Regeringens proposition

2000/01:13

Ändringar i patentlagen m.m.

Prop.

2000/01:13

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 28 september 2000

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Britta[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Justitiedepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen behandlas vissa frågor om patent och växtförädlarrätt.

För det första föreslås vissa ändringar i de bestämmelser i patentlagen

(1967:837) och växtförädlarrättslagen (1997:306) som reglerar i vilken

utsträckning utländska sökande av patent respektive växtförädlarrätter

måste företrädas av ombud. Det föreslås att de båda lagarnas ombudskrav

samordnas. Patent- och registreringsverket respektive Växtsortnämnden

skall i fortsättningen kunna kräva att en utländsk sökande skaffar ett om-

bud i Sverige för att ta emot delgivningar, men inte för något annat än-

damål.

Vidare behandlas några frågor om s.k. prioritet. Det föreslås att det i

både patentlagen och växtförädlarrättslagen uttryckligen skall föreskrivas

att prioritet skall medges för ansökningar som har gjorts i en stat eller ett

område som är medlem i Världshandelsorganisationen (World Trade Or-

ganization, WTO). Det föreslås också att de föreskrifter om de närmare

förutsättningarna för rätten till prioritet som i dag finns i patentkungörel-

sen (1967:838) och växtförädlarrättsförordningen (1997:383) förs över

till patentlagen respektive växtförädlarrättslagen.

Slutligen föreslås, för att förbereda införandet av elektronisk ingivning

av patentansökningar, att patentlagens krav på att en patentansökan skall

vara skriftlig tas bort.

De först nämnda lagändringarna föreslås träda i kraft den 1 januari

2001 och den sist nämnda vid den tidpunkt regeringen bestämmer.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 3

2 Lagtext 4

2.1 Förslag till lag om ändring i patentlagen (1967:837) 4

2.2 Förslag till lag om ändring i växtförädlarrättslagen

(1997:306) 11

3 Ärendet och dess beredning 14

4 Bakgrund 14

4.1 Industriellt rättsskydd 14

4.2 Konventionsåtaganden 16

4.3 EG 18

4.4 Svensk lag 18

5 Ombudskrav 20

5.1 Nuvarande ordning 20

5.2 Reformbehovet 22

5.3 Förslag 24

6 Prioritet 31

6.1 Nuvarande ordning 31

6.2 Reformbehovet 34

6.3 Förslag 34

7 Skriftlighetskravet för ansökningar om patent 36

7.1 Nuvarande ordning 36

7.2 Reformbehov och förslag 36

8 Ikraftträdande m.m. 39

9 Kostnader 39

10 Författningskommentar 40

10.1 Förslaget till lag om ändring i patentlagen (1967:837) 40

10.2 Förslaget till lag om ändring i växtförädlarrättslagen

(1997:306) 44

Bilaga 1 Promemorians huvudsakliga innehåll 47

Bilaga 2 Promemorians lagförslag 48

Bilaga 3 Förteckning över remissinstanser som har yttrat sig över

promemorian Ombudskrav, prioritet och elektronisk

ingivning - några frågor om patent och växtförädlarrätt (Ds

2000:30) 53

Bilaga 4 Lagrådsremissens lagförslag 54

Bilaga 5 Lagrådets yttrande 60

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 28 september 2000 62

Rättsdatablad 63

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

antar regeringens förslag till

1. lag om ändring i patentlagen (1967:837),

2. lag om ändring i växtförädlarrättslagen (1997:306).

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om ändring i patentlagen (1967:837)

Härigenom föreskrivs i fråga om patentlagen (1967:837)

dels att 6, 8, 12, 24, och 33 §§ skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas sju nya paragrafer, 6 a 6 g §§, av föl-

jande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

6 §

Ansökan om patent på uppfin-

ning, vilken inom tolv månader

före ansökningsdagen angivits i

ansökan avseende patent här i ri-

ket eller patent, uppfinnarcertifikat

eller skydd som nyttighetsmodell i

främmande stat som är ansluten

till Pariskonventionen den 20 mars

1883 för skydd av den industriella

äganderätten, skall vid tillämpning

av 2 § första, andra och fjärde

styckena samt 4 § anses gjord

samtidigt med den tidigare

ansökningen, om sökanden yrkar

det. Sådan prioritet må åtnjutas

även från ansökan om skydd som

icke avser stat som är ansluten till

konventionen, om motsvarande

prioritet från svensk patentansökan

medges där den tidigare ansök-

ningen gjorts och om där gällande

lagstiftning i huvudsak överens-

stämmer med konventionen.

En ansökan om patent på en

uppfinning, som inom tolv måna-

der före ansökningsdagen har an-

getts i en tidigare ansökan om pa-

tent i Sverige, skall vid tillämp-

ningen av 2 § första, andra och

fjärde styckena samt 4 § anses

gjord samtidigt med den tidigare

ansökan, om sökanden yrkar det

(prioritet). Detsamma gäller en

ansökan om patent på en uppfin-

ning, som inom tolv månader före

ansökningsdagen har angetts i en

tidigare ansökan om patent, upp-

finnarcertifikat eller skydd som

nyttighetsmodell antingen i en

främmande stat som är ansluten

till Pariskonventionen den 20 mars

1883 för skydd av den industriella

äganderätten (Pariskonventionen),

eller i en stat som är ansluten eller

ett område som är anslutet till av-

talet om upprättandet av Världs-

handelsorganisationen (WTO).

Sådan prioritet får åtnjutas också

från en ansökan om skydd som

avser någon annan stat eller något

annat område, om motsvarande

prioritet från en svensk patentan-

sökan medges där den tidigare

ansökan gjorts och om där gäl-

lande lagstiftning i huvudsak över-

ensstämmer med Pariskonventio-

nen.

Regeringen eller, efter regering-

ens bestämmande, patentmyndig-

heten föreskriver i vilken ordning

yrkande om prioritet skall fram-

ställas och vilka handlingar som

skola inges till stöd för yrkandet.

Iakttages ej vad sålunda föreskri-

vits, må prioritet icke åtnjutas.

6 a §

Sökanden skall inom tre måna-

der från den dag då ansökan gjor-

des eller skall anses gjord begära

prioritet. Sökanden skall därvid

lämna uppgifter om var och när

den åberopade ansökan gjordes.

Sökanden skall också, så snart det

kan ske, uppge numret på den tidi-

gare ansökan.

Om det är fråga om en interna-

tionell patentansökan enligt

3 kap., skall prioritet begäras

inom fyra månader från den inter-

nationella ingivningsdagen. Sö-

kanden skall därvid lämna upp-

gifter om var och när den åbero-

pade ansökan gjordes samt, om

denna är en internationell ansö-

kan, vilken mottagande myndighet

den gavs in till. Sökanden skall

vidare inom sexton månader från

den dag från vilken prioritet be-

gärs lämna uppgifter om den åbe-

ropade ansökans nummer till den

mottagande myndigheten för den

internationella patentansökan el-

ler till den internationella byrå

som anges i 35 §.

Om en ansökan delas med stöd

av 11 § denna lag och 22 § patent-

kungörelsen (1967:838), skall en

begäran om prioritet för den ur-

sprungliga ansökan utan särskilt

yrkande gälla också för en ny an-

sökan som uppkommer genom del-

ningen.

6 b §

En sökande som har yrkat prio-

ritet skall inom sexton månader

från den dag från vilken prioritet

begärs ge in följande handlingar

till patentmyndigheten i fråga om

den tidigare ansökan.

1. Ett bevis om sökandens namn

och om ingivningsdagen utfärdat

av den myndighet som har motta-

git ansökan.

2. En av samma myndighet be-

styrkt kopia av ansökan.

6 c §

Om det är fråga om en interna-

tionell patentansökan enligt

3 kap., gäller andra fjärde

styckena såvitt avser en sökandes

skyldigheter enligt 6 b §.

Sökanden skall ge in det bevis

som avses i 6 b § 1 endast om

patentmyndigheten förelägger sö-

kanden att göra det.

Sökanden får i stället enligt re-

gel 17.1 i tillämpningsföreskrift-

erna till den i Washington den 19

juni 1970 avslutade konventionen

om patentsamarbete ge in kopian

av den tidigare ansökan till den i

35 § angivna internationella byrån

eller till den mottagande myndig-

heten, eller begära att den över-

förs till den internationella byrån

enligt samma regel.

Om en kopia av den tidigare an-

sökan har kommit in till den inter-

nationella byrån enligt den regel

som anges i tredje stycket, får pa-

tentmyndigheten kräva en kopia

och en översättning av en sådan

kopia endast i enlighet med regel

17.2 i de tillämpningsföreskrifter

som anges i tredje stycket.

6 d §

Prioritet kan grundas endast på

den första ansökan som uppfin-

ningen har angetts i.

Om den som har gjort den första

ansökan eller hans eller hennes

rättsinnehavare senare till samma

myndighet har gett in en ansökan

som avser samma uppfinning, får

den senare ansökan åberopas som

prioritetsgrundande. Detta gäller

dock bara om den tidigare ansö-

kan när den senare ansökan ges in

1. har återkallats, avskrivits el-

ler avslagits utan att ha blivit all-

mänt tillgänglig och

2. inte kvarlämnar någon rätt

som grundas på den eller har ut-

gjort grund för någon rätt till pri-

oritet.

Om någon har fått prioritet på

grund av en senare ansökan enligt

andra stycket, får den tidigare an-

sökan inte längre åberopas som

grund för prioritet.

Andra och tredje styckena gäller

på motsvarande sätt för en paten-

tansökan vars löpdag har förskju-

tits enligt 14 §.

6 e §

En sökande kan få prioritet för

en del av en ansökan.

Prioritet kan för en och samma

ansökan åberopas från flera tidi-

gare ansökningar. Detta gäller

även om de tidigare ansökning-

arna avser olika länder.

6 f §

Regeringen eller, efter regering-

ens bemyndigande, patentmyndig-

heten föreskriver

1. i vilken form en begäran om

prioritet skall framställas,

2. i vilken form bevis och kopior

som avses i 6 b § skall ges in.

Regeringen eller, efter regering-

ens bemyndigande, patentmyndig-

heten får förskriva om undantag i

vissa fall från skyldigheten enligt

6 b 6 c §§ att ge in bevis och

kopior.

6 g §

Om föreskrifterna i 6 a 6 e §§

inte iakttas, gäller inte rätten till

prioritet.

8 §

Ansökan om patent göres skrift-

ligen hos patentmyndigheten eller,

i fall som avses i 3 kap., hos pa-

tentmyndighet i främmande stat

eller hos internationell organisa-

tion.

En ansökan om patent skall gö-

ras hos patentmyndigheten eller, i

fall som avses i 3 kap., hos pa-

tentmyndigheten i en främmande

stat eller hos en internationell or-

ganisation.

Ansökningen skall innehålla be-

skrivning av uppfinningen, inne-

fattande även ritningar om sådana

behövas, samt bestämd uppgift om

vad som sökes skyddat genom pa-

tentet (patentkrav). Den omstän-

digheten att uppfinningen avser

kemisk förening medför icke att

bestämd användning måste anges i

patentkravet. Beskrivningen skall

vara så tydlig, att en fackman med

ledning därav kan utöva uppfin-

ningen. En uppfinning som avser

ett mikrobiologiskt förfarande

eller ett alster av ett sådant

förfarande skall i de fall som anges

i 8 a § anses tillräckligt tydligt

angiven endast om dessutom

villkoren i den paragrafen är

uppfyllda.

Ansökan skall innehålla en be-

skrivning av uppfinningen, inne-

fattande även ritningar om sådana

behövs, samt bestämda uppgifter

om vad som söks skyddat genom

patentet (patentkrav). Den om-

ständigheten att uppfinningen av-

ser en kemisk förening medför inte

att en bestämd användning måste

anges i patentkravet. Beskriv-

ningen skall vara så tydlig, att en

fackman med ledning av den kan

utöva uppfinningen. En uppfinning

som avser ett mikrobiologiskt för-

farande eller ett alster av ett sådant

förfarande skall i de fall som anges

i 8 a § anses tillräckligt tydligt

angiven endast om dessutom vill-

koren i den paragrafen är upp-

fyllda.

Ansökningen skall dessutom in-

nehålla ett sammandrag av be-

skrivning och patentkrav. Sam-

mandraget skall tjäna enbart som

teknisk information och må icke

tillmätas betydelse i annat avse-

ende.

Ansökan skall dessutom inne-

hålla ett sammandrag av beskriv-

ning och patentkrav. Sammandra-

get skall tjäna enbart som teknisk

information och får inte tillmätas

betydelse i något annat avseende.

I ansökningen skall uppfinna-

rens namn anges. Sökes patent av

annan än uppfinnaren, skall sö-

kanden styrka sin rätt till uppfin-

ningen.

I ansökan skall uppfinnarens

namn anges. Om patent söks av

någon annan än uppfinnaren, skall

sökanden styrka sin rätt till upp-

finningen.

Sökanden skall erlägga fast-

ställd ansökningsavgift. För an-

sökningen skall också erläggas

fastställd årsavgift för varje av-

giftsår, som börjar innan ansök-

ningen slutligt avgjorts.

Sökanden skall betala en ansök-

ningsavgift. För ansökan skall sö-

kanden också betala en årsavgift

för varje avgiftsår som börjar in-

nan ansökan slutligt har avgjorts.

Avgiftsår enligt denna lag om-

fattar ett år och räknas, första

gången från den dag då ansökning-

en gjordes eller skall anses gjord

och därefter från motsvarande dag

efter kalendern.

Ett avgiftsår enligt denna lag

omfattar ett år och räknas från den

dag då ansökan gjordes eller skall

anses gjord och därefter från mot-

svarande dag efter kalendern.

12 §

Sökande som ej har hemvist här

i riket skall ha ett här bosatt om-

bud, som äger företräda honom i

allt som rör ansökningen.

Patentmyndigheten får före-

lägga en sökande som inte har

hemvist i Sverige att för sig ställa

ett ombud med behörighet att ta

emot delgivning i ärendet och med

hemvist här i landet, samt att an-

mäla ombudet hos myndigheten.

Om sökanden inte följer föreläg-

gandet, får delgivning ske genom

att handlingen sänds med posten

till sökanden under dennes senaste

kända adress. Delgivning skall

anses ha skett när detta har blivit

fullgjort.

24 §

Var och en får göra invändning mot ett meddelat patent. En invändning

skall göras skriftligen hos patentmyndigheten inom nio månader från den

dag då patentet meddelades.

Patentmyndigheten skall under-

rätta patenthavaren om invänd-

ningen och ge denne tillfälle att

yttra sig. Vad som sägs i 12 § skall

också tillämpas på patenthavaren

under invändningsförfarandet.

Patentmyndigheten skall under-

rätta patenthavaren om invänd-

ningen och ge denne tillfälle att

yttra sig.

Återkallas invändningen, får invändningsförfarandet ändå fullföljas om

det finns särskilda skäl.

33 §

Har internationell patentansökan

fullföljts enligt 31 §, gäller i fråga

om ansökningen och dess hand-

läggning 2 kap., om ej annat sägs i

denna paragraf eller 34 37 §§.

Ansökningen må endast på fram-

ställning av sökanden upptagas till

prövning före utgången av frist

som gäller enligt 31 § första eller

andra stycket.

Har en internationell patentan-

sökan fullföljts enligt 31 §, gäller

2 kap. i fråga om ansökan och dess

handläggning, om inte annat sägs i

denna paragraf eller i 34 37 §§.

Ansökan får endast på framställ-

ning av sökanden tas upp till

prövning före utgången av den

frist som gäller enligt 31 § första

eller andra stycket.

Skyldighet enligt 12 § att ha ett

här bosatt ombud inträder först då

ansökningen må upptagas till

prövning.

Ett föreläggande enligt 12 § får

inte meddelas före den tidpunkt då

patentmyndigheten har rätt att ta

upp ansökan till prövning.

Bestämmelserna i 22 § andra

och tredje styckena blir tillämpliga

redan innan ansökningen fullföljts

så snart sökanden fullgjort sin

skyldighet enligt 31 § att inge

översättning av ansökningen eller,

om ansökningen är avfattad på

svenska, så snart sökanden ingivit

en avskrift av den till patentmyn-

digheten.

Bestämmelserna i 22 § andra

och tredje styckena blir tillämpliga

redan innan ansökan har fullföljts

så snart sökanden har fullgjort sin

skyldighet enligt 31 § att inge en

översättning av ansökan eller, om

ansökan är skriven på svenska, så

snart sökanden har ingivit en av-

skrift av den till patentmyndighe-

ten.

I fråga om internationell patent-

ansökan skall vid tillämpning av

48, 56 och 60 §§ vad där sägs om

att handlingarna i ansökningsä-

rendet blivit tillgängliga enligt

22 § i stället avse att handlingarna

blivit tillgängliga enligt 22 § med

iakttagande av tredje stycket.

I fråga om en internationell pa-

tentansökan skall vid tillämpning

av 48, 56 och 60 §§ vad som där

sägs om att handlingarna i ansök-

ningsärendet har blivit tillgängliga

enligt 22 § i stället avse att

handlingarna har blivit tillgängliga

enligt 22 § med iakttagande av

tredje stycket.

Uppfyller patentansökningen de

krav rörande form och innehåll

som föreskrivas i konventionen

om patentsamarbete och tillämp-

ningsföreskrifterna till denna, skall

den godtagas i dessa avseenden.

Uppfyller patentansökan de

krav när det gäller form och

innehåll som föreskrivs i

konventionen om patentsamarbete

och tillämpningsföreskrifterna till

denna, skall den godtas i dessa

avseenden.

Denna lag träder i fråga om 8 § i kraft den dag regeringen bestämmer

och i övrigt den 1 januari 2001.

2.2

2.2 Förslag till lag om ändring i växtförädlarrättslagen

(1997:306)

Härigenom föreskrivs i fråga om växtförädlarrättslagen (1997:306)

dels att 3 kap. 6 § och 5 kap. 4 § skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 3 kap. 6 a §, av följande

lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3 kap.

6 §

Har sökanden eller någon från

vilken sökanden härleder sin rätt

tidigare ansökt om skydd för

växtsorten i någon stat som är an-

sluten till den internationella kon-

ventionen den 2 december 1961

för skydd av växtförädlingspro-

dukter och söks registrering här i

landet inom tolv månader från den

dag då ansökan gjordes i den

främmande staten, skall vid till-

lämpningen av 2 5 §§ den här

ingivna ansökan anses gjord sam-

tidigt med ansökan i den främ-

mande staten, om sökanden yrkar

det.

Om sökanden eller någon från

vilken sökanden härleder sin rätt

tidigare har ansökt om skydd för

en växtsort antingen i någon stat

som är ansluten till den internatio-

nella konventionen den

2 december 1961 för skydd av

växtförädlingsprodukter, eller i

någon stat som är ansluten eller

något område som är anslutet till

avtalet om upprättandet av

Världshandelsorganisationen

(WTO), och sedan ansöker om

registrering av växtsorten här i

landet inom tolv månader från da-

gen för den tidigare ansökan, skall

vid tillämpningen av 2 5 §§ den

här ingivna ansökan anses gjord

samtidigt med den tidigare ansö-

kan, om sökanden yrkar det

(prioritet).

Sådan prioritet får även medges

från en ansökan om skydd som har

gjorts i en annan främmande stat,

om motsvarande prioritet från en

svensk ansökan om skydd för

växtsort medges i den staten och

om den där gällande lagstiftningen

i huvudsak stämmer överens med

konventionen. Om skydd har sökts

i flera främmande stater, räknas

tolvmånadersfristen från den dag

då den första ansökan om skydd

gjordes.

Sådan prioritet får även medges

från en ansökan om skydd som

avser någon annan stat eller något

annat område, om motsvarande

prioritet från en svensk ansökan

om skydd för växtsort medges där

den tidigare ansökan gjorts och

om den där gällande lagstiftningen

i huvudsak stämmer överens med

konventionen. Om skydd har sökts

i flera stater eller områden, räknas

tolvmånadersfristen från den dag

då den första ansökan om skydd

gjordes.

Regeringen eller den myndighet

som regeringen bestämmer får

föreskriva i vilken ordning ett yr-

kande om prioritet skall framstäl-

las och vilka handlingar som skall

ges in till stöd för yrkandet. Om

dessa föreskrifter inte iakttas,

gäller inte rätten till prioritet.

6 a §

En sökande som vill få prioritet

enligt 6 § skall

1. begära prioritet samtidigt

som ansökan görs,

2. inom tre månader från dagen

för ansökan ge in en kopia till

Växtsortnämnden av den tidigare

ansökan samt

3. inom fem år från dagen för

den tidigare ansökan ge in de yt-

terligare handlingar och det mate-

rial till Växtsortnämnden som be-

hövs för att prioritetsfrågan skall

kunna prövas.

Kopian som avses i första

stycket 2 skall vara bestyrkt av den

myndighet som tog emot den tidi-

gare ansökan.

Om den tidigare ansökan har

avslagits eller återkallats, får

Växtsortnämnden bestämma en

annan frist än den som sägs i

första stycket 3.

Om föreskrifterna i första tredje

styckena inte iakttas, gäller inte

rätten till prioritet.

5 kap.

4 §

Växtsortnämnden får förelägga

en sökande som inte har hemvist i

Sverige att för sig ställa ett ombud

som har hemvist inom Europeiska

ekonomiska samarbetsområdet

och att anmäla detta hos nämnden.

Ombudet skall ha behörighet att ta

emot delgivning i ärendet. Under-

låter sökanden att följa föreläg-

gandet, får delgivning ske genom

att handlingen med posten sänds

till sökanden under dennes senaste

kända adress.

Växtsortnämnden får förelägga

en sökande som inte har hemvist i

Sverige att för sig ställa ett ombud

med behörighet att ta emot delgiv-

ning i ärendet och med hemvist

här i landet, samt att anmäla om-

budet hos nämnden. Om sökanden

inte följer föreläggandet, får del-

givning ske genom att handlingen

sänds med posten till sökanden

under dennes senaste kända

adress. Delgivning skall anses ha

skett när detta har blivit fullgjort.

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

2. För ansökningar som har gjorts före ikraftträdandet gäller 5 kap. 4 §

i sin äldre lydelse.

3 Ärendet och dess beredning

Europeiska kommissionen överlämnade den 6 juni 1998 till Sverige en

formell underrättelse, i vilken kommissionen angav att vissa bestämmel-

ser i patentlagen om ombudskrav är oförenliga med EG-fördragets be-

stämmelser om fri rörlighet för tjänster och etableringsfrihet. Denna

fråga tas upp i en departementspromemoria som utarbetades inom

Justitiedepartementet under våren 2000, Ombudskrav, prioritet och

elektronisk ingivning några frågor om patent och växtförädlarrätt (Ds

2000:30). I promemorian behandlas frågan om regleringen av

ombudskravet i patentlagen (1967:837) och växtförädlarrättslagen

(1997:306).

I promemorian behandlas också utformningen av patentlagens och

växtförädlarrättslagens bestämmelser om prioritet i ljuset av det s.k.

TRIP:s-avtalets allmänna bestämmelser om nationell behandling och

mest-gynnad-nationsbehandling.

Mot bakgrund av behovet att möjliggöra ingivning av patentansök-

ningar på elektronisk väg diskuteras i promemorian slutligen frågan om

innebörden av patentlagens krav på skriftlighet för patentansökningar.

Promemorians lagförslag bifogas som bilaga 1. Promemorian har re-

missbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 2.

Remissyttrandena finns tillgängliga i Justitiedepartementet (dnr

Ju2000/2305/L3).

I propositionen föreslås lagändringar inom de berörda områdena, alltså

avseende dels ombudskrav och prioritet, dels skriftlighetskravet för pa-

tentansökningar. I propositionen behandlas inte varumärken och möns-

terskydd. Bakgrunden till detta är att dessa rättighetstyper är föremål för

pågående utredningar som omfattar de aktuella frågeställningarna.

Lagrådet

Regeringen beslutade den 7 september 2000 att inhämta Lagrådets ytt-

rande över lagförslagen. Lagrådets yttrande finns i bilaga 5. Lagrådet har

föreslagit vissa tillägg och lämnat synpunkter därutöver. Regeringen har

följt förslagen samt gjort justeringar och tillägg med anledning av syn-

punkterna. Vi återkommer till Lagrådets synpunkter i avsnitt 6.3 samt i

författningskommentaren.

4 Bakgrund

4.1 Industriellt rättsskydd

Allmänt

Industriellt rättsskydd är ett samlingsbegrepp för rättighetstyper som

skyddar intellektuella prestationer och kännetecken inom ramen för verk-

samheter som bedrivs industriellt (i vid mening). Till det industriella

rättsskyddet räknas bl.a. patent och växtförädlarrätt samt mönster-, varu-

märkes- och firmarätt. Det industriella rättsskyddet har en grundläggande

funktion och är av central betydelse för utvecklingen inom stora delar av

näringslivet. Rättsområdet präglas av att frågor och problem måste stude-

ras och lösas i ett internationellt sammanhang. Av betydelse för utveck-

lingen på området för närvarande är bl.a. verkningarna av Världshan-

delsorganisationens (World Trade Organization, WTO) tillkomst och

konsekvenserna av EG:s inre marknad. En viktig förändringsfaktor är

vidare utvecklingen när det gäller informationsteknik och kommunika-

tion.

I propositionen behandlas några frågor om patent och växtförädlarrätt.

I detta bakgrundsavsnitt redogörs inledningsvis för grunddragen hos

dessa rättighetstyper (4.1). Till bakgrunden hör också de viktigaste kon-

ventionerna på området (4.2), EG-rättens betydelse i sammanhanget (4.3)

samt en redovisning av relevant svensk lag (4.4).

Att varumärkesrätten och mönsterskyddet inte tas upp här hänger

samman med att det för närvarande arbetar utredningar inom dessa områ-

den (dir. 1997:118 och 1999:27). Utredningarna kommer att beröra de

sakfrågor som aktualiseras i lagrådsremissen. Övervägandena i denna

proposition behandlar alltså endast patentlagen och växtförädlarrättsla-

gen.

Patent

Patent kan kortfattat beskrivas som en ensamrätt att i vissa avseenden

utnyttja en teknisk uppfinning. För att patent skall beviljas krävs att ett

antal förutsättningar är uppfyllda. De grundläggande materiella kraven

innefattar krav på nyhet och på uppfinningshöjd. Nyhetskravet innebär

att uppfinningen måste vara ny i förhållande till vad som var känt innan

ansökningen om patent gjordes. Kravet på uppfinningshöjd innebär att

uppfinningen väsentligen måste skilja sig från vad som var känt vid

nämnda tidpunkt. Andra grundläggande krav för att en uppfinning skall

vara patenterbar är att den har teknisk karaktär och teknisk effekt samt är

reproducerbar.

Patent beviljas efter ansökan hos patentmyndigheten. Patent som gäller

i Sverige meddelas av antingen Patent- och registreringsverket (PRV)

eller det europeiska patentverket (EPO). Ansökningsförfarandet innefatt-

ar prövning av en rad formella eller materiella krav. En ansökan måste

bl.a. innehålla en bestämd uppgift om vad skyddet skall avse, uttryckt i

ett eller flera så kallade patentkrav. En ansökan måste också innefatta en

beskrivning av uppfinningen samt ett sammandrag av patentkraven och

beskrivningen.

Växtförädlarrätt

Genom växtförädlarrätt är det möjligt att få en viss ensamrätt att yrkes-

mässigt utnyttja en växtsort som förädlats fram. Växtsorter som sådana

kan inte patenteras. Det är däremot möjligt att patentera exempelvis ett

gentekniskt förfarande med en växt eller en växtsort.

Växtförädlarrätter med giltighet i Sverige kan efter ansökan om regist-

rering meddelas av Statens växtsortnämnd eller EG:s växtsortmyndighet.

Till de allmänna förutsättningarna för att skydd skall kunna meddelas

hör att krav på nyhet, särskillnad, enhetlighet och stabilitet är uppfyllda.

Kravet på nyhet är inte uppfyllt om exempelvis försäljning skett tidigare

än viss tid före ansökan om registrering. Särskillnadskravet tar sikte på

förhållandet mellan den sort för vilken växtförädlarrätt söks och andra

sorter. Enhetlighetskravet rör frågan om hur stora variationer mellan en-

skilda individer inom en växtsort som kan accepteras. Stabilitetskravet

innebär att en sort efter förökning måste behålla sina särskiljande känne-

tecken.

4.2 Konventionsåtaganden

Pariskonventionen

Pariskonventionen för industriellt rättsskydd (PK) omfattar industriellt

rättsskydd över huvud taget, dock inte växtförädlarrätt. Till konventionen

är för närvarande 157 stater anslutna, däribland Sverige. Huvudprinci-

perna i PK är territorialitet, nationell behandling och minimiskydd. Ter-

ritorialitetsprincipen innebär att nationella lagars giltighet begränsas till

respektive stats territorium. Enligt principen om nationell behandling

(art. 2) måste varje konventionsstat tillerkänna medborgare i andra kon-

ventionsstater rättsskydd och rättsmedel som åtminstone motsvarar vad

som tillerkänns statens egna medborgare. Det viktigaste minimiskyddet

enligt PK är när det gäller patent bestämmelserna om prioritet. Innebör-

den av prioritet och konventionens bestämmelser på denna punkt be-

handlas nedan i avsnitt 6.

Konventionen om patentsamarbete

PK innebär ingen möjlighet till ett världsomfattande patentskydd. Något

så kallat världspatent finns inte. Ett patent gäller endast i varje land för

sig. Bortsett från vad som gäller enligt den Europeiska patentkonventio-

nen (European Patent Convention, EPC, se nedan i detta avsnitt) måste

man också ansöka om patent i varje land för sig. Konventionen om pa-

tentsamarbete (Patent Cooperation Treaty, PCT) innehåller dock be-

stämmelser om en så kallad internationell ansökan som gör det lättare att

ansöka om patent i flera länder samtidigt. Förfarandet med en sådan an-

sökan innefattar en centraliserad, internationell nyhetsgranskning och en

möjlighet till en internationell förberedande patenterbarhetsprövning. För

att patent skall meddelas måste dock en internationell ansökan alltid

fullföljas vid den nationella patentmyndigheten, som självständigt gör

den slutliga prövningen enligt nationell rätt. Sverige ratificerade PCT i

samband med ikraftträdandet 1978. 108 stater har för närvarande anslutit

sig till konventionen.

Europeiska patentkonventionen

EPC innefattar bestämmelser om europeiska patent, som meddelas av det

europeiska patentverket (EPO). EU-länderna samt Cypern, Liechtenstein,

Monaco och Schweiz omfattas av konventionen.

EPC innehåller bestämmelser om ansökningsförfarandet och förutsätt-

ningarna för att meddela patent. Ett patent som meddelas av EPO är gil-

tigt i de länder som designerats i ansökningen. Patentet är dock giltigt

enligt respektive lands nationella patenträtt. Det är alltså inte fråga om ett

europeiskt patent utan om ett knippe av nationella patent. Grunderna för

att ett patent kan förklaras ogiltigt bestäms visserligen i konventionen.

Men EPC innefattar inte någon gemensam jurisdiktion för ogiltighets-

och intrångsfrågor. Det finns alltså inte några garantier för att meddelade

patent bedöms likformigt; prövningen i domstol kan falla ut olika i olika

stater.

Världshandelsorganisationen; TRIP:s och GATS

Till avtalet om Världshandelsorganisationen (World Trade Organization,

WTO) hör överenskommelser om dels immaterialrätten och dess

handelsrelaterade aspekter (Agreement on Trade-Related Aspects of

Intellectual Property Rights, TRIP:s-avtalet), dels handeln med tjänster

(General Agreement on Trade in Services, GATS-avtalet).

TRIP:s-avtalet omfattar i princip alla kategorier av immaterialrätt, bl.a.

patent, varumärkesrätt och mönsterskydd. Avtalet innehåller dock inte

något särskilt avsnitt om växtförädlarrätt. I artikel 27, som behandlar pa-

tent, anges dock bl.a. att WTO-medlemmar skall ge skydd för växtsorter

antingen genom patent eller genom ett verksamt särskilt skyddssystem av

eget slag ( an effective sui generis system ) eller genom en kombination

härav (artikel 27.3 b). I prop. 1996/97:128 Ny växtförädlarrättslag anförs

att växtförädlarrätt således inte synes omfattas av de angivna avsnitten i

TRIP:s-avtalet, utan endast nämns som ett alternativ till patent i det av-

snitt som handlar om patent, varför avtalets allmänna bestämmelser inte

torde vara tillämpliga på växtförädlarrätt (s. 83). Samtidigt påpekas att

den anförda uppfattningen är föremål för diskussion på det

internationella planet.

Till de grundläggande bestämmelserna i TRIP:s-avtalet hör artiklarna 3

om nationell behandling och 4 om mest-gynnad-nationsbehandling. Prin-

cipen om nationell behandling innebär att andra WTO-medlemmars rätts-

subjekt inte skall behandlas mindre förmånligt än den egna statens rätts-

subjekt. Principen om mest-gynnad-nationsbehandling innebär att rättig-

heter etc. som tillerkänns rättssubjekt från en medlemsstat också skall

medges rättssubjekt från andra medlemsstater.

Bestämmelser om nationell behandling och mest-gynnad-nationsbe-

handling hör till kärnan också i GATS-avtalet. Det avtalet öppnar dock

stora möjligheter för medlemsstaterna att göra undantag från bestämmel-

serna.

Växtförädlarrättskonventionen

Konventionen för skydd av växtförädlingsprodukter (Convention Inter-

nationale pour la Protection des Obtentions Végétales) bygger på princi-

pen om nationell behandling och anger som grundläggande krav för

skydd nyhet, särskiljbarhet, enhetlighet (likformighet) och stabilitet. De

stater som har tillträtt konventionen bildar en union, l Union Internatio-

nale pour la Protection des Obtentions Végétales (UPOV). Sverige har

ratificerat konventionen, som reviderades senast 1991.

Patenträttskonventionen

Patenträttskonventionen (Patent Law Treaty, PLT) innebär åtaganden om

avreglering och viss harmonisering av bestämmelser om formalia kring

patentansökningar. Konventionen, som antogs i juni 2000, har ännu inte

ratificerats av Sverige och inte heller trätt i kraft.

4.3 EG

EG-fördraget innehåller bl.a. bestämmelser av grundläggande betydelse

för skapandet och upprätthållandet av EG:s inre marknad. Fördraget har

stor inverkan på utformningen och tillämpningen av nationell rätt på om-

rådet för det industriella rättsskyddet. Av särskild vikt är artikel 12 (f.d.

artikel 6) om förbud mot diskriminering på grund av nationalitet, artikel

28 (f.d. artikel 30) om förbud mot kvantitativa importrestriktioner och

liknande åtgärder, artikel 30 (f.d. artikel 36) om skydd för industriell

äganderätt samt konkurrensreglerna i artiklarna 81 och 82 (f.d. artiklarna

85 och 86). För den fråga om ombud som behandlas nedan är artikel 49

(f.d. artikel 59) om fri rörlighet för tjänster och artikel 43 (f.d. artikel 52)

om etableringsfrihet av stor betydelse.

Inom EG har antagits en rad rättsakter på området för det industriella

rättsskyddet. Ingen av dessa rättsakter innehåller dock några bestämmel-

ser som har direkt inverkan på de frågor som behandlas i denna proposi-

tion.

4.4 Svensk lag

Patentlagen

I 1 § patentlagen (1967:837) finns de grundläggande materiella bestäm-

melserna om rätt att få patent på uppfinningar som kan tillgodogöras in-

dustriellt. Patent innebär att patenthavaren förvärvar en ensamrätt att ut-

nyttja uppfinningen yrkesmässigt. I 2 § anges att en förutsättning för att

patent skall meddelas är att uppfinningen är ny i förhållande till vad som

var känt före ansökningsdagen och att den väsentligen skiljer sig från

vad som var känt.

Den som vill få ett patent måste ansöka om detta skriftligen hos Patent-

och registreringsverket (7 § och 8 § första stycket). Ansökningen skall

innehålla en beskrivning av uppfinningen och en bestämd uppgift

(patentkrav) om vad som söks skyddat genom patentet (8 § andra

stycket). Om ansökningen inte uppfyller formkraven i patentlagen skall

sökanden föreläggas att vidta rättelse (15 § första stycket). Följer inte

sökanden ett sådant föreläggande skall ansökningen avskrivas (15 §

andra stycket). Finns det hinder mot att bifalla ansökningen skall denna

under vissa förutsättningar avslås (16 §).

Om ansökningen är fullständig och det inte finns några hinder mot pa-

tent, skall Patent- och registreringsverket bifalla ansökningen och kun-

göra beslutet. När kungörandet sker är patentet meddelat (20 §). Inom nio

månader från den dag då patentet meddelades får dock var och en göra

invändning mot patentet (24 §). Invändningsförfarandet kan medföra att

patentet upphävs (se 25 §).

Ett meddelat patent kan upprätthållas intill dess att 20 år har förflutit

från ansökningsdagen (40 § andra stycket). Under denna tid har var och

en möjlighet att väcka talan vid allmän domstol om att patentet skall för-

klaras ogiltigt (52 §).

Reglerna om skydd för patent är sanktionerade. Det finns bl.a. be-

stämmelser om straffansvar och skadeståndsskyldighet för den som upp-

såtligen eller av oaktsamhet gör intrång i den ensamrätt som patentet

medför (57 och 58 §§). Vidare kan domstol besluta om vissa skydds- och

säkerhetsåtgärder.

I patentlagen finns även bestämmelser som rör s.k. internationella pa-

tentansökningar, dvs. sådana ansökningar som görs med stöd av PCT,

samt om europeiska patent som grundas på EPC (se avsnitt 4.2).

Växtförädlarrättslagen

Växtförädlarrättslagen (1997:306) trädde i kraft den 1 juli 1997. Samti-

digt upphävdes den äldre växtförädlarrättslagen (1971:392).

Med stöd av växtförädlarrättslagens bestämmelser kan den som har

framställt en ny växtsort få ensamrätt att utnyttja växtsorten

(växtförädlarrätt). I 2 kap. 2 § växtförädlarrättslagen fastslås att innebör-

den av en växtförädlarrätt är att ingen utan samtycke av innehavaren av

växtförädlarrätten får utnyttja en växtsort eller en annan samling växter

som omfattas av växtförädlarrätten genom att t.ex. producera eller bear-

beta förökningsmaterial för förökningsändamål eller genom att bjuda ut

sådant material till försäljning.

I 3 kap. 1 § anges de grundläggande förutsättningarna för att en

växtsort skall få registreras, nämligen att sorten skall vara ny, särskiljbar,

enhetlig med avseende på dess väsentliga kännetecken och stabil.

En växtförädlarrätt förvärvas genom att växtsorten registreras (1 kap.

1 § femte stycket). Registreringen sker i det växtsortregister som förs av

Statens växtsortnämnd. En ansökan om registrering skall göras

skriftligen hos Växtsortnämnden. Ansökningen skall innehålla bl.a. en

tydlig beskrivning av sorten och en uppgift om sortens härstamning

(5 kap. 2 §). Om ansökningen inte uppfyller formkraven i

växtförädlarrättslagen, skall sökanden på motsvarande sätt som gäller

enligt patentlagen föreläggas att vidta rättelse. Följer inte sökanden ett

sådant föreläggande skall ansökningen avskrivas (5 kap. 5 §). Föreligger

det hinder mot att bifalla ansökningen skall denna under vissa

förutsättningar avslås (5 kap. 6 §).

Om ansökningen är fullständig och det inte finns något hinder mot re-

gistrering, skall Växtsortnämnden kungöra ansökningen för att bereda

allmänheten tillfälle att framställa invändningar mot den (5 kap. 9 §). När

tiden för att framställa invändningar har gått ut skall ansökningen tas upp

till fortsatt prövning. Denna prövning innebär bl.a. att Växtsortnämnden

normalt låter prova material av växtsorten.

5 Ombudskrav

5.1 Nuvarande ordning

Inledning

I både patentlagen och växtförädlarrättslagen finns bestämmelser som

reglerar i vilken utsträckning sådana sökande och innehavare av patent

respektive växtförädlarrätter som saknar hemvist här i riket skall företrä-

das av ombud. Motsvarande bestämmelser finns även i mönsterskyddsla-

gen och, såvitt avser innehavare, i varumärkeslagen.

Bestämmelserna i de olika lagarna uppvisar påtagliga skillnader sins-

emellan. Det gäller i tre avseenden. För det första är samtliga bestämmel-

ser utom den i 5 kap. 4 § växtförädlarrättslagen som avser sökande av en

växtförädlarrätt obligatoriska. För det andra skiljer sig bestämmelserna åt

vad gäller omfattningen av ombudets behörighet. Medan vissa bestäm-

melser föreskriver att ombudet skall vara behörigt att företräda sökan-

den/innehavaren i allt som rör ansökningen/ärendet, anges det i andra

bestämmelser bara att ombudet skall vara behörigt att ta emot delgivning.

För det tredje föreskrivs det i alla bestämmelser utom 5 kap. 4 § växtför-

ädlarrättslagen att ombudet skall vara bosatt i Sverige. I växtförädlar-

rättslagens bestämmelse föreskrivs att ombudet skall vara bosatt inom

Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES).

Som angetts i avsnitt 3 berörs inte bestämmelserna i varumärkeslagen

och mönsterskyddslagen vidare i denna lagrådsremiss. Det beror på att

sittande utredningar kommer att ta upp motsvarande frågor.

Patentlagen

Den bestämmelse som reglerar i vad mån en patentsökande utan hemvist

i Sverige skall företrädas av ett ombud återfinns i 12 § patentlagen. I

denna paragraf föreskrivs att en sökande som inte har hemvist här i riket

skall ha ett här bosatt ombud, som äger företräda honom i allt som rör

ansökningen. Av 15 § andra stycket och 16 § följer att en sökande som

inte uppfyller detta krav kan få sin patentansökan avskriven eller avsla-

gen.

Bestämmelsen i 12 § patentlagen är således obligatorisk; den lämnar

inget utrymme för att avstå från ombudskravet. Vidare ställer den upp

krav på att ombudets behörighet skall omfatta att företräda sökanden i

allt som rör ansökningen samt att ombudet skall vara bosatt i Sverige. Av

förarbetena till patentlagen framgår att det är praktiska hänsyn som ligger

bakom bestämmelsen. Det framhålls att de ofta omfattande kontakter

som äger rum mellan patentmyndigheten och sökanden på

ansökningsstadiet riskerar att försvåras om patentmyndigheten skulle

tvingas stå i direktkontakt med en utomlands boende sökande, bl.a.

eftersom en sådan ofta kan antas sakna erforderliga språkkunskaper och

kännedom om förhållandena här. Vidare påpekas att det med ett

ombudskrav blir lättare för patentmyndigheten att delge sökanden. (se

prop. 1966:40 s. 109 f. och Nordisk utredningsserie, NU, 1963:6 s. 194

f.)

I 71 § första stycket patentlagen finns en bestämmelse om krav på om-

bud för utomlands boende patenthavare. Enligt denna skall en patentha-

vare som inte har hemvist här i riket ha ett här bosatt ombud med behö-

righet att ta emot delgivning av stämning, kallelser och andra handlingar

i mål och ärenden rörande patentet med undantag av stämning i brottmål

och föreläggande för en part att infinna sig personligen inför domstol.

Konsekvensen av att patenthavaren inte uppfyller detta krav är, enligt

andra stycket i samma paragraf, att delgivning i stället får ske genom att

den handling som skall delges sänds med posten till patenthavaren under

dennes i patentregistret antecknade adress. Finns ingen sådan adress an-

tecknad i patentregistret får kungörelsedelgivning tillämpas.

I likhet med vad som i 12 § patentlagen föreskrivs i fråga om utom-

lands boende patentsökande är bestämmelsen i 71 § första stycket pa-

tentlagen obligatorisk. Som framgått skiljer sig emellertid bestämmel-

serna åt vad gäller ombudets behörighet. Till skillnad från 12 § patentla-

gen, som föreskriver att ombudet skall ha rätt att företräda sökanden i allt

som rör ansökningen, har 71 § patentlagen karaktären av en delgivnings-

bestämmelse. Detta motiverades i förarbetena med att behovet av ombud

för en utomlands boende patenthavare begränsar sig till fall då någon vill

föra talan mot patenthavaren vid domstol. Det anfördes bl.a. att det i så-

dana situationer av praktiska skäl är erforderligt att det finns någon inom

riket som är behörig att ta emot delgivning av stämning och andra med-

delanden från domstolen (prop. 1966:40 s. 244 f.)

I 71 § tredje stycket patentlagen ges regeringen en rätt att under

särskilt angivna förutsättningar förordna att kravet på ombud inte skall

gälla för patenthavare i vissa stater. Något sådant förordnande har inte

meddelats.

Växtförädlarrättslagen

Frågan om i vilken utsträckning en utländsk sökande av en växtförädlar-

rätt skall företrädas av ombud regleras i 5 kap. 4 § växtförädlarrättslagen.

Enligt denna bestämmelse får Växtsortnämnden förelägga en sökande att

för sig ställa ett ombud som har hemvist inom EES och att anmäla detta

hos nämnden. Ombudet skall ha behörighet att ta emot delgivning i ären-

det. För det fall sökanden inte följer föreläggandet får delgivning ske ge-

nom att handlingen sänds med posten till sökanden under dennes senaste

kända adress.

Av alla bestämmelser om krav på ombud för utländska sökande och

innehavare av industriella rättigheter är, som påpekats ovan, 5 kap. 4 §

växtförädlarrättslagen den enda som är fakultativ. Bestämmelsen är

också ensam om att ange att ombudet skall ha hemvist inom EES. I den

äldre växtförädlarrättslagen (SFS 1971:392) fanns i 10 § en bestämmelse

av samma innebörd som 12 § patentlagen. Innan den nya växtförädlar-

rättslagen trädde i kraft var det således obligatoriskt för utländska sö-

kande att företrädas av ett ombud. Detta ombud skulle ha hemvist i Sve-

rige och vara behörigt att företräda sökanden i allt som rörde ansök-

ningen. I förarbetena till den nya växtförädlarrättslagen konstaterades det

att det inte alltid finns något behov av ombud, om sökanden själv är lätt

att nå och har goda språkkunskaper. Mot den bakgrunden gjordes be-

dömningen att en sökande skall vara skyldig att ställa ett ombud för sig

endast om Växtsortnämnden finner det motiverat (prop. 1996/97:128 s.

123). Ändringarna såvitt avser kravet på ombudets hemvist motiverades i

samma förarbetsuttalande med Sveriges medlemskap i EU. Det påpeka-

des att den nya regeln skulle undanröja risken för diskriminering ombud

emellan inom EES och risken för hinder mot den fria rörligheten för

tjänster.

I 11 kap. 1 § första stycket växtförädlarrättslagen finns en bestämmelse

om ombudskrav för innehavare av växtförädlarrätt som inte har hemvist i

Sverige. Innebörden av bestämmelsen motsvarar helt 71 § patentlagen.

Även den äldre växtförädlarrättslagen innehöll en motsvarande bestäm-

melse. I samband med den nya lagens tillkomst anfördes det att ombudets

behörighet enligt bestämmelsen var begränsad till att ta emot delgiv-

ningar och att det därför inte fanns skäl att liberalisera bosättningskravet

på det sätt som skedde i 5 kap. 4 § (prop. 1996/97 s. 130).

5.2 Reformbehovet

Regeringens bedömning: Bestämmelsen om ombudskrav i 12 § pa-

tentlagen (1967:837) strider mot EG-rätten.

Skälen för regeringens bedömning

EG-rättens bestämmelser om fri rörlighet för tjänster och etableringsfri-

het

I EG-fördraget finns, som påpekats ovan i avsnitt 4.3, grundläggande

bestämmelser om fri rörlighet för tjänster och etableringsfrihet. Alltsedan

EES-avtalet trädde i kraft den 1 januari 1994 omfattar dessa bestämmel-

ser även EES-staterna.

Bestämmelserna om fri rörlighet för tjänster återfinns i tredje kapitlet i

EG-fördraget (artiklarna 49 55, f.d. artiklarna 59 61 och 63 66). I arti-

kel 49 (f.d. artikel 59) föreskrivs att inom ramen för de övriga artiklarna i

kapitlet skall inskränkningar i friheten att tillhandahålla tjänster inom

gemenskapen förbjudas beträffande medborgare som har etablerat sig i

en annan stat inom gemenskapen än mottagaren av tjänsten. Innebörden

av artikeln är således att den som tillhandahåller en tjänst i en

medlemsstat skall få tillhandahålla samma tjänst i övriga medlemsstater

under samma förutsättningar som dessa medlemsstaters egna

medborgare.

Artikel 49 har varit föremål för tolkning av EG-domstolen, bl.a. i en

dom den 25 juli 1991 i målet C-76/90 Manfred Säger mot Dennemeyer rätten till

prioritet går förlorad.

Regeringen konstaterar att det i ett tidigare lagstiftningsärende gjordes

bedömningen att de ifrågavarande föreskrifterna inte behövde ges lag-

form (se prop. 1977/78:1, Del A, s. 207). Regeringen delar ändå Lagrå-

dets uppfattning och föreslår att bestämmelserna i patentkungörelsen

(1967:838) och växtförädlarrättsförordningen (1997:383) på denna punkt

förs in i patentlagen respektive växtförädlarrättslagen.

7 Skriftlighetskravet för ansökningar om patent

7.1 Nuvarande ordning

En ansökan om patent skall enligt 8 § första stycket patentlagen

(1967:837) göras skriftligen hos patentmyndigheten. Enligt 77 § patent-

lagen meddelar regeringen, eller efter regeringens bemyndigande patent-

myndigheten, närmare bestämmelser om bl. a. ansökan.

I 2 § andra stycket patentkungörelsen (1967:838) ställs krav bl.a. på att

ansökan skall vara underskriven.

7.2 Reformbehov och förslag

Regeringens förslag: För att förbereda införandet av elektronisk ingiv-

ning av ansökningar om patent slopas kravet i lagen att en patentansökan

skall vara skriftlig.

Regeringens bedömning: Formerna för ansökan om patent bör i sin

helhet regleras i patentkungörelsen (1967:838). Regeringen avser där

meddela föreskrifter som på lämpligt sätt reglerar såväl skriftlighetskrav

som ansökningar i elektronisk form. Någon allmän bedömning av skrift-

lighetskravets innebörd i olika avseenden görs alltså inte här.

Promemorians bedömning: I promemorian bedöms det inte finnas

något behov av att ta bort kravet på skriftlighet i 8 § första stycket pa-

tentlagen (1967:837) i syfte att möjliggöra elektronisk ingivning av an-

sökningar om patent.

Remissinstanserna: Justitieombudsmannen (JO) har invänt mot pro-

memorians uttalanden om rättsläget. JO och Svea hovrätt har anfört att

frågan bör belysas i ett större sammanhang. Flertalet remissinstanser har

dock instämt i eller inte haft några invändningar mot den bedömning som

görs i promemorian. Patent- och registreringsverket (PRV) har vidhållit

sin uppfattning i en framställning till regeringen (se nedan) att kravet på

skriftlighet i 8 § patentlagen kan strykas.

Skälen för regeringens förslag och bedömning:

Patent- och registreringsverket (PRV) har i en framställning till rege-

ringen föreslagit att ordet skriftligen stryks i 8 § första sycket patentla-

gen. Som skäl för förslaget har myndigheten anfört att det finns en osä-

kerhet om i vad mån kravet på skriftlighet inrymmer en skyldighet att ge

in handlingen i pappersform och att denna osäkerhet bör undanröjas.

Bakgrunden till framställningen är att system för ingivning av patentan-

sökningar genom elektronisk post förbereds och att det anses angeläget

att eventuella lagliga hinder mot sådan ingivning tas bort.

I promemorian konstateras att kravet på skriftlighet utan tvekan ute-

sluter muntliga rutiner (s. 41). Vidare anförs att elektroniska rutiner där-

emot kan anses uppfylla ett krav på skriftlighet. I promemorian hänvisas

på denna punkt till IT-utredningens betänkande (se Elektronisk doku-

menthantering, SOU 1996:40, s. 93 med hänvisningar). IT-utredningen

behandlade bl.a. behovet av ändringar i förvaltningslagen (1971:291)

(FL) för att möjliggöra elektronisk dokumenthantering. I promemorian

(s. 42) redovisas också att det vid patentlagens tillkomst klargjordes att

kravet på skriftlighet i 8 § patentlagen inte uteslöt att en ansökan över-

sänds telegrafiskt (prop. 1966:40 s. 323 f. och s. 360). Av detta dras slut-

satsen att innebörden av kravet därmed torde få anses vara att endast

muntliga rutiner utesluts. I promemorian anförs vidare att det knappast

finns skäl att avvika från denna bedömning av kravets innebörd när det

gäller de elektroniska rutiner som förekommer idag.

JO framhåller att IT-utredningens förslag till ändringar i förvaltnings-

lagen inte har blivit föremål för lagstiftning. JO pekar vidare på uttalan-

den i lagkommentaren till Nya förvaltningslagen (Hellners och Malm-

qvist, Nya förvaltningslagen med kommentarer, 5:e uppl., 1999) om bl.a.

innebörden av ett krav i författning om att t.ex. en ansökan eller ett över-

klagande skall göras skriftligen. I lagkommentaren anförs att det i sådana

fall inte gärna kan godtas att åtgärden i stället vidtas genom ett elektro-

niskt meddelande. Vidare sägs i kommentaren att det kan ligga i service-

skyldigheten enligt 4 § FL att myndigheten skall göra en utskrift i stället

för att påpeka för avsändaren att han måste ge in ett pappersexemplar för

att uppfylla kravet på skriftlig form samt att kravet på skriftlig form då

kan anses uppfyllt genom utskriften (a.a. s. 100). JO erinrar också om

tullagens (1987:1065) bestämmelser om användande av elektroniska do-

kument, som trädde i kraft den 1 juni 1990 (SFS 1990:138). JO påpekar

vidare att regeringen i prop. 1999/2000:128 Offentlig upphandling i in-

formationssamhället, när det gäller reglerna i lagen (1992:1528) om off-

entlig upphandling, utgått från att krav på skriftliga anbud utgör ett hin-

der för elektroniskt lämnade anbud.

JO anför slutligen att uttalandena i promemorian om rättsläget är tvi-

velaktiga och anser att frågan bör behandlas samlat och i ett större sam-

manhang. Svea hovrätt, som inte har några synpunkter på promemorians

tolkning av patentlagens krav på skriftlig ansökan, anser också att frågan

bör sättas in i ett större sammanhang där den kan belysas närmare.

PRV anför att verket inte har några invändningar mot promemorians

överväganden och slutsatser i denna del. PRV framhåller dock att upp-

fattningarna om innebörden av krav på skriftlighet varierar och att det

finns behov av tydlighet i författningstexten. Ett grundläggande krav på

skriftlighet bör enligt PRV anges i direkt anslutning till föreskrifter om

vilka kommunikationsalternativ som står till buds. Enligt verket finns

dock inte anledning att belasta lagtexten med utförliga formaliakrav av

detta slag. I stället bör det vara tillräckligt att formkraven framgår av 2 §

patentkungörelsen. Skriftlighetskravet i 8 § patentlagen får enligt PRV

anses obehövligt redan av den anledningen att regeringen enligt bemyn-

digandet i 77 § patentlagen kan utfärda föreskrifter om ansökan om pa-

tent och att det är svårt att se skäl varför bemyndigandet inte skulle

kunna omfatta ingivningsformen. PRV vidhåller därför att kravet på

skriftlighet med fördel kan utmönstras ur 8 § patentlagen.

Regeringen bedömer det varken möjligt eller lämpligt att i detta be-

gränsade sammanhang behandla frågan om innebörden av krav på skrift-

lighet mera utförligt. Enligt vår uppfattning är det visserligen mycket

som talar för att promemorians bedömning av innebörden av kravet på

skriftlighet i 8 § patentlagen är riktig. Det framstår därför i och för sig

också som en rimlig slutsats att det inte finns något behov av att ta bort

kravet på skriftlighet i syfte att möjliggöra elektronisk ingivning av an-

sökningar om patent. Mot bakgrund av remissynpunkterna bedömer rege-

ringen dock att formerna för ansökningar om patent bör regleras i patent-

kungörelsen enbart. Det bör göras tydligt vad som gäller. Regeringen

avser sålunda att i patentkungörelsen meddela föreskrifter som på lämp-

ligt sätt ger uttryck för skriftlighetskravet samt reglerar ingivningen av

patentansökningar inte bara i pappersform, utan också genom elektronisk

överföring. Regeringen gör därmed i detta sammanhang inte någon

allmän bedömning av frågan om den närmare innebörden av lagstadgade

krav på skriftlighet.

Som anförs i promemorian förutsätter elektronisk ingivning att det in-

förs bestämmelser som gör det tillåtet att uppfylla kravet på underskrift

med elektroniska rutiner. Regeringen avser att föra in också sådana be-

stämmelser i patentkungörelsen.

I linje med det anförda föreslås att kravet att patentansökningar skall

göras skriftligen slopas i patentlagen.

8 Ikraftträdande m.m.

Regeringens förslag: Lagändringarna skall träda i kraft den 1 januari

2001. Ändringen i 8 § patentlagen om kravet på skriftlighet skall dock

träda i kraft vid den tidpunkt regeringen bestämmer. I fråga om ansök-

ningar om växtförädlarrätt som har gjorts före ikraftträdandet skall 5 kap.

4 § växtförädlarrättslagen i dess äldre lydelse tillämpas. I övrigt skall de

nya föreskrifterna gälla också i pågående mål och ärenden.

Promemorians förslag: Promemorians förslag överensstämmer med

regeringens såvitt avser de lagändringar som föreslås i promemorian. I

promemorian föreslogs dock att ändringen i 8 § patentlagen skulle träda i

kraft samtidigt som övriga ändringar.

Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte lämnat några syn-

punkter i denna del.

Skälen för regeringens förslag: Det är angeläget att de föreslagna

ändringarna i bestämmelserna om ombudskrav och prioritet träder i kraft

så snart som möjligt. Det föreslås därför att dessa ändringar träder i kraft

den 1 januari 2001. Ändringen om slopandet av kravet på skriftlighet för

patentansökningar bör träda i kraft samtidigt som de ovan aviserade för-

ordningsändringarna på denna punkt. Ikraftträdandet förutsätter alltså att

ett system för elektronisk ingivning av patentansökningar är färdigt att

sättas i bruk.

Den föreslagna ändringen av 5 kap. 4 § växtförädlarrättslagen innebär

en viss skärpning genom att det krävs att ombudet skall ha hemvist här i

landet. I fråga om ansökningar om växtförädlarrätt som har gjorts före

ikraftträdandet bör därför gälla att 5 kap. 4 § växtförädlarrättslagen i dess

äldre lydelse skall tillämpas.

De nya föreskrifterna om ombud i patentlagen medför lättnader för sö-

kande. Det finns därför inte något hinder mot att dessa föreskrifter till-

lämpas också i fråga om pågående ansökningsförfaranden. Mot den bak-

grunden finns det inte något behov av övergångsbestämmelser för dessa

föreskrifter.

Det finns inte heller något hinder mot att de nya föreskrifterna om

prioritet tillämpas också beträffande ansökningar som har inkommit före

ikraftträdandet eller beträffande yrkanden om prioritet som har fram-

ställts före men prövas efter denna tidpunkt. Inte heller för dessa be-

stämmelser finns det alltså något behov av övergångsbestämmelser.

Det saknas också behov av övergångsbestämmelser när det gäller den

föreslagna ändringen i 8 § patentlagen.

9 Kostnader

Regeringen bedömer att de föreslagna bestämmelserna inte får några

kostnadseffekter för berörda myndigheter eller domstolar.

Vissa besparingar kan uppkomma för berörda företag genom att

ombud ibland inte behövs eller kan hämtas på mera närliggande håll,

eller genom att hanteringen av patent- och växtförädlarrättsansökningar i

vissa fall kan göras effektivare.

10 Författningskommentar

10.1 Förslaget till lag om ändring i patentlagen (1967:837)

6 §

En ansökan om patent på en uppfinning, som inom tolv månader före

ansökningsdagen har angetts i en tidigare ansökan om patent i Sverige,

skall vid tillämpningen av 2 § första, andra och fjärde styckena samt 4 §

anses gjord samtidigt med den tidigare ansökan, om sökanden yrkar det

(prioritet). Detsamma gäller en ansökan om patent på en uppfinning,

som inom tolv månader före ansökningsdagen har angetts i en tidigare

ansökan om patent, uppfinnarcertifikat eller skydd som nyttighetsmodell

antingen i en främmande stat som är ansluten till Pariskonventionen den

20 mars 1883 för skydd av den industriella äganderätten

(Pariskonventionen), eller i en stat som är ansluten eller ett område som

är anslutet till avtalet om upprättandet av Världshandelsorganisationen

(WTO). Sådan prioritet får åtnjutas också från en ansökan om skydd som

avser någon annan stat eller något annat område, om motsvarande prio-

ritet från en svensk patentansökan medges där den tidigare ansökan

gjorts och om där gällande lagstiftning i huvudsak överensstämmer med

Pariskonventionen.

Paragrafen innehåller bestämmelser om rätt att räkna prioritet från en

tidigare ansökan om patent eller liknande skydd för en viss uppfinning.

Ändringarna i första stycket innebär att prioritet skall medges också

från en ansökan i en stat eller ett område som är medlem i Världshan-

delsorganisationen (WTO). Ändringarna har behandlats i avsnitt 6. I öv-

rigt föreslås endast språkliga ändringar.

Andra stycket upphävs till följd av de nya bestämmelserna i 6 a

6 g §§.

6 a §

Sökanden skall inom tre månader från den dag då ansökan gjordes eller

skall anses gjord begära prioritet. Sökanden skall därvid lämna

uppgifter om var och när den åberopade ansökan gjordes. Sökanden

skall också, så snart det kan ske, uppge numret på den tidigare ansökan.

Om det är fråga om en internationell patentansökan enligt 3. kap.,

skall prioritet begäras inom fyra månader från den internationella ingiv-

ningsdagen. Sökanden skall därvid lämna uppgifter om var och när den

åberopade ansökan gjordes samt, om denna är en internationell

ansökan, vilken mottagande myndighet den gavs in till. Sökanden skall

vidare inom sexton månader från den dag från vilken prioritet begärs

lämna uppgifter om den åberopade ansökans nummer till den

mottagande myndigheten för den internationella patentansökan eller till

den internationella byrå som anges i 35 §.

Om en ansökan delas med stöd av 11 § denna lag och 22 § patentkun-

görelsen (1967:838), skall en begäran om prioritet för den ursprungliga

ansökan utan särskilt yrkande gälla också för en ny ansökan som upp-

kommer genom delningen.

6 b §

En sökande som har yrkat prioritet skall inom sexton månader från den

dag från vilken prioritet begärs ge in följande handlingar till patentmyn-

digheten i fråga om den tidigare ansökan.

1. Ett bevis om sökandens namn och om ingivningsdagen utfärdat av

den myndighet som har mottagit ansökan.

2. En av samma myndighet bestyrkt kopia av ansökan.

6 c §

Om det är fråga om en internationell patentansökan enligt 3 kap., gäller

andra fjärde styckena såvitt avser en sökandes skyldigheter enligt 6 b §.

Sökanden skall ge in det bevis som avses i 6 b § 1 endast om patent-

myndigheten förelägger sökanden att göra det.

Sökanden får i stället enligt regel 17.1 i tillämpningsföreskrifterna till

den i Washington den 19 juni 1970 avslutade konventionen om patent-

samarbete ge in kopian av den tidigare ansökan till den i 35 § angivna

internationella byrån eller till den mottagande myndigheten, eller begära

att den överförs till den internationella byrån enligt samma regel.

Om en kopia av den tidigare ansökan har kommit in till den internatio-

nella byrån enligt den regel som anges i tredje stycket, får patentmyndig-

heten kräva en kopia och en översättning av en sådan kopia endast i en-

lighet med regel 17.2 i de tillämpningsföreskrifter som anges i tredje

stycket.

6 d §

Prioritet kan grundas endast på den första ansökan som uppfinningen

har angetts i.

Om den som har gjort den första ansökan eller hans eller hennes

rättsinnehavare senare till samma myndighet har gett in en ansökan som

avser samma uppfinning, får den senare ansökan åberopas som priori-

tetsgrundande. Detta gäller dock bara om den tidigare ansökan när den

senare ansökan ges in

1. har återkallats, avskrivits eller avslagits utan att ha blivit allmänt

tillgänglig och

2. inte kvarlämnar någon rätt som grundas på den eller har utgjort

grund för någon rätt till prioritet.

Om någon har fått prioritet på grund av en senare ansökan enligt

andra stycket, får den tidigare ansökan inte längre åberopas som grund

för prioritet.

Andra och tredje styckena gäller på motsvarande sätt för en patentan-

sökan vars löpdag har förskjutits enligt 14 §.

6 e §

En sökande kan få prioritet för en del av en ansökan.

Prioritet kan för en och samma ansökan åberopas från flera tidigare

ansökningar. Detta gäller även om de tidigare ansökningarna avser olika

länder.

6 f §

Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, patentmyndigheten

föreskriver

1. i vilken form en begäran om prioritet skall framställas,

2. i vilken form bevis och kopior som avses i 6 b § skall ges in,

Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, patentmyndigheten

får förskriva om undantag i vissa fall från skyldigheten enligt 6 b 6 c §§

att ge in bevis och kopior.

Paragraferna som är nya i patentlagen innehåller föreskrifter om de

närmare villkoren för att en sökande skall få rätt till prioritet. Bestämmel-

serna finns i dag i 10 13 §§ patentkungörelsen (1967:838) och förs nu

över till patentlagen i enlighet med de synpunkter Lagrådet lämnat om

bestämmelsernas placering (se ovan i avsnitt 6.3). Några sakliga änd-

ringar är inte avsedda.

6 g §

Om föreskrifterna i 6 a 6 e §§ inte iakttas, gäller inte rätten till prioritet.

Paragrafen är ny. Den motsvarar delvis 6 § andra stycket i den gällande

lagen. De närmare villkoren för rätt till prioritet har dock flyttats från

patentkungörelsen till de nya 6 a 6 f §§ i lagen. Några sakliga ändringar

är inte avsedda.

Det bör observeras att en rätt till prioritet inte går förlorad när före-

skrifter som avses i 6 f § inte iakttas.

8 §

En ansökan om patent skall göras hos patentmyndigheten eller, i fall som

avses i 3 kap., hos patentmyndigheten i en främmande stat eller hos en

internationell organisation.

Ansökan skall innehålla en beskrivning av uppfinningen, innefattande

även ritningar om sådana behövs, samt bestämda uppgifter om vad som

söks skyddat genom patentet (patentkrav). Den omständigheten att upp-

finningen avser en kemisk förening medför inte att en bestämd använd-

ning måste anges i patentkravet. Beskrivningen skall vara så tydlig, att en

fackman med ledning av den kan utöva uppfinningen. En uppfinning som

avser ett mikrobiologiskt förfarande eller ett alster av ett sådant förfa-

rande skall i de fall som anges i 8 a § anses tillräckligt tydligt angiven

endast om dessutom villkoren i den paragrafen är uppfyllda.

Ansökan skall dessutom innehålla ett sammandrag av beskrivning och

patentkrav. Sammandraget skall tjäna enbart som teknisk information

och får inte tillmätas betydelse i något annat avseende.

I ansökan skall uppfinnarens namn anges. Om patent söks av någon

annan än uppfinnaren, skall sökanden styrka sin rätt till uppfinningen.

Sökanden skall betala en ansökningsavgift. För ansökan skall sökan-

den också betala en årsavgift för varje avgiftsår som börjar innan ansö-

kan slutligt har avgjorts.

Ett avgiftsår enligt denna lag omfattar ett år och räknas från den dag då

ansökan gjordes eller skall anses gjord och därefter från motsvarande dag

efter kalendern.

Ändringen i första stycket innebär att ordet skriftligen tas bort. Skälen

för ändringen har behandlats i avsnitt 7. Övriga ändringar i första stycket

och samtliga ändringar i övriga stycken är endast av språklig karaktär.

12 §

Patentmyndigheten får förelägga en sökande som inte har hemvist i Sve-

rige att för sig ställa ett ombud med behörighet att ta emot delgivning i

ärendet och med hemvist här i landet, samt att anmäla ombudet hos

myndigheten. Om sökanden inte följer föreläggandet, får delgivning ske

genom att handlingen sänds med posten till sökanden under dennes se-

naste kända adress. Delgivning skall anses ha skett när detta har blivit

fullgjort.

Paragrafen, som har behandlats i avsnitt 5, reglerar i vilken utsträckning

en patentsökande som inte har hemvist i Sverige måste företrädas av ett

ombud. Bestämmelsen har gjorts fakultativ och även i övrigt mjukats upp

något. Dess sakliga innebörd överensstämmer med 5 kap. 4 § växtför-

ädlarrättslagen.

Det krav som patentmyndigheten får ställa på ombudets behörighet är

att ombudet skall vara behörigt att ta emot delgivning i ärendet. Patent-

myndigheten kan alltså inte som hittills kräva att ombudet skall ha behö-

righet att företräda sökanden i allt som rör ansökningen.

Det är bara om patentmyndigheten finner det motiverat som sökanden

kan bli skyldig att ställa ett ombud för sig. För det mesta torde sökanden

själv vara lätt att nå med delgivningar. I sådana situationer finns det inte

något behov av ett ombud.

Kravet att ombudet skall ha hemvist i Sverige kvarstår oförändrat.

Konsekvensen av att en sökande inte följer ett föreläggande att ställa

ett ombud för sig är att delgivning får ske genom att handlingen med

posten sänds till sökanden under dennes senaste kända adress. Paragra-

fens sista mening innehåller en bestämmelse om när delgivning i dessa

fall skall anses ha skett. Denna överensstämmer med den motsvarande

bestämmelse som finns i 71 § andra stycket.

Som Lagrådet har påpekat ligger det i sakens natur att det i ett föreläg-

gande enligt denna paragraf lämnas en upplysning om följden av att sö-

kanden inte följer föreläggandet, dvs. att delgivning då får ske genom att

handlingen sänds med posten till sökanden under dennes senaste kända

adress.

24 §

Var och en får göra invändning mot ett meddelat patent. En invändning

skall göras skriftligen hos patentmyndigheten inom nio månader från den

dag då patentet meddelades.

Patentmyndigheten skall underrätta patenthavaren om invändningen

och ge denne tillfälle att yttra sig.

Återkallas invändningen, får invändningsförfarandet ändå fullföljas om

det finns särskilda skäl.

Som en följd av de ändringar som gjorts i 12 § patentlagen har andra

meningen i paragrafens andra stycke utgått.

I övrigt är paragrafen oförändrad.

33 §

Har en internationell patentansökan fullföljts enligt 31 §, gäller 2 kap. i

fråga om ansökan och dess handläggning, om inte annat sägs i denna pa-

ragraf eller i 34 37 §§. Ansökan får endast på framställning av sökanden

tas upp till prövning före utgången av den frist som gäller enligt 31 §

första eller andra stycket.

Ett föreläggande enligt 12 § får inte meddelas före den tidpunkt då

patentmyndigheten har rätt att ta upp ansökan till prövning.

Bestämmelserna i 22 § andra och tredje styckena blir tillämpliga redan

innan ansökan har fullföljts så snart sökanden har fullgjort sin skyldighet

enligt 31 § att inge en översättning av ansökan eller, om ansökan är skri-

ven på svenska, så snart sökanden har ingivit en avskrift av den till pa-

tentmyndigheten.

I fråga om en internationell patentansökan skall vid tillämpning av 48,

56 och 60 §§ vad som där sägs om att handlingarna i ansökningsärendet

har blivit tillgängliga enligt 22 § i stället avse att handlingarna har blivit

tillgängliga enligt 22 § med iakttagande av tredje stycket.

Uppfyller patentansökan de krav när det gäller form och innehåll som

föreskrivs i konventionen om patentsamarbete och tillämpningsföre-

skrifterna till denna, skall den godtas i dessa avseenden.

Paragrafens andra stycke har anpassats till de ändringar som gjorts i 12 §

patentlagen om patentombud.

Övriga ändringar är redaktionella.

10.2 Förslaget till lag om ändring i växtförädlarrättslagen

(1997:306)

3 kap.

6 §

Om sökanden eller någon från vilken sökanden härleder sin rätt tidigare

har ansökt om skydd för en växtsort antingen i någon stat som är anslu-

ten till den internationella konventionen den 2 december 1961 för skydd

av växtförädlingsprodukter, eller i någon stat som är ansluten eller något

område som är anslutet till avtalet om upprättandet av Världshandelsor-

ganisationen (WTO), och sedan ansöker om registrering av växtsorten

här i landet inom tolv månader från dagen för den tidigare ansökan, skall

vid tillämpningen av 2 5 §§ den här ingivna ansökan anses gjord samti-

digt med den tidigare ansökan, om sökanden yrkar det (prioritet).

Sådan prioritet får även medges från en ansökan om skydd som avser

någon annan stat eller något annat område, om motsvarande prioritet

från en svensk ansökan om skydd för växtsort medges där den tidigare

ansökan gjorts och om den där gällande lagstiftningen i huvudsak stäm-

mer överens med konventionen. Om skydd har sökts i flera stater eller

områden, räknas tolvmånadersfristen från den dag då den första ansökan

om skydd gjordes.

Paragrafen innehåller bestämmelser om rätt att räkna prioritet från en

tidigare ansökan om skydd för en växtsort.

Ändringen i första stycket innebär att prioritet skall medges också från

en ansökan i en stat som är ansluten till eller ett område som är anslutet

till Världshandelsorganisationen (WTO). Skälen för ändringen har be-

handlats i avsnitt 6.

Ändringarna i andra stycket är endast av redaktionell karaktär.

Tredje stycket upphävs till följd av de nya bestämmelserna i 3 kap.

6 a §. Skälet för de nya bestämmelserna har behandlats i avsnitt 6.3.

3 kap.

6 a §

En sökande som vill få prioritet enligt 6 § skall

1. begära prioritet samtidigt som ansökan görs,

2. inom tre månader från dagen för ansökan ge in en kopia till

Växtsortnämnden av den tidigare ansökan samt

3. inom fem år från dagen för den tidigare ansökan ge in de ytterligare

handlingar och det material till Växtsortnämnden som behövs för att

prioritetsfrågan skall kunna prövas.

Kopian som avses i första stycket 2 skall vara bestyrkt av den myndig-

het som tog emot den tidigare ansökan..

Om den tidigare ansökan har avslagits eller återkallats, får Växtsort-

nämnden bestämma en annan frist än den som sägs i första stycket 3.

Om föreskrifterna i första tredje styckena inte iakttas, gäller inte rät-

ten till prioritet.

Paragrafen som är ny innehåller föreskrifter om de närmare villkoren

för att en sökande skall få rätt till prioritet. Bestämmelserna fanns

tidigare i 7 § växtförädlarrättsförordningen (1997:383) och har förts över

till växtförädlarrättslagen i enlighet med de synpunkter Lagrådet lämnat

om bestämmelsernas placering (se ovan i avsnitt 6.3).

5 kap.

4 §

Växtsortnämnden får förelägga en sökande som inte har hemvist i Sve-

rige att för sig ställa ett ombud med behörighet att ta emot delgivning i

ärendet och med hemvist här i landet, samt att anmäla ombudet hos

nämnden. Om sökanden inte följer föreläggandet, får delgivning ske ge-

nom att handlingen sänds med posten till sökanden under dennes senaste

kända adress. Delgivning skall anses ha skett när detta har blivit full-

gjort.

Paragrafen har behandlats i avsnitt 5.

Kravet på ombudets hemvist har ändrats till att ombudet skall ha hem-

vist här i landet.

I de fall då en sökande inte följer ett föreläggande att ställa ett ombud

för sig, får delgivning ske genom att handlingen med posten sänds till

sökanden under dennes senaste kända adress. Paragrafen har även

kompletterats med en bestämmelse om när delgivning i dessa fall skall

anses ha skett.

Vidare har vissa redaktionella ändringar gjorts.

Paragrafen överensstämmer därmed helt med 12 § patentlagen som har

kommenterats ovan.

Enligt en övergångsbestämmelse skall paragrafen i dess äldre lydelse

tillämpas i fråga om ansökningar som har gjorts före ikraftträdandet.

Promemorians huvudsakliga innehåll

I promemorian behandlas vissa frågor på området för det industriella

rättsskyddet. Ett par av de frågor som tas upp berör såväl patentlagen

(1967:837), varumärkeslagen (1960:644) och mönsterskyddslagen

(1970:485) som växtförädlarrättslagen (1997:306). Det har varit särskilt

angeläget att se över vissa bestämmelser i patentlagen. Varumärkeslagen

och mönsterskyddslagen är föremål för översyn i pågående utredningar

(dir. 1997:118 och 1999:27). Övervägandena i denna promemoria be-

handlar därför endast patentlagen och växtförädlarrättslagen.

I promemorian föreslås vissa ändringar av de bestämmelser i patentla-

gen och växtförädlarrättslagen som reglerar i vilken utsträckning utländ-

ska sökande och innehavare av patent respektive växtförädlarrätter måste

företrädas av ombud. Det föreslås att den bestämmelse i patentlagen som

innehåller regler om ombud för utländska patentsökande ändras så att den

överensstämmer med motsvarande bestämmelse i växtförädlarrättslagen.

Det innebär att det ovillkorliga kravet på svenskt ombud slopas men att

Patent- och registreringsverket får möjlighet att förelägga sökanden att

ställa ett ombud för sig som har hemvist inom Europeiska ekonomiska

samarbetsområdet (EES). Myndigheten skall inte kunna kräva en mer

omfattande behörighet än att ombudet får ta emot delgivningar i ärendet.

Vad gäller ombud för utländska rättighetsinnehavare föreslås att både

patentlagens och växtförädlarrättslagens bestämmelser ändras på så sätt

att ombudet skall ha hemvist inom EES.

I promemorian behandlas vidare några frågor om s.k. prioritet. Det fö-

reslås att det i både patentlagen och växtförädlarrättslagen uttryckligen

skall föreskrivas att prioritet skall medges för ansökningar som har gjorts

i en stat som är medlem i Världshandelsorganisationen (World Trade

Organization, WTO).

Slutligen tas i promemorian upp frågan om innebörden av kravet på

skriftlighet för ansökningar om patent. Det konstateras att någon lagänd-

ring inte behövs för att ansökningar skall kunna ges in på elektronisk

väg.

Lagändringarna föreslås träda i kraft den 1 januari 2001.

Promemorians lagförslag

1 Förslag till lag om ändring i patentlagen (1967:837)

Härigenom föreskrivs i fråga om patentlagen (1967:837) att 6, 12,

33 och 71 §§ skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

6 §

Ansökan om patent på uppfin-

ning, vilken inom tolv månader

före ansökningsdagen angivits i

ansökan avseende patent här i ri-

ket eller patent, uppfinnarcertifikat

eller skydd som nyttighetsmodell i

främmande stat som är ansluten

till Pariskonventionen den 20 mars

1883 för skydd av den industriella

äganderätten, skall vid tillläp-

ningen av 2 § första, andra och

fjärde styckena samt 4 § anses

gjord samtidigt med den tidigare

ansökningen, om sökanden yrkar

det. Sådan prioritet må åtnjutas

även från ansökan om skydd som

icke avser stat som är ansluten till

konventionen, om motsvarande

prioritet från svensk patentansökan

medges där den tidigare ansök-

ningen gjorts och om där gällande

lagstiftning i huvudsak överens-

stämmer med konventionen.

En ansökan om patent på en

uppfinning, som inom tolv måna-

der före ansökningsdagen har an-

givits i en ansökan avseende patent

i Sverige eller patent, uppfinnar-

certifikat eller skydd som nyttig-

hetsmodell i en främmande stat

som är ansluten till avtalet om

upprättandet av Världshan-

delsorganisationen eller till Paris-

konventionen den 20 mars 1883

för skydd av den industriella ägan-

derätten (Pariskonventionen), skall

vid tillämpningen av 2 § första,

andra och fjärde styckena samt 4 §

anses gjord samtidigt med den

tidigare ansökningen, om sökan-

den yrkar det. Sådan prioritet får

åtnjutas också från en ansökan om

skydd som inte avser en stat som

är ansluten till avtalet om upprät-

tandet av Världshandelsorgani-

sationen eller till Pariskonventio-

nen, om motsvarande prioritet från

en svensk patentansökan medges

där den tidigare ansökningen

gjorts och om där gällande lag-

stiftning i huvudsak överensstäm-

mer med Pariskonventionen.

Regeringen eller, efter rege-

ringens bestämmande, patent-

myndigheten föreskriver i vilken

ordning yrkande om prioritet skall

framställas och vilka handlingar

som skola inges till stöd för yrkan-

det. Iakttages ej vad sålunda före-

skrivits, må prioritet icke åtnjutas.

Regeringen eller den myndighet

som regeringen bestämmer får

föreskriva i vilken ordning ett yr-

kande om prioritet skall framstäl-

las och vilka handlingar som skall

ges in till stöd för yrkandet. Om

dessa föreskrifter inte iakttas,

gäller inte rätten till prioritet.

12 §

Sökande som ej har hemvist här

i riket skall ha ett här bosatt om-

bud, som äger företräda honom i

allt som rör ansökningen.

Patentmyndigheten får före-

lägga en sökande som inte har

hemvist i Sverige att för sig ställa

ett ombud som har hemvist inom

Europeiska ekonomiska samar-

betsområdet och att anmäla detta

hos myndigheten. Ombudet skall

ha behörighet att ta emot delgiv-

ning i ärendet. Underlåter sökan-

den att följa föreläggandet, får

delgivning ske genom att hand-

lingen med posten sänds till sö-

kanden under dennes senaste

kända adress.

33 §

Har internationell patentansökan

fullföljts enligt 31 §, gäller i fråga

om ansökningen och dess

handläggning 2 kap., om ej annat

sägs i denna paragraf eller 34

37 §§. Ansökningen må endast på

framställning av sökanden uppta-

gas till prövning före utgången av

frist som gäller enligt 31 § första

eller andra stycket.

Har en internationell patentan-

sökan fullföljts enligt 31 §, gäller i

fråga om ansökningen och dess

handläggning 2 kap., om inte annat

sägs i denna paragraf eller

34-37 §§. Ansökningen får endast

på framställning av sökanden tas

upp till prövning före utgången av

den frist som gäller enligt 31 §

första eller andra stycket.

Skyldighet enligt 12 § att ha ett

här bosatt ombud inträder först då

ansökningen må upptagas till

prövning.

Ett föreläggande enligt

12 § får inte meddelas före den

tidpunkt då patentmyndigheten har

rätt att ta upp den internationella

ansökningen till prövning.

Bestämmelserna i 22 § andra

och tredje styckena blir tillämpliga

redan innan ansökningen fullföljts

så snart sökanden fullgjort sin

skyldighet enligt 31 § att inge

översättning av ansökningen eller,

om ansökningen är avfattad på

svenska, så snart sökanden ingivit

en avskrift av den till patentmyn-

digheten.

Bestämmelserna i 22 § andra

och tredje styckena blir tillämpliga

redan innan ansökningen har full-

följts så snart sökanden har full-

gjort sin skyldighet enligt 31 § att

inge en översättning av ansök-

ningen eller, om ansökningen är

avfattad på svenska, så snart sö-

kanden har ingivit en avskrift av

den till patentmyndigheten.

71 §

Patenthavare, som ej har hem-

vist här i riket, skall ha ett här

bosatt ombud, som äger för honom

mottaga delgivning av stämning,

kallelser och andra handlingar i

mål och ärenden rörande patentet

med undantag av stämning i brott-

mål och föreläggande för part att

infinna sig personligen inför dom-

stol. Ombud skall anmälas till pa-

tentregistret och antecknas däri.

En innehavare av ett patent som

inte har hemvist i Sverige skall ha

ett ombud som har hemvist inom

Europeiska ekonomiska samar-

betsområdet. Ombudet skall ha

behörighet att för innehavaren av

patentet ta emot delgivning av

stämning, kallelser och andra

handlingar i mål och ärenden om

patentet med undantag av stäm-

ning i brottmål och av föreläg-

gande för part att infinna sig per-

sonligen inför domstol. Ombudet

skall anmälas till patentregistret

och antecknas där.

Har patenthavaren ej anmält

ombud som avses i första stycket,

må delgivning i stället ske genom

att den handling som skall delges

sändes till honom med posten i

betalt brev under hans i patentre-

gistret antecknade adress. Är full-

ständig adress ej antecknad i re-

gistret, må delgivning ske genom

att handlingen hålles tillgänglig

hos patentmyndigheten och genom

att meddelande härom och om

handlingens huvudsakliga innehåll

kungöres i publikation som rege-

ringen bestämmer. Delgivningen

anses ha skett när vad nu sagts

blivit fullgjort.

Om patenthavaren inte har an-

mält något ombud enligt första

stycket, kan delgivning i stället ske

genom att den handling som skall

delges sänds till honom eller

henne under den i patentregistret

antecknade adressen. Om någon

fullständig adress inte är anteck-

nad i registret, får delgivning ske

genom att handlingen hålls till-

gänglig hos patentmyndigheten

och genom att ett meddelande om

detta och om handlingens huvud-

sakliga innehåll kungörs i en

publikation som regeringen be-

stämmer. Delgivningen anses ha

skett när det som nu har sagts har

blivit fullgjort.

Regeringen äger under förut-

sättning av ömsesidighet förordna,

att bestämmelserna i första och

andra styckena icke skola äga till-

lämpning i fråga om patenthavare

som har hemvist i viss främmande

stat eller har ett i den staten bosatt

ombud, vilket är anmält till paten-

tregistret här i riket och äger behö-

righet som anges i första stycket.

Regeringen får under förutsätt-

ning av ömsesidighet förordna, att

bestämmelserna i första och andra

styckena inte skall tillämpas på en

patenthavare som har hemvist i en

viss främmande stat eller som har

ett i den staten bosatt ombud, som

är anmält till patentregistret här i

riket och som har en sådan behö-

righet som anges i första stycket.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

2 Förslag till lag om ändring i växtförädlarrättslagen

(1997:306)

Härigenom föreskrivs i fråga om växtförädlarrättslagen (1997:306)

att 3 kap. 6 § och 11 kap. 1 § skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3 kap.

6 §

Har sökanden eller någon från

vilken sökanden härleder sin rätt

tidigare ansökt om skydd för

växtsorten i någon stat som är an-

sluten till den internationella kon-

ventionen den 2 december 1961

för skydd av växtförädlingspro-

dukter och söks registrering här i

landet inom tolv månader från den

dag då ansökan gjordes i den

främmande staten, skall vid till-

lämpningen av 2 5 §§ den här in-

givna ansökan anses gjord samti-

digt med ansökan i den främmande

staten, om sökanden yrkar det.

Har sökanden eller någon från

vilken sökanden härleder sin rätt

tidigare ansökt om skydd för

växtsorten i någon stat som är an-

sluten till avtalet om upprättandet

av Världshandelsorganistionen

eller till den internationella kon-

ventionen den 2 december 1961

för skydd av växtförädlingspro-

dukter och söks registrering här i

landet inom tolv månader från den

dag då ansökan gjordes i den

främmande staten, skall vid tilll-

lämpningen av 2 5 §§ den här in-

givna ansökan anses gjord samti-

digt med ansökan i den främmande

staten, om sökanden yrkar det.

Sådan prioritet får även medges från en ansökan om skydd som har

gjorts i en annan främmande stat, om motsvarande prioritet från en

svensk ansökan om skydd för växtsort medges i den staten och om den

där gällande lagstiftningen i huvudsak stämmer överens med konventio-

nen. Om skydd har sökts i flera främmande stater, räknas tolvmånaders-

fristen från den dag då den första ansökan om skydd gjordes.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får före-

skriva i vilken ordning ett yrkande om prioritet skall framställas och

vilka handlingar som skall ges in till stöd för yrkandet. Om dessa

föreskrifter inte iakttas, gäller inte rätten till prioritet.

11 kap.

1 §

En innehavare av en växtför-

ädlarrätt som inte har hemvist i

Sverige skall ha ett ombud som är

bosatt här i landet. Ombudet skall

ha behörighet att för innehavaren

av växtförädlarrätten ta emot del-

givning av stämning, kallelser och

andra handlingar i mål och ären-

den om växtförädlarrätt med un-

dantag av stämning i brottmål och

av föreläggande för part att infinna

sig personligen inför domstol.

Ombudet skall anmälas till

växtsortregistret och antecknas

där.

En innehavare av en växtför-

ädlarrätt som inte har hemvist i

Sverige skall ha ett ombud som

har hemvist inom Europeiska eko-

nomiska samarbetsområdet. Om-

budet skall ha behörighet att för

innehavaren av växtförädlarrätten

ta emot delgivning av stämning,

kallelser och andra handlingar i

mål och ärenden om växtförädlar-

rätt med undantag av stämning i

brottmål och av föreläggande för

part att infinna sig personligen

inför domstol. Ombudet skall an-

mälas till växtsortregistret och an-

tecknas där.

Om innehavaren av växtförädlarrätten inte har anmält något ombud

enligt första stycket, kan delgivning i stället ske genom att den handling

som skall delges sänds till honom eller henne under den i växtsortregist-

ret antecknade adressen. Om någon fullständig adress inte är antecknad i

registret, kan delgivning ske genom att handlingen hålls tillgänglig hos

Statens växtsortnämnd och genom att ett meddelande om detta och om

handlingens huvudsakliga innehåll kungörs i en publikation som rege-

ringen bestämmer. Delgivningen anses ha skett när det som nu har sagts

har blivit fullgjort.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

Förteckning över remissinstanser som har yttrat sig

över promemorian Ombudskrav, prioritet och elek-

tronisk ingivning - några frågor om patent och växt-

förädlarrätt (Ds 2000:30)

Riksdagens ombudsmän, Svea hovrätt, Stockholms tingsrätt, Justitie-

kanslern, Juridiska fakultetsnämnden vid Stockholms universitet, Statens

växtsortnämnd, Patent- och registreringsverket, Patentbesvärsrätten,

Sveriges advokatsamfund, Varumärkeskommittén, Mönsterutredningen,

Utredningen om patentprocessen m.m., IT-kommissionen, Sveriges In-

dustriförbund, Företagarnas riksorganisation, Svenska patentombudsfö-

reningen, Svenska föreningen för industriellt rättsskydd och Svenska in-

dustriens patentingenjörers förening.

Lagrådsremissens lagförslag

Lagtext

1 Förslag till lag om ändring i patentlagen (1967:837)

Härigenom föreskrivs i fråga om patentlagen (1967:837) att 6, 8, 12,

24, och 33 §§ skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

6 §

Ansökan om patent på uppfin-

ning, vilken inom tolv månader

före ansökningsdagen angivits i

ansökan avseende patent här i ri-

ket eller patent, uppfinnarcertifikat

eller skydd som nyttighetsmodell i

främmande stat som är ansluten

till Pariskonventionen den 20 mars

1883 för skydd av den industriella

äganderätten, skall vid tillämpning

av 2 § första, andra och fjärde

styckena samt 4 § anses gjord

samtidigt med den tidigare

ansökningen, om sökanden yrkar

det. Sådan prioritet må åtnjutas

även från ansökan om skydd som

icke avser stat som är ansluten till

konventionen, om motsvarande

prioritet från svensk patentansökan

medges där den tidigare ansök-

ningen gjorts och om där gällande

lagstiftning i huvudsak överens-

stämmer med konventionen.

En ansökan om patent på en

uppfinning, som inom tolv måna-

der före ansökningsdagen har an-

givits i en tidigare ansökan om

patent i Sverige eller om patent,

uppfinnarcertifikat eller skydd

som nyttighetsmodell antingen i

en främmande stat som är ansluten

till Pariskonventionen den 20 mars

1883 för skydd av den industriella

äganderätten (Pariskonventionen),

eller i en stat som är ansluten eller

ett område som är anslutet till av-

talet om upprättandet av Världs-

handelsorganisationen, skall vid

tillämpningen av 2 § första, andra

och fjärde styckena samt 4 § anses

gjord samtidigt med den tidigare

ansökan, om sökanden yrkar det

(prioritet). Sådan prioritet får åt-

njutas också från en ansökan om

skydd som avser någon annan stat

eller något annat område, om

motsvarande prioritet från en

svensk patentansökan medges där

den tidigare ansökan gjorts och

om där gällande lagstiftning i

huvudsak överensstämmer med

Pariskonventionen.

Regeringen eller, efter regering-

ens bestämmande, patentmyndig-

heten föreskriver i vilken ordning

yrkande om prioritet skall fram-

ställas och vilka handlingar som

skola inges till stöd för yrkandet.

Iakttages ej vad sålunda föreskri-

vits, må prioritet icke åtnjutas.

Regeringen eller, efter regering-

ens bemyndigande, patentmyndig-

heten får föreskriva hur ett yr-

kande om prioritet skall framstäl-

las och vilka handlingar som skall

ges in till stöd för yrkandet. Om

dessa föreskrifter inte iakttas,

gäller inte rätten till prioritet.

8 §

Ansökan om patent göres skrift-

ligen hos patentmyndigheten eller,

i fall som avses i 3 kap., hos pa-

tentmyndighet i främmande stat

eller hos internationell organisa-

tion.

En ansökan om patent skall gö-

ras hos patentmyndigheten eller, i

fall som avses i 3 kap., hos pa-

tentmyndigheten i en främmande

stat eller hos en internationell or-

ganisation.

Ansökningen skall innehålla be-

skrivning av uppfinningen, inne-

fattande även ritningar om sådana

behövas, samt bestämd uppgift om

vad som sökes skyddat genom pa-

tentet (patentkrav). Den omstän-

digheten att uppfinningen avser

kemisk förening medför icke att

bestämd användning måste anges i

patentkravet. Beskrivningen skall

vara så tydlig, att en fackman med

ledning därav kan utöva uppfin-

ningen. En uppfinning som avser

ett mikrobiologiskt förfarande

eller ett alster av ett sådant

förfarande skall i de fall som anges

i 8 a § anses tillräckligt tydligt

angiven endast om dessutom

villkoren i den paragrafen är

uppfyllda.

Ansökan skall innehålla en be-

skrivning av uppfinningen, inne-

fattande även ritningar om sådana

behövs, samt bestämda uppgifter

om vad som söks skyddat genom

patentet (patentkrav). Den om-

ständigheten att uppfinningen av-

ser en kemisk förening medför inte

att en bestämd användning måste

anges i patentkravet. Beskriv-

ningen skall vara så tydlig, att en

fackman med ledning av den kan

utöva uppfinningen. En uppfinning

som avser ett mikrobiologiskt för-

farande eller ett alster av ett sådant

förfarande skall i de fall som anges

i 8 a § anses tillräckligt tydligt

angiven endast om dessutom vill-

koren i den paragrafen är upp-

fyllda.

Ansökningen skall dessutom in-

nehålla ett sammandrag av be-

skrivning och patentkrav. Sam-

mandraget skall tjäna enbart som

teknisk information och må icke

tillmätas betydelse i annat avse-

ende.

Ansökan skall dessutom inne-

hålla ett sammandrag av beskriv-

ning och patentkrav. Sammandra-

get skall tjäna enbart som teknisk

information och får inte tillmätas

betydelse i något annat avseende.

I ansökningen skall uppfinna-

rens namn anges. Sökes patent av

annan än uppfinnaren, skall sö-

kanden styrka sin rätt till uppfin-

ningen.

I ansökan skall uppfinnarens

namn anges. Om patent söks av

någon annan än uppfinnaren, skall

sökanden styrka sin rätt till upp-

finningen.

Sökanden skall erlägga fast-

ställd ansökningsavgift. För an-

sökningen skall också erläggas

fastställd årsavgift för varje av-

giftsår, som börjar innan ansök-

ningen slutligt avgjorts.

Sökanden skall betala en ansök-

ningsavgift. För ansökan skall sö-

kanden också betala en årsavgift

för varje avgiftsår som börjar in-

nan ansökan slutligt har avgjorts.

Avgiftsår enligt denna lag om-

fattar ett år och räknas, första

gången från den dag då ansökning-

en gjordes eller skall anses gjord

och därefter från motsvarande dag

efter kalendern.

Ett avgiftsår enligt denna lag

omfattar ett år och räknas från den

dag då ansökan gjordes eller skall

anses gjord och därefter från mot-

svarande dag efter kalendern.

12 §

Sökande som ej har hemvist här

i riket skall ha ett här bosatt om-

bud, som äger företräda honom i

allt som rör ansökningen.

Patentmyndigheten får före-

lägga en sökande som inte har

hemvist i Sverige att för sig ställa

ett ombud med behörighet att ta

emot delgivning i ärendet och med

hemvist här i landet, samt att an-

mäla ombudet hos myndigheten.

Om sökanden inte följer föreläg-

gandet, får delgivning ske genom

att handlingen sänds med posten

till sökanden under dennes senaste

kända adress. Delgivning skall

anses ha skett när detta har blivit

fullgjort.

24 §

Var och en får göra invändning mot ett meddelat patent. En invändning

skall göras skriftligen hos patentmyndigheten inom nio månader från den

dag då patentet meddelades.

Patentmyndigheten skall under-

rätta patenthavaren om invänd-

ningen och ge denne tillfälle att

yttra sig. Vad som sägs i 12 § skall

också tillämpas på patenthavaren

under invändningsförfarandet.

Patentmyndigheten skall under-

rätta patenthavaren om invänd-

ningen och ge denne tillfälle att

yttra sig.

Återkallas invändningen, får invändningsförfarandet ändå fullföljas om

det finns särskilda skäl.

33 §

Har internationell patentansökan

fullföljts enligt 31 §, gäller i fråga

om ansökningen och dess hand-

läggning 2 kap., om ej annat sägs i

denna paragraf eller 34 37 §§.

Ansökningen må endast på fram-

ställning av sökanden upptagas till

prövning före utgången av frist

som gäller enligt 31 § första eller

andra stycket.

Har en internationell patentan-

sökan fullföljts enligt 31 §, gäller i

fråga om ansökningen och dess

handläggning 2 kap., om inte annat

sägs i denna paragraf eller

34-37 §§. Ansökan får endast på

framställning av sökanden tas upp

till prövning före utgången av den

frist som gäller enligt 31 § första

eller andra stycket.

Skyldighet enligt 12 § att ha ett

här bosatt ombud inträder först då

ansökningen må upptagas till

prövning.

Ett föreläggande enligt 12 § får

inte meddelas före den tidpunkt då

patentmyndigheten har rätt att ta

upp ansökan till prövning.

Bestämmelserna i 22 § andra

och tredje styckena blir tillämpliga

redan innan ansökningen fullföljts

så snart sökanden fullgjort sin

skyldighet enligt 31 § att inge

översättning av ansökningen eller,

om ansökningen är avfattad på

svenska, så snart sökanden ingivit

en avskrift av den till patentmyn-

digheten.

Bestämmelserna i 22 § andra

och tredje styckena blir tillämpliga

redan innan ansökan har fullföljts

så snart sökanden har fullgjort sin

skyldighet enligt 31 § att inge en

översättning av ansökan eller, om

ansökan är skriven på svenska, så

snart sökanden har ingivit en av-

skrift av den till patentmyndighe-

ten.

I fråga om internationell patent-

ansökan skall vid tillämpning av

48, 56 och 60 §§ vad där sägs om

att handlingarna i ansökningsä-

rendet blivit tillgängliga enligt

22 § i stället avse att handlingarna

blivit tillgängliga enligt 22 § med

iakttagande av tredje stycket.

I fråga om en internationell pa-

tentansökan skall vid tillämpning

av 48, 56 och 60 §§ vad som där

sägs om att handlingarna i ansök-

ningsärendet har blivit tillgängliga

enligt 22 § i stället avse att

handlingarna har blivit tillgängliga

enligt 22 § med iakttagande av

tredje stycket.

Uppfyller patentansökningen de

krav rörande form och innehåll

som föreskrivas i konventionen

om patentsamarbete och tillämp-

ningsföreskrifterna till denna, skall

den godtagas i dessa avseenden.

Uppfyller patentansökan de

krav när det gäller form och

innehåll som föreskrivs i

konventionen om patentsamarbete

och tillämpningsföreskrifterna till

denna, skall den godtas i dessa

avseenden.

Denna lag träder i fråga om 8 § i kraft den dag regeringen bestämmer

och i övrigt den 1 januari 2001.

10.3

2 Förslag till lag om ändring i växtförädlarrättslagen

(1997:306)

Härigenom föreskrivs att 3 kap. 6 § och 5 kap. 4 § växtförädlarrättsla-

gen (1997:306) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3 kap.

6 §

Har sökanden eller någon från

vilken sökanden härleder sin rätt

tidigare ansökt om skydd för

växtsorten i någon stat som är an-

sluten till den internationella kon-

ventionen den 2 december 1961

för skydd av växtförädlingspro-

dukter och söks registrering här i

landet inom tolv månader från den

dag då ansökan gjordes i den

främmande staten, skall vid tilll-

lämpningen av 2 5 §§ den här

ingivna ansökan anses gjord sam-

tidigt med ansökan i den främ-

mande staten, om sökanden yrkar

det.

Om sökanden eller någon från

vilken sökanden härleder sin rätt

tidigare har ansökt om skydd för

en växtsort antingen i någon stat

som är ansluten till den internatio-

nella konventionen den

2 december 1961 för skydd av

växtförädlingsprodukter, eller i

någon stat som är ansluten eller

något område som är anslutet till

avtalet om upprättandet av

Världshandelsorganisationen, och

sedan ansöker om registrering av

växtsorten här i landet inom tolv

månader från dagen för ansökan i

den främmande staten, skall vid

tillämpningen av 2 5 §§ den här

ingivna ansökan anses gjord sam-

tidigt med ansökan i den främ-

mande staten, om sökanden yrkar

det (prioritet).

Sådan prioritet får även medges från en ansökan om skydd som har

gjorts i en annan främmande stat, om motsvarande prioritet från en

svensk ansökan om skydd för växtsort medges i den staten och om den

där gällande lagstiftningen i huvudsak stämmer överens med konventio-

nen. Om skydd har sökts i flera främmande stater, räknas tolvmånaders-

fristen från den dag då den första ansökan om skydd gjordes.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får före-

skriva i vilken ordning ett yrkande om prioritet skall framställas och

vilka handlingar som skall ges in till stöd för yrkandet. Om dessa

föreskrifter inte iakttas, gäller inte rätten till prioritet.

5 kap.

4 §

Växtsortnämnden får förelägga

en sökande som inte har hemvist i

Sverige att för sig ställa ett ombud

som har hemvist inom Europeiska

ekonomiska samarbetsområdet

och att anmäla detta hos nämnden.

Ombudet skall ha behörighet att ta

emot delgivning i ärendet. Under-

låter sökanden att följa föreläg-

gandet, får delgivning ske genom

att handlingen med posten sänds

till sökanden under dennes senaste

kända adress.

Växtsortnämnden får förelägga

en sökande som inte har hemvist i

Sverige att för sig ställa ett ombud

med behörighet att ta emot delgiv-

ning i ärendet och med hemvist

här i landet, samt att anmäla om-

budet hos nämnden. Om sökanden

inte följer föreläggandet, får del-

givning ske genom att handlingen

sänds med posten till sökanden

under dennes senaste kända

adress. Delgivning skall anses ha

skett när detta har blivit fullgjort.

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

2. För ansökningar som har gjorts före ikraftträdandet gäller 5 kap. 4 §

i sin äldre lydelse.

Lagrådets yttrande

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 2000-09-20

Närvarande: f.d. justitierådet Staffan Vängby, justitierådet

Leif[REDACTED_EFTERNAMN], regeringsrådet Rune Lavin.

Enligt en lagrådsremiss den 7 september 2000 (Justitiedepartementet) har

regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till

1. lag om ändring i patentlagen (1967:837),

2. lag om ändring i växtförädlarrättslagen (1997:306).

Förslagen har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn Magnus
[REDACTED_EFTERNAMN] och hovrättsassessorn Carl[REDACTED_EFTERNAMN].

Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet:

Förslaget till lag om ändring i patentlagen

6 §

Villkoren för att få åtnjuta prioritet är att hänföra till sådana privaträtts-

liga föreskrifter som avses i 8 kap.2 § regeringsformen (jfr prop.

1977/78:1 Del A s. 207). Det medför att delegation av normgivningsmakt

på detta område i princip inte är tillåten. Det bemyndigande som finns i

andra stycket saknar således grundlagsstöd. Vad som avses i bestämmel-

sen torde dock angå sådana ämnen beträffande vilka regeringen har rätt

att besluta föreskrifter med stöd av 8 kap. 13 § regeringsformen. Be-

stämmelsen bör under alla förhållanden inte ha formen av ett bemyndi-

gande utan i stället innehålla en erinran om förekomsten av dylika regler.

Detta kan enklast åstadkommas om orden får föreskriva byts ut mot

orden meddelar föreskrifter om . Som kommer att framgå nedan, är det

dock en diskutabel sak om föreskrifterna i fråga kan ges på annat sätt än i

lagform.

I andra stycket finns en rättsföljd angiven för den händelse att rege-

ringens föreskrifter inte skulle iakttas. Den innebär att rätten till prioritet

inte gäller, dvs. en mycket allvarlig negativ verkan för enskild kan in-

träda. Den valda konstruktionen medför att de regler som avgör om prio-

ritetsrätt skall uppkomma finns i både en förordning, eventuellt patent-

myndighetens föreskrifter, och en lag. Tillvägagångssättet påminner i

viss mån om det system med s.k. blankettstraffstadgande som på det of-

fentligrättsliga området får förekomma enligt 8 kap. 7 § andra stycket

regeringsformen. Möjligheten att använda blankettstraffstadganden på

det offentligrättsliga området är dock uttryckligen reglerad i

regeringsformen och omfattar sådana fall där delegation av

normgivningsmakt är tillåten. Privaträtten tillhör det obligatoriska

lagområdet, beträffande vilket det anses särskilt viktigt att riksdagen

beslutar föreskrifterna (jfr departementschefen i prop. 1973:90 s. 311).

Med hänsyn till den föreskrivna rättsföljdens allvarliga karaktär för

enskild blir de föreskrifter som åsyftas i bestämmelsen av en högre

dignitet än vad föreskrifter enligt 8 kap. 13 § regeringsformen egentligen

skall ha. Lagrådet anser därför att det är ett ofrånkomligt krav att de

villkor som sökanden skall uppfylla finns upptagna i lagen, lämpligast i

anslutning till själva rättsföljden.

12 §

Möjligen kan det anses som en självklarhet att ett föreläggande skall in-

nehålla en upplysning om att om det inte efterkoms delgivning kan

komma att ske genom att handlingen sänds med posten till sökanden un-

der dennes senast kända adress. Någon uttrycklig regel härom i lagtexten

behövs nog inte, men ett uttalande i motiven om att en sådan upplysning

bör lämnas kan vara på sin plats.

Förslaget till lag om ändring i växtförädlarrättslagen

3 kap. 6 §

Förslaget till ändring av paragrafen omfattar inte tredje stycket. Lagrådet

vill dock påpeka att vad ovan sagts beträffande det föreslagna andra

stycket i 6 § patentlagen har motsvarande tillämpning på detta stycke.

5 kap. 4 §

Vad ovan sagts om tillämpningen av 12 § patentlagen gäller också här.

Justitiedepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 28 september 2000

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Engqvist,[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 2000/01:13 Ändringar i patentlagen

m.m.

Rättsdatablad

Författningsrubrik

Bestämmelser som

inför, ändrar, upp-

häver eller upprepar

ett normgivnings-be-

myndigande

Celexnummer för bak-

omliggande EG-regler

Lag om ändring i patent-

lagen (1967:837)

6 §, 6 f §

Lag om ändring i växt-

förädlarrättslagen

(1997:306)

3 kap. 6 §

 Senaste lydelse 1978:149.

 Senaste lydelse 1983:433.

 Senaste lydelse 1993:1406.

 Senaste lydelse 1983:433.

 Senaste lydelse 1978:149.

 Senaste lydelse 1983:433.

 Senaste lydelse 1977:700.

 Senaste lydelse 1978:149.

 Senaste lydelse 1983:433.

 Senaste lydelse 1993:1406.

 Senaste lydelse 1983:433.

Prop. 2000/01:13

3

1

13

63

50

63

Ds 2000:xx 63

Prop. 2000/01:13

Bilaga 1

Prop. 2000/01:13

Bilaga 2

61

63

Prop. 2000/01:13

Bilaga 3

Prop. 2000/01:13

Bilaga 4

Prop. 2000/01:13

Bilaga 4

Prop. 2000/01:13

Bilaga 5

Prop. 2000/01:13

Bilaga 5

Prop. 2000/01:13