Regeringens proposition

1991/92:172

om introduktionsersättning till flyktingar och vissa andra

utlänningar

[Picture]

 Prop.

 1991/92:172

Regeringen föreslår riksdagen att anta de förslag som tagits upp i

bifogade utdrag ur regeringsprotokollet den 21 maj 1992.

På regeringens vägnar

Carl[REDACTED_EFTERNAMN]

 Birgit[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

 I propositionen föreslås en lag om

introduktionsersättning för flyktingar och vissa andra utlänningar.

 Lagen innebär att kommunerna ges möjlighet att under

en introduktionsperiod bevilja introduktionsersättning i stället

för socialbidrag till flyktingar och andra utlänningar som omfattas

av det kommunala flyktingmottagandet.

 Ett villkor för att introduktionsersättning skall

kunna beviljas är att flyktingen följer en introduktionsplan som

upprättats av kommunen efter samråd med den enskilde flyktingen.

 Introduktionsersättningen skall bekostas genom den

schablonersättning som lämnas till kommunerna för

flyktingmottagandet. Förslaget bedöms inte medföra några ökade

kostnader för stat eller kommun.

 Lagen föreslås träda i kraft den 1 januari 1993.

Propositionens lagförslag

Förslag till Lag om introduktionsersättning för flyktingar och

vissa andra utlänningar

 Härigenom föreskrivs följande.

1 § En kommun får bevilja introduktionsersättning till flyktingar

och vissa andra utlänningar som har tagits emot i kommunen inom

ramen för det kommunala flyktingmottagandet .

 Kommunen bestämmer introduktionsersättningens storlek.

2 § Introduktionsersättning får beviljas

 1. utlänningar som överförts till Sverige med stöd av

ett särskilt regeringsbeslut,

 2. utlänningar som har fått uppehållstillstånd och som

har tagits emot från en statlig förläggning för asylsökande,

 3. andra utlänningar som har fått uppehållstillstånd

med tillämpning av2 kap. 3 § eller 4 § första stycket 2

utlänningslagen (1989:529),

 4. utlänningar som har fått uppehållstillstånd på

grund av sin anknytning till en utlänning som avses under 1-3.

 Ersättning enligt 4 får lämnas endast för en utlänning

som ansökt om uppehållstillstånd inom två år från det att den

person som han eller hon har anknytning till först togs emot i en

kommun.

3 § Ett villkor för att introduktionsersättning skall få beviljas

är att utlänningen förbinder sig att följa en introduktionsplan som

fastställts av kommunen efter samråd med utlänningen.

4 § Om utlänningen inte följer den upprättade introduktionsplanen

får kommunen bestämma att introduktionsersättning inte skall

betalas ut för en viss tid eller att introduktionsersättning helt

skall utgå.

5 § Kommunens beslut att inte betala ut introduktionsersättning

får överklagas hos länsrätten.

 Beslut om introduktionsersättningens storlek får inte

överklagas.

____________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993.

Förslag tillLag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370)

 Härigenom föreskrivs att 19 § kommunalskattelagen

(1928:370) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse_Föreslagen lydelse__

 19 §1

 Till skattepliktig inkomst enligt denna lag räknas

icke:

 vad som vid bodelning tillfallit make eller sambo

eller vad som förvärvats genom arv, testamente, fördel av oskift bo

eller gåva;

 vinst i svenskt lotteri eller vinst vid vinstdragning

på här i riket utfärdade premieobligationer och ej heller sådan

vinst i utländskt lotteri eller vid vinstdragning på utländska

premieobligationer, som uppgår till högst 100 kronor;

 ersättning, som på grund av försäkring jämlikt lagen

(1962:381) om allmän försäkring, lagen (1954:243) om

yrkesskadeförsäkring eller lagen (1976:380) om

arbetsskadeförsäkring tillfallit den försäkrade, om icke

ersättningen grundas på förvärvsinkomst eller utgör

föräldrapenning, så ock sådan ersättning enligt annan lag eller

särskild författning, som utgått annorledes än på grund av

sjukförsäkring, som nyss sagts, till någon vid sjukdom eller

olycksfall i arbete eller under militärtjänstgöring eller i fall

som avses i lagen (1977:265) om statligt personskadeskydd eller

lagen (1977:267) om krigsskadeersättning till sjömän om icke

ersättningen grundas på förvärvsinkomst, ävensom ersättning, vilken

vid sjukdom eller olycksfall tillfallit någon på grund av annan

försäkring, som icke tagits i samband med tjänst, dock att till

skattepliktig inkomst räknas ersättning i form av pension eller i

form av livränta i den mån livräntan är skattepliktig enligt 32 § 1

eller 2 mom., så ock ersättning som utgår på grund av

trafikförsäkring eller annan ansvarighetsförsäkring eller på grund

av skadeståndsförsäkring och avser förlorad inkomst av

skattepliktig natur;

 belopp, som till följd av försäkringsfall eller

återköp av försäkringen utgått på grund av kapitalförsäkring, samt

belopp som arbetsgivare utan att försäkring har tecknats för

anställdas räkning betalar ut och som motsvarar ersättning på grund

av grupplivförsäkring, i den mån beloppet inte väsentligt

överstiger vad som utgår för befattningshavare i statens tjänst;

 försäkringsersättning eller annan ersättning för skada

på egendom, dock att skatteplikt föreligger dels i den mån

ersättningen avser annan byggnad än privatbostad eller

markanläggning, dels i den mån köpeskilling, som skulle ha influtit

om den försäkrade eller skadade egendomen i stället hade sålts,

hade varit att hänföra till intäkt av näringsverksamhet och dels i

den mån ersättnningen eljest motsvarar skattepliktig intäkt av

eller avdragsgill omkostnad för näringsverksamhet;

 vinstandel, återbäring eller premieåterbetalning, som

utgått på grund av annan personförsäkring än pensionsförsäkring

eller sådan sjuk- eller olycksfallsförsäkring som tagits i samband

med tjänst, samt vinstandel, som utgått

Nuvarande lydelse_Föreslagen lydelse__

på grund av skadeförsäkring, och premieåterbetalning på grund av

skadeförsäkring, för vilken rätt till avdrag för premie icke

förelegat;

 ersättning jämlikt lagen (1956:293) om ersättning åt

smittbärare om icke ersättningen grundas på förvärvsinkomst;

 periodiskt understöd eller därmed jämförlig periodisk

intäkt, som icke utgör vederlag vid avyttring av egendom, i den mån

givaren enligt 20 § eller punkt 5 av anvisningarna till 46 § icke

är berättigad till avdrag för utgivet belopp;

 stipendium som är avsett för mottagarens utbildning

och inte utgör ersättning för arbete som har utförts eller skall

utföras för utgivarens räkning;

 stipendium som är avsett för andra ändamål och som

inte utgår periodiskt och inte utgör ersättning för arbete som har

utförts eller skall utföras för utgivarens räkning;

 studiestöd enligt 3 eller 4 kap. studiestödslagen

(1973:349), internatbidrag, studielån och resekostnadsersättning

enligt 6 och 7 kap. samma lag samt sådant särskilt bidrag vilket

enligt av regeringen eller statlig myndighet meddelade bestämmelser

utgår till deltagare i arbetsmarknadsutbildning samt med dem i

fråga om sådant bidrag likställda, och äger i följd härav den

bidragsberättigade icke göra avdrag för kostnader som avsetts skola

bestridas med bidrag av förevarande slag;

 introduktionsersättning enligt lagen (1992:000) om

introduktions- ersättning för flyktingar och vissa andra

utlänningar;__allmänt barnbidrag och förlängt barnbidrag, samt

barnpension enligt lagen om allmän försäkring till den del

pensionen efter varje avliden förälder inte överstiger 0,4

basbelopp;

 lön eller annan gottgörelse, för vilken skall erläggas

skatt enligt lagen (1958:295) om sjömansskatt;

 kontantunderstöd, som utgives av arbetslöshetsnämnd

med bidrag av statsmedel;

 handikappersättning enligt 9 kap. 2 och 3 §§ lagen om

allmän försäkring, sådan del av vårdbidrag enligt 9 kap. 4 och 4 a

§§ samma lag som utgör ersättning för merkostnader, ersättning för

merutgifter för resor enligt 3 kap. 7 a § samma lag eller enligt 3

kap. 5 d § lagen om arbetsskadeförsäkring eller 10 § lagen om

statligt personskadeskydd, särskilt pensionstillägg enligt lagen

(1990:773) om särskilt pensionstillägg till folkpension för

långvarig vård av sjukt eller handikappat barn samt

hemsjukvårdsbidrag och hemvårdsbidrag, som utgår av kommunala eller

landstingskommunala medel till den vårdbehövande;

 kommunalt bostadstillägg enligt lagen (1962:392) om

hustrutillägg och kommunalt bostadstillägg till folkpension;

 kommunalt bostadstillägg till handikappade;

 bostadsbidrag som avses i lagen (1988:786) om

bostadsbidrag;

 bidrag enligt lagen (1992:148) om särskilt bidrag

till ensamstående med barn;

Nuvarande lydelse_Föreslagen lydelse__

 ersättning som fastställts av allmän domstol eller

utgått av allmänna medel till den som - utan att det skett

yrkesmässigt - inställt sig inför domstol eller annan myndighet, om

ersättningen avser reseersättning, traktamente eller ersättning för

tidsspillan;

 hittelön samt ersättning till den som i särskilt fall

räddat person eller egendom i fara eller bidragit till avslöjande

eller gripande av person som begått brott;

 sedvanlig ersättning till den som lämnat organ, blod

eller modersmjölk;

 tävlingsvinst som inte hänför sig till anställning

eller uppdrag och som utgår i annan form än kontant eller därmed

likställd ersättning, om vinsten avser minnesföremål eller värdet

inte överstiger 0,03 basbelopp avrundat till närmaste hundratal

kronor;

 sådan gottgörelse för utgift eller kostnad som

arbetsgivare uppburit från personalstiftelse ur medel, för vilka

avdrag icke medgivits vid taxering, vid första tillfälle dylika

medel finnas i stiftelsen;

 gottgörelse som arbetsgivare uppburit från

pensionsstiftelse, till den del stiftelsen ej ägt andra medel för

att lämna gottgörelsen än sådana för vilka avdrag icke åtnjutits

vid avsättning till stiftelsen;

 intäkter av försäljning av vilt växande bär och

svampar samt kottar som den skattskyldige själv plockat till den

del intäkterna under ett beskattningsår inte överstiger 5 000

kronor och inte kan hänföras till näringsverksamhet som utgör

rörelse eller till lön eller liknande förmån;

 ränta enligt 61 § lagen (1941:416) om arvsskatt och

gåvoskatt, 69 § 1 och 2 mom., 69 a § tredje stycket eller 75 a §

fjärde stycket uppbördslagen (1953:272), 36 § 3 mom. lagen

(1958:295) om sjömansskatt, 22 § tullagen (1973:670), 20 § lagen

(1982:1006) om avdrags- och uppgiftsskyldighet beträffande vissa

uppdragsersättningar, 5 kap. 13 § lagen (1984:151) om punktskatter

och prisregleringsavgifter, 40 § lagen (1984:404) om stämpelskatt

vid inskrivningsmyndigheter, 24 § lagen (1984:668) om uppbörd av

socialavgifter från arbetsgivare eller 32 och 34 §§ tullagen

(1987:1065);

 ränta som enligt bestämmelserna i 3 kap. 23 § 4 och

5 lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter inte

redovisas i kontrolluppgift om sådan ränta för den skattskyldige

under ett beskattningsår sammanlagt inte uppgår till 500 kronor.

 Beträffande ersättning som utfaller på grund av

avtalsgruppsjukförsäkring gäller särskilda bestämmelser i 32 § 3 a

mom. och punkt 12 av anvisningarna till 22 §.

(Se vidare anvisningarna)

_________________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993 och

tillämpas första gången vid 1994 års taxering.

örslag tillLag om ändring i sekretesslagen (1980:100)

Härigenom föreskrivs att 7 kap. 4 § sekretesslagen (1980:100)1

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse_Föreslagen lydelse__

 7 kap.

 4 §2

 Sekretess gäller inom socialtjänsten för uppgift om

enskilds personliga förhållanden, om det inte står klart att

uppgift kan röjas utan att den enskilde eller någon honom

närstående lider men. Sekretessen gäller dock inte beslut om

omhändertagande eller beslut om vård utan samtycke.

 Inom kommunal familjerådgivning gäller sekretess för

uppgift som enskild har lämnat i förtroende eller som har inhämtats

i samband med rådgivningen.

 Med socialtjänst förstås verksamhet enligt

lagstiftningen om socialtjänst och den särskilda lagstiftningen om

vård av unga och av missbrukare utan samtycke samt verksamhet som i

annat fall enligt lag handhas av socialnämnd. Till socialtjänst

räknas också verksamhet hos annan myndighet som innefattar

omprövning av socialnämnds beslut eller särskild tillsyn över

nämndens verksamhet samt verksamhet hos kommunal invandrarbyrå. Med

socialtjänst jämställs ärenden om bistånd åt asylsökande och andra

utlänningar samt ärenden om tillstånd till riksfärdtjänst.

 Med socialtjänst förstås verksamhet enligt

lagstiftningen om socialtjänst och den särskilda lagstiftningen om

vård av unga och av missbrukare utan samtycke samt verksamhet som i

annat fall enligt lag handhas av socialnämnd. Till socialtjänst

räknas också verksamhet hos annan myndighet som innefattar

omprövning av socialnämnds beslut eller särskild tillsyn över

nämndens verksamhet samt verksamhet hos kommunal invandrarbyrå. Med

socialtjänst jämställs ärenden om bistånd åt asylsökande och andra

utlänningar, ärenden om introduktionsersättning för flyktingar och

vissa andra utlänningar samt ärenden om tillstånd till

riksfärdtjänst.__I fråga om uppgift i allmän handling gäller

sekretessen i högst sjuttio år.

 Sekretess enligt första stycket gäller inte anmälan

eller beslut i ärenden om ansvar eller behörighet för personal inom

kommunal hälso- och sjukvård.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993.

örslag till Lag om ändring i socialtjänstlagen (1980:620)

 Härigenom föreskrivs att 57 § socialtjänstlagen

(1980:620) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 57 §

 Socialnämnden har rätt att av de allmänna

försäkringskassorna eller erkända arbetslöshetskassorna få

uppgifter om ekonomisk hjälp som har lämnats till enskilda, som har

ärenden hos nämnden.

 Socialnämnden har rätt att av de allmänna

försäkringskassorna eller erkända arbetslöshetskassorna få

uppgifter om ekonomisk hjälp som har lämnats till enskilda som har

ärenden hos nämnden. Socialnämnden har vidare rätt att få uppgifter

som lämnats till kommunen i ärenden om ekonomisk hjälp enligt lagen

(1992:000) om introduktionsersättning för flyktingar och vissa

andra utlänningar. __

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993.

Kulturdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 21 maj 1992

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden B.
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], af
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], P.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet Birgit[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om introduktionsersättning till flyktingar och vissa

andra utlänningar

1 Inledning

I regeringens proposition om samordnat flyktingmottagande och nytt

system för ersättning från staten till kommunerna m.m. ( prop.

1989/90:105, SfU 21, rskr.281) redovisades ett program för att

underlätta för flyktingar att snabbare få en fast förankring i

svenskt arbets- och samhällsliv och därmed minska deras beroende av

samhällets stöd. Vidare föreslogs ett nytt system för ersättning

till kommunerna för flyktingmottagandet. Förordningen (1990:927) om

statlig ersättning för flyktingmottagande m.m. trädde i kraft den

1 januari 1991.

 De flyktingmottagande myndigheterna skall -

enligt det program för flyktingmottagande som redovisades i

propositionen - i samråd med den enskilde flyktingen upprätta en

individuell plan för hans eller hennes introduktion så snart som

möjligt efter det att flyktingen tagits emot i en kommun.

 I samband med att förslaget om individuella

introduktionsplaner för flyktingar utarbetades uppkom frågan om det

inte skulle kunna gå att uppnå effektivitetsvinster genom en

samordning av de olika former av samhällsstöd - socialbidrag,

studiestöd och utbildningsbidrag - som kan förekomma under

introduktionstiden. Vidare diskuterades om inte försörjningsstödet

borde vara mer direkt relaterat till deltagandet i

svenskundervisning, samhällsintroduktion, utbildning etc. I

propositionen förordades att frågan om att införa en särskild

introduktionsersättning skulle utredas närmare.

 Under vintern och våren 1991 genomförde en arbetsgrupp

inom regeringskansliet med företrädare för Arbetsmarknadsstyrelsen,

Socialstyrelsen, Statens invandrarverk och Svenska kommunförbundet

en förstudie om förutsättningarna för att införa någon form av

introduktionsersättning för flyktingar.

 Arbetsgruppen diskuterade olika alternativ, bl.a. en

för hela landet enhetlig introduktionsersättning som skulle lämnas

i stället för alla andra tänkbara försörjningsstöd. Ett sådant

system skulle emellertid bli mycker detaljstyrande och komma att

inkräkta på kommunernas frihet att själva välja nivå på

ersättningen. I stället förordades därför ett mer begränsat

alternativ att kommunerna skulle ges laglig möjlighet att betala ut

ersättning - introduktionsersättning - till flyktingar och vissa

andra utlänningar i annan form än socialbidrag. Kommunerna skulle

därigenom kunna bestämma nivå på ersättningen och organisera

utbetalningen utifrån de lokala förutsättningarna. I förekommande

fall borde en samordning av olika ersättningar kunna göras utifrån

en överenskommelse mellan kommunen, Arbetsmarknadsverket, den

enskilde flyktingen m.fl.

 Arbetsgruppens förslag till en ny lag om

introduktionsersättning till flyktingar och vissa andra utlänningar

har redovisats i departementspromemorian (Ds 1991:79)

Introduktionsersättning till flyktingar och vissa andra

utlänningar. Departementspromemorian har remissbehandlats. En

förteckning över de remissinstanser som lämnat synpunkter bör fogas

som bilaga till protokollet. Remissyttrandena och en

sammanställning av dem finns tillgängliga i ärendet (Ku 91/64/Ip).

 Jag kommer i det följande att redovisa ett förslag

till en ny lag om introduktionsersättning för flyktingar och vissa

andra utlänningar samt till ändringar i kommunalskattelagen,

sekretesslagen och socialtjänstlagen.

 Jag vill i detta sammanhang nämna att regeringen den 5

mars 1992 beslutade tillkalla en särskild utredare (dir. 1992:25)

för att se över det nuvarande systemet för mottagande av

asylsökande och flyktingar. Utredaren skall bl.a. undersöka hur

frivilligorganisationerna - efter överenskommelse med kommuner och

invandrarverket - skulle kunna ta över en del av de uppgifter som i

dag sköts av kommunerna. Som en följd av de framtida förändringar i

flyktingmottagandet som jag har aviserat i direktiven till den

särskilda utredaren kan den lag om introduktionsersättning som jag

nu föreslår i vissa avseenden senare behöva ändras. Även den

översyn av socialtjänstlagen (1980:620) som görs av

Socialtjänstkommittén kan få konsekvenser för reglerna om

introduktionsersättning.

2 Överväganden och förslag

2.1 Introduktionsersättning till flyktingar och vissa andra

utlänningar.

Mitt förslag: Kommunerna skall ges möjlighet att betala ut

introduktionsersättning till flyktingar och vissa andra utlänningar

som inom ramen för det kommunala flyktingmottagandet tas emot i en

kommun.

 Promemorieförslaget överensstämmer med mitt förslag

 Remissinstanserna: Flertalet av remissinstanserna

ställer sig i princip bakom förslaget om att kommuner skall ges

möjlighet att betala introduktionsersättning till flyktingar och

vissa andra utlänningar inom ramen för det kommunala

flyktingmottagandet. Socialtjänstkommittén anser att frågan om hur

försörjningsstöd till flyktingar bör utformas i stället bör

övervägas i samband med den allmänna översynen av

socialtjänstlagens biståndsregler. Länsstyrelsen i Stockholm anser

i sitt remissvar att det är lämpligare att kommunens möjlighet att

ställa krav regleras i socialtjänstlagen i stället för att särlagar

skapas för flyktingar. Även Svenska flyktingrådet är i princip emot

att flyktingar särskiljs från samhället i övrigt genom särlagar.

Skälen för mitt förslag:

Allmänna överväganden

Som tidigare har nämnts har en arbetsgrupp under vintern och våren

1991 genomfört en förstudie om förutsättningarna för att införa en

introduktionsersättning för flyktingar. Jag finner liksom

arbetsgruppen att en sådan ersättning bör kunna få flera positiva

effekter. Det gäller bl.a.

 - den enskilde flyktingens motivation att aktivt delta

i ett introduktionsprogram,

 - omgivningens attityder samt

 - organisation, administration och effektivitet.

 Jag är emellertid medveten om att det kan finnas en

del tänkbara negativa effekter. Jag kommer i det följande att

närmare belysa de positiva och negativa effekter man kan anta att

ett system med introduktionsersättning till flyktingar och vissa

andra utlänningar i stället för socialbidrag kan komma att medföra.

Den enskilde flyktingens motivation

Enligt 6 § socialtjänstlagen (1980:620) har den enskilde rätt till

bistånd av kommunen för sin försörjning och livsföring i övrigt om

hans behov inte kan tillgodoses på annat sätt. Biståndet skall

tillförsäkra den enskilde en skälig levnadsnivå. Den enskildes

behov av socialbidrag bestäms efter en individuell prövning.

 Under den första tiden efter bosättning i en kommun är

en flykting som regel helt beroende av socialbidrag för att klara

sin försörjning. Senare under introduktionstiden utgår ofta

socialbidrag som ett komplement till andra stöd upp till en skälig

levnadsnivå.

 Dagens system med socialbidrag som normal

försörjningskälla under den första introduktionstiden kan vara

passiviserande och ge fel signaler till flyktingar som kommer till

Sverige. Det gäller även om man i kommunerna redan i dag kan ställa

krav på att flyktingen skall medverka i olika aktiviteter under den

tid som socialbidrag beviljas. Många socialförvaltningar tillämpar

en metod där man minskar socialbidraget för dem som utan giltiga

skäl uteblir från aktiviteter i introduktionsplanen. Jag anser att

en särskild introduktionsersättning tydligare än socialbidrag bör

kunna kopplas till deltagande i ett introduktionsprogram och

utbetalas på ett sådant sätt att den ökar motivationen hos

utlänningen att delta i programmet. För detta talar också de flesta

remissinstansernas gensvar. Socialstyrelsen har i sitt remissvar

påpekat att många flyktingar från starten givits en belastande

kategorisering som socialbidragsklienter och inordnats i

socialtjänstens rutiner och system för långvariga

socialbidragstagare. Det har, enligt Socialstyrelsen, inte sällan

bidragit till en onödig passivisering och klientisering av

flyktingarna.

 En introduktionsersättning som betalas under en

bestämd introduktionstid skulle kunna vara lättare att förstå och

bättre för den enskilde flyktingen genom att den fordrar att han

eller hon själv är aktiv och deltar i svenskundervisning,

utbildning etc. Enligt min uppfattning skulle det kunna stärka

självkänslan hos flyktingen genom att han eller hon får en

ersättning som en följd av en kontraktsbunden motprestation. Jag

utgår från att de krav som ställs på flyktingens deltagande i ett

introduktionsprogram tar sin utgångspunkt i såväl flyktingens behov

och möjligheter som de flyktingmottagande myndigheternas kompetens

att ge introduktionen ett sådant innehåll att den enskilde

flyktingen kan komma igång med utbildning och arbete.

Omgivningens attityder

Jag anser att en introduktionsersättning bör kunna ha en positiv

inverkan även när det gäller attityder från omgivningen genom att

kravet för att få ersättning är kopplat till en motprestation. Det

bör i normalfallet inte kunna beviljas socialbidrag till den som

utan giltig anledning avbryter introduktionsprogrammet eftersom det

normalt bör kunna krävas att den enskilde tillgodoser sitt

försörjningsbehov genom att delta i ett introduktionsprogram.

Organisation, effektivitet och administration

Syftet med det system för statlig ersättning till kommunerna som

infördes den 1 januari 1991 är att stimulera kommunerna att vidta

aktiva åtgärder för att flyktingar snabbare skall kunna bli

delaktiga i det svenska samhället och klara sin försörjning på egen

hand. Kommunerna får genom schablonersättningen möjlighet att

prioritera de åtgärder för att underlätta flyktingarnas integration

som lokalt bedöms vara mest angelägna och verkningsfulla. Det är

därför naturligt att kommunerna liksom hittills skall svara för

flyktingarnas försörjning under introduktionstiden.

 I samband med det förberedande arbetet med det nya

ersättningssystemet var det många kommuner som efterfrågade

alternativa former för utbetalning av försörjningsstöd till

flyktingar. Flera kommuner ville dessutom göra organisatoriska

förändringar av flyktingmottagandet och bl.a. skilja ut

flyktingmottagandet från socialtjänsten. En viktig grundtanke var

att flyktingar i regel är handlingskraftiga människor och att

behovet av stöd beror på att de är nya i Sverige. Socialtjänstens

kompetens bör därför i stället förbehållas personer som har ett

större behov av sociala stödinsatser.

 Från och med den 1 januari 1992 kan kommunens

uppgifter inom socialtjänsten fullgöras av den eller de nämnder som

kommunfullmäktige bestämmer. Därmed kan kommunerna organisera sitt

flyktingmottagande efter de förutsättningar som lokalt bedöms vara

mest effektiva. Eftersom kommunerna inte får betala ut bidrag till

enskilda utan lagstöd måste emellertid bidrag till flyktingar

betalas ut enligt bestämmelserna i socialtjänstlagen (1980:620).

Jag anser liksom arbetsgruppen och flera remissinstanser att

kommunerna bör ges möjlighet i lag att bevilja ekonomisk

ersättning i annan form än socialbidrag vilket bör innebära att

kommunen får en ökad frihet att utforma och organisera

utbetalningen av det ekonomiska stödet till flyktingar på det sätt

som bedöms vara mest effektivt. Det är också min uppfattning att

lagen bör ha en sådan konstruktion att den lämnar stor frihet för

den enskilda kommunen att dels välja om man vill använda sig av

möjligheten att betala ut introduktionsersättning, dels välja hur

ersättningen skall utformas. Kommunen kan därmed ta hänsyn både

till hur flyktingmottagandet i kommunen är organiserat och de

lokala förutsättningarna i kommunen i övrigt. En

introduktionsersättning bör således kunna innebära en förenklad

administration i förhållande till nuvarande system med socialbidrag

administrerat inom ramen för socialtjänsten.

 Länstyrelsen i Stocholm har i sitt remissvar påtalat

att den föreslagna introduktionsersättningen kan medföra ökad

byråkrati med fler utrednings-, kontroll- och samrådssituationer.

Jag anser emellertid att den föreslagna introduktionsersättningen

på sikt bör kunna leda till en förenklad och effektivare

handläggning av försörjningsbidraget. De kontroll- och

samrådssituationer som kan behövas bör enligt min mening inte

behöva leda till någon ökad byråkrati. I den mån den enskilde

flyktingen har särskilda behov av ekonomiskt bistånd enligt

socialtjänstlagen torde detta komma att uppmärksammas i de

samrådssituationer som normalt bör förekomma i det samordnade

flyktingmottagandet. Jag kommer senare att redovisa de ändringar i

sekretesslagen (1980:100) och socialtjänstlagen (1980:620) som kan

behövas för att underlätta ett sådant informationsutbyte.

Tänkbara negativa effekter med en introduktionsersättning

Jag är liksom arbetsgruppen och en del remissinstanser medveten om

att en introduktionsersättning innebär en säråtgärd för

flyktingar vilket möjligen kan uppfattas som orättvist bland

svenskar och bland andra invandrare. Eftersom syftet med

introduktionsplanen - och den till denna relaterade

introduktionsersättningen - är att kompensera flyktingar för

baskunskaper de saknar, främst i det svenska språket, och som de

behöver för att kunna leva och verka i Sverige, anser jag inte att

det bör kunna uppfattas som en orättvisa. Andra invånare i Sverige

- både infödda svenskar och invandrare som bott här en längre tid

- har ju redan i större utsträckning dessa nödvändiga redskap för

att kunna leva och verka normalt i Sverige.

 Ett annat problem är att olika regler kan komma att

gälla för flyktingar och andra utlänningar som samtidigt deltar i

svenskundervisning för invandrare (sfi). Flyktingar som deltar i

ett introduktionsprogram skulle kunna få en introduktionsersättning

medan andra utlänningar som deltar i sfi och har behov av

försörjningsstöd blir hänvisade till socialbidrag. Jag vill i detta

sammanhang påpeka att det redan i dag gäller särskilda regler för

den som läser svenska på arbetstid eller är berättigad till

ersättning i form av utbildningsbidrag, kontant arbetsmarknadsstöd

eller ersättning från erkänd arbetslöshetskassa.

2.2 Personkrets till vilken introduktionsersättning skall kunna

beviljas

Mitt förslag: Introduktionsersättning skall kunna beviljas till

flyktingar och vissa andra utlänningar som omfattas av det

kommunala flyktingmottagandet och som förbinder sig att följa en

introduktionsplan som upprättats av de flyktingmottagande

myndigheterna i samråd med flyktingen.

 Promemorieförslaget överensstämmer med mitt .

 Remissinstanserna: Flera remissinstanser, bl.a

Länsstyrelserna i Stockholm och Malmö, Malmö kommun och

Riksförbundet för personal vid invandrarbyråer anser att alla

invandrare som har behov av en introduktion i det svenska samhället

bör kunna erhålla den föreslagna introduktionsersättningen.

 Skälen för mitt förslag: Som jag tidigare har

redogjort för i förslaget skall introduktionsersättning kunna

beviljas till flyktingar och andra utlänningar som tas emot inom

ramen för det kommunala flyktingmottagandet. I 3 § förordningen

(1990:927) om statlig ersättning för flyktingmottagande anges den

krets av personer som berättigar till statlig ersättning. Det är

 1. utlänningar som överförts till Sverige med stöd av

ett särskilt regeringsbeslut,

 2. utlänningar som har fått uppehållstillstånd och

som har tagits emot från en statlig förläggning för asylsökande,

 3. andra utlänningar som har fått uppehållstillstånd

med tillämpning av 2 kap. 3 § eller 4 § första stycket 2

utlänningslagen (1989:529) samt

 4. utlänningar som har fått uppehållstillstånd på

grund av sin anknytning till en utlänning som avses under 1-3.

 Ersättning enligt 4 får lämnas endast för en utlänning

som ansökt om uppehållstillstånd inom två år från det att den

person som han eller hon har anknytning till först togs emot i en

kommun.

 Introduktionsersättning torde normalt endast bli

aktuell för personer som fyllt 18 år. För ungdomar under 18 år har

föräldrarna ett försörjningsansvar. I vissa fall bör dock

introduktionsersättning även kunna beviljas till ungdomar som inte

fyllt 18 år, t.ex. ensamma flyktingbarn utan egna vårdnadshavare.

 Flera remissinstanser har uttalat att alla invandrare

som är i behov av en introduktion bör kunna erhålla den föreslagna

introduktionsersättningen. Jag finner i och för sig att det finns

vissa skäl för en sådan ordning. Det förslag som jag här redogör

för är emellertid relaterat till deltagande i den verksamhet som

redovisas i den introduktionsplan som de flyktingmottagande

myndigheterna enligt förordningen (1990:927) om statlig ersättning

till kommunerna för flyktingmottagande m.m. skall upprätta i samråd

med den enskilde flyktingen för hans eller hennes introduktion i

det svenska samhället. Jag har därför inte för avsikt att för

närvarande föreslå någon utökning av personkretsen till vilken

introduktionsersättning bör kunna beviljas. Om det efter

utvärdering av introduktionsersättningen skulle visa sig att den

har stor betydelse för att påskynda flyktingars integration i det

svenska samhället bör emellertid en utvidgning av personkretsen

till andra invandrare med liknande behov av särskilda

introduktionsåtgärder kunna aktualiseras.

2.3 Villkor för att få introduktionsersättning

Mitt förslag: En förutsättning för introduktionsersättning skall

vara att flyktingen följer en introduktionsplan som gjorts upp av

kommunen i samråd med flyktingen.

 Följer flyktingen inte den uppgjorda

introduktionsplanen får kommunen besluta att

introduktionsersättning inte skall betalas ut.

 Promemorieförslaget överensstämmer med mitt förslag.

 Remissinstanserna: Flera remissinstanser, bl.a Statens

invandrarverk, Socialstyrelsen, Länsstyrelsen i Stockholm och

Stockholms stad har betonat vikten av tydlighet när det gäller

deltagandet i introduktionsplanen, vad som händer om man avbryter

introduktionsplanen och om den enskilde flyktingen inte kan deltaga

i ett introduktionsprogram.

 Statens invandrarverk och Botkyrka kommun har i sina

remissvar påpekat att det är viktigt att introduktionsersättningen

inte är behovsprövad, dvs. inte påverkas av andra inkomster.

 Skälen för mitt förslag: Som tidigare nämnts skall för

varje flykting upprättas en introduktionsplan av kommunen i samråd

med flyktingen, och övriga aktörer i flyktingmottagandet,

exempelvis den lokala arbetsförmedlingen, frivilligorganisationer

etc.

 Introduktionsplanen har till syfte att ge varje

flykting de nödvändiga förutsättningarna för att kunna leva och

verka normalt och självständigt i det svenska samhället.

Självfallet bör stor vikt fästas vid undervisning i svenska för

invandrare (sfi) som bör vara så väl anpassad till den enskilde

flyktingens förkunskaper och studieförutsättningar som de lokala

förhållandena medger. Planen kan dessutom omfatta samhälls-,

studie- och arbetslivsorientering, arbetsmarknadsservice, arbete,

rehabilitering m.m. Följer flyktingen inte den uppgjorda

introduktionsplanen på ett godtagbart sätt bör kommunen få besluta

att introduktionsersättning inte skall utgå. Ett sådant beslut bör

kunna innebära såväl att introduktionsersättning inte skall utgå

för tid som flyktingen inte deltagit i viss utbildning eller viss

aktivitet som att introduktionsersättning över huvud taget inte

längre skall utgå. Jag anser emellertid inte att det ytterligare

skall regleras i vilka delar och i vilken omfattning den enskilde

flyktingen bör delta i introduktionsplanen. Planen bör utgå från

den enskilde flyktingens behov och förutsättningar. Såväl planens

innehåll och omfattning bör lämpligen fastställas av de

flyktingmottagande myndigheterna i samråd med den enskilde

flyktingen. Jag kommer senare, under avsnittet 2.4.

Introduktionsersättningens nivå och administration, att närmare

redogöra för min uppfattning beträffande ersättningens nivå.

 Den flykting som av olika skäl, exempelvis sjukdom,

vård av minderåriga barn etc. inte alls kan deltaga i ett

introduktionsprogram bör inte heller kunna erhålla

introduktionsersättning. Han eller hon bör i stället kunna få sina

behov tillgodosedda genom bistånd enligt socialtjänstlagen. Däremot

torde det som regel inte bli aktuellt att utge annat än tillfälligt

socialbidrag till en person som utan anledning helt eller delvis

avstår från att deltaga i ett introduktionsprogram eftersom det

normalt sett är rimligt att begära att flyktingen deltar i

introduktionsprogrammet och därmed får sina behov tillgodosedda

genom introduktionsersättning.

2.4 Introduktionsersättningens nivå och administration

Mitt förslag: Kommunerna skall bestämma introduktionsersättningens

storlek, övriga villkor samt verksamhetens organisation.

 Promemorieförslaget överensstämmer med mitt förslag.

 Remissinstanserna: Flera remissinstanser ifrågasätter

om inte nivån på ersättningen bör vara lika över hela landet för

att bl.a. största möjliga likformighet skall kunna uppnås i

tillämpningen kommuner emellan. Socialstyrelsen anser att det

utifrån rättviseskäl är tveksamt att inrätta ett system för

introduktionsersättning där ersättningsnivåerna kan komma att

variera för människor som bor i olika kommuner men har samma

levnadsomkostnader och samma förutsättningar i övrigt.

Socialstyrelsen har i sitt remissvar även önskat ett

förtydligande huruvida introduktionsersättningen avser täcka andra

familjemedlemmars försörjningsbehov. Några remissinstanser har

påtalat att introduktionsersättningen inte bör vara behovsprövad .

 Skälen till mitt förslag: Jag har i tidigare avsnitt

belyst skälen för att bevilja introduktionsersättning till

flyktingar och vissa andra utlänningar. Jag har även påtalat att

lagen bör ha en sådan konstruktion att den lämnar stor frihet för

den enskilda kommunen att välja dels om man vill använda sig av

möjligheten att betala ut introduktionsersättning, dels välja hur

ersättningen skall utformas. I de fall kommunerna väljer att betala

ut introduktionsersättning i stället för socialbidrag bör

kommunerna själva fastställa introduktionsersättningens nivå. Jag

utgår emellertid från att kommunerna därvid fastställer en nivå på

ersättningen så att den enskilde tillgodoses en skälig

levnadsnivå. Han bör få medel till bl.a. mat, hyra, och andra

skäliga levnadsomkostnader. Det bör ankomma på kommunen att

bestämma om introduktionsersättning även skall täcka övriga

familjemedlemmars behov.

 Det bör vara rimligt att nivån på ersättningen inte

understiger den av kommunen fastställda socialbidragsnormen. Om så

skulle vara fallet måste den enskilde flyktingen ändå vända sig

till socialtjänsten och då skulle en av de stora fördelarna med

reformen gå förlorad. Jag vill i detta sammanhang även nämna att

den tidigare regeringen den 13 juni 1991 beslutade tillkalla en

parlamentarisk kommitté för att göra en allmän översyn av

socialtjänstlagen (1980:620). Socialtjänstkommittén skall enligt

direktiven (dir. 1991:50) bl.a. överväga möjligheterna att

åstadkomma större enhetlighet mellan kommunernas

socialbidragsnormer och andra närliggande system.

 Jag anser inte att man bör reglera ersättningens nivå,

huruvida ersättningen bör vara behovsprövad eller om ersättningen

bör omfatta alla familjemedlemmars behov.

 För att möjliggöra en effektiv och flexibel

administration bör kommunerna, utifrån de lokala förutsättningarna,

kunna bestämma hur utbetalning av introduktionsersättning skall

ske.

2.5 Överklagande

Mitt förslag: En kommuns beslut att inte betala ut

introduktionsersättning bör kunna överklagas. Däremot bör det inte

gå att överklaga ersättningens storlek.

 Promemorieförslaget innebär att någon möjlighet inte

skall finnas att överklaga en kommuns beslut rörande

introduktionsersättning.

 Remissinstanserna: Flera remissinstanser, bl.a.

Socialstyrelsen, Kammarrätten i Stockholm, Länsstyrelserna och

Svenska flyktingrådet har påpekat att rättsäkerheten talar för att

den enskilde bör har möjlighet att överklaga beslut om att

ersättning inte skall beviljas eller att redan beslutad ersättning

skall minskas eller upphöra att utgå. Länsstyrelsen i Stockholm

har i sitt remissvar bl.a. påpekat att en rättsgrundsats inom

förvaltningsrätten är att beslut som mera väsentligt påverkar

någons personliga eller ekonomiska ställning skall vara

överklagningsbara och att ett avslag eller indragning av

introduktionsersättningen i hög grad påverkar utlänningens

ekonomiska ställning eftersom det kan påverka hans eller hennes

rätt till socialbidrag.

 Skälen till mitt förslag: I likhet med flera

remissinstanser anser jag att en kommuns beslut att inte utge

introduktionsersättning är ett beslut av sådan vikt för den

enskilde att det bör kunna överklagas. Det gäller såväl när grunden

för beslutet är att överenskommelse om introduktionsplan inte

kunnat träffas som när grunden är att flyktingen inte på ett

godtagbart sätt följer den uppgjorda introduktionsplanen. I det

senare fallet kan beslutet antingen innebära att

introduktionsersättning inte skall utgå för viss tid eller att

ersättningen helt skall upphöra att utgå. En förutsättning för rätt

till överklagande är självfallet att kommunen beslutat införa ett

system med introduktionsersättning.

 Det är däremot enligt min mening inte lämpligt att

medge möjlighet att överklaga nivån på introduktionsbidraget. En

flykting som anser att introduktionsersättning inte ger en skälig

försörjning har möjlighet att söka kompletterande socialbidrag. Ett

beslut av kommunen att då vägra socialbidrag kan överklagas. Att

samtidigt ge möjlighet till överklagande av

introduktionsersättningens storlek skulle kunna medföra en onödig

administrativ omgång. Jag anser därför att det inte finns behov av

att också kunna överklaga nivån på introduktionsersättningen.

2.6 Beskattning

Mitt förslag: Introduktionsersättningen skall inte räknas som

skattepliktig inkomst.

 Promemorieförslaget överensstämmer med mitt förslag.

 Remissinstanserna: De remissinstanser som uttalat sig

i frågan godtar mitt förslag.

 Om introduktionsersättningen skulle beskattas

måste nivån vara väsentligt högre än kommunernas

socialbidragsnormer för att flyktingen skall kunna uppnå en skälig

levnadsnivå. Därigenom skulle den statliga ersättningen till

kommunerna behöva vara högre för kommuner som inför ett system med

introduktionsersättning än för andra kommuner. Vidare skulle en

beskattning av introduktionsersättningen kunna leda till en del

andra administrativa problem.

2.7 Sekretess

Mitt förslag: Uppgift om enskildas personliga förhållanden i

ärenden om introduktionsersättning för flyktingar och vissa andra

utlänningar skall skyddas av sekretess.

 Promemorieförslaget överensstämmer, förutom i den del

som avser den ändring som enligt mitt förslag bör göras i

socialtjänstlagen.

 Remissinstanserna: Bl.a. Länsstyrelsen i Stockholm har

påpekat att socialtjänsten måste kunna ta del av uppgifter som

lämnats i ärende om introduktionsersättning för att kunna bedöma

rätten till kompletterande socialbidrag. Socialtjänstlagen bör

därför enligt länsstyrelsen ändras så att socialnämndens rätt att

ta del av uppgifter i ärende om introduktionsersättning klart

framgår.

 Skälen till mitt förslag: Ett system med

introduktionsersättning för flyktingar innebär enligt min mening

att dessa i princip inte längre skall behöva vända sig till

socialtjänsten för att få medel till sin försörjning.

 Sekretess gäller enligt 7 kap 4 § sekretesslagen

(1980:100) inom socialtjänsten för uppgift om enskilds personliga

förhållanden om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan

att den enskilde eller någon honom närstående lider men.

 De uppgifter som den enskilde kan behöva lämna för att

få introduktionsersättning kan enligt min mening vara av lika

ömtålig art och förtjäna samma sekretess som de uppgifter som

lämnas i ärenden om socialbidrag. Det kan exempelvis röra uppgifter

som belyser den enskilde utlänningens personliga förhållanden.

 Ett sekretesskydd för uppgifter om enskildas

personliga förhållanden bör därför införas i sekretesslagen.

Skyddet bör vara detsamma som det som gäller inom socialtjänsten.

Bestämmelsen i 7 kap. 4 § sekretesslagen (1980:100) bör därför

utvidgas i enlighet med vad jag här har anfört.

 Som bl.a. Länsstyrelsen i Stockholm påpekat måste dock

socialtjänsten kunna ta del av uppgifter som lämnats i ärende om

introduktionsersättning för att kunna bedöma rätten till

kompletterande socialbidrag. Enligt 57 § socialtjänstlagen

(1980:620) har socialnämnden rätt att av de allmänna

försäkringskassorna eller erkända arbetslöshetskassorna få

uppgifter om ekonomisk hjälp som har lämnats till enskilda, som har

ärenden hos nämnden. Bestämmelsen bör enligt min mening utvidgas

så att socialnämnden även har rätt att få uppgifter som lämnats

till kommunen i ärenden om ersättning enligt den föreslagna lagen

om introduktionsersättning för flyktingar och vissa andra

utlänningar.

3 Kostnadsfrågor

Förslaget om en ny lag om introduktionsersättning för flyktingar

och vissa andra utlänningar bör, som framgår av vad jag anfört i

det föregående, inte medföra några ökade kostnader för stat eller

kommun. Den bör bekostas inom ramen för den schablonersättning som

en kommun erhåller som tagit emot flyktingar och vissa andra

utlänningar för bosättning enligt förordningen (1990:927) om

statlig ersättning för flyktingmottagande m.m.

 Om kommunerna väljer att lägga ersättningen på en

något högre nivå än socialbidragsnormen, för att på så sätt

stimulera den enskilde flyktingen att snabbare genomgå ett

introduktionsprogram, kan detta på kort sikt leda till ökade

kostnader för kommunerna. Om tiden för den enskildes behov av

försörjningsstöd därmed förkortas, vilket jag anser är en

utgångspunkt för reformen, bör det inte leda till några ökade

kostnader totalt.

4 Utvärdering

Det är angeläget att följa upp i vilken utsträckning den enskilda

flyktingens motivation att deltaga i ett introduktionsprogram

påverkas positivt genom introduktionsersättningen och om

introduktionsersättning i övrigt får de förväntade positiva

effekter som jag tidigare redogjort för. Jag utgår från att

kommunerna själva har ett intresse av en sådan uppföljning på det

lokala planet. Statens invandrarverk bör som central myndighet för

flyktingmottagandet också ha en roll i detta sammanhang.

5 Genomförande

Den nya lagen om introduktionsersättning för flyktingar och vissa

andra utlänningar bör träda i kraft den 1 januari 1993.

6 Upprättade lagförslag

I enlighet med vad jag nu har anfört har inom kulturdepartementet

upprättats förslag till

 1. lag om introduktionsersättning för flyktingar och

vissa andra utlänningar,

 2. lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370),

 3. lag om ändring i sekretesslagen (1980:100),

 4. lag om ändring i socialtjänslagen (1980:620).

 Förslaget till lag om introduktionsersättning för

flyktingar och vissa andra utlänningar kräver inte att yttrande

inhämtas från lagrådet annat än i fråga om bestämmelsen om

överklagande. Förslagen under 2 och 3 faller inom lagrådets

granskningsområde. Den föreslagna bestämmelsen om rätt att i vissa

fall överklaga beslut av en kommun att inte utge

introduktionsersättning är av enkel och okomplicerad beskaffenhet.

Ett yttrande av lagrådet i denna del skulle enligt min bedömning

inte tillföra ärendet något av betydelse. Förslaget om ändring i

kommunalskattelagen framstår som en självklarhet mot bakgrund av

att introduktionsersättningen är avsedd att i vissa fall ersätta

socialbidrag. Även detta förslag är av enkel beskaffenhet.

Förslaget om ändring i sekretesslagen är likaså en självklarhet mot

bakgrund av introduktionsersättningens nära samband med

socialbidrag. Det är vidare även här fråga om en ändring av enkel

beskaffenhet som görs i ett avsnitt i sekretesslagen där det

tidigare ansetts att varje ändring inte skall behöva remitteras

till lagrådet för yttrande (jfr. prop. 1979/80:2 med förslag till

sekretesslag, s. 406). Jag bedömer därför att lagrådets yttrande

över lagförslagen skulle sakna betydelse.

 Det under 2 angivna förslaget har upprättats efter

samråd med statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], det under 3 efter samråd med

statsrådet Laurén och det under 4 efter samråd med chefen för

Socialdepartementet.

7 Specialmotivering

7.1 Förslaget till lag om introduktionsersättning för flyktingar

och vissa andra utlänningar

1 §

I första stycket anges att en kommun får bevilja

introduktionsersättning till flyktingar och vissa andra

utlänningar. Det är således kommunen som skall besluta om systemet

med introduktionsersättning skall införas i kommunen. Av andra

stycket framgår att kommunen också fastställer nivån på

introduktionsersättningen.

2 §

Denna bestämmelse har behandlats i avsnitt 2.2.

3 §

Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 2.3.

 En förutsättning för att introduktionsersättning skall

få beviljas är att utlänningen förbinder sig att följa en

introduktionsplan som upprättats av de flyktingmottagande

myndigheterna i samråd med utlänningen. Om utlänningen inte är

beredd att godta förslaget till introduktionsplan får

introduktionsersättning inte beviljas.

4 §

Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 2.3.

 Om utlänningen inte följer den upprättade

introduktionsplanen på ett godtagbart sätt får kommunen besluta att

introduktionsersättning inte skall utgå för viss tid eller att

introduktionsersättning helt skall upphöra. Har utlänningen inte

deltagit i viss utbildning eller viss aktivitet får

introduktionsersättningen dras in för motsvarande tid. Likaså får

introduktionsersättningen dras in för tid då längre avbrott

förekommit.

5 §

Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 2.5.

7.2 Förslaget till lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370)

Den föreslagna ändringen innebär att introduktionsersättning inte

skall vara skattepliktig.

7.3 Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100)

Den föreslagna ändringen innebär att sekretess enligt 7 kap. 4 §

skall gälla i ärenden rörande introduktionsersättning för

flyktingar och vissa andra utlänningar. Det innebär att sekretess

skall gälla med s.k. omvänt skaderekvisit, dvs. presumtionen är för

att uppgifter inte skall lämnas ut.

7.4 Förslaget till lag om ändring i socialtjänstlagen (1980:620)

Den föreslagna ändringen innebär att socialnämnden får rätt att ta

del av uppgifter i ärenden om ekonomisk hjälp enligt lagen om

introduktionsersättning för flyktingar och vissa andra utlänningar

som lämnats till andra nämnder inom kommunen.

 Av 4 § socialtjänstlagen framgår att begreppet

socialnämnd omfattar även annan nämnd som kommunen bestämt skall

fullgöra kommunens uppgifter inom socialtjänsten.

8 Hemställan

Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att

regeringen föreslår riksdagen att anta förslagen till

 1. lag om introduktionsersättning för flyktingar och

vissa andra utlänningar,

 2. lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370),

 3. lag om ändring i sekretesslagen (1980:100),

 4. lag om ändring i socialtjänstlagen (1980:620).

 Hinder föreligger inte mot att ärendet behandlas först

under följande riksmöte.

9 Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och

beslutar att genom proposition föreslå riksdagen att anta de

förslag som föredraganden har lagt fram.

Sammanfattning av departementspromemorian (Ds 1991:79)

Introduktionsersättning till flyktingar och vissa andra utlänningar

Bakgrund

I regeringens proposition om samordnat flyktingmottagande och nytt

system för ersättning från staten till kommunerna m.m. (prop.

1989/90:105, SfU 21, rskr. 281) redovisades ett program för att

underlätta för flyktingar att snabbare få en fast förankring i

svenskt arbets- och samhällsliv och därmed minska deras beroende av

samhällets stöd. Vidare föreslogs ett nytt system för ersättning

till kommunerna för flyktingmottagandet. Förordningen (1990:927) om

statlig ersättning för flyktingmottagande m.m. trädde i kraft den 1

januari 1991.

 De flyktingmottagande myndigheterna bör - enligt det

program för flyktingmottagande som redovisades i propositionen - i

samråd med den enskilde flyktingen upprätta en individuell plan för

hans eller hennes introduktion så snart som möjligt efter det att

flyktingen tagits emot i en kommun.

 I samband med att förslaget om individuella

introduktionsplaner utarbetades uppkom frågan om det inte skulle

kunna gå att uppnå effektivitetsvinster genom en samordning av de

olika former av samhällsstöd som kan förekomma under

introduktionstiden - socialbidrag, studiestöd och olika former av

arbetsmarknadsstöd. Vidare diskuterades om inte försörjningsstödet

till flyktingar under introduktionstiden borde vara mer direkt

relaterat till deltagandet i svenskundervisning,

samhällsintroduktion, utbildning etc.

 I propositionen förordades att frågan om att införa en

särskild introduktionsersättning skulle utredas närmare.

 Under vintern våren 1991 genomförde en informell

arbetsgrupp inom regeringskansliet med företrädare för

Arbetsmarknadsstyrelsen, Socialstyrelsen, Statens invandrarverk och

Svenska Kommunförbundet en förstudie om förutsättningarna för att

införa någon form av enhetlig introduktionsersättning för

flyktingar. Arbetsgruppen fann att det skulle finnas vissa fördelar

med en enhetlig introduktionsersättning som skulle kunna lämnas i

stället för alla andra försörjningsbidrag under introduktionstiden.

Detta alternativ valdes senare bort dels därför att det skulle bli

alltför detaljstyrande, dels därför att kommuner bör ha frihet att

själva välja nivå på ersättningen. I stället förordade

arbetsgruppen att kommunerna bör ges laglig möjlighet att betala

introduktionsersättning i ställer för socialbidrag till flyktingar

och vissa andra utlänningar. Ett sådant system skulle kunna skapa

möjlighet för kommunerna att bestämma nivå på ersättningen och att

organisera utbetalningarna utifrån de lokala förutsättningarna.

käl för förslaget om introduktionsersättning till flyktingar och

vissa andra utlänningar

Arbetsgruppen fann att en introduktionsersättning bör kunna få

flera positiva effekter. Det gäller bl.a.

 - den enskilde flyktingens motivation att aktivt delta

i ett introduktionsprogram

 - omgivningens attityder,

 - organisation och administration samt

 - samverkan och effektivitet

 En introduktionsersättning skulle emellertid också

kunna få vissa negativa effekter. Eftersom den skulle innebära en

säråtgärd för flyktingar kan den möjligen uppfattas som orättvis

bland svenskar och andra invandrare. Syftet är emellertid att den

skall kompensera flyktingar för baskunskaper som de saknar, främst

i det svenska språket och som de behöver för att kunna leva och

verka i Sverige.

 Ett annat problem är att det skulle bli olika regler

för flyktingar och andra utlänningar som samtidigt deltar i

grund-sfi.

Personkrets till vilken introduktionsersättning bör beviljas

Introduktionsersättning skall kunna beviljas till flyktingar och

vissa andra utlänningar som omfattas av det kommunala

flyktingmottagandet och som förbinder sig att följa en

introduktionsplan som upprättats av de flyktingmottagande

myndigheterna i samråd med flyktingen.

Övriga villkor för att få introduktionsersättning

En förutsättning för introduktionsersättning skall vara att

flyktingen följer en introduktionsplan som gjorts upp av kommunen

och den lokala arbetsförmedlingen i samråd med flyktingen.

Introduktionsersättningens nivå och administration

Kommunerna skall bestämma introduktionsersättningens nivå, övriga

villkor samt om verksamhetens organisation.

Beskattning

Introduktionsersättningen är ett alternativ till socialbidrag och

bör därför inte räknas som skattepliktig inkomst.

Sekretess

Ett sekretesskydd för uppgifter om enskildas personliga

förhållanden i ärenden om introduktionsersättning bör införas i

sekretesslagen. De uppgifter som den enskilde kan behöva lämna för

att få introduktionsersättning kan vara av lika ömtålig art och

förtjänta av samma sekretess som lämnas i ärenden om socialbidrag.

Det kan exempelvis röra uppgifter som belyser den enskildes

personliga förhållanden. Bestämmelsen i 7 kap 4 § sekretesslagen

(1980:100) bör därför utvidgas att omfatta även

introduktionsersättningen.

Kostnadsfrågor och genomförande

Introduktionsersättningen bör inte medföra några ökade kostnader

för stat eller kommun. Den bör bekostas inom ramen för den

schablonersättning som en kommun erhåller som tagit emot flyktingar

och vissa andra utlänningar för bosättning enligt förordningen

(1990:927) om statlig ersättning för flyktingmottagande m.m.

 En ny lag om introduktionsersättning till flyktingar

och vissa andra utlänningar bör träda i kraft den 1 januari 1993.

örteckning över remissinstanser som avgett yttrande över

betänkandet (Ds: 1991:79) Introduktionsersättning till flyktingar

och vissa andra utlänningar.

Efter remiss har yttranden över betänkandet avgetts av,

Socialstyrelsen, Riksförsäkringsverket, Rikskatteverket,

Arbetsmarknadsstyrelsen, Statens invandrarverk,

Socialtjänstkommittén, Kammarrätten i Stockholm, Länsstyrelsen i

Stockholm, Länsstyrelsen i Malmö, Länsstyrelsen i Norrbotten,

Botkyrka kommun, Stockholms kommun, Oxelösunds kommun, Norrköpings

kommun, Båstad kommun, Malmö kommun, Ludvika kommun, Malå kommun,

Svenska kommunförbundet, Landstingsförbundet, Tjänstemännens

centralorganisation, Svenska Arbetsgivareföreningen, Sveriges

Akademikers Centralorganisation, Föreningen Sveriges Socialchefer,

Riksförbundet för personal vid invandrarbyråer (RIB), Svenska

flyktingrådet och Samarbetsorganet för invandrarorganisationer

(SIOS)

 Därutöver har yttrande inkommit från Nyköpings kommun