Regeringens proposition

1997/98:68

Exportkontroll av vissa strategiska produkter

Prop.

1997/98:68

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 5 mars 1998

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Leif[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Utrikesdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att det i lagstiftningen om strategiska produkter

införs ett krav på exporttillstånd för produkter som i det enskilda fallet är

eller kan vara avsedda att användas som delar eller som komponenter till

krigsmateriel som olovligen har förts ut ur landet eller som har

vidareexporterats i strid mot ett lämnat tillstånd. Tillståndskravet skall

gälla, om Inspektionen för strategiska produkter har informerat

exportören om att produkterna är eller kan vara avsedda för ett sådant

ändamål.

Vidare föreslås att det införs en skyldighet för exportörer att underrätta

Inspektionen för strategiska produkter om en tilltänkt export av produkter

som i det enskilda fallet är avsedda att användas som delar eller

komponenter till sådan krigsmateriel. Inspektionen skall då avgöra om

tillstånd skall krävas för exporten.

Slutligen föreslås också vissa lagändringar för att bättre anpassa

lagstiftningen till EG:s regelsystem.

Av redaktionella skäl föreslås en helt ny lag om strategiska produkter.

Det föranleder förslag till följdändringar i annan lagstiftning.

Den nya lagen och lagändringarna föreslås träda i kraft den 1 juli 1998.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 4

2 Lagtext 5

2.1 Förslag till lag om strategiska produkter 5

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1988:205) om

rättsprövning av vissa förvaltningsbeslut 12

2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:1300) om

krigsmateriel 13

2.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1996:701) om

Tullverkets befogenheter vid Sveriges gräns mot ett

 annat land inom Europeiska unionen 14

3 Ärendet och dess beredning 15

4 Bakgrund 15

5 Förbud mot export i vissa fall 17

6 Underrättelseskyldighet för exportörer i vissa fall 23

7 Återkallelse av tillstånd 25

8 Överklagande 26

9 Tillämpningsområdet för lagen om strategiska produkter 28

10 Straff 29

11 Vissa definitioner 31

12 En ny lag om strategiska produkter 32

13 Kostnader 33

14 Ikraftträdande m.m. 33

15 Författningskommentar 34

15.1 Förslaget till lag om strategiska produkter 34

15.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1988:205) om

rättsprövning av vissa förvaltningsbeslut 46

15.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:1300) om

krigsmateriel 46

15.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1996:701) om

Tullverkets befogenheter vid Sveriges gräns mot ett

 annat land inom Europeiska unionen 46

Bilaga 1 Promemorians lagförslag 47

Bilaga 2 Förteckning över remissinstanser som har yttrat sig över

promemorians lagförslag 52

Bilaga 3 Lagrådsremissens lagförslag 53

Bilaga 4 Lagrådets yttrande 63

Bilaga 5 Rådets förordning (EG) nr 3381/94 70

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde

den 5 mars 1998 76

Rättsdatablad 77

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

antar regeringens förslag till

1. lag om strategiska produkter,

2. lag om ändring i lagen (1988:205) om rättsprövning av vissa

förvaltningsbeslut,

3. lag om ändring i lagen (1992:1300) om krigsmateriel,

4. lag om ändring i lagen (1996:701) om Tullverkets befogenheter vid

Sveriges gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen.

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om strategiska produkter

Härigenom föreskrivs följande.

Tillämpningsområde

1 § Denna lag gäller kontroll av strategiska produkter.

Lagen innehåller också vissa kompletterande bestämmelser till rådets

förordning (EG) nr 3381/94 av den 19 december 1994 om upprättandet

av en gemenskapsordning för kontroll av export av varor med dubbla

användningsområden .

Utöver vad som sägs i denna lag kan bestämmelserna i lagen

(1992:1300) om krigsmateriel och lagen (1984:3) om kärnteknisk

verksamhet vara tillämpliga.

2 § Lagen gäller

1. fullständiga robot- och raketsystem och andra obemannade

luftfarkoster som kan utnyttjas som bärare av massförstörelsevapen,

2. delsystem, komponenter och konstruktionsmaterial för sådana

system som avses i 1 och som kan uppnå en räckvidd av minst 300

kilometer,

3. provnings- och tillverkningsutrustning för system, delsystem och

komponenter som avses i 1 och 2,

4. biologiska ämnen som kan användas i biologiska stridsmedel och

kemiska prekursorer (utgångsämnen) som kan användas för tillverkning

av kemiska stridsmedel,

5. utrustning som kan användas för tillverkning av biologiska eller

kemiska stridsmedel samt av sådana biologiska ämnen och kemiska

prekursorer som avses i 4,

6. kärnämnen, mineraler med halt av kärnämne, det som har framställts

av kärnämne eller varor där sådana ämnen ingår,

7. utrustning eller material som har särskilt konstruerats eller ställts i

ordning för bearbetning, användning eller framställning av kärnämnen,

8. utrustning eller material som kan användas för framställning av

kärnladdningar,

9. andra högteknologiska produkter som direkt eller indirekt kan

användas i förstörelsebringande syfte,

10. programvaror för automatisk databehandling och andra

programvaror särskilt utformade för produkter som avses i 1 3 och 9

eller utrustning eller material som avses i 5, 7 och 8,

11. produkter i övrigt som avses i artikel 4.1 och 4.2 i rådets

förordning (EG) nr 3381/94, och

12. produkter i övrigt som i ett enskilt fall är eller kan vara avsedda att

användas som delar eller komponenter till sådan krigsmateriel

- som har förts ut ur landet i strid mot bestämmelserna i lagen

(1992:1300) om krigsmateriel, lagen (1988:558) om förbud mot

utförsel av krigsmateriel, m.m., lagen (1982:513) om förbud mot

utförsel av krigsmateriel, m.m. och kungörelsen (1949:614) angående

förbud mot utförsel från riket av krigsmateriel, eller

- som har vidareexporterats i strid mot ett tillstånd som har lämnats

enligt dessa författningar.

Definitioner

3 § I denna lag förstås med

strategiska produkter: produkter som kan användas både för civila och

militära ändamål (dubbla användningsområden),

tillhandahållande: försäljning, upplåtelse, utbjudande mot ersättning,

lån, gåva eller förmedling,

tillverkningsrätt: varje rätt att tillverka en produkt som omfattas av

lagens bestämmelser,

kärnämne: uran, plutonium eller andra ämnen som används eller kan

användas för utvinning av kärnenergi (kärnbränsle) eller föreningar där

ett sådant ämne ingår, torium eller andra ämnen som är ägnade att

omvandlas till kärnbränsle eller föreningar där ett sådant ämne ingår, och

använt kärnbränsle som inte har placerats i slutförvar.

Med export, exportör och exportdeklaration avses i denna lag

detsamma som i artikel 2 i rådets förordning (EG) nr 3381/94.

Tillstånd

4 § Tillstånd enligt denna lag eller enligt föreskrifter som har meddelats

med stöd av lagen skall lämnas, om det inte strider mot Sveriges utrikes-,

säkerhets- eller försvarspolitiska intressen.

5 § Frågor om tillstånd enligt denna lag och enligt rådets förordning (EG)

nr 3381/94 prövas av Inspektionen för strategiska produkter eller av den

myndighet som regeringen bestämmer.

En myndighet skall med eget yttrande lämna över ett ärende till

regeringens prövning, om ärendet har principiell betydelse eller annars är

av särskild vikt.

Regeringen får meddela ytterligare föreskrifter om överlämnande av

ärenden till regeringen.

Export och utförsel

6 § Regeringen får meddela föreskrifter om

1. vilka produkter enligt 2 § som skall omfattas av krav på tillstånd till

export enligt artikel 3 i rådets förordning (EG) nr 3381/94,

2. vilka produkter enligt 2 § som skall omfattas av krav på tillstånd till

utförsel enligt artikel 19.1 b i rådets förordning (EG) nr 3381/94,

3. vilka produkter enligt 2 § som artikel 19.1 a och 19.2 i rådets

förordning (EG) nr 3381/94 skall tillämpas på.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får

meddela föreskrifter för att komplettera bestämmelserna om

exporttillstånd i artikel 6 i rådets förordning (EG) nr 3381/94.

7 § Tillstånd till export enligt artikel 5 i rådets förordning (EG) nr

3381/94 krävs för andra produkter än som avses i 6 § första stycket 1, om

Inspektionen för strategiska produkter i ett enskilt fall har informerat

exportören om att produkterna är eller kan vara avsedda för något sådant

ändamål som avses i 2 § 12.

En exportör som känner till att hans produkter i ett enskilt fall är

avsedda för något sådant ändamål som avses i 2 § 12 är skyldig att genast

underrätta Inspektionen för strategiska produkter om det. Inspektionen

skall därvid besluta om tillstånd skall krävas för exporten.

8 § Utförsel som avses i artiklarna 19.3 och 20 i rådets förordning (EG)

nr 3381/94 får inte äga rum utan tillstånd.

Krav på tillstånd till utförsel enligt artikel 19.3 i rådets förordning

(EG) nr 3381/94 skall gälla för sådana produkter som avses i 6 § första

stycket 1 och 7 § samt i artikel 4.1 och 4.2 i rådets förordning (EG) nr

3381/94.

Regeringen får meddela föreskrifter om vilka produkter enligt 2 § som

skall omfattas av krav på tillstånd till utförsel enligt artikel 20 i rådets

förordning (EG) nr 3381/94.

9 § För tillstånd till utförsel av använt kärnbränsle gäller de

begränsningar som anges i 20 a och 24 §§ strålskyddslagen (1988:220).

Avtal om tillverkningsrätt

10 § Avtal som innebär upplåtelse eller överlåtelse av tillverkningsrätt till

produkter som avses i 2 § 1 5 och 7 9 till någon i utlandet får inte ingås

här i landet utan tillstånd, om produkterna inte får föras ut från Sverige

eller exporteras utan tillstånd enligt denna lag eller enligt rådets

förordning (EG) nr 3381/94.

Svenska myndigheter, svenska företag samt den som är bosatt eller

stadigvarande vistas här får inte heller i utlandet ingå ett sådant avtal utan

tillstånd.

Ändring av avtal

11 § Avtal om tillägg till eller ändring av avtal av det slag som kräver

tillstånd enligt 10 § får inte ingås utan tillstånd, om tillägget eller

ändringen avser

1. de produkter som omfattas av avtalet,

2. vidareupplåtelse eller vidareöverlåtelse av rätt enligt avtalet,

3. rätt att tillhandahålla produkt till mottagare som inte har angivits

tidigare, eller

4. förlängning av avtalets giltighetstid.

Tillhandahållande

12 § Produkter som avses i 2 § och som finns i utlandet får inte här i

landet tillhandahållas åt någon i utlandet utan tillstånd, om produkterna

inte får föras ut från Sverige eller exporteras utan tillstånd enligt denna

lag eller enligt rådets förordning (EG) nr 3381/94.

Svenska myndigheter, svenska företag samt den som är bosatt eller

stadigvarande vistas här får inte heller i utlandet tillhandahålla sådana

produkter utan tillstånd.

Införsel

13 § Produkter som avses i 2 § 4 får inte föras in i landet utan tillstånd.

Regeringen får meddela föreskrifter om undantag från detta

tillståndskrav för vissa produkter eller för införsel från vissa länder.

Villkor

14 § Ett tillstånd enligt denna lag får förenas med villkor samt med

kontroll- och ordningsbestämmelser.

Återkallelse

15 § Tillstånd till utförsel eller export enligt denna lag eller enligt rådets

förordning (EG) nr 3381/94 och tillstånd enligt 10 12 §§ kan återkallas,

om tillståndshavaren har åsidosatt en föreskrift i denna lag eller rådets

förordning (EG) nr 3381/94 eller en föreskrift, ett villkor eller en

bestämmelse som har meddelats med stöd av lagen eller om det finns

andra särskilda skäl till återkallelse.

En återkallelse får inte avse tillstånd till avtal enligt 10 eller 11 § som

redan har ingåtts.

En återkallelse gäller med omedelbar verkan, om inte något annat

beslutas.

Årlig avgift och deklarationer

16 § Föreskrifter om skyldighet för tillverkare av produkter som avses i

denna lag att betala årliga avgifter för att täcka statens kostnader för

Inspektionen för strategiska produkter finns i 22 § lagen (1992:1300) om

krigsmateriel.

Den som är avgiftsskyldig skall varje år lämna en deklaration till

inspektionen med de uppgifter som behövs för att bestämma avgifterna,

enligt de närmare föreskrifter som regeringen meddelar.

Regeringen får meddela föreskrifter om undantag från

deklarationsskyldigheten.

17 § Enligt de närmare föreskrifter som regeringen meddelar skall en

deklaration varje år lämnas av den som

1. producerar, bereder, förbrukar, för in, för ut eller exporterar

produkter som avses i 2 § 4,

2. under något av de tre senaste åren har producerat, berett, förbrukat,

fört in, fört ut eller exporterat sådana produkter, eller

3. producerar diskreta organiska kemikalier.

Deklarationen skall innehålla uppgifter om

1. verksamheten under det gångna kalenderåret,

2. den verksamhet som planeras för det kommande kalenderåret,

3. ändringar i verksamheten som planeras för det pågående

kalenderåret.

Deklarationen skall ges in till den myndighet som regeringen

bestämmer.

Uppgiftskontroll

18 § Den som har lämnat en deklaration enligt 17 § skall, på begäran av

den myndighet som avses i 17 § tredje stycket, också lämna de

upplysningar och handlingar som kan behövas för kontroll av uppgifterna

i deklarationen.

För denna kontroll har företrädare för myndigheten rätt till tillträde till

de områden, lokaler och anläggningar där sådan verksamhet bedrivs som

omfattas av deklarationsskyldigheten och får där göra undersökningar

och ta prover. Vad som nu har sagts gäller dock inte bostadsutrymmen.

Polismyndigheten skall lämna det biträde som behövs för att kontrollen

skall kunna genomföras.

Tillsyn och kontroll

19 § Tillsyn och annan kontroll av efterlevnaden av bestämmelserna i

rådets förordning (EG) nr 3381/94 skall utövas av Inspektionen för

strategiska produkter eller av den myndighet som regeringen bestämmer

(tillsynsmyndigheten).

Regeringen får meddela föreskrifter om tillsynen.

20 § Tillsynsmyndigheten har rätt att på begäran få de upplysningar och

handlingar som behövs för kontrollen av den som för utförsel eller export

tar befattning med strategiska produkter.

Tillsynsmyndigheten har rätt att få tillträde till lokaler där den som

avses i första stycket bedriver sin verksamhet. Vad som nu har sagts

gäller dock inte bostadsutrymmen.

Polismyndigheten skall lämna det biträde som behövs för att kontrollen

skall kunna genomföras. Tillsynsmyndigheten får begära biträde även av

andra statliga myndigheter för sin tillsyn.

21 § Den som enligt artikel 14.2 eller artikel 19.2 i rådets förordning

(EG) nr 3381/94 är skyldig att bevara och på begäran av

tillsynsmyndigheten visa upp handlingar skall bevara dessa i fem år eller

den längre tid som för vissa uppgifter eller handlingar kan vara

föreskriven i annan lag eller författning.

Straff m.m.

22 § Bestämmelser om olovlig utförsel och försök till sådant brott finns i

lagen (1960:418) om straff för varusmuggling.

Bestämmelserna om varusmuggling och försök till sådant brott i lagen

om straff för varusmuggling tillämpas i fråga om

1. export utan tillstånd av produkter som avses i 6 § första stycket 1

och 7 § samt i artikel 4.1 och 4.2 i rådets förordning (EG) nr 3381/94,

och

2. utförsel utan tillstånd av produkter som avses i 6 § första stycket 2

och artikel 21 i rådets förordning (EG) nr 3381/94.

23 § Den som bryter mot 10, 11 eller 12 § döms,

1. om gärningen har skett uppsåtligen, till böter eller fängelse i högst

två år,

2. om gärningen har skett av oaktsamhet, till böter eller fängelse i

högst sex månader.

Den som uppsåtligen genom vilseledande förmår regeringen eller

någon annan myndighet att lämna tillstånd enligt 10, 11 eller 12 § och

därigenom föranleder att avtalet eller tillhandahållandet kommer till

stånd, döms till böter eller fängelse i högst två år. Om gärningen har skett

av oaktsamhet, döms till böter eller fängelse i högst sex månader.

I ringa fall skall det inte dömas till ansvar.

24 § Har ett brott enligt 23 § begåtts uppsåtligen och är det att anse som

grovt skall dömas till fängelse i lägst sex månader och högst fyra år.

Vid bedömande om brottet är grovt skall särskilt beaktas om

produkterna har varit av särskilt farligt slag, om brottet har avsett

betydande värde eller om gärningen annars har varit av särskilt allvarlig

art.

25 § Till böter eller fängelse i högst sex månader döms den som

uppsåtligen eller av oaktsamhet

1. i annat fall än som avses i 22 § och 23 § andra stycket lämnar

oriktiga uppgifter i en ansökan om tillstånd eller i någon annan handling

som är av betydelse för prövningen av ett ärende enligt denna lag eller

rådets förordning (EG) nr 3381/94 eller i en deklaration,

2. åsidosätter villkor eller bryter mot kontroll- eller

ordningsbestämmelse som har meddelats med stöd av denna lag,

3. åsidosätter sin underrättelseskyldighet enligt 7 § andra stycket eller

artikel 4.2 i rådets förordning (EG) nr 3381/94,

4. åsidosätter sin uppgiftsskyldighet enligt artikel 19.1 a eller 19.2 i

rådets förordning (EG) nr 3381/94,

5. bryter mot 21 § och artikel 14.2 eller 19.2 i rådets förordning (EG)

nr 3381/94.

I ringa fall skall det inte dömas till ansvar.

26 § Till ansvar enligt denna lag skall inte dömas, om gärningen är

belagd med straff i brottsbalken.

27 § Utbyte av brott som avses i 23 och 24 §§ skall förklaras förverkat,

om inte detta är uppenbart oskäligt.

28 § Försummar den uppgiftsskyldige att i rätt tid ge in en sådan

deklaration som avses i 16 eller 17 §, får den myndighet som skall ta

emot deklarationen vid vite förelägga den uppgiftsskyldige att fullgöra

sin skyldighet.

Överklagande

29 § Beslut av en annan myndighet än regeringen att återkalla ett tillstånd

får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Detsamma gäller en

myndighets beslut enligt 18, 20 och 28 §§.

Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.

Andra förvaltningsbeslut enligt denna lag eller enligt rådets förordning

(EG) nr 3381/94 får inte överklagas.

________________

1. Denna lag träder i kraft, i fråga om 13 § den dag regeringen

bestämmer, och i övrigt den 1 juli 1998.

2. Genom lagen upphävs lagen (1991:341) om strategiska produkter.

3. Tillstånd som har meddelats med stöd av äldre bestämmelser skall

vid tillämpningen av de nya bestämmelserna anses som meddelat enligt

dessa.

4. Bestämmelserna i 11 § skall tillämpas på avtal av det slag som avses

i 10 §, även om avtalet på grund av äldre bestämmelser inte har krävt

tillstånd.

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1988:205) om

rättsprövning av vissa förvaltningsbeslut

Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (1988:205) om rättsprövning av

vissa förvaltningsbeslut skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 §

Lagen gäller inte beslut av en sådan nämnd vars sammansättning är

bestämd i lag och vars ordförande skall vara eller ha varit ordinarie

domare.

Lagen gäller inte heller

1. beslut av arrendenämnd, hyresnämnd eller övervakningsnämnd,

2. beslut om svenskt medborgarskap,

3. beslut om utlänningars vistelse i riket,

4. beslut om värnpliktigas eller reservpersonals inkallelse eller

tjänstgöring inom försvarsmakten,

5. beslut enligt lagen (1966:413) om vapenfri tjänst,

6. beslut som rör skatter eller avgifter,

7. beslut enligt lagen (1992:1602) om valuta- och kreditreglering eller

beslut i frågor om allmän likviditetsindragning eller allmän prisreglering,

8. andra beslut enligt lagen (1992:1300) om krigsmateriel än sådana

som avser återkallelse av tillstånd enligt 3 eller 4 §,

9. beslut om tillstånd till sådan verksamhet som avses i 1 § 3 4 lagen

(1984:3) om kärnteknisk verksamhet,

10. beslut enligt lagen

(1991:341) om strategiska

produkter.

10. beslut enligt lagen

(1998:000) om strategiska

produkter.

_______________

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1998.

2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:1300) om

krigsmateriel

Härigenom föreskrivs att 22 § lagen (1992:1300) om krigsmateriel

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

22 §

För att täcka statens kostnader

för Inspektionen för strategiska

produkter skall den som har

tillstånd att tillverka krigsmateriel

enligt denna lag eller den som

tillverkar produkter som omfattas

av inspektionens tillsyn enligt 16 §

lagen (1991:341) om strategiska

produkter årligen betala en avgift,

om det fakturerade värdet av

tillverkarens sålda produkter av

dessa slag under året överstiger

2 500 000 kr. Inspektionen

bestämmer avgiften efter ett för

samtliga avgiftsskyldiga lika

förhållande till det fakturerade

värdet.

För att täcka statens kostnader

för Inspektionen för strategiska

produkter skall den som har

tillstånd att tillverka krigsmateriel

enligt denna lag eller den som

tillverkar produkter som omfattas

av inspektionens tillsyn enligt 19 §

lagen (1998:000) om strategiska

produkter årligen betala en avgift,

om det fakturerade värdet av

tillverkarens sålda produkter av

dessa slag under året överstiger

2 500 000 kr. Inspektionen

bestämmer avgiften efter ett för

samtliga avgiftsskyldiga lika

förhållande till det fakturerade

värdet.

____________

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1998.

2.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1996:701) om

Tullverkets befogenheter vid Sveriges gräns mot ett

annat land inom Europeiska unionen

Härigenom föreskrivs att 3 § lagen (1996:701) om Tullverkets

befogenheter vid Sveriges gräns mot ett annat land inom Europeiska

unionen skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3 §

Lagen är tillämplig endast beträffande följande varor:

1. krigsmateriel som avses i

lagen (1992:1300) om

krigsmateriel, och produkter som

avses i lagen (1991:341) om

strategiska produkter,

1. krigsmateriel som avses i

lagen (1992:1300) om

krigsmateriel, och produkter som

avses i lagen (1998:000) om

strategiska produkter,

2. varor som skall beskattas enligt lagen (1994:1565) om beskattning

av privatinförsel av alkoholdrycker och tobaksvaror från land som är

medlem i Europeiska unionen,

3. narkotika som avses i narkotikastrafflagen (1968:64),

4. vapen och ammunition som avses i vapenlagen (1996:67),

5. injektionssprutor och kanyler,

6. dopningsmedel som avses i lagen (1991:1969) om förbud mot vissa

dopningsmedel,

7. springstilletter, springknivar, knogjärn, kaststjärnor, riv- eller

nithandskar, batonger, karatepinnar, blydaggar, spikklubbor och

liknande,

8. kulturföremål som avses i 5 kap. 4 6 §§ lagen (1988:950) om

kulturminnen m.m.,

9. hundar och katter för annat ändamål än handel,

10. spritdrycker, vin och starköl enligt alkohollagen (1994:1738) och

tobaksvaror vid kontroll av åldersgränsen i 13 § tobakslagen (1993:581),

11. nötkreatur, svin, får, getter, fjäderfän, fisk och reptiler,

12. andra djur än sådana som anges ovan och produkter av djur, om det

finns särskild anledning att misstänka att smittsam sjukdom förekommer,

att djuret eller djurprodukten på annat sätt utgör en allvarlig hälsorisk för

människor eller djur, att medföljande dokument är ofullständiga eller

felaktiga, att erforderliga dokument saknas eller att de villkor som i

övrigt gäller för införseln inte är uppfyllda.

___________

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1998.

3 Ärendet och dess beredning

Civila produkter som kan komma att användas som delar eller

komponenter till sådan krigsmateriel som i strid med den svenska

lagstiftningen befinner sig i tredje land omfattas inte av någon

exportkontroll.

Frågan har behandlats i en inom Utrikesdepartementet upprättad

promemoria Exportkontroll av vissa strategiska produkter. Promemorians

lagförslag finns i bilaga 1. Promemorian har remissbehandlats. En

förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 2. Remissvaren finns

tillgängliga i Utrikesdepartementet (dnr UD98/86/ERS).

Lagrådet

Regeringen beslutade den 2 februari 1998 att inhämta Lagrådets yttrande

över de lagförslag som finns i bilaga 3. Lagrådets yttrande finns i bilaga

4.

Lagrådet har i huvudsak godtagit förslagen men har också föreslagit

vissa ändringar i den remitterade lagtexten. Regeringen har på de flesta

punkter följt Lagrådets förslag. Regeringen återkommer till Lagrådets

synpunkter i avsnitten 8 och 11 samt i författningskommentaren.

4 Bakgrund

Den svenska lagstiftningen

I Sverige finns sedan lång tid lagstiftning som reglerar exporten av

krigsmateriel och sådana produkter som kan användas för både militära

och civila ändamål, s.k. strategiska produkter.

Sedan år 1918 finns ett generellt förbud mot utförsel av krigsmateriel.

Förbudet finns numera i lagen (1992:1300) om krigsmateriel. Enligt 6 § i

lagen får krigsmateriel inte föras ut ur landet utan tillstånd, om inte något

annat följer av lagen eller någon annan författning. Med krigsmateriel

avses enligt 1 § vapen, ammunition och annan för militärt bruk utformad

materiel som enligt regeringens föreskrifter utgör krigsmateriel. I

förordningen (1992:1303) om krigsmateriel finns en bilaga med en

förteckning över vad som är krigsmateriel.

Regler om utförsel av strategiska produkter, dvs. produkter som har en

etablerad civil användning men som också kan användas för militära

ändamål, finns i lagen (1991:341) om strategiska produkter (ändrad

senast 1995:1661) och förordningen (1994:2060) om strategiska

produkter. Lagen kompletterar en rådsförordning på området.

Frågor om tillstånd enligt lagstiftningen om krigsmateriel och

strategiska produkter prövas i första hand av Inspektionen för strategiska

produkter (ISP).

EG-rätten

Inom Europeiska gemenskapen (EG) gäller skilda regler för

krigsmateriel och strategiska produkter.

Strategiska produkter omfattas av EG-rättens regler om varors fria

rörlighet enligt artiklarna 30 och 34 i Fördraget om upprättandet av

Europeiska gemenskapen (EG-fördraget). Vidare omfattas sådana

produkter av den gemensamma handelspolitiken enligt artikel 113 i EG-

fördraget. EG har exklusiv kompetens att meddela föreskrifter om export

till tredje land på detta område.

Med stöd av artikel 113 i EG-fördraget har rådet beslutat förordning

(EG) nr 3381/94 av den 19 december 1994 om upprättandet av en

gemenskapsordning för kontroll av export av varor med dubbla

användningsområden. Rådsförordningen finns i bilaga 5.

Rådets förordning (EG) nr 3381/94 syftar till fri rörlighet för

strategiska produkter (med vissa undantag) inom Europeiska

gemenskapen samt exportkontroll gentemot tredje land.

Förordningen innebär i huvudsak att tillstånd krävs för export av

sådana varor som finns förtecknade i bilaga 1 till rådets beslut

94/942/GUSP av den 19 december 1994 om den gemensamma åtgärd för

kontroll av export av varor med dubbla användningsområden som

antagits av rådet på grundval av artikel J 3 i Fördraget om Europeiska

unionen, i fortsättningen benämnt GUSP-beslutet. Tillståndsplikten följer

direkt av rådsförordningen. GUSP-beslutet såvitt avser

produktomfattningen är inte direkt tillämpligt i medlemsstaterna utan

kräver nationella åtgärder för införlivandet.

Artikel 4 i rådsförordningen innehåller direktverkande bestämmelser

om krav på tillstånd för export av produkter som inte omfattas av bilaga

1 till GUSP-beslutet, om dessa är eller kan vara avsedda för hantering i

samband med massförstörelsevapen (kärnvapen, kemiska och biologiska

stridsmedel) samt missiler till dessa.

Medlemsstaterna ges i artikel 5 i rådsförordningen möjlighet att

behålla eller införa exporttillstånd även beträffande andra produkter än

sådana som regleras av rådsförordningen.

Rådsförordningen innehåller också bestämmelser om tillståndskrav i

vissa fall när det gäller utförsel till andra medlemsstater. Krav på tillstånd

är obligatoriskt i de fall som anges i artiklarna 19.1 b och 21 i

rådsförordningen. Medlemsstaterna får själva bestämma om krav på

utförseltillstånd i de fall som anges i artiklarna 19.3 och 20 i

rådsförordningen.

I Sverige har rådsförordningen kompletterats genom lagen och

förordningen om strategiska produkter. De produkter som anges i GUSP-

beslutet finns listade i bilagor till förordningen om strategiska produkter.

För krigsmateriel gäller enligt EG-fördraget vissa

undantagsbestämmelser. Enligt artikel 223.1 b i EG-fördraget får

medlemsstaterna vidta åtgärder som de anser nödvändiga för att skydda

sina väsentliga säkerhetsintressen i fråga om tillverkning av eller handel

med vapen, ammunition och krigsmateriel; sådana åtgärder får dock inte

försämra konkurrensvillkoren på den gemensamma marknaden när det

gäller varor som inte är avsedda speciellt för militära ändamål. Rådet har

i enlighet med punkten 2 i samma artikel fastställt en lista över varor på

vilka bestämmelserna i punkt 1 b skall tillämpas.

5 Förbud mot export i vissa fall

Regeringens förslag: Tillstånd till export enligt rådets förordning

(EG) nr 3381/94 skall krävas för andra produkter än som avses i

artikel 3 i rådsförordningen. Detta skall gälla om Inspektionen för

strategiska produkter har informerat exportören om att produkterna

är eller kan vara avsedda att användas som delar eller komponenter

till sådan krigsmateriel som har förts ut ur landet utan föreskrivet

tillstånd eller som har vidareexporterats i strid mot ett tillstånd.

Frågor om tillstånd till export i dessa fall skall i första hand prövas

av Inspektionen för strategiska produkter.

Promemorians förslag: Förslaget överensstämmer med regeringens

förslag.

Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser är positiva till eller har

inte någon erinran mot förslaget. Inte någon remissinstans har haft något

att erinra mot syftet med förslaget. Några remissinstanser är dock

tveksamma till den lagtekniska lösningen. Ett par remissinstanser

ifrågasätter om ISP har kapacitet att kontrollera export av detta slag. ISP

anser att man bör beakta risken för att normal handel påverkas negativt.

En inte obetydlig andel av dylika delar och komponenter inhandlas i

utlandet. Leveranser från dessa länder till tredje länder undandrar sig

svensk kontroll. Inspektionen anser vidare att det bör tydliggöras att

förslaget inte omfattar produkter som före år 1993 inte klassificerades

som krigsmateriel. Inspektionen föreslår vidare att formuleringen

"avsedda att användas som delar eller komponenter till sådan

krigsmateriel" exemplifieras. Enligt ISP bör frågan hur eller av vem det

skall konstateras att tidigare krigsmateriel förts ut eller vidareexporterats

utan tillstånd behandlas närmare. Kommerskollegium bedömer att det

föreslagna kravet på exporttillstånd är förenligt med bestämmelserna

under världshandelsorganisationen (WTO). Kollegiet anser emellertid att

förslaget från allmän handelspolitisk synpunkt inger betänkligheter då det

skulle kunna ge upphov till problem för företags normala

exportverksamhet då en generell regel av detta slag kommer att beröra ett

brett produktsortiment alltifrån t.ex. vanliga skruvar till för ändamålet

mer specialanpassade detaljer. Generaltullstyrelsen anser att det bör

övervägas att låta förslaget omfattas av lagen om krigsmateriel i stället

för av lagen om strategiska produkter. Generaltullstyrelsen anser vidare

att tillståndsplikten också bör omfatta de produkter som täcks av 2 § 11.

Sveriges Försvarsindustriförening, Sveriges Industriförbund och

Sveriges Verkstadsindustrier avstyrker förslaget så som det har utformats

i den remitterade promemorian. De föreslår i stället att det i första hand

prövas om ISP kan ges befogenhet att, i fall då olovlig utförsel eller

vidareexport konstateras, införa underrättelseskyldighet för civila delar

för viss produkt och för visst land. I andra hand att man inom ramen för

nuvarande krigsmateriellagstiftning inför en kontroll genom tillämpning

av krigsmateriellagstiftningens underrättelseskyldighet med omfattande

befogenheter för ISP att lämna undantag för underrättelseskyldigheten så

att denna begränsas till ursprunglig leverantör vid export av delar till

ifrågavarande krigsmateriel till det land dit olaglig utförsel eller

vidareexport konstaterats.

Skälen för regeringens förslag: Trots den exportkontroll som finns

kan det förekomma att krigsmateriel förs ut ur landet utan föreskrivet

tillstånd eller att sådan materiel vidareexporteras i strid mot ett tillstånd.

När krigsmateriel på detta sätt olovligen hamnar i ett annat land eller i

andra händer kan situationen uppkomma att den som innehar

krigsmaterielen behöver delar eller komponenter till den aktuella

materielen för att kunna använda, utveckla eller vidmakthålla denna.

För den som innehar sådan krigsmateriel ligger det nära till hands att

köpa de produkter som behövs från tillverkaren eller en underleverantör

till denne.

Om sådana produkter inte omfattas av vår krigsmateriellagstiftning,

direkt av reglerna i rådets förordning (EG) nr 3381/94 eller av reglerna i

den svenska lagstiftningen om strategiska produkter, finns det inte någon

möjlighet att förhindra export av produkterna i fråga. Detta är inte

tillfredsställande. En export av delar eller komponenter till den aktuella

materielen är typiskt sett sådan att den kan komma i konflikt med

Sveriges utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiska intressen. En sådan

export kan också strida mot syftet med den nyssnämnda lagstiftningen.

Samtidigt måste framhållas att problemet inte är vanligt

förekommande. Även om detta är fallet är det inte tillfredsställande att

det för närvarande saknas möjligheter att formellt kunna kontrollera eller

ingripa mot en sådan export. Regler bör därför införas som gör detta

möjligt.

I det föregående (avsnitt 4) har översiktligt redovisats de regler som

gäller på området. Av denna redovisning framgår att exportkontroll av

strategiska produkter hör till området för EG:s exklusiva kompetens. Det

innebär att en medlemsstat inte själv kan besluta om föreskrifter på

området, med mindre EG-rätten i övrigt medger det.

I artikel 5 i rådets förordning (EG) nr 3381/94 har medlemsstaterna

givits en viss befogenhet att meddela föreskrifter på området. Där

föreskrivs att en medlemsstat får förbjuda eller kräva tillstånd för export

av strategiska produkter som inte förtecknas i bilaga 1 till beslut

94/942/GUSP, om det sker för att säkerställa en effektiv exportkontroll i

överensstämmelse med förordningens mål. Ett av förordningens syften

är, enligt andra övervägandesatsen i ingressen till förordningen, att se till

att strategiska produkter omfattas av en effektiv kontroll vid export från

gemenskapen.

I sammanhanget bör också framhållas att rådsförordningens

tillämpningsområde inte är begränsat enbart till sådana strategiska

produkter som kan användas till massförstörelsevapen. Rådsförordningen

omfattar också sådana strategiska produkter som kan användas till annan

krigsmateriel.

Från EG-rättsliga utgånspunkter finns det således inte några hinder

mot att införa en exportkontroll av nu aktuella produkter.

Förbud eller tillstånd

Artikel 5.1 i rådets förordning (EG) nr 3381/94 ger medlemsstaterna

möjlighet att förbjuda eller kräva tillstånd för export av sådana

strategiska produkter som inte förtecknas i bilaga 1 till det förut nämnda

GUSP-beslutet. Den fråga som inställer sig är därför huruvida

exportkontrollen bör utformas som en förbudsregel eller som en regel om

krav på tillstånd. Vid övervägande av valet mellan de båda möjligheterna

är det främst följande omständigheter som bör beaktas.

Exportkontrollen enligt den svenska lagstiftningen på området sker

genom ett tillståndsförfarande och inte genom direktverkande

straffsanktionerade förbud. När det gäller strategiska produkter är

huvudregeln att tillstånd skall lämnas. Bara om en export strider mot

Sveriges utrikes-, säkerhets- eller försvarspolitiska intressen skall

tillstånd vägras (jfr 1 a § lagen om strategiska produkter). Det innebär att

frågan om export av en produkt som omfattas av lagstiftningen i varje

enskilt fall skall prövas mot dessa intressen. Denna prövning kan leda till

att tillstånd till export av en viss produkt kan medges i ett visst fall,

medan tillstånd till export av samma slags produkt kan vägras i ett annat

fall. Denna skillnad kan t.ex. bero på det land till vilket exporten är

avsedd eller det ändamål som produkten är avsedd för.

Det skulle kunna hävdas att export av sådana strategiska produkter

som är avsedda att användas som delar eller komponenter till olovligt

utförd krigsmateriel alltid skulle strida mot våra utrikes-, säkerhets- eller

försvarspolitiska intressen och att tillstånd i praktiken inte i något fall

skulle lämnas till export av sådana produkter. Med denna utgångspunkt

skulle ett direktverkande straffsanktionerat förbud vara den enklaste

lösningen.

Frågan är emellertid enligt regeringens mening inte så enkel.

De produkter som det här är fråga om kan vara av vitt skilda slag. Det

kan vara fråga om produkter av mycket enkelt slag på låg teknisk nivå,

t.ex. skruvar och muttrar eller däck, som har ett brett användningsområde

och som finns allmänt tillgängliga på den internationella marknaden. Det

kan också vara fråga om produkter som är av mera avancerat slag med ett

smalare användningsområde och som inte finns tillgängliga på

marknaden i någon större utsträckning.

Det kan också vara fråga om export till ett land till vilket export enligt

lagen om krigsmateriel eller lagen om strategiska produkter inte i något

fall skulle tillåtas. Det motsatta kan emellertid också vara fallet.

Frågan rymmer alltså exportsituationer av vitt skilda slag. Det kan

därför inte helt uteslutas att en export i något enstaka undantagsfall skulle

kunna tillåtas, utan att det skulle strida mot de utrikes-, säkerhets- eller

försvarspolitiska intressena.

Ett generellt exportförbud för strategiska produkter som är avsedda att

användas som delar eller komponenter till olovligt utförd krigsmateriel är

mot denna bakgrund inte någon lämplig lösning. Till detta kommer att en

ordning med direktverkande straffsanktionerade förbud skulle innebära

ett nytt inslag i regleringen när det gäller export av strategiska produkter.

I stället bör väljas en lösning som innebär att tillstånd skall krävas för

export av produkter av nu aktuellt slag.

Utformningen av ett tillståndskrav

Frågan är då hur ett tillståndskrav lämpligen bör utformas.

De produkter som är aktuella går generellt sett inte att definiera,

eftersom önskemålet att kontrollera exporten hänför sig till den tilltänkta

användningen av dem i det enskilda fallet. Om det är fråga om

strategiska produkter som är avsedda att användas som delar eller

komponenter till krigsmateriel som lagligen har exporterats till ett annat

land, finns inget behov av exportkontroll. Av rättssäkerhetsskäl måste de

produkter som skall exporteras liksom exportören identifieras.

I det sammanhanget är det av intresse att jämföra hur

gemenskapsordningen enligt artikel 4.1 i rådets förordning (EG) nr

3381/94 är utformad. Artikeln gäller sådana strategiska produkter som

inte omfattas av bilaga 1 till det förut nämnda GUSP-beslutet och som är

eller kan vara avsedda att användas i samband med utveckling,

produktion, underhåll m.m. av massförstörelsevapen (jfr 2 § 11 lagen om

strategiska produkter). För export av sådana produkter gäller ett

tillståndskrav, om myndigheterna har informerat exportören om att de

ifrågavarande produkterna är eller kan vara avsedda för sådan

användning. Det ankommer sedan på den behöriga myndigheten att

pröva huruvida tillstånd skall lämnas eller inte. Till detta är i artikel 4.2

kopplat ett krav på exportören att underrätta myndigheterna när han

känner till att produkterna är avsedda för något av syftena i artikel 4.1.

Promemorians förslag innebär en lösning som motsvarar den som

föreskrivs i artikel 4.1 i rådets förordning (EG) nr 3381/94. Förslaget

gäller sådana strategiska produkter som inte omfattas av bilaga 1 till det

förut nämnda GUSP-beslutet och som inte heller är avsedda för sådan

användning som avses i artikel 4.1 i rådsförordningen. Förslaget innebär

ett krav på exporttillstånd om ISP i ett enskilt fall har informerat

exportören om att produkterna är eller kan vara avsedda att användas

som delar eller komponenter till sådan krigsmateriel som har förts ut ur

landet utan föreskrivet tillstånd eller som har vidareexporterats i strid

mot villkoren för ett lämnat tillstånd. Enligt förslaget skulle en sådan

regel införas i lagen om strategiska produkter.

Sveriges Försvarsindustriförening, Sveriges Industriförbund och

Sveriges Verkstadsindustrier har avstyrkt promemorians förslag i denna

del. De har i stället föreslagit i första hand att ISP ges en befogenhet att

införa en underrättelseskyldighet för civila delar för viss produkt och för

visst land i fall då det har konstaterats att krigsmateriel olovligen har

förts ut eller vidareexporterats till ett annat land. I andra hand har de

föreslagit att man inför en kontroll inom ramen för

krigsmateriellagstiftningens regler om underrättelseskyldighet.

Generaltullstyrelsen anser att det bör övervägas att låta förslaget omfattas

av lagen om krigsmateriel i stället för lagen om strategiska produkter.

Regeringen vill med anledning av dessa synpunkter framhålla följande.

De produkter som det här är fråga om utgör inte krigsmateriel och

omfattas inte av undantagsbestämmelserna i artikel 223 i EG-fördraget.

Syftet med en reglering är att införa en exportkontroll och därmed också

kunna förbjuda en export, t.ex. genom att vägra exporttillstånd. Rådets

förordning (EG) nr 3381/94 ger en sådan möjlighet i artikel 5.1. Lagen

om strategiska produkter kompletterar rådsförordningen. Regler om

tillståndskrav för export av nu aktuella produkter bör därför i enlighet

med promemorians förslag tas in i den lagen.

I likhet med de flesta remissinstanserna anser regeringen att

promemorians förslag när det gäller utformningen av ett tillståndskrav

tillgodoser intresset av rättssäkerhet och att det även i övrigt är

ändamålsenligt. Genom att tillståndskravet inträder först när exportören i

ett enskilt fall har blivit informerad om att produkterna är eller kan vara

avsedda att användas som delar eller komponenter till olovligt utförd

krigsmateriel, behöver exportören aldrig tveka om vad som gäller. Den

föreslagna lösningen ansluter också till den ordning som redan gäller

enligt artikel 4.1 i rådsförordningen.

Den föreslagna regeln innebär inte att ett tillståndskrav införs generellt.

Det är bara i de särskilda fall när en enskild exportör har fått information

om att en tilltänkt export av vissa produkter kan komma att användas för

det speciella ändamålet som krav på tillstånd kommer att föreligga.

Förslaget bör därför inte föra med sig några sådana handelspolitiska

problem eller betänkligheter som ISP och Kommerskollegium har givit

uttryck för.

Enligt förslaget skall en förutsättning vara att de strategiska

produkterna är eller kan vara avsedda för krigsmateriel som olovligen har

utförts ur landet eller som har vidareexporterats i strid mot ett tillstånd.

En fråga som har rests i ärendet är hur och vem som skall konstatera

detta.

Vad det här är fråga om är krigsmateriel som för export kräver

tillstånd. Om viss krigsmateriel finns utomlands är det möjligt att

kontrollera om tillstånd har funnits till exporten och till vem

krigsmaterielen har exporterats i enlighet med tillståndet.

Om ISP får kännedom om en tilltänkt export av sådana produkter som

det här är fråga om, bör ISP själv kunna kontrollera och konstatera om

tillstånd har givits till export av den aktuella krigsmaterielen. Något krav

på att det skall föreligga en lagakraftvunnen dom på olovlig utförsel eller

dylikt bör inte ställas upp. En otillåten export kan ju föreligga även i fall

då någon gärningsman inte har kunnat identifieras eller lagföras.

Under remissbehandlingen har efterlysts en närmare precisering av vad

som avses med delar eller komponenter till krigsmateriel. Med delar eller

komponenter avses i sammanhanget alla delar och komponenter som kan

ingå i sådan krigsmateriel. Typiska exempel är reservdelar för reparation

av krigsmaterielen och produkter som kan användas för att modifiera

eller uppgradera krigsmaterielen. Någon närmare definition av vilka

produkter det kan bli fråga om går knappast att åstadkomma, eftersom

det kan röra sig om produkter av vitt skilda slag.

Till frågan om förslaget också omfattar krigsmateriel som före år 1993

inte klassificerades som krigsmateriel återkommer regeringen i

författningskommentaren (till 2 §).

Ett par remissinstanser har också ifrågasatt om ISP har kapacitet att

kontrollera export av detta slag. Det ger anledning att framhålla att det

självfallet inte kan bli fråga om att kartlägga och förteckna alla de delar

eller komponenter som all slags krigsmateriel kan bestå av eller att

kartlägga all krigsmateriel som olagligt finns utomlands. Den föreslagna

exportkontrollen är bara avsedd för de fall det finns kunskap om att

krigsmateriel olagligen finns i ett annat land och en tilltänkt export avser

sådana strategiska produkter som är eller kan vara avsedda för denna

krigsmateriel. Hur sådan kunskap kan vinnas återkommer regeringen till i

det följande (avsnitt 6).

Generaltullstyrelsen anser att tillståndsplikten bör omfatta också de

produkter som avses i 2 § 11. En sådan tillståndsplikt framgår emellertid

direkt av artikel 4.1 i rådets förordning (EG) nr 3381/94. Någon

bestämmelse om detta kan därför inte införas i lagen.

Regeringen anser alltså sammanfattningsvis att den ordning för

exportkontroll som har föreslagits i promemorian är ändamålsenlig och

lämplig. Promemorians förslag i denna del bör därför genomföras.

Beslutande myndighet

Till grund för ett beslut om exporttillstånd av sådana strategiska

produkter som det här är fråga om kommer att ligga överväganden av

samma slag som i fråga om annan export av andra strategiska produkter.

Beslutsordningen bör därför vara densamma som nu gäller för sådana

exporttillstånd. Det innebär att frågor om exporttillstånd i nu aktuella fall

bör prövas av ISP eller den myndighet som regeringen bestämmer, med

skyldighet för myndigheten att med eget yttrande lämna över ett ärende

till regeringens prövning när ärendet har principiell betydelse eller annars

är av särskild vikt.

Utförsel till andra medlemsstater

Enligt principen om varors fria rörlighet skall det inte finnas några hinder

för utförsel av varor till andra medlemsländer om något annat inte är

särskilt föreskrivet.

I rådets förordning (EG) nr 3381/94 finns regler som gör det möjligt

för medlemsstaterna att i vissa fall införa tillståndskrav för överföring

mellan medlemsstaterna av strategiska produkter. Bestämmelser om detta

finns i artiklarna 19 och 20 i rådsförordningen.

Av intresse i detta sammanhang är artikel 19.3 a i rådsförordningen.

Enligt denna får en medlemsstat kräva tillstånd för överföring av

strategiska produkter från sitt territorium till en annan medlemsstat, om

vissa förutsättningar är uppfyllda vid tidpunkten för överföringen.

Nämligen att operatören vet att den slutliga destinationen för de

ifrågavarande produkterna ligger utanför gemenskapen och det krävs

tillstånd enligt artiklarna 3, 4 eller 5 i rådsförordningen för export av

produkterna till den destinationen samt produkterna inte kommer att

bearbetas eller behandlas enligt artikel 24 i gemenskapens tullkodex i den

medlemsstat till vilken de överförs.

Sverige har utnyttjat den sålunda givna möjligheten att kräva tillstånd

genom bestämmelserna i 3 a § andra stycket lagen om strategiska

produkter. Genom det förslag som nu läggs fram införs ett tillståndskrav

för export av sådana strategiska produkter som är eller kan vara avsedda

för krigsmateriel som olovligen befinner sig i ett annat land.

Motsvarande tillståndskrav bör gälla också vid utförsel till ett annat

medlemsland, om villkoren i artikel 19.3 i övrigt är uppfyllda.

6 Underrättelseskyldighet för exportörer i vissa

fall

Regeringens förslag: En exportör, som känner till att dess

produkter i ett enskilt fall är avsedda att användas som delar eller

komponenter till sådan krigsmateriel som har förts ut ur landet utan

föreskrivet tillstånd eller som har vidareexporterats i strid mot ett

tillstånd, skall genast underrätta Inspektionen för strategiska

produkter om det. Inspektionen skall besluta om tillstånd skall

krävas för exporten.

Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens

förslag. I promemorian har föreslagits att underrättelseskyldighet skall

föreligga också då exportören känner till att produkterna kan vara

avsedda för krigsmateriel som olovligen har exporterats till ett annat

land.

Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker eller har inte

någon erinran mot förslaget. Generaltullstyrelsen anser att

underrättelseskyldigheten också bör omfatta de produkter som täcks av

lagens 2 § punkt 11. Flera remissinstanser anser dock att

promemorieförslaget är tveksamt från rättssäkerhets- och

effektivitetssynpunkt. RÅ anser att det finns en klar risk för att

Europadomstolen vid prövning av ett enskilt fall skulle komma att finna

att den föreslagna utformningen av underrättelseskyldigheten strider mot

artikel 6 i den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga

rättigheterna och de grundläggande friheterna (Europakonventionen).

Den föreslagna underrättelseskyldigheten synes enligt RÅ i många fall

kunna innebära att en exportör enligt lag och under straffhot blir skyldig

att upplysa ISP om egna tidigare begångna brott. Rikspolisstyrelsen anser

att exportören inte kan förutses ha fullständig kunskap om att det finns

olovligt utförd krigsmateriel till vilken materiel hans produkt kan utgöra

komponent. Sveriges Försvarsindustriförening, Sveriges Industriförbund

och Sveriges Verkstadsindustrier anser att den föreslagna lagtextens

lydelse "kan vara avsedd" framstår som oacceptabel. Den skulle medföra

rättsosäkerhet och mycket besvärande administrativa konsekvenser för

bl.a. svenska företag.

Skälen för regeringens förslag: I det föregående har föreslagits att

exporttillstånd skall krävas för sådana produkter som i det enskilda fallet

är eller kan vara avsedda att användas för sådan krigsmateriel som

olovligen har exporterats till ett annat land och Inspektionen för

strategiska produkter har informerat exportören om det. För att

myndigheten skall kunna lämna sådan information krävs kunskap om att

en sådan export är aktuell.

Sådan kunskap kan vinnas genom den underrättelseverksamhet som

förekommer internationellt. Men den som är närmast till denna kunskap

är i allmänhet exportören.

På samma sätt som gäller för sådana strategiska produkter som

omfattas av artikel 4 i rådets förordning (EG) nr 3381/94 (se särskilt

artikel 4.2) bör exportören därför också i nu aktuella fall åläggas en

underrättelseskyldighet. Underrättelseskyldigheten bör, i likhet med vad

som gäller enligt artikel 4.2 i rådsförordningen, inskränkas till fall där

exportören känner till att produkterna är avsedda för det aktuella

ändamålet. En sådan underrättelseskyldighet bör föreligga så snart som

exportören har fått kännedom om förhållandena, dvs. genast. Det innebär

inte att exportören är skyldig att undersöka den tilltänkta användningen.

Ofta torde emellertid den tilltänkta användningen vara känd, t.ex. när det

är fråga om anbudsgivning i samband med upphandling.

I promemorian har föreslagits att underrättelseskyldighet också skall

föreligga när exportören känner till att produkterna kan vara avsedda för

det aktuella ändamålet. Kritik har under remissbehandlingen riktats mot

förslaget i denna del av bl.a. rättssäkerhetsskäl. Regeringen kan i allt

väsentligt ansluta sig till de synpunkter som sålunda har framförts.

Promemorians förslag i denna del bör därför inte genomföras.

ISP bör vara den myndighet som skall underrättas. På samma sätt som

följer av artikel 4.2 i rådets förordning (EG) nr 3381/94 bör ISP efter en

sådan underrättelse omedelbart besluta om tillstånd skall krävas för

exporten.

RÅ har invänt att det finns en klar risk för att Europadomstolen vid

prövning av ett enskilt fall skulle komma att finna att den föreslagna

utformningen av underrättelseskyldigheten strider mot artikel 6 i

Europakonventionen.

I artikel 6 i Europakonventionen finns bl.a. bestämmelser om vilka

rättigheter enskilda har som har blivit anklagade för brott. Den som är

misstänkt för brott skall inte behöva bidra till utredningen eller

bevisningen i målet genom att göra medgivanden eller tillhandahålla

belastande material. Det är åklagaren som skall bevisa den tilltalades

skuld, och den tilltalade har rätt att inte uttala sig alls och är inte skyldig

att på något sätt underlätta åklagarens uppgift. Av intresse i

sammanhanget är Europadomstolens dom i målet Funke mot Frankrike.

Klaganden i målet var misstänkt för valutabrott och hade vid vite ålagts

att till myndigheterna överlämna vissa handlingar om sina tillgångar i

utlandet. Föreläggandet innebar att man sökte tvinga klaganden att

tillhandahålla bevis om brott som denne misstänktes ha begått.

Europadomstolen ansåg att detta stred mot artikel 6 i konventionen.

När det gäller den föreslagna underrättelseskyldigheten är situationen

en annan. En exportör som själv har varit involverad i en otillåten export

eller vidareexport av krigsmateriel kan avstå från att leverera delar och

komponenter till den aktuella materielen. Genom att avstå från exporten

slipper han också att underrätta ISP. Någon konflikt med artikel 6 i

Europakonventionen bör därför inte föreligga.

Generaltullstyrelsen anser att underrättelseskyldigheten också bör

omfatta de produkter som avses i 2 § 11 i lagen om strategiska produkter.

Underrättelseskyldighet för exportören i dessa fall följer dock direkt av

artikel 4.2 i rådets förordning (EG) nr 3381/94.

7 Återkallelse av tillstånd

Regeringens förslag: Som villkor för återkallelse av tillstånd till

utförsel eller export skall gälla att tillståndshavaren har åsidosatt en

föreskrift i rådets förordning (EG) nr 3381/94 eller i lagen om

strategiska produkter eller en föreskrift, ett villkor eller en

bestämmelse som har meddelats med stöd av lagen.

Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens

förslag. I promemorian har dock inte kopplingen generellt gjorts till

tillstånd enligt rådsförordningen och åsidosättandet av föreskrifter i

rådsförordningen.

Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte uttryckligen berört

frågan om återkallelse.

Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 9.2 i rådets förordning

(EG) nr 3381/94 får de behöriga myndigheterna i en medlemsstat i

enlighet med förordningen vägra att utfärda exporttillstånd. De får också

återkalla, tillfälligt upphäva eller ändra ett exporttillstånd som de en gång

har lämnat. När tillstånd vägras, återkallas, tillfälligt upphävs eller

avsevärt begränsas skall myndigheterna bl.a. informera de behöriga

myndigheterna i de övriga medlemsstaterna om det. Villkoren för en

återkallelse regleras däremot inte i rådsförordningen.

Enligt 8 § första stycket lagen om strategiska produkter kan tillstånd

enligt 3 och 5 6 §§ återkallas, om tillståndshavaren har åsidosatt en

föreskrift i lagen eller föreskrift, villkor eller bestämmelse som har

meddelats med stöd av lagen eller om det finns andra särskilda skäl till

återkallelse.

Genom de förslag som nu läggs fram införs krav på tillstånd till export

enligt rådsförordningen också i andra fall än som avses i 3 § i dess

nuvarande lydelse. Villkoren för återkallelse i 8 § bör gälla också för

återkallelse av sådana tillstånd. Detsamma bör gälla för återkallelse av

tillstånd till export enligt artikel 4.1 och 4.2 samt tillstånd till utförsel

enligt artiklarna 19 21 i samma rådsförordning. Bestämmelserna om

återkallelse i 8 § första stycket bör därför ändras i enlighet med det

sagda. I rådsförordningen finns också vissa bestämmelser om vad en

exportör skall iaktta, t.ex. i artiklarna 14 och 19. Ett åsidosättande av

sådana föreskrifter bör också kunna föra med sig återkallelse av ett

meddelat tillstånd.

8 Överklagande

Regeringens förslag: Beslut att vägra tillstånd till export av

produkter som är eller kan vara avsedda att användas som delar eller

komponenter till krigsmateriel som olagligen befinner sig i tredje land

skall inte kunna överklagas. Detsamma skall gälla beslut att vägra

exporttillstånd enligt artikel 4 i rådets förordning (EG) nr 3381/94 och

beslut som leder till krav på exporttillstånd.

En myndighets beslut om att återkalla tillstånd och beslut om att

genomföra kontroller och förelägga vite skall däremot kunna

överklagas.

Promemorians förslag: Förslaget överensstämmer med regeringens

förslag.

Remissinstanserna: Bara en remissinstans har uttryckligen uttalat sig

i frågan, nämligen Hovrätten över Skåne och Blekinge. Hovrätten anser

att frågan bör övervägas om inte beslut i ett ärende om att kräva tillstånd

för export enligt den föreslagna bestämmelsen bör kunna överklagas.

Skälen för regeringens förslag: Enligt 8 a § lagen om strategiska

produkter får beslut av en annan myndighet än regeringen att återkalla ett

tillstånd överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Andra

förvaltningsbeslut enligt lagen eller rådets förordning (EG) nr 3381/94

får inte överklagas. Det innebär att beslut om att vägra exporttillstånd

inte får överklagas.

Frågan huruvida Europakonventionens krav på tillgång till

domstolsprövning gör sig gällande också vid beslut om att avslå en

tillståndsansökan togs upp av Lagrådet i samband med de senaste

ändringarna i lagen om strategiska produkter (se prop. 1995/96:31 s. 91

f). Lagrådet uttalade i det sammanhanget att det rådde en viss oklarhet

om vad som kunde föranleda att en fråga om civila rättigheter uppkom.

Lagrådet uttalade vidare att om det framdeles skulle befinnas att inte bara

återkallelsefrågor utan också frågor om beviljande av tillstånd under

vissa förutsättningar var av den karaktären att domstolsprövning krävdes

i någon form, det torde bli nödvändigt att se över problemet i hela dess

vidd.

I det ovan nämnda lagstiftningsarbetet framhöll regeringen (a. prop.

s. 34) att utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiska överväganden skall

fälla utslaget i tillståndsärendena och att enskilda intressen, t.ex. ett

företags intresse av att få avsättning för sina produkter, inte skall vägas in

vid prövningen av en ansökan.

Lagrådet har i sitt yttrande över det nu remitterade lagförslaget på nytt

tagit upp frågan. Enligt Lagrådet kan det starkt ifrågasättas om inte läget

 med den nu föreslagna utvidgningen av lagen till att omfatta också

produkter med i hög grad civila användningsområden förändrats så att

en möjlighet bör öppnas också för överklagande av beslut att vägra

tillstånd.

Regeringen vill med anledning av Lagrådets synpunkter framhålla

följande. Enligt 1 a § lagen om strategiska produkter är huvudregeln att

tillstånd till export skall lämnas. Bara för det fall att ett tillstånd till

export skulle strida mot Sveriges utrikes-, säkerhets- eller

försvarspolitiska intressen skall tillstånd vägras. Den bedömning som

skall göras är således inskränkt till frågan om ett tillstånd strider mot

dessa intressen. Någon avvägning mellan dessa intressen och enskildas

intressen av att få bedriva ekonomisk verksamhet skall inte göras. Någon

anledning att för den nu föreslagna utvidgningen av lagen införa andra

kriterier för bedömningen av en tillståndsansökan föreligger enligt

regeringens mening inte. Ett beslut att vägra exporttillstånd i fall som

omfattas av det förslag som nu läggs fram bör därför inte heller kunna

överklagas.

Hovrätten över Skåne och Blekinge har ansett att man bör överväga

om ett beslut att kräva tillstånd skall kunna överklagas.

Vad det här är fråga om är dels beslutet att lämna information, dels det

beslut om krav på exporttillstånd som skall fattas med anledning av att en

exportör har underrättat ISP om en tilltänkt export av det aktuella slaget

(jfr avsnitten 5 och 6).

Genom att informera exportören om dessa förhållanden kommer enligt

förslaget ett tillståndskrav att gälla för den tilltänkta exporten. I praktiken

innebär informationen ett förbud mot export utan tillstånd. Beslutet att

lämna en sådan information grundar sig visserligen på en bedömning av

produkternas tilltänkta användning och en bedömning av om

krigsmaterielen har exporterats utan tillstånd eller om materielen har

vidareexporterats i strid mot ett lämnat tillstånd. Frågan huruvida detta i

verkligheten är fallet kommer emellertid att bedömas på nytt i samband

med prövningen av ansökan om tillstånd. Om exportören i sin

tillståndsansökan kan visa att produkterna skall användas för något annat

ändamål eller att krigsmaterielen inte olagligen befinner sig i tredje land,

föreligger inget hinder mot export. En sådan export kan nämligen inte

anses strida mot våra utrikes-, säkerhets- eller försvarspolitiska intressen.

Det efterföljande tillståndsförfarandet kan alltså sägas tjäna samma syfte

som ett överklagande av det beslut som föranleder tillståndskravet. Från

rättssäkerhetssynpunkt finns det således inte något behov att införa en

möjlighet till överklagande i dessa fall.

Det finns för närvarande inte något folkrättsligt bindande avgörande

som slår fast att sådana beslut som det här är fråga om, dvs. beslut att

vägra exporttillstånd eller beslut som leder till krav på exporttillstånd,

skulle anses beröra sådana civila rättigheter eller skyldigheter som enligt

artikel 6 i Europakonventionen är av den karaktären att

domstolsprövning krävs.

Mot denna bakgrund finns det inte något behov av att införa en

möjlighet att överklaga sådana beslut till domstol.

Detsamma bör enligt regeringens mening gälla beslut om information

eller krav på tillstånd enligt artikel 4 i rådets förordning (EG) nr 3381/94.

Enligt den nuvarande lagen om strategiska produkter har dels den

myndighet som skall ta emot deklaration, dels tillsynsmyndigheten rätt

att för kontroll och tillsyn få tillträde till lokaler m.m. där verksamhet

bedrivs. Lagrådet anser det inte tillfredsställande att så ingripande

åtgärder som det är fråga om inte skall kunna angripas och förordar

därför att sådana beslut skall kunna överklagas. Lagrådet anser av samma

skäl att beslut om vitesföreläggande, som kan ges enligt 15 § i den

nuvarande lagen om strategiska produkter, skall kunna överklagas.

Regeringen kan för sin del ansluta sig till Lagrådets uppfattning att

beslut av dessa slag bör kunna överklagas. En sådan möjlighet bör därför

införas i lagen.

9 Tillämpningsområdet för lagen om

strategiska produkter

Regeringens förslag: Lagen om strategiska produkter görs direkt

tillämplig på alla de produktslag som nu är uppräknade i 2 § lagen om

strategiska produkter och på sådana produkter som i det enskilda fallet

är eller kan vara avsedda att användas som delar eller komponenter till

sådan krigsmateriel som har förts ut ur landet eller som har

vidareexporterats i strid mot ett tillstånd.

Promemorians förslag: Förslaget överensstämmer i huvudsak med

regeringens förslag.

Remissinstanserna: Ingen remissinstans har någon erinran mot att

lagen om strategiska produkter görs direkt tillämplig på alla de produkter

som nu är uppräknade i dess 2 §.

Skälen för regeringens förslag: Enligt 2 § lagen om strategiska

produkter gäller lagen i den utsträckning regeringen föreskriver sådana

produkter som räknas upp i sammanlagt elva punkter i paragrafen.

Lagtekniken i 2 § lagen om strategiska produkter, dvs. att regeringen

skall föreskriva i vilken utsträckning lagen skall tillämpas på sådana

produkter som räknas upp i 2 §, hänger samman med de

produktförteckningar som är bilagda förordningen om strategiska

produkter och har sin bakgrund i de förhållanden som gällde innan

Sverige blev medlem i Europeiska unionen.

Det kan ifrågasättas om den använda tekniken att låta regeringen

bestämma i vilken utsträckning lagen skall tillämpas på de uppräknade

produkterna är ändamålsenlig efter Sveriges medlemskap i Europeiska

unionen. Regeringen skall ju dessutom enligt 3 § första stycket lagen om

strategiska produkter föreskriva vilka produkter som omfattas av krav på

tillstånd till utförsel enligt rådsförordningen.

I förteckningarna i förordningen om strategiska produkter anges

specifikt vilka produkter enligt 2 § som lagen och rådets förordning (EG)

nr 3381/94 tillämpas på och vilka produkter som därmed omfattas av

tillståndskrav enligt lagen och rådsförordningen. Andra strategiska

produkter omfattas av ett sådant tillståndskrav direkt på grund av

rådsförordningen (t.ex. produkter som avses i artikel 4.1) eller, som i fall

som det nu aktuella, på grund av regler som en medlemsstat har beslutat

med stöd av artikel 5.1 i rådets förordning (EG) nr 3381/94.

Det anförda ger vid handen att lagen lämpligast bör göras direkt

tillämplig på alla de produkter som nu är uppräknade i 2 § samt på de

produkter som berörs av förslagen i det föregående om krav på

exporttillstånd för produkter som är eller kan vara avsedda att användas

för krigsmateriel som olagligt exporterats till ett annat land (avsnitten 5

och 6).

Genom att lagen görs direkt tillämplig på de uppräknade produkterna

måste vissa justeringar göras i nuvarande 5 och 6 §§. Till denna fråga

återkommer regeringen i författningskommentaren (till 10 och 12 §§).

10 Straff

Regeringens förslag: Bestämmelserna om varusmuggling och försök

till det i lagen om straff för varusmuggling skall tillämpas på all

export utan tillstånd enligt rådets förordning (EG) nr 3381/94.

En exportör som åsidosätter sin skyldighet att underrätta

Inspektionen för strategiska produkter om att en tilltänkt export avser

produkter som är avsedda att användas för krigsmateriel som

olagligen befinner sig i utlandet, skall dömas till böter eller fängelse i

högst sex månader. Detsamma skall gälla den som åsidosätter sin

underrättelse- eller uppgiftsskyldighet enligt artiklarna 4.2, 19.1 a och

19.2 i rådets förordning (EG) nr 3381/94 eller sin

arkiveringsskyldighet enligt artiklarna 14.2 och 19.2 i

rådsförordningen.

Promemorians förslag: Överensstämmer delvis med regeringens

förslag. Promemorian innehåller inte något förslag om straff för den som

åsidosätter sin uppgiftsskyldighet enligt artikel 19.1 a och 19.2 i

rådförordningen eller sin arkiveringsskyldighet enligt samma förordning.

Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte haft någon erinran

mot promemorians förslag.

Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 17 i rådets förordning

(EG) nr 3381/94 skall varje medlemsstat vidta lämpliga åtgärder för att

säkerställa en korrekt tillämpning av samtliga bestämmelser i

förordningen. Medlemsstaterna skall särskilt fastställa påföljder vid

överträdelse av bestämmelserna i förordningen eller av de bestämmelser

som antas för dess tillämpning.

Export och utförsel utan tillstånd

Lagen (1960:418) om straff för varusmuggling (varusmugglingslagen)

gäller i dag bl.a. vid utförsel utan tillstånd, om tillståndskravet är reglerat

i lag eller författning. Däremot torde varusmugglinglagen inte vara direkt

tillämplig om tillståndskravet är reglerat i en EG-förordning.

Vidare är enligt EG:s terminologi begreppet export reserverat för sådan

utförsel från medlemsstaterna som sker till tredje land, dvs. till ett land

utanför EG. Export i den mening som följer av rådets förordning (EG) nr

3381/94 är därför inte till alla delar straffbelagt enligt

varusmugglingslagen, som bara tillämpas på införsel till Sverige och

utförsel från Sverige. Export kan nämligen ske från ett annat EG-land än

Sverige. Enligt artikel 7 i rådsförordningen skall exporttillstånd alltid ges

av de behöriga myndigheterna i den medlemsstat där exportören är

etablerad. Detta gäller alltså också för de fall då de varor som skall

exporteras befinner sig i ett annat EG-land.

Mot denna bakgrund har i 3 a § första stycket lagen om strategiska

produkter tagits in en bestämmelse som innebär att bestämmelserna om

varusmuggling och försök därtill i varusmugglingslagen skall tillämpas

på export utan tillstånd av produkter som enligt 3 § omfattas av krav på

tillstånd enligt rådets förordning (EG) nr 3381/94. Enligt 3 § meddelar

regeringen föreskrifter om vilka produkter som skall omfattas av ett

sådant krav på tillstånd.

Eftersom exporten kan ske från ett annat EG-land bör i lagen om

strategiska produkter även tas in en bestämmelse som innebär att

bestämmelserna om varusmuggling och försök därtill i

varusmugglingslagen skall tillämpas på sådan export som avses med

förslagen i det föregående (se avsnitten 5 och 6).

I det föregående har föreslagits att bestämmelserna i 2 § lagen om

strategiska produkter skall göras direkt tillämpliga. Som en följd av detta

bör export utan tillstånd enligt artikel 4 i rådsförordningen också

uttryckligen omfattas av varusmugglingslagen.

Åsidosättande av skyldigheter enligt rådsförordningen

I det föregående (avsnitt 6) har föreslagits en underrättelseskyldighet för

en exportör som känner till att produkter som är tilltänkta för export är

avsedda att användas som delar eller komponenter till krigsmateriel som

olovligen befinner sig i tredje land. På samma sätt som ett åsidosättande

av motsvarande skyldighet enligt artikel 4.2 i rådsförordningen, bör ett

åsidosättande av den nu föreslagna underrättelseskyldigheten kunna

straffas. En bestämmelse om detta bör därför föras in i lagen.

Även ett åsidosättande av den uppgiftsskyldighet som följer av artikel

19.1 a eller 19.2 i rådets förordning (EG) nr 3381/94 liksom den som

åsidosätter sin arkiveringsskyldighet enligt 18 § i lagen om strategiska

produkter och artiklarna 14.2 eller 19.2 i rådets förordning (EG) nr

3381/94 bör kunna straffas. Bestämmelser om detta bör därför föras in i

lagen.

11 Vissa definitioner

Regeringens förslag: Begreppen strategiska produkter, export,

exportör och exportdeklaration definieras i lagen om strategiska

produkter.

Promemorians förslag: Förslaget överensstämmer med regeringens

förslag.

Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte haft någon erinran

mot förslaget. ISP anser dock att i definitionen av strategiska produkter

uttrycket militära ändamål bör exemplifieras. Svenska

Handelskammarförbundet anser att det är angeläget att begreppen

krigsmateriel, dubbelanvändningsteknologi och strategiska produkter ges

en klar och entydig definition. Försvarets forskningsanstalt (FOA) anser

att ordet strategiska i definitionen av strategiska produkter kunde

utvecklas för tydlighets skull.

Skälen för regeringens förslag: I 2 a § lagen om strategiska produkter

(ändrad senast 1994:718) definieras vissa begrepp som används i lagen.

Definitioner av vissa begrepp finns också i artikel 2 i rådets förordning

(EG) nr 3381/94. En del av dessa begrepp återfinns också i lagen om

strategiska produkter. Det gäller begreppen strategiska produkter, som

visserligen i den svenska översättningen av rådsförordningen benämns

"varor med dubbla användningsområden", export och exportör. I artikel 2

i rådsförordningen definieras även begreppet exportdeklaration som bl.a.

används i definitionen av begreppet exportör.

För att det inte skall råda någon som helst tvekan om att begreppen i

den svenska lagstiftningen har samma innebörd som i rådsförordningen

och för att underlätta tillämpningen av lagen om strategiska produkter,

bör begreppen definieras också i den svenska lagen. ISP anser att

begreppet militära ändamål i definitionen av begreppet strategiska

produkter bör exemplifieras. FOA anser att begreppet strategiska i

samma definition bör utvecklas. Svenska Handelskammarförbundet har

föreslagit att begreppen krigsmateriel och dubbelanvändningsteknologi

också definieras.

Med anledning av dessa synpunkter vill regeringen framhålla följande.

Syftet med definitionerna är att underlätta tillämpningen av

lagstiftningen, som i detta fall kompletterar rådets förordning (EG) nr

3381/94.

Begreppet strategiska produkter har en etablerad användning i Sverige.

Begreppet används emellertid inte i rådsförordningen. I denna används

begreppet varor med dubbla användningsområden. Med båda dessa

begrepp menas och måste menas samma sak. Det är av den

anledningen som en definition av begreppet strategiska produkter som

överensstämmer med rådsförordningens definition bör föras in i lagen.

Att ytterligare definiera begreppet strategiska eller begreppet militära

ändamål kan knappast komma att underlätta tillämpningen av lagen.

Detta särskilt som de produkter som omfattas av lagen anges i 2 § och i

regeringens föreskrifter om vilka produkter som skall omfattas av

rådsförordningens tillståndskrav. I övrigt styrs tillämpningen av lagen när

det gäller strategiska produkter av ändamålet för den tilltänkta

användningen av produkten (jfr artikel 4 i rådsförordningen och

regeringens förslag i avsnitten 5 och 6).

Begreppet dubbelanvändningsteknologi används överhuvudtaget inte i

lagen och behöver därför inte definieras. När det gäller begreppet

krigsmateriel används det i den föreslagna lagen bara i samband med

lagstiftningen om krigsmateriel. Någon tvekan om begreppets innebörd,

nämligen att det är fråga om sådan krigsmateriel som omfattas av

krigsmateriellagstiftningen, kan därför knappast föreligga. Enligt

regeringens mening behöver begreppet därför inte definieras särskilt.

I nuvarande 2 a § definieras begreppet tillhandahållande, varmed

förstås bl.a. försäljning, lån eller gåva. Lagrådet har påpekat att

uppräkningen inte innehåller förfarande genom byte, något som annars är

vanligt i den civilrättsliga lagstiftningen. Någon förklaring till varför man

utelämnat bytestransaktioner här eller måhända valt att dra gränsen vid

sådana transaktioner har inte gått att få fram genom de förarbeten som

har föregått bestämmelsen.

Regeringen kan med anledning av Lagrådets påpekande i denna del

konstatera att begreppet tillhandahållande definieras på samma sätt i

lagen om strategiska produkter som i lagen om krigsmateriel. Att låta

begreppet omfatta även byte kräver närmare överväganden som inte kan

göras i detta sammanhang.

12 En ny lag om strategiska produkter

Regeringens förslag: Den nuvarande lagen om strategiska produkter

ersätts med en helt ny lag med samma namn.

Promemorians förslag: Frågan har inte behandlats i promemorian.

Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte uttatalat sig i frågan.

Skälen för regeringens förslag: Lagen om strategiska produkter

trädde i kraft den 1 juli 1991. Sedan dess har den ändrats åtta gånger. De

ändringar som föreslås i denna proposition för med sig de nionde

ändringarna sedan lagens tillkomst.

Genom alla ändringar i lagen har det blivit nödvändigt att använda sig

av bokstavsbeteckningar till paragrafnumren i stor utsträckning. Genom

de tillägg som har gjorts vid olika tillfällen har lagens disposition inte

blivit helt ändamålsenlig. För att få en enhetlig numrering, ändamålsenlig

disposition och en mer lättillgänglig text bör lagen ersättas med en ny

lag.

Förslaget innebär att hänvisningarna till den nuvarande lagen om

strategiska produkter måste ändras i lagen (1988:205) om rättsprövning

av vissa förvaltningsbeslut, lagen (1992:1300) om krigsmateriel och

lagen (1996:701) om Tullverkets befogenheter vid Sveriges gräns mot ett

annat land inom Europeiska unionen.

13 Kostnader

Regeringens bedömning: Förslaget i sig leder inte till ökade

kostnader.

Promemorians bedömning: I promemorian har frågan inte berörts.

Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte uttalat sig i frågan.

Skälen för regeringens bedömning: Det finns anledning att anta att

förslagen i det föregående (se avsnitten 5 och 6) kommer att leda till ett

mycket begränsat antal ärenden om exporttillstånd. Verksamheten hos

ISP bekostas genom avgifter från företag vars produkter omfattas av

myndighetens tillsyn. Regeringen kan komma att handlägga överlämnade

ärenden. Kostnaderna för detta får bedömas bli försumbara och under

alla förhållanden kunna klaras av inom ramen för befintliga resurser.

De fall som skulle kunna hamna i allmän förvaltningsdomstol,

nämligen överklagande av beslut om återkallelse av tillstånd och beslut

om att genomföra kontroller och förelägga vite (se avsnitt 8) kan

förväntas bli än färre, om ens några alls. Några särskilda kostnader för de

allmänna förvaltningsdomstolarna förutses därför inte.

14 Ikraftträdande m.m.

Den nya lagen om strategiska produkter liksom de följdändringar i annan

lagstiftning som den nya lagen föranleder bör träda i kraft den 1 juli

1998.

Beträffande övergångsbestämmelser hänvisas till författningskommen-

taren (avsnitt 15.1).

15 Författningskommentar

15.1 Förslaget till lag om strategiska produkter

Tillämpningsområde

1 § Denna lag gäller kontroll av strategiska produkter.

Lagen innehåller också vissa kompletterande bestämmelser till

rådets förordning (EG) nr 3381/94 av den 19 december 1994 om

upprättandet av en gemenskapsordning för kontroll av export av varor

med dubbla användningsområden.

Utöver vad som sägs i denna lag kan bestämmelserna i lagen

(1992:1300) om krigsmateriel och lagen (1984:3) om kärnteknisk

verksamhet vara tillämpliga.

Paragrafen motsvarar 1 § i den nuvarande lagen (1 § ändrad senast

1995:500).

2 § Lagen gäller

1. fullständiga robot- och raketsystem och andra obemannade

luftfarkoster som kan utnyttjas som bärare av massförstörelsevapen,

2. delsystem, komponenter och konstruktionsmaterial för sådana

system som avses i 1 och som kan uppnå en räckvidd av minst 300

kilometer,

3. provnings- och tillverkningsutrustning för system, delsystem och

komponenter som avses i 1 och 2,

4. biologiska ämnen som kan användas i biologiska stridsmedel och

kemiska prekursorer (utgångsämnen) som kan användas för

tillverkning av kemiska stridsmedel,

5. utrustning som kan användas för tillverkning av biologiska eller

kemiska stridsmedel samt av sådana biologiska ämnen och kemiska

prekursorer som avses i 4,

6. kärnämnen, mineraler med halt av kärnämne, det som har

framställts av kärnämne eller varor där sådana ämnen ingår,

7. utrustning eller material som har särskilt konstruerats eller ställts

i ordning för bearbetning, användning eller framställning av

kärnämnen,

8. utrustning eller material som kan användas för framställning av

kärnladdningar,

9. andra högteknologiska produkter som direkt eller indirekt kan

användas i förstörelsebringande syfte,

10. programvaror för automatisk databehandling och andra

programvaror särskilt utformade för produkter som avses i 1 3 och 9

eller utrustning eller material som avses i 5, 7 och 8,

11. produkter i övrigt som avses i artikel 4.1 och 4.2 i rådets

förordning (EG) nr 3381/94, och

12. produkter i övrigt som i ett enskilt fall är eller kan vara avsedda

att användas som delar eller komponenter till sådan krigsmateriel

- som har förts ut ur landet i strid mot bestämmelserna i lagen

(1992:1300) om krigsmateriel, lagen (1988:558) om förbud mot

utförsel av krigsmateriel, m.m., lagen (1982:513) om förbud mot

utförsel av krigsmateriel, m.m. och kungörelsen (1949:614)

angående förbud mot utförsel från riket av krigsmateriel, eller

- som har vidareexporterats i strid mot ett tillstånd som har lämnats

enligt dessa författningar.

Paragrafen motsvarar i huvudsak 2 § i den nuvarande lagen (2 § ändrad

senast 1995:500).

Enligt den ordning som nu gäller är det regeringen som skall

föreskriva i vilken utsträckning lagen skall tillämpas på de produkter som

räknas upp i paragrafen. Enligt förslaget blir lagen nu direkt tillämplig på

dessa produkter (jfr avsnitt 9).

I punkten 11 har i stället för en beskrivning av vilka produkter som

avses en hänvisning gjorts till artikel 4.1 och 4.2 i rådets förordning (EG)

nr 3381/94. På så sätt kommer det att råda en ordagrann

överensstämmelse med rådsförordningen.

Därutöver har i förhållande till de nuvarande bestämmelserna

ytterligare en punkt lagts till, punkt 12. Tillägget hänger samman med de

förslag som regeringen har lagt fram i det föregående (se avsnitten 5 och

6).

I förhållande till promemorians lagförslag har ett förtydligande gjorts.

Produkterna skall vara eller kunna vara avsedda att användas till sådan

krigsmateriel som har förts ut ur landet i strid mot bestämmelserna i

lagen (1992:1300) om krigsmateriel eller äldre lag på området. Därvid

har gränsen satts vid kungörelsen (1949:614) angående förbud mot

utförsel från riket av krigsmateriel som trädde i kraft den 1 januari 1950.

Det innebär att punkten 12 bara avser sådan krigsmateriel som olovligen

har förts ut eller vidareexporterats efter den 1 januari 1950. Frågan om

utförsel har skett i strid mot bestämmelser i lag skall alltså bedömas med

utgångspunkt från den lagstiftning som gällde vid tidpunkten för

utförseln. Sådana produkter som inte klassificerades som krigsmateriel

vid den tidpunkten då produkten fördes ut ur landet, avses sålunda inte.

Definitioner

3 § I denna lag förstås med

strategiska produkter: produkter som kan användas både för civila

och militära ändamål (dubbla användningsområden),

tillhandahållande: försäljning, upplåtelse, utbjudande mot

ersättning, lån, gåva eller förmedling,

tillverkningsrätt: varje rätt att tillverka en produkt som omfattas av

lagens bestämmelser,

kärnämne: uran, plutonium eller andra ämnen som används eller

kan användas för utvinning av kärnenergi (kärnbränsle) eller

föreningar där ett sådant ämne ingår, torium eller andra ämnen som är

ägnade att omvandlas till kärnbränsle eller föreningar där ett sådant

ämne ingår, och använt kärnbränsle som inte har placerats i slutförvar.

Med export, exportör och exportdeklaration avses i denna lag

detsamma som i artikel 2 i rådets förordning (EG) nr 3381/94.

Paragrafen motsvarar delvis 2 a § i den nuvarande lagen (2 a § ändrad

senast 1994:718).

I paragrafen definieras nu också vissa andra begrepp som finns i rådets

förordning (EG) nr 3381/94. De nya begrepp som definieras är

strategiska produkter, export, exportör och exportdeklaration.

Begreppen definieras på samma sätt som i artikel 2 i rådsförordningen.

Begreppet strategiska produkter används inte i rådsförordningen. Det

begrepp som används där är varor med dubbla användningsområden.

Någon skillnad i betydelse mellan de olika begreppen i rådsförordningen

och i den svenska lagen föreligger inte.

Beträffande den närmare motiveringen till förslaget i denna del kan

hänvisas till vad som sagts i det föregående (avsnitt 11).

Tillstånd

4 § Tillstånd enligt denna lag eller enligt föreskrifter som har

meddelats med stöd av lagen skall lämnas, om det inte strider mot

Sveriges utrikes-, säkerhets- eller försvarspolitiska intressen.

5 § Frågor om tillstånd enligt denna lag och enligt rådets förordning

(EG) nr 3381/94 prövas av Inspektionen för strategiska produkter

eller av den myndighet som regeringen bestämmer.

En myndighet skall med eget yttrande lämna över ett ärende till

regeringens prövning, om ärendet har principiell betydelse eller

annars är av särskild vikt.

Regeringen får meddela ytterligare föreskrifter om överlämnande

av ärenden till regeringen.

Paragraferna motsvarar 1 a och 1 b §§ i den nuvarande lagen (1 a §

ändrad senast 1995:1661, 1 b § tillkom genom 1995:1661).

Export och utförsel

6 § Regeringen får meddela föreskrifter om

1. vilka produkter enligt 2 § som skall omfattas av krav på tillstånd

till export enligt artikel 3 i rådets förordning (EG) nr 3381/94,

2. vilka produkter enligt 2 § som skall omfattas av krav på tillstånd

till utförsel enligt artikel 19.1 b i rådets förordning (EG) nr 3381/94,

3. vilka produkter enligt 2 § som artikel 19.1 a och 19.2 i rådets

förordning (EG) nr 3381/94 skall tillämpas på.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får

meddela föreskrifter för att komplettera bestämmelserna om

exporttillstånd i artikel 6 i rådets förordning (EG) nr 3381/94.

Paragrafen motsvarar delvis 3 § i den nuvarande lagen (3 § ändrad senast

1995:500).

Enligt den föreslagna bestämmelsen får regeringen enligt första stycket

i punkterna 1 och 2 liksom hittills meddela föreskrifter om vilka

produkter som skall omfattas av krav på tillstånd till export och utförsel

enligt rådets förordning (EG) nr 3381/94. Till skillnad mot den nu

gällande bestämmelsen preciseras de artiklar som avses i

rådsförordningen.

Punkten 3 är helt ny och innebär att regeringen får meddela föreskrifter

om vilka produkter som skall omfattas av rådsförordningens krav på

uppgiftslämnande.

Andra stycket motsvarar i sin helhet 3 § andra stycket i den nuvarande

lagen.

7 § Tillstånd till export enligt artikel 5 i rådets förordning (EG) nr

3381/94 krävs för andra produkter än som avses i 6 § första stycket 1,

om Inspektionen för strategiska produkter i ett enskilt fall har

informerat exportören om att produkterna är eller kan vara avsedda

för något sådant ändamål som avses i 2 § 12.

En exportör som känner till att hans produkter i ett enskilt fall är

avsedda för något sådant ändamål som avses i 2 § 12 är skyldig att

genast underrätta Inspektionen för strategiska produkter om det.

Inspektionen skall därvid besluta om tillstånd skall krävas för

exporten.

Paragrafen är helt ny och genomför förslaget om krav på exporttillstånd

för produkter som är eller kan vara avsedda för krigsmateriel som

olagligen har förts ut ur landet eller vidareexporterats. I förhållande till

promemorians lagförslag har lagtexten i första stycket förtydligats.

Sålunda gäller kravet på exporttillstånd enligt den föreslagna 7 § inte

sådana produkter som redan omfattas av krav på exporttillstånd enligt 6 §

första stycket 1, som genomför artikel 3 i rådsförordningen. Genom den

föreslagna lydelsen av 7 § första stycket kommer nu tydligare till uttryck

att kravet på exporttillstånd inträder först när ISP i ett enskilt fall har

informerat exportören om att produkterna är eller kan vara avsedda att

användas för något sådant ändamål som närmare anges i 2 § 12.

Förslaget i första stycket i fråga om möjligheten att införa krav på

exporttillstånd har redovisats i avsnitt 5. Förslaget i fråga om

underrättelseskyldighet i vissa fall för en exportör har redovisats i avsnitt

6.

8 § Utförsel som avses i artiklarna 19.3 och 20 i rådets förordning

(EG) nr 3381/94 får inte äga rum utan tillstånd.

Krav på tillstånd till utförsel enligt artikel 19.3 i rådets förordning

(EG) nr 3381/94 skall gälla för sådana produkter som avses i 6 §

första stycket 1 och 7 § samt i artikel 4.1 och 4.2 i rådets förordning

(EG) nr 3381/94.

Regeringen får meddela föreskrifter om vilka produkter enligt 2 §

som skall omfattas av krav på tillstånd till utförsel enligt artikel 20 i

rådets förordning (EG) nr 3381/94.

Paragrafens första stycke motsvarar i huvudsak 3 a § andra stycket i den

nuvarande lagen (3 a § tillkom genom 1995:500).

Enligt 3 a § andra stycket får utförsel som avses i artiklarna 19 21 i

rådets förordning inte ske utan tillstånd. Enligt rådets förordning (EG) nr

3381/94 får medlemsstaterna meddela föreskrifter om tillståndsplikt för

utförsel till ett annat EG-land av produkter som avses i artiklarna 19.3

och 20. Tillståndsplikten för utförsel till ett annat EG-land av produkter

som avses i artiklarna 19.1 b och 21 i samma rådsförordning följer direkt

av rådsförordningen. Det är därför inte helt i enlighet med EG-rätten att

också i nationell lagstiftning meddela föreskrifter om detta. För att den

svenska regleringen skall helt komma i överensstämmelse med EG-rätten

har den föreslagna bestämmelsen i 8 § första stycket preciserats så att

bestämmelsen endast omfattar utförsel som avses i artiklarna 19.3 och 20

i rådsförordningen.

Den föreslagna bestämmelsen i andra stycket är ny och innebär en

precisering av vilka produkter som skall omfattas av krav på tillstånd till

utförsel enligt artikel 19.3 i rådets förordning (EG) nr 3381/94.

Tredje stycket är också nytt och innebär att regeringen får meddela

föreskrifter om vilka produkter som skall omfattas av krav på tillstånd

enligt artikel 20 i rådsförordningen. I fråga om de produkter som kan

omfattas av ett sådant krav på tillstånd hänvisar artikel 20 nämligen till

bilaga 5 till GUSP-beslutet. Det beslutet är inte direkt tillämpligt i

medlemsstaterna och måste därför genomföras på nationell nivå.

9 § För tillstånd till utförsel av använt kärnbränsle gäller de

begränsningar som anges i 20 a och 24 §§ strålskyddslagen

(1988:220).

Paragrafen motsvarar 4 § i den nuvarande lagen (4 § ändrad senast

1995:876).

Avtal om tillverkningsrätt

10 § Avtal som innebär upplåtelse eller överlåtelse av tillverkningsrätt

till produkter som avses i 2 § 1 5 och 7 9 till någon i utlandet får inte

ingås här i landet utan tillstånd, om produkterna inte får föras ut från

Sverige eller exporteras utan tillstånd enligt denna lag eller enligt

rådets förordning (EG) nr 3381/94.

Svenska myndigheter, svenska företag samt den som är bosatt eller

stadigvarande vistas här får inte heller i utlandet ingå ett sådant avtal

utan tillstånd.

Paragrafens första stycke motsvarar i sak 5 § första stycket i den

nuvarande lagen (5 § ändrad senast 1995:500).

I förhållande till den bestämmelsen har lagts till att det skall vara

sådana produkter som omfattas av krav på tillstånd till export eller

utförsel enligt lagen om strategiska produkter eller rådets förordning

(EG) nr 3381/94. Ändringen är föranledd av att lagen görs direkt

tillämplig på de produktslag som anges i 2 §. Enligt den ordning som nu

gäller är det regeringen som föreskriver i vilken utsträckning lagen skall

gälla på de uppräknade produkterna.

Paragrafens andra stycke motsvarar med en liten språklig justering helt

5 § andra stycket i den nuvarande lagen.

Ändring av avtal

11 § Avtal om tillägg till eller ändring av avtal av det slag som kräver

tillstånd enligt 10 § får inte ingås utan tillstånd, om tillägget eller

ändringen avser

1. de produkter som omfattas av avtalet,

2. vidareupplåtelse eller vidareöverlåtelse av rätt enligt avtalet,

3. rätt att tillhandahålla produkt till mottagare som inte har angivits

tidigare, eller

4. förlängning av avtalets giltighetstid.

Paragrafen motsvarar 5 a § i den nuvarande lagen (5 a § ändrad senast

1994:718).

Tillhandahållande

12 § Produkter som avses i 2 § och som finns i utlandet får inte här i

landet tillhandahållas åt någon i utlandet utan tillstånd, om

produkterna inte får föras ut från Sverige eller exporteras utan

tillstånd enligt denna lag eller enligt rådets förordning (EG) nr

3381/94.

Svenska myndigheter, svenska företag samt den som är bosatt eller

stadigvarande vistas här får inte heller i utlandet tillhandahålla sådana

produkter utan tillstånd.

Paragrafen motsvarar i sak 6 § i den nuvarande lagen (6 § ändrad senast

1995:500).

I paragrafens första stycke har gjorts ett tillägg av samma slag och av

samma skäl som har redovisats i författningskommentaren till den

föreslagna bestämmelsen i 10 § första stycket.

Införsel

13 § Produkter som avses i 2 § 4 får inte föras in i landet utan

tillstånd.

Regeringen får meddela föreskrifter om undantag från detta

tillståndskrav för vissa produkter eller för införsel från vissa länder.

Paragrafen motsvarar helt 6 a § i den nuvarande lagen och träder i kraft

den dag regeringen bestämmer (jfr SFS 1994:121, 6 a § ändrad senast

1995:499).

Villkor

14 § Ett tillstånd enligt denna lag får förenas med villkor samt med

kontroll- och ordningsbestämmelser.

Paragrafen motsvarar helt 7 § i den nuvarande lagen.

Återkallelse

15 § Tillstånd till utförsel eller export enligt denna lag eller enligt

rådets förordning (EG) nr 3381/94 och tillstånd enligt 10 12 §§ kan

återkallas, om tillståndshavaren har åsidosatt en föreskrift i denna lag

eller rådets förordning (EG) nr 3381/94 eller en föreskrift, ett villkor

eller en bestämmelse som har meddelats med stöd av lagen eller om

det finns andra särskilda skäl till återkallelse.

En återkallelse får inte avse tillstånd till avtal enligt 10 eller 11 §

som redan har ingåtts.

En återkallelse gäller med omedelbar verkan, om inte något annat

beslutas.

Paragrafen motsvarar i huvudsak 8 § i den nuvarande lagen (8 § ändrad

senast 1995:1661).

En ändring i förhållande till 8 § som har gjorts innebär att alla tillstånd

till utförsel eller export enligt lagen om strategiska produkter eller rådets

förordning (EG) nr 3381/94 kan återkallas, dvs. även tillstånd enligt

artiklarna 4 och 19 21.

Vidare har den ändringen gjorts att ett åsidosättande av en föreskrift i

rådsförordningen också kan leda till att ett tillstånd återkallas. Förslagen i

denna del har närmare redovisats i avsnitt 7.

Årlig avgift och deklarationer

16 § Föreskrifter om skyldighet för tillverkare av produkter som avses

i denna lag att betala årliga avgifter för att täcka statens kostnader för

Inspektionen för strategiska produkter finns i 22 § lagen (1992:1300)

om krigsmateriel.

Den som är avgiftsskyldig skall varje år lämna en deklaration till

inspektionen med de uppgifter som behövs för att bestämma

avgifterna, enligt de närmare föreskrifter som regeringen meddelar.

Regeringen får meddela föreskrifter om undantag från

deklarationsskyldigheten.

Paragrafen motsvarar 6 d § i den nuvarande lagen (6 d § tillkom genom

1995:1661).

17 § Enligt de närmare föreskrifter som regeringen meddelar skall en

deklaration varje år lämnas av den som

1. producerar, bereder, förbrukar, för in, för ut eller exporterar

produkter som avses i 2 § 4,

2. under något av de tre senaste åren har producerat, berett,

förbrukat, fört in, fört ut eller exporterat sådana produkter, eller

3. producerar diskreta organiska kemikalier.

Deklarationen skall innehålla uppgifter om

1. verksamheten under det gångna kalenderåret,

2. den verksamhet som planeras för det kommande kalenderåret,

3. ändringar i verksamheten som planeras för det pågående

kalenderåret.

Deklarationen skall ges in till den myndighet som regeringen

bestämmer.

Paragrafen motsvarar 6 b § i den nuvarande lagen (6 b § ändrad senast

1995:1661).

Uppgiftskontroll

18 § Den som har lämnat en deklaration enligt 17 § skall, på begäran

av den myndighet som avses i 17 § tredje stycket, också lämna de

upplysningar och handlingar som kan behövas för kontroll av

uppgifterna i deklarationen.

För denna kontroll har företrädare för myndigheten rätt till tillträde

till de områden, lokaler och anläggningar där sådan verksamhet

bedrivs som omfattas av deklarationsskyldigheten och får där göra

undersökningar och ta prover. Vad som nu har sagts gäller dock inte

bostadsutrymmen.

Polismyndigheten skall lämna det biträde som behövs för att

kontrollen skall kunna genomföras.

Paragrafen motsvarar 6 c § i den nuvarande lagen (6 c § ändrad senast

1995:1661). På förslag av Lagrådet har den ändringen gjorts att rätten till

tillträde inte skall gälla bostadsutrymmen (jfr 20 § andra stycket i det

följande).

Tillsyn och kontroll

19 § Tillsyn och annan kontroll av efterlevnaden av bestämmelserna i

rådets förordning (EG) nr 3381/94 skall utövas av Inspektionen för

strategiska produkter eller av den myndighet som regeringen

bestämmer (tillsynsmyndigheten).

Regeringen får meddela föreskrifter om tillsynen.

20 § Tillsynsmyndigheten har rätt att på begäran få de upplysningar

och handlingar som behövs för kontrollen av den som för utförsel

eller export tar befattning med strategiska produkter.

Tillsynsmyndigheten har rätt att få tillträde till lokaler där den som

avses i första stycket bedriver sin verksamhet. Vad som nu har sagts

gäller dock inte bostadsutrymmen.

Polismyndigheten skall lämna det biträde som behövs för att

kontrollen skall kunna genomföras. Tillsynsmyndigheten får begära

biträde även av andra statliga myndigheter för sin tillsyn.

21 § Den som enligt artikel 14.2 eller artikel 19.2 i rådets förordning

(EG) nr 3381/94 är skyldig att bevara och på begäran av

tillsynsmyndigheten visa upp handlingar skall bevara dessa i fem år

eller den längre tid som för vissa uppgifter eller handlingar kan vara

föreskriven i annan lag eller författning.

Paragraferna motsvarar 16 18 §§ i den nuvarande lagen (16 § ändrad

senast 1995:1661, 17 och 18 §§ tillkom genom 1995:500). 20 § har

utformats i enlighet med Lagrådets förslag.

Straff m.m.

22 § Bestämmelser om olovlig utförsel och försök till sådant brott

finns i lagen (1960:418) om straff för varusmuggling.

Bestämmelserna om varusmuggling och försök till sådant brott i

lagen om straff för varusmuggling tillämpas i fråga om

1. export utan tillstånd av produkter som avses i 6 § första stycket 1

och 7 § samt i artikel 4.1 och 4.2 i rådets förordning (EG) nr 3381/94,

och

2. utförsel utan tillstånd av produkter som avses i 6 § första

stycket 2 och artikel 21 i rådets förordning (EG) nr 3381/94.

Paragrafens första stycke motsvarar 9 § i den nuvarande lagen.

Andra stycket motsvarar i huvudsak nuvarande 3 a § första stycket.

Den ändring som har gjorts innebär att varusmugglingslagens regler om

varusmuggling och försök till det blir tillämpliga också på export utan

tillstånd av sådana produkter som omfattas av krav på exporttillstånd och

som är eller kan vara avsedda för krigsmateriel som olagligen befinner

sig i utlandet (se avsnitten 5 och 6). Ändringen innebär vidare att samma

regler skall tillämpas på export utan tillstånd som avses i artikel 4 i rådets

förordning (EG) nr 3381/94 och utförsel utan tillstånd av sådana

produkter som avses i 6 § första stycket 2 och artikel 21 i samma

rådsförordning. Förslagen i denna del har redovisats i avsnitt 10.

23 § Den som bryter mot 10, 11 eller 12 § döms,

1. om gärningen har skett uppsåtligen, till böter eller fängelse i

högst två år,

2. om gärningen har skett av oaktsamhet, till böter eller fängelse i

högst sex månader.

Den som uppsåtligen genom vilseledande förmår regeringen eller

någon annan myndighet att lämna tillstånd enligt 10, 11 eller 12 § och

därigenom föranleder att avtalet eller tillhandahållandet kommer till

stånd, döms till böter eller fängelse i högst två år. Om gärningen har

skett av oaktsamhet, döms till böter eller fängelse i högst sex

månader.

I ringa fall skall det inte dömas till ansvar.

24 § Har ett brott enligt 23 § begåtts uppsåtligen och är det att anse

som grovt skall dömas till fängelse i lägst sex månader och högst fyra

år.

Vid bedömande om brottet är grovt skall särskilt beaktas om

produkterna har varit av särskilt farligt slag, om brottet har avsett

betydande värde eller om gärningen annars har varit av särskilt

allvarlig art.

Paragraferna motsvarar 10 och 11 §§ i den nuvarande lagen (10 § ändrad

senast 1995:1661).

25 § Till böter eller fängelse i högst sex månader döms den som

uppsåtligen eller av oaktsamhet

1. i annat fall än som avses i 22 § och 23 § andra stycket lämnar

oriktiga uppgifter i en ansökan om tillstånd eller i någon annan

handling som är av betydelse för prövningen av ett ärende enligt

denna lag eller rådets förordning (EG) nr 3381/94 eller i en

deklaration,

2. åsidosätter villkor eller bryter mot kontroll- eller

ordningsbestämmelse som har meddelats med stöd av denna lag,

3. åsidosätter sin underrättelseskyldighet enligt 7 § andra stycket

eller artikel 4.2 i rådets förordning (EG) nr 3381/94,

4. åsidosätter sin uppgiftsskyldighet enligt artikel 19.1 a eller 19.2 i

rådets förordning (EG) nr 3381/94,

5. bryter mot 21 § och artikel 14.2 eller 19.2 i rådets förordning

(EG) nr 3381/94.

I ringa fall skall det inte dömas till ansvar.

Paragrafen motsvarar i huvudsak 12 § i den nuvarande lagen (12 §

ändrad senast 1995:500).

I förhållande till 12 § har vissa tillägg gjorts i första stycket.

Sålunda straffbeläggs i första stycket punkten 3 inte bara den som

åsidosätter sin underrättelseskyldighet enligt artikel 4.2 i rådets

förordning (EG) nr 3381/94, utan även sin underrättelseskyldighet enligt

den föreslagna bestämmelsen i 7 § andra stycket.

I punkterna 4 och 5 straffbeläggs också vissa andra förfaranden som

innebär ett åsidosättande av vissa skyldigheter enligt rådsförordningen.

Vilka dessa är anges i respektive punkt.

Enligt artikel 19.1 a skall relevanta affärshandlingar klart ange att de

strategiska produkter som avses i bestämmelsen omfattas av kontroll vid

export från gemenskapen. Enligt artikel 19.2 skall varje fysisk eller

juridisk person som börjar handla inom gemenskapen med sådana

strategiska produkter som avses i bestämmelsen, före eller inom 30 dagar

från och med den första transaktionen, lämna uppgifter om sitt namn och

den adress där dokument och underlag rörande sändningar av strategiska

produkter kan kontrolleras.

Enligt artiklarna 14.2 och 19.2 skall den som för ut varor från Sverige,

som enligt rådets förordning omfattas av krav på tillstånd, bevara register

och dokument över sina transaktioner i minst tre år. Bevarandetiden har

enligt 21 § utsträckts till att gälla i fem år eller den längre tid som för

vissa uppgifter eller handlingar kan vara föreskriven i annan lag eller

författning.

26 § Till ansvar enligt denna lag skall inte dömas, om gärningen är

belagd med straff i brottsbalken.

27 § Utbyte av brott som avses i 23 och 24 §§ skall förklaras

förverkat, om inte detta är uppenbart oskäligt.

28 § Försummar den uppgiftsskyldige att i rätt tid ge in en sådan

deklaration som avses i 16 eller 17 §, får den myndighet som skall ta

emot deklarationen vid vite förelägga den uppgiftsskyldige att

fullgöra sin skyldighet.

Paragraferna motsvarar 13 15 §§ i den nuvarande lagen (15 § ändrad

senast 1995:1661).

Överklagande

29 § Beslut av en annan myndighet än regeringen att återkalla ett

tillstånd får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Detsamma

gäller en myndighets beslut enligt 18, 20 och 28 §§.

Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.

Andra förvaltningsbeslut enligt denna lag eller enligt rådets

förordning (EG) nr 3381/94 får inte överklagas.

Paragrafen motsvarar delvis 8 a § i den nuvarande lagen (8 a § tillkom

genom 1995:1661). I enlighet med Lagrådets förslag har det införts en

möjlighet att överklaga beslut som avses i 18, 20 och 28 §§ (se avsnitt 8).

Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser

1. Denna lag träder i kraft, i fråga om 13 § den dag regeringen

bestämmer, och i övrigt den 1 juli 1998.

2. Genom lagen upphävs lagen (1991:341) om strategiska

produkter.

3. Tillstånd som har meddelats med stöd av äldre bestämmelser

skall vid tillämpningen av de nya bestämmelserna anses som meddelat

enligt dessa.

4. Bestämmelserna i 11 § skall tillämpas på avtal av det slag som

avses i 10 §, även om avtalet på grund av äldre bestämmelser inte har

krävt tillstånd.

Punkten 1

Lagen föreslås träda i kraft, ifråga om 13 § den dag som regeringen

bestämmer, och i övrigt den 1 juli 1998.

De föreslagna bestämmelserna i 13 § motsvarar 6 a § i den nuvarande

lagen (jfr SFS 1994:121, 6 a § ändrad senast 1995:499). Bestämmelsen i

nuvarande 6 a § har ännu inte trätt i kraft, eftersom ett ikraftträdande av

bestämmelsen är beroende av att motsvarande bestämmelser i Förenta

nationernas konvention om förbud mot utveckling, produktion, innehav

och användning av kemiska vapen samt om deras förstöring träder i kraft.

Konventionen som sådan trädde ikraft den 29 april 1997. De

bestämmelser i konventionen som 13 § grundar sig på träder dock i kraft

först tre år efter konventionens ikraftträdande.

Punkterna 3 och 4

Övergångsbestämmelserna i punkterna 3 och 4 motsvarar

övergångsbestämmelserna till den nuvarande lagen om strategiska

produkter.

15.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1988:205) om

rättsprövning av vissa förvaltningsbeslut

Förslaget innebär att den nuvarande hänvisningen till lagen (1991:341)

om strategiska produkter ändras till den nya lagen.

15.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:1300) om

krigsmateriel

Förslaget innebär att den nuvarande hänvisningen till lagen (1991:341)

om strategiska produkter ändras till den nya lagen.

15.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1996:701) om

Tullverkets befogenheter vid Sveriges gräns mot ett

annat land inom Europeiska unionen

Förslaget innebär att den nuvarande hänvisningen till lagen (1991:341)

om strategiska produkter ändras till den nya lagen.

Promemorians lagförslag

Förslag till

Lag om ändring i lagen (1991:341) om strategiska produkter

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1991:341) om strategiska

produkter

dels att nuvarande 3 a § skall betecknas 3 b §,

dels att den nya 3 b § skall ha följande lydelse,

dels att 2 3, 8 och 12 §§ skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 3 a § av följande

lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 §

Lagen gäller i den utsträckning

regeringen föreskriver

Lagen gäller

1. fullständiga robot- och raketsystem och andra obemannade

luftfarkoster som kan utnyttjas som bärare av massförstörelsevapen,

2. delsystem, komponenter och konstruktionsmaterial för system som

avses i 1 och som kan uppnå en räckvidd av minst 300 kilometer,

3. provnings- och tillverkningsutrustning för system, delsystem och

komponenter som avses i 1 och 2,

4. biologiska agenser som kan användas i biologiska vapen och

kemiska produkter som kan användas för tillverkning av kemiska vapen

(kemiska prekursorer),

5. utrustning som kan användas för tillverkning av biologiska eller

kemiska vapen samt av sådana biologiska agenser och kemiska

prekursorer som avses i 4,

6. kärnämnen, mineraler med halt av kärnämne, vad som framställts av

kärnämne eller varor där sådana ämnen ingår,

7. utrustning eller material som har särskilt konstruerats eller ställts i

ordning för bearbetning, användning eller framställning av kärnämnen,

8. utrustning eller material som kan användas för framställning av

kärnladdningar,

9. andra högteknologiska produkter som direkt eller indirekt kan

användas i förstörelsebringande syfte,

10. programvaror för automatisk

databehandling och andra

programvaror särskilt utformade

för produkter som avses i 1 3 och

9 eller sådan utrustning eller sådant

material som avses i 5, 7 och 8, och

11. produkter i övrigt som helt

eller delvis är eller kan vara

avsedda för användning i samband

med

a) utveckling, produktion,

hantering, drift, underhåll, lagring,

uppspårning, identifiering eller

spridning av kemiska eller

biologiska vapen eller kärnvapen,

b) utveckling, produktion,

underhåll eller lagring av missiler i

stånd att bära sådana vapen som

omfattas av motsvarande

internationella

exportkontrollarrangemang.

10. programvaror för automatisk

databehandling och andra

programvaror särskilt utformade

för produkter som avses i 1 3 och

9 eller sådan utrustning eller sådant

material som avses i 5, 7 och 8,

11. produkter i övrigt som helt

eller delvis är eller kan vara

avsedda för användning i samband

med

a) utveckling, produktion,

hantering, drift, underhåll, lagring,

uppspårning, identifiering eller

spridning av kemiska eller

biologiska vapen eller kärnvapen,

b) utveckling, produktion,

underhåll eller lagring av missiler i

stånd att bära sådana vapen som

omfattas av motsvarande

internationella

exportkontrollarrangemang, och

12. produkter i övrigt som i ett

enskilt fall är eller kan vara

avsedda att användas som delar

eller komponenter till sådan

krigsmateriel som har förts ut ur

landet eller vidareexporterats utan

tillstånd enligt lagen (1992:1300)

om krigsmateriel.

2 a §

I denna lag förstås med

I denna lag förstås med

strategiska produkter: produkter

som kan användas både för civila

och militära ändamål,

export: ett förfarande enligt

artikel 161 i gemenskapens

tullkodex enligt vilket

gemenskapsvaror tillfälligt eller

definitivt lämnar gemenskapens

tullområde, inbegripet återexport,

d.v.s. en transaktion av det slag

som avses i artikel 182 i

tullkodexen som innebär att icke-

gemenskapsvaror lämnar

gemenskapens tullområde,

exportör: varje fysisk eller

juridisk person på vars vägnar

exportdeklaration upprättas och

som äger de strategiska

produkterna eller har en liknande

förfoganderätt till dem vid

tidpunkten för deklarationens

godkännande. När äganderätten

eller förfoganderätten till de

strategiska produkterna tillhör en

person som är etablerad utanför

gemenskapen enligt det kontrakt på

vilken exporten grundas, skall den

kontraktsslutande part som är

etablerad i gemenskapen anses

som exportör,

tillhandahållande: försäljning, upplåtelse, utbjudande mot vederlag,

lån, gåva eller förmedling,

tillverkningsrätt: varje rätt att tillverka en produkt som omfattas av

lagens bestämmelser,

kärnämne: uran, plutonium eller andra ämnen som används eller kan

användas för utvinning av kärnenergi (kärnbränsle) eller föreningar där

ett sådant ämne ingår, torium eller andra ämnen som är ägnade att

omvandlas till kärnbränsle eller föreningar där ett sådant ämne ingår, och

använt kärnbränsle som inte har placerats i slutförvar.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får

meddela föreskrifter för att komplettera bestämmelserna om

exporttillstånd i artikel 6 i rådets förordning (EG) nr 3381/94.

3 §

Regeringen meddelar föreskrifter

om vilka strategiska produkter

enligt 2 § som skall omfattas av

krav på tillstånd till utförsel enligt

rådets förordning (EG) nr 3381/94.

Regeringen meddelar föreskrifter

om vilka strategiska produkter

enligt 2 § 1 10 som skall omfattas

av krav på tillstånd till export

enligt rådets förordning (EG) nr

3381/94.

3 a §

I fråga om export utan tillstånd

av en produkt som avses i 3 §

första stycket tillämpas

bestämmelserna om varusmuggling

och försök därtill i lagen

(1960:418) om straff för

varusmuggling.

Utförsel som avses i artiklarna

19 21 i rådets förordning (EG) nr

3381/94 får inte äga rum utan

tillstånd.

Tillstånd till export enligt rådets

förordning (EG) nr 3381/94 krävs

för produkter som i ett enskilt fall

är eller kan vara avsedda att

användas för något sådant

ändamål som avses i 2 § 12, om

Inspektionen för strategiska

produkter har informerat

exportören om det.

En exportör som känner till att

dess produkter i ett enskilt fall är

eller kan vara avsedda för något

sådant ändamål som avses i 2 § 12

är skyldig att genast underrätta

Inspektionen för strategiska

produkter om det.

3 b §

I fråga om export utan tillstånd

av en produkt som avses i 3 §

första stycket, 3 a § första stycket

och artikel 4.1 i rådets förordning

(EG) nr 3381/94 tillämpas

bestämmelserna om varusmuggling

och försök därtill i lagen

(1960:418) om straff för

varusmuggling.

Utförsel som avses i artiklarna

19 21 i rådets förordning (EG) nr

3381/94 får inte äga rum utan

tillstånd.

8 §

Tillstånd enligt 3 och 5 6 §§ kan

återkallas, om tillståndshavaren har

åsidosatt en föreskrift i denna lag

eller föreskrift, villkor eller

bestämmelse som har meddelats

med stöd av lagen eller om det

finns andra särskilda skäl till

återkallelse.

Tillstånd enligt 3, 3 a och 5 6 §§

kan återkallas, om

tillståndshavaren har åsidosatt en

föreskrift i denna lag eller

föreskrift, villkor eller

bestämmelse som har meddelats

med stöd av lagen eller om det

finns andra särskilda skäl till

återkallelse.

En återkallelse får inte avse tillstånd till avtal enligt 5 § eller 5 a § som

redan ingåtts.

En återkallelse gäller med omedelbar verkan, om inte något annat

beslutas.

12 §

Till böter eller fängelse i högst

sex månader döms den som

uppsåtligen eller av oaktsamhet

1. i annat fall än som avses i

3 a § första stycket, 9 § och 10 §

andra stycket lämnar oriktig

uppgift i ansökan om tillstånd eller

i annan handling som är av

betydelse för prövningen av ett

ärende enligt denna lag eller rådets

förordning (EG) nr 3381/94 eller i

en deklaration,

Till böter eller fängelse i högst

sex månader döms den som

uppsåtligen eller av oaktsamhet

1. i annat fall än som avses i

3 b § första stycket, 9 § och 10 §

andra stycket lämnar oriktig

uppgift i ansökan om tillstånd eller

i annan handling som är av

betydelse för prövningen av ett

ärende enligt denna lag eller rådets

förordning (EG) nr 3381/94 eller i

en deklaration,

2. åsidosätter villkor eller bryter mot kontroll- eller

ordningsbestämmelse som har meddelats med stöd av denna lag,

3. åsidosätter uppgiftsskyldighet

enligt artikel 4.2 i rådets förordning

(EG) nr 3381/94.

3. åsidosätter sin

underrättelseskyldighet enligt 3 b §

andra stycket eller enligt artikel 4.2

i rådets förordning (EG) nr

3381/94.

I ringa fall skall inte dömas till ansvar.

__________________

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1998.

Förteckning över remissinstanser som har yttrat sig

över promemorians lagförslag

Efter remiss har yttranden över promemorian avgetts av Justitiekanslern,

Hovrätten över Skåne och Blekinge, Riksåklagaren, Rikspolisstyrelsen,

Inspektionen för strategiska produkter, Kommerskollegium, Svenska

Handelskammarförbundet, Sydsvenska Handelskammaren,

Sprängämnesinspektionen, Försvarsmakten, Försvarets materielverk,

Försvarets forskningsanstalt, Generaltullstyrelsen, Granskningsnämnden

för försvarsuppfinningar, Sveriges Industriförbund, Sveriges

Försvarsindustriförening, Sveriges Verkstadsindustrier, Juridiska

fakultetsnämnden vid Uppsala universitet.

Lagrådsremissens lagförslag

1 Förslag till lag om strategiska produkter

Härigenom föreskrivs följande.

Tillämpningsområde

1 § Denna lag gäller kontroll av strategiska produkter.

Lagen innehåller också vissa kompletterande bestämmelser till rådets

förordning (EG) nr 3381/94 av den 19 december 1994 om upprättandet

av en gemenskapsordning för kontroll av export av varor med dubbla

användningsområden .

Utöver vad som sägs i denna lag kan bestämmelserna i lagen

(1992:1300) om krigsmateriel och lagen (1984:3) om kärnteknisk

verksamhet vara tillämpliga.

2 § Lagen gäller

1. fullständiga robot- och raketsystem och andra obemannade

luftfarkoster som kan utnyttjas som bärare av massförstörelsevapen,

2. delsystem, komponenter och konstruktionsmaterial för sådana

system som avses i 1 och som kan uppnå en räckvidd av minst 300

kilometer,

3. provnings- och tillverkningsutrustning för system, delsystem och

komponenter som avses i 1 och 2,

4. biologiska ämnen som kan användas i biologiska stridsmedel och

kemiska prekursorer (utgångsämnen) som kan användas för tillverkning

av kemiska stridsmedel,

5. utrustning som kan användas för tillverkning av biologiska eller

kemiska stridsmedel samt av sådana biologiska ämnen och kemiska

prekursorer som avses i 4,

6. kärnämnen, mineraler med halt av kärnämne, det som har framställts

av kärnämne eller varor där sådana ämnen ingår,

7. utrustning eller material som har särskilt konstruerats eller ställts i

ordning för bearbetning, användning eller framställning av kärnämnen,

8. utrustning eller material som kan användas för framställning av

kärnladdningar,

9. andra högteknologiska produkter som direkt eller indirekt kan

användas i förstörelsebringande syfte,

10. programvaror för automatisk databehandling och andra

programvaror särskilt utformade för produkter som avses i 1 3 och 9

eller utrustning eller material som avses i 5, 7 och 8,

11. produkter i övrigt som avses i artikel 4.1 och 4.2 i rådets

förordning (EG) nr 3381/94, och

12. produkter i övrigt som i ett enskilt fall är eller kan vara avsedda att

användas som delar eller komponenter till sådan krigsmateriel

- som har förts ut ur landet i strid mot bestämmelserna i lagen

(1992:1300) om krigsmateriel, lagen (1988:558) om förbud mot

utförsel av krigsmateriel, m.m., lagen (1982:513) om förbud mot

utförsel av krigsmateriel, m.m. och kungörelsen (1949:614) angående

förbud mot utförsel från riket av krigsmateriel, eller

- som har vidareexporterats i strid mot ett tillstånd som har lämnats

enligt dessa författningar.

Definitioner

3 § I denna lag förstås med

strategiska produkter: produkter som kan användas både för civila och

militära ändamål,

tillhandahållande: försäljning, upplåtelse, utbjudande mot ersättning,

lån, gåva eller förmedling,

tillverkningsrätt: varje rätt att tillverka en produkt som omfattas av

lagens bestämmelser,

kärnämne: uran, plutonium eller andra ämnen som används eller kan

användas för utvinning av kärnenergi (kärnbränsle) eller föreningar där

ett sådant ämne ingår, torium eller andra ämnen som är ägnade att

omvandlas till kärnbränsle eller föreningar där ett sådant ämne ingår, och

använt kärnbränsle som inte har placerats i slutförvar.

Med export, exportör och exportdeklaration avses i denna lag

detsamma som i artikel 2 i rådets förordning (EG) nr 3381/94.

Tillstånd

4 § Tillstånd enligt denna lag eller enligt föreskrifter som har meddelats

med stöd av lagen skall lämnas, om det inte strider mot Sveriges utrikes-,

säkerhets- eller försvarspolitiska intressen.

5 § Frågor om tillstånd enligt denna lag och enligt rådets förordning (EG)

nr 3381/94 prövas av Inspektionen för strategiska produkter eller av den

myndighet som regeringen bestämmer.

En myndighet skall med eget yttrande lämna över ett ärende till

regeringens prövning, om ärendet har principiell betydelse eller annars är

av särskild vikt.

Regeringen får meddela ytterligare föreskrifter om överlämnande av

ärenden till regeringen.

Export och utförsel

6 § Regeringen får meddela föreskrifter om

1. vilka produkter enligt 2 § som skall omfattas av krav på tillstånd till

export enligt artikel 3 i rådets förordning (EG) nr 3381/94,

2. vilka produkter enligt 2 § som skall omfattas av krav på tillstånd till

utförsel enligt artikel 19.1 b i rådets förordning (EG) nr 3381/94,

3. vilka produkter enligt 2 § som artikel 19.1 a och 19.2 i rådets

förordning (EG) nr 3381/94 skall tillämpas på.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får

meddela föreskrifter för att komplettera bestämmelserna om

exporttillstånd i artikel 6 i rådets förordning (EG) nr 3381/94.

7 § Tillstånd till export enligt rådets förordning (EG) nr 3381/94 krävs

för andra produkter än som avses i 6 § första stycket 1, om Inspektionen

för strategiska produkter i ett enskilt fall har informerat exportören om att

produkterna är eller kan vara avsedda för något sådant ändamål som

avses i 2 § 12.

En exportör som känner till att hans produkter i ett enskilt fall är

avsedda för något sådant ändamål som avses i 2 § 12 är skyldig att genast

underrätta Inspektionen för strategiska produkter om det. Inspektionen

skall därvid besluta om tillstånd skall krävas för exporten.

8 § Utförsel som avses i artiklarna 19.3 och 20 i rådets förordning (EG)

nr 3381/94 får inte äga rum utan tillstånd.

Krav på tillstånd till utförsel enligt artikel 19.3 i rådets förordning

(EG) nr 3381/94 skall gälla för sådana produkter som avses i 6 § första

stycket 1 och 7 § samt i artikel 4.1 och 4.2 i rådets förordning (EG) nr

3381/94.

Regeringen får meddela föreskrifter om vilka produkter enligt 2 § som

skall omfattas av krav på tillstånd till utförsel enligt artikel 20 i rådets

förordning (EG) nr 3381/94.

9 § För tillstånd till utförsel av använt kärnbränsle gäller de

begränsningar som anges i 20 a och 24 §§ strålskyddslagen (1988:220).

Avtal om tillverkningsrätt

10 § Avtal som innebär upplåtelse eller överlåtelse av tillverkningsrätt till

produkter som avses i 2 § 1 5 och 7 9 till någon i utlandet får inte ingås

här i landet utan tillstånd, om produkterna inte får föras ut från Sverige

eller exporteras utan tillstånd enligt denna lag eller rådets förordning

(EG) nr 3381/94.

Svenska myndigheter, svenska företag samt den som är bosatt eller

stadigvarande vistas här får inte heller i utlandet ingå ett sådant avtal utan

tillstånd.

Ändring av avtal

11 § Avtal om tillägg till eller ändring av avtal av det slag som kräver

tillstånd enligt 10 § får inte ingås utan tillstånd, om ändringen eller

tillägget avser

1. de produkter som redan omfattas av avtalet,

2. vidareupplåtelse eller vidareöverlåtelse av rätt enligt avtalet,

3. rätt att tillhandahålla produkt till mottagare som inte har angivits

tidigare, eller

4. förlängning av avtalets giltighetstid.

Tillhandahållande

12 § Produkter som avses i 2 § och som finns i utlandet får inte här i

landet tillhandahållas åt någon i utlandet utan tillstånd, om produkterna

inte får föras ut från Sverige eller exporteras utan tillstånd enligt denna

lag eller rådets förordning (EG) nr 3381/94.

Svenska myndigheter, svenska företag samt den som är bosatt eller

stadigvarande vistas här får inte heller i utlandet tillhandahålla sådana

produkter utan tillstånd.

Införsel

13 § Produkter som avses i 2 § 4 får inte föras in i landet utan tillstånd.

Regeringen får meddela föreskrifter om undantag från detta

tillståndskrav för vissa produkter eller för införsel från vissa länder.

Villkor

14 § Ett tillstånd enligt denna lag får förenas med villkor samt med

kontroll- och ordningsbestämmelser.

Återkallelse

15 § Tillstånd till utförsel eller export enligt denna lag eller rådets

förordning (EG) nr 3381/94 och tillstånd enligt 10 12 §§ kan återkallas,

om tillståndshavaren har åsidosatt en föreskrift i denna lag eller rådets

förordning (EG) nr 3381/94 eller en föreskrift, ett villkor eller en

bestämmelse som har meddelats med stöd av lagen eller om det finns

andra särskilda skäl till återkallelse.

En återkallelse får inte avse tillstånd till avtal enligt 10 eller 11 § som

redan har ingåtts.

En återkallelse gäller med omedelbar verkan, om inte något annat

beslutas.

Överklagande

16 § Beslut av en annan myndighet än regeringen att återkalla ett tillstånd

får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol.

Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.

Andra förvaltningsbeslut enligt denna lag eller enligt rådets förordning

(EG) nr 3381/94 får inte överklagas.

Årlig avgift

17 § Föreskrifter om skyldighet för tillverkare av produkter som avses i

denna lag att betala årliga avgifter för att täcka statens kostnader för

Inspektionen för strategiska produkter finns i 22 § lagen (1992:1300) om

krigsmateriel.

Den som är avgiftsskyldig skall varje år lämna en deklaration till

inspektionen med de uppgifter som behövs för att bestämma avgifterna,

enligt de närmare föreskrifter som regeringen meddelar.

Regeringen får meddela föreskrifter om undantag från

deklarationsskyldigheten.

Deklarationer

18 § Enligt de närmare föreskrifter som regeringen meddelar skall en

deklaration varje år lämnas av den som

1. producerar, bereder, förbrukar, importerar eller exporterar produkter

som avses i 2 § 4,

2. under något av de tre senaste åren har producerat, berett, förbrukat,

importerat eller exporterat sådana produkter, eller

3. producerar diskreta organiska kemikalier.

Deklarationen skall innehålla uppgifter om

1. verksamheten under det gångna kalenderåret,

2. den verksamhet som planeras för det kommande kalenderåret,

3. ändringar i verksamheten som planeras för det pågående

kalenderåret.

Deklarationen skall ges in till den myndighet som regeringen

bestämmer.

19 § Den som har lämnat en deklaration enligt 18 § skall, på begäran av

den myndighet som avses i 18 § tredje stycket, också lämna de uppgifter

och handlingar som kan behövas för kontroll av uppgifterna i

deklarationen.

För denna kontroll har företrädare för myndigheten rätt till tillträde till

de områden, lokaler och anläggningar där sådan verksamhet bedrivs som

omfattas av deklarationsskyldigheten och får där göra undersökningar

och ta prover.

Polismyndigheten skall lämna det biträde som behövs för att kontrollen

skall kunna genomföras.

Tillsyn och kontroll

20 § Tillsyn och annan kontroll av efterlevnaden av bestämmelserna i

rådets förordning (EG) nr 3381/94 skall utövas av Inspektionen för

strategiska produkter eller av den myndighet som regeringen bestämmer

(tillsynsmyndigheten).

Regeringen får meddela föreskrifter om tillsynen.

21 § Tillsynsmyndigheten har rätt att på begäran få de upplysningar och

handlingar som behövs för kontrollen av den som för utförsel eller export

tar befattning med strategiska produkter.

Tillsynsmyndigheten har rätt att få tillträde till lokaler där den som

avses i första stycket bedriver sin verksamhet. Vad som nu har sagts

gäller dock inte bostadsutrymmen.

Tillsynsmyndigheten har rätt att begära biträde från andra statliga

myndigheter för sin tillsyn.

22 § Den som enligt artikel 14.2 eller artikel 19.2 i rådets förordning

(EG) nr 3381/94 är skyldig att bevara och på begäran av

tillsynsmyndigheten visa upp handlingar skall bevara dessa i fem år eller

den längre tid som för vissa uppgifter eller handlingar kan vara

föreskriven i annan lag eller författning.

Straff

23 § Bestämmelser om olovlig utförsel och försök till det finns i lagen

(1960:418) om straff för varusmuggling.

Bestämmelserna om varusmuggling och försök till det i lagen om straff

för varusmuggling tillämpas i fråga om

1. export utan tillstånd av produkter som avses i 6 § första stycket 1

och 7 § samt i artikel 4.1 och 4.2 i rådets förordning (EG) nr 3381/94,

och

2. utförsel utan tillstånd av produkter som avses i 6 § första stycket 2

och artikel 21 i rådets förordning (EG) nr 3381/94.

24 § Den som bryter mot 10, 11 eller 12 § döms,

1. om gärningen har skett uppsåtligen, till böter eller fängelse i högst

två år,

2. om gärningen har skett av oaktsamhet, till böter eller fängelse i

högst sex månader.

Den som uppsåtligen genom vilseledande förmår regeringen eller

någon annan myndighet att lämna tillstånd enligt 10, 11 eller 12 § och

därigenom föranleder att avtalet eller tillhandahållandet kommer till

stånd, döms till böter eller fängelse i högst två år. Om gärningen har skett

av oaktsamhet, döms till böter eller fängelse i högst sex månader.

I ringa fall skall det inte dömas till ansvar.

25 § Har ett brott enligt 24 § begåtts uppsåtligen och är det att anse som

grovt skall dömas till fängelse i lägst sex månader och högst fyra år.

Vid bedömande om brottet är grovt skall särskilt beaktas om

produkterna har varit av särskilt farligt slag, om brottet har avsett

betydande värde eller om gärningen annars har varit av särskilt allvarlig

art.

26 § Till böter eller fängelse i högst sex månader döms den som

uppsåtligen eller av oaktsamhet

1. i annat fall än som avses i 23 § och 24 § andra stycket lämnar

oriktiga uppgifter i en ansökan om tillstånd eller i någon annan handling

som är av betydelse för prövningen av ett ärende enligt denna lag eller

rådets förordning (EG) nr 3381/94 eller i en deklaration,

2. åsidosätter villkor eller bryter mot kontroll- eller

ordningsbestämmelse som har meddelats med stöd av denna lag,

3. åsidosätter sin underrättelseskyldighet enligt 7 § andra stycket eller

artikel 4.2 i rådets förordning (EG) nr 3381/94,

4. åsidosätter sin uppgiftsskyldighet enligt artikel 19.1 a eller 19.2 i

rådets förordning (EG) nr 3381/94,

5. bryter mot 22 § och artikel 14.2 eller 19.2 i rådets förordning (EG)

nr 3381/94.

I ringa fall skall det inte dömas till ansvar.

27 § Till straff enligt denna lag skall inte dömas, om gärningen är belagd

med straff i brottsbalken.

28 § Utbyte av brott som avses i 24 och 25 §§ skall förklaras förverkat,

om inte detta är uppenbart oskäligt.

29 § Försummar den uppgiftsskyldige att i rätt tid ge in en sådan

deklaration som avses i 17 eller 18 §, får den myndighet som skall ta

emot deklarationen vid vite förelägga den uppgiftsskyldige att fullgöra

sin skyldighet.

________________

1. Denna lag träder i kraft, i fråga om 13 § den dag regeringen

bestämmer, och i övrigt den 1 juli 1998.

2. Genom lagen upphävs lagen (1991:341) om strategiska produkter.

3. Tillstånd som har meddelats med stöd av äldre bestämmelser skall

vid tillämpningen av de nya bestämmelserna anses som meddelat enligt

dessa.

4. Bestämmelserna i 11 § skall tillämpas på avtal av det slag som avses

i 10 §, även om avtalet på grund av äldre bestämmelser inte har krävt

tillstånd.

2 Förslag till lag om ändring i lagen (1988:205) om

 rättsprövning av vissa förvaltningsbeslut

Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (1988:205) om rättsprövning av

vissa förvaltningsbeslut skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 §

Lagen gäller inte beslut av en sådan nämnd vars sammansättning är

bestämd i lag och vars ordförande skall vara eller ha varit ordinarie

domare.

Lagen gäller inte heller

1. beslut av arrendenämnd, hyresnämnd eller övervakningsnämnd,

2. beslut om svenskt medborgarskap,

3. beslut om utlänningars vistelse i riket,

4. beslut om värnpliktigas eller reservpersonals inkallelse eller

tjänstgöring inom försvarsmakten,

5. beslut enligt lagen (1966:413) om vapenfri tjänst,

6. beslut som rör skatter eller avgifter,

7. beslut enligt lagen (1992:1602) om valuta- och kreditreglering eller

beslut i frågor om allmän likviditetsindragning eller allmän prisreglering,

8. andra beslut enligt lagen (1992:1300) om krigsmateriel än sådana

som avser återkallelse av tillstånd enligt 3 eller 4 §,

9. beslut om tillstånd till sådan verksamhet som avses i 1 § 3 4 lagen

(1984:3) om kärnteknisk veksamhet,

10. beslut enligt lagen

(1991:341) om strategiska

produkter.

10. beslut enligt lagen

(1998:000) om strategiska

produkter.

_______________

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1998.

3 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:1300) om

 krigsmateriel

Härigenom föreskrivs att 22 § lagen (1992:1300) om krigsmateriel

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

22 §

För att täcka statens kostnader

för Inspektionen för strategiska

produkter skall den som har

tillstånd att tillverka krigsmateriel

enligt denna lag eller den som

tillverkar produkter som omfattas

av inspektionens tillsyn enligt 16 §

lagen (1991:341) om strategiska

produkter årligen betala en avgift,

om det fakturerade värdet av

tillverkarens sålda produkter av

dessa slag under året överstiger

2 500 000 kr. Inspektionen

bestämmer avgiften efter ett för

samtliga avgiftsskyldiga lika

förhållande till det fakturerade

värdet.

För att täcka statens kostnader

för Inspektionen för strategiska

produkter skall den som har

tillstånd att tillverka krigsmateriel

enligt denna lag eller den som

tillverkar produkter som omfattas

av inspektionens tillsyn enligt 20 §

lagen (1998:000) om strategiska

produkter årligen betala en avgift,

om det fakturerade värdet av

tillverkarens sålda produkter av

dessa slag under året överstiger

2 500 000 kr. Inspektionen

bestämmer avgiften efter ett för

samtliga avgiftsskyldiga lika

förhållande till det fakturerade

värdet.

____________

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1998.

4 Förslag till lag om ändring i lagen (1996:701) om

 Tullverkets befogenheter vid Sveriges gräns mot ett annat

 land inom Europeiska unionen

Härigenom föreskrivs att 3 § lagen (1996:701) om Tullverkets

befogenheter vid Sveriges gräns mot ett annat land inom Europeiska

unionen skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3 §

Lagen är tillämplig endast beträffande följande varor:

1. krigsmateriel som avses i

lagen (1992:1300) om

krigsmateriel, och produkter som

avses i lagen (1991:341) om

strategiska produkter,

1. krigsmateriel som avses i

lagen (1992:1300) om

krigsmateriel, och produkter som

avses i lagen (1998:000) om

strategiska produkter,

2. varor som skall beskattas enligt lagen (1994:1565) om beskattning

av privatinförsel av alkoholdrycker och tobaksvaror från land som är

medlem i Europeiska unionen,

3. narkotika som avses i narkotikastrafflagen (1968:64),

4. vapen och ammunition som avses i vapenlagen (1996:67),

5. injektionssprutor och kanyler,

6. dopningsmedel som avses i lagen (1991:1969) om förbud mot vissa

dopningsmedel,

7. springstilletter, springknivar, knogjärn, kaststjärnor, riv- eller

nithandskar, batonger, karatepinnar, blydaggar, spikklubbor och

liknande,

8. kulturföremål som avses i 5 kap. 4 6 §§ lagen (1988:950) om

kulturminnen m.m.,

9. hundar och katter för annat ändamål än handel,

10. spritdrycker, vin och starköl enligt alkohollagen (1994:1738) och

tobaksvaror vid kontroll av åldersgränsen i 13 § tobakslagen (1993:581),

11. nötkreatur, svin, får, getter, fjäderfän, fisk och reptiler,

12. andra djur än sådana som anges ovan och produkter av djur, om det

finns särskild anledning att misstänka att smittsam sjukdom förekommer,

att djuret eller djurprodukten på annat sätt utgör en allvarlig hälsorisk för

människor eller djur, att medföljande dokument är ofullständiga eller

felaktiga, att erforderliga dokument saknas eller att de villkor som i

övrigt gäller för införseln inte är uppfyllda.

___________

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1998.

Lagrådets yttrande

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1998-03-03

Närvarande: f.d. justitierådet Staffan Vängby, justitierådet Gertrud

Lennander, regeringsrådet Kjerstin[REDACTED_EFTERNAMN].

Enligt en lagrådsremiss den 2 februari 1998 (Utrikesdepartementet) har

regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till

1. lag om strategiska produkter,

2. lag om ändring i lagen (1988:205) om rättsprövning av vissa för-

valtningsbeslut,

3. lag om ändring i lagen (1992:1300) om krigsmateriel,

4. lag om ändring i lagen (1996:701) om Tullverkets befogenheter vid

Sveriges gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen.

Förslagen har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn Beatrice

Hernqvist.

Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet:

Förslaget till lag om strategiska produkter

Den föreslagna lagen kan ses som ett gott exempel på hur komplicerad

svensk lagstiftning kan bli när en EG-förordning skall kombineras med

intern svensk lag. Enligt artikel 189 andra stycket andra meningen i

Romfördraget skall en förordning till alla delar vara bindande och direkt

tillämplig i varje medlemsstat. Kravet på direkt tillämplighet medför att

en EG-förordning inte kan transformeras till svensk lag; den utgör ju

redan svensk rätt och kan inte ges annan form än den redan har.

Samtidigt måste den ofta såsom i detta fall kompletteras med svenska

lagregler, exempelvis i fråga om hur svenska myndigheter skall meddela

tillstånd som krävs enligt EG-förordningen. Detta innebär att vissa frågor

behandlas i den svenska lagstiftningen utan sedvanliga krav på

konsekvens eller fullständighet, eftersom näraliggande ämnen är

fullständigt reglerade i EG-förordningen. I den föreslagna lagen

innehåller sålunda 6 § 1 bestämmelser som rör krav på tillstånd enligt

artikel 3 i EG-förordningen, i den formen att där anges att regeringen får

meddela föreskrifter om vilka produkter av vissa i 2 § angivna

kategorier som sådant tillståndskrav får avse. Däremot innehåller 6 §

inte några upplysningar om de krav på tillstånd som ställs i artikel 4.1 i

EG-förordningen. Det sagda innebär att man måste läsa lagen och EG-

förordningen sida vid sida för att få en bild av vad svensk rätt innehåller

på området. Lagstiftningsarbetet kräver stor precision om såväl

överlappningar som luckor skall kunna undvikas. Lagrådet kan dock inte

finna annat än denna uppgift i det remitterade förslaget blivit löst på ett i

allt väsentligt tillfredsställande sätt. Såvitt angår informationsproblemet

ger 1 § andra stycket i lagen den upplysningen att lagen innehåller vissa

kompletterande bestämmelser till EG-förordningen. Den nu föreslagna

lagen har också från informationssynpunkt den fördelen att den är avsedd

att tillämpas av en mycket begränsad krets.

De kompletteringar som föreslås införda i den nya lagen kravet på

exporttillstånd för produkter som är eller kan vara avsedda att användas

som delar eller komponenter till krigsmateriel som olovligen har förts ut

ur landet eller som har vidareexporterats i strid mot ett lämnat tillstånd

och därmed sammanhängande ändringar har medfört att Lagrådet

funnit skäl att överväga om regleringen i övrigt i lagen från rättssäker-

hetssynpunkt kan kvarstå i så pass oförändrat skick som den gör. Efter-

som lagen nu föreslås omfatta också produkter som i betydligt större ut-

sträckning än hittills har civila användningsområden får kanske även

kraven på t.ex. överklagbarhet av beslut ställas högre än som varit

aktuellt tidigare. Lagrådet diskuterar detta närmare nedan i anslutning till

ifrågavarande paragrafer.

3 §

I 3 § definieras bl.a. termen "strategiska produkter". I lagrådsremissen

(avsnitt 11) framhålls, att definitionen görs bl.a. för att det inte skall råda

någon som helst tvekan om att begreppet i den svenska lagstiftningen har

samma innebörd som i rådsförordningen. Eftersom begreppet i den

svenska versionen av rådsförordningen översatts med "varor med dubbla

användningsområden" kunde det vara av värde att i definitionen anknyta

även till den formuleringen. Detta kan ske genom att till definitionen

inom parentes läggs orden "dubbla användningsområden". Definitionen

skulle då lyda: "produkter som kan användas både för civila och militära

ändamål (dubbla användningsområden)".

I paragrafen definieras också begreppet "tillhandahållande" varmed för-

stås bl.a. försäljning, lån eller gåva. Lagrådet vill peka på att uppräk-

ningen inte innehåller förfarande genom byte, något som annars är van-

ligt i den civilrättsliga lagstiftningen. Någon förklaring till varför man

utelämnat bytestransaktioner här eller måhända valt att dra gränsen vid

sådana transaktioner har inte gått att få fram genom de förarbeten som

har föregått bestämmelsen.

7 §

Denna paragraf innehåller det principiellt nya i lagförslaget jämfört med

den nu gällande lagen (1991:341) om strategiska produkter. Paragrafen

har utformats efter mönster av artikel 4.1 och 4.2 i EG-förordningen.

Bestämmelserna häri, som tar sikte på produkter för

massförstörelsevapen, har gjorts tillämpliga även på produkter som avses

i 2 § 12 i den nya svenska lagen. Sålunda har en exportör ålagts

underrättelseskyldighet i de fall han känner till att produkterna är avsedda

för något sådant ändamål som avses i 2 § 12. Underlåtenhet att iaktta

underrättelseskyldigheten är straffsanktionerad i 26 § 3.

Det framstår allmänt sett som helt olämpligt och är säkerligen i strid

mot artikel 6 i Europakonventionen att i lag och dessutom vid

straffansvar ålägga någon att uppge sådant som skulle medföra att han

avslöjade sina tidigare begångna brott. Såvitt gäller förevarande bestäm-

melse kan dock först erinras om att avsikten är att förhindra att

krigsmateriel, som på olika olagliga vägar befinner sig i annat land,

förses med delar eller komponenter. Som bestämmelsen slutligt

utformats förutsätts vidare att exportören "känner till" att produkterna "är

avsedda" att användas till sådant krigsmateriel. Mot denna bakgrund kan

knappast några allvarliga betänkligheter riktas mot utformningen av

bestämmelsen. Att sedan bevissvårigheter kan uppkomma om det blir

aktuellt att bedöma vad exportören "känt till" är en annan fråga.

Bestämmelserna bygger på artikel 5 i EG-förordningen som medger att

medlemsstaterna förbjuder eller ställer krav på tillstånd för export av

varor som inte direkt omfattas av EG-regleringen. Bestämmelsen i för-

ordningen för närmast tanken till andra kategorier av varor, inte, som här

föreslås, till att varor över huvud taget används på ett icke godtagbart

sätt. Den föreslagna svenska ordningen synes dock inte oförenlig med

EG-förordningen.

Eftersom lagförslaget i övrigt konsekvent hänvisar till den artikel i EG-

förordningen som utgör grunden för den svenska bestämmelsen bör dock

så ske även här. Lagrådet förordar därför att paragrafen inleds med

orden: "Tillstånd till export enligt artikel 5 i rådets förordning (EG) nr

3381/94 - - -".

10 12 §§

Dessa paragrafer innehåller bestämmelser om avtal om tillverkningsrätt

till produkter underkastade krav på exporttillstånd och om tillhandahål-

lande av sådana produkter när de finns utomlands. EG-förordningen sak-

nar motsvarande regelsystem. Fråga uppkommer då om EG-förordningen

skall anses uttömmande reglera hanteringen av strategiska produkter.

Förordningens ingress innehåller dock bl.a. att vissa artiklar i förord-

ningen inte hindrar att medlemsstaterna i samma syfte och med tillbörlig

hänsyn till den inre marknaden antar eller upprätthåller andra exportkon-

trollåtgärder som är förenliga med förordningens mål. Lagrådet har i vart

fall inte underlag för antagande att de föreslagna bestämmelserna skulle

vara oförenliga med EG-förordningen.

16 §

Enligt den föreslagna bestämmelsen skall, liksom hittills, enbart beslut

att återkalla ett tillstånd få överklagas hos förvaltningsdomstol (här

bortses från beslut av regeringen). Vid den senaste lagrådsgranskningen

av motsvarande bestämmelser (prop. 1995/96:31 s. 91 ff) togs frågan upp

om inte Europakonventionens krav på tillgång till domstolsprövning

gjorde sig gällande också vid beslut om att avslå en tillståndsansökan.

Enligt Lagrådets uppfattning rådde en viss oklarhet om vad som kunde

föranleda att en fråga om civila rättigheter uppkom. Lagrådet uttalade

vidare att om det framdeles skulle befinnas att inte bara återkallelsefrågor

utan också frågor om beviljande av tillstånd under vissa förutsättningar

var av den karaktären att domstolsprövning krävdes i någon form, det

torde bli nödvändigt att se över problemet i hela dess vidd.

I det ovan nämnda lagstiftningsarbetet framhöll regeringen (a. prop.

s. 34) att utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiska överväganden skall

fälla utslaget i tillståndsärendena och att enskilda intressen, t.ex. ett

företags intresse av att få avsättning för sina produkter, inte skall vägas in

vid prövningen av en ansökan.

Med den nu föreslagna utvidgningen av lagen till att omfatta också pro-

dukter med i hög grad civila användningsområden kan starkt ifrågasättas

om inte läget har förändrats så att möjlighet bör öppnas också för över-

klagande av beslut att vägra tillstånd. Detta gäller då inte endast de nya

typer av beslut som föreslås utan också beslut i frågor som behandlas i

den gällande lagen. Även med beaktande av att huvudregeln är att

tillstånd skall lämnas, om det inte strider mot Sveriges utrikes-,

säkerhets- eller försvarspolitiska intressen, måste i ökande grad också

hänsyn tas till den enskildes intresse av att få bedriva ekonomisk

verksamhet utan onödigt hämmande av konkurrensen.

Det hade varit av värde om en mer fördjupad analys av dessa frågor hade

presenterats, inte minst med tanke på utvecklingen i Europadomstolens

praxis av begreppet civila rättigheter i Europakonventionens mening. I

lagrådsremissen anförs att det från rättssäkerhetssynpunkt inte finns

något behov av att införa en möjlighet till överklagande av beslut om att

lämna information och beslut om krav på exporttillstånd med anledning

av exportörens underrättelseskyldighet. Lagrådet kan i princip instämma

i detta. Vidare sägs i remissen att det efterföljande tillståndsförfarandet

skulle tjäna samma syfte som ett överklagande av det beslut som

föranleder tillståndskravet. Det är emellertid just i dessa fall som en

överklagandemöjlighet skulle kunna övervägas. Om exportören således

har fått besked om att det krävs tillstånd till export och han lämnar in en

ansökan härom som sedan avslås, är det avslagsbeslutet som skulle få

överklagas. Att öppna en sådan möjlighet redan nu, torde inte få några

mera genomgripande konsekvenser för belastningen inom

domstolsväsendet. Det kan också tilläggas att förvaltningsdomstolarna,

generellt sett, är vana att hantera olika spörsmål där det ingår

avvägningar mellan allmänna och enskilda intressen.

Lagen (1988:205) om rättsprövning av vissa förvaltningsbeslut skulle få

anpassas till ev. utvidgade bestämmelser om överklagande.

Lagrådet återkommer under 19 och 21 §§ samt 29 § till ytterligare frågor

om överklagande. Följs förslagen under dessa paragrafer kan ifrågasättas

om överklagandebestämmelserna inte bör få sin plats sist i lagen.

Rubrikerna före 17 19 §§

I 1991 års lag om strategiska produkter fanns motsvarande bestämmelser,

i annan ordningsföljd, under den gemensamma rubriken "Deklarationer,

m.m.". I 17 § ges nu under rubriken "Årlig avgift" bestämmelser om så-

dana avgifter och om deklaration för att bestämma avgifterna. Under ru-

briken "Deklarationer" ges i 18 § föreskrifter om en ytterligare deklara-

tion och i 19 § om kontroll av uppgifterna i den sistnämnda deklarationen

(framför allt rätt till tillträde till anläggningar där verksamheten bedrivs).

Rubriksättningen skulle bli adekvatare, om 17 och 18 §§ sammanfördes

under rubriken "Årlig avgift och deklarationer" och 19 § gavs rubriken

"Uppgiftskontroll".

18 §

I paragrafen används på två ställen, i överensstämmelse med lydelsen av

nu gällande lag, olika böjningsformer av verben importera och exportera.

Därvid torde inte ha observerats att export i lagförslaget har en annan

innebörd än enligt gällande lag, nämligen såsom avseende export från

EG-området. Även utförsel från landet till annat EG-land torde emellertid

omfattas av deklarationsskyldigheten. Lagrådet förordar att i lagtexten

används respektive böjningsformer av verben "föra in", "föra ut" och

"exportera".

19 och 21 §§

Det är önskvärt att dessa paragrafer i vissa detaljer bringas att stämma

överens med varandra. I 19 § första stycket används orden "uppgifter och

handlingar" medan i motsvarande betydelse i 21 § första stycket används

orden "upplysningar och handlingar". Ordet "upplysningar" synes vara

att föredra framför "uppgifter" även på det första stället. I 21 § andra

stycket görs i fråga om rätt till tillträde undantag för bostadsutrymmen.

Det synes motiverat att sådant undantag görs även i 19 § andra stycket.

Det kan vara lämpligt att 21 § tredje stycket, såsom sker i 19 § tredje

stycket, polismyndigheten nämns uttryckligen bland de myndigheter som

tillsynsmyndigheten har rätt att begära biträde av. Stycket kan därvid ges

följande lydelse: "Polismyndigheten skall lämna det biträde som behövs

för att kontrollen skall kunna genomföras. Tillsynsmyndigheten får

begära biträde även av andra statliga myndigheter för sin tillsyn."

Enligt 19 och 21 §§ har myndighetsföreträdare rätt att för kontroll få till-

träde till lokaler m.m. där verksamhet bedrivs. Att döma av bestämmel-

serna om överklagande som begränsar sig till återkallande av tillstånd

skulle beslut om att genomföra sådana kontroller inte få överklagas. Det

kan inte anses tillfredsställande att så ingripande åtgärder som det är

fråga om inte skall kunna angripas genom överklagande. Inte heller synes

den "begäran", som måhända är avsedd att föregå ett beslut om tillträde,

kunna överklagas.

Normalt regleras dessa frågor så att ett föreläggande, ev. förenat med

vite, följs av beslut om kontroll på platsen (här bortses från de undantags-

fall där fara för undandragande o. dyl. föreligger). Sådana beslut kan

generellt sett också överklagas, och det har inte framkommit något som

tyder på att undantag skulle göras vid liknande åtgärder i förevarande

fall. Lagrådet har i tidigare ärende diskuterat dessa frågor (prop.

1997/98:34 s. 74 ff) och förordar att också nu ifrågavarande beslut görs

överklagbara. För uppbyggnad och utformning av bestämmelserna

hänvisas till den nämnda propositionen (i hithörande frågor, jfr även

RÅ 1996 ref. 97 och Europadomstolens dom den 16 december 1997,

Camenzind mot Schweiz).

Rubriken före 23 §

Rubriken är missvisande, eftersom avsnittet innehåller inte bara

bestämmelser om straff utan även om förverkande och vite. Den bör

därför lyda "Straff m.m.".

23 §

Paragrafen ger ett tydligt exempel på de komplikationer som samman-

ställningen av svensk lag och EG-förordningar kan medföra. Lagen

(1960:418) om straff för varusmuggling (varusmugglingslagen) bygger

bl.a. på principen att föreskrifter om import- och exportförbud ges i

annan lag och att överträdelser av sådana förbud straffbeläggs i

varusmugglingslagen. Vissa förbud mot införsel eller utförsel utan till-

stånd följer direkt av den nu föreslagna lagen (8 och 13 §§) och någon

bestämmelse om straff för överträdelse av sådant förbud behövs inte i

lagen, eftersom ansvar följer av varusmugglingslagen. Däremot har

överträdelser av exportförbud enligt EG-förordningen inte ansetts kunna

medföra ansvar direkt på grund av bestämmelserna i

varusmugglingslagen utan i förevarande paragraf har i princip i strid

mot varusmugglingslagens konstruktion införts bestämmelser om att

varusmugglingslagen skall tillämpas beträffande sådana överträdelser.

Även ansvarsbestämmelserna kommer således att fördelas på två olika

rättskällor i det här fallet två svenska lagar.

I övrigt ger utformningen av bestämmelserna dessa en närmast

missvisande karaktär. För att överträdelser av förbud mot införsel,

utförsel och export enligt EG-förordningar skall kunna medföra ansvar

direkt på grund av bestämmelser i varusmugglingslagen, torde dock

krävas att den lagen ändras. Införandet av en sådan ordning kräver

emellertid mer ingående överväganden än som kan göras i detta

lagstiftningsärende.

Uttrycken i paragrafen "olovlig utförsel och försök till det" respektive

"varusmuggling och försök till det" är språkligt inkorrekta och ger en

oklar syftning. Lagrådet förordar att "det" byts ut mot "sådant brott" efter

mönster i den nyligen införda vapenlagen (1996:67) se 9 kap. 4 §.

27 §

I 24 och 26 §§ föreskrivs att det i ringa fall inte skall dömas till "ansvar".

I förevarande paragraf föreskrivs däremot att det inte skall dömas till

"straff" enligt lagen, om gärningen är belagd med straff i brottsbalken. I

nu gällande lag står det även i förevarande hänseende "ansvar".

För det första är det naturligtvis önskvärt att samma begrepp används på

olika ställen i lagen. För det andra synes ändringen ha tillkommit utan

närmare överväganden. Straff är enligt brottsbalken böter och fängelse.

Andra påföljder för brott är bl.a. villkorlig dom och skyddstillsyn. Ordet

"ansvar" används exempelvis i motsvarande bestämmelse i förslaget till

miljöbalk (prop. 1997/98:45, 29 kap. 11 § andra stycket). Terminologiska

ändringar bör inte göras i oträngt mål. Lagrådet förordar att ordet

"ansvar" används även i denna lag.

28 §

Även i denna paragraf återkommer problemet att bestämmelser i samma

ämne skall sökas i olika lagar. Enligt förevarande lag skall utbyte av brott

kunna förklaras förverkat. Det får antas att det mer näraliggande förver-

kandet av den smugglade varan eller dess värde följer direkt av

varusmugglingslagen.

29 §

Det vitesföreläggande som kan ges enligt denna paragraf synes mot

bakgrund av bestämmelserna i 16 § inte kunna överklagas. Som fram-

hållits under 19 och 21 §§ är detta inte tillfredsställande, varför Lagrådet

föreslår att också beslut som avses i förevarande paragraf blir överklag-

bara.

Övriga lagförslag

Lagrådet lämnar förslagen utan erinran.

Rådets förordning (EG) nr 3381/94

Utrikesdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 5 mars 1998

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Hjelm-
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1997/98:68 Exportkontroll av vissa

strategiska produkter.

Rättsdatablad

Författningsrubrik

Bestämmelser som

inför, ändrar, upp-

häver eller upprepar

ett normgivnings-

bemyndigande

Celexnummer för

bakomliggande EG-

regler

Lag (1998:000) om

strategiska produkter

5, 6, 8, 13, 16, 17, 19 §§

394R3381

 EGT nr L 367, 31.12.1994, s.1 (Celex 394R3381).

 Senaste lydelse 1994:719.

 Lagen omtryckt 1997:689.

 Senaste lydelse 1996:944.

 Senaste lydelse 1995:500.

 Senaste lydelse 1994:718.

 Senaste lydelse 1995:500.

 Senaste lydelse 1995:500.

 Senaste lydelse 1995:1661.

 Senaste lydelse 1995:500.

 EGT nr L 367, 31.12.1994, s.1 (Celex 394R3381).

 Senaste lydelse 1994:719.

 Lagen omtryckt 1997:689.

 Senaste lydelse 1996:944.

Prop. 1997/98:68

3

1

Prop. 1997/98:68

77

77

33

77

46

77

77

77

51

77

Prop. 1997/98:68

Bilaga 1

Prop. 1997/98:68

Bilaga 1

62

77

Prop. 1997/98:68

Bilaga 2

Prop. 1997/98:68

Bilaga 2

Prop. 1997/98:68

Bilaga 3

Prop. 1997/98:68

Bilaga 3

63

77

Prop. 1997/98:68

Bilaga 4

69

77

77

77

70

77

Prop. 1997/98:68

Bilaga 5

75

77

77

77

78

77

Prop. 1997/98:68

Prop. 1997/98:68

Prop. 1997/98:68

Prop. 1997/98:68