8. Hushållens ekonomi och privat konsumtion

Hushållens realt disponibla inkomster var så gott som oförändrade mellan 1994

och 1995 enligt de preliminära nationalräkenskaperna. Det innebär att

inkomstutvecklingen blev betydligt starkare än den minskning med 1,5%, som

beräknades hösten 1995, beroende på högre tranfereringsinkomster och lägre

skattebetalningar. Tillkommande budgetförstärkningar bidrar till en relativt

svag utveckling av hushållens disponibla inkomster under de närmaste åren. En

nedgång av sparkvoten medför dock att en återhämtning av privata konsumtionen

beräknas inledas under andra halvåret 1996.

 Den reala lönesummeutvecklingen före skatt gav ett positivt bidrag till

inkomstutvecklingen 1995. Detta skedde genom en kraftig ökning av

sysselsättningen, medan den utbetalda timlönen före skatt sjönk realt. För 1996

är det i stället löneutvecklingen som ligger bakom den starka ökningen av

lönesumman, medan sysselsättningen utvecklas svagt. Ett starkt positivt bidrag

kommer också från en fortsatt förbättring av hushållens nettoinkomster av räntor

och utdelningar. Det är en följd av ett högt finansiellt sparande, vilket

innebär att hushållen ökar sina finansiella tillgångar och reducerar

skuldbelastningen. Förändringen av direkta skatter och transfereringar från

offentlig sektor drar ned utvecklingen av den realt disponibla inkomsten med ca

3,5 procentenheter 1996. Detta är huvudsakligen en följd av vidtagna

budgetförstärkande åtgärder. De direkta skatterna har stigit bl.a. genom höjd

egenavgift till sjukförsäkringen och kommunalskattehöjningar medan barnbidragen

och ersättningsnivåerna i socialförsäkringarna har sänkts. De realt disponibla

inkomsterna beräknas sammantaget stiga med knappt 1% i år.

 Inkomstutvecklingen för 1997 karakteriseras av samma faktorer som 1996. Löne-

och kapitalinkomsterna stiger medan tillkommande budgetförstärkande åtgärder

drar ned inkomsterna. Egenavgiften till sjukförsäkringen höjs med ytterligare

1%. Indexeringen av basbeloppet, som styr pensioner m.m., är även för 1997

reducerad till 60%. Forsatta besparingar sker bl.a. i bostadsbidragen. Den

utbetalda lönesumman stiger mindre än i år, till följd av lägre löneökningar. De

realt disponibla inkomsterna väntas vara oförändrade jämfört med 1996.

Tabell 8.1 Hushållens disponibla inkomster, konsumtion och sparande

 MiljarderProcentuellt bidrag till

 Kr realinkomstutvecklingen

 1995 1995 1996 1997 1998 1999 2000 2001

Lönesumma inklusive sjuklön686,5 1,6 3,4 1,9 2,3 2,2 1,9 1,9

Hushållsransfereringar från offentlig sektor397,0-0,4-1,2-0,6-0,4-0,10,20,3

Pensioner 211,6 0,1 0,0 -0,2 0,0 0,2 0,40,3

Sjukförsäkringar m.m. 43,6 -0,3 -0,3 0,0 0,1 0,1 0,1 0,1

Arbetslöshetsbidrag m.m. 54,4 -0,5 -0,3 -0,6 -0,5 -0,4 -0,2 -0,1

Övrigt 87,5 0,3 -0,5 0,1 0,0 0,0 0,0 -0,1

Räntor och utdelningar, netto-13,1 1,1 0,8 0,7 0,6 0,4 0,5 0,2

Övriga inkomster, netto 207,1 0,6 0,3 0,0 0,3 0,4 0,5 0,7

Direkta skatter 348,0 -2,9 -2,4 -1,6 -1,6 -0,8 -1,2 -1,3

Disponibel inkomst 929,6 -0,1 0,8 0,3 1,3 2,1 1,9 1,8

Privat konsumtion 853,5 0,3 0,8 1,7 2,2 2,4 2,2 2,2

Sparande, nivå i % av disponibel inkomst

Nettosparande (sparkvot) 8,2 8,3 7,0 6,2 5,9 5,6 5,2

Finansiellt sparande 10,3 9,8 8,3 7,0 6,3 5,7 5,0

Anm.: Lönesumma, inkomstöverföringar, räntenetto och skatter är deflaterade med

KPI. Disponibel inkomst är deflaterad med implicit prisindex för privat

konsumtion (IPI). Skillnaden mellan KPI och IPI påverkar posten Övriga

inkomster, netto .

Källor: Konjunkturinstitutet, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

 Den kalkylerade ekonomiska tillväxten för perioden 1998 - 2001 innebär en

positiv utveckling av hushållens realinkomster. Den reala lönesumman stiger

något mer än BNP. Transfereringsinkomsterna ger endast ett svagt bidrag till

inkomstutvecklingen, delvis beroende på att stödet till arbetslösa kan dras ned

när arbetslösheten sjunker. Förbättringen av räntenettot fortsätter. Visserligen

sjunker det finansiella sparandet, men det ligger kvar på en relativt hög nivå

under hela kalkylperioden. Efter en tämligen svag ökning av inkomsterna under

1998, beroende på tillkommande budgetförstärkningar, ökar realinkomsterna med ca

2% per år de följande tre åren.

 Efter en markerad nedgång under det första kvartalet förra året ökade den

privata konsumtionen successivt under loppet av 1995. Räknat som

helårsgenomsnitt ökade den privata konsumtionen med 0,3% från 1994.

 Under vintern har emellertid stämningsläget bland hushållen försämrats i

betydande grad. En förklaring till detta är sannolikt den tendens till

försämring av arbetsmarknadsläget som skett under senare tid. Sysselsättningen i

antal personer har stagnerat och antalet varsel om uppsägning har åter ökat.

Andelen hushåll som tror att arbetslösheten kommer att stiga under det närmaste

året har under de senaste sex månaderna ökat från knappt 30% till drygt 50%.

Samtidigt har förväntningarna om den ekonomiska utvecklingen i Sverige

förskjutits i negativ riktning (se diagram 8.1). Detta skulle kunna betyda att

hushållen åter kommer att bli mer försiktiga och mindre konsumtionsbenägna. Den

gradvisa konsumtionsuppgång som skett från 1993 skulle därmed kunna stagnera

eller övergå i en viss nedgång.

Diagram 8.1 Hushållens framtidsförväntningar 1977-1996

Källa: Statistiska centralbyrån.

 Det finns emellertid ett antal faktorer som talar för att hushållen i detta

skede skulle vara mer benägna att upprätthålla konsumtionen än exempelvis under

början av 1990-talet.

 För det första har den kraftiga höjning av hushållens sparkvot som skedde i

slutet av 1980-talet och början av 1990-talet inneburit att hushållens

finansiella situation förbättrats markant. Den finansella förmögenheten har

under de senaste 3 åren stigit från att år 1991 ha motsvarat ca 40% av den

disponibla inkomsten till ca 90% år 1995. Detta är främst en följd av att

hushållens finansiella sparande under de senaste 3 åren uppgått till ca 90

miljarder kronor per år. Dessutom har värdet av hushållens aktieinnehav stigit.

Från januari 1995 har generalindex ökat med nära 30%. Priserna på småhus har

visserligen sjunkit svagt under det andra halvåret 1995, men som framgår av

diagram 8.2 har hushållens förmögenhet trots det stigit från att 1992 ha

motsvarat ca 200% av disponibla inkomsten till att motsvara ca 235% 1995.

 Sett i ett historiskt perspektiv ligger hushållens finansiella sparande på en

mycket hög nivå och det torde på längre sikt finnas ett utrymme för en viss

minskning. En förklaring till att det finansiella sparandet stigit så pass

kraftigt är nämligen att det reala sparandet, dvs produktionen av småhus,

sjunkit till extremt låga nivåer. En sänkning av det finansiella sparandet är

därför att förvänta när småhusbyggandet åter ökar. Dessutom kan det finansiella

sparandet förväntas avta i takt med att hushållens behov av finansiella

buffertar gradvis tillfredställs som en följd av den höga sparandenivån,

samtidigt som arbetsmarknadsläget förbättras.

 45

Diagram 8.2 Hushållens förmögenhetskvot 1970-1997

Förmögenhet i relation till disponibel inkomst

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet

 Den andra faktorn som talar för att konsumtionen upprätthålls är den senaste

tidens relativt snabba sänkning av marknadsräntorna. Sedan september 1995 har

räntan på ett 5-årigt villalån sjunkit med ca 1,5 procentenheter och den rörliga

villaräntan med 2 procentenheter. Det förbättrar förutsättningarna för högre

fastighets- och andra tillgångpriser och innebär en lättnad för skuldsatta

hushåll, i synnerhet de som ännu inte hunnit amortera ned sina lån i tillräcklig

grad. Räntenedgången kan också få som resultat att inköpen av framför allt

kapitalvaror ökar. Genom att den privata konsumtionen under ett antal år legat

på en relativt låg nivå har genomsnitts-åldern på många kapitalvaruslag stigit.

Den svenska bilparken är t.ex. bland de äldsta i Västeuropa. Det finns därmed

ett uppdämt behov av att öka dessa inköp och därigenom uppgradera

kapitalvarustocken. Räntesänkningen innebär att finansieringen av dessa inköp

underlättas. I samband med att omsättningen på fastighetsmarknaden ökar stiger

också behovet av kapitalvaruinköp. När en bostad byter ägare sker ofta ett byte

av gamla vitvaror m.m. Preliminär statistik tyder på att omsättningen på

småhusmarknaden stigit markant under de senaste månaderna. Detta gäller i

synnerhet stor-stadsområdena.

 46

Diagram 8.3 Privat konsumtion 1980-1997

Säsongrensad nivå, 1991 års priser, kvartalsdata, miljoner kroner

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

 Sammantaget förväntas den privata konsumtionen stagnera under det första

halvåret i år, till följd av den försvagning av arbetsmarknadsläget som skett

under vintern. Mot slutet av året väntas dock konsumtionen accelerera i takt med

att det internationella konjunkturläget förbättras, och därmed förutsättningarna

för den svenska industrin. De fulla effekterna av räntesänkningarna börjar då

också göra sig gällande. Trots den förväntade stagnationen under det första

halvåret beräknas konsumtionen öka med 0,8% i år, räknat som årsgenomsnitt. Det

förklaras bl.a. av att konsumtionen steg successivt under loppet av 1995. Skulle

konsumtionen ligga kvar på det fjärde kvartalets nivå innebär det en ökning av

genomsnittet med ca 0,5%.

 I och med att de realt disponibla inkomsterna i år bedöms stiga med ca 1%

innebär den prognostiserade konsumtionsökningen att sparkvoten i princip ligger

kvar på förra årets nivå. Under loppet av nästa år beräknas konsumtionsuppgången

fortsätta, vilket resulterar i en ökning med 1,7% räknat som årsgenomsnitt. Då

inkomsterna samtidigt beräknas stiga svagt implicerar konsumtionsprognosen en

sänkning av hushållens nettosparkvot med drygt en procentenhet. En

sparkvotssänkning i den takten är dock inte sannolik på längre sikt. Prognosen

över konsumtion och sparande har som utgångspunkt att hushållen försöker att

undvika att justera konsumtionen till följd av tillfälliga variationer i

inkomsterna och i stället försöker anpassa konsumtionen till de förväntade

långsiktiga inkomsterna. Konsumtionsökningen nästa år skall därför ses mot

bakgrund av att de realt disponibla inkomsterna i genomsnitt beräknas öka med

1,8 % per år från år 1998 till 2001. Den privata konsumtionen beräknas under

samma period öka med drygt 2% per år, vilket innebär att hushållens

nettosparkvot sjunker till 5,2 % år 2001.

Diagram 8.4 Hushållens nettosparkvot samt finansiella sparkvot 1970-2001

Sparande i relation till disponibel inkomst

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

 47

9. Bruttoinvesteringar

De totala bruttoinvesteringarna steg med knappt 11% förra året trots ett

fortsatt markant fall i bostadsproduktionen. Bakom uppgången ligger den

gynnsamma exportutvecklingen samt det höga vinstläget som har inneburit starka

incitament att bygga ut kapitalstocken.

 Avmattningen i exportkonjunkturen under prognosperioden medför ett mindre

expansionsbehov än tidigare beräknat inom framför allt industrin. Fallande

realräntor och den fortsatt goda lönsamheten innebär ändå att

investeringsvolymerna inom de exportberoende delarna av näringslivet ökar också

under 1996, för att sedan minska något nästa år när behovet av ytterligare

kapacitet förutses bli mindre. Under 1996 beror en del av den förväntande

investeringsuppgången på de stora infrastrukturprojekt som har påbörjats. Det

gäller bl.a. Öresundsbron. År 1997 beräknas fallande realräntor samt den

förväntande ökningen av den privata konsumtionen innebära en

investeringsstimulans för de delar av tjänstesektorn som är inriktade mot

hushållen. Bostadsbyggandet beräknas nu ha bottnat och vänder uppåt från en

mycket låg nivå. Förutom fallande bostadsräntor bidrar också låga förväntade

vakanstal i expansiva regioner till ökade bostadsinvesteringar. Sammantaget

beräknas de totala bruttoinvesteringarna öka med 10% 1996 och med drygt 2 %

1997.

Tabell 9.1 Bruttoinvesteringar efter näringsgren

 MiljarderÅrlig procentuell volymförändring

 Kr

 1995 1994 1995 1996 1997

Näringslivet 171,6 14,4 24,5 10,9 2,1

 Industri 60,9 28,6 37,5 17,0 -4,0

 Övrigt näringsliv 110,7 9,1 18,8 7,8 5,5

Bostäder 26,7 -35,3 -27,9 19,2 5,6

 Nybyggnad 11,3 -46,9 -30,7 40,0 15,0

 Ombyggnad 15,5 -19,6 -25,5 2,0 -5,0

Offentliga myndigheter39,4 10,6 1,6 0,1 1,1

Totalt 237,8 -0,2 10,6 10,02,4

Maskiner 124,6 15,8 28,8 12,7 1,4

Bygg och anläggning 113,2 -9,6 -3,1 7,4 3,5

Källor: Konjunkturinstitutet, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

 I det medelfristiga perspektivet antas investeringarna åter öka kraftigt från

och med 1998. Investeringskvoten, dvs bruttoinvesteringarnas andel av BNP, har

under de senaste åren legat på en låg nivå. Behovet av att återställa

kapitalstockarna till långsiktigt hållbara nivåer i kombination med höga

realräntor har begränsat investeringarna inom bostadssektorn och inom de

hemmamarknadsorienterade sektorerna. Utrymmet för en kraftig

investeringsexpansion är därför goda. Lägre realräntor, den relativt höga

kapitalavkastningen (driftsöverskottet i förhållande till kapitalstocken) samt

ett stigande resursutnyttjande beräknas medföra växande investeringskvoter. Lägg

därtill att bostadsproduktionen successivt normaliseras p.g.a. de lägre real-

räntorna och de stigande disponibelinkomsterna. Investeringskvoten beräknas öka

från 17% år 1997 till 20% år 2001.

9.1 Näringslivets investeringar

Industrins investeringar steg med över 75% mellan 1993 och 1995. Bakom den

kraftiga uppgången ligger ett högt kapacitetsutnyttjande och en historiskt sett

mycket god lönsamhet. Under lågkonjunkturen minskade kapitalstocken enligt

Konjunkturinstitutets beräkningar med över 4%. Behovet av ny kapacitet har

således varit stort.

Diagram 9.1 Investeringskvoter inklusive och exklusive bostäder

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

 Enligt Statistiska centralbyråns investeringsenkät från februari är företagens

investeringsplaner fortsatt expansiva också för 1996. Normalt sett överskattar

dock industriföretagen investeringarna i en avmattningsfas. Merparten av de

aviserade investeringarna antas ändå komma att genomföras. En stor del av

produktionsutbyggnaden sker inom exportindustrin där investeringarna i många

fall sträcker sig över flera år. Avskrivningstiden för investeringar kan uppgå

till 10-15 år. Därigenom bör en tillfällig avmattning få mycket liten effekt på

expansionsplanerna. Eftersom lönsamheten också beräknas bli fortsatt god antas

därför investeringsutbyggnaden komma till stånd i nästan samma omfattning som

industrins planer visar. Mot bakgrund av den prognosticerade produktionsökningen

beräknas därigenom kapa-citetsutnyttjandet sjunka under året. Detta bedöms

medföra att investeringsvolymerna minskar något under 1997. En rad större

anläggningar inom basindustrin står klara 1996 och under första halvan av 1997.

Behovet av att därefter tillföra ytterligare kapacitet inom basindustrin bör

vara måttligt. Prognosen innebär att industrins kapitalstock sammanlagt växer

med ca 10% under 1996 och 1997.

 Investeringarna inom övrigt näringsliv ökade med knappt 19% förra året.

Uppgången förklaras av en fortsatt kraftig utbyggnad inom de industrirelaterade

branscherna partihandel och uppdragsverksamhet samt av den höga tillväxten i

telekommunikationssektorn. Konjunkturavmattningen inom industrin beräknas leda

till en påtaglig dämpning av volymtillväxten inom dessa sektorer under

prognosperioden. Telekommunikationssektorn ökar dock investeringarna

ytterligare, om än i lugnare takt än under de senaste åren.

 Drivande för investeringarna i övrigt näringsliv under 1996 är istället

samfärdselinvesteringarna. I de stora infrastrukturprojekten såsom Öresundsbron

med landanslutningar (Swedab) och Arlandabanan förväntas volymerna nå en topp i

år för att sedan plana ut. Därtill indikerar SCB:s investeringsenkäter något

stigande volymer också i de hemmamarknadsberoende sektorerna.

Investeringsvolymerna inom varuhandel och fastighetsförvaltning begränsas dock

fortfarande av överkapacitet samt av de höga realräntorna. Vakanserna på

kommersiella lokaler har för riket som helhet stabiliserats på en hög nivå

samtidigt som en svag prisuppgång noterats. Inom vissa expansiva områden har

dock vakanserna börjat sjunka och hyrorna åter börjat stiga. Den prognostiserade

sysselsättningsuppgången nästa år samt den positiva konsumtionsutvecklingen bör

därför innebära att investeringskvoterna inom de hemmamarknadsberoende

sektorerna åter ökar. Sammantaget innebär detta att investeringarna inom övrigt

näringsliv stiger med knappt 8% 1996 och med drygt 5% 1997.

9.2 Bostadsinvesteringar

Bostadsinvesteringarna föll ytterligare förra året. Mätt som andel av BNP

uppgick bostadsinvesteringarna till mycket låga 1,6%. Ett flertal anledningar

kan förklara den negativa utvecklingen under perioden 1991-1995. De successivt

reducerade räntebidragen i kombination med historiskt höga realräntor har höjt

boendekostnaden. Osäkerheten på arbetsmarknaden har också inneburit att flera

ungdomskullar har skjutit upp inträdet på bostadsmarknaden. Sammantaget har

detta medfört för svenska förhållanden höga vakansgrader.

 48

Diagram 9.2 Antal outhyrda lägenheter respektive antal påbörjade lägenheter

Anm: Antalet outhyrda lägenheter avser den 1 mars respektive år förutom år 1995

som avser 1 september. Antalet påbörjade lägenheter omfattar både flerfamiljshus

och småhus.

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

 Vakansgraden sjönk dock något i riket som helhet föregående år som en följd av

det förbättrade arbetsmarknadsläget och det låga antalet färdigställda bostäder.

I storstadsregionerna och i vissa expansiva universitetsstäder var andelen

outhyrda lägenheter mycket liten. Den höga realräntan samt bostadsföretagens

svaga finansiella situation har hittills motverkat en uppgång i

bostadsbyggandet. Mot slutet av 1995 kunde dock en viss ökning i antalet

påbörjade lägenheter noteras. Både antalet ansökningar och antalet beslut om

statligt stöd steg också avsevärt under 1995 vilket indikerar att nybyggandet

kan ta fart under 1996. Till viss del kan det stora antalet ansökningar

förklaras av det temporära investeringsbidraget för nyproduktion. Fortsatt

fallande bostadsräntor uppväger dock effekten av att investeringsbidraget

upphör. Boverket har i sin långsiktsprognos beräknat att det behöver byggas

cirka 30 000 bostäder årligen mellan 1997 och år 2000. Den relativt svaga

sysselsättnings- och inkomstutvecklingen under prognosperioden innebär dock att

uppgången i bostadsproduktionen bör bli betydligt lägre än den mer långsiktiga

jämviktsnivån som Boverket beräknat. Sammantaget beräknas antalet påbörjade

lägenheter i nyproduktion uppgå till drygt 16 000 i år och drygt 21 000 under

1997. Trots ökningen i antalet påbörjade lägenheter bör vakansgraderna fortsätta

att sjunka under prognosperioden.

 Antalet påbörjade ombyggnader blev högre än beräknat under 1995. Sannolikt låg

det temporära investeringsbidraget på 15% bakom det höga påbörjandet. Samtidigt

fortsatte trenden mot mindre omfattande ombyggnader. Att volymen föll såpass

kraftigt föregående år beror dock främst på att ombyggnader med 1992 års

subventionsregler ännu under 1994 påverkade statistiken. Det särskilda stödet

till verksamhet kan förväntas stimulera ombyggnationerna också under första

halvåret 1996. Därefter beräknas den reguljära ombyggnationen återgå till mer

normala nivåer. Bidragen till miljöförbättrande åtgärder avseende bl.a.

allergisanering bidrar dock till att hålla uppe den totala ombyggnationen.

9.3 Lagerinvesteringar

De senaste årens kraftiga ökning av industriproduktionen har resulterat i en

betydande uppbyggnad av industrins lager, i synnerhet insatsvarulager och varor

i arbete. I samband med att efterfrågeökningen mattades av under loppet av förra

året skedde emellertid en till stora delar ofrivillig lageruppbyggnad. Inom

partihandeln lyckades man dra ned lagren men detaljhandelslagren växte

ytterligare, sannolikt som en följd av den relativt svaga

konsumtionsefterfrågan. Sammantaget svarade ökningen av lagerinvesteringarna

1995 jämfört med 1994 för 0,5 procentenheter av den totala BNP-tillväxten förra

året.

 I år bedöms lagren inom industrin totalt sett vara relativt oförändrade

jämfört med förra året. Någon omfattande lagerminskning torde vara svår att

uppnå för företagen med tanke på den efterfrågestagnation som väntas under det

första halvåret i år. Den svaga efterfrågan innebär att en viss fortsatt

ofrivillig lageruppbyggnad inte kan utslutas. Handelns lager väntas minska inom

såväl parti- som detaljhandel. Totalt inom ekonomin beräknas lagren vara i

princip oförändrade jämfört med 1995. Omslaget från en betydande lageruppbyggnad

1995 till oförändrade lager i år ger isolerat ett kraftigt negativt bidrag till

produktionstillväxten i år, motsvarande nära 1 procent av BNP. Förra årets

lageruppbyggnad bidrog dock till att importen hölls uppe. Den egentliga effekten

från lageromslaget på tillväxten torde i år på motsvarande sätt dämpas av att

importen begränsas.

 Nästa år torde industrins lager öka marginellt till följd av en tilltagande

internationell efterfrågan, medan handelslagren bedöms minska något. Sammantaget

bedöms dock lagren även 1997 vara så gott som oförändrade, vilket innebär att

lagercykelns effekt på tillväxten nästa år beräknas bli relativt neutral.

 49

10. Den offentliga sektorn

Den offentliga sektorn hade 1995 ett finansiellt sparandeunderskott på drygt 130

miljarder kronor eller motsvarande 8,1 % av BNP. Underskottet minskar som andel

av BNP till 5,1 % i år och till 3,3 % 1997 (exkl. tillkommande åtgärder). Denna

utveckling medför, i kombination med bl.a. en fortsatt appreciering av kronan,

att statsskulden minskar som andel av BNP mellan 1996 och 1997. Scenariot för

åren 1998-2001 visar på en fortsatt förbättring av de offentliga finanserna.

Skatteinkomsterna ökar i takt med BNP-tillväxten medan utgifterna minskar i

reala termer. Underskottet i det finansiella sparandet vänds 1999 till ett över-

skott och därmed kan statsskulden minska även i nominella termer.

Diagram 10.1 Den offentliga sektorns finansiella sparande, 1970-2001

Anm.: Den streckade linjen inkluderar tillkommande åtgärder.

Källor: Statistiska centralbyrån, Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

10.1 Den konsoliderade offentliga sektorn

Underskottet i det finansiella sparandet för 1995 blev 21 miljarder kronor

större än vad som beräknades i föregående prognos i november 1995. Skatte-

inkomsterna blev mindre och transfereringarna till hushållen blev högre än

väntat. Nedrevideringen av skatteinkomsterna förklaras främst av att lönesumman

inte utvecklades så starkt som beräknades i höstas. Förbättringen av det

finansiella sparandet från 1995 väntas emellertid nu bli något starkare, trots

att den ekonomiska tillväxten för 1996 och 1997 räknats ned. Inverkan på de

offentliga finanserna av nedjusteringen av tillväxten under dessa år, motverkas

av att skattekvoten (skatteinkomsterna som andel av BNP) justerats upp. Det

beror huvudsakligen på att de viktigaste skattebaserna, lönesumman och den

privata konsumtionen, i den föreliggande prognosen utgör en större andel av BNP.

 Det försämrade utgångsläget 1995 medför dock att den offentliga sektorn, utan

ytterligare åtgärder, kan förväntas ha ett finansiellt sparandeunderskott 1998,

medan förra prognosen tydde på att det skulle vara möjligt att uppnå balans

mellan inkomster och utgifter. Med de kompletterande budgetförstärkningar som nu

föreslås skulle dock, vid i övrigt oförändrade förhållanden, underskottet vara

eliminerat år 1998.

Tabell 10.1 Den offentliga sektorns finanser

Miljarder kronor, löpande pris

 1995 1996 1997 1998 1999 2000 2001

Inkomster 983 1 058 1 101 1 153 1 200 1 256 1 306

Procent av BNP 60,1 62,8 62,5 62,3 61,8 62,0 61,9

 Skatter och avgifter 824 897 942 990 1 037 1 088 1 139

 Procent av BNP 50,4 53,3 53,5 53,5 53,4 53,7 54,0

 Kapitalinkomster 94 89 86 88 86 90 87

 Övriga inkomster 65 73 73 75 77 78 80

Utgifter 1 115 1 144 1 158 1 168 1 188 1 219 1 226

Procent av BNP 68,2 67,9 65,8 63,1 61,2 60,2 58,1

 Hushållstransfereringar 397 393 396 401 409 420 433

 Övriga transfereringar 130 125 126 122 121 121 120

 Ränteutgifter 116 127 128 126 126 129 107

 Konsumtion 423 448 458 468 479 494 509

 Investeringar 49 52 50 51 53 54 56

Finansiellt sparande -132 -86 -57 -14 12 37 81

Procent av BNP -8,1 -5,1 -3,3 -0,8 0,6 1,8 3,8

 Staten -144 -102 -62 -19 3 28 71

 AP-fonden 18 16 15 14 14 12 9

 Kommunsektorn -6 0 -11 -10 -5 -3 1

Statens lånebehov, netto 139 76 59 16 -5 -25 -70

Primärt sparande1 -109 -48 -15 23 51 76 101

Procent av BNP -6,7 -2,8 -0,8 1,3 2,6 3,8 4,8

Finansiell ställning

Nettoskuld 454 540 584 603 598 572 497

Procent av BNP 27,7 32,0 33,2 32,6 30,8 28,2 23,6

Konsoliderad bruttoskuld2 1 303 1 375 1 432 1 456 1 456 1 437 1 371

Procent av BNP 79,7 81,6 81,3 78,6 74,9 71,0 65,0

Statsskuld 1 386 1 461 1 511 1 527 1 525 1 503 1 438

Procent av BNP 84,8 86,8 85,8 82,5 78,5 74,3 68,1

Efter åtgärder utöver konsolideringsprogram:

Finansiellt sparande, procent av BNP .. -2,6 0,0 1,1 2,3 4,4

Konsoliderad bruttoskuld, procent av BNP80,779,775,3 71,3 66,9 60,6

1 Finansiellt sparande exkl. kapitalinkomst och ränteutgifter.

2 Den konsoliderade skulden är definierad enligt EU:s konvergenskriterier

(Maastricht).

Källor: Konjunkturinstitutet, Riksgäldskontoret, Riksrevisionsverket,

Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

 Förbättringen av de offentliga finanserna mellan 1995 och 1996 sker främst

genom att skattekvoten stiger. Denna uppgång är delvis en konsekvens av

beslutade budgetförstärkningar. Skattekvoten ökar också av att lönesumman, som

är det viktigaste skatteunderlaget, till följd av höga löneökningar stiger

dubbelt så mycket som nominella BNP. Därtill kommer höjda taxeringsvärden på

fastigheter samt, som en tillfällig effekt, förändrad uppbörd av mervärdesskatt.

Under 1996 får staten nämligen inkomster från 13 månaders uppbörd mot 11 månader

under 1995.

Tabell 10.2 Den offentliga sektorns skatter och avgifter

Procent av BNP

 1995 1996 1997 1998 1999 2000 2001

Skatter och avgifter 50,4 53,3 53,5 53,5 53,4 53,7 54,0

 Hushållens direkta skatter och

 allmänna egenavgifter 20,5 21,5 21,9 22,1 21,9 22,1 22,3

 Företagens direkta skatter 2,9 2,5 2,7 2,4 2,6 2,6 2,5

 Sociala avgifter exkl.

 allmänna egenavgifter 12,5 12,9 13,1 13,1 13,1 13,2 13,2

 Mervärdesskatt 7,1 7,5 7,0 7,0 7,0 7,1 7,2

 Övriga indirekta skatter 7,3 8,7 8,7 8,8 8,7 8,7 8,7

Källor: Konjunkturinstitutet, Riksrevisionsverket, Statistiska centralbyrån och

Finansdepartementet.

 Besparingar leder till att de offentliga utgifterna minskar realt 1996.

Utgiftskvoten (utgifterna som andel av BNP) minskar dock endast marginellt. Det

beror bl.a. på en relativt kraftig prisökning för den offentliga konsumtionen,

till följd av att löneavtalen för den offenliga sektorn blev klara så sent att

löneutbetalningarna avseende 1995 och 1996 belastar de offentliga utgifterna

under 1996. I volym beräknas den offentliga konsumtionen öka med knappt 1 %.

Uppgången förklaras av en förskjutning av inköp av försvarsmateriel från 1995

till 1996. Frånräknat denna faktor minskar i stället den offentliga konsumtionen

med ca 1 %.

 Tillkommande budgetförstärkningar och en relativt god ekonomisk tillväxt leder

till en successiv förstärkning av de offentliga finanserna under de följande

åren. Konsolideringsprogrammet för de offentliga finanserna omfattar, före de nu

föreslagna åtgärderna, budgetförstärkningar motsvarande 7,5 % av BNP under

perioden 1995-1998, varav 3,5 % faller på 1995, 2 % på 1996 och 1 % vardera åren

1997 och 1998. Förbättringen av de offentliga finanserna går utöver de

budgetförstärkande åtgärderna. Det beror på att skatteinkomsterna i stort sett

följer BNP-utvecklingen medan utgifterna minskar i reala termer i avsaknad av

ofinansierade skattesänkningar resp. utgiftsökningar. För perioden 1998-2001 har

beaktats att den s.k. värnskatten upphör 1999 samt att nedtrappningen av

räntebidragen till bostäder för såväl beståndet som tillkommande årgångar

fortsätter.

 Förbättringen av den offentliga sektorns finansiella sparande på drygt 9

procentenheter av BNP från 1996 till 2001 ligger helt på utgiftssidan.

Utgiftskvoten, den offentliga sektorns utgifter som andel av BNP, faller mellan

1996 och 2001 med knappt 10 procentenheter. I reala termer beräknas de

offentliga utgifterna år 2001 vara drygt 6 % lägre än i år.

Diagram 10.2 Den offentliga sektorns inkomster och utgifter, procent av BNP

Källor: Statistiska centralbyrån, Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

Tabell 10.3 Den offentliga sektorns utgifter i 1991 års priser

 Miljarder Årlig procentuell volymförändring

 Kronor

 1995 1995 1996 1997 1998 1999 2000 2001

Summa utgifter 1 005 0,8 -0,8 -1,4 -1,8 -0,9 -0,1 -2,2

Hushållstransfereringar 354 -0,9 -2,7 -1,5 -0,9 -0,2 0,6 0,7

 Pensioner 183 0,4 0,0 -0,7 0,0 0,9 1,5 1,3

 Sjukförsäkring m.m. 39 -5,0 -6,0 1,0 2,4 2,6 1,9 2,3

 Arbetsmarknadsstöd 49 -8,1 -5,5 -10,5 -9,6 -9,4 -4,6 -1,7

 Övrigt 84 2,8 -5,3 0,8 0,0 0,3 0,0-0,6

Övriga transfereringar 116 11,1 -5,2 -1,8 -4,8 -2,8 -2,4 -2,4

 Transfereringar till utlandet25110,219,5 2,7 2,1 -1,2 0,5 0,9

 Räntebidrag till bostäder29 -3,4-14,0 -14,0 -28,7 -21,9 -28,3-41,0

 Övrigt 62 -0,7 -11,0 1,3 0,5 1,5 1,41,4

Ränteutgifter 103 8,9 7,4 -1,0 -3,6 -2,7 0,3-19,4

Konsumtion 384 -2,3 0,9 -1,1 -1,2 -0,8 -0,3 -0,1

Investeringar 47 0,1 -7,1 -4,0 -1,2 0,4 0,8 -1,4

Anm.: Deflatering med implicitprisindex för offentlig konsumtion resp.

investeringar. Övriga delar deflaterade med KPI.

Källor: Konjunkturinstitutet, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

 Av nedgången i utgiftskvoten svarar transfereringarna till hushållen för ca 3

procentenheter. Åtgärderna inom konsolideringsprogrammet och den lägre

arbetslösheten är de viktigaste bakomliggande förklaringarna. Den reducerade

uppräkningen av basbeloppet, som styr pensioner m.m., är en viktig del av

konsolideringsprogrammet. I kalylerna har antagits att basbeloppet räknats upp

med 60 % av prisökningarna t.o.m. fastställandet av basbeloppet för 1998 och med

80 % av prisökningen för 1999 års basbelopp. Därefter har antagits att

basbeloppet fullt ut räknas upp i takt med inflationen. Nettoeffekten av de

minskade transfereringarna till hushållen för den offentliga sektorns sparande

är emellertid lägre eftersom dessa transfereringar till övervägande delen är

skattepliktiga. Sänkta ersättningsnivåer medför därmed även sänkta

skatteinkomster.

 Den offentliga sektorns utgifter för konsumtion och investeringar minskar som

andel av BNP med ca 3 procentenheter. En del av denna nedgång är inräknat i

konsolideringsprogrammet. Därtill kommer en forsatt svag utveckling av den

kommunala konsumtionen. I fasta (1991 års priser) minskar den offentliga

konsumtionens andel av BNP med 3,4 procentenheter mellan 1996 och 2001. Priset

på den offentliga konsumtionen i förhållande till det allmänna prisläget (BNP-

deflatorn) stiger dock under samma period vilket gör att nedgången i löpande

priser begränsas till 2,5 procentenheter.

 Det omfattande och dyra bostadsbyggandet under slutet av 1980-talet bidrog

till att räntebidragen fördubblades mellan 1987 och 1995 till 32 miljarder

kronor. Lägre bostadsbyggande, lägre räntor och regelförändringar medför att

utgiftena för räntebidragen sjunker med ca 4 miljarder kronor per år under

prognosperioden.

 En effekt av den offentliga sektorns förbättrade finanser i kombination med

antagandet om fallande räntor under perioden är att ränteutgifterna successivt

minskar. Dessa står för ca 1/4 av nedgången i utgiftskvoten mellan 1996 och

2001.

 Utvecklingen av skatteinkomster och utgifter medför att underskottet i det

finansiella sparandet reduceras till 3,3 % av BNP 1997 och till 0,8 % av BNP

1998 (exkl. tillkommande åtgärder). Därefter uppkommer ett överskott i det

finansiella sparandet, som år 2001 växer till nära 4 % av BNP. Den offentliga

sektorns konsoliderade bruttoskuld, definierad enligt Maastrichtkriterierna,

stabiliseras som andel av BNP 1996 och sjunker sedan till 65 % vid

kalkylperiodens slut. Den offentliga sektorns nettoskuld, dvs. skulder minus

finansiella tillgångar, förbättras inte lika mycket som bruttoskulden beroende

på att tillgångarna inte ökar i samma takt som skulden minskar.

 50

Diagram 10.3 Den offentliga sektorns brutto- och nettoskuld, procent av BNP

Anm.: Bruttoskulden är definierad enligt EU:s konvergenskriterier (Maastricht).

Den streckade linjen inkluderar tillkommande åtgärder.

10.2 Den statliga sektorn

Den statliga sektorn omfattar, förutom den del av statens verksamhet som ingår i

statsbudgeten, även fonder m.m. utom budgeten. Statliga affärsverk och bolag

ingår däremot inte.

 År 1995 hade staten ett underskott i det finansiella sparandet på ca 144 mil-

jarder kronor. Budgetunderskottet uppgick till ca 152 miljarder kronor och

statens lånebehov till ca 139 miljarder kronor. Det finansiella sparandet visar

den förändring av statens finansiella förmögenhet som sker genom transaktioner.

Värdeförändringar på tillgångar och skulder påverkar däremot inte det

finansiella sparandet. Detsamma gäller försäljning av aktier och andra

finansiella tillgångar, eftersom den finansiella förmögenhetsställningen inte

förändras av sådana transaktioner. Statens lånebehov visar den kassamässiga

förändringen av statsskulden inkl. realiserade värdeförändringar på lån i

utländsk valuta. Statsbudgeten omfattar inte alla delar av den statliga verk-

samheten och vad som ingår kan ändras mellan åren. Som exempel kan nämnas att

arbetsmarknadsfondens underskott ingår i budgeten först från och med andra halv-

året 1995.

 Den förbättring av det offentliga sparandet som beskrivs ovan motsvaras av en

ännu snabbare förstärkning av statens finanser. För 1996 beräknas

budgetunderskottet till ca 114 miljarder kronor, medan underskottet i det

finansiella sparandet väntas uppgå till ca 102 miljarder kronor och statens

lånebehov till ca 76 miljarder kronor. Skillnaderna för 1996 förklaras bl.a. av

att den del av influtna ATP-avgifter som sätts av till det framtida

premiereservsystem för ålderspension inte ingår i budgeten men tillgodoräknas

statens finansiella sparande och minskar lånebehovet. Lånebehovet reduceras

därutöver med 18 miljarder kr genom att kärnavfallsfondens tillgångar förts över

från konto i Riksbanken till Riksgäldskontoret.

 Statens finanser förbättras snabbt de närmaste åren och 1999 beräknas

inkomsterna komma att överstiga utgifterna. För de följande åren har inga ännu

icke beslutade försäljningar av aktier m.m. lagts in i kalkylerna. Det innebär

att statens lånebehov ligger nära det finansiella sparandet. Statsskuldens

utveckling bestäms, förutom av lånebehovet, även av att skulderna i utländsk

valuta påverkas av valutakursförändringar. Den mindre appreciering av kronan

under 1996 och 1997, som ligger i prognosförutsättningarna, gör att statsskulden

under dessa år skrivs ned med sammanlagt 11 miljarder kronor. Det kan jämföras

med att kronans förstärkning under 1995 medförde en nedskrivning av statsskulden

med nära 40 miljarder kr. Som andel av BNP beräknas statsskulden uppgå till 86,8

% vid utgången av 1996, för att sedan minska till 85,8 % vid utgången av 1997.

Det finansiella överskottet från år 1999 och framåt innebär att statsskulden

successivt kan amorteras.

Diagram 10.4 Statsskulden, procent av BNP

Anm.: Diagrammet visar utvecklingen före tillkommande åtgärder.

Källor: Statistiska centralbyrån, Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

 Med anledning av den planerade ålderspensionsreformen avsätts sedan 1995 en

del (11 %) av influtna inkomster från ATP-avgiften, ca 10 miljarder kronor per

år, till ett räntebärande konto hos Riksgäldskontoret. Dessa medel är avsedda

att motsvara den pensionsrätt som tjänas in i ett framtida premiereservsystem.

Detta bidrar till statens finansiella sparande och reducerar statens lånebehov,

medan AP-fondens sparande reduceras med motsvarande belopp. I kalkylerna har

antagits att nuvarande ordning bibehålls under hela perioden. Det bör dock

påpekas att vid utbetalning till individuella premiereserver reduceras det

offentliga sparandet med det utbetalda beloppet, om utbetalning sker utan

särskild finansiering.

10.3 Allmänna pensionsfonden

AP-fondens sparande har minskat kontinuerligt sedan 1990. Denna utveckling

fortsätter under prognosperioden. Pensionsutbetalningarna överstiger

avgiftsinkomsterna. En allt större del av pensionerna finansieras med

avkastningen på fondkapitalet. Sparandet är dock positivt under hela

kalkylperioden och därigenom kan fondens tillgångar fortsätta att öka. AP-fonden

får fr.o.m. i år förvärva aktier för ytterligare 10 miljarder kronor. Den

nuvarande avvecklingsstyrelsen (Fond 92-94) permanentas inom ramen för AP-fonden

och byter namn till sjätte fondstyrelsen. Denna fondstyrelses placeringar ska i

huvudsak ske i svenska aktier.

10.4 Den kommunala sektorns ekonomi

Den kommunala konsumtionen, som svarar för tre fjärdedelar av utgifterna i

kommuner och landsting, har sedan 1991 minskat med i genomsnitt 1 % per år.

Andelen av BNP som förbrukas i kommunal verksamhet har därmed reducerats med en

procentenhet, till 18 %. Det finns indikationer på att produktiviteten i

kommunal verksamhet stigit kraftigt under senare år, vilket innebär att den

kommunala servicen inte minskat i samma utsträckning som konsumtionen.

 Transfereringar, bl.a. socialbidrag, pensioner till f. d. anställda och

subventioner av kommunala företag, har tagit en allt större del av de kommunala

utgifterna. Mellan 1991 och 1995 ökade transfereringarna med mer än 10 % i reala

termer. Med undantag för åren 1992 och 1993 då tillfälliga faktorer drog upp

kommunernas skatteinkomster har den kommunala sektorn haft ett finansiellt

sparandeunderskott sedan 1985.

 Enligt uppgifter från nationalräkenskaperna minskade konsumtionen med 1,2 %

och den kommunala sysselsättningen med 0,8 % mellan 1994 och 1995. Det

finansiella underskottet beräknas ha uppgått till 6 miljarder kronor.

 Bl.a. uppgifter från enkäter bland kommunerna tyder på att kommuner och

landsting i år fortsätter att minska sin verksamhetsvolym. Prognosen är att den

kommunala konsumtionen i år minskar med 1,0 %. Det finansiella sparandet

förbättras något. Till en del förklaras detta av att regleringen av kommunernas

skatteinkomster för inkomståren 1994 och 1995 bidrar positivt till

skatteinkomsterna.

 Nyligen har en överenskommelse träffats mellan regeringen och kommun- och

landstingsförbunden som bl.a. innebär att kommuner och landsting skall sträva

efter att undvika säga upp fast anställd personal. Detta är dock förenligt med

en sysselsättningsminskning till följd av naturlig avgång. Under 1996 beräknas

sysselsättningen räknat i arbetade timmar minska med 1 %.

 Enligt överenskommelsen skall de kommunala inkomstskatterna inte höjas. Den

genomsnittliga kommunala utdebiteringen uppgår i år till 31,66 kronor per

skattekrona. Det är en höjning med 16 öre jämfört med 1995. För 1997 och åren

därefter antas utdebiteringen ligga kvar på oförändrad nivå. Under 1997 återgår

kommunernas skatteinkomster till en normal nivå, efter att tillfälligt ha

dragits upp i år. Det medför en försämring av det finansiella sparandet i den

kommunala sektorn. Underskottet mellan inkomster och utgifter beräknas nästa år

uppgå till 10 mdr kr.

 Den underliggande kommunala konsumtionen har antagits fortsätta minska med 1 %

år 1997. Den utbildningssatsning som aviseras i vårpropositionen innebär

emellertid att den kommunala verksamheten ligger kvar på en oförändrad nivå. De

högre utbildningskostnaderna kommer dock helt att täckas med statsbidrag och

bidrar inte till försämringen i kommunernas finanser.

Diagram 10.5 Den kommunala sektorns finansiella sparande

Källor: Statistiska centralbyrån, Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

 Regeringen har tidigare aviserat ett förslag om lagreglerat balanskrav på

kommunerna, med innebörden att kommunerna inte får budgetera kostnader som

överstiger inkomsterna. Balanskravet är avsett att formuleras i termer av det

resultatmått som används i den kommunala redovisningen. Detta är förenligt med

ett visst finansiellt sparandeunderskott i den kommunala sektorn som helhet.

Enligt överenkommelsen med kommunförbunden skall detta balanskrav gälla fr.o.m

1999 för primärkommunerna och fr.o.m. år 2000 för landstingen.

 De medelfristiga kalkylerna förutsätter att samtliga kommuner och landsting

skall klara att uppfylla balanskravet vid en oförändrad kommunalskatt. Detta

kommer att kräva en förstärkning av det finansiella sparandet. De kommunala

inkomsterna i form av skatter och statsbidrag beräknas öka med 0,6 % per år i

reala termer. Transfereringarna beräknas ligga i stor sett oförändrade i fasta

priser. För att klara balanskravet krävs då att den kommunala konsumtionen

minskar med sammantaget 1 ½ % mellan 1997 och 2001.

 51

11. Kapitalmarknaderna

Ränte- och valutakursutvecklingen på de internationella finansiella marknaderna

stabiliserades under sommaren 1995 efter vårens turbulens. En expansiv finans-

och penningpolitik i Japan bidrog till en korrigering av dollarns värde gentemot

yenen. Den starkare dollarn kom i sig att bli en faktor bakom ökad stabilitet på

den europeiska valutamarknaden då de svagare europeiska valutorna i viss

utsträckning stärkts i takt med dollarn. Den expansiva penningpolitiken i Japan

har inneburit att de korta japanska marknadsräntorna sedan en tid ligger på en

nivå kring 0,5 %.

 Under våren blev konjunkturavmattningen i USA allt tydligare vilket bidrog

till lägre inflationsförväntningar och sjunkande obligationsräntor. Avmattningen

fortsatte också under det andra halvåret vilket, under året, givit Federal

Reserve utrymme att justera ned styrräntorna i två omgångar. Osäkerheten kring

en förväntad budgetuppgörelse mellan presidenten och kongressen har haft en viss

negativ inverkan på de amerikanska finansiella marknaderna. Trots detta sjönk de

amerikanska obligationsräntorna under 1995 till nivåer som inte rått sedan

slutet av 1993.

Diagram 11.1 Ränteutvecklingen för 10-åriga statsobligationer i några länder

Anm.: Dagsobservationer, sista observation avser 1 april 1996.

Källa: Finansdepartementet.

 Den fortsatt svaga europeiska konjunkturutvecklingen och låga in-

flationsförväntningar bidrog tillsammans med den pågående budgetkonsolideringen

till sjunkande europeiska obligationsräntor under 1995. Tillsammans med en ökad

stabilitet inom ERM och lägre tyska styrräntor bidrog också dessa faktorer till

minskade skillnader i obligationsräntenivåer mellan de europeiska länderna.

 Sedan årsskiftet har obligationsräntorna börjat stiga i såväl USA som i flera

europeiska länder. En faktor bakom detta är att allt fler börjar skönja en

konjunkturuppgång i USA och därmed ett slut på Federal Reserves räntesänkningar.

Det senaste årets allmänt sjunkande avkastningskrav, som inneburit både fallande

obligationsräntor och stigande aktiekurser i USA, förefaller därmed åter börja

öka. Obligationsränteuppgången i USA har, tillsammans med förväntningar om att

den nuvarande europeiska konjunkturförsvagningen skall bli kortvarig, bidragit

till stigande obligationsräntor i Europa. Den tyska 10-åriga statso-

bligationsräntan har stigit till en nivå omkring 6,5 % efter att vid årsskiftet

legat ett par tiondels procentenheter under 6 %.

 En stark D-mark tillsammans med en svag penningmängds- och kon-

junkturutveckling har inneburit att det funnits utrymme för en mer expansiv

penningpolitik i Tyskland under det senaste året. Bundesbank har sänkt sin

viktigaste styrränta, reporäntan, med 1,6 procentenheter till 3,3 % under en

period av ett år fram till och med slutet av mars 1996. Räntesänkningarna har

koncentrerats till slutet av 1995 och inledningen av 1996 då en, förväntat

tillfällig, konjunkturnedgång framstått som tydlig. De lägre tyska styrräntorna

innebär att den reala 3-månadersräntan i dag ligger strax under 2 %, en låg nivå

sett i ett tioårsperspektiv. En anledning till den låga räntenivån är den

pågående budgetkonsolideringen. I många länder fästs stor vikt vid att de

offentliga finanserna förbättras. I ett flertal av de europeiska länderna är

budgetunderskottet i den offentliga sektorn större än de 3 % som utgör

konvergenskravet inför EMU. Finanspolitiken har sådeles inriktats på en fortsatt

budgetkonsolidering. Under den nuvarande konjunkturnedgången innebär det att

större krav ställs på lättnader i penningpolitiken vilket bidragit till

förväntningar om låga korta marknadsräntor i Europa. En allmän

budgetkonsolidering kan också väntas bidra till sjunkande reala

obligationsräntor. Den långa reala obligationsräntan i Tyskland är idag omkring

5 %.

 De svenska obligationsräntorna har sedan sommaren följt den internationella

trenden nedåt. Obligationsräntorna har dock sjunkit mer i Sverige än i andra

europeiska länder och räntedifferensen mellan svenska och tyska 10-åriga

statsobligationer har sedan i juni 1995 halverats till ca 2 procentenheter. Den

kraftiga obligationsräntenedgången i Sverige återspeglade ett ökat förtroende

för såväl budgetsaneringen som förmågan att uppnå inflationsmålet, men var också

till viss del en korrigering efter den föregående turbulensen på de finansiella

marknaderna. Under inledningen av innevarande år steg de svenska

obligationsräntorna tillfälligt. Uppgången kan i huvudsak kopplas till

internationellt stigande räntor. Fortsatt verkar dock den svenska

obligationsmarknaden vara mer känslig för störningar än många andra marknader,

något som visas av att obligationsränteuppgången inledningsvis var större i

Sverige än i andra länder. Efter regeringsombildningen under mars har dock de

svenska obligationsräntorna åter börjat sjunka.

 52

Diagram 11.2 Ränteutvecklingen i Sverige, 1992-1996

Anm.: Dagsibservationer, sista observationen avser 1 april 1996.

Källa: Finansdepartementet.

 Utländska investerares innehav av obligationer utställda i svenska kronor

ökade åter 1995. Under året nettoköpte utländska investerare räntebärande

värdepapper i svenska kronor för 48 miljarder kronor vilket kan jämföras med

föregående år då motsvarande värdepapper nettosåldes för 128 miljarder kronor.

Riksbanken uppskattar att det utländska innehavet av räntebärande värdepapper i

kronor vid årsskiftet uppgick till ca 215 miljarder kronor. Därmed ägde

utländska investerare vid årsskiftet omkring 17 % av den totala utstående

stocken av statsobligationer och statsskuldsväxlar.

 Kronan stärktes under sommaren och hösten i takt med de lägre obli-

gationsräntorna. Det ökade förtroendet för budgetsaneringen och låginflations-

politiken har varit avgörande också för kronans utveckling. Därtill förefaller

dollarns ökade stabilitet allmänt skapat ökad stabilitet på valutamarknaden och

på så sätt bidragit till att stärka valutor som uppfattats som mer riskfyllda,

däribland kronan. I samband med obligationsränteuppgången under årets början

försvagades kronan tillfällligt. Sedan dess har dock kronan åter apprecierat.

 53

Diagram 11.3 Kronans kurs, TCW-index, 1995-1996

Anm.: Dagsobservationer, sista observationen avser 1 april 1996.

Källor: Ecowin och Finansdepartementet.

 Under det första halvåret 1995 höjde Riksbanken stegvis såväl reporäntan som

in- och utlåningsräntan. Syftet med räntehöjningarna var att uppnå Riksbankens

inflationsmål på 2 %, med ett toleransintervall på ± 1 procentenhet. I början av

1995 fanns farhågor om att inflationen skulle ta fart om inte penningpolitiken

gjordes mindre expansiv. Fasen med räntehöjningar inleddes i augusti 1994 och

avslutades under hösten 1995 med en reporäntenivå på 8,91 %. I sin

inflationsrapport i november 1995 konstaterade Riksbanken att de monetära

förhållandena i stort sett nått en nivå som innebar en inflationstakt under 1996

och 1997 inom toleransintervallet. Kring årsskiftet blev bilden av en vikande

konjunktur allt tydligare och i början av januari sänkte Riksbanken reporäntan i

ett första steg. Reporäntesänkningarna har fortsatt under årets första månader

baserat på Riksbankens bedömning att inflationen kommer att fortsätta att ligga

på en nivå i linje med inflationsmålet.

 Bankernas resultat har fortsatt att förbättras under 1995. Under året var

resultatet i samtliga större bankkoncerner positivt. Den ökade stabiliteten inom

banksystemet har möjliggjort för regeringen att föreslå riksdagen att det

statliga åtagandet att banker och vissa kreditmarknadsinstitut skall kunna

infria sina förpliktelser i rätt tid skall upphöra vid utgången av juni månad

1996. Bankernas förbättrade lönsamhet grundas i huvudsak på minskade

kreditförluster. Bankernas räntemarginaler fortsätter att sjunka. Enligt

Riksbankens undersökning var skillnaden mellan bankernas genomsnittliga in- och

utlåningsräntor 4,9 % i slutet av förra året. Kreditefterfrågan är fortsatt

svag. Utlåningen till hushållen var i stort sett oförändrad under 1995.

Bostadsinstitutens utlåning till hushållen ökade under året med drygt 1 % medan

utlåningen från banker och övriga kreditmarknadsbolag minskade i motsvarande

grad. Även den totala utlåningen till allmänheten var i stort sett oförändrad

under 1995. Dock fortsätter utlåning i utländsk valuta att minska samtidigt som

utlåningen i svenska kronor ökar i motsvarande grad.

 Kurserna på Stockholms Fondbörs steg med 17 % under 1995. Även under de första

månaderna 1996 har utvecklingen på Fondbörsen varit god. Dock finns en oro för

sjunkande aktiekurser i samband med en befarad kursnedgång på New York-börsen.

Oron baseras delvis på den mycket starka kursutvecklingen på New York-börsen,

där index stigit med drygt 40 % under de senaste fem kvartalen. Kemi- och

läkemedelsaktier har utvecklats bäst på Stockholms Fondbörs det senaste året.

Sjunkande obligationsräntor har också bidragit till en god utveckling för

räntekänsliga aktier. De utländska köpen av svenska aktier fortsätter, om än

inte i samma omfattning som tidigare. Rensas statistiken från affären mellan

Pharmacia och Upjohn visar den på en export av svenska aktier för ca 26

miljarder kronor under 1995 vilket ungefär motsvarar hälften av exporten

föregående år. Det utländska ägandet på Stockhomsbörsen vid årsskiftet kan

uppskattas till något under 30 %.

 54

Innehållsförteckning

1 Inledning....................................1

 1.1 Den svenska ekonomin 1996 och 1997.......1

 1.2 Den svenska ekonomin fram t.o.m. år 2001.7

 Diagrambilaga till kapitel 1................16

2 Internationell utveckling...................18

3 Utrikeshandeln..............................24

4 Näringslivets produktion....................29

 4.1 Industrin...............................30

 4.2 Byggnadsverksamheten....................31

5 Arbetsmarknad...............................34

6 Löner .....................................37

7 Inflation...................................40

8 Hushållens ekonomi och privat konsumtion....45

9 Bruttoinvesteringar.........................51

 9.1 Näringslivets investeringar.............52

 9.2 Bostadsinvesteringar....................53

 9.3 Lagerinvesteringar......................55

10 Den offentliga sektorn......................56

 10.1 Den konsoliderade offentliga sektorn...56

 10.2 Den statliga sektorn...................61

 10.3 Allmänna pensionsfonden................63

 10.4 Den kommunala sektorn..................63

11 Kapitalmarknaderna..........................66

 55

Tabellförteckning

1.1 Prognosförutsättningar.......................4

1.2 Försörjningsbalans, 1994-1997................5

1.3 Nyckeltal....................................6

1.4 Finansiellt sparande.........................7

1.5 Förutsättningar 1996-2001....................8

1.6 Försörjningsbalans 1996-2001.................9

1.7 Nyckeltal 1996-2001.........................11

1.8 Arbetsmarknad...............................14

1.9 Högtillväxtalternativet, försörjningsbalans

 och nyckeltal 1995-2000.....................15

2.1 Nyckeltal för EU(15) som helhet, 1990-1995..19

2.2 BNP-tillväxt, KPI och arbetslöshet 1994-199721

3.1 Export och import av varor..................26

3.2 Bytesbalans.................................27

4.1 Näringslivets produktion....................29

4.2 Nyckeltal för industrin.....................31

4.3 Byggnadsverksamhet..........................33

5.1 Arbetsmarknad...............................35

6.1 Löner .....................................37

7.1 Konsumentpriser.............................42

8.1 Hushållens disponibla inkomster, konsumtion

 och sparande................................46

9.1 Bruttoinvesteringar efter näringsgren.......51

10.1 Den offentliga sektorns finanser............57

10.2 Den offentliga sektorns skatter och avgifter58

10.3 Den offentliga sektorns utgifter i 1991 års priser59

 56

Diagramförteckning

1.1 Produktionstillväxten i olika sektorer 1987-19972

1.2 BNP-förlopp med oförändrad statlig

 konsumtion 1996 och 1997.....................3

1.3 Förändring av BNP, sysselsättning

 och produktivitet 1971-2001.................10

1.4 Bidrag till BNP-tillväxten i Sverige 1980-200111

1.5 Den offentliga sektorns finansiella sparande

 1970-2001...................................12

1.6 Den offentliga sektorns brutto- och nettoskuld

 1980-2001...................................13

D.1 BNP-utvecklingen enligt bas- respektive

 högtillväxtalternativ.......................16

D.2 Arbetslöshet enligt bas- respektive

 högtillväxtalternativ.......................16

D.3 Sysselsättning och arbetskraft enligt bas-

 respektive högtillväxtalternativ............17

2.1 Real BNP-tillväxt i EU, Förenta staterna och Japan18

2.2 BNP-tillväxt och inflation i OECD 1970-2001.23

3.1 Export, marknadstillväxt och marknadsandelar för

 bearbetade varor i OECD 14, 1987-1997.......25

4.1 Industrins bruttoöverskottsandel 1980-1997..32

5.1 Antalet sysselsatta, arbetslösa och personer

 i arbetskraften 1980-1997...................36

6.1 Utveckling av lönekostnad per sysselsatt i

 näringslivet 1988-1997......................39

7.1 Producentprisutvecklingen 1991-1996.........40

7.2 Konsumentprisutvecklingen 1985-1997.........43

8.1 Hushållens framtidsförväntningar 1977-1996..47

8.2 Hushållens förmögenhetskvot 1970-1997.......48

8.3 Privat konsumtion 1980-1997.................49

8.4 Hushållens nettosparkvot samt finansiella sparkvot

 1970-2001...................................50

9.1 Investeringskvoter inklusive och

 exklusive bostäder..........................52

9.2 Antal outhyrda lägenheter respektive antal

 påbörjade lägenheter........................54

10.1 Den offentliga sektorns finansiella sparande

 1970-2001...................................56

10.2 Den offentliga sektorns inkomster och utgifter

 1970-2001...................................59

10.3 Den offentliga sektorns konsoliderade brutto-

 och nettoskuld 1980-2001....................61

10.4 Statsskulden 1970-2001......................62

10.5 Den kommunala sektorns finansiella sparande.64

11.1 Ränteutvecklingen på 10-åriga statsobligationer

 i några länder..............................66

11.2 Ränteutvecklingen i Sverige 1992-1996.......68

11.3 Kronkurs, TCW-index 1995-1996...............69

 73

Avstämning av det svenska

konvergensprogrammet

1 Sammanfattning

Regeringen presenterade i juni 1995 ett konvergensprogram för den ekonomiska

politiken syftande till att Sverige skall uppfylla de krav som ställts upp för

deltagande i EU:s monetära union. Programmet innefattar mål för budgetpolitiken

med innebörden att statsskulden i förhållande till BNP skall stabiliseras år

1996 och underskottet mätt som den konsoliderade offentliga sektorns finansiella

sparande skall vara eliminerat år 1998. Konvergensprogrammet baserades på den

bedömning av den ekonomiska utvecklingen som gjordes i den reviderade national-

budgeten i april 1995. I konvergensprogrammet redovisas även ett kon-

solideringsprogram med åtgärder som sammantagna ger en förstärkning av de

offentliga finanserna till år 1998 med 118 miljarder kronor.

 I konvergensprogrammet, som fick en bred uppslutning i riksdagen, angavs att

regeringen varje halvår skall göra avstämningar av programmet. En första sådan

avstämning gjordes i november 1995 och redovisades i anslutning till regeringens

proposition En politik för arbete, trygghet och utveckling (prop. 1995/96:25). I

föreliggande bilaga lämnas en andra avstämning.

 Den ekonomiska utvecklingen under år 1995 blev i flera avseende mer gynnsam än

vad som förutsattes i konvergensprogrammet. BNP-tillväxten blev enligt de

preliminära nationalräkenskaperna 3,0 procent, vilket är en halv procentenhet

mer än prognosen i april. Kronan stärktes och räntan sjönk mer än vad som

förutsågs för ett år sedan. Prisutvecklingen under loppet av år 1995 blev också

något mer gynnsam. Sysselsättningen utvecklades dock svagare än beräknat, vilket

medförde att den totala arbetslösheten (inkl. personer i arbetsmarknadspolitiska

åtgärder) trots den högre tillväxten blev densamma som prognosticerades i april.

 Förstärkningen av de offentliga finanserna blev större än beräknat under 1995.

I konvergensprogrammet beräknades den konsoliderade offentliga sektorns

finansiella underskott uppgå till 146 miljarder kronor motsvarande 9,0 procent

av BNP. Enligt den bedömning som nu kan göras blev underskottet 132 miljarder

kronor, vilket motsvarade 8,1 procent av BNP. Den offentliga sektorns

konsoliderade bruttoskuld uppgick vid utgången av 1995 till motsvarande 79,7

procent av BNP för 1995. Det var en påtagligt lägre skuldkvot än vad som

beräknades i konvergensprogrammet. Utöver att det finansiella underskottet blev

mindre förklaras detta bl.a. av att apprecieringen av kronan reducerade värdet

av den del av skulden som är upptagen i utländsk valuta.

 Mot slutet av 1995 mattades konjunkturen av såväl internationellt som i

Sverige, vilket har föranlett en nedrevidering av prognosen för den ekonomiska

tillväxten under 1996 och 1997.

 Trots konjunkturavmattningen beräknas det offentliga sparandet förbättras

förhållandevis snabbt både 1996 och 1997. Den konsoliderade offentliga sektorns

finansiella underskott beräknas i år uppgå till 86 miljarder kronor eller 5,1

procent av BNP. För år 1997 beräknas under-skottet, med beaktande av

konsolideringsprogrammets åtgärder, uppgå till 3,3 procent av BNP. Detta

indikerar att med de samhällsekonomiska förutsättningar för de närmaste åren som

nu förutses och de beslut som hittills fattats om budgetförstärkningar skulle

Sverige inte klara att uppfylla konvergenskriterierna, eftersom underskottet

överstiger 3 procent av BNP.

 Bedömningen av den offentliga sektorns finanser år 1998 överens-stämmer med

den som gjordes i samband med konvergensprogrammet. Trots en fortsatt

förstärkning beräknas att det återstår ett finansiellt sparandeunderskott på 14

miljarder kronor eller motsvarande knappt 1 procent av BNP. För att uppnå

konvergensprogrammets mål krävs budgetförstärkande åtgärder utöver det

konsolideringsprogram som riksdagen fattat principbeslut om. Mot denna bakgrund

aviserar regeringen i den ekonomiska vårpropositionen ett antal förslag till

utgiftsnedskärningar och inkomstförstärkningar.

2 Utvecklingen i den svenska ekonomin

2.1 Sveriges ekonomi under 1995 och 1996

Den bedömning av den ekonomiska utvecklingen som presenterades i april 1995 och

senare låg till grund för konvergensprogrammet föregicks av en betydande oro på

de finansiella marknaderna. Denna oro var internationellt betingad, men

effekterna för Sveriges del blev stora. Den svenska kronan försvagades under

våren 1995. Räntenivån steg och räntedifferensen mot Tyskland ökade från 2 till

4 procentenheter. Detta kan tolkas som ett uttryck för bristande förtroende på

de finansiella maknaderna för att återhämtningen i den svenska ekonomin skulle

gå att förena med fortsatt låg inflationstakt.

 Under sommaren och hösten 1995 skingrades oron på den interna-tionella

kapitalmarknaden och räntenivån sjönk. Förbättrad information om och förståelse

för beslutade och aviserade åtgärder för att förbättra statsfinanserna och en

sjunkande inflationstakt bidrog till att stärka förtroendet för den svenska

ekonomin. Konsumentpriserna steg under loppet av 1995 med 2,6 procent, vilket

var 0,7 procentenheter mindre än vad som beräknades för ett år sedan. Dämpningen

av inflationen bidrog till och förstärktes av en stigande valutakurs. Kronan

förstärktes mer än vad som förutsattes i konvergensprogrammet och apprecierades

under hösten med ca 10 procent mot ECU-valutorna. Räntemarginalen mot Tyskland

krympte påtagligt. De svenska räntorna närmade sig den tyska nivån. Räntan på

femåriga statsobligationer var vid slutet av året drygt 8 procent, vilket var ca

två procentenheter lägre än vad som antogs i samband med konvergensprogrammet.

Diagram 2.1 Öppen arbetslöshet

Procent av arbetskraften

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

 Under hösten 1995 visade tillgänglig statistik en kraftigare inhemsk

produktionsökning än vad tidigare prognoser indikerat. Den svenska exporten och

hushållens disponibla inkomster utvecklades bättre än väntat. Dessa positiva

signaler föranledde en upprevidering av prognosen för BNP-tillväxten under 1995

med en procentenhet i den bedömning som låg till grund för den första

avstämningen av konvergensprogrammet i november.

Tabell 2.1 Nyckeltal för 1995 och 1996

 1995 1996

 Konver- Avstäm- Avstäm- Konver- Avstäm- Avstäm-

 genspro- ning ning genspro- ning ning

 gram novemberapril 1996gram novemberapril 1996

BNP-tillväxt 2,5 3,5 3,0 2,9 2,7 1,4

KPI, årsgenomsnitt 2,9 2,9 2,9 2,7 2,6 1,6

Arbetslöshet 7,0 7,5 7,7 6,1 6,4 7,2

5-årig obligationsränta 10,6 10,0 9,9 10,0 8,7 7,8

ECU-index 129,0 126,8 126,1 125,0 119,5 117,8

Källa: Finansdepartementet.

 Mot slutet av 1995 skedde en avmattning av den internationella konjunkturen, i

synnerhet bland de europeiska länderna. Den svenska ekonomin genomgick

motsvarande utveckling. Preliminära nationalräken-skaper för år 1995 visar att

produktionsutvecklingen var mycket svag under fjärde kvartalet. För helåret 1995

beräknas BNP ha ökat med 3,0 procent. Prognosen i den förra avstämningen av

konvergensprogrammet överskattade således styrkan i den ekonomiska utvecklingen

under förra året. Till följd av den internationella avmattningen blev det

positiva bidraget från exporten mindre än beräknat. En ökad allmän osäkerhet

ledde till att hushållens sparkvot inte minskade som förväntats i de tidigare

prognoserna. Tillsammans med neddragningar av offentlig verksamhet minskade den

inhemska konsumtionsefterfrågan.

 Jämfört med den bedömning som gjordes i konvergensprogrammet blev BNP-

tillväxten år 1995 något starkare, 3,0 procent istället för 2,5 procent. Denna

skillnad motsvaras av den kraftiga lageruppbyggnad som skedde mot slutet av

1995. Nettoexporten och den inhemska slutefterfrågan på varor och tjänster kom

att utvecklas i den takt som förutskickades i aprilprognosen.

 Sedan mitten av 1994 har sysselsättningen vuxit i snabb takt och antalet

sysselsatta är nu ca 75 000 fler. Antalet arbetade timmar steg med 2 procent

förra året. Konjunkturavmattningen mot slutet av förra året fick dock genomslag

på arbetsmarknaden och sysselsättningen stagnerade. Den genomsnittliga öppna

arbetslösheten var 7,7 procent. Detta är högre än tidigare bedömningar, men

skillnaden förklaras av att antalet personer som omfattades av

arbetsmarknadspolitiska åtgärder blev mindre än beräknat.

 Utsikterna för den svenska ekonomins utveckling under 1996 har fått revideras

ned jämfört med tidigare bedömningarna. Det förklaras främst av att efterfrågan

i omvärlden, särskilt i de europeiska länderna, växer långsammare än beräknat.

För EU-länderna väntas BNP-tillväxten i år uppgå till drygt 1,5 procent mot

tidigare beräknade ca 3 procent. Den svagare internationella marknadstillväxten

dämpar den svenska exportefterfrågan. Kronan antas genomsnittligt vara starkare

i år än under förra året, vilket tillsammans med lönekostnadsökningar som ligger

över omvärldens försämrar det relativa kostnadsläget för svenska exportföretag.

Den svenska konkurrenskraften är dock fortfarande mycket stark.

 Hushållens sparkvot steg kraftigt i början av 1990-talet och ligger på en

jämfört med tidigare mycket hög nivå. Bedömningen är att sparkvoten kommer att

reduceras. Tidigare prognoser har förutsatt att denna nedgång skulle komma redan

under 1995 och fortsätta under 1996. En svagare konjunktur och därmed ökad

osäkerhet har gjort hushållen mer försiktiga. Sparandet förväntas därför ligga

kvar på en hög nivå även under 1996, vilket håller tillbaka återhämtningen av

den privata konsumtionen.

 74

Diagram 2.2 KPI-utvecklingen i Sverige och EU

Årlig procentuell förändring

Källor: OECD, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Diagram 2.3 Ränteutvecklingen i Sverige, dec 1994-mars 1996

Procent, 5-årig statsobligation

Källor: Riksbanken och Finansdepartementet.

 BNP-tillväxten under 1996 försvagas av ett beräknat omslag i lagercykeln. En

del av efterfrågetillväxten kan tillgodoses genom avveckling av de lager som

byggdes upp under 1995. Sysselsättningstillväxten begränsas till 0,5 procent

mätt i arbetade timmar och 16 000 personer mätt i antal sysselsatta. Den öppna

arbetslösheten minskar en halv procentenhet till följd av att fler personer

omfattas av arbetsmarknadspolitiska insatser. Den totala arbetslösheten stiger

något.

Diagram 2.4 ECU-index, dec 1994-mars 1996

Index 1991=100

Källor: Riksbanken och Finansdepartementet.

 75

Tabell 2.2 Försörjningsbalans

 Miljarder krProcentuell volymförändring

 1995 1995 1996 1997 1998 1999 2000 1994- Differens3

 20002

BNP 1 634,9 3,0 1,4 2,0 2,5 2,5 2,0 2,2 -0,1

Import 563,8 8,7 5,0 4,7 5,3 5,4 5,6 5,8 -0,9

Tillgång 2 198,7 4,3 2,3 2,7 3,2 3,2 2,9 3,1 -0,1

Privat konsumtion 853,5 0,3 0,8 1,7 2,2 2,4 2,2 1,6 0,1

Offentlig konsumtion 422,6-2,3 0,9 -1,1 -1,2 -0,8 -0,3 -0,8 -0,3

 Stat 131,3 -4,5 5,2 -3,3 -1,8 -0,9 -1,0 -1,1 -0,6

 Kommuner 291,3 -1,2 -1,0 0,0 -0,9 -0,7 0,0 -0,6 -0,1

Bruttoinvesteringar 237,810,610,0 2,4 7,4 6,1 4,0 6,7 -0,2

 Näringsliv 171,6 24,5 10,9 2,1 6,8 7,0 4,7 9,1 -0,1

 Bostäder 26,7-27,9 19,2 5,6 15,0 10,0 10,0 4,0 1,1

 Myndigheter 39,4 1,6 0,1 1,1 3,5 -2,0 -6,2 -0,4 -2,4

Lagerinvesteringar117,5 0,5 -1,0 0,1 0,0 0,0 0,0 -0,1 -0,1

Export 667,3 11,4 4,5 6,1 5,4 5,3 5,1 6,3 -0,4

Användning 2 198,7 4,3 2,3 2,7 3,2 3,2 2,9 3,1 -0,1

Inhemsk användning1 513,91,6 1,3 1,2 2,2 2,3 1,9 1,8 0,2

1 Förändring i procent av föregående års BNP.

2 Genomsnitt under sexårsperioden 1994-2000.

3 Differens mot konvergensprogrammet.

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Tabell 2.3 Nyckeltal

 1994 1995 1996 1997 1998 1999 2000 1994- Differens2

 20001

Timlön, kostnad 2,4 3,4 5,3 4,3 4,0 4,0 4,0 4,2 -0,1

KPI, genomsnitt 2,4 2,9 1,6 2,3 2,2 2,3 2,2 2,3 -0,5 Disponibel

inkomst, real 1,1 -0,1 0,8 0,3 1,3 2,1 1,9 1,0 0,2

Industriproduktion 13,8 9,4 2,8 5,4 3,8 3,8 2,9 4,7 -0,3

 Differens

 år 20002

Sparkvot, nivå 8,6 8,2 8,3 7,0 6,1 5,8 5,6 1,3

Öppen arbetslöshet 8,0 7,7 7,2 6,5 6,1 5,8 5,7 0,1

Arbetsmarknadspolitiska5,34,4 5,2 5,2 4,6 4,0 3,8 0,0

åtgärder

Bytesbalans, % av BNP 0,3 2,1 1,8 2,5 2,5 2,7 2,7 -0,3

Svensk 5-årig ränta 9,0 9,9 7,8 7,2 7,0 7,0 7,0 -1,0

Tysk 5-årig ränta 6,2 6,0 5,2 5,5 5,8 6,0 6,0 -0,8

ECU-index (1991=100) 123,8126,1117,8115,0114,0114,0 114,0 0,0

1 Genomsnitt under sexårsperioden 1994-2000.

2 Differens mot konvergensprogrammet.

Källor: Statistiska centralbyrån, Riksbanken, Konjunkturinstitutet och

Finansdepartementet.

2.2 Utvecklingen fram till år 2000

Flera faktorer talar för att den konjunkturavmattning som nu råder kommer att

bli kortvarig. Den allmänt låga inflationstakten ger förutsättningar för att de

internationella räntorna skall komma ned på lägre nivåer och därmed stimulera

efterfrågan. Såväl i Europa som USA väntas tillväxten år 1997 bli betydligt

starkare än i år. Den svenska ekonomin står väl rustad att möta en ökad

efterfrågan. De senaste årens investeringsnivå har medfört en utbyggnad av

produktionskapaciteten som ger utrymme för en produktionsökning utan att detta

skapar flaskhalsar. Inflationstakten förväntas ligga kvar på en låg nivå.

Nettoexporten väntas nästa år ge ett betydligt större bidrag till BNP-tillväxten

än i år. En ljusare bild av den framtida utvecklingen och lägre räntor bör

medföra att hushållen sänker sin sparkvot och att den privata konsumtionen,

trots vikande disponibel inkomst, växer med 1,7 procent.

 Enligt konvergenskriterierna för deltagande i monetära unionens tredje etapp

skall prisökningstakten inte överstiga nivån i de tre medlemsländer som har den

lägsta inflationstakten med mer än 1,5 procentenheter. Vidare skall den långa

räntan inte överstiga nivån i dessa länder med mer än två procentenheter. Med

den bedömning av den svenska ekonomin och utvecklingen i EU-länderna som nu kan

göras kommer Sverige att kunna uppfylla dessa kriterier under år 1997. Detsamma

gäller kriteriet om växelkursstabilitet.

 Bedömningen av utvecklingen under åren 1998-2000 är mer osäker och bygger på

modellbaserade kalkyler. Till grund för dessa kalkyler ligger ett antagande om

en fortsatt förhållandevis god internationell utveckling, med en BNP-tillväxt på

2,5 procent per år inom OECD-området. Utgångspunkten för kalkylerna är att det

år 1997 kvarstår ett gap mellan den faktiska produktionen och den

produktionsnivå som är möjlig att uppnå genom högre sysselsättning utan att

inflationstakten stiger. Detta gap förutsätts slutas under 1998 och 1999, vilket

ger utrymme för en BNP-tillväxt på 2,5 procent vardera året. Under slutet av

perioden växer BNP i takt med den långsiktiga trenden på 2 procent per år. Med

detta scenario växer sysselsättningen med 1,0 procent i genomsnitt per år och

den öppna arbetslösheten reduceras successivt för att i slutet av perioden uppgå

till 5,7 procent av arbetskraften.

3 Den offentliga sektorns finanser

3.1 Finansiellt sparande

Sedan 1993, då den offentliga sektorns utgifter översteg inkomsterna med 177

miljarder kronor eller 12,5 procent av BNP, har det finansiella underskottet

reducerats i snabb takt. Återhämtningen i ekonomin i kombination med de

budgetförstärkande åtgärder som vidtagits hade t.o.m. år 1995 förstärkt de

offentliga finanserna med motsvarande 4,5 procent av BNP.

 Målet för budgetpolitiken som det anges i konvergensprogrammet är att

eliminera underskottet och nå balans mellan inkomster och utgifter år 1998.

Vidare skall den konsoliderade offentliga sektorns finansiella sparande-

underskott under år 1997 understiga 3 procent av BNP, vilket är det krav som

konvergenskriterierna stadgar. Därtill skall statsskulden stabiliseras år 1996.

Den kalkyl som gjordes i anslutning till konvergensprogrammet visade att dessa

mål inte skulle vara möjliga att uppnå utan att vidta ytterligare

budgetförstärkningar. Vid den förra avstämningen av programmet, i november 1995,

tydde däremot kalkylen på att konvergensprogrammets mål skulle vara möjliga att

uppfylla inom ramen för beslutade och aviserade åtgärder.

Diagram 3.1 Offentliga sektorns finansiella sparande

Procent av BNP

Anm.: Den streckade kurvan anger finansiellt sparande efter hänsyn till

budgetförstärkande åtgärder utöver konsolideringsprogrammet.

Källor: Statistiska centralbyrån, Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

 Det finansiella sparandeunderskottet beräknas förra året ha uppgått till 132

miljarder kronor eller 8,1 procent av BNP. Sparandeförbättringen kom därmed att

bli starkare än vad som förutsågs i konvergensprogrammet. Inkomstutvecklingen

låg i linje med konvergensprogrammets prognos, men de offentliga utgifterna

minskade mer än beräknat. Ränteutgifterna blev, bl.a. till följd av

räntenedgången, ca 10 miljarder kronor mindre. Även de offentliga utgifterna för

konsumtion blev lägre än väntat. I volymtermer minskade den offentliga

konsumtionen med 2,3 procent mot beräknade 0,5 procent. Till viss del förklaras

dock detta av en tidmässig omfördelning från 1995 till 1996 av försvarets

planerade materielinköp och av löneutbetalningar till offentligt anställda.

 Förbättringen av det offentliga sparandet förra året blev däremot svagare än

vad bedömningen i föregående avstämning tydde på. Det finansiella sparandet blev

20 miljarder kronor sämre än vad som beräknades i november 1995, främst till

följd av att inkomsterna blev mindre än väntat. Detta förklaras bl.a. av att den

privata konsumtionen och lönesumman inte utvecklades så starkt som förutsattes i

novemberprognosen, vilket i sin tur innebar en långsammare tillväxt av

skatteintäkterna.

Tabell 3.1 Offentliga sektorns finanser

Löpande priser

 Miljarder kr Procent av BNP

 1995 1994 1995 1996 1997 1998 1999 2000

Inkomster 983 59,6 60,1 62,8 62,5 62,3 61,8 62,0 Skatter

och avgifter 824 50,0 50,4 53,3 53,5 53,5 53,4 53,7

 Kapitalinkomster 94 5,8 5,7 5,3 4,9 4,7 4,4 4,4

 Övriga inkomster 65 3,8 4,0 4,3 4,1 4,0 3,9 3,9

Utgifter 1 115 70,4 68,2 67,9 65,8 63,1 61,2 60,2

 Hushållstransferingar 397 25,6 24,3 23,3 22,5 21,6 21,1 20,8

 Övriga transfereringar 130 7,5 7,9 7,4 7,1 6,6 6,3 6,0

 Ränteutgifter 116 6,8 7,1 7,5 7,3 6,8 6,5 6,4

 Konsumtion och 472 30,5 28,9 29,7 28,9 28,1 27,4 27,1

 investeringar

Finansiellt sparande-132-10,8 -8,1 -5,1 -3,3 -0,8 0,6 1,8

 Stat -144 -12,1 -8,8 -6,0 -3,5 -1,0 0,2 1,4

Socialförsäkring 18 1,7 1,1 1,0 0,9 0,8 0,7 0,6

 kommun -6 -0,3 -0,4 0,0 -0,6 -0,6 -0,3 -0,1

Primärt sparande1 -109 -9,8 -6,7 -2,8 -0,8 1,3 2,6 3,8

Nettoskuld 454 23,7 27,7 32,0 33,2 32,6 30,8 28,2

Konsoliderad bruttoskuld 1 302 79,3 79,7 81,6 81,3 78,6 74,9 71,0

Statsskuld 1 386 84,4 84,8 86,8 85,8 82,5 78,5 74,3

BNP, nivå (mdr kr) 1 525 1 6351 684 1 761 1 851 1 942 2 025

1 Finansiellt sparande exklusive kapitalinkomster och ränteutgifter.

Källor: Statistiska centralbyrån, Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

 Trots konjunkturavmattningen beräknas de offentliga finanserna påtagligt

förstärkas även mellan 1995 och 1996. Förbättringen ligger i linje med den som

förutsågs vid förra avstämningen. Den offentliga sektorns skatte- och

avgiftsintäkter hålls uppe av förhållandevis stora löneökningar. Detta

tillsammans med höjningar av fastighetsskatt och allmän sjukförsäkringsavgift

bidrar till att skattekvoten (skatter och avgifter som andel av BNP) stiger med

nära tre procentenheter mellan 1995 och 1996. En omläggning av uppbörden av

mervärdesskatt bidrar också till att tillfälligt höja skattekvoten 1996.

Besparingar inom transfereringssystemen och en minskad arbetslöshet medför att

de offentliga transfereringarna till hushållen i reala termer blir 2,7 procent

lägre än under 1995. Tidsförskjutningen av försvarsinköp medför att den statliga

konsumtionen ökar. Konsumtionen i kommuner och landsting minskar i volymtermer

med ca 1 procent, men förhållandevis höga lönekostnadsökningar gör att

konsumtionsutgifterna ändå ökar snabbare än BNP.

 Det finansiella sparandeunderskottet beräknas 1996 uppgå till 86 miljarder

kronor eller 5,1 procent av BNP, vilket är vilket är ungefär detsamma som

beräknades i konvergensprogrammet i april, men 0,5 procentenheter mer än vid

avstämningen i november.

 Med den återhämtning i konjunkturen som prognoserna nu visar beräknas det

offentliga sparandet under 1997 öka med motsvarande nära 2 procent av BNP eller

ca 30 miljarder kronor. Höjda energiskatter och höjd allmän

sjukförsäkringsavgift gör att skattekvoten bibehålls på en oförändrad nivå

jämfört med 1996. Sparandeförstärkningen ligger, till skillnad från 1996, främst

på utgiftssidan. Såväl transfereringar till hushållen som den offentliga

konsumtionen minskar i reala termer. Det successivt för-bättrade sparandet

bromsar ökningen av den offentliga sektorns skulder och ränteutgifterna

stabiliseras mätt som andel av BNP.

Diagram3.2 Offentliga sektorns inkomster och utgifter

Procentuell andel av BNP

Källor: Statistiska centralbyrån, Konjunkturinstitutet och Finansdepartet.

 Förstärkningen av det offentliga sparandet beräknas, trots en svagare

ekonomisk tillväxt, både 1996 och 1997 bli av samma omfattning som prognosen vid

förra avstämningen. Men genom att utgångsläget år 1995 blev sämre än vad som

antogs i höstas kommer det finansiella sparande-underskottet enligt den

bedömning som nu kan göras att år 1997 uppgå till 3,3 procent av BNP och därmed

överstiga målet om ett underskott under 3 procent av BNP.

 För år 1998 är bedömningen mer osäker. Med gällande regler och aviserade

åtgärder beräknas den offentliga sektorns inkomster öka i takt med BNP.

Effekter av besparingsåtgärder och en sjunkande arbetslöshet reducerar

transfereringsutgifterna med drygt 1 procent i reala termer. En ansträngd

finansiell situation i den kommunala sektorn beräknas medföra att kommunerna

drar ned sin konsumtion med ca 1 procent. Utgiftsnedgången är emellertid inte

tillräcklig för att uppnå målet med offentlig ekonomi i balans. Beräkningarna

tyder på att ett underskott på ca 15 miljarder kronor eller knappt 1 procent av

BNP kommer att kvarstå 1998. Det kan dock noteras att det primära sparandet,

dvs. finansiellt sparande exklusive kapitalinkomster och ränteutgifter, beräknas

uppvisa ett överskott på drygt 20 miljarder kronor 1998.

 Den bedömning av de offentliga finanserna år 1998 som nu kan göras

överensstämmer i stort sett med den som gjordes i konvergensprogrammet. För att

uppnå målen för det offentliga sparandet krävs tillkommande åtgärder utöver de

som ingår i konsolideringsprogrammet.

Tabell 3.2 Offentliga finanser

Löpande priser

Differenser mot konvergensprogrammet i procentenheter av BNP

 1994 1995 1996 1997 1998 1999 2000

Inkomster -0,5 -0,5 1,6 1,1 0,3 0,1 0,4

Utgifter -0,1-1,4 1,5 0,8 0,2 -0,7 -0,8

Finansiellt sparande-0,40,9 0,1 0,3 0,1 0,8 1,2

Primärt sparande -0,2 0,5 0,0 0,3 0,1 0,7 1,0

Nettoskuld 0,4 -3,6 -2,4 -2,5 -2,1 -2,6 -3,0

Konsoliderad bruttoskuld1 0,2-4,6-3,2 -2,6 -2,7 -3,8 -4,5

Statsskuld -0,4 -5,4 -4,5 -4,5 -5,2 -6,8 -8,0

1 Enligt definitionen i Maastricht-villkoren.

Källa: Finansdepartementet.

 I den ekonomiska vårpropositionen redovisar regeringen förslag till åtgärder

för att förstärka de offentliga finanserna utöver de som ingår i

konsolideringsprogrammet. Dessa åtgärder har inte beaktats i prognosen för de

närmaste åren. De föreslagna åtgärderna jämte ränteeffekter av tidigare

aviserade utförsäljningar beräknas medföra att underskottet med viss marginal

understiger 3 procent av BNP år 1997 och att balans kan uppnås år 1998. Med

dessa åtgärder beräknas det finansiella sparandeunderskottet uppgå till drygt 5

procent av BNP 1997 och en balans kunna etableras år 1998.

Tabell 3.3 Offentliga finanserna efter åtgärder utöver konsolideringsprogrammet

 1996 1997 1998 1999 2000

Finansiellt sparande-5,1 -2,7 0,0 1,2 2,4

Konsoliderad bruttoskuld80,779,4 75,4 71,6 67,5

Källa: Finansdepartementet.

3.2 Budgetpolitiken

Det konsolideringsprogram som redovisades i konvergensprogrammet omfattar

åtgärder som sammantagna ger en förstärkning av de offentliga finanserna med 118

miljarder kronor år 1998 mätt i 1994/95 års prisläge. Denna siffra avser

nettoeffekten av åtgärderna, dvs. när hänsyn har tagits till att minskade trans-

fereringar också medför lägre skatteintäkter. Mätt i relation till BNP beräknas

konsolideringsprogrammet ge effekt på offentliga sparandet enligt följande:

År Sammantagen effekt

1995 3,5 procent

1996 2 procent 5,5 procent

1997 1 procent 6,5 procent

1998 1 procent 7,5 procent

 Dessa uppgifter anger konsolideringsprogrammets omfattning i termer av

beräknade direkta effekter av inkomstförstärkningar och utgiftsminskningar. De

kan inte tolkas som den totala effekt åtgärderna har på den offentliga sektorns

underskott. Även om åtgärderna i sig medför en stramare finanspoltik skulle den

ekonomiska utvecklingen vid frånvaro av konsolideringsprogram med stor

sannolikhet varit betydligt sämre bl.a. till följd av högre räntor.

 Riksdagen har fattat principbeslut om hela konsolideringsprogrammet.

Principbeslutet innebär att belopp och område där budgetförstärkningar skall ske

är fastlagda. För vissa delar av konsolideringsprogrammet behövs dock

ytterligare konkretiseringar och riksdagsbeslut innan förstärkningen kan sägas

vara fullt ut beslutad.

 Av tabell 3.5 och bilaga 1 framgår det aktuella beslutsläget för konsoli-

deringsprogrammet. Av det totala programmet på 117,6 miljarder kronor

föreligger nu riksdagsbeslut på åtgärder som beräknas ge budgetförstärkningar på

nära 100 miljarder kronor. Det är en ökning med 9 miljarder kronor sedan

föregående avstämning. Främst är det på inkomstsidan som tidigare aviserade

besparingar nu beslutats av riksdagen.

 Regeringen har till riksdagen lämnat förslag till åtgärder som ger

budgetförstärkningar på ytterligare 11,9 miljarder kronor. Detta gäller bland

annat höjningen av den allmänna sjukförsäkringsavgiften med en procentenhet år

1997 respektive år 1998. Vidare föreligger preciserade förslag till besparingar

för 5,7 miljarder kronor.

Tabell 3.4 Konsolideringsprogrammets förstärkning av de offentliga finanserna,

effekt 1998

1994/95 års priser

Inkomstökningar 55,7

 Därav följande utgiftsökningar -0,5

Inkomstökningar netto 55,2

Utgiftsminskningar 69,2

 Därav följande inkomstminskningar -6,8

Utgiftsminskningar netto 62,4

Totalt enligt konvergensprogrammet 117,6

Källa: Finansdepartementet.

Tabell 3.5 Beslutsläget vad avser konsolideringsprogrammet

Nettoeffekt år 1998, 1994/95 års priser

 Inkomster Utgifter Totalt

Preciserade beslut fattade 47,9 52,0 99,9

av riksdagen

Av regeringen preciserade9,4 2,5 11,9

beslut

Aviserade beslut 0,0 5,7 5,7

Totalt 57,3 60,2 117,6

Källa: Finansdepartementet.

 I den ekonomiska vårpropositionen aviserar regeringen ytterligare

budgetförstärkande åtgärder. Dessa omfattar både utgiftsnedskärningar och vissa

inkomstförstärkningar. Sammantaget beräknas de förstärka de offentliga

finanserna med ca 11 miljarder kronor. Därtill beräknas inkomsterna kunna öka

till följd av beslut om extraordinära inleveranser från statliga bolag.

Budgetförstärkningarna medför att den offentliga sektorns upplåning reduceras

och därmed reduceras ränteutgifterna under kommande år. I konvergensprogrammet

aviseras att det fram t.o.m. år 1998 skall ske utförsäljningar av statens

innehav av aktier till ett värde av 50 miljarder kronor. Den genomförda

försäljningen av aktier i Nordbanken står för 7 miljarder kronor av detta

belopp. Intäkterna från försäljningar påverkar inte i sig det finansiella

sparandet, men beräknas indirekt ge en positiv effekt genom ett förbättrat

räntenetto.

Tabell 3.6 Budgetförstärkningar utöver konsolideringsprogrammet

Nivåskillnad, miljarder kronor

 1997 1998 1999

Utgiftsminskningar 6,3 8,6 5,8

Inkomstförstärkningar 3,2 3,0 2,0

Summa 10,6 14,1 11,7

inkl. ränteeffekter

Källa: Finansdepartementet.

3.3 Skuldutvecklingen

Den offentliga sektorns konsoliderade bruttoskuld (enligt definitionen i

Maastrichtvillkoren) uppgick vid slutet av 1995 till 1 300 miljarder kronor,

vilket motsvarande 79,6 procent av BNP. Detta var påtagligt lägre än vad som

angavs i konvergensprogrammet. Skuldutvecklingen påverkas utöver de finansiella

underskotten även av värdeförändringar på skulden och statens

förmögenhetsdispositioner. Under 1995 bidrog apprecieringen av kronan till att

reducera värdet av den del av skulden som är upptagen i utländsk valuta. Vidare

minskade skulden till följd av försäljningen av delar av statens innehav av

aktier i Nordbanken. Dessa faktorer var inte beaktade i konvergensprogrammets

prognos för skuldutvecklingen 1995.

 Även under 1996 kommer skuldutvecklingen att påverkas positivt av

valutakursvinster på skulden upptagen i utländsk valuta. Skulden minskar även

till följd av att kärnavfallsfondens tillgångar förs över från riksbanken till

Riksgäldskontoret. Sammantaget minskar skulden med 0,8 procent av BNP till

följd av faktorer som inte räknas in i det finansiella underskottet.

 Såväl statsskuld som den offentliga sektorns konsoliderade bruttoskuld

beräknas minska i förhållande till BNP under 1997. Fr.o.m år 1999 medför ett

finansiellt överskott i den offentliga sektorn att skuldnivån reduceras. Vid

slutet av decenniet beräknas bruttoskulden uppgå till drygt 70 procent av BNP.

Om tillkommande försäljningar jämte de aviserade budgetförstärkande åtgärderna

tas med i kalkylen reduceras den konsoliderade bruttoskulden till drygt 65

procent år 2000.

 76

Diagram 3.3 Offentliga sektorns konsoliderade brutto- resp. nettoskuld

Procent av BNP

Anm.: Den tunna streckade kurvan anger skuldutvecklingen efter tillkommande

budgetförstärkningar.

Källor: Statistiska centralbyrån, Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

 77

Bilaga: Uppföljning av budgetförstärkningar1

Effekt 1998, miljoner kronor

Preciserade beslut fattade av riksdagen

Inkomster 47 945

Utgifter 51 960

Summa preciserade beslut 99 905

Av regeringen preciserade beslut

Inkomster:

- Höjd egenavgift till sjukförsäkringen 9 400

Summa inkomster 9 400

Utgifter

- Socialdepartementet 2 515

 -Bostadsbidrag 2 300

 -Assistansersättning 215

Summa utgifter 2 515

Summa av regeringen preciserade beslut 11 915

Aviserade beslut

Utgifter:

- Justitiedepartementet 600

- Socialdepartementet 3 510

 Enligt utredning:

 -Förtidspensioner 1 380

 -SGI 480

 -Underhållsstöd 500

 -Läkemedel 550

 Övrigt 600

- Miljödepartementet 222

- Kulturdepartementet 100

- Näringsdepartementet 560

- Jordbruksdepartementet 46

- Övrigt 704

 (finansieras kollektivt)

Summa utgifter 5 642

Summa aviserade beslut 5 642

Återstår att åtgärda

Inkomster 0

Utgifter: 0

Summa utgifter 0

Summa återstår att åtgärda 0

Totalt 117 562

1 Sedan presentationen av konvergensprogrammet har smärre justeringar gjorts i

fördel-ningen mellan inkomster och utgifter.

 78

Innehållsförteckning

1 Sammanfattning ..............................1

2 Utvecklingen i den svenska ekonomin..........2

 2.1Sveriges ekonomi under 1995 och 1996......2

 2.2Utvecklingen fram till år 2000............8

3 Den offentliga sektorns finanser.............8

 3.1Finansiellt sparande......................8

 3.2Budgetpolitiken..........................13

 3.3 Skuldutvecklingen.......................15

Bilaga: Uppföljning av budgetförstärkningar......17

Tabeller

2.1 Nyckeltal för 1995 och 1996..................3

2.2 Försörjningsbalans...........................7

2.3 Nyckeltal....................................7

3.1 Offentliga sektorns finanser................10

3.2 Offentliga finanser.........................12

3.3 Offentliga finanserna efter åtgärder utöver

 konsolideringsprogrammet....................12

3.4 Konsolideringsprogrammets förstärkning

 av de offentliga finanserna, effekt 1998....14

3.5 Beslutsläget vad avser konsolideringsprogrammet14

3.6 Budgetförstärkningar utöver konsoliderings-

 programmet..................................15

Diagram

2.1 Öppen arbetslöshet...........................3

2.2 KPI-utvecklingen i Sverige och EU............5

2.3 Ränteutvecklingen i Sverige..................5

2.4 ECU-index....................................6

3.1 Offentliga sektorns finansiella sparande.....9

3.2 Offentliga sektorns inkomster och utgifter..11

3.3 Offentliga sektorns konsoliderade brutto-

 resp. nettoskuld...........................16

 79