enligt Lagrådets mening bör 2 kap. 7

b § kunna utgå.

________________

På motsvarande sätt bör 2 kap. 5 b § lagen om värdepappersrörelse och 6 b §

lagen om värdepappersfonder kunna utgå.

Förslaget till lag om ändring i försäkringsrörelselagen

3 kap. 2 g §

Vad som sägs i paragrafen synes vara täckt av bestämmelsen i 3 kap. 2 f § andra

stycket. Paragrafen bör därför utgå.

______________

I övrigt lämnas de remitterade lagförslagen utan erinran.

 201

Finansdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 24 mars 1996

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Hjelm-Wallén,
[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet Statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar propositionen 1995/96:173 Förstärkt tillsyn över finansiella

företag.

 202

Rättsdatablad

-------------------------------------------------------

Författningsrubrik Bestämmelser som Celexnummer för

 inför, ändrar, upp-bakomliggande

 häver eller upp- EG-regler

 repar ett

 normgiv-

 ningsbemyndigande

-------------------------------------------------------

Lag om ändring i

bankrörelselagen

(1987:617)

Lag om ändring i

bankaktiebolagslagen

(1987:618)

Lag om ändring i

sparbankslagen

(1987:619)

Lag om ändring i

lagen (1995:1570)

om medlemsbanker

Lag om ändring i

aktiekontolagen

(1989:827)

Lag om ändring i

lagen (1992:1610)

om

kreditmarknadsbolag

Lag om ändring i

lagen (1991:981)

om

värdepappersrörelse

Lag om ändring i

försäkringsrörelse-

lagen (1982:713)

Lag om ändring i

lagen (1972:262)

om

understödsföreningar

Lag om ändring i

lagen (1990:1114)

om

värdepappersfonder

Lag om ändring i

lagen (1992:701)

om Konungariket

Sveriges

stadshypotekskassa

Lag om ändring i

lagen (1980:1097)

om Svenska

skepps-

hypotekskassan

Lag om ändring i

lagen (1994:759)

om Sveriges

allmänna

hypoteksbank

Lag om ändring i

lagen (1996:38)

om ändring i

bankrörelselagen

(1987:617)

-------------------------------------------------------

395L0026

 395L0026

 395L0026

 395L0026

 395L0026

 395L0026

 395L0026

 395L0026

 395L0026

 395L0026

 395L0026

 395L0026

 395L0026

 395L0026

 203