Prop.

1994/95:172Regeringens proposition

1994/95:172

Komplettering av normgivningsbemyndigandena i

kapitaltäckningslagen m.m.

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 30 mars 1995

Ingvar[REDACTED_EFTERNAMN]

 Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Finansdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås tillägg till de normgivningsbemyndiganden som finns i

lagen (1994:2004) om kapitaltäckning och stora exponeringar för kreditinstitut

och värdepappersbolag. Tilläggen avser beräkningen av kapitalbasen och av

kapitalkravet för kreditrisker. Vidare föreslås en justering av ett normgiv-

ningsbemyndigande i lagen (1983:890) om allemanssparande och en ändring av en

bestämmelse i lagen (1990:1114) om värdepappersfonder som begränsar

värdepappersfonders innehav av andelar i andra fonder. Den sistnämnda ändringen,

som är en anpassning till EG-reglerna om fondföretag, innebär att

placeringsbegränsningen utsträcks till att omfatta även andelar i sådana

utländska fondföretag som drivs i bolagsform (investeringsbolag).

 Ändringarna föreslås träda i kraft den 1 juli 1995.

 1

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut...........3

2 Lagtext...............................4

 2.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1983:890)

 om allemanssparande................4

 2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:1114)

 om värdepappersfonder..............5

 2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:2004)

 om kapitaltäckning och stora exponeringar för kredit-

 institut och värdepappersbolag.....7

 2.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:2015) om

 ändring i lagen (1991:981) om värdepappersrörelse8

3 Ärendet och dess beredning............9

4 Ändringar i reglerna om kapitaltäckning10

5 Ändring i lagen om allemanssparande..13

6 Ändring i lagen om värdepappersfonder13

7 Ikraftträdande m.m...................14

8 Författningskommentar ...............15

 8.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1983:890)

 om allemanssparande...............15

 8.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:1114)

 om värdepappersfonder.............15

 8.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:2004)

 om kapitaltäckning och stora exponeringar för kredit-

 institut och värdepappersbolag....16

 8.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:2015)

 om ändring i lagen (1991:981) om värdepappers-

 rörelse...........................17

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde

Rättsdatablad

 2

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till

 1. lag om ändring i lagen (1983:890) om allemanssparande,

 2. lag om ändring i lagen (1990:1114) om värdepappersfonder,

 3. lag om ändring i lagen (1994:2004) om kapitaltäckning och storaexponeringar

för kreditinstitut och värdepappersbolag,

 4. lag om ändring i lagen (1994:2015) om ändring i lagen

 (1991:981) om värdepappersrörelse.

 3

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1983:890) om

allemanssparande

 Härigenom föreskrivs att 29 § lagen (1983:890) om allemanssparande[1] skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 29 §

Riksgäldskontoret Riksgäldskontoret

svarar för admi- svarar för admi-

nistration och nistration och

kontroll av alle- kontroll av

manssparandet och får allemanssparandet.

meddela de före- Regeringen eller,

skrifter som behövs efter regeringens

härför. bemyndigande, Riks-

 gäldskontoret får

 meddela närmare för-

 eskrifter om denna

 administration och

 kontroll.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995.

 **Fotnot**

 [1]Lagen omtryckt 1986:522.

 4

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:1114) om

värdepappersfonder

 Härigenom föreskrivs att 22 och 23 §§ lagen (1990:1114) om värdepappersfonder

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 22 §[1]

I en värdepappersfond I en

får upp till 5 värdepappersfond får

procent av fondens upp till 5 procent

värde ingå andelar i av fondens värde ingå

andra fonder. Om en andelar i andra

sådan fond förvaltas värdepappersfonder

av samma fondbolag eller i utländska

som den egna fonden fondföretag. Om en

eller av en sådan fond eller

förvaltare som direkt sådant fondföretag

eller indirekt har förvaltas av samma

samma ledning eller förvaltare som den

ägare som det egna egna fonden eller

fondbolaget, får av en förvaltare som

andelarna innehas direkt eller in-

bara efter tillstånd direkt har samma

av Finansinspek- ledning eller ägare

tionen. Sådant som det egna

tillstånd får lämnas fondbolaget, får

endast om den andra andelarna innehas

fonden, i enlighet bara efter tillstånd

med sina av

fondbestämmelser, är Finansinspektionen.

inriktad på Sådant tillstånd får

placeringar inom ett lämnas endast om den

visst geografiskt andra fonden eller

område eller en viss det utländska

ekonomisk sektor. fondföretaget, i

 enlighet med sina

 fondbestämmelser,

 har en inriktning på

 placeringar inom

 ett visst

 geografiskt område

 eller en viss

 ekonomisk sektor.

 Om fonderna har Om

sådan anknytning till värdepappersfonden

varandra som anges i har sådan anknytning

första stycket, får till den andra

förvaltaren inte ta fonden eller det

ut någon avgift för utländska fondföre-

förvärv, förvaltning taget som anges i

eller inlösen av första stycket, får

andelarna. förvaltaren inte ta

 ut någon avgift för

 förvärv, förvaltning

 eller inlösen av

 andelarna.

 23 §[2]

Tillgångarna enligt 19 § får inte överstiga

 1. för aktier, 5 procent av röstvärdet för samtliga av emittenten utfärdade

aktier,

 2. för obligationer och andra skuldförbindelser, 10 procent av emittentens

utestående lån om de inte är utfärdade eller garanterade av en stat, en kommun

eller en statlig eller kommunal myndighet i ett land inom EES eller av något

allmänt internationellt organ i vilket ett eller flera länder inom EES är

medlemmar,

 3. för andelar i 3. för andelar i

andra fonder, 10 andra värde-

procent av andelarna pappersfonder eller

i fonden. i utländska fond-

 företag, 10 procent

 av andelarna i

 fonden eller det

 utländska

 fondföretaget.

 Om ett fondbolag förvaltar fler värdepappersfonder gäller bestämmelserna i

första stycket 1 om röstvärdesbegränsning det sammanlagda aktieinnehavet i

fonderna.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995.

 **Fotnot**

 [1]Senaste lydelse 1992:1320.

 [2]Senaste lydelse 1992:1320.

 5

2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:2004) om

kapitaltäckning och stora exponeringar för kreditinstitut

och värdepappersbolag

 Härigenom föreskrivs att 7 kap. 17 § lagen (1994:2004) om kapitaltäckning och

stora exponeringar för kreditinstitut och värdepappersbolag skall ha följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 7 kap.

 17 §

Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, Finansinspektionen skall

meddela närmare föreskrifter om

 1. beräkningen av 1. hur

sådana kapitalandelar kapitalbasen skall

som avses i 2 kap. 6 §beräknas enligt 2

andra stycket B och kap. 6 och 7 §§,

C,

 2. vilka poster som får räknas till kapitalbasen enligt 2 kap. 8 § och

omfattningen av dessa samt vilka icke likvida tillgångar som skall räknas av

från kapitalbasen enligt samma paragraf,

 3. hur posterna 3. beräkning av

skall värderas vid kapitalkraven

bestämmandet av enligt 3 kap. 1 och

kapitalkravet enligt 2 §§,

3 kap. 1 § tredje

stycket,

 4. vilka poster som skall ingå i handelslagret enligt 4 kap. 1 § och omfatt-

ningen av dessa,

 5. beräkning av kapitalkraven enligt 4 kap. 2-8 §§,

 6. hur exponeringarna skall värderas vid beräkningen av ett instituts expo-

neringar enligt 5 kap. 1 och 3 §§,

 7. hur konsolidering skall ske och hur kapitalbasen skall beräknas enligt 6

kap. 6-9 §§,

 8. innehållet, utformningen och omfattningen av den redovisning eller in-

formation som skall lämnas enligt 5 §,

 9. omfattningen och fullgörandet av rapporteringsskyldigheten enligt

11 §.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995.

 6

2.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:2015)

om ändring i lagen (1991:981) om värdepappersrörelse

 Härigenom föreskrivs att punkten 1 i ikraftträdande- och övergångs-

bestämmelserna till lagen (1994:2015) om ändring i lagen (1991:981) om värde-

pappersrörelse skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

1. Denna lag träder i 1. Denna lag träder

kraft, i fråga om 1 i kraft, i fråga om

kap. 1 § tredje 1 kap. 1 § tredje

stycket och stycket och

3 b §, 5 kap. 2 §, de 3 b §, 5 kap. 2 §, de

ändrade beteck- ändrade beteck-

ningarna av 3 kap. 7 §ningarna av 3 kap.

a och 7 § a och 5 kap. 5 §

5 kap. 5 § samt samt upphävandet av

upphävandet av 3 kap. 7 § och 5

3 kap. 7 § och 5 kap. kap. 2-4 §§, den 1

2-4 §§, den 1 januari januari 1995, i

1995 och i övrigt den fråga om 5 kap.

1 januari 1996. 1 § första stycket

 den 1 juli 1995 och

 i övrigt den 1

 januari 1996.

 7

3 Ärendet och dess beredning

Lagen (1994:2004) om kapitaltäckning och stora exponeringar för kreditinstitut

och värdepappersbolag innehåller nya bestämmelser om kapitaltäckning för

marknadsrisker, stora exponeringar och tillsyn över finansiella företagsgrupper

(prop. 1994/95:50, bet. 1994/95:NU12, rskr. 1994/95:164). I lagen ingår även

bestämmelser om kapitaltäckning för kreditrisker, som förts över från andra

lagar. Bestämmelserna om kapitaltäckning för kreditrisker samt bestämmelserna om

stora exponeringar och tillsyn över finansiella företagsgrupper - utom i de

delar som rör marknadsrisker - trädde i kraft den 1 januari 1995. Lagens

bestämmelser i övrigt träder i kraft den 1 januari 1996.

 Propositionen om nya kapitaltäckningsregler m.m. (1994/95:50) byggde på en inom

Finansdepartementet utarbetad promemoria, Ändringar i lagstiftningen för

kreditinstitut och värdepappersbolag med anledning av nya EG-direktiv, m.m. (Ds

1994:78). Promemorian hade remissbehandlats.

 Kapitaltäckningslagen innehåller allmänna och övergripande bestämmelser om

bl.a. kapitaltäckning. I lagen finns bemyndiganden för regeringen eller, efter

vidaredelegation, Finansinspektionen att meddela föreskrifter som kompletterar

lagreglerna i skilda frågor. Föreskriftsrätten har i sin helhet delegerats till

Finansinspektionen. Det har emellertid visat sig att föreskriftsrätten inte är

tillräcklig för att fylla ut lagens bestämmelser om kapitalbas och om

kapitalkrav för kreditrisker i alla de avseenden som behövs för att nå

överensstämmelse med gällande EG-direktiv.

 I detta ärende behandlas vidare ett tillägg till ikraftträdande- och övergångs-

bestämmelserna till lagen (1994:2015) om ändring i lagen (1991:981) om

värdepappersrörelse och en ändring av ett normgivningsbemyndigande i lagen

(1983:890) om allemanssparande. Slutligen tas upp en ändring av en bestämmelse i

lagen (1990:1114) om värdepappersfonder som innehåller begränsningar för

värdepappersfonder att placera sina tillgångar i andelar utgivna av andra

fonder.

 Riksbanken, Riksgäldskontoret, Finansinspektionen, Fondbolagens Förening,

Svenska Bankföreningen och Svenska Fondhandlareföreningen har beretts tillfälle

att komma in med synpunkter på ett utkast till denna proposition.

Lagrådet

Förslaget om ändring i lagen om värdepappersfonder faller inom Lagrådets

granskningsområde. Förslaget är emellertid av sådan beskaffenhet att Lagrådets

hörande skulle sakna betydelse. Yttrande från Lagrådet behöver därför inte

inhämtas över förslaget.

4 Ändringar i reglerna om kapitaltäckning

Regeringens förslag: Normgivningsbemyndigandena i lagen (1994:2004) om

kapitaltäckning och stora exponeringar för kreditinstitut och värdepappersbolag

kompletteras med bemyndiganden för regeringen eller, efter vidaredelegation,

Finansinspektionen att meddela närmare föreskrifter om beräkning av kapitalbasen

och av kapitalkravet för kreditrisker.

 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till lagen (1994:2015) om ändring i

lagen (1991:981) om värdepappersrörelse justeras så att bestämmelsen i 5 kap. 1

§ första stycket värdepappersrörelselagen träder i kraft den 1 juli 1995.

 Bakgrund: Bestämmelser om kapitaltäckning för kreditrisker infördes år 1990 i

de lagar som då reglerade banker, finansbolag, fondkommissionsbolag,

kreditaktiebolag och hypoteksinstitut (prop. 1989/90:43, bet. 1989/90:NU15,

rskr. 1989/90:103, SFS 1989:1086-1095). Dessa bestämmelser byggde på av

Baselkommittén för banktillsyn år 1988 presenterade rekommendationer om gemen-

samma kapitaltäckningsregler för internationellt verksamma banker samt på de

förslag till kapitaltäckningsregler som då fanns inom EG. Bestämmelserna om

kapitaltäckning för kreditrisker innebär att ett företag skall ha ett visst

lägsta kapital (kapitalbas) i förhållande till den kreditrisk som är förenad med

företagets tillgångar och åtaganden på kapitalmarknaden (placeringar). I be-

stämmelserna beskrivs dels kapitalbasens sammansättning och beräkning, dels den

närmare beräkningen av kapitalkravet för kreditrisker, dvs. riskklassificering

och värdering av ett företags placeringar.

 Enligt dessa äldre bestämmelser fanns möjlighet för regeringen att bemyndiga

Finansinspektionen att meddela sådana föreskrifter som enligt lag ankom på

regeringen beträffande bl.a. riskklassificeringen och värderingen av ett

företags placeringar.

 Vid årsskiftet 1994/95 fördes de bestämmelser om kapitaltäckning för kredit-

risker som då - enligt olika författningar - gällde för banker, kredit-

marknadsbolag, Svenska skeppshypotekskassan och värdepappersbolag över till den

nya lagen om kapitaltäckning och stora exponeringar för kreditinstitut och

värdepappersbolag. I samband därmed gjordes vissa smärre ändringar i

bestämmelsernas lydelse. Bland annat ändrades terminologin för att bättre spegla

de tillgångar och åtaganden som fordrar kapitaltäckning. Vidare gjordes vissa

justeringar i lagtexten vad gäller indelningen av tillgångarna och åtagandena i

olika riskgrupper för att nå överensstämmelse med bestämmelserna om

riskviktning i artiklarna 6 och 7 i direktivet om kapitaltäckningsgrad för

kreditinstitut (89/647/EEG).

 Kapitaltäckningslagen innehåller centrala och övergripande bestämmelser om

kapitaltäckning, stora exponeringar och tillsyn över finansiella före-

tagsgrupper. I lagen bemyndigas regeringen eller, efter vidaredelegation,

Finansinspektionen att meddela föreskrifter som fyller ut och preciserar lagens

allmänt hållna regler (7 kap. 17 och 18 §§). Flera av bemyndigandena avser

frågor om kapitalbasen och om kapitaltäckning för kreditrisker. Sålunda finns

ett bemyndigande som gäller föreskrifter om beräkningen av den kapitalandel av

skatteutjämningsreserv och periodiseringfond m.m. som får räknas in i

kapitalbasens primära del (7 kap. 17 § 1). Vidare finns ett bemyndigande som

avser föreskrifter om hur tillgångar m.m. skall värderas vid bestämmandet av

kapitalkravet för kreditrisker (7 kap. 17 § 3).

 Regeringen har i förordningen (1994:2024) om kapitaltäckning och stora

exponeringar för kreditinstitut och värdepappersbolag överlåtit till Finans-

inspektionen att meddela föreskrifter i de ämnen som omfattas av norm-

givningsbemyndigandena i kapitaltäckningslagen. Finansinspek-

tionen har med stöd av bemyndigandena i förordningen meddelat vissa föreskrifter

om beräkning av kapitalbas och kapitalkrav för kreditrisker (FFFS 1994:43). Med

föreskrifterna har inspektionen integrerat allmänna råd i samma ämnen.

Skälen för regeringens förslag:

Kapitaltäckningslagen

I samband med utarbetandet av Finansinspektionens föreskrifter har kunnat

konstateras att omfattningen av de bemyndiganden som getts inspektionen att

komplettera lagens allmänt hållna bestämmelser med de mer detaljerade

bestämmelser som behövs för att rätt kunna genomföra EG-reglerna om

kapitaltäckning för kreditrisker är otillräcklig. Finansinspektionen har valt

att lämna allmänna råd i de frågor där nödvändig föreskriftsrätt saknas. Som

exempel på sådana allmänna råd kan nämnas en detaljerad redogörelse för vilka

kapitaltillskott och reserver som efter Finansinspektionens medgivande får

räknas till primärt resp. supplementärt kapital. Bland annat behandlas s.k.

eviga förlagslån samt garanti- och grundfonder. Ytterligare exempel är frågor om

avräkning från primärt och supplementärt kapital samt den närmare beräkningen av

kapitalkravet för kreditrisker avseende poster i och utanför balansräkningen.

 Bristerna i föreskriftsrätten går tillbaka till bemyndigandena i kapital-

täckningslagen.

 Det föreligger en skyldighet för Sverige som medlem i EU att genomföra EG:s

direktiv i den svenska rättsordningen genom att införa direktivets bestämmelser

i lag eller annan författning. Med författning menas lag eller förordning eller

annan föreskrift som avses i 8 kap. regeringsformen. Kännetecknande för sådana

regler är att de är bindande för myndigheter och enskilda, samtidigt som de är

generellt tillämpbara. Allmänna råd som meddelats av en myndighet har inte denna

verkan. De är att betrakta som rekommendationer om tillämpningen av en

författning och anvisar hur någon lämpligen kan handla i vissa hänseenden men

utesluter inte andra handlingssätt. Allmänna råd kan utfärdas av en myndighet

utan något uttryckligt bemyndigande.

 Genomförande i den svenska rättsordningen av bestämmelser i EG-direktiv kan

således inte äga rum genom att en myndighet utfärdar allmänna råd i ämnet. Av

denna anledning bör normgivningsbemyndigandena i 7 kap. 17 §

kapitaltäckningslagen kompletteras för att göra det möjligt för regeringen

eller, efter vidaredelegation, Finansinspektionen att meddela närmare

föreskrifter om beräkningen av kapitalbasen och av kapitalkravet för

kreditrisker som uppfyller EG-kraven.

 En sådan föreskriftsrätt är även nödvändig för att inom en snar framtid kunna

genomföra det direktivförslag som lagts fram inom EU om ändringar i bilaga 2

till direktivet om kapitaltäckningsgrad för kreditinstitut (89/647/EEG). Det är

troligt att direktivförslaget, COM(94)105, kommer att antas under första

halvåret 1995 och även träda i kraft under innevarande år. Förslaget innebär att

poster avseende räntebaserade och valutakursrelaterade derivatkontrakt, som

omfattas av avtal om bilateral nettning, skall kunna få en förmånligare

behandling i kapitaltäckningshänseende.

Värdepappersrörelselagen

Som tidigare framgått fördes bestämmelser om kapitaltäckning för kreditrisker

som vid tidpunkten för kapitaltäckningslagens ikraftträdande gällde för bl.a.

banker och värdepappersbolag enligt olika författningar över från den särskilda

lagstiftning som reglerar resp. företags verksamhet till den nya

kapitaltäckningslagen. På grund härav erhöll

5 kap. 1 § lagen om värdepappersrörelse, som enligt tidigare lydelse innehöll de

grundläggande kraven på kapitaltäckning för vissa värdepappersbolag, en ny

lydelse. Första stycket i paragrafens nya lydelse innehåller en erinran om att

regler om kapitaltäckning och stora exponeringar finns i den nya kapital-

täckningslagen. Motsvarande ändringar gjordes även i bl.a. bankrörelselagen

(1987:617) och lagen (1992:1610) om kreditmarknadsbolag. De sistnämnda

ändringarna har trätt i kraft den 1 januari 1995.

 Av förbiseende har emellertid ikraftträdandebestämmelserna till lagen

(1994:2015) om ändring i lagen om värdepappersrörelse inte kommit att uppta

bestämmelsen i 5 kap. 1 § första stycket bland de bestämmelser som skulle träda

i kraft den 1 januari 1995. Detta bör nu rättas till.

5 Ändring i lagen om allemanssparande

Regeringens förslag: Bemyndigandet i 29 § lagen (1983:890) om allemanssparande

för Riksgäldskontoret att meddela föreskrifter om administration och kontroll av

allemanssparandet justeras så att det gäller för regeringen eller, efter

vidaredelegation, Riksgäldskontoret.

 Skälen för regeringens förslag: I 29 § lagen om allemanssparande finns ett

bemyndigande för Riksgäldskontoret att meddela föreskrifter i fråga om

administrationen och kontrollen av allemanssparandet. Bemyndigandet är

oförändrat sedan lagen om allemanssparande infördes år 1984 (prop. 1983/84:30,

bet. 1983/84:FiU13, rskr. 1983/84:32, SFS 1983:890). Riksgäldskontoret var då en

myndighet under riksdagen.

 Huvudmannaskapet för Riksgäldskontoret överfördes den 1 juli 1989 från

riksdagen till regeringen (prop. 1986/87:143, bet. 1987/88:KU1 och 1988/89:FiU4,

rskr. 1988/89:30). Det ändrade huvudmannaskapet får verkningar för bemyndigandet

i 29 §. Riksdagen anses nämligen - enligt regeringsformen - inte kunna delegera

normgivningskompetens direkt till en förvaltningsmyndighet under regeringen,

utan delegationen måste gå via regeringen. Bemyndigandet bör därför justeras i

enlighet härmed.

6 Ändring i lagen om värdepappersfonder

Regeringens förslag: Bestämmelsen i 22 § lagen (1990:1114) om värde-

pappersfonder, som innehåller begränsningar i fråga om placeringar i andra

fonder, ändras så att den omfattar även andelar i utländska fondföretag som

drivs i bolagsform.

 Skälen för regeringens förslag: Genom lagen om värdepappersfonder, som trädde i

kraft den 1 januari 1991 (prop. 1989/90:153, bet. 1990/91:NU4, rskr. 1990/91:47,

SFS 1990:1114) skedde en nära nog fullständig anpassning av det svenska

regelverket till minimikraven i rådets direktivet 85/611/EEG om samordning av

lagar och andra författningar som avser företag för kollektiva investeringar i

överlåtbara värdepapper (fondföretag). Den anpassning som härefter återstod och

som i huvudsak gick ut på att genomföra systemet med en enda auktorisation och

hemlandstillsyn för fondföretag infördes i svensk lagstiftning vid EES-avtalets

ikraftträdande den 1 januari 1994 (prop. 1992/93:90, bet. 1992/93:NU10, rskr.

1992/93:110, SFS 1992:1320).

 I 22 § lagen om värdepappersfonder finns en bestämmelse som - i likhet med

artikel 24 i EG-direktivet om fondföretag - innehåller begränsningar för värde-

pappersfonder att förvärva andelar i andra fonder. Bland annat föreskrivs att

högst 5 % av värdepappersfondens tillgångar får bestå av sådana andelar. Vid

EES-avtalets ikraftträdande gjordes ett tillägg i 22 § såvitt avser placeringar

i andelar i fonder som har viss samhörighet med den förvärvande fonden

(värdepappersfonden). Sådana placeringar får göras endast under vissa

förutsättningar och efter tillstånd av Finansinspektionen. Tillägget bygger på

artikel 24.3 i direktivet om fondföretag.

 Enligt direktivet kan fondföretag inte bara drivas i formen värdepappersfond

utan även i bolagsform där spararna äger andelar i ett bolag med variabelt

aktiekapital. Den senare kategorien av fondföretag, som inte förekommer i den

svenska rättsordningen, har i direktivet benämningen investeringsbolag. Enligt

artikel 24.4 i direktivet gäller den nyss nämnda placeringsbegränsningen även

värdepappersfonders förvärv av andelar i sådana investeringsbolag med vilka

fonden har intressegemenskap. En sådan begränsning måste givetvis gälla även för

svenska värdepappersfonder, även om det för dem bara kommer att avse andelar i

utländska investeringsbolag. Begränsningsreglerna i 22 § lagen om värdepappers-

fonder har inte kommit att omfatta innehav av andelar i sådana inves-

teringsbolag. För att nå överensstämmelse med direktivet även i detta avseende

bör det därför nu göras en justering i paragrafen.

7 Ikraftträdande m.m.

Bestämmelserna om kapitaltäckning för kreditrisker i lagen (1994:2004) om

kapitaltäckning och stora exponeringar för kreditinstitut och värdepappersbolag

trädde i kraft den 1 januari 1995. Av Finansinspektionen med stöd av

bemyndigandena i kapitaltäckningslagen meddelade föreskrifter om beräkning av

kapitalbas och kapitalkrav för kreditrisker (FFFS 1994:43) har också trätt i

kraft den dagen. Med hänsyn till att de ytterligare normgivningsbemyndiganden i

kapitaltäckningslagen som nu föreslås avses att ligga till grund för

föreskrifter som egentligen redan borde ha funnits på plats är det angeläget att

ändringen i den lagen vidtas så snart som möjligt. Regeringen föreslår därför

att ändringen skall träda i kraft den 1 juli 1995. Även övriga ändringsförslag

bör träda i kraft den dagen.

 Ändringarna föranleder inte några statsfinansiella kostnader. Förslaget om

ändring i kapitaltäckningslagen kommer, utöver visst föreskriftsarbete, inte att

medföra några nya eller utökade arbetsuppgifter för Finansinspektionen.

8 Författningskommentar

8.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1983:890) om

allemanssparande

29 §

En justering av normgivningsbemyndigandet har gjorts med anledning av att

Riksgäldskontoret numera är en myndighet under regeringen. Bestämmelsen har i

övrigt kommenterats i allmänmotiveringen (avsnitt 5).

8.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:1114) om

värdepappersfonder

22 §

Ändringar har gjorts i paragrafen i syfte att nå full överensstämmelse med

motsvarande regler i EG-direktivet om fondföretag (85/611/EEG). Enligt

direktivet (artikel 24) avser de aktuella placeringsbegränsningarna inte bara

andelar i andra värdepappersfonder utan även andelar i investeringsbolag, som

också är en form av fondföretag som omfattas av direktivets bestämmelser. Att

begränsningarna avser även innehav av andelar i investeringsbolag kommer inte

till uttryck i den nuvarande lydelsen av paragrafen. Detta avhjälps genom att

placeringsbegränsningarna enligt den nya lydelsen omfattar andelar i utländska

fondföretag. Begreppet utländska fondföretag inrymmer nämligen, förutom

utländska värdepappersfonder, även den form av kollektiva investeringar i värde-

papper som sker i utländska investeringsbolag.

 Med termen förvaltare, som förts in i andra stycket andra meningen, avses

beträffande svenska värdepappersfonder fondbolag eller, för de fonder som drivs

med stöd av tillstånd enligt 3 § (s.k. nationella fonder), också annan

förvaltare än fondbolag.

 Som nämnts bygger bestämmelserna i den förevarande paragrafen på de begräns-

ningsregler som finns i artikel 24 i EG-direktivet om fondföretag.

Begränsningarna avser andelar i fonder eller fondföretag som är av öppen typ och

som uppfyller de grundrekvisit för fondföretag som anges i artikel 1.2 i direk-

tivet. I artikeln sägs att fondföretag är sådana företag

 - som har till enda syfte att företa kollektiva investeringar i överlåtbara

värdepapper med kapital från allmänheten och som tillämpar principen om

riskspridning, och

 - vars andelar på begäran av innehavarna återköps eller inlöses med medel ur

företagets tillgångar.

 Genom införlivandet av EG-direktivet om fondföretag som skett i lagen om

värdepappersfonder uppfyller de svenska värdepappersfonderna dessa grund-

rekvisit. Detta gäller även i fråga om sådana fonder som drivs med stöd av

tillstånd enligt 3 § såvida inte fonden är av sluten typ, dvs. när andelarna

inte är inlösningsbara hos fonden utan andelsinnehavaren kan omvandla sina

andelar till kontanter endast genom att sälja andelarna till någon annan.

 Begränsningsregeln i paragrafen omfattar även andelar i fondföretag från länder

utanför EES.

 För andelar i fonder eller fondföretag som är av sluten typ gäller inte den

förevarande paragrafen utan de allmänna begränsningarna för värdepappersfonders

placeringar i fondpapper som finns i 18, 19, 23 och 24 §§.

23 §

Ändringen i punkten 3 i paragrafens första stycke är en följdändring till den

ändring som gjorts i 22 §. Begränsningen i punkten 3 avser samma andelar i

värdepappersfonder och utländska fondföretag som omfattas av bestämmelserna i 22

§.

8.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:2004) om

kapitaltäckning och stora exponeringar för kreditinstitut och

värdepappersbolag

7 kap. 17 §

Paragrafen innehåller bemyndiganden för regeringen eller, efter vidarede-

legation, Finansinspektionen att meddela närmare föreskrifter som i olika

avseenden kompletterar de i lagen intagna bestämmelserna. Genom ändringen i

paragrafen har bemyndigandena i punkterna 1 och 3 utvidgats. De nya

bemyndigandena innebär att möjlighet skapas för Finansinspektionen att - efter

vidaredelegation av föreskriftsrätten från regeringen - utfärda de föreskrifter

som behövs för att fullt ut genomföra bestämmelserna i EG-direktiven om

kapitalbasen i kreditinstitut (89/299/EEG) och om kapitaltäckningsgrad för

kreditinstitut (89/647/EEG) i den svenska rättsordningen. Härigenom banas också

väg för att i Finansinspektionens föreskrifter kunna omhänderta ett genomförande

av det förslag till ändring i direktivet om kapitaltäckningsgrad, COM(94)105,

som förväntas bli antaget av rådet under 1995. Direktivändringen medför att

ränte- och valutabaserade derivatkontrakt, som omfattas av avtal om bilateral

nettning, kan ges en förmånligare behandling i kapitaltäckningshänseende än vad

som nu är möjligt.

 Vidgningen av bemyndiganden i punkterna 1 och 3 innebär att vad som för

närvarande står där kommer att innefattas i de nya lydelserna.

 De föreskrifter som Finansinspektionen avses meddela med stöd av punkten 1

rörande kapitalbasens beräkning kan avse omfattningen och värderingen av dels de

kapitaltillskott och reserver som enligt 2 kap.

6 § får räknas som primärt och supplementärt kapital, dels de poster som skall

räknas av från detta kapital enligt 2 kap. 7 §. I föreskrifterna kan också

närmare utvecklas de i 2 kap. 6 § tredje stycket redovisade förutsättningarna

för att de skuldförbindelser som anges i detta stycke skall få räknas som

supplementärt kapital. Vidare kan i föreskrifter anges under vilka

förutsättningar sådana kapitaltillskott och reserver som avses i 2 kap. 6 §

fjärde stycket kan få ingå i kapitalbasen. Föreskriftsrätten påverkar emellertid

inte det förhållandet att det krävs särskilt medgivande av Finansinspektionen

för att räkna sådana ytterligare tillskott och reserver som avses i detta stycke

som primärt eller supplementärt kapital. Bemyndigandet innebär således inte att

det generellt kan föreskrivas att andra poster än de som anges i 6 och 7 §§ får

beaktas vid beräkningen av kapitalbasen.

 I fråga om beräkningen av kapitalkravet för kreditrisker enligt punkten 3 kan

föreskrifterna avse bl.a. den närmare indelningen av fordringarna i olika

riskklasser och hur posterna skall värderas vid bestämmandet av kapitalkraven

enligt 3 kap. 1 och 2 §§.

8.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:2015) om

ändring i lagen (1991:981) om värdepappersrörelse

Punkten 1 i ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna

Ändringen har kommenterats i allmänmotiveringen (avsnitt 4). Det är endast

första stycket i 5 kap. 1 § som skall träda i kraft den 1 juli 1995.

Paragrafens andra stycke innehåller en bestämmelse som är kopplad till de nya

krav på startkapital för värdepappersbolag som införs den 1 januari 1996 och

berörs därför inte av den aktuella ändringen i ikraftträdandebestämmelserna.

 8

Finansdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 30 mars 1995

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],

Hjelm-Wallén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Heckscher, Hedborg,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1994/95:172 Komplettering av norm-

givningsbemyndigandena i kapitaltäckningslagen m.m.

 9

Rättsdatablad

Författningsrubrik Bestämmelser som Celexnummer för

 inför, ändrar, bakomliggande EG-regler

 upphäver eller upp-

 repar ett normgiv-

 ningsbemyndigande

 eller införlivar

 EG-regler med

 svensk rätt.

Lag om ändring i 7 kap. 17 § 392L0030, 392L0121

lagen om kapital- 393L0006, 389L0299

täckning och stora 389L0647

exponeringar för kredit-

institut och värde-

pappersbolag

Lag om ändring i 22-23 §§ 385L0611

lagen (1990:1114)

om värdepappers-

fonder

 10