Regeringens proposition 1993/94:251

Förmynderskapslagstiftningen

Prop. 1993/94:251

Regeringen överlämnar denna proposition tiU riksdagen. Stockholm den 9 juni 1994

Cari[REDACTED_EFTERNAMN]

Reidunn Laurén (Justitiedepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

Syftet med förslagen i propositionen är att reglema om förmyndares, förvaltares och gode mäns förvaltning av egendom och tiUsynen över sådan förvalming skaU modemiseras och anpassas tiU dagens simation. Området avregleras där det är möjUgt utan att berättigade skyddsintres­sen sätts åt sidan. Vidare bygger forslagen på principen att domstolama skaU handlägga enbart sådana frågor som verkUgen kräver dom­stolsprövning. De förmynderskapsärenden som är av övervägande förvalmingsnatur bör handläggas av förvaltiiingsmyndigheter och inte av domstolar.

Med tiUämpning av dessa principer föreslås i propositionen följande.

De särskUda reglema om redovisning och kontroU av förmyndares förvaltning skaU inskränkas väsentUgt beträffande föräldrars förvaltning av bams egendom. Som huvudregel skaU gälla att överförmyndarens kontroU av föräldrafÖrvaltningar skaU vara inriktad på de &U där värdet på bamets tiUgångar överstiger åtta gånger basbeloppet enUgt lagen om allmän försäkring. Även fortsättningsvis skaU dock aUtid överförmynda­rens samtycke krävas vid rättshandlingar som rör fest egendom samt om bamet skaU sättas i skuld eUer driva rörelse.

För förordnade förmyndare, gode män och förvaltare skaU i huvudsak nuvarande regler gäUa.

Regler om att vissa placeringar skaU få göras utan överförmyndarens samtycke skaU finnas kvar för de förvaltningar som skaU stå under överförmyndarens kontroU. Reglerna anpassas tiU de krav som Sveriges deltagande i EES stäUer. Underärigas bankräkningar skaU som huvud­regel inte längre vara spärrade mot uttag som görs av föräldrar. Den genereUa skyldigheten att deponera värdehandUngar i öppet förvar hos

1 Riksdagen 1993/94. 1 samL Nr 251

bank  föreslås  upphöra.   Försäkringsbelopp   samt  utbetalningar  från    Prop. 1993/94:251 dödsbon på gmnd av bodelning, arv eUer testamente som tUlfeUer en underårig skaU sättas in på spärrat konto, om de är större än två basbe­lopp.

När det av särskUd anledning behövs skaU överförmyndaren få bestämma bl.a. att reglema om kontroUerad förvaltning helt eUer delvis skaU tiUämpas på en fri förvaltning, att penningmedel skaU sättas m på spärrat bankkonto eUer att värdehandlingar skaU deponeras.

Vid sidan av att egendom kan överlänmas tiU särskUd förvaltning öppnas en ny möjUghet att ställa förvaltningen av viss egendom under kontroU. SärskUd överförmyndarkontroU skaU nämUgen gäUa for egendom som har tiUfåUit en underårig genom gåva, arv, testamente eller förmånslagarförordnande vid försäkring, om det har föreskrivits i ett gåvoviUkor, ett testamentsförordnande eUer ett förmånslagarförord­nande.

Förmynderskap, godmanskap och förvaltarskap skaU inte längre skrivas m vid domstol. Tmgsrättema skaU dock ha kvar ärenden som rör förordnande och entiedigande av förmyndare. Domstolama skaU vidare behåUa uppgiften att besluta om anordnande, omprövnmg och upphörande av förvaltarskap och godmanskap enUgt 11 kap. 4 § för­äldrabalken. Frågoma om förordnande och entiedigande av förvaltare och sådan god man skaU flyttas från domstolama tiU överförmyndama. Behörigheten att fetta beslut om förordnande av god man enUgt 11 kap. 1-3 §§ föräldrabalken flyttas som huvudregel från tingsrättema tiU överförmyndama. I stäUet fÖr rätten skaU överförmyndaren ha behörig­het att för omyndigs räkning besluta om hävande i förtid av avtal om sammanlevnad i oskiftat dödsbo samt att förelägga stäUföreträdama vite. Överförmyndarens beslut skaU kunna överklagas tiU tingsrätt.

TiUsynen över överförmyndama skaU flyttas från tingsrättema tiU länsstyrelsema.

Vårdnads- och förmynderskapsbegreppen föreslås renodlade. Om inte någon av ett bams föräldrar kan vara vårdnadshavare skaU vårdnaden anförtros åt en eUer två särskUt förordnade vårdnadshavare. De särskUt fbrordnade vårdnadshavama skaU också därigenom bU förmyndare för bamet, om mte särskUda skäl talar mot det.

De nya reglema föreslås träda i kraft den 1 juU 1995.

Innehållsförteckning

Prop. 1993/94:251

1

Förslag tiU riksdagsbeslut................................     7

2

Lagtext   ....................................................     8

2.1

Förslag tiU lag om ändrmg i föräldrabalken...      8

2.2

Förslag tiU lag om ändring i ärvdabalken..... 73

2.3

Förslag tUl lag om ändring i rättegångsbalken            75

2.4

Förslag tiU lag om ändring i lagen (1904:26 s.l) om vissa intemationella rättsförhållanden rörande äktenskap och förmynderskap        76

2.5

Förslag tiU lag om ändring i lagen (1904:48 s.l) om samäganderätt      78

2.6

Förslag tiU lag om ändring i lagen (1921:159) med vissa bestämmelser om förmynderskap för omyndig medlem av det kungUga huset     79

2.7

Förslag tiU lag om upphävande av lagen (1924:322)

om vård av omyndigs värdehandlingar........    80

2.8

Förslag tiU lag om ändring i lagen (1946:807) om handläggning av domstolsärenden....................................    81

2.9

Förslag tUl lag om ändring i lagen (1947:529) om allmänna bambidrag     83

2.10

Förslag tiU lag om ändring i lagen (1964:143) om bidragsförskott           85

2.11

Förslag tiU lag om ändring i sekretesslagen (1980:100)     87

2.12

Förslag tiU lag om ändring i lagen (1984:1095) om förlängt bidragsförskott för studerande...........................................    88

2.13

Förslag tiU lag om ändring i bankrörelselagen (1987:617)            89

2.14

Förslag öU lag om ändring i lagen (1987:813) om homosexuella sambor   .......................................................... 91

2.15

Förslag tiU lag om ändring i lagen (1989:14) om er­kännande och verkställighet av utiändska vårdnadsavgöranden m.m. och om överflyttning av bam         92

2.16

Förslag tiU lag om ändring i aktiekontolagen (1989:827) 93

2.17

Förslag tiU feg om ändring i lagen (1990:773) om särskUt pensionstillägg tUl folkpension för långvarig

vård av sjukt eUer handUcappat bam   ..... 94

2.18.................................................... Förslag tiU lag om ändring i lagen (1993:1323) om

ändring i kyrkolagen (1992:300)   ............. 95

3

Ärendet och dess beredning   ......................... 96

4

Behovet av en reform.................................... 97

4.1     Nuvarande förhållanden......................... 97

4.2

Förvalttungsreglema i föräldrabaUcen......... 99    Prop. 1993/94:251

4.3

Förmynderskapsfrågor i domstolama......... 

.. 

101

5

Vårdnad och förmynderskap   ........................ 

102

6

Egendomsförvaltning enUgt föräldrabalken   ..... 

.. 

104

6.1

Föräldrars och andra stäUföreträdares förvaltning   . .

104

6.2

Underårigs rättshandlingsförmåga............ 

110

7      FöräldrafÖrvaltning...................................... 

112

7.1

AUmänna bestämmelser......................... 

112

7.2

Inskränkningar i föräldrars rätt att företa vissa för­valtningsåtgärder    

113

7.3

Regler om placering och avyttring m.m..... 

116

7.4

Slopad allmän deponeringsskyldighet........ 

123

7.5

Direktinsättning i bank av försäkringsbelopp m.m.   .

127

7.6

Föräldrars    redovisnings-    och    förteckningsskyl­dighet       

130

7.7

Skärpande föreskrifter i särskUda feU....... 

.. 

133

7.8

SärskUd överförmyndarkontroU   ............ 

.. 

135

8

Förvaltning genom förordnade förmyndare, gode män och förvaltare  

136

9

SärskUd fijrvaltiimg....................................... 

139

10

Vård av rätt i dödsbo m.m............................. 

141

11

Arvode tiU förmyndare, gode män och förvaltare        

144

12

Överförmyndarorganisationen m.m................... 

148

13

Inskrivning   av   förmynderskap,   godmanskap   och   för­valtarskap vid domstol    

149

14

Överflyttning av förmynderskapsärenden tiU överförmyn­daren          

151

14.1

AUmänt.............................................. 

151

14.2

Förmynderskap.................................... 

153

14.3

Förvaltarskap   ................................... 

. 

154

14.4

Godmanskap........................................ 

158

14.5

Beslut  beträffande   förmyndares,   förvaltares   och gode mäns förvaltning  

165

15

TiUsynen över överförmyndare....................... 

. 

167

16

Övriga reformförslag..................................... 

. 

168

16.1   Rättens handläggning av vårdnads- och förmynder-

4

skapsfrågor......................................... 

. 

168

16.2

Talerätt ftjr sambo och anhörigas medverkan   

170    Prop. 1993/94:251

16.3

Annan utredning än läkarintyg................. 

172

16.4

Ökad sekretess?................................... 

173

16.5

Domstolsverkets övriga förslag   ............. 

175

17

IntemationeUa förhållanden...........................     175

18

Kosbiader...................................................     176

19

Ikraftträdande m.m......................................     177

20

Förfettmngskommentar.................................     179

20.1

Förslaget tiU lag om ändring i föräldrabalken        179

20.2

Förslaget tiU lag om ändring i ärvdabalken.    298

20.3

Försfeget tiU lag om ändring i rättegångsbalken   . . .   299

20.4

Förslaget tUl lag om ändring i lagen (1904:26 s.l) om vissa intemationeUa rättsförhäUanden rörande äktenskap och förmynderskap          300

20.5

Försfeget tdl feg om ändring i fegen (1904:48 s. 1)

om samäganderätt   ............................    301

20.6

Förslaget tiU lag om ändring i lagen (1921:159) med vissa bestämmelser om förmynderskap fÖr omyndig medlem av det kungUga huset        302

20.7

Förslaget tiU feg om upphävande av lagen (1924:322) om vård av omyndigs värdehandUngar   .   302

20.8

Förslaget tiU lag om ändring i lagen (1946:807) om handläggning av domstolsärenden..................................    304

20.9

Förslaget tiU lag om ändring i lagen (1947:529) om allmänna bambidrag            305

20.10

Försfeget tiU lag om ändring i lagen (1964:143) om bidragsförskott         306

20.11

Försfeget tiU lag om ändring i sekretesslagen (1980:100)            307

20.12

Förslaget tUl feg om ändring i lagen (1984:1095)

om förlängt bidragsförskott för studerande         307

20.13

Förslaget tiU feg om ändring i bankrörelselagen (1987:617)         308

20.14

Förslaget tiU lag om ändring i fegen (1987:813) om homosexueUa sambor         310

20.15

Förslaget tiU lag om ändring i fegen (1989:14) om erkännande och verkstäUighet av utländska vårdnadsavgöranden m.m. och om överflyttning av bam..................................................    311

20.16

Förslaget tiU lag om ändring i aktiekontolagen (1989:827)           312

20.17

Förslaget tiU lag om ändring i lagen (1990:773) om särskUt pensionstiUägg tiU folkpension för långvarig

vård av sjukt eUer handUcappat bam   ....    313

5

20.18 Förslaget tiU feg om ändring i lagen (1993:1323)

Prop. 1993/94:251

om ändring i kyrkolagen (1992:300).........    313

Utdrag ur protokoU vid regeringssammanträde

den 9 juni 1994..................................................    315

BUagor och rättsdafebfed, se separat bUagedel

1      Förslag till riksdagsbeslut

Prop. 1993/94:251

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag tiU

1.    lag om ändring i föräldrabalken,

2.

lag om ändring i ärvdabalken,

3.

lag om ändring i rättegångsbalken,

4.

lag om ändring i lagen (1904:26 s. 1) om vissa intemationeUa rättsförhäUanden rörande äktenskap och förmynderskap,

5.

lag om ändring i lagen (1904:48 s. I) om samäganderätt,

6.

lag om ändring i lagen (1921:159) med vissa bestämmelser om förmynderskap för omyndig medlem av det kungUga huset,

7.

lag om upphävande av lagen (1924:322) om vård av omyndigs värdehandlingar,

8.

lag om ändrmg i lagen (1946:807) om handfeggning av d o m -stolsärenden,

9.

lag om ändring i lagen (1947:529) om allmänna bambidrag,

10.

lag om ändring i lagen (1964:143) om bidragsförskott,

11.

lag om ändring i sekretesslagen (1980:100),

12.

lag om ändring i lagen (1984:1095) om förlängt bidragsförskott för studerande,

13.

lag om ändring i bankrörelselagen (1987:617),

14.

lag om ändring i lagen (1987:813) om homosexueUa sambor,

15.

lag om ändring i lagen (1989:14) om erkännande och verk­stäUighet av utiändska vårdnadsavgöranden m.m. och om över­flyttning av bam,

16.

lag om ändring i aktiekontolagen (1989:827),

17.

lag om ändring i lagen (1990:773) om särskUt pensionstiUägg tiU folkpension för långvarig vård av sjukt eUer handikappat bam,

18.

lag om ändring i lagen (1993:1323) om ändring i kyrkolagen (1992:300).

2       Lagtext

Prop. 1993/94:251

FB 1 kap. Regermgen har följande förslag tiU lagtext'

2.1    Förslag till lag om ändring i föräldrabalken

Härigenom föreskrivs i fråga om föräldrabalken*

deb att 10 kap. 12 §, 11 kap. 27 §, 12 och 17 kap., 19 kap. 17 § samt 20 kap. 5 § skaU upphöra att gäUa,

deb att nuvarande 11 kap. 28 § och 19 kap. 18 § skaU betecknas 11 kap. 27 § respektive 19 kap. 17 §,

deb att den nya 19 kap. 17 § skaU ha följande lydelse,

deb att 1 kap. 4 §, 2 kap. 3, 7 och 9 §§, 3 kap. 5 §, 4 kap. 5 a och 10 §§, 6 kap. 2, 3, 7-10, 17 och 21 §§, 7 kap. 2 §, 9 kap. 1,4 och 5 §§, 10 kap. 3-7, 9, 11, 13 och 18 §§, 11 kap. 1-4, 7, 8, 13-26 §§, 13-16 kap., 19 kap. 5, 9, 10 och 14 §§, 20 kap. 2 a-4, 6 och 8 §§, 21 kap. 8 § samt mbrikema tiU 13-16 kap. skaU ha följande lydelse,

deb att det i baUcen skaU införas ett nytt kapitel, 12 kap., samt fyra nya paragrafer, 6 kap. 10 a-c §§ och 11 kap. 3 a §, av följande lydelse.

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

1 kap.

4§

Bekräftelse av federskap sker Bekräftelse av federskap sker

skriftUgen och skaU bevittnas av skriftUgen och skaU bevittnas av

två personer. Bekräftelsen skaU två personer. Bekräftelsen skaU

skrifidigen godkännas av social- skriftUgen godkännas av social­

nämnden och av modem eUer nämnden och av modem eUer en

särskUt förordnad förmyndare för särskUt förordnad vårdnadshavare

bamet. Har bamet uppnått myndig för bamet. Är bamet myndigt eller

ålder, skaU bekräftelsen i stäUet står det enligt 6 kap. 2 § inte

godkännas av bamet självt. Social- under någons vårdnad, skaU

nänmden får lämna sitt godkän- bekräftelsen i stäUet godkännas av

nande endast om det kan antagas bamet självt. Socialnämnden får

att mannen är feder tiU bamet.

lämna sitt godkännande endast om

det kan antas att mannen är feder

tiU bamet. Bekräftelse kan ske även före bamets födelse.

' Till stor del innehåller inte lagtextförslaget någon vänsterspalt med nuvarande lydelse. Detta hänger samman med att kapiden 12-16 är nyskrivna. De bygger till stora delar på bestämmelsema i nuvarande lydelse av 13-17 kap. De enskilda paragrafema är dock så pass omarbetade att det inte har varit praktiskt möjligt att utforma en vänsterspalt på ett ändamålsenligt sätt. Den som vill fmna var de nya reglemas materiella innehåll har sin motsvarighet i foräldrabalkens tidigare lydelse hänvisas till tabellerna i bilagoma 11 och 12. * Balken omtryckt 1990:1526.

Visas senare att den som har länmat bekräftelse ej är feder tiU bamet, skaU rätten förklara att bekräftelsen saknar verkan mot honom.

Visas senare att den som har länmat bekräftelse inte är feder tiU bamet, skaU rätten förklara att bekräftelsen saknar verkan mot honom.

Prop. 1993/94:251 FB 2 kap.

2 kap.

3§

Socialnämnden kan flytte över ärendet tiU socialnämnden i annan kommun, om det skuUe avsevärt underlätta utredningen. Om sådant beslut skaU den andra socialnämnden genast underrättas.

Ändras förhållande som anges i 2 § sedan socialnämnden inlett sin utredning, är nämnden ändock skyldig att slutföra sin uppgift.

Talan mot socialnåmruls beslut enUgt andra stycket föres hos länsstyrelsen genom besvär Mot länsstyrebens beslut föres talan hos kammarrätten genom besvär.

Ändras förhåUande som anges i 2 § sedan socialnämnden inlett sin utredning, är nämnden ändå skyldig att slutföra sin uppgift.

Socialnämndens beslut enUgt andra stycket får överklagas hos länsstyrelsen. Länsstyrebens beslut fär överklagas hos allmän förvalt­ningsdomstol Prövningstilbtånd krävs vid överklagande till kam­marrätten.

7§

Socialnämnden   får   lägga   ned       Socialnämnden får lägga ned en

påbörjad    utredning    angående    påbörjad utredmng om federska-

federskapet, om det

pet, om det

3.   har lämnats samtycke av mo­

 dem eUer en särskUt förordnad

 vårdnadshavare enUgt 4 kap.

 5 c § tiU adoption av bamet, eUer

4.    av särskUda skäl firms an­

 ledning att anta att fortsatt utred­

 ning eUer rättegång skuUe vara tiU

 men för bamet eUer utsatte mo­

 dem för påfirestiiingar som in­

 nebär fåra för hennes psykiska

 hälsa.

Socialnämndens beslut att lägga ned en påbörjad federskapsutred-ning/dr överklagas hos länsstyrel­sen. Länsstyrebens beslut får överklagas hos allmän förvalt­ningsdomstol     Prövningstilbtånd

1.

visar sig omöjUgt att få erforderUga upplysningar för bedömning av federskapsfrågan,

2.

framstår som utsiktslöst att försöka få federskapet feststäUt av domstol,

3.

föreligger samtycke av mo­dem eUer särskUt förordnad för­myndare enUgt 4 kap. 5 § tiU adoption av bamet, eUer

4.

av särskUda skäl finns an­ledning tiU antagande att fortsatt utredning eUer rättegång skuUe vara tiU men för bamet eUer ut­satte modem för påfrestningar som innebära fara för hennes psykiska hälsa.

Talan mot socialnämnds beslut att lägga ned påbörjad federskaps-utredning föres hos länsstyrelsen genom besvär. Mot länsstyrebens beslut res talan hos kammarrät­ten genom besvär.

krävs vid överklagande till kam­marrätten.

9§ SkaU en viss man enligt 1 kap. 1 § anses som fer tiU ett bam som står under någons vårdnad och har bamet hemvist i Sverige, skaU soci­alnämnden, om vårdnadshavaren eUer någon av vårdnadshavama eUer mannen begär det och det är lämpUgt, utreda om någon annan man kan vara far tiU bamet.

I firåga om utredningen tillämpas 2-6 och 8 §§. Utredningen får läggas ned, om det föreligger skäl som anges i 7 § förste stycket 1 eUer 4 eUer om det annars är lämpUgt.

Talan nmt en socialnämnds beslut att inte påbörja utredning enUgt denna paragraf eUer att lägga ned en påbörjad utredning förs hos länsstyrelsen genom besvär Mot länsstyrebens beslut förs talan hos kammarrätten ge­nom besvär

I firåga om utredningen tillämpas 2-6 och 8 §§. Utredningen får läggas ned, om det finns skäl som anges i 7 § förste stycket 1 eUer 4 eUer om det annars är lämpUgt.

Socialnämndens beslut att mte påbörja en utredning enUgt denna paragraf eUer att lägga ned en påbörjad utredning får överklagas hos länsstyrelsen. Länsstyrebens beslut fär överklagas hos allmän förvaltningsdomstol Prövningstill­stånd krävs vid överklagande till kammarrätten.

Prop. 1993/94:251 FB 3-4 kap.

3 kap.

5§

Talan om feststäUande av feder­skap väckes av bamet.

I feU som avses i 2 kap. 1 § föres bamets talan av socialnämn­den. Har mcxiem vårdnaden om bamet, får hon aUtid föra bamets talan, även om hon ej har uppnått myndig ålder. Talan får vidare aUtid föras av särskUt förordnad förmyndare för bamet.

Talan om feststäUande av feder­skap väcks av bamet.

I fåU som avses i 2 kap. 1 § förs bamets talan av socialnämn­den. Har modem vårdnaden om bamet, får hon aUtid föra bamets talan, även om hon inte har upp­nått myndig ålder Talan får vi­dare aUtid föras av en särskUt för­ordnad vårdnadshavare för bamet.

4 kap.

5a§' Den som mte har fyUt arton år får ej adopteras utan föräldrarnas samtycke. Modems samtycke skaU ha lämnats sedan hon har återhämtet sig tillräckUgt efter nedkomsten. Vid adoption av någon annans adoptiv­bam skaU i StäUet samtycke inhämtes från bamets adoptivföräldrar eUer, om en adoptivförälder är gift med någon av bamets föräldrar, från båda dessa makar.

' Senaste lydelse 1991:1546.

10

Samtycke enUgt förste stycket behövs ej av den som Uder av en aUvarUg psykisk stöming eller är utan del i vårdnaden eUer på okänd ort. Är dette faUet beträf­fande var och en av dem som enUgt förste stycket skaU samtycka tiU adoptionen, skaU i stäUet samtycke inhämtes från bamets förmyndare.

Samtycke enUgt förste stycket behövs inte av den som Uder av en aUvarUg psykisk stöming, är utan del i vårdnaden eUer befinner sig pä okänd ort. Är dette fåUet i fråga om var och en av dem som enUgt förste stycket skaU samtycka tiU adoptionen, skaU i stäUet sam­tycke inhämtes från särskilt för­ordnad vårdnadshavare för bamet.

Prop. 1993/94:251 FB 6 kap.

10 I ärende om antagande av adop­tivbam skaU rätten mhämte upp­lysningar om bamet och sökanden samt humvida vederlag eUer bidrag tiU bamets underhåU är givet eller utfäst. Har bamet ej fyUt aderton år, skaU yttrande inhämtes från socialnämnden i den kommun där sökanden är foUcbok­förd och från socialnämnden i den kommun där den som har vårdna­den om bamet är foUcbokförd.

Fader eUer moder, vars sam­tycke tiU adoptionen ej erfordras, skaU ändock höras, om det kan ske. Vid adoption av adoptivbam skaU vad nu sagts i stäUet gäUa adoptanten eUer, om make adopte­rat andre makens bam, var och en av makarna. Finns särskUd för­myndare vars samtycke ej erford­ras, skaU även han höras.

I äreruien om adoption skaU rätten mhämte upplysningar om bamet och sökanden samt humvi­da ersättning eUer bidrag tiU bamets underhåU har lämnats eller utlovats. Har bamet inte lyUt ar­ton år, skaU yttrande inhämtes från socialnämnden i den kommun där sökanden är folkbokförd och från socialnämnden i den kommun där den som har vårdnaden om bamet är foUcbokförd.

Fader eUer moder, vars sam­tycke tiU adoptionen inte krävs, skaU ändå höras, om det kan ske. Vid adoption av adoptivbam skaU vad nu sagts i stäUet gäUa adop­tanten eUer, om en make adopterat den andra makens bam, var och en av makaraa. Finns en särskUd förmyndare vars samtycke inte krävs, skaU även han eller hon höras.

6 kap.

2 8'

Bam står under vårdnad av båda föräldrama eUer en av dem, om inte rätten har anförtrott vårdna­den åt en eUer två särskUt för­ordnade förmyrulare. Vårdnaden om ett bam består tiU dess att

Bam står under vårdnad av båda föräldrarna eUer en av dem, om mte rätten har anförtrott vårdna­den åt en eUer två särskUt för­ordnade vårdnadshavare. Vårdna­den om ett bam består tiU dess att

* Senaste lydelse 1991:487. ' Senaste lydelse 1993:1432.

11

bamet fyUer arton år eUer dessför-    bamet fyUer arton år eUer dessför-    Prop. 1993/94:251

innan ingår äktenskap.

innan ingår äktenskap.

FB 6 kap.

Den som har vårdnaden om ett bam har ett ansvar för bamets person­Uga förhåUanden och skaU se tiU att bamets behov enUgt 1 § blir tiU­godosedda. Bamets vårdnadshavare svarar även för att bamet får den tiUsyn som behövs med hänsyn tiU dess ålder, utveckling och övriga omständigheter samt skaU bevaka att bamet får tiUfredsstäUande för­sörjning och UtbUdning. I syfte att hindra att bamet orsakar skada för någon annan skaU vårdnadshavaren vidare svara för att bamet står under uppsUct eUer att andra lämpUga åtgärder vidtes.

Om ansvaret i frågor som gäUer Om ansvaret i frågor som gäUer

bamets ekonomiska förhåUanden bamets ekonomiska förhåUanden

finns bestämmelser i 9-i6 kap.

finns bestämmelser i 9-iJ kap.

3§

Bamet står från födelsen under Bamet står från födelsen under

vårdnad av båda föräldrama, om vårdnad av båda föräldrama, om

dessa är gifta med varandra, och i dessa är gifta med varandra, och i

annat feU av modem ensam. Ingår annat fåU av mcxiem ensam. Ingår

föräldrama senare äktenskap med föräldrama senare äktenskap med

varandra, står bamet från den varandra, står bamet från den

tidpunkten under vårdnad av dem tidpunkten under vårdnad av dem

båda, om mte rätten dessförinnan båda, om inte rätten dessförinnan

har anförtrott vårdnaden åt en har anförtrott vårdnaden åt en

eUer två särskUt förordnade för- eUer två särskUt fÖrordnade vård-

myndare.

nadshavare.

Om det döms tiU äktenskapsskiUnad meUan föräldrama står bamet även därefter under båda föräldramas vårdnad, om inte den gemensam­ma vårdnaden upplöses enUgt 5, 7 eUer 8 §. SkaU bamet även efter domen på äktenskapsskillnad stå under båda föräldramas vårdnad, skaU rätten i domen erinra om att vårdnaden aUtjämt är gemensam.

7§

Om en förälder vid utövandet av vårdnaden om ett bam gör sig skyl­dig tiU missbmk eUer försummelse eUer i övrigt brister i omsorgen om bamet på ett sätt som medför bestående fara fÖr bamets hälsa eUer utveckling, skaU rätten beslufe om ändring i vårdnaden.

Står bamet under båda för- Står bamet under båda för­

äldramas vårdnad och gäUer vad åldrarnas vårdnad och gäUer vad

som sägs i förste stycket en av som sägs i förste stycket en av

dem, skaU rätten anförtro vårdna- dem, skaU rätten anförtro vårdna­

den åt den andra föräldem ensam, den åt den andra föräldem ensam.

Brister också denne i omsorgen Brister också den föräldem i

om bamet på det sätt som sägs i omsorgen om bamet på det sätt

förste stycket, skaU rätten flytte som sägs i förste stycket, skaU

över vårdnaden tiU en eUer två rätten flytte över vårdnaden tiU en

särskUt förordnade förmyndare eUer två särskUt förordnade vård-

enUgt 13 kap. 8 §.

nadshavare.

12

Står bamet under endast en förälders vårdnad, skaU rätten i feU som avses i förste stycket flytte över vårdnaden tiU den andra föräldem eUer, om det är lämpUgare, tiU en eUer två särskUt förordnade förmyrulare enligt 13 kap. 8 §.

Frågor om ändring i vårdnaden enUgt denna paragraf prövas på talan av socialnämnden eUer, utan särskUt yrkande, i mål om äkten­skapsskiUnad meUan föräldrama eUer i annat mål som avses i 5 eUer 6 §.

Står bamet under encfest en förälders vårdnad, skaU rätten i fåU som avses i förste stycket flytte över vårdnaden tiU den andra föräldem eUer, om det är lämpUgare, tiU en eUer två särskUt förordnade vårdnadshavare.

Frågor om ändring i vårdnaden enUgt denna paragraf prövas pä talan av socialnämnden eUer, utan särskUt yrkande, i mål om äkten­skapsskillnad meUan föräldrama eUer i andra mål som avses i 5 eUer 6 §.

Prop. 1993/94:251 FB 6 kap.

8

§

bamet. Frågor om överflyttning av vårdnaden enUgt förste stycket prövas på talan av socialnämnden.

Har ett bam stedigvarande vår­dats och fostrats i annat enskUt hem än föräldrahemmet och är det uppenbart bäst för bamet att det rådande förhåUandet får bestå och att vårdnaden flyttes över tiU den eUer dem som har tegit emot bar­net eUer någon av dem, skaU rätten utse denne eUer dessa att såsom särskUt förordnade förmyn­dare utöva vårdnaden om bamet.

Har ett bam stedigvarande vår­dats och fostrats i ett annat enskUt hem än föräldrahemmet och är det uppenbart bäst för bamet att det rådande förhåUandet får bestå och att vårdnaden flyttes över tiU den eUer dem som har tegit emot bar­net eUer någon av dem, skaU rätten utse derme eUer dessa att såsom särskUt förordnade vård­nadshavare utöva vårdnaden om

9§

Står bamet under vårdnad av båda föräldrama och dör en av dem, tillkommer vårdnaden den andre ensam.

Står bamet under vårdnad av endast en av föräldrama och dör denne. skaU rätten på ansökan av den andre eUer på anmälan av socialnämnden anförtro vårdnaden åt den andra föräldem eUer, om

Om bamet står under vårdnad av båda föräldrama och en av dem dör, skall den andra föräldem en­sam ha vårdnaden. Om båda för­äldrama dör, skall rätten på an­mälan av socialnämnden eller när förhållandet annars blir känt anförtro vårdnaden åt en eller två SärskiU förordnade vårdnadshava­re.

Om bamet står under vårdnad av endast en av föräldrama och den föräldem dör, skaU rätten pä ansökan av den andra föräldem eUer på anmälan av socialnämnden anförtro vårdnaden åt den andra

13

det är lämpUgare, åt en eUer två    föräldem eUer, om det är lämpU-    Prop. 1993/94:251

särskUt    förordnade   förmyndare    gare, åt en eUer två särskUt för-    FB 6 kap.

enligt 13 kap. 8 §.

ordnade vårdnadshavare.

Är båda föräldrama döda, ut­övas vårdnaden av bamets för­myndare.

10 §

Står bamet under vårdnad av en Står bamet under vårdnad av en eUer två särskUt förordnade för- eUer två särskUt förordnade vård-myndare och viU någon av bamets nadshavare och viU någon av föräldrar eUer båda få vårdnaden bamets föräldrar eUer båda få överflytted tiU sig, skaU rätten vårdnaden överflytted tiU sig, beslute efter vad som är bäst for skaU rätten beslute efter vad som bamet. Rätten får dock mte flytte är bäst för bamet. Rätten får dock över vårdnaden tiU föräldrarna inte flytta över vårdnaden tiU gemensamt, om någon av dem föräldrama gemensamt, om någon motsätter sig gemensam vårdnad.       av dem motsätter sig gemensam

vårdnad.

Frågor om överflyttning av vårdnaden enUgt förste stycket prövas på talan av båda föräldraraa eUer en av dem eUer på talan av socialnämn­den.

10 a %

Om vårdnadshavare skall för­ordnas särskilt, utses någon som år Uimpad att ge bamet omvård­nad, trygghet och en god fostran. Den som är underårig får inte förordnas till vårdnadshavare.

Två personer kan utses att ge­mensamt utöva vårdnaden, om de är gifta med varandra eller bor tilbammans under äktenskapslik-rmnde förhållanden.

För syskon skall samma person utses tiU vårdnadshavare, om inte särskilda skål talar mot det.

Om vårdnadshavare skall för­ordnas efter föråUiramas död och föräldrama eller en av dem har gett till känna vem de önskar till vårdnadshavare, skall denrm per­son förordnas, om det inte är olämpligt.

10 b k

En särskiU förordnad vårdnads-

14

havare har rätt att på begäran bli entledigad från uppdraget.

Om bamet har två särskiU för­ordnade vårdnadshavare och någon av dem vill att vårdnaden inte längre skall vara gemensam, skall rätten på talan av en av dem eller båda anförtro vårdnaden åt en av dem efter vad som är bäst för bamet. Rätten kan också i mål om äktenskapsskillnad mellan vårdnadshavama utan yrkande förordna om vårdnaden enligt vad som nu har sagts, om gemensam vårdnad är uppenbart oförenlig med bamets bästa.

Prop. 1993/94:251 FB 6 kap.

10 c %

En SärskiU förordnad vårdnads­havare skall entledigas, om han eller hon vid utövandet av vårdna­den gör sig skyldig till missbruk eller försummebe eller av någon annan orsak inte längre är lämplig som vårdnadshavare.

Om bamet har två särskiU för­ordnade vårdnadshavare och den ena entledigas eller dör, skall den andra ensam ha vårdnaden. Om båda vårdnadshavama entledigas eller dör, skall rätten utse en eller två andra personer att vara sär­skilt förordnade vårdnadshavare.

Frågor om ändring i vårdnaden enligt denna paragraf prövas efter ansökan av socialnämnden.

17 §

Frågor om vårdnad eUer um­gänge tes upp av rätten i den ort där vårdnadshavaren eller någon av vårdnadshavama har sitt hem­vist. Sådana frågor kan tes upp även i samband med äktenskaps­mål. Om det inte finns någon behörig domstol, tes frågoma upp av Stockhohns tingsrätt.

Frågor om vårdnad som avses i 4-8 och  10 §§ samt frågor om

Frågor om vårdnad eUer um­gänge tes upp av rätten i den ort där bamet har sitt hemvist. Såda­na frågor kan tes upp även i sam­band med äktenskapsmål. Om det mte finns någon behörig domstol, tes frågoma upp av Stockholms tingsrätt.

Frågor om vårdnad som avses i 4-8 och 10 §§ samt 10 b % andra

15

umgänge som avses i 15 § hand­läggs i den ordning som är före­skriven för tvistemål. Står bamet under vårdnad av båda föräldrama eUer en av dem och är föräldrama överens i saken, kan de dock an-hängiggöra saken genom ansökan.

stycket samt frågor om umgänge som avses i 15 § handfeggs i den ordning som är föreskriven för tvistemål. Står bamet under vård­nad av båda föräldrama eUer en av dem och är föräldrama överens i saken, får de väcka talan genom gemensam ansökan.

Övriga   frågor   om    vårdnad handläggs   i   den   ordning   som gäller för domstobärenden. I mål om vårdnad kan underhåUsbidrag för bamet yrkas utan stäm­ning.

Dom i mål om vårdnad eUer umgänge får meddelas utan huvudför­handling, om partema är överens i saken.

Prop. 1993/94:251 FB 7 kap.

21 §

I mål om vårdnad eUer umgänge kan rätten, i samband med att den meddelar dom eUer beslut i saken och om det finns särskUda skäl, på yrkande av part förelägga mot­parten vid vite att lämna ifrån sig bamet. Har vite förelagts i sam­band med beslut som avses i 20 § förste stycket, kan rätten förordna att föreläggandet skaU gälfe ome­delbart.

Talan mot beslut om föreläggan­de enUgt förste stycket får föras endast i samband med talan mot domen eUer beslutet om vårdnad eUer umgänge.

I mål eller ärenden om vårdnad eUer umgänge kan rätten, i sam­band med att den meddelar dom eUer beslut i saken och om det finns särskUda skäl, på yrkande av en part förelägga motparten vid vite att lämna ifrån sig bamet. Har vite förelagts i samband med beslut som avses i 20 § förste stycket, kan rätten förordna att föreläggandet skaU gäUa omedel­bart.

Beslut om föreläggande enUgt förste stycket får överklagas en­dast i samband med överklagaruie av domen eUer beslutet om vård­nad eUer umgänge. Frågor om utdömande av förelagt vite prövas av länsrätten på an­sökan av den part som har begärt föreläggandet.

7 kap.

2§

Förälder skaU fuUgöra sm un-       En förälder skaU ftiUgöra  sm

derhållsskyldighet     genom     att    underhåUsskyldighet    genom    att

betala underhåUsbidrag tiU bamet,    betafe underhåUsbidrag tiU bamet,

om föräldem

om föräldem

1.   inte har vårdnaden om bamet och inte heUer varaktigt bor tiUsam­

mans med bamet, eUer

2.   har vårdnaden om bamet gemensamt med den andra föräldem men

bamet varaktigt bor tiUsammans med encfest den andra föräldem.

UnderhåUsbidrag feststäUs genom dom eUer avtal.

16

Vårdnadshavaren   får   företräda       Vårdnadshavaren   får   företräda    Prop. 1993/94:251

bamet i frågor om underhåUsbi­drag, även om vårdnadshavaren inte har uppnått myndig ålder Också SärskiU förordnad förmyn­dare har rätt att företräda bamet. Avtal om underhåUsbidrag kan slutes även före bamets födelse.

bamet i frågor om underhåUsbi­drag, även om vårdnadshavaren inte har uppnått myndig ålder. Också förmyndare har rätt att företräda bamet. Avtal om under­håUsbidrag kan slutes även före bamets födelse.

FB 9 kap.

9 kap.

1§

Den som är under aderton år (underårig) är omyndig och äger icke själv råda över sin egendom eUer åtaga sig ftjrbmdelser i vid­are mån än som följer av vad som skaU gäUa på gmnd av lag eUer villkor vid förvärv genom gåva eller testamente.

Den som är under arton år (underårig) är omyndig och får Inte själv råda över sin egendom eUer åta sig Förbmdelser i vidare mån än som följer av vad som skaU gäUa på gmnd av lag eUer villkor vid förvärv genom gåva, testamente eller förmånstagarför-ordnande vid försäkring eller pensionssparande enligt lagen (1993:931) om individueUt pen­sionssparande.

4

§

Har genom gåva eller testamen­te egendom tillfalUt underårig under vUlkor att han må själv råda däröver, skaU vad i 3 § andra stycket stadgas äga motsvarande tillämpning, dock att överförmyn­darens samtycke erfordras blott i det faU att den underårige fyUt sexton år. / sådant faU skaU över­förmyndaren, innan samtycke gives, bereda jämväl fångesman­nen eUer hans arvingar tiUfäUe att yttra sig, om det kan ske utan märklig omgång eUer tidsutdräkt.

Öm en underårig har fått egen­dom genom gåva, testamente eller förmånstagarförordnande vid för­säkring eller pensionssparande enligt Uigen (1993:931) om in­dividuellt pensionssparande under villkor att den underårige själv skall fö råda över egendomen, skaU 3 § andra stycket tillämpas också beträffande sådan egendom. Överförmyndarens samtycke krävs dock bara om den underårige har fyUt sexton år. Innan samtycke lämnas skaU överförmyndaren ge fångesmannen eUer hans arvingar bJlfäUe att yttra sig, om det kan ske utan påtagligt besvär eUer större tidsförlust.

5§

Idkar underårig, som fyllt sexton       En underårig som driver rörebe

år, näring med tilbtånd varom i    med samtycke enligt 13 kap. 13 §

15 kap.  13 § sägs, äge han mgå    eller 14 kap. 14 § andra stycket,

sådana rättshandlingar, som falla   får   ingå   sådana   rättshandlingar

17

2 Riksdagen 1993/94. 1 samL Nr 251

mom området för rörelsen. Vad nu är stadgat gälle dock ej i fråga om rättshandling som avses i 15 kap 15 §.

som faller inom området för rörel­sen. Vad som nu har sagts gäller dock inte i fråga om rättshand­lingar som avses i 13 kap. 10 §.

Prop. 1993/94:251 FB 10 kap.

10 kap.

3§

Ingår underårigt bam äkten­skap, skall den som vid äktenska­pets ingående var förmyndare för bamet alltjämt vara bamets för­myndare.

Den eller de som har förordnats särskilt till vårdnadshavare är också förmyndare för den under­årige.

Om särskilda skäl talar för det, skall dock någon annan än den SärskiU förordnade vårdnadshava­ren förordnas till förmyndare. I ett sådant faU tilUimpas 6 och 7 §§.

Mid som sägs i denna balk om SärskiU förordnade förmyndare skall gälla även den som är för-myruiare enligt första stycket.

4

§

Har en underårig inte någon förmyndare, skaU rätten förordrm sådan.

Ingår ett underårigt bam äkten­skap, skall den som vid äkten­skapets ingående var förmyndare för bamet alltjämt vara bamets förmyndare.

5§

Har förmyndare förordnats enUgt '4 § på gmnd av att fedem eUer modem är underårig, gäUer förordnandet tiU dess fedem eUer modem har uppnått myndig ålder.

Har en underårig inte någon förmyndare, skall rätten förordna en sådan.

Har förmyndare förordnats enUgt första stycket på gmnd av att fedem eUer modem är under­årig, gäUer förordnandet tiU dess fedem eUer modem har uppnått myndig ålder.

6§ TiU förmyndare skaU utses en rätti-ådig, erfaren och i övrigt lämpUg man eUer kvinna.

För underåriga syskon bör ge­mensam förmyndare förordnas, om mte särskUda skäl talar emot det.

För underåriga syskon skall samma person utses till förmynda­re, om inte särskUda skäl talar mot det.

18

7

§

SkaU efter föräldramas död förmyndare förordnas för en un­derårig och har föräldrama eUer en av dem gett tUUcänna vem de önskar tUl förmyndare, skaU denna person förordnas, om han eller hon inte är olämplig.

SkaU efter föräldramas död förmyndare förordnas för en un­derårig och har föräldrama eUer en av dem gett tiU känna vem de önskar tUl förmyndare, skaU denna person förordnas om det mte är oUimpUgt.

Prop. 1993/94:251 FB 10 kap.

9§

En förmyndare har rätt att på begäran bU entiedigad från för­mynderskapet. Dette gäUer dock inte, om förmynderskapet utövas av föräldrama eUer en av dem och särskUda skäl talar mot att för­myndaren endedigas.

En förmyndare har rätt att på begäran bU entiedigad från för-mynderskapet. Detta gäUer dock ej, om förmynderskapet utövas av föräldrama eUer en av dem och särskUda skäl talar mot att för­myndaren endedigas.

Har två särskiU förordnade förmyndare utsetts att gemensamt utöva vårdnaden om ett bam och viU någon av förmyndarna att vårdnaden inte längre skaU vam gemensam, skaU rätten på talan av en av dem eller båda anförtro vårdnaden om bamet åt en av dem efter vad som är bäst för bamet.

n§

Dör förmyndaren och finns det mte någon som på gmnd av lag skaU vara förmyndare, skaU den som har boet i sm vård utan dröjs­mål anmäla förhåUandet tUl den tingsrätt hos viUcen förmynderska­pet är eller skaU vara inskrivet.

Dör förmyndaren och finns det mte någon som på gmnd av lag skaU vara förmyndare, skaU den som har boet i sm vård utan dröjs­mål anmäfe förhållandet tiU över­förmyndaren för den kommun där den omyndige har sitt hemvist.

13 §

Frågor om förordnande eller entledigande av förmyndare tes upp av tingsrätten i den ort där den underårige har sitt hemvbt.

Fråga om förordnande av för­myndare tes upp av den tingsrätt där förmynderskapet är inskrivet eller, om inskrivning av förmyn­derskapet inte har ägt mm, av den tingsrätt där inskrivning skaU ske.

Fråga om entledigande av för­myndare tas upp av den tingsrätt där förmynderskapet år eller skall vara inskrivet.

19

18 §

Ansökan om förordnande eUer entiedigande av en förmyndare får göras, fömtom av överförmynda­ren och förmyndare, av den un­derårige själv, om denne har lyUt sexton år, samt av hans eUer hennes make och närmaste släk­tingar. En förmyndare som inte längre är lämplig att utöva vård­naden får entledigas även på ansökan av socialnämnden. Frågor som avses i denna paragraf skaU rätten också te upp självmant, när anledning förekommer till det.

I ärende som avses i förste stycket skaU rätten, när det rör en underårig som fyUt sexton år, bereda denne tiUfäUe att yttra sig, om det kan ske.

Rättens beslut i äreruie som avses i första stycket får överkla­gas, fömtom av den som beslutet särskiU rör, av var och en som har rätt att göra ansökan.

Ansökan om förordnande eUer entiedigande av en förmyndare får göras av överförmyndaren, för­myndare, vårdnadshavare, den underårige själv, om han eller hon har fyUt sexton år, samt av hans eUer hennes make eller sambo och närmaste släktingar. Frågor som avses i denna paragraf skaU rätten också te upp självmant, när det finns anledning tiiU det.

I ett ärende som avses i förste stycket skaU rätten ge en under­årig som fyUt sexton år tiUfäUe att yttra sig, om det kan ske.

Prop. 1993/94:251 FB 11 kap.

11

Kan en förmyndare på gmnd av sjukdom eUer av annan orsak mte utöva förmynderskapet eUer blir förmyndaren enUgt 10 kap. 17 § skUd frän utövningen av det, skaU rätten förordna god man att i förmyndarens stäUe vårda den underåriges angelägenheter.

kap.

1§

Kan en förmyndare på gmnd av sjukdom eUer av någon annan orsak inte utöva förmynderskapet eUer blir förmyndaren enUgt 10 kap. 17 § skUd från utövningen av det, skaU överförmyndaren för­ordna god man att i förmyndarens StäUe vårda den underåriges an­gelägenheter.

När rätten enligt 10 kap. 17% skiljer en förmyndare från utöv­ningen av förmynderskapet får rätten förordna god man enligt första stycket.

2

§

Har en förmyndare eUer för­myndarens make och den under­årige del i oskiftat dödsbo, skaU rätten förordna god man att vårda den underåriges  rätt i boet vid

Har en förmyndare eUer för­myndarens make eller sambo och den underårige del i ett oskiftat dödsbo, skaU överförmyndaren förordna god man att vårda den

20

boutitdnmgen liksom vid bodel­ning och skifte eUer mgående av avtal om sammanlevnad i oskiftet bo.

God rrmn skall åven förordnas när den som har en förmyndare, god man eUer förvaltare skaU förete en rättshandling eUer vara part i en rättegång och behöver biträde men enUgt 13 kap. 2 § mte kan företrädas av förmynda­ren, den gcxle mannen eUer förval­taren.

God rrmn skaU också i annat feU än som avses i förste eUer andra stycket förordnas för den som har förmyndare, gcxi man eUer förval­tare, om det förekommer en an­gelägenhet i viUcen han eller hon har ett mtresse som strider mot sådan företrädares eUer dennes makes intresse. Rätten skaU med­defe sådant förordnande om för­myndaren, den gode mannen eUer förvaltaren eUer den som denne i sådan egenskap företräder begär det eUer det annars är lämpUgt.

underåriges rätt i boet vid bout­redningen liksom vid bcxlelning och skifte eUer mgående av avtal om sammanlevnad i oskiftat bo.

Överförmyndaren skaU också förordrm god man när den som har en förmyndare, god man eUer förvaltare skaU förete en rätts­handling eUer vara part i en rätte­gång och behöver hjälp men enUgt 12 kap. 8 § inte kan företrädas av förmyndaren, den gode mannen eUer förvaltaren. Öm talan har väckts får rätten förordrm god man.

överförmyndaren skaU också i andra fkU än som avses i förste eUer andra stycket förordna god man for den som har vårdnadsha­vare, förmyndare, god man eUer förvaltere, i angeUigenheter där den enskilde har ett mtresse som strider mot en sådan företrädares eUer dennes makes eller sambos mtresse. Överförmyrularen skaU meddela ett sådant förordnande, om det begärs av vårdnadshava­ren, förmyndaren, den gode man­nen eUer förvaltaren eUer den som denne i sådan egenskap företräder eUer om det annars är lämpUgt.

Prop. 1993/94:251 FB 11 kap.

3§

Rätten skaU förordna god man,

överförmyndaren skaU förordna

god man,

1.   om det vid ett dödsfaU finns en tiU namnet känd arvinge som vistas

på okänd eUer avlägsen ort och därför inte kan bevaka sm rätt i boet

och förvalte sin lott i det,

2.

om det vid ett dödsfeU inte kan utredas, humvida den döde har efterlämnat någon arvinge som är arvsberättigad före AUmänna arvs­fonden eUer före eUer tiUsammans med någon annan känd arvinge, eUer också kännedom finns om arvmge efter den döde men kunskap saknas såväl om arvingens namn som om hans vistelseort, och det på gmnd av sådan omständighet krävs att okänd arvinges rätt bevakas och hans eUer hennes lott i boet förvaltes,

3.

om en testamentstegare vistes på okänd eUer avfegsen ort eUer är okänd och hans eUer hennes rätt därför behöver iakttes enUgt vad som föreskrivs om arvinge,

21

4. om det i övrigt krävs att en bortevarandes rätt bevakas eUer en bortevarandes egendom förvaltes,

6. om egendom, enUgt vad som särskUt föreskrivs, skaU stäUas under vård och förvaltning av god man som avses i dette kapitel.

boet i sin vård. Rättshandlingar som en god man har företegit med stöd av ett för­ordnande enUgt denna paragraf gäUer, även om den egendom som förordnandet avsåg tiUfaUer någon som den gode mannen inte var för­ordnad att företräda.

3a%

I de fall som anges i 18 kap. I % första stycket äktenskapsbalken och 20 kap. 2 § första stycket denrm baUc skall god man förord­nas av rätten.

5. om det enUgt förordnande i testamente eUer annan rättshand­ling beror av en framtida hän­delse, vem egendom skaU tiUfkUa, eUer egendom först framdeles skaU tiUträdas med äganderätt, och det krävs att den bUvande ägarens rätt bevakas eUer att egendomen förvaltes för den bUvande ägarens räkning, eUer

Förordnande enUgt förste styck­et sker efter anmälan eUer när be­hovet blir känt på annat sätt. Krävs en god man fÖr den som har rätt i ett dödsbo, skaU det anmälas hos tingsrätten av den som har boet i sin vård.

5. om det enUgt förordnande i testamente eUer annan rättshand­ling beror av en framtida hän­delse, vem egendom skaU tiUfaUa eUer egendom först senare skaU tiUträdas med äganderätt och det krävs att den bUvande ägarens rätt bevakas eUer egendomen förvaltes för den bUvande ägarens räkning, eUer

överförmyndaren skall förordna god man enUgt förste stycket efter anmälan eUer när behovet blir känt på annat sätt. Krävs en god man för den som har rätt i ett dödsbo, skaU det anmäfes hos överförmyndaren av den som har

Prop. 1993/94:251 FB 11 kap.

4

§«

Om någon på gmnd av sjuk­dom, psykisk stöming, försvagat hälsotiUstånd eUer Uknande för­håUande behöver hjälp med att bevaka sin rätt, förvalte sm egen­dom eUer sörja för sin person, skaU rätten, om det behövs, för­ordna god rrmn för honom eller henne. Förordnande får inte med­defes ulan samtycke av den for vUken god man skaU utses, om

Om någon på gmnd av sjuk­dom, psykisk stöming, försvagat hälsotiUstånd eUer liknande för­håUande behöver hjälp med att bevaka sin rätt, fÖrvalte sin egen­dom eUer sörja för sin person, skaU rätten, om det behövs, be­sluta att anordrm godmanskap för honom eller henne. Ett sådant beslut får inte meddelas utan samtycke av den för vUken god-

' Senaste lydelse 1991:1546.

22

mte den enskUdes tiUstånd hindrar att hans eUer hennes mening inhämtes.

manskap skaU anordnas, om inte den enskUdes tiUstånd hindrar att hans eUer hetmes mening inhäm­tes.

När rätten meddelar ett beslut enligt första stycket, skall rätten samtidigt förordna en god man att utföra uppdraget. Om en god man i något annat fall skall förordnas på gmnd av ett beslut enligt första stycket, skall förordnandet med­delas av överförmyndaren.

Prop. 1993/94:251 FB 11 kap.

7

§

Om någon beträffande vilken det föreligger en sådan situation som anges i 4 § är ur stånd att vårda sig eUer sin egendom, får rätten förordna förvaltare fÖr honom eUer henne. Förvaltare får dock mte förordnas, om det är tillräck­Ugt att god man förordnas eUer att den enskUde på något annat min­dre ingripande sätt får hjälp.

Om någon som befinner sig i en sådan situation som anges i 4 § är ur stånd att vårda sig eUer sin egendom,   får  rätten besluta att anordna förvaltarskap för honom eUer   henne.    Förvaltarskap   får dock inte anordnas,  om  det är tillräckUgt att godmanskap anord­nas eller att den enskUde på något annat, mindre mgripande sätt får hjälp. Förvaltamppdraget skaU anpassas tiU den enskUdes behov i varje särskUt faU och får begränsas tiU att avse viss egendom eUer angelägen­het eUer egendom överstigande ett visst värde.

Rätten får överlåte åt överförmyndaren att närmare bestämma upp­dragets omfettning.

När rätten meddelar ett beslut enligt första stycket, skall rätten samtidigt förordna en förvaltare att utföra uppdraget. Om en för­valtare i något annat fall skall förordnas på grurul av ett beslut enligt första stycket, skall förord­nandet meddelas av överförmynda­ren.

8

§

Trots ett förvaltarfÖrordnande enUgt 7 § har den som avses med förordnandet rätt att själv

Utan hinder av förvaltarfÖrord­nande enUgt 7 § har den som avses med förordnandet rätt att själv

1. slute avtal om tjänst eUer annat arbete,

2.   förfoga över vad han eUer hon genom eget arbete har förvärvat

efter det att förvaltare har förordnats, liksom avkastningen av sådan

egendom och vad som har trätt i egendomens stäUe samt

23

3. förfoga över vad han eUer hon efter det att förvaltere har förordnats erhåller genom gåva eller testamente under villkor att egendomen mte skaU omfettes av förvaltarens rådighet.

Om särskUda skäl föranleder det, får dock rätten föreskriva att förvaltamppdraget skaU omfetfe även förhållarule som avses i förste stycket.

3. förfoga över vad han eUer hon efter det att förvaltare har förordnats får genom gåva, teste-mente eller förmånstagarförord­nande vid försäkring eller pen­sionssparande enligt lagen (1993:931) om individueUt pen­sionssparande under villkor att egendomen inte skaU omfettes av förvaltarens rådighet.

Om det finns särskUda skäl för det, får dock rätten föreskriva att förvaltamppdraget skaU omfette även förhållanden som avses i förste stycket.

Prop. 1993/94:251 FB 11 kap.

13 

§

När omständighetema motiverar det, kan flera gode män eUer förvaltare förordnas för den en­skUde.

När omständighetema påkallar det, kan flera gcxle män eUer förvaltare förordnas för den en­skUde.

Är flera gode män eller förvalta­re ansvariga för skada som har tillfogats tredje man, svarar de solidariskt för ersättningen. Ersätt­ningsansvaret skall slutUgt för­delas melUin de ansvariga efter den grad av vållande som åvilar dem. Om någon saknar tillgångar att betala sin andel med, skall de övrigas ansvarighet för bristen bestämmas enligt samma gmnder

14 §

Godmanskap och förvaltarskap står under tillsyn av överförmyn­daren och tingsrätten.

Om flera gode män eller förval­tare är ansvariga för en skada som har tillfogats tredje man, svarar de solidariskt för ersätt­ningen. Ersättningsansvaret skall slutligt fördelas mellan de ansvari­ga efter vars och ens grad av vållande, öm någon saknar till­gångar att betala sin andel med, skall de övrigas ansvarighet för bristen bestämmas enligt samma gmnder

24

15 §

Ansökan om förordnande av god man eUer förvaltare får göras av överförmyndaren, förmyndare, den som ansökningen avser, om han eUer hon har fyUt sexton år, samt av hans eUer hennes make och närmaste släktingar.

Ansökan om förordnande av förvaltare får också göras av gcxl man som avses i 4 §.

Frågor om förordnande av god man eller förvaltare skall rätten också ta upp självmant, när an­ledningförekommer till det.

Ansökan om förordnande av gcxl man enligt 1-4 §§ eUer för­valtare får göras av förmyndare, den som ansökningen avser, om han eUer hon har fyUt sexton år, samt av hans eUer hennes make eller sambo och närmaste släkting­ar. Ansökan om anordnande av godmanskap enligt 4 § eller för­valtarskap får göras av dem som nu har nämnts och av överförmyn­daren.

Ansökan om anordnande av förvaltarskap får också göras av god man som avses i 4 §.

När det finns anledning tiU det skall rätten självmant ta upp frågor om anordrmnde av godman­skap enligt 4 § eller förvaltarskap. Övetförmyndaren har samma skyl­dighet när det gäller förordnande av god man eller förvaltare.

Prop. 1993/94:251 FB 11 kap.

16

I ärende om förordnande av god man eUer förvaltare för någon som har fyUt sexton år skaU rätten bereda denne tiUfäUe att yttra sig, om det kan ske.

I ärende om förordrmnde av god man enligt 4 § eller förvaltare skaU, om det mte är obehövUgt, rätten också mhämte yttrande från make och närmaste släktingar, överförmyndaren och vårduirätt-ning. Yttrande skaU också, om det behövs, inhämtes från den eUer de kommunala nämnder som fuUgör uppgifter mom socialtjänsten och den eUer de nämnder som utövar landstingets ledning av omsorgs­verksamheten. Den som ansök­ningen avser skaU höras munt­Ugen, om det kan ske utan skada

I ärenden om förordnande av gcxl man eUer förvaltare för någon som har fyUt sexton år skaU rätten eller överförmyndaren ge denrm person tiUfäUe att yttra sig, om det kan ske.

I ärenden om anordnande av godmanskap enligt 4 § eller för­valtarskap skaU, om det mte är obehövUgt, rätten också inhämte yttrande från den enskildes make eller sambo och bam, överför­myndaren och vårdinrättning. Yttrande skaU också, om det behövs, mhämtas från andra närstående samt från den eUer de kommunala nämnder som fuUgör uppgifter inom socialtjänsten och den eUer de nämnder som utövar landstingets ledning av omsorgs-verksamheten.   Den   som  ansök-

' Senaste lydelse 1991:1649.

25

för honom eUer henne och det mte är uppenbart att han eUer hon inte förstår vad saken gäUer. Rätten kan dock underlåta att höra den enskUde muntUgen om denne själv har gjort ansökan eUer medgivit det ifrågasatte förordnandet eUer det annars finns särskUda skäl.

ningen avser skaU höras munt­Ugen, om det kan ske utan skada för honom eUer henne och det inte är uppenbart att han eUer hon mte förstår vad saken gäUer. Rätten kan dock avstå från att höra den enskUde muntUgen om han eller hon själv har gjort ansökan eUer medgivit det ifrågasatte förordnan­det eUer det annars finns särskUda skäl.

Bestämmebema i andra stycket gäller även i ärenden hos överför­myndaren om förordnande av god man enligt 4 § eller förvaltare. Myndigheter och inrättningar som anges i andra stycket är skyldiga att lämna rätten sådana uppgifter som kan vara av betydelse i ärendet.

Prop. 1993/94:251 FB 11 kap.

17 §

Regeringen eUer den myndighet som regeringen bestämmer får med­dela närmare föreskrifter om sådan utredning som avses i förste stycket.

Innan rätten förordnar förvaltare skaU den inhämte läkarintyg eUer annan likvärdig utredning om den enskUdes hälsotiUstånd. Dette gäUer även i ärende om förord­narule av god rrmn enligt 4 §, när den enskUde mte har lämnat sitt samtycke.

Innan rätten anordnar förvaltar­skap skaU den inhämte läkarintyg eUer annan likvärdig utredning om den enskUdes hälsotiUstånd. Dette gäUer även i ärenden om anord­nande av godmanskap enUgt 4 §, när den enskUde mte har lämnat sitt samtycke.

18

Kan slutUgt beslut ej ges ome­delbart i ärende om förordnande av god man eller förvaltare, får rätten, om den enskUdes ange­lägenheter kräver omedelbar vård eUer ett dröjsmål uppenbarUgen skuUe medföra fara för den enskil­de eller hans egendom, förordrm god man eller förvaltare för tiden tUl dess ärendet slutUgt avgörs. Sådant förordnande kan beträf­fande god man som avses i 4 § eller förvaltare meddelas även för den som är underårig att gäUa från och med den dag då han eUer hon fyUer arton år.

Kan ett slutUgt beslut inte ges omedelbart i ett ärende om an­ordnande av godmanskap enligt 4 § eller förvaltarskap, får rätten besluta att anordrm godmanskap eller förvaltarskap for tiden tiU dess ärendet slutUgt avgörs, om den enskUdes angelägenheter krä­ver omedelbar vård eUer ett dröjs­mål uppenbarUgen skuUe medföra fara för den enskiUies person eller egendom. Ett sådant beslut kan meddelas även for den som är un­derårig att gäUa från och med den dag då han eUer hon fyUer arton år.

Kan ett slutligt beslut inte ges omedeUrart   i ett ärende om för-

26

Innan beslut enUgt förste stycket meddelas skaU den som ansök­ningen avser ha fått tiUfäUe att yttra sig, om det kan ske utan större tidsförlust och utan skada för honom eUer henne.

Beslut enUgt förste stycket får när som helst ändras av rätten.

ordnande av god man eller förval­tare, får överförmyrularen för­ordna god man eller förvaltare för tiden till dess ärendet slutligt avgörs, om ärendet brådskar av sådan anledning som anges i första stycket.

Innan beslut enUgt förste eller andra stycket meddelas skaU den som ansökningen avser ha fått tUlfäUe att yttra sig, om det kan ske utan större tidsförlust och utan skada för honom eUer henne.

Ett beslut enUgt förste stycket får när som helst ändras av rätten. Överförmyndaren får när som hebt ändra ett beslut enligt andra stycket.

Prop. 1993/94:251 FB 11 kap.

19 §

Om en god man eUer förvaltare mte längre behövs, skaU rätten besluta att godmanskapet eUer förvaltarskapet skaU upphöra. Har god man förordnats enUgt 3 § 1-5, skaU den gode mannen ent­ledigas så snart den som förord­nandet avser begär det. När en gcxl man eUer förvaltare har slut­fört sitt uppdrag, skaU han genast anmäla det tiU rätten.

En god man eUer förvaltare har rätt att på begäran bU entiedigad från sitt uppdrag. SkaU godman­skapet eUer förvaltarskapet fortsat­te, är han dock skyldig att kvarstå tiU dess en ny god man eUer för­valtare har utsetts.

Om en god man eUer förvaltare inte längre behövs, skaU gcxlman-skapet eUer förvaltarskapet upp­höra. Beslut om att godmanskap enligt 4 § eller förvaltarskap skall upphöra fattas av rätten. I övriga fall fattas beslutet av överförmyn­daren. Har god man förordnats enUgt 3 § 1-5, skaU överförmyn­daren entlediga den gode mannen så snart den som förordnandet avser begär det. När en gcxl man eUer förvaltare har slutfört sitt uppdrag, skall han genast anmäfe det till överförmyndaren.

En god man eUer förvaltare har rätt att på begäran bU entiedigad från sitt uppdrag. Beslut om ent­ledigande fattas av överförmynda­ren. SkaU godmanskapet eUer förvaltarskapet fortsatte, är den gode mannen eller förvaltaren dock skyldig att kvarstå tiU dess en ny god man eUer förvaltare har utsetts.

20 

§

En god man eUer förvaltare som gör sig skyldig tiU missbmk eUer

En god man eUer förvaltare som gör sig skyldig tiU missbmk eUer

27

försununelse vid utövandet av sitt uppdrag eUer som kommer på ekonomiskt obestånd och pä gmnd ciärav är olämpUg för uppdraget eUer som av någon annan orsak inte längre är lämpUg att inneha detta, skaU endedigas från upp­draget.

Uppkommer fråga om att enUgt förste stycket entiediga en god man eUer förvaltare och kan slut­Ugt beslut inte ges omedelbart, fåi rätten, om dröjsmål skuUe medfö­ra fera för den som godmanskapet eUer förvaltarskapet avser, besluto att den gode mannen eUer for-valtaren skaU skUjas från sitt uppdrag för tiden tiU dess ärendet avgörs.

försummelse vid utövandet av sitt uppdrag eUer som kommer på ekonomiskt obestånd och på gmnd av detta är olämpUg för uppdraget eUer som av någon annan orsak inte längre är lämpUg att inneha uppdraget, skaU endedigas. Beslut om entledigande fattas av överför­myndaren.

Uppkommer en fråga om att enUgt förste stycket entiediga en gcxl man eUer förvaltare och kan slutUgt beslut inte ges omedelbart, får överförmyndaren beslute att den gode mannen eUer förvaltaren skaU skUjas från sitt uppdrag för tiden tiU dess ärendet avgörs, om dröjsmål skuUe medföra fåra för den som godmanskapet eUer för­valtarskapet avser.

Prop. 1993/94:251 FB 11 kap.

21 § Ansökan om entiedigande av en gcxl man eUer förvaltare och om upphörande av godmanskap eUer förvaltarskap får göras av någon av dem som avses i 15 § förste stycket eUer av den gcxie mannen eUer för­valtaren.

Rätten får också självmant to upp frågor som avses i försto stycket.

I ärende enUgt denna paragraf skaU rätten bereda den enskUde tUlfäUe att yttra sig, om det kan ske.

Rätten eller överförmyndaren får också självmant te upp frågor som avses i förste stycket och som de är behöriga att avgöm.

I ett ärende enUgt denna para­graf skaU rätten eller överfömtyn-daren ge den enskUde tiUfäUe att yttra sig, om det kan ske.

22 

§

Dör en gcxl man eUer förvaltare, skaU den som har boet i sin vård uten dröjsmål anmäfe förhåUandet tiU den tingsrätt där godmanskapet eUer förvaltarskapet är eller skall vara inskrivet.

Dör en god man eUer förvalte­re, skaU den som har boet i sm vård utan dröjsmål anmäla för­håUandet tiU den överförmyndare som har tiUsyn över godmanskapet eUer förvaltarskapet.

23 

§

Rätten är skyldig att på ansökan av någon av dem som anges i 15 § förste stycket eUer av den gode mannen eUer förvaltaren pröva om ett godmanskaps  eUer förvaltar-

Rätten är skyldig att pröva om omfattningen av ett godmanskap enligt 4 § eUer ett förvaltarskap bör jämkas, om någon av dem som anges i  15 §  förste stycket

28

skåps omfattning bör jämkas. Rätten kan också utan ansökan göra en sådan prövning.

Innan rätten meddelar beslut enUgt förste stycket, skaU den gode mannen eUer förvaltaren samt överförmyndaren och den enskUde beredas tiUfäUe att yttra sig.

Kan slutUgt beslut inte ges ome­delbart, får rätten, om dröjsmål skuUe medföra fera för den enskU­de, meddela beslut i firågan för tiden tiU dess ärendet avgörs. I fråga om sådant beslut tiUämpas bestämmelsema i 18 § aruira och tredje styckena.

eUer den gode mannen eUer för­valtaren ansöker om det. Rätten kan också utan ansökan göra en sådan prövning.

Innan rätten meddelar beslut enUgt förste stycket, skaU den gcxle mannen eUer förvaltaren samt överförmyndaren och den enskUde ges tiUfaUe att yttra sig.

Kan ett slutUgt beslut inte ges omedelbart, får rätten meddefe beslut i frågan för tiden tiU dess ärendet avgörs, om dröjsmål skuUe medföra fåra för den enskU­de. I fråga om ett sådant beslut tiUämpas bestämmelsema i 18 § tredje och ftärde styckena.

/ fråga om godmanskap enligt 1-3 §§ skall överförmyrularen pröva om godmanskapets omfatt­ning bör jämkas. Bestämmebema i första-tredje styckena skall också tillämpas vid handläggningen hos överförmyndaren av frågor om sådan jämkning.

Prop. 1993/94:251 FB 11 kap.

24 

§

Innan rätten förordnar någon tiU god man eUer förvaltare eUer endedigar någon från ett sådant uppdrag, skaU han eUer hon ges tiUfäUe att yttra sig. Är det fråga om beslut enUgt 20 § andra styck­et, skaU den gcxle mannen eUer förvaltaren beredas tiUfäUe att yttra sig, om det mte är fåra i dröjsmål.

Innan rätten eller överförmynda­ren förordnar någon tiU gcxl man eUer förvaltare eUer endedigar någon från ett sådant uppdrag, skaU han eUer hon ges tiUfälle att yttra sig. Är det fråga om beslut enUgt 20 § andra stycket, skaU den gode mannen eUer förvaltaren ges tiUfäUe att yttra sig, om det mte är fåra i dröjsmål.

25 §

Frågor om förordnande elle'r entledigande av god rrmn enUgt 1 eller 2 % tas upp av den tingsrätt där förmynderskapet, godmanska­pet eller förvaltarskapet är eller skall vara inskrivet. Är det fråga om förmynderskap som inte skall vara inskrivet, avgörs frågan om

Behörig domstol i frågor som gäller godmanskap enligt 4 § eller förvaltarskap är tingsrätten i den Ort där den enskilde har sitt hem­vbt eller, om han eller hon inte har hemvist i Sverige, Stockholms tingsrätt.

29

behörig domstol med tillämpning av 12 kap. 1 § andra stycket.

Uppkommer vid utredning av ett dödsbo fråga om förordnande av god man enligt 3 §, hör ärendet till den tingsrätt vamnder boet lyder SkaU god man anrmrs för­ordnas enligt 3 §, tas ärendet upp av tingsrätten i den ort där den för vilken god man skall förordnas har egendom eller där anrmrs behov av god man har yppat sig.

Aruira frågor som gäller god­manskap enligt 1-3 §§ tas upp av den tingsrätt där godmanskapet är inskrivet.

Behörig överförmyndare i frågor om godmanskap enligt 1, 2 och 4 §§ samt förvaltarskap är över­förmyndaren för den kommun där den enskilde har sitt hemvist eller, om han eller hon inte har hemvist i Sverige, överförmyrularen för Stockholms kommun.

Prop. 1993/94:251 FB 11 kap.

26 §

Ansökan om förordrmnde av god man enligt 4 § eller av förvaltare tas upp av tingsrätten i den ort där den som avses med ansök­ningen har sitt hemvist eller, om han eller hon inte har hemvist i riket, av Stockholms tingsrätt.

Andra frågor som gäUer gcxl-manskap enUgt 4 § eller förvaltar­skap tes upp av den tingsrätt där godmanskapet eller förvaltarskapet är inskrivet.

Uppkommer vid utredning av ett dödsbo frågan om förordnande av god man enligt 3 §, hör ärendet till överförmyrularen för den kom­mun där den döde hade sitt hem­vist eller, om den döde inte hade hemvist i Sverige, till överförmyn­daren för Stockholms kommun. SkaU god man annars förordnas enligt 3 §, tas ärendet upp av överförmyndaren för den kommun där den för vilken god man skall förordnas har egendom eller där annars behov av god man har visat sig.

Andra frågor som gäUer god­manskap enUgt i § tes upp av den överförmyndare som har förordnat god man.

30

12 kap.

Prop. 1993/94:251

Allmänna bestämmeber om för-   FB 12 kap. tnyndares,  gode mäns och för­valtares verksamhet

Fömtyndares skyldigheter

1§

Förmyndare skall förvalta omyn­digas tiUgångar ochföreträda dem i angelägenheter som rör tiUgång­ama.

Detta gäller inte ifråga om till­gångar som omyndiga enligt Uig själva råder över eller som de har förvärvat germm gåva, testamente eller förmånstagarförordnande vid försäkring eller pensionssparande enligt Uigen (1993:931) om in­dividueUt pensionssparande med villkor att egendomen skall stå under förvaltning av någon anrmn än förmyndaren, utan bestämman­derätt för förmyndaren, och med angivande av vem som skall utöva förvaltningen (särskild förvalt­ning). Är särskild förvaltning anordnad, skall den som utövar förvaltningen årligen lämna redo­vbning över förvaltningen tiU förmyndaren.

Förmyndaren företräder i övrigt den omyndige när detta inte enligt lag skaU göras av någon anruin.

Gode mäns och förvaltares skyl­digheter

2§

Gode män och förvaltare skall, i den mån det följer av deras för­ordrmnde, bevaka rätten för de personer som de företräder, för­valta deras tillgångar och sörja för deras person.

Även om det inte framgår av

förordrmndet, omfattar den gode

mannens eller förvaUarens upp-

31

drag inte sådarm tiUgångar som

har ställts under särskiUi förvaU- Prop. 1993/94:251 ning. Är särskiUi förvaltning FB 12 kap. anordnad, skall den som utövar förvalmingen årligen lämna redo­visning över förvalmingen till den gode mannen eller förvaltaren, om det faller inom ramen för den gode mannens eller förvaltarens uppdrag att ta emot en sådan redovisning.

Gemensamma bestämmeber

3§

Förmyrulare, gode män och förvaltare skall omsorgsfullt full-göm sina skyldigheter och alltid handla på det sätt som bäst gag­nar den enskilde.

4§

Den enskildes medel skall i skälig omfattning användas för hans eller hennes uppehäUe, ut­bildning och nytta i övrigt. De medel som inte används för såda­na ändamål skall placeras så att tillräcklig trygghet finns för deras bestånd och så att de ger skälig avkasming.

Närmare bestämmeber om hur förvalmingen skall skötas finns i 13-15 kap.

5§

Förmyndare, gode män och förvaltare skall fortlöpande föra räkenskaper över sin förvalming och göra anteckningar om sina åtgärder i övrigt. FöräUlrar är dock skyldiga att föra räkenskaper och göra anteckningar endast i den utsträckning som kan anses behövlig med hänsyn till egen­domens omfatming och omständig­hetema i övrigt.

32

3 Riicsdagen 1993/94. 1 saml. Nr 251

6 §

Prop. 1993/94:251

Förmyndare,   gode   män   och    FB 12 kap.

förvaltare skall se till att pengar

och värdepapper som tillhör den

enskilde förvaras så att de inte

sammanblandas    med   tillgångar

som    ställföreträdaren    annars

förvaltar

Om den enskilde äger värde-

haruilingar eller anrmrs har rättig­heter på gmnd av sådana hand­lingar,  svarar förmyndaren,  den

gode mannen eller förvaltaren för

att behövliga  registreringar och

anmälningar görs.

7§

/ viktiga frågor skall förmynda­ren, om det lämpligen kan ske, höra den omyndige, om den omyn­dige har fyllt sexton år, samt den omyndiges make eller sambo.

Gode män och förvaltare har motsvararule skyldigheter i för­hållande till den enskilde samt den enskiUies make eller sambo, öm betydeben av samtycke i vissa fall från den som har god rrmn finns bestämmeber i 11 kap. 5 §.

8§

Uppstår fråga om rättshandling eller rättegång mellan en omyndig och förmyndaren, förmyndarens make eller sambo eller någon som förmyndaren företräder, har för­myndaren inte rätt att företräda den omyndige. Har syskon samma förmyndare, får förmyndaren dock företräda de omyndiga vul arvskif­te mellan dem, om de inte har inbördes stridande intressen.

En god man eller förvaltare har

inte rätt att företräda den enskil­

de, om det uppstår en fråga om

rättshandling eller rättegång mel­

lan den enskilde å ena sidan och

den gode mannen eller förvalta-

33

ren, hans eller hennes make eller

sambo eller någon som han eller    Prop. 1993/94:251 hon företräder å den andra sidan.     FB 12 kap.

Om en förmyndare, god rrmn eller förvaltare har slutit avtal i strid med första eller andra styck­et, tillämpas 9 kap. 7 § första stycket ifråga om återbärings- och ersätmingsskyldighet.

Överförmyndarens tillsyn

9§

Förmyndares, gode mäns och förvaltares verksamhet står under överförmyndarens tillsyn.

Förmyndare, gode män och förvaltare är skyldiga att lämna överförmyndaren de upplysningar om sin verksamhet som överför­myndaren begär.

Avtal utan överförmyndarens samtycke

10     §

Om en förmyrulare, god man eller förvaltare har ingått avtal för den enskildes räkning utan att inhämta samtycke från överför­myndaren, trots att samtycke krävs enligt 13-15 kap., får motparten ime frånträda avtalet, om förmyn­daren, gode mannen eller förvalta­ren begär Överförmyndarens sam­tycke inom en månad från det att avtalet ingicks och något annat förbehåll inte har gjorts. Om över­förmyrularen inte lämnar sitt sam­tycke, får nwtparten frånträda avtalet, om inte något anrmt har överenskommits.

11     §

Om ett avtal som avses i 10 § inte blir gäUande, tillämpas 9 kap. 7 § första stycket i fråga om åter­bärings- och ersätmingsskyldighet.

34

Flera förmyndare, gode män eller    Prop. 1993/94:251

förvaltare

FB 12 kap.

12      §

Om en persons egendom skall förvaltas av fler än en förmyndare, god man eller förvaltare, skall ställföreträdarna utöva förvalt­ningen gemensamt. Överförmyrula­ren kan dock besluta att förvalt­ningen av tillgångama skall för­delas på visst sätt mellan stäUföre­trädama eller att vissa tillgångar skall förvaltas av en av dem en­sam. 1 samband med att rätten förordnar en ställföreträdare kan även rätten meddela ett sådant beslut.

öm de som utövar förvalmingen gemensamt inte kan enas om en viss åtgärd, gäller den mening som överförmyndaren biträder. Om det är fråga om en åtgärd som kräver överförmyndarens sam­tycke, kan samtycke ges tiU åtgär­den även om det finns delade meningar överförmyndaren skall dock ge alla dem som har del i förvalmingen tiUfälle att yttra sig innan överförmyndaren beslutar i saken.

Ställarule av säkerhet

13      §

Om överförmyrularen finner skäl till det, skall förmyrulare, gode män eller förvaltare ställa säkerhet för den förvaltade egendomen, överförmyndaren prövar säkerhe­ten och bestämmer hur den skall förvaras. 1 övrigt tillämpas 2 kap. 25 § UtsökningsbaUcen.

Skadestånd

14      §

Förmyrulare,   gode   män   och

35

förvaltare är skyUiiga att ersätta

skada som de uppsåtligen eller av    Prop. 1993/94:251

vårdslöshet har orsakat den enskil-    FB 12 kap.

de.

Om flera förmyndare, gode män eller förvaltare är ansvariga, sva­rar de solidariskt för ersättningen. Ersättningsansvaret skall slutligt fördelas mellan de ansvariga efter vars och ens grad av vållande. Om någon saknar tillgångar att betala sin andel med, skall de övrigas ansvarighet för bristen bestämmas enligt samma gmnder

15      §

TaUin om ersätming enligt 14 § skaU väckas inom ett år från det att handUngar som anges i 16 kap. 8 § har lämnats över till den som är behörig att ta emot redovisning för förvalmingen. Om talan inte väcks inom nämnda tid, är talerät­ten förlorad. Detta gäller inte, om ställföreträdaren har gjort sig skyldig till brottsligt förfarande.

Arvode och ersätming för utgifter

16      §

Förordnade förmyndare, gode män och förvaltare har rätt till ett skäligt arvode för uppdraget och ersätming för de utgifter som har varit skäligen påkallade för upp­dragets fullgörande.

Beslut om arvode och ersätming för utgifter fattas av överförmyn­daren, övetförmyndaren bestäm­mer dessutom i vad mån arvode och ersätming för utgifter skall betalas med medel som tillhör den enskilde.

Om inte särskilda skäl föran­

leder något anrmt, skall arvode

och ersätming för utgifter betalas

med den enskildes medel i den

mån hans eller hennes beräknade

inkomst under det år när uppdra-

35

get uiförs eller hans eller hennes

tillgångar under samma år över-    Prop. 1993/94:251 stiger   två   gånger   basbehppet    FB 13 kap. enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring.

Arvode och ersätming för ut­gifter som avser vård av någons rätt i oskiftat dödsbo skall betalas med dödsboets medel, om ime särskilda skäl föranleder något an­nat.

Arvode och ersätming för ut­gifter som inte skall betaUis med den enskildes eller dödsboets medel skall betalas av kommunen.

17 §

Föräldrar som år förmyndare har, om det finns särskilda skäl, rätt till arvode med anledmng av förvalmingen av den omyndiges egerulom. De har också rätt till ersätming för utgifter som har varit skäligen påkallade av för­valmingen.

Beslut om arvode och ersätming för utgifter fattas av överförmyn­daren. Beloppen skall betalas med den omyruliges medel eller, om det gäller dödsboförvalming, med dödsboets tiUgångar

13 kap.

Föräldrars förmyndarförvaltning

FöråUlrars rådighet

1§

När en omyndigs föräldrar är förmyrulare, bestämmer de hur tillgångar som står under deras förvalming skall användas eller placeras, om inte annat följer av denrm baUc eller anrmn förfatming.

Om en av förählrarrm till följd

av frånvaro eller sjukdom eller av

någon anrmn orsak är förhindrad

att ta del i sådarm beslut om för­

valmingen som inte kan skjutas

37

upp  utan  olägenhet,  bestämmer

den andra föräldem ensam. Denrm    Prop. 1993/94:251 förälder får dock inte ensam fatta    FB 13 kap. beslut av ingripande betydebe, om inte den omyndiges bästa uppen­barligen kräver det.

Om endast en av föräldrama är förmyndare, gäller bestämmeber-na om föräldrar honom eller henne.

I fråga om vård av en omyndigs rätt i dödsbo eller anrmt oskiftat bo    gäller    bestämmebema 15 kap

Kontroll av förvalmingen av viss egendom

2§

När värdet på en omyndigs tiUgångar, som skall förvaltas av föräldrama, genom arv, gåva, värdestegring eller på något annat sätt har kommit att överstiga åtta gånger gällaruie basbelopp enligt Uigen (1962:381) om allmän för­säkring, tillämpas bestämmebema i 3-7 % för förvalmingen.

Dessa bestämmeber gäller även egendom som, uruler villkor om att förvalmingen av den skall stå under överförmyndarens kontroll (särskild överförmyndarkontroU), har tillfallit den omyndige

1.

genom arv eller testamente,

2.

genom gåva, under fömtsätt­ning att givaren skriftUgen har anmäU gåvan till överförmynda­ren, eller

3.    genom förmånstagarförord­

nande vid försäkring med anled­

ning av dödsfall eller vid pen­

sionssparande enligt lagen

(1993:931) om individueUt pen­

sionssparande.

Med egendom som anges i

andra stycket jämstälb egendom

som har trätt i stället för sådan

egendom samt avkasming av egen-

33

domen.

3 §

Prop. 1993/94:251

Inom en månad efter det att FB 13 kap. värdet på en omyndigs tillgångar överstigit det belopp som anges i 2 % första stycket skall föräldranm ge in en förteckning över den omyndiges egendom till överför­myndaren.

Har egendom tillfallit en omyn­dig med villkor om särskild över­förmyndarkontroU enligt 2 § andra stycket, skaU föräldrama ge in en förteckning över egendomen till överförmyndaren inom en månad därefter

Förteckningama skall avges på heder och samvete.

4§

Andm värdehandlingar än såda­na som nämns i 5 § första stycket skaU säljas och fordringar drivas in så snart det lämpUgen kan ske, om det inte är till fördel för den omyndige att vårdehandlingama behålb eller att fordringama för­blir utestående.

Anrmn lös egendom än som nu har nämnts och som inte omfattas av 10 § skaU säljas vid en lämpUg tidpunkt, om inte egendomen är till nytta eller har särskilt värde för den omyndige eller den omyn­diges familj eller egendomen av någon annan sårskild anledning bör behållas.

5§

Den omyndiges tiUgångar får utan samtycke av överförmyrularen placeras i

1.

skuUiförbindeber som har utfärdats eller garanterats av stat eller kommun,

2.

skuldförbindeber   som  har utfärdats   av   Sveriges   allmänrm hypoteksbank.    Svenska    Skepps­hypotekskassan eller av en bank

39 eller av ett kreditmarknadsbolag

enligt Uigen (1992:1610) om kre- Prop. 1993/94:251 ditmarhmdsbolag eller av ett ut- FB 13 kap. ländskt banlföretag eller ett anrmt utländskt kreditinstitut som är underkastat en offentUg reglering som VäsentUgen stämmer överens med den som gäller för banker eller andm kreditinstitut här i Um­det, med undantag för förhgsbevis eller andra skuldförbindeber som medför rätt tiU betalning först efter utfärdarens övriga fordringsägare, eller

3. andelar i en värdepappers­fond som avses i lagen (1990:1114) om värdepappers­fonder eller i ett utländskt fond-företag som är underkastat en offentUg reglering som väsentUgen stämmer överens med den som gäller för värdepappersfonder här i landet.

Den omyndiges tillgångar får vidare utan överförmyruiarens samtycke användas för allerrmns-sparande enligt lagen (1983:890) om allemanssparande eller lånas ut mot säkerhet av panträtt på gmndval av inteckning i fast egen­dom inom sextio procent av det senast fastställda taxeringsvärdet.

6§

Om överförmyndaren samtycker tiU det, får den omyndiges till­gångar placeras i aktier och även i övrigt placeras på något anrmt sätt än som anges i 5 §.

Ifråga om köp av fast egendom m.m. finns bestämmeber i 10 §.

7§

Pengar som inte placeras enligt 5, 6 eller 10 § och som inte heller omedelbart behöver användas skall göras räntebärande gerwm att sättas in hos bank.

40

Bankmedel

Prop. 1993/94:251

FB 13 kap. 8§

Pengar som har satts in hos bank enligt 16 kap. 77 § eller med uppgift tiU banken om att de skaU stå under särskiUi överförmyndar­kontroU får inte tas ut utan över­förmyndarens samtycke.

Upphävande av eller lätmader i kontrollen

9§

överförmyndaren skall besluta att bestämmebema i 4-7 %% inte längre skaU tillämpas, om värdet på den omyndiges tiUgångar har kommit att sjunka tiU ett belopp som understiger fyra gånger gäl­lande basbelopp enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring och det inte finns särskild anled­ning att låta kontrollen fortgå.

Ett beslut enligt första stycket gäller inte egendom som har till­fallit den omyndige under villkor om särskild överförmyndarkon­troU.

Om det med hänsyn till för­åUiramas och den omyndiges förhållaruien eller i övrigt finns särskiUla skäl, får överförmynda­ren helt eller delvis medge undan­tag från 3-8 §§.

Fast egerulom m.m.

10 §

För den omyruliges räkning får föräUirar endast med överförmyn­darens samtycke

1.

genom köp, byte eller gåva förvärva fast egendom eller nytt­janderätt till sådan egendom, om det inte gäller övertagande av hyresrätt tiU en bostadslågenhet,

2.

ingå avtal om nyttjanderätt

41 tiU någon annans fasta egendom.

om det inte gäller hyra av en    Prop. 1993/94:251 bostadslägenhet eller en tillföUig    FB 13 kap. upplåtebe av ringa ekonomisk be­tydebe,

3.    sälja eller byta bort fast

egendom eller nyttjanderätt till

sådan egendom, om det inte gäller

byte av en bostadslägenhet, eller

4.   låta inteckna, hyra ut eller på

något annat sätt med nyttjanderätt

upplåta fast egerulom eller tomt­

rätt.

Samtycke till en åtgärd som avses i första stycket 1 eller 2 skall lämnas, om inte förvärvet eller avtalet kan anses olämpligt med hänsyn till egendomens natur, den omyruliges ålder och framtida behov eller aruira omständigheter

Samtycke till en åtgärd som avses i första stycket 3 eller 4 får lämnas endast om åtgärden är lämplig med hänsyn till egendo­mens natur samt den omyndiges ålder, framtida behov och samlade tiUgångar

Bestämmeberrm om nyttjande­rätt gäller även ifråga om servitut och rätt till elektrisk kraft, om rättigheten har upplåtits genom avtal.

Samtycke enligt denrm paragraf gäller under sex månader från det att samtycket lämnades.

Bortgivande av egendom

11 §

FöräUlrar får inte ge bort den omyndiges egendom, om det inte är fråga om personliga presenter vars värde inte står i missförhål­lande till den omyndiges ekono­miska vilUcor.

Med överförmyruiarens samtycke

får föräldrar använda den omyndi­

ges inkomster till understöd åt

anhöriga eller aruira som står den

42

omyndige nära.

Upptagande av lån m.m.

Prop. 1993/94:251

FB 13 kap.

12      §

För den omyruliges räkning får föräldrar endast med överförmyn­darens samtycke

1.

ta upp lån eller ingå någon annan skuUlförbindebe,

2.

ingå borgensförbindebe, eller

3.

stälki den omyndiges egen­dom som säkerhet för den omyn­diges eller någon annans förbin-debe.

Är det fråga om åtgärder enligt första stycket som faller inom ramen för en rörebe som för­äldrama med överförmyndarens samtycke driver för den omyruliges räkning, behövs samtycke endast i fråga om pantsätming av fast egerulom eller tomträtt. Samtycke behövs inte ifråga om statUga lån som tas upp för att ge den omyn­dige hjälp till utbildning eller bosätming.

Samtycke får lämnas erulast om åtgärden behövs för att trygga den omyruliges övriga egendom eller kan anses nödvändig för den omyndiges utbildning eller upp­ehälle eller om det anrmrs finns särskilda skäl för åtgärden.

Rörebe

13      §

Föräldrar får inte låta den som är under sexton år driva rörebe.

Om den omyndige har fy Ut sex­

ton år, farföräldrarna endast med

överförmyruiarens samtycke låta

honom eller henne driva en rörebe

som medför bolföringsskyUiighet

enligt botringslagen (1976:125)

eller jordbruksbokföringslagen

(1979:141). Utan överförmynda­

rens samtycke får föräldranm inte

själva driva en sådan rörebe för

43

den omyruliges räkning. Samtycke

får lämnas endast om den omyndi-    Prop. 1993/94:251 ges   ekonomiska   och personliga    FB 13 kap. förhållaruien   är sådarm  att det med beaktande av rörebens art är lämpligt att samtycke ges.

Redovisning av viss egendom

14      §

Föräldrar skall före den 1 mars varje år i en årsräkning till över­förmyndaren redogöra för förvalt­ningen under föregående år av egendom som avses i 2 § samt sådan egerulom som omfattas av bestämmeberrm om samtycke en­ligt 10 §. Ärsräkningen skaU avges på heder och samvete.

I ärsräkningen skall anges

1.

egendomen och dess värde vid början och slutet av den tid som räkningen avser,

2.

skulder som hänför sig till egendomen vid samma tidpunkter, och

3.

inkomster av egendomen och utgifter som har betalats med egerulomen eller dess avkasming.

15      §

Har den omyruiige fyllt arton år eller har föräldranm dessförinnan entledigats som förmyndare, skall de inom en månad därefter lämna en sluträkning till överförmyrula­ren beträffande egendom som avses i 2 § samt sådan egerulom som omfattas av bestämmebema om samtycke enligt 10 §. Sluträk­ning skall vidare lämnas inom en månad när ett villkor enligt 2 § andra stycket om särskild överför-myndarkontroU återkallats eller överförmyrularen enligt 9 § första stycket beslutat att överförmyndar-kontrollen skall upphöra.

Sluträkningen skall innehålla en

redogörelse   för   förvaltningen

44

under det Ujpande året fram till

dess att förmynderskapet upphör- Prop. 1993/94:251 de, villkoret om särskild överför- FB 13 kap. myndarkontroU återkallades eller överförmyndaren beslutade att kontrollen skulle upphöra. Räk­ningen skall avges på heder och samvete.

Mul som sägs om årsräkning i 14 § andra stycket gäller också i fråga om sluträkning.

16     §

Om det med hänsyn till för­åUiramas och den omyndiges förhållaruien, tillgångamas art eller värde eller omständigheterrm i övrigt finns särskilda skäl, får överförmyndaren befria föräldrar­na från skyldigheten att lämna års­räkning eller sluträkning eller besluta att sådana räkningar får lämnas i förenklad form. 1 fråga om årsräkning för beslut meddelas för ett visst år eller tilb vidare.

17     §

Anmäler föräldrama att de är förhindrade att inom föreskriven tid lämna förteckning enUgt 3 §, årsräkning eller sluträkning till överförmyndaren, kan överförmyn­daren bestämma ny tid för avläm­nandet.

Särskilda beslut av överförmyrula­ren i vissa fall

18     §

överförmyndaren får förelägga föräldrama att i årsräkning eller på annat sätt redogöra för sin förvalming utöver vad som följer av 14 och 15 §§, om den omyn­dige begär det eller om det annars finns särskilda skäl

45

19 §

Prop. 1993/94:251

öm det av någon särskiUi anled-    FB 13 kap. ning behövs för att trygga förvalt­ningen, får överförmyrularen

1.    bestämma att 3-7 §§ skaU

tilUimpas även i annat faU än som

följer av 2 ,

2.

begränsa möjUgheten att ta ut pengar som har satts in hos bank, utöver vad som följer av 8 §,

3.

bestämma att värdehandling­ar skaU förvaras och förvaltas av ett värdepappersinstitut enligt lagen (1991:981) om värdepap-persrörebe eller ett motsvarande utländskt institut som är under­kastat en offentUg reglering som väsentligen stämmer överens med den som gäller för värdepappers­institut här i landet.

4.

bestämma att premieobliga­tioner som har utfärdats av staten skall skrivas in i statsskuldboken med förbehåll att belopp som hän­för sig till obligationema inte får lyftas utan överförmyndarens sam­tycke, och

5.

genom meddelande till den som skall betala pengar till den omyruiige bestämma att pengama skall sättas in hos bank.

Meddelas beslut enligt första

stycket 3, skall föräldrama träffa

avtal med värdepappersinstitutet

på villkor som överförmyrularen

har godkänt. I fråga om rättig­

heter som registreras enligt aktie-

kontoUigen (1989:827) får för­

äldranm, i stället för att träffa ett

avtal om förvaring och förvaU-

ning, på konto i avstämningsregis­

ter låta regbtrera eller, om rättig­

heten förvaltas av en auktoriserad

förvaltare, till denne anmäla att

föräldranm endast med överför­

myndarens tilbtånd får överlåta

eller pantsätta rättigheten eller

uppbära på rättigheten belöpande

46

kapitaUielopp.

Ett värdepappersinstitut är skyl- Prop. 1993/94:251 digt att träffa ett sådant avtal om FB 13 kap. förvaring och förvalming som avses i andra stycket. Avtalet får inte träffas på sämre viUkor än de som värdepappersinstitutet erbju­der andra enskilda personer vid samma typ av avtal.

Vissa åtgärder vid förvalmingens upphörande

20       

§

Om föräldramas förvalming upphör därför att bamet har blivit myndigt, skall föräldrama germst överlämna de förvaltade tillgång­ama till honom eller henne, öm föräldramas förvalming upphör därför att någon annan skall överta förvalmingen, skaU för­äldranm genast överlämrm de förvaltade tillgångama till denna person.

21 §

När föräldramas förvalming upphör, skall de hålla sina räken­skaper och övriga handUngar som rör förvalmingen tillgängliga för granskning. Om det behövs, skall överförmyndaren bestämma tid och plats för en sådan granskning.

Sedan tiden för att väcka talan enligt 12 kap. 15 § har gått ut eller, om talan har väckts, det finns en dom i ersätmingsfrågan som vunnit laga kraft, skall räken­skaper och övriga harullingar som rör förvalmingen lämnas över tiU den som är behörig att ta emot redovisning över förvalmingen.

Föräldrars död eller konkurs

22       

§

Dör en av föräldranm, skall

döcbboet svara för att den omyndi-

47

ges egerulom redovisas och åtgär-

der vid förvalmingens upphörande Prop. 1993/94:251 vidtas enligt detta kapitel, om inte FB 14 kap. förvalmingen skall skötas av den andra föräldem. Mid som nu har sagts om dödsbo gäller konkurs­förvaltaren, om en av föräldranm försätts i konkurs.

14 kap.

Förordnade förmyndares, gode mäns och förvaltares vård av egendom

Förteckningar över egendom

1§

Förordnade förmyndare, gode mån och förvaltare skall inom två månader efter förordnandet lämna en förteckning till överförmynda­ren över den egendom som de förvaltar Förteckningen skall avges på heder och samvete.

En förteckning som lämnas av en god man som har förordnats enligt 11 kap. 1 § behöver endast ta upp den lösa egerulom som den gode mannen har tagit hand om.

Skyldigheten att lämrm en för­teckning gäller inte vid byte av förordnad förmyndare, god man eller förvaltare.

Ifråga om bevakning av någons rätt i dödsbo eller annat oskiftat bo gäller bestämmebema i 15 kap

2§

Har rätten beslutat att utvidga

omfatmingen av en god mans eller

förvaltares uppdrag, skall den

gode mannen eller förvaltaren

inom en månad från beslutet läm­

rm en förteckning till överförmyn­

daren över den egendom som

omfattas av det utvidgade uppdra­

get. Förteckningen skall avges på

heder och samvete.

4g

4 Riksdagen 1993/94. 1 saml. Nr 251

Förvalming av egendom

Prop. 1993/94:251

FB 14 kap. i§

/ fråga om egendom som står under en förordnad förmyndares, god mans eller förvaltares förvalt­ning gäller 4-11 §§.

4§

Andra värdehandlingar än såda­na som nämns j 5 § första stycket skall säljas och fordringar drivas in så snart det lämpligen kan ske, om det inte år tiU fördel för den enskiUie att värdeharuilinganm behålb eller att fordringama för­blir utestående.

Annan lös egendom än som nu har nämnts och som inte omfattas av 11 § skaU säljas vid en lämpUg tidpunkt, om inte egendomen är till nytta eller har särskiU värde för den enskilde eller den enskil­des familj eller om egerulomen av någon anrmn särskiUi anledning bör behålUis.

5§

Den enskiUies tiUgångar får utan samtycke av överförmyndaren placeras i

1.

skuUiförbindeber som har utfärdats eller garanterats av stat eller kommun,

2.

skuldförbindeber som har utfärdats av Sveriges allmänrm hypoteksbank. Svenska Skepps­hypotekskassan eller av en bank eller av ett kreditmarknadsbolag enligt Uigen (1992:1610) om kre-ditnmrknadsbolag eller av ett ut­ländskt banltföretag eller ett anrmt utländskt kreditinstitut som är underkastat en offentlig reglering som väsentligen stämmer överens med den som gäller för banker eller andra kreditinstitut här i lan­det, med undantag för förlagsbevis

49 eller andra skuUiförbindeber som

medför rätt tiU betalningförst efter   Prop. 1993/94:251 utfärdarens övriga fordringsägare,    FB 14 kap. eller

3. andelar i en värdepappers­fond som avses i lagen (1990:1114) om värdepappers­fonder eller i ett utländskt fond­företag som är underkastat en offentlig reglering som väsentligen stämmer överens med den som gäller för värdepappersfonder här i laruiet.

Den enskildes tillgångar får vidare utan överförmyndarens samtycke användas för allemans­sparande enligt Uigen (1983:890) om allemanssparande eller lånas ut mot säkerhet av panträtt på gmndval av inteckning i fast egen­dom irwm sextio procent av det sermst fastställda taxeringsvärdet.

6§

Om överförmyrularen samtycker till det, får den enskiUies tiUgång­ar placeras i aktier och även i övrigt placeras på något annat sätt ån som anges i 5 §.

Ifråga om köp av fast egendom m.m. finns bestämmeber i 11 §.

7§

Pengar som inte placeras enligt 5, 6 eller 11 § och inte heller omedeUrart behöver användas skall göras räntebämnde gerwm att sättas in hos bank.

8§

Pengar som har satts in hos bank får tas ut endast efter sam­tycke från överförmyndaren.

Samtycke krävs dock inte vid uttag av

1.

ränta, eller

2.

pengar som behöver hållas tillgängliga   för   den   enskiUies

uppehälle eller vården av hans

50

eller  hennes  egendom   om  den

föroninade   fömtyndaren,    gode    Prop. 1993/94:251 mannen eller förvaUaren vid in-    FB 14 kap. sätmingen gjort förbehåU om att de får tas ut utan överförmynda­rens samtycke.

9§

PremieobUgationer som har utfärdats ay staten skall skrivas in i statsskuldboken med förbehåll att belopp som hänför sig till obliga­tionema inte får lyftas utan över­förmyndarens samtycke.

10      §

Om det finns särskilda skäl, får överförmyrularen heU eller delvis medge undantag från 4-9 §§.

Fast egerulom m.m.

11      §

För den enskildes räkning får en förordnad förmyndare, god man eller förvaltare endast med över­förmyruiarens samtycke

1.

gerwm köp, byte eller gåva förvärva fast egendom eller nytt­janderätt till sådan egendom, om det inte gäller övertagande av hyresrätt till en bostads lågenhet,

2.

ingå avtal om nyttjanderätt till någon annans fasta egendom, om det inte gäller hym av en bostadslägenhet eller en tillföllig upplåtebe av ringa ekorwmisk be­tydebe,

3.

sälja eller byta bort fast egendom eller nyttjanderätt tiU sådan egendom, om det inte gäller byte av en bostadslägenhet, eller

4.   låta inteckna, hyra ut eller på

något anrmt sätt med nyttfanderätt

upplåta fast egendom eller tomt­

rätt.

Samtycke till en åtgärd som

avses i första stycket 1 eller 2

skall lämnas, om inte förvärvet

51

eller avtalet kan anses olämpligt

med hänsyn till egendomens natur   Prop. 1993/94:251

eller andm omständigheter

FB 14 kap.

Samtycke tiU en åtgärd som avses i första stycket 3 eller 4 får lämnas endast om åtgärden är lämplig med hänsyn till egendo­mens natur samt den enskiUies behov och samlade tillgångar.

Bestämmebema om nyttjande­rätt gäller även ifråga om servitut och rätt till elektrisk kraft, om rättigheten har upplåtits genom avtal.

Samtycke enligt denna paragraf gäller under sex månader från det att samtycket larmades.

Bortgivande av egerulom

12      §

En förordnad förmyndare, god man eller förvaltare får inte ge bort den enskildes egerulom, om det inte är fråga om personUga presenter vars värde inte står i missförhålUinde till den enskiUies ekonomiska vilUcor.

Med överförmyndarens samtycke får den enskildes inkomster an­vändas tiU understöd åt anhöriga eller andm som står den enskilde nära.

Upptagande av lån m.m.

13      §

För den enskildes räkning får en förordnad förmyndare, god man eller förvaltare endast med över­förmyndarens samtycke

1.

ta upp lån eller ingå någon anrmn skuUlförbindebe,

2.

ingå borgensförbindebe, eller

3.

stälb den enskiUies egendom som säkerhet för den enskildes eller någon anrmns förbindebe.

Är det fråga om åtgärder enligt

första  stycket  som faller   inom

52

ramen för en rörebe som ställföre-

trådaren med överförmyndarens Prop. 1993/94:251 samtycke driver för den enskildes FB 14 kap. räkning, behövs samtycke erulast i fråga om pantsätming av fast egendom eller tomträtt. Samtycke behövs inte ifråga om statUga lån som tas uppför att ge den enskiUie hjälp tiU utbildning eller bosätt­ning.

Samtycke får lämnas endast om åtgärden behövs för att trygga den enskildes övriga egendom eller kan anses nödväruligför hans eller hennes utbildning eller uppehälle eller om det annars finns särskilda skäl för åtgärden.

Rörebe

14      §

En god rrmn eller förvaUare får endast med överförmyndarens samtycke låta den enskiUie driva en rörebe som medför boltförings-skyldighet enligt bolföringslagen (1976:125) eller jordbmksbok-föringsUigen (1979:141). Utan överförmyruiarens samtycke för den gode mannen eller förvaUaren inte driva en sådan rörebe för den enskildes räkning. Samtycke får lämrms erulast om den enskiUies ekorwmiska och personliga för­håUanden är sådana att det med beaktande av rörebens art är lämpUgt att samtycke ges.

I fråga om förordnade förmyn­dare tilUimpas 13 kap. 13 §.

Redovisning av förvaltad egendom

15      §

Förordnade förmyndare, gode

män och förvaUare skall före den

1 mars varje år i en årsräkning till

överförmyndaren redogöra för

förvalmingen under föregående år

av egendom som har stått under

53

ställföreträdarens   förvaltning.

Ärsräkningen skall avges på heder   Prop. 1993/94:251

och samvete.

FB 14 kap.

I ärsräkningen skall anges den enskiUies tillgångar och skulder vid början och slutet av den tid som räkningen avser Vidare skall en sammanställning göras av inkomster och utgifter uruler nämnda tid. Av ärsräkningen skall särskilt framgå hur mycket som har använts för den enskildes uppehälle eller nytta i övrigt.

16      §

överförmyndaren får besluta att en förordnad förmyndare, god man eller förvaltare i särskild ordning skall redogöra för den del av den enskiUies tiUgångar och skulder som inte omfattas av ställ­företrädarens förvalming, i den mån tiUgångama och skuUiema är kända för ställföreträdaren.

17      §

En god man skall hålla överför­myrularen underrättad om sådana åtgärder från den enskildes sida som kan påverka den gode man­nens förvalmingsansvar i mera betydande omfatming.

18      §

Om en förordnad förmyndares, god mans eller förvaltares upp­drag har upphört, skall den som frånträder uppdraget inom en månad därefter lämna en sluträk­ning till överförmyndaren beträf­farule egerulom som har stått uruler hans eller hennes förvalt­ning. Sluträkningen skaU innehålla en redogörebe för förvalmingen under det löpande året fram till dess att ställföreträdarskapet upphörde. Räkningen skall avges på heder och samvete.

54

Mid som sägs om årsräkning i    Prop. 1993/94:251 75 § andra stycket gäller också i    FB 14 kap. fråga om sluträkning.

Om rätten har inskränkt omfatt­ningen av en god mans eller för­valtares uppdrag, skall sluträkning lämnas för den egerulom som inte längre omfattas av uppdraget.

Om ett godmanskap enligt 11 kap. 1 § upphör innan tiden för avgivande av årsräkning eller slut­räkning som rör förmynderskapet för den omyndige inträffar, får sluträkning rörande godmanskapet begränsas till att avse en redo­görebe erulast för de åtgärder som har vidtagits av den gode mannen. I övrigt skall redogörebe för för­valmingen länmas av förmyndaren även för den tid godmanskapet har varat.

19 §

Om det med hånsyn till ställ­företrädarens och den enskildes förhållanden, tillgångamas art eller värde eller omständighetema i övrigt finns särskiUla skäl, får överförmyndaren befria ställföre­trädaren från skyMigheten att läm­rm årsräkning eller sluträkning eller besluta att sådarm räkningar får lämnas i förenklad form. I fråga om årsräkning får beslut meddelas för ett visst år eller tilb vidare.

20       

§

Anmäler en förordnad förmyn­dare, god man eller förvaltare att han eller hon är förhindrad att irwm föreskriven tid lämim för­teckning enligt 1 eller 2 §, års­räkning eller sluträkning till över­förmyrularen, kan överförmyn­daren bestämma ny tid för avläm­nandet.

55

SärskiUla beslut av öveiförmynda-    Prop. 1993/94:251

ren i vbsa fall

FB 14 kap.

21 §

Om det behövs för att trygga förvalmingen, för överförmyndaren

1.

begränsa möjUgheten att ta ut pengar som har satts in hos bank, utöver vad som följer av 8 §,

2.

bestämma att värdehandling­ar skall förvaras och förvaltas av ett värdepappersinstitut enligt Uigen (1991:981) om värdepap-persrörebe eller ett motsvamnde utlärulskt institut som är under­kastat en offentUg reglering som väsentligen stämmer överens med den som gäller för vårdepappers-institut hår i landet, och

3.    genom meddeUinde till den

som skall betala pengar till den

enskilde bestämma att penganm

skall sättas in hos bank.

MeddeUis beslut enligt första stycket 2, skall ställföreträdaren träffa avtal med värdepappersinsti­tutet på vilUcor som överförmyrula­ren har godkänt. I fråga om rät­tigheter som registreras enligt aktiekontoUigen (1989:827) för ställföreträdaren, i stället för att träffa ett avtal om förvaring och förvalming, på konto i avstäm­ningsregister låta registrera eller, om rättigheten förvaltas av en auktoriserad förvaltare, till denne anmäla att ställföreträdaren endast med överförmyndarens tilbtånd får överlåta eller pantsätta rättigheten eller uppbära på rättigheten be­löpande kapitalbelopp.

Ett värdepappersinstitut är skyl­

digt att träffa ett sådant avtal om

förvaring och förvalming som

avses i andm stycket. Avtalet får

inte träffas på sämre vilUcor än de

som värdepappersinstitutet erbju­

der andra enskilda personer vid

55

samma typ av avtal.

Vissa åtgärder vid förvaUningens    Prop. 1993/94:251

upphörande

FB 14 kap.

22 i

När en förordnad förmyndares, god mans eller förvaltares upp­drag upphör, skall han eller hon genast lämim över de förvaUade tillgångama till den enskiUie eller, om någon arman skall överta förvalmingen, till derma person.

23       

§

Når en förordnad förmyndare, god man eller förvaUare frånträ­der sitt uppdmg, skall han eller hon hålla sirm räkenskaper och övriga harullingar som rör för­valtningen tillgängUga för gransk­ning. Om det behövs, skall över­förmyrularen bestämma tid och pUttsför en sådan granskning.

Sedan tiden för att väcka talan enligt 12 kap. 15 § har gått ut eller, om taUm har väckts, det finns en dom i ersätmingsfrågan som vunmt laga kraft, skall räken­skaper och övriga handlingar som rör förvalmingen lämnas över till den som är behörig att ta emot redovbning över förvalmingen.

Ställföreträdares död eller konkurs

24       

§

Om en förordnad förmyndare, god man eller förvaltare dör, skall döcbboet svara för att den enskil­des egendom redovbas och åtgär­der vid förvalmingens upphörande vidtas enligt detta kapitel Försätts ställföreträdaren i konkurs, skall konkursförvaUaren fullgöra dessa uppgifter.

57

15 kap.

Prop. 1993/94:251

Vård av rätt i dödsbo, m.m.

FB 15 kap.

Allmänna bestämmeber

1§

Har en omyrulig del i ett dödsbo eller något anrmt oskiftat bo, skall förmyndaren vårda den omyndiges rätt i boet enligt bestämmebema i detta kapitel.

Bestämmeberrm gäller också i fråga om god man och förvaltare, om den som han eller hon företrä­der har del i ett bo och vården av den enskildes rätt som delägare omfattas av uppdraget.

Är den enskiUie ensam delägare eller har samtUga delägare samma förmyndare, god rrmn eller förval­tare och förvaltas boet av ställ­företrädaren, gäller i stället 13 el­ler 14 kap.

Tidpunkt för bodelning och skifte

2§

Ingås inte avtal om samrrmn-levnad i oskiftat dödsbo eller upp­hör ett sådant avtal att gälla, skall förmyndaren, gode mannen eller förvaltaren se till att bodelning och skifte med anledning av döds­fall förrättas så snart som möjligt.

Skall bodelning ske av någon anrmn anledning än dödsfaU, skall fömtyndaren, gode mannen eller förvaltaren se till att bodelning förrättas så srmrt som möjligt.

3§

Skiftas inte ett dödsbo inom sex

månader från det att bouppteck­

ningen förrättades och har avtal

om sammanlevnad i oskiftat döds­

bo inte heller ingåtts, skall för­

myndaren, gode mannen eller

förvaltaren inom denna tid lämna

58

en redogörebe till överförmynda-

ren om anledningen tiU att döds- Prop. 1993/94:251 boet inte har skiftats. En sådan FB 15 kap. redogörebe skall därefter och till dess att dödsboet har skiftats eller ett avtal om sammanlevnad i oskiftat bo ingåtts lämnas var sjätte månad, om inte överförmyn­daren bestänuner någon annan tid.

Ställföreträdares     deltagande     i förvalmingen

4§

En förmyrulare, god man eller förvaltare som för den enskildes räkning deltar i en rättshandling vid dödsboförvalming skall in­hämta överförmyndarens samtycke till rättshandlingen i den utsträck­ning som gäller vid förvalming enligt 13 eller 14 kap.

Mot borgenärer i dödsboet och aruira vars rätt är beroende av utredningen är ställföreträdaren ansvarig enligt ärvdabalkens regler om dödsbodelägares an­svar.

Fördelning av egendom vid bodel­ning och skifte

5§

En förmyrulare, god man eller förvaltare som tar del i en bodel­ning eller ett skifte för den enskil­des räkning skall inhämta överför­myndarens samtycke till egendo­mens fördelning.

En förmyndare, god man eller förvaltare får endast med överför­myruiarens samtycke överlåta den enskildes andel i boet.

Avståerule från arv eller testamen­te

6

§

En förmyrulare, god man eller

59

förvaltare får inte för den enskil-

des räkning avstå från arv eller    Prop. 1993/94:251

testamente.

FB 15 kap.

Om överförmyndaren samtycker till åtgärden, får dock arv avstås enligt 3 kap. 9 § ärvdabaUcen.

Avtal om sammanlevnad i oskiftat dödsbo

7§

Avtal om sammanlevnad i oskif­tat dödsbo får ingås endast med överförmyndarens samtycke.

överförmyndaren får häva ett avtal enligt första stycket, om det är påkallat för att ta till vam den enskildes intressen. Om efterlevan­de make som själv har deltagit i avtalet och som samtidigt är ställ­företrädare för den enskilde gifter om sig, skall han eller hon genast anmäla det till överförmyndaren.

8§

Ingås avtal om sammanlevnad i oskiftat dödsbo, skall förmynda­ren, gode mannen eller förvaUaren före den 1 mars varje år i en årsuppgift till överförmyrularen redogöm för förvalmingen av boet under föregående år Av årsupp-giften skall framgå boets behållrm inkomst och dess sammanlagda tillgångar och skulder vid årets slut.

Anmäler förmyndaren, gode mannen eller förvaltaren att det finns hinder mot att inom föreskri­ven tid lämrm årsuppgift till över­förmyndaren, kan överförmynda­ren bestämma ny tid för avläm­nandet.

Förrättande  av bouppteckning  i vissa fall

9§

Skall bodelning ske av anrmn

60

anledning än dödsfall, ärförmyn-

dåren, gode mannen eller förvalta-    Prop. 1993/94:251 ren skyldig att se tiU att boupp-    FB 16 kap. teckning förrättas så snart som möjUgt Kopia av bouppteckningen skall genast lämnas tiU överför­myndaren.

Försäljning av viss egendom

10 §

Har egendom i dödsbo vilken har förvaltats av en god man som avses i 11 kap. 3 § tillfalUt All­männa arvsfonden, gäller i fråga om egendomens försäljning Uigen (1994:243) om Allmänna arvsfon­den.

16 kap.

TUlsyn  över förmyndares,  gode mäns och förvaltares verksamhet

Allmänna bestämmeber

1§

överförmyndaren skall enligt bestämmeberrm i detta kapitel utöva tillsyn över förmyndares, gode mäns och förvaltares verk­samhet.

Vid tillsynen skall överförmyn­daren SärskiU se tiU att den enskil­des tillgångar i skälig omfatming används för hans eller hennes nytta och att tillgångama i övrigt år placerade så att tillräcklig trygghet finns för deras bestånd och så att de ger skälig avkast­ning.

Bestämmeber om val av över­förmyndare m.m. finns i 19 kap.

Behörig överförmyndare

2§

Tillsynen utövas av överförmyn­

daren för den kommun där den

som  har förmyrulare,   god man

gi

eller förvaUare har sitt hemvist.

Om god man har förordnats Prop. 1993/94:251 enligt 11 kap. 3 § vid utredning av FB 16 kap. ett dödsbo, utövas tillsynen av överförmyndaren för den kommun där den avlidne hade sitt hemvist. Är det i övrigt fråga om godman­skap enligt 11 kap. 3 §, utövas tiUsynen av överförmyndaren för den kommun där den gode mannen har sitt hemvist.

Om behörig överförmyndare enligt första eller andra stycket inte finns, utövas tillsynen av överförmyndaren för Stockholm.

Granskning av förvalmingen

3§

överförmyrularen skall granska förmyndares, gode mäns och för­valtares verksamhet med ledning av de förteckningar, årsräkningar, sluträkningar samt andra hand­lingar och uppgifter angående förvalmingen som har lämnats.

övetförmyndaren eller den som överförmyndaren utser har rätt att gå igenom de räkenskaper och anteckningar som avses i 12 kap. 5 § samt de värdehandlingar som ställföreträdaren förvarar med anledning av sitt uppdrag. Ställ­företrädaren skall hålla dessa handlingar tillgängliga på tid och plats som överförmyrularen be­stämmer.

4§

överförmyndaren skall göra anteckning om verkställd gransk­ning på förteckningar, årsräkning­ar, sluträkningar och handlingar enligt 15 kap. 3 och 5 §§.

Anmärkning itwt förvalmingen

5§

Om    överförmyndaren    vid

62

granskningen eller anrmrs finner

anledning  att  rikta  anmärkning    Prop. 1993/94:251 nwt förvalmingen, skall ställföre-    FB 16 kap. trädaren ges tillfålle att yttra sig inom den tid som övetförmyndaren bestämmer.

Om ett yttrande inte lämnas irwm förelagd tid eller om överför­myndaren anser att yttrandet inte är tillfredsstälUmde, skall anteck­ning om anmärkningen göras på den granskade handlingen, över­förmyndaren skall även genast pröva om beslut enligt någon bestämmebe i 13 eller 14 kap. behöver meddelas eller om ställ­företrädaren bör entledigas eller någon anrmn åtgärd vidtas. Ställ­företrädaren skall undenättas om en sådan anteckning och om vid­tagen åtgärd.

6§

öm en anmärkning som har antecknats enligt 5 § innebår att ställföreträdaren kan bli skade­ståndsskyldig gentemot den omyn­dige eller den som uppdraget av­ser, har ställföreträdaren rätt att väcka talan mot den enskilde om frihet från skadeståndsskyldighet.

Rätt att ta del av handlingar

7§

En omyndig som harfylU sexton år och den som har god man eller förvaltare har rätt att ta del av de harullingar som rör ställföreträ­darskapet och som förvaras hos överförmyrularen. En sådan rätt har också den enskiUies make eller sambo och närmaste släktingar.

överlämrmrule av handlingar vid granskningens slut

8§

Sedan    överförmyndaren    har

63

granskat förmyndarens, gode man-

nens eller förvaltarens sluträkning, Prop. 1993/94:251 skall räkningen samt de förteck- FB 16 kap. ningar, årsräkningar och hand­lingar enligt 15 kap. 3 och S §§ som förvaras hos överförmyrularen lämnas över till den som år be­hörig att ta emot redovbning för förvalmingen.

Om ställföreträdaren inte är skyUlig att lämim sluträkning när ställföreträdarskapet upphör, skall överförmyndaren lämrm över de övriga handlingar som anges i första stycket till den som är be­hörig att ta emot redovbning för förvalmingen, om denrm person eller den avgående ställföreträda­ren begår det eller överförmyrula­ren har gjort anteckning om an­märkning enligt 5 % på handling­en.

Om handlingar som avses i första eller andra stycket har läm­nats till en ny ställföreträdare, skall denne irwm två månader därefter återlämtm handlingama till överförmyndaren, överförmyn­daren skall skriftligen upplysa ställföreträdaren om derma skyl­dighet när handlingarna Uimnas ut.

Om en ställföreträdares förvalt­ning har godkänts av den enskiUie eller av en ny ställföreträdare innan han eller hon har fått del av de handlingar som avses i första eller andm stycket, är godkännan­det utcm verkan.

Inhämtande av yttrande m.m.

9§

Intmn överförmyndaren tar ställ­

ning till om samtycke skall länmas

till en förvaUningsåtgärd av större

vikt, skall den omyndige, om han

eller hon har fyllt sexton år, eller

den som har god man eller förval-

64

tare samt den enskildes make eller

5 Riksdagen 1993/94. 1 saml. Nr 251

sambo  och  närmaste  släktingar   Prop. 1993/94:251 beredas tillfölle att yttra sig, om   FB 16 kap. det kan ske utan avsevärd tidsför­lust.

överförmyrularen får återkalla ett samtycke, om förutsättningar för samtycket inte Uingre finns.

10      §

Socialnämnder och andra myn­digheter är skyldiga att på be­gäran lämna överförmyndaren de uppgifter som behövs för överför­myndarens tillsynsverksamhet.

Därutöver år de myndigheter som regeringen föreskriver skyUii­ga att underrätta överförmyndaren om sådarm förhållanden som de får kännedom om och som kan vam av betydebe för överförmyn­darens tillsynsverksamhet.

Utbetalning tiU bank och under­rättebe tiU överförmyndaren i vissa fall

11      §

Når en omyndig på gmnd av arv eller testamente har fått peng­ar till ett värde överstigande två gånger gällande basbelopp enligt Uigen (1962:381) om allmän för­säkring eller med villkor om sär­skild ÖverförmyndarkontroU, skall den som ombesörjer utbetalningen från dödsboet för den omyndiges räkning sätta in medlen hos bank, med uppgift om att medlen inte får tas ut utan överförmyndarens till­stånd.

Mid som nu sagts om skyUlighet

att betala tiU bank skaU även gälla

försäkringsgivare vid utbetalning

av försäkringsbelopp som den

omyndige har rätt till samt pen­

sionssparinstitut vid utbetalning

enligt Uigen (1993:931) om in­

dividueUt pensionssparande. Om

65

betalningen avser en periodisk för-

mån, gäller skyldigheten att betaUi    Prop. 1993/94:251 tiU bank endast när den första    FB 16 kap. utbetalningen görs.

När utbetalning enligt första eller aruira stycket görs, skall den som ombesörjer utbetalningen genast göra anmälan tiU förmyn­daren och överförmyndaren. En sådan anmälan skall också göras om en omyndig på gmnd av arv eller testamente har fått värde­handlingar till ett värde som över­stiger iförsta stycket nämnt belopp eller med villkor om att värde­handlingarna skall stå uruler SärskiUl ÖverförmyndarkontroU.

Vad som föreskrivs i första-tredje styckerm gäller inte vid utbetalning av medel som den omyndige får förvalta själv. Andra och tredje styckerm gäller inte heller om utbetalning görs från försäkring som tagits inom ramen för en rörebe.

Bestämmeberrm i denrm para­graf gäller också vid betalning eller utgivande av värdehandlingar till någon för vilken det har för-ordrmts god man med uppgift att förvalta egendom eller för viUcen det har förordnats förvaltare.

överförmyruiarens handläggning

12 §

Överförmyndaren är skyldig att föra förteckningar och lägga upp akter samt expediera handlingar enligt föreskrifter som meddelas av regeringen.

Vite

13 §

överförmyndaren får vid vite

förelägga en förmyrulare, god man

eller förvaltare att fullgöm sina

skyldigheter   enligt   3   §   andra

66

stycket eller 8 § tredje stycket i

detta kapitel eller enligt 12 kap.    Prop. 1993/94:251

13 §,   13 kap   3,  14,   15 eller   FB 19 kap.

75-27 §, 14 kap I, 2, 15, 16, 18

eller 21-23 § eller 15 kap 3 eller 8 §. Innan vitesföreläggande be­slutas, skall överförmyndaren skriftligen erinra ställföreträdaren om den skyldighet och de bestäm­meber som finns och ge ställföre­trädaren skälig tid att lämna en angiven handling eller rätta sig efter ett beslut.

Frågor om utdörrmnde av vite prövas av tingsrätt. I fråga om föreläggande och utdörrmnde av vite gäller i övrigt lagen (1985:206) om viten.

I ansluming till att vite döms ut får rätten förelägga nytt vite.

Utfomming avförteckningar

14   §

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om den när­mare utformningen av stäUföreträ­dares förteckningar, årsräkningar och sluträkningar samt handlingar som avses i 15 kap. 3 och 5 §§.

19 kap.

Överförmyndare väljes av kom-

Överförmyndare skall väljas av

munfullmäktige. För överförmyn-

kommunfullmäktige. För överför-

dare väljes en ersättare.

myndare skaU väljas en ersättare.

Ledamöter och ersättare i över-

Ledamöter och ersättare i över-

förmyndamämnd väljas av kom-

förmyndamämnden skall väljas av

munfullmäktige tiU det antal fiiU-

kommunfiiUmäktige tUl det antal

mäktige bestämma. Antalet leda-

fullmäktige   bestämmer.    Antalet

möter får dock ej understiga tre. '

ledamöter får dock inte understiga

tre.

Mil av ledamöter och ersättare i

Milet av ledamöter och ersättare

överförmyndamämnd   skaU   vara

i    överförmyndamåmnden    skaU

proportioneUt, om det begäres av

vara proportioneUt, om det begärs

minst   så   många   väljande,   som

av minst så många väljande, som

motsvara det tal, vilket erhålles,

motsvarar det tal som erhålb, om

om samtUga väljandes antal delas

samtUga väljandes antal defes med                           67

med det antal personer valet av-

det   antal   personer   valet   avser,

ser, ökat med 1. Om förfårandet vid sådant proportioneUt \il finnas särskUda bestämmelser.

Sker ej val av ersättare i över-förmyndamärrmd proportioneUt, skaU tillika bestämmas den ord­ning i vilken ersättama skola inkallas tiU tjänstgöring.

Då val av överförmyndare, ledamot av överförmyndamämnd eUer ersättare förrättets, skaU det genast anmälas tiU rätten. Har val ej skett i behörig tid, skaU rätten göra anmälan därom hos länssty­relsen, som tilber att valet hålles så snart ske kan.

ökat med 1. Om förferandet vid ett sådant proportioneUt val finns särskUcfe bestämmelser.

Om ersättama i överfömvyndar-närrmden ime utses genom propor­tioneUt val, skaU också den ord­ning bestämmas i vilken ersättama skall kallas tiU tjänstgöring.

Då valet av överförmyndare, ledamöter av öveiförmyruiamämn-den eUer ersättare förrätfets, skaU det genast anmälas tiU länsstyrel­sen. Har val inte hålUts i behörig tid, skaU länsstyrelsen se till att valet hålb så snart det kan ske.

Prop. 1993/94:251 FB 19 kap.

9  §

överförmyndare, ledamot i överförmyndamämnd eUer ersätte­re kan av rätten entledigas, om han finnes icke vara lämpUg.

En överförmyndare, en ledamot i övetförmyndamämnden eUer en ersättare kan efter anmälan av länsstyreben entledigas av rätten, om det visar sig att han eller hon inte är lämpUg.

10

Äro såväl överförmyndare som hans ersättare förhindrade att fuUgöra sitt uppdrag, äge rätten förordna tiUfällig vikarie.

Om såväl överförmyndare som hans eller hennes ersättare är förhindrade att fuUgöra sitt upp­drag, får länsstyreben förordna tiUfäUig vUcarie.

14 §

Om kommunftiUmäktige bestäm­ma det, får överförmyruiamämnd uppdraga åt ledamot, ersättare som har inkallats tiU tjänstgöring eUer tjänsteman hos kommunen att på nämndens vägnar avgöra vissa gmpper av ärenden, vilkas beskaf­fenhet skaU angivas i fullmäktiges beslut. Framställning eUer yttran­de tiU kommunfullmäktige får dock ej beslutes anrwrledes än av nämnden samfäUt.

Om kommunftiUmäktige bestäm­mer det, får överförmyndamåmn­den uppdm åt en ledamot, en ersättare som har kallats tiU tjänst­göring eUer en kommunal tjänste­man med erforderlig kompetens att på nämndens vägnar avgöra vissa gmpper av ärenden, vilkas beskaf­fenhet skaU anges i fullmäktiges beslut. KommunfiiUmäktige kan på motsvarande sätt bestämma att överförmyndaren för uppdra åt en konununal tjänsteman med erfor­derlig kompetens att avgöra ären­den på överförmyndarens vägnar

En framställning eUer ett yttran-

68

Fmner den som erhålUt uppdrag som avses i förste stycket, att samtycke, tiUstånd eUer förord­nande i visst fåU ej bör meddelas, eUer anser han frågan tveksam, skaU ärendet hänskjutes tiU nämn­den. Beslut i ärende enUgt denna balk vUket har fettets på gmnd av uppdrag som avses i förste stycket behöver ej anmälas inför nämn­den.

de tiU kommunfullmäktige får dock inte beslutes på något annat sätt än av nämnden samfäUt eller av överförmyndaren själv. Detsam­ma gäller vid beslut att förordna eller entlediga en god man eller förvaltare, häva avtal om sam­manlevnad i oskiftat bo eller förelägga vite.

Finner den som fått ett uppdrag som avses i förste stycket att sam­tycke, tiUstånd eUer förordnande i ett visst fåU inte bör meddelas, eUer anser han eller hon frågan tveksam, skaU ärendet hänskjutes tUl nänmden eller övetförmynda­ren. Beslut i ett ärende enUgt denna balk vilket har fettets på gmnd av ett uppdrag som avses i förste stycket behöver inte an­mäfes för nämnden eller för över­förmyndaren.

Prop. 1993/94:251 FB 20 kap.

17 §

Länsstyreben skall utöva tillsyn över överförmyndares och överför-myndamämnders verksamhet.

20 kap.

2a§

Rättegångsbiträde skaU mte förordnas, om det är uppenbart att ett biträde inte behövs.

I ett ärende om förordrmnde av förvaUare eUer utvidgning av ett förvaltarskaps omfettning, där det inte föreUgger fall som avses i 2 § andra stycket, skaU rätten för­ordna ett biträde att bevaka den enskUdes rätt i ärendet. Ett rätte­gångsbiträde skaU också förord­nas, om den som har förvaltare begär att förvaltarskapet skaU upphöra eUer att dess omfettning skaU inskränkas.

I ett ärende om anordnande av förvaltarskap eUer utvidgning av ett förvaltarskaps omfettning, där det mte förordnats god man enligt 2 § andra stycket, skaU rätten för­ordna ett biträde att bevaka den enskUdes rätt i ärendet. Ett rätte­gångsbiträde skaU också förord­nas, om den som har förvaltare begär att förvaltarskapet skaU upphöra eUer att dess omfettning skaU mskränkas.

3

§

Ansökan om annan rättens åt­gärd med avseende på förmynder­skap än förmyndares förordnande

69

eller entledigande får, såvida fråga ej är om ärende enligt 9 kap. 2 a %, göras, fömtom av överförmyndaren och förmyrulare, av den omyruiige själv, om han fylU sexton år, samt av hans make och närmaste fränder Fråga som avses i denna paragraf skall rätten också taga upp självmant, når anledning förekommer därtill.

1 ärende som avses i första stycket skaU rätten, när det rör omyndig som fylU sexton år, be­reda denne tillfölle att yttra sig, om det kan ske.

Mot rättens beslut / ärende som avses i första stycket får talan föras, fömtom av den som beslutet särskUt rör, av var och en som har rätt att göra ansökan.

Mot beslut, varigenom det före­lagts förmyndare att vid vite full­göra visst åUggande, får taUin föras endast i samband med kfe­gan över rättens beslut om ut­dörrmnde av viteL

Rättens beslut angående förmyn­derskap, godmanskap eller för­valtarskap får överkUigas, fömtom av den som beslutet särskUt rör, av var och en som har rätt att göra ansökan i saken. Den i vars ställe god man har förordnats enligt 11 kap. 2 § första eller andra stycket får dock inte över­kUiga ett beslut om ett sådant för­ordnande.

Rättens beslut att förelägga vite enligt 16 kap. 13 § tredje stycket får överklagas endast i samband med klagan över beslutet att döma ut vitet.

Prop. 1993/94:251 FB 20 kap.

4

§

Överförmyndarens tilbtånd tiU åtgärd beträffande omyndigs egen­dom får sökas endast av förmyn­daren. Mot överförmyndarens beslut i sådant ärende och mot överförmyndarens förordnande, att förbehåU enligt 15 kap. 9 § andra stycket ej skaU gälla, får talan föras endast av förmyndaren samt, såvida ärendet angår omhänderta­gande av egerulom, varöver den omyndige råder, eller återkallebe av förmyndarens eller överförmyn­darens tilbtånd för omyndig att

Överförmyndarens samtycke tiU åtgärd beträffande en enskilds egendom får begäras endast av förmyndaren, den gode rrmnnen eller förvaltaren. Överförmynda­rens beslut i ett sådant ärende får överklagas endast av ställföreträ­daren. Överförmyndarens beslut enligt 9 kap. 3 eller 4 §, 13 kap. 18 eller 19 § eller 14 kap 21 § får överklagas endast av ställföre­trädaren eller av den enskilde, om han eller hon har fyUt sexton år.

70

driva  näring,   av den omyndige själv, om han fyUt sexton år.

Mot överförmyruiarens beslut i IkU som avses i 13 kap. 8 § tredje stycket får talan ej föras.

Överförmyndarens beslut i såda­rm fkU som avses i 72 kap. 12 § andra stycket får inte överklagas.

Överförmyruiarens beslut att förelägga vite enligt 16 kap. 13 § får överklagas endast i samband med klagan över rättens beslut att döma ut vitet

Prop. 1993/94:251 FB 21 kap.

6§

överförmyndarens beslut i ett ärende enUgt denna balk överkla­gas hos rätten.

Talan mot överförmyndarens beslut i ärende enUgt denna balk föres skriftUgen hos rätten inom två veckor från den dag klaganden fick del av beslutet.

8

§

Beslut som i ärende om förmyn­derskap, godmanskap eUer för­valtarskap enUgt denna balk med­deUis av överförmyndaren eUer rätten länder till efterrättebe utan hinder av att beslutet överkfegas. Vad som nu har sagts gäUer ej rättens avgörarule, varigenom avtal om sammanlevnad i oskiftat bo hävs eUer förmyrulare, god man eller förvaltare döms till utgivande av försuttet vite.

Ett beslut som överförmyndaren eUer rätten meddelar i ett ärende om förmynderskap, godmanskap eUer förvaltarskap enUgt denna balk gäller omedelbart även om beslutet överklagas. Detta gäUer dock inte överförmyruiarens beslut att häva avtal om sammanlevnad i oskiftat bo eUer rättens beslut att döma ut vite.

21 kap.

8§

Bestämmelsema i 7 § gäUer också när föräldrar, adoptivföräld­rar eUer särskUt förordnade för­myndare gemensamt har vårdna­den och en av dem utan beaktan­svärt skäl egenmäktigt bortfört eUer kvarhåller bamet samt den andre begär rättelse.

Bestämmelserna i 7 § gäUer också när föräldrar, adoptivföräld­rar eUer särskUt förordnade vård-nadshavare gemensamt har vård­naden och en av dem uten något beaktansvärt skäl egenmäktigt 't bort eUer håller kvar bamet samt den andra begär rättelse.

1.

Denna lag ö-äder i kraft den 1 juU 1995.

2.

Den som före Uaaftträdandet har förordnats som förmyndare för en omyndig skaU, om vårdnad mgår i uppdraget, anses som enUgt 6 kap särskUt förordnad vårdnadshavare.

71

3.   Har en omyndig före Ucraftträdandet fått en gåva som står under    Prop. 1993/94:251

förvaltmng av föräldrama eUer en av dem, skaU gåvomedlen vid tiU-

lämpningen av de nya bestänunelsema jämstälfes med en sädan gåva som avses i 13 kap. 2 § andra stycket 2, om givaren före Ucraftträdandet har gjort skriftUg anmälan om gåvan tiU överförmyndaren.

4.

Överförmyndaren får före ikraftträdandet, med verkan frän den tidpunkten, meddefe beslut som avses i 13 kap. 19 § och 14 kap. 21 §. Har överförmyndaren meddefet ett sådant beslut är stäUföreträdaren och värdepappersmstitutet även före ikraftträdandet skyldiga att enUgt an­givna bestämmelser träffa avtal om förvaring och förvaltning med ver­kan från Ucraftträdandet.

5.

Mål eUer ärenden enUgt föräldrabalken som vid Ucraftträdandet är anhängigt vid en domstol eUer annan myndighet som var behörig enUgt äldre bestämmelser skaU även efter Ucraftträdandet handfeggas där.

6.

Äldre föreskrifter om redovisning och om arvode tillämpas även efter Ucraftträdandet, såvitt gäUer tiden dessförinnan.

7.

Om det i en feg eUer en förfettning som har beslufets av regering­en hänvisas tiU en föreskrift som har ersatts genom en föreskrift i denna lag, tillämpas i stäUet den nya föreskriften.

72

2.2   Förslag till lag om ändring i ärvdabalken

Prop. 1993/94:251

Härigenom föreskrivs att 12 kap. 5 §, 18 kap. 2 § och 19 kap. 18 § ärvdabalken' skaU ha följande lydelse.

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

12 kap.

5§

Kapitalbelopp skola av nyttjan-derättshavaren göras räntebärande på sätt om omyndigs medel är föreskrivet, såframt ej ägaren eUer, när hans samtycke ej kan erhåUas, rätten medgivit annat. Utan sådant tiUstånd må dock vad som varit anbragt i jordbmk eUer annan näring ånyo tegas i anspråk för samma ändamål samt mindre belopp, som eljest influtit för avyttrade lösören, användas tiU inköp av egendom av samma sfeg.

Kapitalbelopp skaU av nyttjande-rättshavaren göras räntebärande så som föreskrivs om omyndigs me­del i 13 kap. 5 och 7 % föräldra­balken, om inte ägaren eUer, när hans samtycke ej kan erhållas, rätten medgivit annat. Utan sådant tUlstånd må dock vad som varit anbragt i jordbmk eUer annan näring ånyo tegas i anspråk för samma ändamål samt mindre belopp, som eljest mflutit för avyttrade lösören, användas tiU inköp av egendom av samma slag.

18 kap.

2§'

Tdl dess att egendomen har tegits om hand av samtiiga döds­bodelägare eUer av den som i annat fåU har att förvalte boet, skaU egendomen, om den ej står under vård av förmyndare, sysslo­man eUer annan, vårdas av del­ägare som sammanbodde med den avUdne eUer annars kan te hand om egendomen. Den som har tagit hand om egendomen skaU genast underrätte övriga delägare om dödsfeUet och, om det behövs gcxl man för någon defegare, göra anmälan hos rätten enUgt 11 kap. föräldrabalken. Vad som har sagts om delägare gäUer också efter­levande make som inte är deläga­re.

TUl dess att egendomen har tegits om hand av samtUga döds-bodefegare eUer av den som i annat fåU har att förvalto boet, skaU egendomen, om den ej står under vård av förmyndare, sysslo­man eUer annan, vårdas av del­ägare som sammanbcxlde med den avUdne eUer annars kan te hand om egendomen. Den som har tegit hand om egendomen skaU genast underrätto övriga delägare om dödsfåUet och, om det behövs gcxl man för någon delägare, göra anmälan hos överförmyndaren enUgt 11 kap. föräldrabaUcen. Vad som har sagts om defegare gäUer också efterlevande make som mte är delägare.

' Balken omtryckt 1981:359. ' Senaste lydelse 1988:1255.

73

Finns det inte någon som sålunda tar hand om den dödes egendom, skaU medlem av hushåUet som den döde tillhörde, hyresvärd eUer annan som är närmast tiU det to hand om egendomen samt tiUkaUa delägare eUer anmäfe dödsfellet tiU socialnämnden. Då anmälan skett eUer för­håUandet på annat sätt blir känt, skaU socialnämnden, om det behövs, göra vad som enUgt förste stycket åUgger delägare. För kosmadema med anledning av dette har kommunen rätt tiU ersättning av boet.

Prop. 1993/94:251

19 kap.

18§"'

Boutredningsman är pliktig att ersatte skada, som han uppsåtUgen eUer av vårdslöshet våUat dödsboet eUer någon, vars rätt är beroende av utredningen.

Är flera utredningsmän ersättningspliktiga, svarar de soUdariskt. Ersättningsbeloppet skaU utredningsmännen emellan slutUgen fördelas efter den större eUer mindre skuld som prövas Ugga envar av dem tiU last.

Om skyldighet att hos bank mbetafe penningmedel, som tiU-kommer omyndig eUer den för vilken gcxl man eUer förvaltare förordnats, stedgas i föräldrabal­ken.

Om skyldighet att hos bank nedsätta eller inbetala värdehand­lingar och pennmgmedel, som tillkommer omyndig eUer den för vilken god man eUer förvaltare förordnats, stedgas i föräldrabal­ken.

Denna lag tiäder i kraft den 1 juU 1995.

'" Senaste lydelse 1988:1255.

74

2.3    Förslag till lag om ändring i rättegångsbalken

Prop. 1993/94:251

Härigenom föreskrivs att 10 kap. 7 § rättegångsbalken skaU ha följan­de lydelse.

Nuvarande lydebe

FöresUigen lydebe

10 kap.

7§'"

Tvist på gmnd av förmyndares, Tvist på gmnd av förmyndares,

god mans eUer förvaltares förvalt- god mans eUer förvaltares förvalt­

ning fär väckas vid den rätt där ning får väckas vid rätten i den

förmynderskapet, godmanskapet ort däi den omyruiige eller den för

eller förvaltarskapet är eller senast vilken god man eller förvaltare är

varit inskrivet, eUer också vid eller varit förordnad har sitt hem-

rätten i den ort där förvaltningen vist, eUer också vid rätten i den

förts.

ort där förvaltningen förts.

Har någon eljest haft annans egendom tiU förvalming, får tvist på gmnd av förvalttiingen väckas vid rätten i den ort, där förvaltningen förts.

1.

Denna lag träder i kraft den 1 juU 1995.

2.

Mål som vid ikraftträdandet är anhängigt vid en domstol som var behörig enUgt äldre bestämmelser skaU även efter Ucraftträdandet hand­läggas där.

75 " Senaste lydelse 1988:1260,

2.4   Förslag till lag om ändring i lagen (1904:26 s.l) om

Prop. 1993/94:251

vissa intemationella rättsförhållanden rörande äktenskap och

förmynderskap

Härigenom föreskrivs att 4 kap. 1 § samt 5 kap 1 och 4 §§ lagen (1904:26 s.l) om vissa intemationeUa rättsförhäUanden rörande äkten­skap och förmynderskap skaU ha följande lydelse.

Nuvararule lydebe

FöresUigen lydebe

4 kap.

Vad i svensk lag är stedgat om förmynderskap för underårig skall äga tiUämpning jämväl i avseende å underårig svensk undersåte, som ej har hemvist mom riket. Varder förmynderskap för sådan underårig anordnat i främmande stet, där han har hemvist, må dock rätten, såframt ej särskUcfe omständigheter påkaUa, att förmynderskap är anordnat här i riket, beslute, att förmynderskap ej skaU vara anordnat enUgt svensk lag.

Regeringen äger beträffande förmynderskap för underåriga svenska undersåtar, som hava hemvist i främmande stet, meddefe särskUda bestämmelser angående vården av underårigs värdehandlingar, så ock förordna svensk diplomatisk eUer konsulär tjänsteman att vara överför­myndare. Regeringen prövar fråga om entiedigande av sådan överför­myndare.

Förmynderskap som avses i Ersättmng tiU överförmyndare första stycket och som är anordnat beträffande förmynderskap som enligt svensk lag skall vara inskri- avses i första stycket och som är vet vid Stockholms tingsrätt. Er- anordnat enligt svensk Uig utgår sätttiing tiU överförmyndare be- av stetUga medel enUgt bestäm-träffande sådant förmynderskap melser som regeringen meddelar, utgår av stetUga medel enUgt Detsamma gäUer ersättning tiU bestämmelser som regeringen förmyndare i den mån ersättningen meddelar. Detsamma gäUer ersätt- ej enUgt 72 kap. 16 eller 77 § ning tiU förmyndare i den mån föräldrabalken skaU utgå av den ersättiiingen ej enUgt 75 kap. 19 § omyndiges medel, föräldrabalken skaU utgå av den omyndiges medel.

5 kap.

1§"

Vad i svensk lag är stedgat om förvaltarskap skaU äga tillämpning

jämväl i avseende å svensk undersåte, som ej har hemvist inom riket.

Varder förmynderskap anordnat i främmande stet för svensk undersåte,

som där har hemvist men som har förvaltare här i riket eUer beträffande

' Senaste lydelse 1976:1120.

76

" Senaste lydelse 1988:1322.

vUken ansökan om förordnande av förvaltare har gjorts, må dock rätten, såframt ej särskUda omständigheter påkaUa, att förvaltarskap är anord­nat här i riket, beslute, att förvaltarskap ej skaU vara anordnat enUgt svensk lag.

Regeringen äger beträffande förvaltarskap för svenska undersåtar, som hava hemvist i främmande stet, meddela särskUcfe bestämmelser angående vården av värdehandlingar, så ock förordna svensk diploma­tisk eUer konsulär tjänsteman att vara överförmyndare. Regeringen prövar fråga om entiedigande av sådan överförmyndare.

Förvaltarskap som avses iförsta Ersättning tiU överförmyndare stycket skall   vara  inskrivet  vid   beträffande    förvalterskap    som

avses i första stycket utgår av StetUga medel enUgt bestämmelser som regeringen meddelar. Det­samma gäUer ersättning tiU förval­tare i den mån ersättningen ej enUgt 72 kap. 16 § föräldrabalken skaU utgå av den enskUdes medel.

Stockholms tingsrätt. Ersätttiing tiU överförmyndare beträffande sådant förvaltarskap utgår av StetUga medel enUgt bestämmelser som regeringen meddelar. Det­samma gäUer ersättning tiU förval­tare i den mån ersättningen ej enUgt 75 kap. 27 § föräldrabaUcen skaU utgå av den enskUdes medel.

Prop. 1993/94:251

4

§

'

SkaU i visst fåU svensk feg om anordnande av förvaltarskap ej äga tiUämpning betiäffande någon, som vistes här i riket, eUer är ännu ej utrett, om det skaU ske, äge likväl rätten, om dröjsmål uppenbarUgen skuUe medföra fera, meddela förordnande enUgt 11 kap. 18 § föräldrabalken under tiden intiU dess vård om hans angelägenheter anordnats i enUg­het med lagen i hans hemland eUer rätten slutUgt prövat firägan enUgt 11 kap. 7 § föräldrabalken.

Är förmynderskap anordnat eidigt trängande fåU god man enUgt svensk diges angefegenheter.

SkaU i visst feU svensk lag om anordnande av förvaltarskap ej äga tiUämpning beträffande någon, som vistes här i riket, eUer är ännu ej utrett, om det skaU ske, äge rätten eller överförmyndaren, om dröjsmål uppenbarUgen skuUe medföra fera, meddefe förordnan­de erdigt 11 kap. 18 § föräldrabal­ken under tiden intUl dess vård om hans angelägenheter anordnats i enUghet med fegen i hans hem­land eUer rätten slutUgt prövat firågan enUgt 11 kap. 7 § föräldra­balken.

lagen i främmande stet, må ock i lag förordnas att vårda den omyn-

Denna lag b-äder i kraft den I juU 1995.

' Senaste lydelse 1988:1322.

77

2.5    Förslag till lag om ändring i lagen (1904:48 s.l) om

Prop. 1993/94:251

samäganderätt

Härigenom föreskrivs att 19 § lagen (1904:48 s.l) om samäganderätt skaU ha följande lydelse.

Nuvararule lydebe

Föreslagen lydebe

19 §"

Vad i denna lag finnes stedgat äge ej tiUämpning å sådan samfäUig­het, som avses i lagen (1973:1150) om förvaltning av samfäUigheter, eller å sådan allmänning, som avses i lagen (1952:166) om häradsaU-männingar eUer lagen (1952:167) om allmänningsskogar i Norrland och Dalama; ej heUer vare i något fåU lagens föreskrifter tiUämpUga i fråga om bUdande av jaktvårdsområde, bestående av aUenast en festighet, eUer av fiskevårdsområde, omfettande aUenast en festighet eUer det tiU aUenast en festighet hörande fisket.

Beträffande egendomsförhåUanden som rör makar, sambor, delägare i oskiftat dödsbo, bolagsmän, redare som ingått överenskommelse om partrederi eUer deltegare i samma gmvrörelse finns särskUda bestäm­melser. I fråga om förvalttiingen av fest egendom som är taxerad som lantbraksenhet och som ägs av minst tre gemensamt gäUer särskUda bestämmelser i stäUet för 2-6 §§.

Bestämmelsema i 75 kap. 15 § Bestämmelsema i 13 kap. 10 §

föräldrabalken skaU mte tiUämpas eller 14 kap. 11 § föräldrabalken

i fråga om försäljning enUgt denna skaU inte tiUämpas i fråga om

lag av samfälld fest egendom, som försäljning enUgt denna lag av

tiU någon del ägs av omyndig eUer samfäUd fest egendom, som tiU

omfettos av ett förvaltarskap enUgt någon del ägs av omyndig eUer

föräldrabalken.

omfettes av ett förvaltarskap enUgt

föräldrabalken.

Detma lag träder i kraft den I juU 1995.

" Senaste lydelse 1990:1384.

78

2.6   Förslag till lag om ändring i lagen (1921:159) med vissa bestänmielser om förmynderskap för omyndig medlem av det kungliga huset

Härigenom föreskrivs att lagen (1921:159) med vissa bestämmelser om förmynderskap för omyndig medlem av det kungUga huset skaU ha följande lydelse.'*

Prop. 1993/94:251

Nuvarande tydebe

De i Uigen om förmynderskap givrm bestämmelser om överför­myndarens och rättens tiUsyn över förmyndares förvaltiiing, om för­myndares skyldighet att i vissa feU inhämte överförmyndarens eller rättens samtycke, så ock om för­myndares redovisningsskyldighet skoUi ej äga tiUämpning i avseen­de å förmynderskap för omyndig medlem av det kungUga huset. Beträffande sådant förmynderskap sksM fortfarande gälfe vad / ärvda­balken stcuigas om förmyndares skyldighet att, när han frånträder förmynderskap, utgiva den omyn­diges egendom samt lämna slutre­dovisning, så ock om talan å sådan redovisning.

Föreslagen tydebe

Foräldrabalkens bestämmelser om överförmyndarens tiUsyn över förmyndares förvaltning, om för­myndares skyldighet att i vissa feU inhämte överförmyndarens sam­tycke, samt om förmyndares redo­visningsskyldighet i förhållarule till överförmyrularen gäller inte förmynderskap för omyndig med­lem av det kungUga huset. Be­träffande sådant förmynderskap skaU dock gäUa vad som föreskrivs om förmyndares skyldighet att, när förmyndaren lämnar förmyn­derskapet, överUimrm den omyn­diges egendom och lämna slut­redovisning, samt om talan därom.

Denna lag träder i kraft den 1 juU 1995.

' Senaste lydelse 1924:337.

79

2.7   Förslag till lag om upphävande av lagen (1924:322)

Prop. 1993/94:251

om vård av omyndigs värdehandlingar

Lagen  (1924:322)  om  vård  av  omyndigs  värdehandlingar"  skaU upphöra att gälfe vid utgången av juni 1995.

1.

1-4, 7, 8 och 15 §§ i den upphävda lagen skaU, med de begräns-rungar som anges i följande punkter, aUtjämt tiUämpas vid förvaring och förvaltning av värdehandlingar som nedsatts i öppet förvar hos bank enUgt 15 kap. 8 § föräldrabalken i lagmmmets lydelse förc den 1 juU 1995. Bestämmelsema skaU tillämpas tiU dess uppdraget avslutets, eUer avtal om fortsatt förvaring och förvaltning träffas.

2.

Vad som föreskrivs i 3 § om insättning av medel på spärrad bank­räkning skaU inte gäUa betiäffande medel som skaU förvaltas av för­äldrar.

3.

Vad som föreskrivs i 7 § om uppgiftsskyldighet i förhållande tiU överförmyndaren skaU inte gäUa. I samband med att uppdraget att förvalte de nedsatte värdehandlingarna upphör skaU dock banken till överförmyndaren sända uppgift om de värdehandlingar som omfettades av uppdraget.

.7

80

Lagen omtryckt 1976:616.

2.8    Förslag till lag om ändring i lagen (1946:807) om

Prop. 1993/94:251

handläggning av domstolsärenden

Härigenom föreskrivs att 6 § lagen (1946:807) om handläggning av domstolsärenden skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

6§"

Underrätt är vid handläggning av ärende domför med en lagfåren domare, om ej annat följer av vad som föreskrivs nedan i denna para­graf.

Vid annan handläggning än som sägs i 3 eUer 4 § skaU rätten ha den sammansättning som anges i tredje stycket, om ärendet är tvistigt,

om eljest särskUd anledning föreUgger därtiU, eUer om ärendet angår

1.

anordnande, upphörande eUer ändring av förvaltarskap enUgt 11 kap. 7, 19 eUer 23 § föräldrabalken,

2.

tafen mot överförmyndares beslut,

3.

nedsättning av bolags aktiekapital eUer gmndfond eUer tUlstånd tiU vinstutdehiing i bolag eUer tiU fusion,

4.

förvaltning av stiftelse, eUer

5.

tiUstånd tiU viss förvaltningsätgärd i annat feU än som avses ovan i dette stycke.

I feU som avses i andra stycket skaU rätten bestå av en lagfåren do­mare och nämndemän, när ärendet skaU prövas enUgt äktenskapsbalken, lagen (1987:232) om sambors gemensamma hem eUer föräldrabalken, och annars av tre lagfåma domare. När nämndemän ingår i rätten, skaU 14 kap. 17 § äktenskapsbalken tiUämpas.

Regeringen får för andra fåU än som avses i andra stycket föreskriva att tjänstemän som inte är lagfema får handlägga ärenden som är av enkel beskaffenhet och som avser

7. förordnande eller entledi­gande av förmyndare, god man eller förvaltare,

2.

inskrivning av förmynder­skap, godmanskap eller förvaltar­skap,

3.

avträdande av egendom tiU 7. avträdande av egendom tiU förvaltning av boutredningsman förvaltning av boutredningsman och förordnande eUer entiedigande och förordnande eUer entiedigande av boutredningsman,

av boutredningsman,

4.

förordnande av bodelnings- 2. förordnande av btxlelnings-förrättare,

förrättere.

" Senaste lydelse 1989:659.

81

6 Ri/csdagen 1993/94. 1 saml. Nr 251

5.

förordnande av skiftesman vid arvskifte, eUer

6.

dödande av handlingar och inteckningar enligt lagen (1927:85) om dödande av för­kommen handling, dock ej i fåU som avses i 12 a § nämnda lag.

3.

förordnande   av   skiftesman    Prop. 1993/94:251 vid arvskifte, eUer

4.

dödande av handlingar och inteckningar enligt lagen (1927:85) om dödande av för-kommen handling, dock ej i fåU som avses i 12 a § nämnda lag.

Denna lag tiäder i kraft den I juU 1995.

82

2.9   Förslag till lag om ändring i lagen (1947:529) om allmänna bambidrag

Härigenom föreskrivs att 4 § lagen (1947:529) om allmänna bam­bidrag skaU ha följande lydelse.

Prop. 1993/94:251

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

4

§

"

havaren.

I fråga om rätten att uppbära allmänt bambidrag UkstäUs med för­äldrar de, som med socialnämndens tiUstånd har tegit emot ett utiändskt bam för vård och fostran i syfte att adoptera det.

Allmän försäkringskassa får på framstäUning av socialnämnd förordna att allmänt bambidrag för bam, som genom socialnämndens försorg

Rätten att uppbära allmänt bam­bidrag för ett bam tillkommer, där bamet står under föräldramas gemensamma vårdnad, bamets moder eUer, om föräldrama gjort anmälan härom tiU allmän försäk­ringskassa, bamets feder. Är den förälder som uppbär bidrag enUgt vad nu har sagts tiU följd av från­varo, sjukdom eUer annan orsak för längre tid förhindrad att delte-ga i vårdnaden, skaU rätten att uppbära bidraget i stäUet tiUkom­ma den andra föräldem. Om föräldrama gemensamt har vård­naden om ett bam men bamet varaktigt bor tiUsammans med endast en av dem, tillkommer rätten att uppbära allmänt bam­bidrag efter anmälan den förälder som bamet bor hos. Står bamet ej under föräldramas gemensamma vårdnad, tillkommer rätten att uppbära bidraget den som har vårdnaden om bamet. Har två särskUt förordnade förmyndare utsetts att utöva vårdnaden gemen­samt, skaU vad som nyss har sagts om bamets feder och mcxier i StäUet gäUa den manUge respekti­ve den kvitmligaförmyndaren.

Rätten att uppbära allmänt bam­bidrag för ett bam tUlkommer, där bamet står under föräldramas gemensamma vårdnad, bamets moder eUer, om föräldrama gjort anmälan härom tiU allmän försäk­ringskassa, bamets feder Är den förälder som uppbär bidrag enUgt vad nu har sagts tiU följd av från­varo, sjukdom eUer annan orsak för längre tid förhindrad att delte-ga i vårdnaden, skaU rätten att uppbära bidraget i stäUet tUlkom-ma den andra föräldem. Om föräldrama gemensamt har vård­naden om ett bam men bamet varaktigt bor tiUsammans med endast en av dem, tillkommer rätten att uppbära allmänt bam­bidrag efter anmälan den förälder som bamet bor hos. Står bamet ej under föräldramas gemensamma vårdnad, tillkommer rätten att uppbära bidraget den som har vårdnaden om bamet. Har två särskUt förordnade vårdnadshava­re utsetts att utöva vårdnaden gemensamt, skaU vad som nyss har sagts om bamets feder och moder i stäUet gäUa den manUge respektive den kvinnUga vårdnads-

Senaste lydelse 1983:49.

83

placerats i enskUt hem, skaU uppbäras av den som fostiar bamet. Har    Prop. 1993/94:251 bamet placerats i enskUt hem av annan än socialnämnd, får sådant förordnande meddefes på framställning av den som enUgt förste stycket uppbär bidraget.

1.

Denna lag träder i kraft den 1 juU 1995.

2.

Äldre bestämmelser gäUer fortfarande i fråga om bambidrag för tid före ikraftträdandet.

3.

Den som före Ucraftträdandet har förordnats som förmyndare för en omyndig skaU, om vårdnad ingår i uppdraget, anses som särskUt för­ordnad vårdnadshavare vid tiUämpning av bestämmelsen i dess nya lydelse.

84

2.10 Förslag till lag om ändring i lagen (1964:143) om bidragsförskott

Härigenom föreskrivs att 6, 9 och 12 §§ lagen (1964:143) om bi­dragsförskott" skaU ha följande lydelse.

Prop. 1993/94:251

Nuvararule lydebe

Föreslagen lydebe

6r

Den som önskar erhåUa bidrags­förskott eUer viU komma i åmju-tende av högre förskott skaU göra ansökan därom. Ansökan göres av vårdnadshavaren. Om bamet har beretts vård i ett fåmUjehem eUer ett hem för vård eUer boende inom socialtjänsten, får ansökan göras även av socialnämnden.

Den som önskar erhåUa bidrags­förskott eUer viU komma i åmju-tande av högre förskott skaU göra ansökan därom. Ansökan göres av vårdnadshavaren eUer särskilt förordnad förmyndare för bamet. Om bamet har beretts vård i ett fåmUjehem eUer ett hem för vård eUer boende mom socialtjänsten, får ansökan göras även av social­nämnden.

Ansökan skaU mnehåUa nödiga upplysningar för bedömande av bar­nets rätt tUl bidragsförskott ävensom en av sökanden på heder och samvete avgiven förklaring, att de lämnade upplysningama äro med sanningen överensstämmande. Är sökanden ur stånd att själv avgiva sådan förklaring, skaU riktigheten av upplysningama intygas av två trovärdiga, med förhåUandena förtrogna personer Därest underhåUs­bidrag feststäUts för bamet, skaU domstols beslut eUer annan handling, som kan Ugga tiU gmnd för indrivning av bidraget, i huvudskrift eUer bestyrkt avskrift fogas vid ansökningen, såfiramt dessa handUngar ej eljest äro tiUgängUga för försäkringskassan.

9 Bidragsförskott utbetalas tiU vårdnadshavaren eller, om vårdna­den har anförtrotts åt en särskiU förordnad förmyndare, denne. Har två särskUt förordnade /7ny/K/a/ie utsetts att utöva vårdnaden gemen­samt, utiDetalas bidragsförskottet tiU den kvinnUga förmyndaren eUer, om förmyndama begär det, tiU den manUge förmyndaren. Vistos bamet i annat enskUt hem, får försäkringskassan efter fram-

Bidragsförskott udetafes tiU vårdnadshavaren. Har två särskUt förordnade vårdnadshavare utsetts att utöva vårdnaden gemensamt, utbetafes bidragsförskottet tiU den kvinnUga vårdnadshavaren eUer, om vårdnadshavama begär det, tiU den manUge vårdnadshavaren. Vistes bamet i annat enskUt hem, får försäkringskassan efter fiam-ställning    från    vårdnadshavaren

° Lagen omtryckt 1976:277. ' Senaste lydelse 1981:44. ' Senaste lydelse 1983:50.

85

StäUning    från    vårdnadshavaren    betala förskottet tUl den som föst-    Prop. 1993/94:251 betala förskottet tiU den som föst-    rar bamet. rar bamet.

Om synnerliga skäl föreUgga, får förskottet på framställning av soci-aUiämnd utbetalas tiU lämpUg person eUer tiiU nämnden att användas för bamets bäste.

Vårdas bamet under hel månad i fåmUjehem eUer hem för vård eUer boende inom socialtjänsten, utbetalas bidragsförskottet tiU det kommu­nala organ som svarar för vårdkosmaden.

Det bidragsförskottsbelopp som först förfåUer tiU betalning efter beslut om förskott må, där bamet under den tid å vUken förskottsbe­loppet belöper i väsentUg mån erhåUit sin försörjning av allmänna me­del, tiU den del beloppet motsvarar vad den myndighet som tillhanda­håUit försöijningen visar sig hava för nänrnda tid utgivit för bamets försörjning uppbäras av myndigheten.

12

§

Vårdnadshavare,    särskiU   för-       Vårdnadshavare   och  den   som

ordnad förmyndare och den som

eljest  uppbär  bidragsförskott  för

eljest  uppbär  bidragsförskott  för

bamet är skyldiga att ofördröjU-

bamet äro skyldiga att ofördröjU-

gen tiU försäkringskassan anmäla

gen tiU försäkringskassan anmäla

sådan    omständighet    som    kan

sådan omständighet som kan på-

påverka rätten tiU och storleken av

verka rätten tiU och storleken av

bidragsförskottet,

bidragsförskottet.

1.

Denna lag träder i kraft den 1 juU 1995.

2.

Äldre bestämmelser gäUer fortferande i fråga om bidragsförskott för tid före ikraftträdandet.

3.

Den som före Ucraftträdandet har förordnats som förmyndare för en omyndig skaU, om vårdnad ingår i uppdraget, anses som särskUt för­ordnad vårdnadshavare vid tiUämpning av bestämmelsema i deras nya lydelser.

86

2.11 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:1(X))      Prop. 1993/94:251

Härigenom föreskrivs att 9 kap.  15 § sekretesslagen (1980:100) skaU ha följande lydelse.

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

9 kap.

15 §

Sekretess gäUer hos domstol i äktenskapsmål samt mål och ären­den enUgt föräldrabalken, liksom i mål enUgt lagen (1989:14) om erkännande och verkstäUighet av utländska vårdnadsavgöranden m.m. och om överflyttning av bam, för uppgift om enskUds personUga eUer ekonomiska för­håUanden, om part begär det och det kan antes att den enskUde eUer någon honom närstående Uder skada eUer men om uppgiften röjs.

Sekretess gäUer hos domstol i äktenskapsmål samt mål och ären­den enUgt föräldrabalken, Uksom i mål enUgt lagen (1989:14) om erkännande och verkstälUghet av utländska vårdnadsavgöranden m.m. och om överflyttning av bam, för uppgift om enskUds personUga eUer ekonomiska för­håUanden, om part begär det och det kan antes att den enskUde eUer någon honom närstående Uder skada eller men om uppgiften röjs. 7 ärenden om anordnande av godmanskap enligt 11 kap. 4 § föräldrabalken eller förvaltarskap behövs dock inte begäran av part. I fråga om uppgift i allmän handling gäUer sekretessen i högst sjuttio

år.

Denna lag träder i kraft den I juU 1995.

Lagen omtryckt 1992:1474.

87

2.12 Förslag till lag om ändring i lagen (1984:1095) om förlängt bidragsförskott för studerande

Härigenom föreskrivs att 8 § fegen (1984:1095) om förlängt bidrags­förskott för studerande skaU ha följande lydelse.

Prop. 1993/94:251

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

8

§

Förlängt bidragsförskott utbete-las tiU den förälder eUer tidigare vårdnadshavare som bamet var­aktigt bor tiUsammans med. Sam­manbor bamet med två tidigare förordnade förmyndare som utsetts att gemensamt utöva vårdnaden om bamet tiUämpas 9 § förste stycket andra meningen lagen (1964:143) om bidragsförskott.

Förlängt bidragsförskott utbete-las tiU den förälder eUer tidigare vårdnadshavare som bamet var­aktigt bor tiUsammans med. Sam­manbor bamet med två tidigare förordnade vårdnadshavare som utsetts att gemensamt utöva vård­naden om bamet tiUämpas 9 § förste stycket andra meningen lagen (1964:143) om bidragsför­skott.

1.

Denna feg tiäder i kraft den 1 juU 1995.

2.

Äldre bestämmelser gäUer fortferande i fråga om bidragsförskott för tid före Ucraftträdandet.

3.

Den som före Ucraftträdandet har förordnats som förmyndare för en omyndig skaU, om vårdnad mgår i uppdraget, anses som särskUt för­ordnad vårdnadshavare vid tiUämpning av bestämmelsen i dess nya lydelse.

2.13 Förslag till lag om ändring i bankrörelselagen (1987:617)

Härigenom föreskrivs att 2 kap. 23 § bankrörelselagen (1987:617) skaU ha följande lydelse.

Prop. 1993/94:251

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

2 kap.

23 §* En omyndig får utan förmyndarens tiUstånd förfoga över medel som den omyndige själv satt m hos en bank efter det han fyUt sexton år. Utan den omyndiges samtycke får banken inte betafe ut sådana medel tiU förmyndaren. Har förmyndaren fått överförmyndarens tiUstånd att omhänderta medlen och företett bevis på dette, får den omyndige inte vidare förfoga över medlen. Sådan mskränkning i den omyndiges rätt skaU antecknas på insättningsbevis eUer i motbok, när beviset eUer motboken förefes hos banken.

Medel som en förmyndare, god man eUer förvaltere förvaltar enUgt föräldrabalken får tes ut utan överförmyndarens tiUstånd endast om det har gjorts förbehåU enUgt 75 kap. 9 § andra stycket nämnda balk eUer utteget avser ränta som stått inne kortare tid än ett år Överförmyndare kan när som hebt förordna, att ett förbe­håU mte skaU gäUa. Sådant för­ordnande skall antecknas på bevis eUer i motbok, som har utfärdats om insättningen. Banken är skyl­dig att på begäran av överförmyn­dare, förmyndare, gcxl man eUer förvaltare utlärda bevis om be­loppet av de medel som sätts in eUer som står inne, samt i före­kommande fåU intyga att meddelat tiUstånd inte umyttjats.

Medel som en förmyndare, gcxl man eUer förvaltare förvaltar enUgt föräldrabaUcen får tes ut utan överförmyndarens tiUstånd endast om det har gjorts förbehåU enUgt 14 kap. 8 § nänrnda baUc eUer utteget avser ränte. överför­myndaren kan enligt 14 kap. 21 § föräUlrabalken förordna, att ett sådant förbehåU mte skaU gälfe. Förordnandet skaU antecknas på bevis eUer i motbok som har utfärdats om insättningen. Banken är skyldig att på begäran av över­förmyndare, förmyndare, god man eUer förvaltare utfärda bevis om beloppet av de medel som sätts in eUer som står inne, samt i förekommande fåU intyga att meddefet tiUstånd mte umyttjats.

Är föräUlrar förmyndare, får de utan överförmyndarens tilbtånd ta ut medel som de förvaltar enligt föräUlrabalken, om medlen inte har satts in med uppgift om att de enligt 16 kap. 11 föräUlrabalken inte får tas ut utan sådant tilbtånd

Senaste lydelse 1988:1277.

89

eller att de omfattas av särskiUi Prop. 1993/94:251 ÖverförmyndarkontroU. Överför­myndaren kan enligt 13 kap. 19 § nämnda balk förordna om annan inskränkning i föräUirars uttags­rätt. Inskränkning i uttagsrätten som avses i detta stycke skaU an­tecknas på bevis eller i motbok som har utfärdats om insätmingen.

1.

Denna lag ö-äder i kraft den 1 juU 1995.

2.

Är föräldrar förmyndare, får de utan överförmyndarens tiUstånd te ut medel som de förvaltar enligt föräldrabalken och som har satts in före ikraftträdandet, om medlen mte omfettes av särskUd överförmyn­darkontroU enUgt de nya bestämmelsema i föräldrabalken. Vad som nu har sagts gäUer dock inte, om överförmyndaren enligt 13 kap. 19 § för­äldrabalken i dess lydelse från och med den I juU 1995 har förordnat om inskränkning i uttegsrätten.

3.

Har en förmyndare, gcxi man eUer förvaltare före Ucraftträdandet satt in medel med förbehåU enUgt 15 kap. 9 § andra stycket föräldrabal­ken, skaU förbehåUet jämstäUas med förbehåU enUgt 14 kap. 8 § för­äldrabalken i dess lydelse från och med den I juU 1995.

90

2.14 Förslag till lag om ändring i lagen (1987:813) om

Prop. 1993/94:251

homosexuella sambor

Härigenom föreskrivs att fegen (1987:813) om homosexueUa sambor" skaU ha följande lydelse.

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Om två personer bor tiUsammans i ett homosexueUt förhållande, skaU vad som gäUer i fråga om sambor enUgt följande lagar och bestämmel­ser tiUämpas även på de homosexueUa samboma:

1.

lagen (1987:232) om sambors gemensamma hem,

2.

ärvdabalken,

3.

jordabalken,

4.

10 kap. 9 § rättegångsbalken,

5.

4 kap. 19 § förste stycket utsökningsbalken,

6.

19 § förste stycket, punkt I nionde stycket och punkt 3 sjunde stycket av anvisningama tiU 31 § samt punkt 3 a av anvisningama tiU 33 § kommunalskattelagen (1928:370),

7.

lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt,

8.

6 § lagen (1946:807) om handläggning av domstolsärenden,

9.

bostedsrättslagen (1991:614),

10. 9 § rättshjälpslagen (1972:429),

11. lagen (1981:131) om kaUelse på okända borgenärer,

12.

5 kap. 18 § öiedje stycket festighetsbUdnmgslagen (1970:988),

13.

10 § insiderlagen (1990:1342),

14.

11 kap. 3 § förste och andra styckena och 5 § andra stycket vaUagen (1972:620),

15.

36 § förste stycket lagen (1972:704) om kyrkofuUmäktigval, m.m.,

16.

2 § andra stycket lagen (1993:1404) om brevröstning i Förbunds­republiken Tyskland och i Schweiz,

samt

17.   lagen (1993:1469) om upp-       17.     lagen    (1993:1469)    om

skovsavdrag vid byte av hosted.

uppskovsavdrag  vid  byte  av  ho­

sted, samt

18.   10 kap 18 §, 77 kap 2, 15 och  16 §§,   72 kap   7 och 8 §§ samt 16kap. 7 och 9 föräUlra­balken. Fömtsätter dessa lagar eUer bestämmelser att samboma skaU vara ogifta, gäUer det också de homosexueUa samboma.

Denna lag träder i kraft den 1 juU 1995.

" Senaste lydelse 1993:1474.

91

2.15 Förslag till lag om ändring i lagen (1989:14) om er-

Prop. 1993/94:251

kännande och verkställighet av utländska vårdnadsavgöran­den m.m. och om överflyttning av bam

Härigenom föreskrivs att 23 § lagen (1989:14) om erkännande och verkstälUghet av utiändska vårdnadsavgöranden m.m. och om över­flyttning av bam skaU ha följande lydelse.

Nuvarande lydebe

FöresUigen lydebe

23  §26

Om någon egenmäktigt har fört ett bam, som har hemvist här i lan­det, utomlands eUer egenmäktigt håUer det kvar i ett annat land, kan tmgsrätten på talan av bamets vårdnadshavare förklara att det egen­mäktiga beteendet är olagUgt.

Har föräldrar, adoptivföräldrar Har föräldrar, adoptivföräldrar

eUer särskUt 

rorordn

a.de

förmynda- eUer särskUt förordnade vårdnads-

re gemensamt vårdnaden om bar- havare gemensamt vårdnaden om

net och har en av dem utan be- bamet och har en av dem utan

aktansvärt skäl egenmäktigt fört beaktansvärt skäl egenmäktigt fört

bamet utonUands eUer håUer en av bamet utomlands eUer håUer en av

dem utan beaktansvärt skäl egen- dem utan beaktansvärt skäl egen­

mäktigt kvar bamet i ett annat mäktigt kvar bamet i ett annat

land, kan tingsrätten på talan av land, kan tingsrätten på talan av

den andre förklara att det egen- den andre förklara att det egen­

mäktiga beteendet är olagUgt.

mäktiga beteendet är olagUgt.

Mål enUgt denna paragraf tes upp av Stockhohns tingsrätt, om det inte finns någon annan behörig domstol.

Om den som talan förs mot vistes på okänd ort eUer annars inte kan nås med delgivning, får mål enUgt denna paragraf avgöras även om han eUer hon mte har delgetts stämning eUer andra handlingar i målet.

Tingsrättens avgörande får överklagas tiU hovrätten. Hovrättens av­görande får inte överklagas.

1.

Denna lag träder i kraft den 1 juU 1995.

2.

Den som före Ucraftträdandet har förordnats som förmyndare för en omyndig skaU, om vårdnad ingår i uppdraget, anses som särskUt för­ordnad vårdnadshavare vid tiUämpning av bestämmelsen i dess nya lydelse.

* Senaste lydelse 1993:212.

92

2.16 Förslag till lag om ändring i aktiekontolagen

Prop. 1993/94:251

(1989:827)

Härigenom föreskrivs att 2 kap. 3 § aktiekontolagen (1989:827) skaU ha följande lydelse.

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

2 kap.

3§" I ett aktiekonto som avses i 2 § skaU anges

1.

aktieägarens namn, personnummer eUer annat identifieringsnum­mer samt postedress,

2.

namn, personnummer eUer annat identifieringsnummer samt post­adress för panthavare och för den som har en rättighet på gmnd av sådan inskränkning i rätten att fritt förfoga över aktien som avses ill,

3.

det antal aktier som kontot omfettar med uppgift om aktiemas nomineUa belopp och för varje aktie humvida fiiU betalning har erlagts för aktien tiU avstämningsbolaget,

4.

tiU vUket slag varje aktie hör, om aktier av olika slag kan finnas enUgt bolagsordningen,

5.

i förekommande fåU att aktie av visst slag kan omvandlas tiU en aktie av annat slag,

6.

förbehåU att aktieägare eUer annan skaU vara berättigad att lösa aktie som övergår tiU ny ägare,

7.

utbetalning som görs vid inlösen av en aktie eUer minskning av aktiens nomineUa belopp eUer vid skifte av bolagets tiUgångar,

8.

i förekommande feU att aktieägaren har förvaltare enUgt 11 kap. 7 § föräldrabalken med uppdrag som omfettar förvaltning av aktiema,

9.

pantsättning avseende en aktie,

10.

konkurs avseende aktieägaren samt utinätning, kvarsted eUer betalningssäkring avseende en aktie eUer panträtt i aktien,

11.

inskränkning i rätten att fritt förfoga över en aktie som avses i 3 kap. 12 och 15 §§ aktiebolagslagen (1975:1385), 3 kap. 12 och 15 §§ försäkringsrörelselagen (1982:713) eUer 3 kap. 13 och 16 §§ bankaktie­bolagslagen (1987:618),

12.  förbehåU enUgt 75 kap. 8 § 12. inskränkning enUgt 13 kap.

föräldrabaUcen.

79 § andra stycket eller 14 kap.

21 § andra stycket föräldrabalken. Har utan återbetalning en aktie dragits in eUer det nomineUa beloppet ändrats, skaU dette anges i aktieko.ntot så snart det kan ske.

Denna lag träder i kraft den 1 juU 1995.

" Senaste lydelse 1992:1244.

93

2.17 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:773) om

Prop. 1993/94:251

särskilt pensionstillägg till folkpension för långvarig vård av sjukt eller handikappat bam

Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (1990:773) om särskUt pensions­tiUägg tiU foUcpension för långvarig vård av sjukt eUer handUcappat bam skaU ha följande lydelse.

Nuvamnde lydebe

Föreslagen tydebe

2§

Det särskUda pensionstiUägget utges tiU förälder som har vårdat sjukt eUer handikappat bam under minst sex vårdar och därvid har avstått från förvärvsarbete.

Det särskUda pensionstiUägget kan fömtom tiU förälder utges tiU någon annan som i övrigt uppfyUer fömtsättningama enUgt förste styck­et och som under vårdåren

1.

/ egenskap av särskUt för-       1. har varit särskUt förordnad ordnad förmyndare har haft den    vårdnadshavare för bamet, rättsliga vårdnaden om bamet,

2.

med socialnämndens medgivande har haft hand om bamet för stedigvarande vård och fostran i syfte att adoptera det, eUer

3.

har varit gift med bamets förälder eUer har haft bam med denne, om de varaktigt bott tiUsammans.

Den som i egenskap av särskUt

Den som var särskUt förordnad

förordnad förmyndare hade vård-

vårdnadshavare för bamet när det

nåden om bamet vid den tidpunkt

fyUde 18 år eUer vid den tidigare

då det fyUde 18 år eUer vid den

tidpunkt då det ingick äktenskap

tidigare   tidpunkt  då   det   ingick

skaU för tid därefter Ukstälfes med

äktenskap   skaU   för  tid   därefter

en   vårdnadshavare   enUgt   andra

UkstäUas med en vårdnadshavare

stycket 1.

enUgt andra stycket 1.

1.

Denna lag träder i kraft den 1 juU 1995.

2.

Äldre bestämmelser gäUer fortfarande i fråga om särskUt pen­sionstiUägg för tid före Ucraftträdandet.

3.

Den som före ikraftträdandet har förordnats som förmyndare för en omyndig skaU, om vårdnad mgår i uppdraget, anses som särskUt för­ordnad vårdnadshavare vid tiUämpning av bestämmelsema i deras nya lydelser.

 Senaste lydelse 1992:276.

94

2.18 Förslag till lag om ändring i lagen (1993:1323) om

Prop. 1993/94:251

ändring i kyrkolagen (1992:300)

Härigenom föreskrivs att 41 kap. 27 § lagen (1993:1323) om ändring i kyrkolagen (1992:300) skaU ha följande lydelse.

Nuvarande lydebe

FöresUigen lydebe

41 kap.

27 §

Prästlönefonder och försam-Ungskyrkors eller domkyrkors fastighetsfonder skaU göras ränte­bärande på samma sätt som före­skrivs om omyndigs medel

Regeringen   får  meddela   före-       Regeringen   får  meddela  före­

skrifter om att fondemas tillgång-    skrifter om  hur prästlönefonder

ar får placeras på något annat    och församlingskyrkors eller dom­

sätt,

kyrkors fastighetsfonder får  pla­

ceras.

Av den avkastning som stiftens prästiönefonder samt församlings­kyrkors och domkyrkors festighetsfonder har från obligationer, bank­medel och andra fordringar samt aktier och andelar i värdepappersfon­der skaU ärUgen avsättning ske tiU kapitalet med ett belopp som svarar mot värdeminskningen på gmnd av inflationen.

Denna lag öäder i kraft den 1 juU 1995.

95

3      Ärendet och dess beredning

Prop. 1993/94:251

Genom tiUäggsdirektiv år 1982 fick utredningen om bamens rätt (Ju 1977:08) i uppdrag att se över lagstiftningen om förmynderskap och godmanskap. Är 1984 fördes denna del av utredningens uppgifter över tiU en särskUd utredare. Med entiedigande av den först utsedde ut­redaren förordnades justitierådet Steffan[REDACTED_EFTERNAMN] år 1985 tiU ny utredare. Utredningen antog namnet Förmynderskapsutredningen.

Utredningen har sedermera fått tiUäggsdirektiv och avgav i december 1985 betänkandet God man och förvaltare (SOU 1986:50). I det be­tänkandet föreslogs bl.a. att mstitutet omyndigförlaring skuUe upphävas och ersattes av ett system med förvaltarskap. Utredningens förslag har föranlett ändringar i föräldrabalken och andra lagar. Gmndlagsfrågoma bröts ut och behandlades för sig (prop. 1987/88:32, bet. 1987/88:KU33, rskr. 1987/88:314, bet. 1988/89:KU2, rskr. 1988/89:11, SFS 1988:1443 och 1448). Det av uttednmgen därefter avgivna betänkandet IntemationeUa förmynderskapsfrågor (SOU 1987:73) har även det lett tiU ändringar i lagstiftningen, vilka behand­lades i riksdagen samtidigt med förslagen i anledning av det förste betänkandet (prop. 1987/88:124 och 1988/89:14, bet. 1988/89:LU9, rskr. 1988/89:10, SFS 1988:1251-1330).

I november 1988 överlämnade Förmynderskapsutredningen ytterligare ett betänkande Föräldrar som förmyndare (SOU 1988:40). Betänkandet behandlar frågor om förvaltningen av egendom som tiUhör en underårig eUer den som har god man eUer förvaltare. Vidare behandlas överför-myndamas och tingsrättemas verksamhet på förmynderskapsområdet. Utredningens förslag i dessa delar kommer nu att tes upp tiU behand­ling. En sammanfettning av utredrtingens förslag finns i biUiga I och utredningens lagförslag i bilaga 2. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över renussinstansema fiims i bilaga 3. En samman­ställning av remissyttrandena finns tiUgängUg i Justitiedepartementet (dnr 88-4366).

Frågor om överförmyndamas och tingsrättemas hantering av förmyn­derskapsärenden behandlas även av Domstolsutredningen i betänkandet Domstolama inför 2000-talet Arbetsuppgifter och förfåranderegler (SOU 1991:106). Även de frågoma kommer att behandlas i detto sam­manhang. En sammanfettning av utredningens förslag i relevanto delar finns i bilaga 4 och utredningens lagförslag i de delama i bilaga 5. Även Domstolsutredningens betänkande har renussbehandlats. En för­tecknmg över remissmstansema finns i bilaga 6. En särskUd samman­ställning av remissyttrandena i för dette ärende relevante delar redovisas i Ds 1993:5 s. 267-327.

Domstolsverket har på eget mitiativ, men mitierat av ett beslut av

Justitieombudsmannen, genomfört ett projekt och utvärderat vissa delar

av förmynderskapslagstiftningen. Utvärderingen, som koncentrerats på

de ändringar som kom tUl stånd 1989, syftade tiU att kartlägga hur

lagändringama fungerat i praktiken. Resultotet av utvärderingen har

redovisats i DV-rapport 1991:8 Utvärdering av vissa delar av förmyn-

derskapslagstiftningen. I rapporten ges förslag på ett antal lagändringar

med anknytning tiU  förmynderskapsreglema.  En  sammanfettning av    Prop. 1993/94:251 Domstolsverkets förslag finns i bilaga 7 och verkets lagförsfeg i bila­ga 8. Rapporten har remissbehandlats. En förteckmng över remissm­stansema finns i bilaga 9.    En sammanställning av remissyttrandena finns tiUgängUg i Justitiedepartementet (dnr 91-3170).

Under fegstiftningsärendets beredning i Justitiedepartementet har Svenska bankföreningen givit in en fiamstäUning om ändring i lagen (1924:322) om vård av omyndigs värdehandlingar. Svenska bankföre­ningen föreslår att avgiftema tiU bankema för deras hantering av värde-handlingama skaU höjas. Framställningen har remissbehandfets. En förteckning över remissmstansema finns i bilaga 10. Remissvaren finns tiUgängUga i fegstiftningsärendet (dnr 91-4152).

Under ärendets beredning har det kommit in skrivelser från organisa­tioner och enskUda med önskemål som anknyter tiU de frågor som nu kommer att behandlas.

De förslag som nu läggs firam har varit föremål för överläggningar meUan de nordiska ländema.

Lagrådet

Regeringen beslutode den 30 mars 1994 att inhämto Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 13.

Lagrådets yttrande finns i bilaga 14.

Regeringen har i propositionens lagförslag följt Lagrådets förslag, med undantog för formuleringen av punkt 7 i övergångsbestämmelsema tiU lagen om ändring i föräldrabalken. Utöver de ändringar som har föranletts av påpekanden från Lagrådet har några ytterUgare ändringar i förhåUande tiU lagrådsremissens lagförslag gjorts. Vidare har vissa rent redaktioneUa ändringar i lagtexten gjorts. Regeringen återkommer tiU Lagrådets synpunkter i förfettningskommentaren tiU de föreslagna bestämmelsema.

4     Behovet av en reform

4.1    Nuvarande förhållanden

Föräldrabalken skUjer meUan vårdnad och förmynderskap. EnUgt 6 kap. 2 § har vårdnadshavare ett ansvar för bamets personUga förhåUanden, tiU vUka även räknas t.ex. slutände av arbetsavtal. Vårdnadshavaren företräder också bamet i personUga angelägenheter. Förmyndaren å sin sida har hand om förvaltningen av bamets egendom och företräder det i andra angelägenheter än de personUga (13 kap. 1 § föräldrabalken).

EnUgt 10 kap. 2 § föräldrabaUcen är båda föräldrama gemensamt

förmyndare för bam som står under deras vårdnad, de är legala för­

myndare. För bam som står under vårdnad av endast den ene av sina

föräldrar är denne ensam förmyndare. Föräldrars ställning som förmyn-

97

dåre följer aUtså utan särskUt beslut av deras egenskap av vårdnads-

7 Riksdagen 1993/94. I saml. Nr 251

havare. I de fåU föräldrama upphör att vara vårdnadshavare skaU rätten    Prop. 1993/94:251 flytto över vårdnaden tiU en eUer två särskiU förordnade förmyndare (6 kap. 7 och 9 §§ föräldrabalken).

Förmyndaren skaU sörja för myndlingens person samt förvalte dennes förmögenhet och företräda honom i angelägenheter som rör denna (13 kap. 1 § förste stycket föräldrabalken). I dette ligger bl.a. att för­myndaren skaU se tiU att myndlingens medel i skäUg omfettiiing an- . vänds tUl nytte för myndlingen (13 kap. 3 § föräldrabalken). Samma krav avseende stäUföreträdarens vård av egendom gäUer även för övriga StäUföreträdare vars verksamhet regleras i föräldrabalken, gcxle män och förvaltare (13 kap. 4 § föräldrabalken).

Såväl föräldrars som andra stäUföreträdares förvaltning står under tiUsyn av överförmyndama. Det är också överförmyndama som i stor utsträckning bestämmer hur de förvaltede medlen skaU användas och placeras. Principen är att pengar som mte behövs för den enskUdes uppehäUe och som inte heUer placeras i aktier eUer dylUct skall sättes in på spärrad räkning i bank. Pengama får inte lyftas utan överförmynda­rens tiUstånd. När det gäUer aktier och andra värdehandlingar är prin­cipen att de skaU deponeras hos bank. De får inte tes ur depån utan överförmyndarens samtycke. EnUgt nuvarande regler har föräldrar och andra stäUföreträdare en långtgående redovisningsskyldighet gentemot överförmyndaren. Bland annat måste de i princip varje år lämna en årsräkning, med en redogörelse för sm förvaltmng.

En mer detaljerad redogörelse för gäUande rätt avseende förmynder­

skap och andra stäUföreträdarskap samt kontroUen av dem länmas i För-

mynderskapsutredningens betänkande Föräldrar som förmyndare

(SOU 1988:40) s. 77 f I belänkandet ges även en redogörelse för för­

mynderskapslagstiftningen i våra nordiska grannländer samt ett antal

andra rättsordningar (s. 135 f). Här skaU dock noteras att det pågår

eUer just har avslutets reformarbete på förmynderskapsrättens område

både i Danmark och Finland. I Danmark överlämnade Justitsministeriets

myndighedslovsudvalg under 1993 ett betänkande "Vaergemål". Dette

innehåUer ett förslag tiU ny lag om vaergemål. Förslaget innehåUer dock

inte några avgörande förändringar av föräldrars stäUning som förmynda­

re, jämfört med vad Förmynderskapsutredningen redovisar. I Finland

överlämnade kommissionen för revidering av förmynderskapslagen i

december 1989 ett betänkande vilket Ugger tiU gmnd för ett proposi­

tionsarbete inom det finska justitieministeriet. Förslagen går i korthet

ut på att koncentrera förmynderskapsreglema på den ekonomiska för­

valtningen. Benämningaraa "förmyndare" och "gcxl man" ersätts med

"intressebevakare". Den som har en intressebevakare kaUas "huvud­

man", oavsett om intressebevakaren ersätter en förmyndare eUer en gcxi

man. TUlsynen över intressebevakamas förvaltning skaU effektiviseras.

Kommunens förmyndarmyndighet skaU vid behov kunna beslufe att en

skötselplan skaU upprättas. Kommunema skaU ha ett koUegialt organ

för skötsehi av förmynderskapsuppgiftema. De allmänna underrättemas

uppgifter med anknytning tiU förmynderskapen blir färre. De skaU bl.a.

inte längre övervaka kommuneraas förmynderskapsmyndigheters verk-

98

samhet. För föräldrar gäUer i stort sett samma regler som för andra

mtiessebevakare. Föräldrar skaU dock ofta kunna lämna redovisning av förenkfet slag.

I dette sammanhang skaU som nämnts tidigare även frågor som rör fimktionsfördelningen vid prövning av förmynderskapsfrågor behandlas, främst fördehiingen meUan överförmyndaren och tingsrätten. Fördel­ningen kan som den ser ut idag grovt beskrivas på följande sätt.

Tmgsrätten beslutar om att anordna förvaltarskap och godmanskap samt förordnar och endedigar förmyndare, förvaltare och gode män. Förmynderskap med större tiUgångar samt godmanskap och förvaltar­skap skaU skrivas m hos tingsrätten (12 kap. 1 och 2 §§ föräldrabal­ken). Beslut om mskrivning antecknas i den s.k. förmynderskapsboken som förs kommunvis (12 kap. 6 § föräldrabaUcen och kungörelsen med särskUda föreskrifter för domstolama rörande förmyndarvården; för-myndarvårdskungörelsen, 1952:303). Under det förste halvåret 1990 handlade tingsrättema närmare 16 000 ärenden om förmynderskap och godmanskap. För hanteringen av förmynderskapsärenden i tingsrättema krävs idag omkring 18 notarier och 50 biträden (räknat i årsarbetskraf­ter). TiU dette kommer viss domararbetskraft.

Överförmyndaren får uppgifter från rätten om de mskrivningar som har gjorts och lägger upp en egen förmynderskapsbok. Det skaU väljas en överförmyndare för varje kommun (19 kap. 1 § föräldrabalken). Kommunema kan dock beslute att i stäUet för överförmyndare imätta en överförmyndamämnd (19 kap. 2 § föräldrabaUcen). Överförmyndare eUer nämndledamot kan endedigas av rätten (19 kap. 9 § föräldrabal­ken). TUl överförmyndamas uppgifter hör bl.a. att pröva frågor om tiUstånd eUer samtycke tUl oUka åtgärder enUgt 14-16 kap. föräldrabal­ken. Vidare skaU överförmyndaren enUgt 17 kap. föräldrabalken gran­ska mgivna förteckningar, årsräkningar och sluträkningar. Om överför­myndaren finner anledning att anmärka på stäUföreträdarens förvaltning och denne mte på ett tiUfredsstäUande sätt kan förklara sig, kan överför­myndaren ansöka hos rätten om åtgärd mot stäUföreträdaren (17 kap. 3 § föräldrabaUcen).

Tmgsrätten har skyldighet att utöva tUlsyn över överförmyndarens verksamhet (19 kap. 18 § föräldrabaUcen). TUlsynen skaU i förste hand utövas genom årUga inspektioner (8 § förmyndarvårdskungörelsen).

Prop. 1993/94:251

4.2    Förvaltningsreglema i föräldrabalken

Regeringens bedömning: Reglema om stäUföreträdares förvalt­ning av egendom och tiUsynén över sådan förvaltning behöver modemiseras och anpassas tiU dagens situation. Området bör avregleras där det är möjUgt utan att berättigade skyddsintressen sätts åt sidan.

Förmynderskapsutredningen pekar på att nuvarande regler är myck­et detaljerade CK;h svåröverskådUga samt att de speglar en gängen tids

99

ekonomiska värderingar. Utredningen menar vidare att reglema mte står Prop. 1993/94:251 i samklang med den allmänna rättsuppfetttiingen beträffande vad som hör tiU den private sfären och vad samhäUets resurser bör mriktos på rörande övervakning och kontroU av private förhåUanden. Med hän­visning tiU att föräldrar i sitt handhavande av bamens egendom i aU­mänhet agerar med bamens bäste för ögonen föreslår utredningen att föräldrama skaU ges en större frihet vid förvaltningen av bamens egen­dom (se SOU 1988:40 s. 157).

I stort sett samtUga remissinstanser är positiva tiU att reglema om StäUföreträdares förvaltning av myndUngars egendom modemiseras och görs mindre detaljerade.

Skälen för regeringens bedömning: De idag gäUande förvalttungs­reglema går i huvudsak tiUbaka på 1924 års förmynderskapslag. Regle­ringen kännetecknas framför aUt av en strävan att skapa trygghet för att den omyndiges medel bevaras och ger en skäUg avkastning. I det syftet finns utförUga regler om hur medlen skaU placeras samt föreskrifter om att förmyndare måste mhämte överförmyndarens samtycke tiU olika dispositioner av medlen. Att myndlingars medel inte förvaltes på ett äventyrUgt sätt utan att medlen, i den mån de mte behöver tes i anspråk för myndlingens omedelbara behov, bevarar sitt värde och dessutom lämnar en skäUg avkastning är givetvis av grandläggande betydelse. Det är uppenbart att lagstiftningen även i fortsättningen bör bygga på den principen.

Mot dagens regler kan dock anföras att de är mycket detaljerade. Många av dem är dessutom svårtoUcade. Dette gäUer såväl de egentUga förvalöiingsreglema som bestämmelsema om redovisning och kontroU. Över huvud toget kan man om hela regeUcomplexet säga att det är svår­överskådUgt och besvärUgt att tillämpa.

Som utredningen har påpekat speglar regelsystemet en äldre tids syn på ekonomiska förhåUanden. Även om de senaste årens utveckUng på finans- och festighetsmarknadema med önskvärd tydUghet visar att försUctighet och stramhet krävs vid förvalming, och då särskUt vid förvaltning av annans egendom, kan det starkt ifrågasättos om det verk­Ugen behövs en så mgripande reglering som den nuvarande för att lagstiftningens syfte skaU tillgodoses. Lagstiftningsarbetet har allmänt under senare år präglats av en söävan att få bort onödig byråkrati. Denna strävan bör genomsyra även arbetet med regleraa om förmynder­skap.

De nuvarande reglema gör i princip inte skillnad meUan feU när det

är den omyndiges föräldrar som är förmyndare och simationen när

förmynderskapet utövas av en särskUt förordnad förmyndare. Det kan,

som Förmynderskapsutredningen fimnit, ifrågasättos om det mte bör

gäUa olika förvaltningsregler beroende på vem som är förmyndare. I de

fleste feU har föräldrar en naturUg intressegemenskap med sina bam.

Den intressegemenskapen har i regel inte någon motsvarighet när för­

myndaren är särskUt förordnad. Det kan också på gocfe gmnder ifråga­

sattes om det nuvarande detaljerade systemet har en förankring hos det

stora flertalet föräldrar som har hand om sma bams egendom. Om en

100

sådan förankring saknas, är det i sig ett skäl tiU att förändra reglema och bringa dem i bättre samklang med det allmänna rättsmedvetandet.

Övervägande skäl talar således för att tiden är mogen för en modemi­sering av reglema om stäUföreträdares förvaltiiing av myndlingars egendom och särskUt med inriktning på en minskad detaljstyming vad gäller föräldrars förvaltning.

Prop. 1993/94:251

4.3   Förmynderskapsfrågor i domstolama

Regeringens bedömning: Principen att domstolama skaU hand­lägga enbart sådana frågor som verkUgen kräver domstolspröv­ning bör gäUa även beträffande reglema om förmynderskap. De ärenden som är av övervägande förvaltningsnatur bör handläggas av förvaltningsmyndigheter.

Domstolsutredningen har i sitt arbete utgått från den principen (se SOU 1991:106 s. 94 f.).

Skälen för regeringens bedömning: Under senare år har lagstift­ningen som rör domstolamas verksamhet präglats av en strävan att renodla verksamheten. Med det avses att domstolama i princip bör handlägga endast ärenden som verkUgen kräver domstolsprövning. Om en uppgift på ett godtegbart sätt kan handläggas av en förvaltningsmyn­dighet, bör den flyttes dit. Domstolama bör syssla med encfest de upp­gifter som fåUer inom ramen för vad som kan kaUas rättskipning i egentUg mening. Bara om det finns ett klart samband meUan domstolar­nas rättskipningsuppgifter och annan myndighetsutövning eUer om det i övrigt finns starka skäl som från effektivitetssynpunkter talar för det, bör det komma i fråga att låfe domstofema behåUa uppgifter vid sidan av rättskipningsområdet.

Tingsrättemas hantering av förmynderskapsärenden spänner över ett stort område. Där finns typiska domstolsfrågor, såsom t.ex. beslut att en person inte längre skaU få bestämma själv om sina angelägenheter utan att en särskUd förvaltare skaU sköte det åt honom. I andra ändan av skalan finns en typisk förvaltningsfråga - uppgiften att årUgen in­spektera överförmyndama för att kontroUera att de utför sina åUgganden på ett riktigt sätt. Det finns således anledning att vid en genomgång av de materieUa reglema om förmynderskap även te upp de förslag som finns rörande funktionsfördelningen meUan dömande och förvaltande organ.

101

5     Vårdnad och förmynderskap

Prop. 1993/94:251

Regeringens förslag: Vårdnads- och förmynderskapsbegreppen renodlas. Om ingen av ett bams föräldrar kan vara vårdnadshava­re, skaU vårdnaden anförtros åt en eUer två särskUt förordnade vårdnadshavare. De särskUt förordnade vårdnadshavama skaU också därigenom bU förmyndare för bamet, om inte särskUcfe skäl talar mot det. Om en av två särskUt förordnade vårdnadshavare dör eUer endedigas, skaU den andra vårdnadshavaren ensam ha vårdnaden.

Förmynderskapsutredningens förslag: Överensstämmer med rege­ringens förslag med undantog av att utredningen föreslår att det skaU meddelas ett särskUt förordnande om att en särskUt förordnad vårdnads­havare skaU vara förmyndare och att förmynderskapet mte automatiskt skaU liUfåUa den andra särskUt förordnade vårdnadshavaren om en av dem dör eUer endedigas (se SOU 1988:40 s. 175 f).

Remissinstansema: SamtUga remissinstanser som yttrar sig i frågan är positiva tiU förslaget att betona vårdnaden framför förmynderskapet. Stockholms tingsrätt, Länsstyreben i Jämtlancb län och Östersunds kommun föreslår att den som blir särskUt förordnad vårdnadshavare skaU därigenom utan ytterUgare beslut även bU förmyndare. Malmö tingsrätt anför att om en av två särskUt förordnade vårdnadshavare dör, så bör den andre automatiskt bU ensam vårdnadshavare. Några remiss­instanser har dämtöver synpunkter av processueU natur.

Skälen för regeringens förslag: De nuvarande bestämmelsema i föräldrabaUcen skUjer meUan två stäUföreträdarfunktioner för bam: vårdnad och förmynderskap. Den som har hand om vårdnaden har ett ansvar för bamets personUga angelägenheter, bl.a. att se tiU att bamet får omvårdnad, trygghet och en gcxl fostran. Förmyndaren skaU sköto andra angelägenheter, främst sådana som rör den underåriges ekono­miska förhåUanden. Den som är förmyndare får emeUertid dämtöver anses ha en allmän behörighet att företräda den underårige, när det enUgt lag inte skaU skötos av någon annan. Sverige är långt ifrån en­samt om att ha en sådan uppdelning meUan vårdnad och förmynderskap. (Se vidare om intemationeUa förhåUanden i Förmynderskapsutredning­ens betänkande s. 135 f.)

Genom oUka reformer under senare år har gemensam vårdnad - och därmed gemensamt förmynderskap - för föräldrar kommit att bU vanUgt även när föräldrama uite är gifta med varandra eUer när deras äkten­skap har upplösts genom äktenskapsskillnad. Även i feU där föräldrama helst viU ha ensam vårdnad finns nu möjUghet för domstol att förordna om gemensam vårdnad under fömtsättning att ingen av föräldrama aktivt motsätter sig gemensam vårdnad.

EnUgt huvudregeln i föräldrabalken är föräldrar vårdnadshavare för sma bam. De är normalt också, utan att det behövs något förordnande av domstol, förmyndare för bamet. Att vårdnadsansvaret är det primära

102

visar sig i att en förälder som förlorar vårdnaden också upphör att vara Prop. 1993/94:251 förmyndare. Ett entiedigande som förmyndare innebär däremot inte en automatisk förlust av vårdnaden. Om ingendera av ett bams föräldrar är lämpUg som vårdnadshavare eUer om båcfe föräldrama har avUdit, skaU förmyndare förordnas särskUt (en eUer flera). Förmyndaren blir då också vårdnadshavare. Att förmynderskapet i detto fåU är det primära stämmer dåUgt med uppbyggnaden av vårdnads- och förmynderskaps­reglema i övrigt. Det förelåUer namrUgare att, som Förmynderskapsut­redningen föreslår, principen är att vårdnaden anförtros en eUer två SärskUt förordnade vårdnadshavare. Den eUer de som anförtros vårdna­den bör också därigenom automatiskt bU förmyndare för bamet, vilket också flera remissinstanser har argumenterat för. Det kan emeUertid finnas tiUfäUen när det är mindre lämpUgt att låto förmynderskapet följa vårdnaden, t.ex. när den underåriges förmögenhetsförhåUanden är kompUcerade. I sådana fåU bör rätten ha möjUghet att förordna olika personer som vårdnadshavare och som förmyndare. Frågan berörs ytterUgare i förfettningskommentaren. Där behandlas också situationen när en av två särskUt förordnade vårdnadshavare mte längre kan vara vårdnadshavare.

När det sedan gäUer kraven på den eUer dem som skaU kutma för­ordnas särskUt tiU vårdnadshavare bör det vara fråga om en man eUer en kvinna som är lämpad att ge bamet omvårdnad, trygghet och en gcxl fostran, jfr 6 kap. I § föräldrabalken. Något försteg för exempelvis anförvanter tiU bamet bör inte uttryckUgen gäUa. Många gånger kan det dock vara naturUgt att vårdnadshavama hämtos ur den kretsen. I detto sammanhang saknas anledning att föreslå några ändringar rörande vilka sammanboende som skaU kunna komma i fråga för gemensam vårdnad.

Efter förebUd av vad som nu föreskrivs vid förordnande av förmyn­dare bör önskemål som har förts fram av föräldrama tiUmätos betydelse när det gäUer att förordna vårdnadshavare efter föräldramas död. Deras val av vårdnadshavare bör aUtsä följas, om det inte är olämpUgt att utse den utpekade personen.

LUcsom beträffande föräldrar bör särskUt förordnade vårdnadshavare kunna endedigas, om de gör sig skyldiga tiU försummelse e.d. Det bör emeUertid mte krävas lika graverande omständigheter för att en särskUt förordnad vårdnadshavare skaU endedigas som när det är fråga om en förälder.

I dag finns i ett antal bestämmelser regler om att ett bams föräldrar,

enbart modem eUer särskild förordnad förmyndare skaU höras eUer

annars medverka när frågor som rör bamet avgörs, t.ex. gcxlkännande

av federskapsbekräftelse enUgt 1 kap. 4 § eUer talerätt för bamet i

federskapsmål enUgt 3 kap. 5 §. I förslaget har i dessa låU den särskUt

förordnade vårdnadshavaren fått ersätto förmyndaren i bestämmelsema.

Dette kan innebära en viss ändring i förhåUande tiU gäUande rätt efter­

som vårdnaden och förmynderskapet mte behöver utövas av samma

person. Anledningen tiU att Iåte vårdnadsftmktinen vara avgörande är att

de frågor som behandlas i de nu berörda bestämmelserna är av sådan

karaktär att de Ugger närmare vårdnadshavarens område än förmynda-

103

rens mer ekonomiska förvaltning.

Beö-äffande den nämiare utformningen av de ändringar som behövs i denna del hänvisas tiU förfettningskommentaren.

Prop. 1993/94:251

6     Egendomsförvaltning enligt föräldrabalken 

6.1    Föräldrars och andra ställföreträdares förvaltning

Regeringens förslag: De särskUda reglema om redovisning och kontroU av förmyndares förvaltning skaU inskränkas väsentUgt be­träffande föräldrars förvaltning av bams egendom. För förordnade förmyndare, gode män och förvaltare skaU i huvudsak nuvarande regler gäUa.

Förmynderskapsutredningens förslag: Föräldrama skaU själva, utan inblandning från överförmyndaren, få förvalte egendom som bamet har fått i gåva, om mte givaren har bestämt att gåvan skaU stå under över­förmyndarkontroU, medan nuvarande regler skaU i stort gäUa när för­äldrar förvaltar egendom som bamet fått genom arv eUer testamente eUer som förmånstagare tiU försäkring med anledning av dödsfeU (se SOU 1988:40 s. 155 f). För förordnade förmyndares, gode mäns och förvaltares egendomsförvaltning skaU i huvudsak de nuvarande reglema gäUa (SOU 1988:40 s. 167 f).

Remissinstanserna: RemissutfaUet är i stort sett genomgående posi­tivt tiU förslaget att minska kontroUen av föräldramas förvaltning. Endast Överförmyndamåmnden i SundsvaU avstyrker förslaget under hänvismng tiU att det i aUt för hög grad åsidosätter bamens behov av skydd mot olämpUga och otiUbörUga åtgärder med deras egendom. Malmö tingsrätt menar å sin sida att föräldrama borde få förvalte bar­nens egendom utan överförmyndarkontroU oavsett om egendomen ärvts eUer erhålUts genom gåva. Flertalet remissinstanser som uttalar sig i frågan StäUer sig dock positiva tiU att gränsen meUan det kontroUerade och icke kontroUerade området dras utifrån om bamet fått egendomen genom gåva (och därmed i dette sammanhang jämstäUda förvärv) eUer inte.

Skälen för regeringens förslag: Gällande bestämmelser innebär att det i princip är föräldrama själva som förvaltar bamens medel, så länge föräldrama har ställning som förmyndare. Svensk rätt har således inte någon motsvarighet tiU det system som fiims i en del andra länder och som innebär att förvalttiingen skaU skötes av en överförmyndare, bank eUer dylikt. Reglema om föräldramas förvaltningsrätt har emeUertid vissa undantag. Dels råder den omyndige i princip själv över sina ar­betsmkomster och över egendom som har tiUfåUit den omyndige genom arv eUer testamente med villkor att egendomen skaU förvaltos av den omyndige själv. Dels är egendom som har stäUts under s.k. särskUd förvaltning undandragen föräldramas rådighet.

Som tidigare har antytts är emeUertid föräldramas förvaltning under­kastod en omfettande samhäUskontroU. För det försto innehåUer gällan-

104

de regelsystem ingående bestämmelser om hur omyndigas medel skaU Prop. 1993/94:251 placeras. Huvudregeln är att pengar skaU sättos in på räntebärande konto hos bank. Efter insättningen är kontot i princip spärrat på så sätt att pengama får tos ut endast efter samtycke av överförmyndaren. Un­danteg gäUer dock beträffande medel som behövs för den omyndiges underhåU eUer för vården av hans egendom. Sådana medel får sättes in på ospärrat konto.

Föräldrama får också placera bamens tiUgångar i värdehandlingar. Vissa värdehandlingar får införskaffas utan överförmyndarens samtycke, medan andra, t.ex. aktier, endast får köpas efter att samtycke har läm­nats. Om värdet av den omyndiges värdehandUngar uppgår tiU mer än två basbelopp (för närvarande 70 400 kr), skaU handlingama deponeras i bank och får mte tes därifrån utan tiUstånd av överförmyndaren.

Även andra åtgärder av förmyndama kräver samtycke av överför­myndaren. Bland annat gäUer det tagande av lån för den omyndiges räkning och förfogande över fest egendom som den omyndige äger.

Föräldrama har också en långtgående redovisningsskyldighet gentemot överförmyndaren. De skaU sålunda i princip ge in förteckningar över egendom som tiUfeUer den omyndige saml lämna årsräkningar med en redogörelse för sin förvaltning. När det gäUer redovisningsskyldigheten har dock överförmyndama vissa möjUgheter att från fåU till fåU med­dela dispens.

Som tidigare har nämnts är det nuvarande regelsystemet tungrott och svåröverskådUgt. En bidragande orsak tiU tungroddheten är tvånget för föräldrama att i en rad situationer te kontakt med överförmyndaren och begära dennes samtycke tiU åtgärder som ofta framstår som triviala och vardagUga. Förmynderskapsutredningen nämner exemplet att en släkting tiU ett bam ger en summa pengar som skaU användas för att köpa en cykel. Om pengama inte används omedelbart för mköpet, skaU de sättes m på spärrat konto och därefter krävs överförmyndarens samtycke för att föräldrama skall kunna te ut pengama och köpa cykeln. Exemplet är talande som iUustration tiU att dagens regler måhända inte har en fest förankring i allmänhetens uppfettning om vad som är rimUgt när det gäUer samhäUskonöoUen över föräldrars förvaltning av sina bams egendom.

Även tvånget att deponera värdehandlingar i bank och förbudet att te ut dem utan överförmyndarens tiUstånd skapar problem. Försäljningar och omplaceringar kan, vid en aktiv placeringspoUtik, försenas på ett sätt som innebär förluster för den omyndige. De avgifter som bankema har förfettningsenUg rätt att te ut för hanterandet av deponerade värde­handlingar skapar, enUgt flera överförmyndare, irritetion bland förmyn­dama. Bankema har i en framställning liU regeringen begärt att avgif­tema skaU höjas. Den frågan behandlas vidare i avsnitt 7.4.

Att även redovisningsskyldigheten gentemot överförmyndaren uppfet­tes som bemngande av många föräldrar står klart.

Det är inte bara föräldrama och bamen som drabbas av det nuvarande

systemets nackdelar. Även för överförmyndama är tiUämpningen av

reglema tidsödande  och  arbetskrävande.   Förmynderskapsutredningen

105

har, sannolikt med aU rätt, påpekat att arbetsbelastningen på de berörda

hade varit ännu större om aUa inblandade hade följt samtUga gäUande Prop. 1993/94:251 regler. Det är en allmän uppfettmng, bl.a. på överförmyndarhåU, att så inte är feUet. Dette torde delvis bero på bristande kännedom om regler­na. En bidragande orsak kan emeUertid också vara att åtskiUiga regler upplevs som onödiga, som exempel kan tjäna cykelköpet som nämnts tidigare. En så bristande överensstämmelse meUan teori och praktik utgör i sig ett tungt vägande skäl att se över regelsystemet.

Liksom Förmynderskapsutredningen har gjort kan man på gocfe gmn­der utgå från att föräldrar handlar med sina bams bäste för ögonen. Det behövs därför i de allra fleste låUen mte någon samhäUskontroU för att säkerstälfe att bamets egendom kommer bamet tiU godo och att den inte slösas bort.

Det måste emeUertid beaktes att det finns föräldrar som i och för sig är instäUda på att handfe utifrån bamens bäste, men som saknar de erfarenheter och kunskaper som behövs för att förvalte egendom, i vart fåU om tiUgångama är mer omfettande och kräver en aktiv bevakning. Föräldrama kan då behöva stöd av bl.a. en överförmyndare som kan hjälpa och råda.

Man kan mte heUer bortse från att det finns föräldrar som kan ha ett mtresse av att använda sma bams tiUgångar på ett otiUbörUgt sätt. Om föräldrama själva tiUgodogör sig bamets tiUgångar eUer på något annat sätt missbmkar sin ställning, kan de endedigas som förmyndare, utan att för den skuU förlora vårdnaden. Entiediganden är dock ovanUga enUgt vad Förmynderskapsutredningen fann under utredningsarbetets gång. Även när bam omhändertas enUgt lagen (1990:52) med särskUda bestämmelser om vård av unga kvarstår ofta föräldrama som förmynda­re. I de situationema kan det behövas en mer aktiv insats från det aU­männas sida i form av en närmare kontroU av förvaltningen.

Vad som nu sagts leder tiU att de nuvarande reglema visserUgen behöver ändras på så sätt att föräldrama ges större bestämmanderätt än för närvarande när det gäUer förvaltningen av bamens egendom. Det kan dock inte bU fråga om att ge föräldrama en fiiUständig frihet. Ett visst mått av samhäUskontroU bör finnas kvar. Det är inte möjUgt att i lagen föra in regler som passar för aUa föräldrar-barnrelationer. Den flexibiUtet som är önskvärd får i stäUet i viss utsträckning åstodkommas genom att överförmyndaren ges möjUghet att från feU tiU feU bevUja dispens från lagens regler eUer meddela beslut om en skärpt kontroU.

Hur långt bör avregleringen sträckas?

Det är långt ifrån självklart hur avgränsningen av det icke kontroUerade området bör göras. Förmynderskapsutredningen har stannat för att begränsa det område mom viUcet föräldrama kan förvalto bams egen­dom utan överförmyndarkonöoU tiU egendom som bamet har fått ge­nom gåva, genom olika typer av socialförsäkringsförmåner samt genom ersättningar från private sjuk- och olycksfåUsförsäkringar m.m. Utred­ningen låter således egendomens urspmng vara avgörande.

106

Som skäl för den avgränsningen anför utredningen att gåvor ofta Prop. 1993/94:251 kommer från föräldrama och att det måste te sig svårförståeUgt att en ingående samhäUskontroU slår tiU så snart gåvan är fuUbordad öots att de medel som givits bort kan sägas befinna sig inom fåmUjen både före och efter gåvotiUfaUet. Utredningen beferar dessutom att de ingående reglema om överförmyndarens samtycke och skyldigheten att lämna redovisning avhåUer föräldrar från att ge gåvor, vilket mte kan anses vara i bamens intresse. Utredningen pekar på att för det fåU en givare mte vUl ge föräldrama ftiU frihet att förvalto gåvan så finns möjUgheten att föreskriva särskUd förvaltning eUer att gåvan skaU stå under överför­myndarkontroU.

Däremot menar utredningen att när ett bam förvärvar egendom ge­nom arv eUer testamente eUer som förmånstogare tiU försäkring, bamet ofta har ett specieUt behov av pengar. Situationen är ofta den att en av föräldrama har avUdit och det är då särskUt angeläget att pengama kommer tiU nytto för bamet och att de inte slösas bort. Den efterlevan­de föräldem kan behöva det stöd som en överförmyndartiUsyn innebär, varför kontroUen, enUgt utredningens mening, bör finnas kvar i de fåUen.

Den andra metoden för avgränsning av det icke kontroUerade området som Förmynderskapsutredningen diskuterar är en beloppsgräns. Utred­ningen avvisar det altemativet främst med motiven att storleken av de förvaltede medlen inte speglar behovet av konöoU och att det ger för­äldrama ett incitament att håUa bamens egendom strax under gränsen för när konöoUen slår tiU.

Det finns som framgått tidigare anledning att vara positiv tiU utred­ningens gmndtanke att så långt som möjUgt avreglera föräldramas förvaltning av bams egendom. Huvudsyftet med att ändra reglema om förmynderskap är att förenkla regelsystemet. En sådan förenkling måste mnebära att ett större antal förvaltarskap primärt stäUs utanför överför­myndarens direkte kontroU. Om det reformerade systemet innebär att föräldramas förvaltning även fortsättningsvis i huvuddelen av fåUen kommer att vara underkastode en formeU kontroU, vinns inte syftet att anpassa reglema tiU vad som mer allmänt kan antes vara acceptebelt i form av det offentUgas konöoU över den private sfären. Om många förvaltarskap länmas utanför överförmyndamas direkte kontroU, får överförmyndama möjUghet att koncentrera kontroUen på de förvaltar­skap där kontroU framstår som särskUt motiverad. En sådan ändrad prioritering underlättar också genomförandet av det nu framlagda för­slaget om en utökning av överförmyndamas befogenhet vad gäUer beslutsfettande, ett förslag som behandlas vidare i avsnitt 14.

Uöedningens förslag skuUe i och för sig lämna ett antal föräldraför-

valtningar utanför kontroUsystemet, även om det framstår som osäkert

hur många det rör sig om. Utredningens förslag tiU gränsdragning kan

dock befåras medföra problem i den praktiska tiUämpningen. Om ett

huvudsyfte med förändringen är att förenkla regelsystemet, bör inte de

nya reglema omedelbart leda tUl praktiska svårigheter Här kan nämnas

de feU när en underårig har egendom som har förvärvats dels genom

107

gåva och dels genom arv eUer liknande. Då måste föräldem ständigt

håUa reda på egendomens urspmng för att vete vilken egendom som Prop. 1993/94:251 omfettas av redovisningsskyldigheten i förhåUande tiU överförmyndaren. Det kan här redan från början röra sig om egendom av samma sfeg, t.ex. aktier i samma företeg som har erhåUits i olika poster dels genom arv från en mor- eUer ferförälder och dels genom gåva från en förälder. Det måste firamstå som underUgt varför förvaltningen av vissa av aktier­na skaU vara underkasted kontroU och andra inte. SärskUda problem uppstår när egendom som är föremål för kontroU lämnar avkastning eUer säljs och ersätts med annan egendom. Utredmngen menar här att avkastningen och substituten skaU vara underkastede samma kontroU-regler som den urspmngUga egendomen. Dette leder tiU komplikationer i det nyss nänrnda exemplet med aktier i samma företag fest med olika urspmng hos aktiema. Om aktiema mnehas under ett antal år under vilka utdelning lämnas och därefter säljs och ersätts med andra aktier, måste föräldem håUa reda på vUken andel av de nya aktiema som är att hänföra tiU tidigare ärvda aktier och avkastningen av dem för att kunna fuUgöra sm redovisningsskyldighet. I praktiken torde dette leda tiU att redovisningsplikten och kontroUen mte på något sätt förenkfes eUer minskas.

Utredningens förslag leder också tiU problem vid avgörande av vilken egendom som omfettes. Arvsavståenden behandlas arvsskatterältsUgt som arvfeUen egendom men det behöver mte innebära att de skaU be­traktes som arv i nu aktueUt hänseende, vilket Förmynderskapsutred­ningen föreslår. Den avstående kan ju själv avgöra om han eUer hon Utar så på föräldem att avsfeendet skaU göras eUer mte, varför ett av de avgörande skälen tiU att ha kvar en genereU kontroU över arvfåUen egendom mte finns kvar. Vidare fiamstär det som tveksamt om trafik­skadeersättning och skadestånd skaU jämstäUas med gåvomedel. Om ett av skälen tiU att ha kvar konöoUen över ärvda medel är att det i arv-fåUet är särskUt angeläget att pengama kommer den underårige till godo, gör sig väl samma synpunkt gäUande med lika stor, om inte större, styrka när bamet har skadats och får trafikskadeersättning, er­sättning från olycksfåUsförsäkring eUer skadestånd.

Sammanfettningsvis är regeringens uppfettning att en avgränsning av det kontroUerade området efter egendomens urspmng leder tiU så pass många och svåra problem att utredmngens försfeg mte bör genomföras i den delen.

En regel som utgår från en beloppsgräns är från de nu redovisade

synpunktema betydUgt enklare att tiUämpa. Det skuUe inte mnebära

några svårigheter för föräldrama eUer överförmyndama att avgöra när

den söängare kontroUen skaU gäUa. En beloppsgräns anknyter också tiU

ett inom förmynderskapsrätten idag använt system. Att en beloppsgräns

skuUe tjäna som ett incitament för föräldrama att hålfe bamens egen­

dom under gränsen för att sUppa kontroUen utgör inte något tungt vä­

gande skäl mot en sådan avgränsning. Det är mte en uppgift för för­

valtningsreglema att vare sig uppmuntra eUer försvåra gåvor mellan

föräldrar och bara. Huvudsyftet är att bereda de underåriga ett gmnd­

skydd så att den egendom de äger mte förslösas.

108

Förmynderskapsufredningen pekar på att storleken av de förvaltede Prop. 1993/94:251 medlen allmänt sett inte speglar behovet av kontroU. Som framgår av vad som nyss har anförts är egendomens urspmng mte heUer det någon gcxi mätare på behovet av kontroU. Om man är av uppfettningen att konöoUsystemet skaU minskas i omfettning och förenklas, leder det oundvUcUgen tiU att riskema för missbmk kan komma att öka i någon mån. När inte någon avgränsningsmetod framstår som överlägsen uti­från skyddsaspekten får valet träffas från andra utgångspunkter.

Ett system som använder beloppsgräns är lättare att tiUämpa för såväl överförmyndama som föräldrama. VisserUgen kan även mindre värden förslösas, mén onekUgen utgör en oansvarig förvaltning risk för en större skada ju större värde den förvaltede egendomen motsvarar. Att förvalte en stor förmögenhet är vidare i allmänhet en kompUcerad upp­gift. Det talar i sig för att behovet av tiUsyn är större när den förvaltede egendomen är stor.

För att i möjUgaste mån förebygga nussbmk från föräldrars sida måste överförmyndaren ha möjUghet att i enskUda fåU skärpa reglema. De närmare fömtsättningama för en sådan skärpt kontroU behandfes i avsnitt 7.7.

Givare som viU att föräldrama mte skaU kunna förfoga över gåvan skaU, som Förmynderskapsutredningen har föreslagit, ha möjUghet att som villkor för gåvan föreskriva att dess förvaltning skaU stå under ÖverförmyndarkontroU. Effekten av ett sådant förordnande bör bU att egendomen visserUgen förvaltes av föräldrama men att det gäUer sam­ma regler för förvaltningen som om egendomen mgick i en så stor förmögenhet att beloppsgränsen hade överskridits. Av praktiska skäl bör det, för att en överförmyndarkonöoU skaU komma tiU stånd, också krävas att givaren gör en anmälan tiU överförmyndaren. Dessa frågor behandlas närmare i avsmtt 7.8. Att en givare i stäUet, liksom för när­varande, bör kunna föreskriva att gåvan skaU stå under särskUd för­valtning av bank e.d. är en Ute annan sak vUken tes upp i avsnitt 9. I sammanhanget bör påpekas att nu nämnda villkor även kan uppstäUas i testamente. Därför är det inte ett mngt vägande skäl att särbehandfe ärvd egendom med motiveringen att givaren där inte kan överbhcka vUken simation bamet kan komma att befinna sig i när det får egen­domen. Då StäUs dock ett något högre krav på en testetors uppmäricsam-het genom att testetom kan tvingas att ändra ett upprättet testamente för det feU föräldrama tiU testamentstegaren inte längre framstår som lämp­Uga att självständigt förvalte den egendom testamentsförordnandet gäl-ter.

Regeringen menar sammanfettningsvis att fördelama med en reforme­

ring och förenkling av reglema om främst föräldrar som förmyndare är

stora och att de något ökade riskema för missbmk kan motverkas tiU­

räckUgt effektivt. En reform med en beloppsgräns som avgränsning

meUan det konöoUerade och det okontroUerade området bör därför

genomföras. För att en reformering av kontroUreglema skaU ha någon

märkbar praktisk effekt krävs att konö-oUen lyfts från mte bara ett fåtal

av föräldraförvalöiingama. Därför får beloppsgränsen mte sättas för

109

lågt.   Ett  värde  motsvarande  åtfe  gånger  basbeloppet  enUgt  fegen

(1962:381) om aUmän försäkring (för närvarande 281 600 kr) har valts som gräns.

Mot ett sådant förslag kan invändas att det kan verka underUgt att tiUgångar tiU ett värde av sju gånger basbeloppet skaU få förvaltes fritt medan tiUgångar tiU ett bara något högre värde skaU konö-oUeras refe­tivt ingående. Vid en beloppsgräns uppkommer aUtid ööskeleffekter av dette slag. De skuUe kunna mUdras något om förvaltningen var fri för tiUgångar under gränsvärdet medan de strängare reglema tiUämpas endast på tiUgångar dämtöver Som Förmynderskapsutredningen på­pekar blir ett sådant system mer kompUcerat och särskUda svårigheter uppstår vid avgörande av om viss egendom tillhör den "fria" eUer den kontroUerade förvaltningen. Kravet på enkeUiet i systemet väger så tungt att tröskeleffekten dock får accepteras.

Det är också tänkbart att en underårigs tiUgångar minskar i värde och värdet inte längre är högre än gränsen där den strängare konöoUen av förvaltningen skaU slå tiU. I sådant fåU måste det fiimas möjUghet att läte överförmyndarens tiUsyn upphöra så att förvaltningen fortsättnings­vis mte är kontroUerad. Föräldrama har då att göra samma slutredovis­ning som skaU göras när förmynderskapet upphör tiU följd av att den underårige blir myndig.

Situationen kan bU besvärUg för det feU den underåriges tiUgångar är placerade tiU stor del i t.ex. värdepapper, som har ett flukmerande värde. Ett strängt upprätthåUande av gränsen skuUe i sådant fåU kunna leda tiU läte skiftningar meUan fri förvaltning och kontroUerad förvalt­ning med åtföljande krav på slutredovisning. För att undvUca dessa problem bör den konöoUerade förvaltningen mte upphöra omedelbart om tiUgångamas värde sjunker under beloppsgränsen. För upphörande bör krävas att tiiUgångama sjunker i värde i så väsentUg grad att det med tiUräckUg säkerhet kan slås fest att värdenedgången inte endast är tiUfäUig. Bedömningen om så är fåUet görs i och för sig bäst från feU tiU feU. För att underlätto bör dock av lagtexten framgå när förvalt­ningen regelmässigt skaU övergå tiU att bU fti. Här framstår det som nattirUgt att anknyto tiU den beloppsgräns som styr när överförmyndar-kontroUen inträder. Gränsen kan med tanke på risken för en tät växling meUan konöoUerad och okontroUerad förvaltning inte sättes för nära den gräns vid vilken den kontroUerade förvaltningen inträder. Förvalt­ningen bör övergå tiU att vara fri, om värdet av egendomen sjunker under hälften av beloppsgränsen för kontroUerad förvaltning (för närva­rande 140 800 kr).

Prop. 1993/94:251

6.2   Underårigs rättshandlingsförmåga

Regeringens bedömning: Reglema som behandlar underårigas bundenhet när de själva ingår avtal bör mte ändras.

Förmynderskapsutredningens förslag: Bestämmelsen i 9 kap.  1 § föräldrabaUcen bör förtydUgas så att det klarare firamgår att föräldramas

110

samtycke kan vara tyst. Utredningen föreslår vidare att klarare riktiinjer    Prop. 1993/94:251 bör ges beträffande när ett samtycke i allmänhet skaU kunna anses föreUgga (se SOU 1988:40 s. 171 f).

Remissinstansema: En majoritet av remissinstansema tiUstyrker förslaget eUer lämnar det utan mvändning. Hovrätten för Övre Norr­land, Norrköpings tingsrätt och Sveriges Köprrmnnaförbund anser att den föreslagna lagtexten bör göras klarare.

Skälen för regeringens bedömning: Av gmndfeggande betydelse för att en rättshandUng skaU vara gUtig är att den har företegits av en per­son som har rättsUg handlingsförmåga. Endast den som har rättsUg handlingsförmåga kan förete rättshandlingar med bmdande verkan. Den som är omyndig saknar rättshandlingsförmåga (9 kap. 1 § föräldrabal­ken). Detsamma gäUer den som har fått förvaltare utsedd för sig (11 kap. 7 § föräldrabalken).

Vad gäUer underåriga så finns regler som ger dem en begränsad rättshandlingsförmåga. Om den som är underårig har eget hushåU, får han eUer hon ingå sedvanUga rättshandlingar för den dagUga hushåU-ningen eUer uppfostran av bam (9 kap. 3 § föräldrabalken). Den under­årige får också i princip bestämma över det som har förvärvats genom gåva eUer testamente med villkor att den underårige själv skaU få råda över det. När den underårige har fyUt 16 år sker en viss utvidgning av rättshandlingsförmågan. Den underårige har då bl.a. rätt att i princip förfoga över sin arbetsinkomst (9 kap. 3 §). Driver en underårig näring med tiUstånd av förmyndaren, får han eUer hon förete rättshandUngar som feUer inom området för rörelsen (9 kap. 5 §).

Om en underårig viU ingå ett avtal som fåUer utanför den egna rätts­handlingsförmågan, krävs förmyndarens samtycke. Även om lagtexten inte UttryckUgen nämner påföljden när en underårig går utanför hans eUer hennes rättshandlingsförmåga är den givetvis ogUtighet. OgUtig­heten kan göras gällande även gentemot en medkonö:ahent som är i god tro. Kravet på samtycke är på det sättet absolut. Samtycke kan dock lämnas på flera sätt, bl.a. tyst. Här kan medkontrahentens subjektiva uppfettning spela viss roU. Om förmyndaren genom sitt uppträdande har givit medkontrahenten gmndad anledning att ante att samtycke har lämnats, blir den underåriges rättshandUng bindande. Att observera är att det här är fråga om att förmyndaren, inte den underårige, skaU ha agerat eUer underlåtit att agera på ett specieUt sätt för att medkontrahen­tens gcxla öo skaU vara av betydelse vid bedömningen av om samtycke tiU rättshandlingen förelåg eUer inte.

Förmynderskapsutredningen pekar på att det i praktiken är synnerU-

gen vanUgt att underåriga i varitrande åldrar ingår olika slags avtal,

t.ex. köp av leksaker, godsaker, kläder och inspefed musUc. Utredning­

en konsteterar vidare att det är mycket ovanUgt att återgång av sådana

köp blir aktueU på den gmnden att den underårige saknade samtycke.

Uöedningen anför vidare att de nuvarande bestämmelsema inte har

våUat några större praktiska problem för detaljhandehi men att den

nuvarande ordningen öppnar vissa möjUgheter tiU missbmk. Det som då

avses är att föräldrar och bam av olika anledningar kan ångra ett köp

111

som föräldrama i och för sig har gått med på och trots det tvinga mot-

parten att fete köpet gå åter genom att i efterhand påstå att de mte givit    Prop. 1993/94:251 sitt samtycke tiU köpet. Utredningen konsteterar dock att det mte före­kommer sådana praktiska problem inom detaljhandeln att det av den anledningen är motiverat med att ändra reglema.

Uöedningen är dock av uppfettningen att praxis beträffande vUka omständigheter som skaU föreUgga för att en näringsidkare skaU kunna vara i god tro beträffande förmyndarens tyste samtycke är så oklar att lagtexten bör preciseras. De kompletteringar tiU 9 kap. 1 § föräldrabal­ken som utredningen föreslår består i att det sägs uttryckUgen dels att ett samtycke gör en underårigs rättshandling gUtig, dels att en rättshand­ling i strid med bestämmelsen är ogUtig.

Den förstnämnda skrivningen har gUlats av ett flertal av remissinstan­sema. Bland dessa mgår såväl Sveriges köpmannaförbund som Konsu­mentverket. Av deras remissyttranden fiamgår att Köpmannaförbundet viU utvidga möjUghetema för underåriga att binda sig genom egna rättshandUngar medan Konsumentverket mtar en restriktiv attityd. Någ­ra remissinstanser har uttalat att skrivningen mte är nog preciserad.

Störste möjUga försiktighet måste iakttes vid utformning av en ändrad lydelse av en så central bestämmelse som den som reglerar underårigas rättshandlingsförmåga. När samma lydelse giUas utifrån relativt motstå­ende utgångspunkter talar det med avsevärd styrka för att lydelsen mte uppfyUer de krav på klarhet som måste stäUas i dette fåU. TiU dette kommer att det inte kan sägas råda någon tvekan om att en underårigs rättshandling i strid med bestämmelsema leder tiU ogUtighet. Ett förtyd­Ugande därav framstår mte som nödvändigt. Med hänsyn tiU vad som nu har anförts bör utredningens förslag mte läggas tiU gmnd för lagstift­ning i denna del.

7      FöräldrafÖrvaltning 

7.1    Allmänna bestämmelser

Att de fleste föräldraförvaltningama kommer att stå utanför en regel­bunden kontroU av överförmyndama innebär mte att föräldrama helt fritt och efter eget skön kan förfoga över sma bams egendom. Foräldra­balkens allmänna regler om hur föräldrar och andra förmyndare skaU ha hand om förvalöungen skaU givetvis gäUa även i fortsättningen. För­äldrar skaU aUtså enUgt lag omsorgsfiiUt fuUgöra sma skyldigheter och aUtid handfe på det sätt som är bäst för bamet. Vidare skaU föräldrar föra räkenskaper och göra anteckningar om förvaltningen i den utsträck­ning som behövs med hänsyn tiU den förvaltede egendomens omfettning och karaktär.

Även om kraven på att ge in förteckningar och att avge årsredovis­

ningar kommer att försvinna för många föräldrar, kommer deras för­

valtning även i framtiden att sfe under överförmyndarens tiUsyn och

föräldrama kommer att ha skyldighet att lämna de upplysningar som

överförmyndaren begär. Överförmyndaren skaU även i fortsättningen

kunna kräva att föräldrar skaU stälfe säkerhet för den förvaltede egen­domen när det finns skäl för det. I sammanhanget bör också nämnas den skadeståndsskyldighet som vilar på förmyndare för den skada som de uppsåtUgen eUer av oaktsamhet orsakar den vars egendom de för­valtar (13 kap. 9 § föräldrabalken).

I de feU när bamens tiUgångar uppgår tiU åtte gånger basbeloppet eUer mer skaU enUgt vad som utvecklats tidigare en skärpt kontroU av föräldramas förvaltning göras av överförmyndaren. För den gmppen skaU nuvarande regler i stor utsträckning finnas kvar. Dette iimebär bl.a. att en förälder är skyldig att upprätte en förteckning över tiUgång­ama och ge in den tiU överförmyndaren så snart bamets tiUgångar uppgår tiU gränsvärdet. I det följande genomgås huvudprincipema för regleringen av sådan förvaltiiing. Först skaU dock behandfes vissa in­skränkningar som gäUer alfe föräldrar i deras egenskap av förmyndare.

Prop. 1993/94:251

7.2   Inskränkningar i föräldrars rätt att företa vissa förvalt­ningsåtgärder

Regeringens förslag: Förvärv och försäljning av fest egendom samt inteckning i och upplåtande av nyttjanderätt tiU sådan egen­dom skaU kräva överförmyndarens samtycke. Detsamma skaU gäUa skuldsättning för bamets räkning. Föräldrar skaU mte heUer få ge bort bamets egendom, om det mte rör sig om understöd tiU en nära anhörig och överförmyndaren har lämnat samtycke. Den som har fy Ut 16 men inte 18 år skaU få driva bokföringspUktig rörelse endast med överförmyndarens samtycke.

Förmynderskapsutrediimgeiis förslag: Överensstämmer med rege­ringens försfeg med undanteg av att utredningen föreslår att överför­myndarens samtycke tiU att en underårig skaU fä bedriva rörelse skaU krävas bara när fuUständig bokföringsskyldighet föreUgger (se SOU 1988:40 s. 238 f).

Remissinstansema: De fleste remissmstansema länmar utredningens förslag beträffande fest egendom utan invändning. Kamtrmrrätten i Göteborg, Malmö tingsrätt, Östersunds kommun och Svenska sparbanks­föreningen StäUer sig uttryckUgen positiva tiU att kontroUen skaU vara strängare när det gäUer fest egendom än när det gäUer annan egendom. Svenska Bankföreningen och sparbanksföreningen menar dock att kravet på samtycke inte borde utsträckas tiU att omfette även mottagande av gåva av fest egendom.

Remissinstansema berör inte särskUt utredningens förslag att ha kvar krav på samtycke för att te lån för bamets räkning eUer det principieUa förbudet mot att ge bort bamets egendom.

Vad gäUer samtycke att driva rörelse pekar Överförmyndamåmnden i SundsvaU på att Förmynderskapsutredningens förslag innebär en utvidg-

113

8 Riksdagen 1993/94. 1 saml. Nr 251

ning av möjUgheten att bedriva rörelse utan överförmyndarens samtycke    Prop. 1993/94:251 och avstyrker förslaget i den delen.

Skälen för regermgens förslag: Även om regeringens förslag innebär en relativt långtgående avreglering av föräldrars förvaltning av bamens egendom så finns skäl att fortfarande ha kvar strängare regler för vissa förvaltningsåtgärder och för viss egendom.

Omyndigas innehav av fest egendom och förvaltningen av sådan egendom har under många år varit föremål för en särskUt restriktiv reglering. Tidigare krävdes också rättens samtycke för att en förmynda­re skuUe få överlåto eUer mteckna den omyndiges festo egendom. I dag krävs överförmyndarens samtycke för att förmyndaren skaU få vidto samma åtgärder. Syftet bakom reglema är att bereda ett särskUt skydd mot umyttjande av bams festo egendom. Som utrediungen konstoterar är det extra skyddet motiverat bl.a. med hänsyn tiU det särskUda värde som dessa typer av egendom kan representera och det ansvar som följer med ett innehav av fest egendom. Därför bör det inte heUer lättes på kravet på samtycke för överlåtelse av och inteckning i fest egendom samt upplåtelse av nyttjanderätt tUl sådan egendom.

Att även kräva överförmyndarens samtycke för en underårigs förvärv av fest egendom genom gåva har avstyrkts av några remissinstanser. Med en långt gående avreglering och ett minskat krav på föräldrars redovisning ökar dock riskema för att värdefuU egendom går om intet. Som närmare kommer att redogöras för i avsiutt 7.6 bör föräldrars redovisningsskyldighet begränsas i väsentUg mån. Det berättigade in­tresset av att skydda bams feste egendom gör dock att kravet på redo­visning av föräldrars förvalöiing av sådan egendom bör kvarstå. Över­förmyndaren bör därför även fortsättningsvis uppmärksammas på att en underårig blir ägare tiU fest egendom. Så sker i dag genom att förvärv av fest egendom nästan aUtid föranleder inskrivning av förmynderska­pet. Reglema om inskrivning föreslås dock av andra skäl bU upphävda (avsrutt 13). Om man stäUer upp ett krav på överförmyndarens sam­tycke för förvärv av fest egendom, säkerstäUs att överförmyndaren får kännedom om att den underårige har förvärvat den. Det är därvidlag tillräckUgt att stäUa upp krav på samtycke vid förvärv genom köp, byte eUer gåva. Om en underårig ärver fest egendom torde det regelmässigt komma tiU överförmyndarens kännedom. Dette sker antingen genom att överförmyndaren lämnar sitt samtycke enUgt 14 kap. 5 § föräldrabalken eUer genom att god man förordnas för den omyndige enUgt 11 kap. 2 § föräldrabalken. Som Förmynderskapsutredningen har påpekat följer ett särskUt ansvar med ett innehav av fest egendom. Uöedningens förslag, vilket i och för sig innebär en utvidgning av området som kräver sam­tycke, bör därför genomföras.

Förmynderskapsutredningens förslag innebär vidare att det i lagtexten

skaU närmare anges när samtycke skaU lämnas, t.ex. om åtgärden är

lämpUg med hänsyn tiU egendomens natur, den omyndiges ålder, fram­

tida behov eUer samlade tiUgångar. Överförmyndamåmnden i SundsvaU

menar att ett genomförande av förslaget skuUe på ett omotiverat sätt

försvåra överförmyndarens prövning av när samtycke skaU lämnas. Det

114

är svårt att se att den föresfegna lagtexten mnebär annat än en kodifie-

ring av vad som redan gäUer utan att direkt framgå av fegtexten. En    Prop. 1993/94:251 sådan kodifiering har gcxfe skäl för sig. Hur fegtexten närmare bör utformas behandlas i förfettningskommentaren.

Om ett bam sätts i skuld tidigt, är det en belastning som bamet kan få leva med under lång tid. En särskUd försUctighet med att skuldsätte bam bör därför iakttes. Föräldrabalken innehåUer också krav på samtycke av överförmyndaren för att föräldrar skaU få te lån, ingå växelförbindelse, återköpa Uvförsäkring eUer gå i borgen för bamets räkning. LUcsom Förmynderskapsutredningen föreslår bör det generelfe kravet på sam­tycke för skuldsättning fiimas kvar.

Utredningen nämner i sitt lagförslag inte återköp av Uvförsäkring bland de åtgärder som kräver samtycke men lämnar inte något skäl tiU att återköpet har fått utgå. Inte heUer remissmstansema berör den frå­gan särskUt. Kravet på samtycke för återköp av Uvförsäkring infördes år 1976 efter imtiativ från försäkringshåU under den förra Förmynderskap-suödningens arbete, se Förmynderskap (SOU 1970:67) s. 137 f, DsJu 1974:7 s. 154, prop. 1974:142 s. 140, bet. 1974:LU36. Det firämste skälet tiU ändringen synes ha varit att belåning av Uvförsäkring krävde samtycke och att återköp framsttxl som en betydUgt längre gående åtgärd än belåning.

Återköp av Uvförsäkring mnebär att ett samfet kapital görs tiUgäng­Ugt. Åtgärden borde mte vara underkasted större restriktioner än att te ut bankmedel. Den senare Förmynderskapsutredningens förslag art inte te upp återköp av Uvförsäkring bland de åtgärder som aUtid skaU kräva samtycke av överförmyndaren framstår mot den bakgmnden som väl­motiverat.

Det är enUgt dagens regler i princip förbjudet för föräldrar att ge bort sina bams egendom, om det inte är fråga om sedvanUga gåvor, vars värde inte står i missförhåUande tiU bamets ekonomiska villkor. Det saknas anledning att göra ändring i dette hänseende.

Nu gäUande regler föreskriver att överförmyndarens samtycke måste inhämtas om en förälder antingen viU Iåte en omyndig som har fyUt 16 år driva handel eUer annan näring eUer viU driva näringen på den omyndiges vägnar. Samtycke behövs dock endast om näringsverksam­heten kräver tUlstånd av offentUg myndighet eUer särskUd anmälan. Den verksamhet som åsyftas är främst sådan som skaU mföras i handels­registret hos länsstyrelsen. Förmynderskapsutredningen föreslår här en lätmad jämfört med gäUande rätt i och med att utredningen vUl begränsa kravet på samtycke tiU sådan verksainhet som är underkasted fuUständig bokföringsskyldighet enUgt bokföringslagen (1976:125) eUer jordbmks-bokföringslagen (1979:141). Förslaget skuUe leda tiU att rörelser med en årUg bmttoomsättningssumma lägre än 20 gånger basbeloppet enUgt lagen (1962:381) om allmän försäkring mte skuUe omfettes av kravet på samtycke.

Överförmyndamämnden i SundsvaU har motsatt sig en sådan begräns­

ning av kravet på samtycke under hänvisning tiU att utrymmet för en

oseriös och många gånger ekonomiskt äventyrUg verksamhet blir för

stort. Det är också svårt att se några bärande skäl för att omyndiga skaU

115

driva bokföringspUktig rörelse i någon större utsträckning. De feU där

så framstår som motiverat kan mte vara så många att det bUr särskUt betungande för vare sig föräldraraa eUer överförmyndama att kravet på samtycke upprätthåUs. Som överförmyndamämnden påpekar bidrar ett krav på samtycke tiU att håUa ner antalet rörelser vars huvudsakUga syfte är ett annat än att seriöst bedriva rörelse, t.ex. att bara få tiUgång tiU att handla bilUgt i grossistiedet mom en viss bransch. Även om rörelsen har en begränsad omsätming kan den innebära ett relativt sett stort risktegande för den unge. Kravet på samtycke för bedrivande av rörelse bör aUtså mte inskränkas. En lämpUg avgränsning är att, som utredningen föreslagit, knyte kravet på samtycke tiU kravet på bok­föringsskyldighet enUgt bokföringslagen och jordbmksbokföringslagen, och mte tiU sådan näringsverksamhet som kräver tiUstånd eUer särskUd anmälan. TiU skUlnad från vad utredningen föreslår bör dock, som framgått tidigare, varje bokföringspUktig rörelse som skaU drivas av en underårig kräva samtycke av överförmyndaren, och inte endast de rörelser för vUka fuUständig bokföringsskyldighet föreUgger.

Prop. 1993/94:251

7.3    Regler om placering och avyttring m.m.

Regeringens förslag: Regler om att vissa placeringar skaU få göras utan överförmyndarens samtycke skaU finnas kvar för de förvaltningar som skaU stå under överförmyndarens kontroU. Reglema anpassas tiU de krav Sveriges deltegande i EES stäUer. TiU de i dag tiUåtna placeringsaltemativen läggs skuldförbmdelser utfärdade av kreditmarknadsbolag och andelar i värdepappers­fonder samt aUemanssparande. Förvärv av aktier skaU, för de kontroUerade föräldraförvaltningama, även i ftamtiden kräva sam­tycke av överförmyndaren. LUcaså skaU förvärv av annan lös egendom kräva sådant samtycke.

Underårigas bankräkningar skaU som huvudregel inte längre vara spärrade mot uttag som görs av föräldrar. Överförmyndaren skaU i enskUda fåU kunna föreskriva om sådan spärr.

Den principieUa skyldigheten att sälja aktier och andra värdepap­per samt lösöre föreslås inte ändrad, men möjUgheten att behålfe egendom utvidgas något.

Förmynderskapsutredningens förslag: Den omyndiges tiUgångar skaU utan överförmyndarens samtycke få placeras i obUgationer notera­de vid Stockhohns fondbörs, sktridförbindelser i övrigt som har utfär-tfets av stoten eUer vissa hypoteksinstitut, andelar i aktiefond, aUemans­sparande och mot säkerhet av panträtt i fest egendom inom 60 procent av taxeringsvärdet.

Utredningen går dock mte lika långt vad gäUer föräldrars disposi­tionsrätt över bankmedel utan föreslår att huvudregeln om spärrade bankkonton skaU gäUa för ärvd egendom men att bankränto får dispone­ras fritt (se SOU 1988:40 s. 163 f. och 226 f).

116

Remissinstanserna: De remissinstenser som har uttalat sig om för-    Prop. 1993/94:251 slaget att öka möjUghetema tiU placering utan överförmyndarens sam­tycke  har tiUstyrkt förslaget.  Svenska försäkringsbolags riksförbund menar att katalogen över tiUåma placeringar dessutom bör utökas med Uvförsäkring.

Föreningen Sveriges överförmyndare menar att samtUga föräldrar skaU ha rätt att fritt disponera även annan avkastning än ränto på bankkonto. Överförmyndamämnden i SundsvaU anför att samtUga föräldrar har den rätten i dag eftersom undanteget om rätt att fritt lyfta ränte i 15 kap. 9 § förste stycket föräldrabalken kan tiUämpas analogt beträffande annan avkastning men menar att den frfe dispositionsrätten bör komma tiU uttryck i lagtexten.

Svenska Banltföreningen menar att det mte är rimUgt att försäljning skaU vara huvudregel vid förvaltning av värdehandlingar.

Skälen för regeringens förslag: De regler föräldrabalken iimehåUer rörande vilka placeringsformer föräldrar kan välja utan att inhämte samtycke av överförmyndaren blir enUgt det nu framlagda förslaget tiU avreglering tiUämpUga endast för föräldrar som förvaltar bams tiUgång­ar tiU ett värde av åtto basbelopp eUer mer. De särskUda reglema om tiUåtna placeringsformer skaU också tiUämpas vid förvaltmng som enUgt föreskrift vid gåva eUer i testamente eUer förmånstogarförordnande skaU stå under kontroU av överförmyndaren. Övriga föräldraförvaltningar blir ju fiia i den meningen att de inte är underkastede någon direkt Överför­myndarkontroU. Även om den konöoUerade gmppen således kommer att vara begränsad finns anledning att se över vUka placeringar som för­myndaren skaU få göra utan att först inhämte samtycke.

Förvärv av värdehandlingar och annan lös egendom

Som Förmynderskapsutredningen föreslår bör det anges direkt i för­äldrabalken vilka typer av värdehandlingar som skaU kunna förvärvas fritt och inte, som för närvarande, delvis regleras i en regeringsförfett-ning, kungörelsen (1974:1048) om placering av omyndigs medel m.m. (placeringskungörelsen).

Regleringen i föräldrabalken skUjer på obUgationer och andra skuld­

förbindelser. I dag kan en förmyndare placera den omyndiges medel

bl.a. dels i obUgationer, dels i skuldförbindelser som har utfärdats av

Sveriges allmänna hypoteksbank eUer Konungarikets Sveriges steds­

hypotekskassa, med undanteg för förlagsbevis eUer andra skuldförbin­

delser som medför rätt tiU betalning först efter utfärdarens övriga for­

dringsägare. (Se 15 kap. 4 § försto stycket 1 och 2, i dess lydelse efter

den 1 januari 1994.) Placeringar enUgt 15 kap 4 § får göras utan över­

förmyndarens samtycke. Regeringen har dock givits möjUghet att m-

skränka det fria området, vilket har gjorts i placeringskungörelsen. I

den anges bland annat att endast vissa obUgationer kan köpas utan

samtycke av överförmyndaren. Det är firåga om obligationer som ut­

färdats eUer garanteras av stot eUer kommun, obligationer som utfärdats

av Sveriges allmänna hypoteksbank. Konungariket Sveriges stedshypo-

'

tekskassa,  Svenska Skeppshypotekskassan eUer av bankföretog  som    Prop. 1993/94:251 driver verksamhet i Sverige eUer av kreditmarknadsbolag samt obUga­tioner som har utfärdats av svenskt industriföreteg, om de har bjudits ut offentUgt av svensk bank och noterats vid en svensk börs (1 § place­ringskungörelsen, i dess lydelse efter den 1 januari 1994).

Förmynderskapsutredningens försfeg mnebär att den omyndiges tiU­gångar utan samtycke skuUe få pfeceras i obUgationer som är noterade vid Stockhohns fondbörs. Syftet är att i stort sett de obUgationer som är tiUåtiia enUgt dagens regler även skaU vara tiUåtaa i framtiden. På börsen finns noterade obUgationer utfärdade av fiämst steten, vissa bostodslåneinstitut och större mdustriföreteg. Utanför feUer bland annat obUgationer utfärdade av kommuner.

Förvaltningsreglema i föräldrabalken har som främste syfte att den enskUdes egendom skaU förvaltes på ett betryggande sätt och att medlen skaU ge skäUg avkastning (jfr 13 kap. 3 och 4 §§). Trygghetskravet uppfyUs om placeringen är säker. Det finns ett antal värdehandlingar som kan innehas med en mycket låg risk, dit hör skuldförbindelser utfärdade eUer garanterade av stet och kommun. Att ett papper noteras på en börs innebär däremot ingen garanti att placeringen är en lågrisk­placering. Ett bland andra krav för att ett finansieUt mstmment skaU få noteras på en börs är att det finns en fungerande marknad för mstm-mentet i ftäga. Det kan det göra även för mstmment med hög risk. Att en obUgation har börsnoterats utgör därför inte någon bra mätare på om placeringen genereUt är så pass trygg att den bör få göras utan samtycke. TiU det kommer att Förmynderskapsutredningens förslag om att placering skaU få ske i obUgationer noterade vid Stockhohns fondbörs pekar ut endast en av de börser som finns i Sverige. Det kan med fog ifrågasättas varför en viss börs skaU ges en särställning i nu berört hänseende. Vad gäUer diskriminering börser emellan behandlas den frågan sedd ur ett mtemationeUt perspektiv senare.

Om man utgår från att börsnotering inte duger som kriterium för att en placering är säker, återstår skuldförbmdelser med stetUg eUer kom­munal utfärdare eUer garanti. Om endast sådana papper accepteras, skuUe den fria sektom begränsas i förhåUande tiU vad som gäUer i dag. Bland annat skuUe bostedslåneinstitutens obUgationer och börsnoterade obUgationer utfärdade av svenska industriföreteg felfe utanför. Vad gäUer de sistnämnda så är det svårt att motivera varför det skaU vara fritt att placera i företags obUgationer när det mte är möjUgt att utan samtycke placera i samma företogs aktier. VisserUgen är obUgationen på ett nomineUt belopp och är på det sättet säkrare än aktien vars kurs kan fluktuera kraftigt. Men ett mdustriföreteg har inte några från trygg­hetssynpunkt särskUt uppstäUda kapitalkrav, varför en obUgationsford-ran på ett företeg ändå inrymmer en beaktansvärd risk. Dette talar för att samtycke skaU mhämtes innan ställföreträdaren utsätter den enskUde för den risken.

Bankemas hypoteksbolag och Stedshypotek AB är kreditmark­

nadsbolag och fåUer under lagen (1992:1610) om kreditmarknadsbolag,

som har trätt i kraft den 1 januari 1994. I den lagen finns flera regler

118

som syftar tiU att säkerstäUa att kreditinarknadsbolagens verksamhet är

sund. Det stäUs bland annat upp krav på viss kapitalfeckning. Vidare Prop. 1993/94:251 står dessa bolag under Finansinspektionens tiUsyn. Den säkerhet som den offenthga konöoUen utgör måste anses vara tillräckUg för att för­äldrar skaU kunna placera sina bams medel i sådana finansieUa instm­ment som ges ut av kreditmarknadsbolagen. Vad som i dag regleras i 1 § förste stycket 3 och 4 placeringskungörelsen (andra obUgationer än sådana som har utfärdats eUer garanteras av steten eUer en kommun) bör därför, så vitt avser svenska institut, ersättas med en föreskrift i lag om att skuldförbmdelser utfärdade, fömtom av banker, av kredittnark-nadsbolag, Sveriges allmänna hypoteksbank och Svenska Skeppshypo­tekskassan är placeringsobjekt som är tUlåtaa utan att överförmyndarens samtycke inhämtes. Den särskilcfe regleringen av skuldförbindelser utfärdade av Konungariket Sveriges stedshypotekskassa behöver inte vara kvar eftersom stodshypotekskassans upplåning avslutos under år 1994.

Förmynderskapsutredningen föreslår dessutom att den "fria" place-ringssektom skaU utökas med andelar i aktiefonder och aUemansspa­rande. Aktiefondslagen (1974:931) har från och med år 1991 ersatts av lagen (1990:1114) om värdepappersfonder. I samband därmed ändrades placeringsbestämmelsema för fondema. De gjordes mer generelfe för att fondema skuUe få större möjUghet att umyttja de finansieUa instm­ment som marknaden erbjuder, bl.a. tiUäts handel med - fömtom aktier, konvertibler, obUgationer - optioner och terminer. Lagen om värdepap­persfonder StäUer upp krav bl.a. på att fondemas sammansättiiing skaU vara lämpUg med hänsyn tiU intresset av riskspridning. Det finns rela­tivt detaljerade regler som styr tiU vilka andelar fonden får umeha fond-papper och andra finansieUa mstmment med samme utfärdare. Vidare föreskrivs att det för varje fond skaU finnas ett förvaringsinstitut, som i likhet med fondbolagen står under Finansinspektionens tiUsyn. Mot bakgmnd av den kontroU och de regler i övrigt som gäUer för värde­pappersfonder bör förvärv av andelar i sådana fonder hänföras tiU den typ av placeringar som aUtid skaU kunna göras utan att överförmynda­rens samtycke inhämtos.

Vid utformningen av de placeringsregler som skaU gälfe måste hänsyn

tos tiU de krav som Sveriges deltegande i det europeiska ekonomiska

samarbetsområdet (EES) och den ökade integrationen med övriga Euro­

pa i aUmänhet stäUer. Mot den bakgmnden bör placeringsreglema inte

verka diskriminerande i förhåUande tiU finansieUa instmment som är

föremål för handel i EES-ländema. En regel om att samtycke inte be­

höver mhämtes för placering på ett visst sätt kan därför mte vara na­

tioneUt begränsad. Om svenska "stetsobUgationer sIcaU komma i fråga

som placeringsobjekt utan att stäUföreträdaren måste inhämfe samtycke

bör samma sak gäUa beträffande tiU exempel tyska sådana. Inom EES

måste skuldförbmdelser utfärdade av stet anses vara så säkra att de kan

förvärvas utan samtycke. Intresset av att inte behandfe finansieUa in­

stitutioner i de skUda EES-stetema olika omöjUggör även att begränsa

placeringsrätten tiU exempelvis obUgationer noterade vid en särskUd

börs, vilket Förmynderskapsutredningen har föreslagit. Det kan inte

119

anses acceptebelt att beteckna obUgationer noterade vid Stockholms

fondbörs som genereUt säkrare än de som noteras vid en börs i tiU Prop. 1993/94:251 exempel Köpenhamn. Dette är ytterUgare ett skäl som talar mot att knyte undantaget från samtycke tiU verksamheten vid en viss börs. Vad sedan gäUer pfecering i skuldförbmdelser utfärdade av banker och andra kreditinstitut så är de lagar som reglerar bankemas verksamhet och lagen om kreditmarknadsbolag och lagen om värdepappersfonder an­passade tiU den friare marknaden i Europa. LUcnande fegstiftning finns i övriga EES-länder. Placering i skuldförbindelser utfärdade av utiänd­ska bankföretag och andra kreditinstitut som är underkastede en offent­Ug reglering motsvarande den svenska bör därför tiUåtes ulan samtycke. Placeringsregeln måste av hänsyn tiU att den bör vara neutral även tiUåte placering i andelar i utiändska fonder. En placering i utiändsk fond bör mte mnebära en större risk än placering i en svensk. Fonder­nas reglering får fömtsättes vara likartad inom EES eftersom det bland annat finns direktiv av rådet som reglerar kreditinstitut respektive fond-företog (Se närmare om dette i prop. 1992/93:89 s. 103 f. och 1992/93:90 s. 36 f.).

Med hänsyn tiU vad som nu har anförts bör placeringsreglema ges ett något annat innehåU än det Förmynderskapsutredningen föreslår. Även om regleringen blir uppbyggd på ett annat sätt och inte är inrikted på börsnoterade obUgationer så torde mte det nu framlagda förslaget i praktiken iimebära några större förändringar beträffande vilka värdepap­per som kan förvärvas utan att överförmyndarens samtycke först måste inhämtes.

Det sparande som omfettas av lagen (1983:890) om aUemanssparande är också av intresse i dette sammanhang. Säkerheten i en placering i aUemanssparande är så stor att det framstår som klart att placeringen under alfe förhåUanden kan göras utan att seuntycke av överförmyndaren skaU behöva inhämtes. AUemanssparandet är begränsat tiU ett visst högste månatUgt belopp, för närvarande 2 000 kr. Det är dock rimUgt att utgå från att flera av de underåriga vilkas föräldrar på gmnd av tiUgångamas storlek är föremål för den strängare kontroUen också har intresse av att utnyttja aUemanssparandet. Det bör anmärkas att lagen om aUemanssparande är föremål för en översyn. Utredningen om översyn av aUemanssparandet har i betänkandet AUemanssparandet - en översyn (SOU 1994:50) fegt fram förslag tiU ändringar av fegen. I av­vaktan på de kommande förändringama bör dock sparformen öppnas för placering utan krav på samtycke från överförmyndaren.

Vidare bör den underåriges tiUgångar utan samtycke från överförmyn­daren kunna lånas ut mot panträtt på gmndval av inteckning i fest egen­dom inom 60 procent av taxeringsvärdet.

Beträffande placering i Uvförsäkring saknas rörande underåriga skäl att föra sådant sparande tiU den firfe sektom. Det sparandet umebär ofto bmdningar av kapital under långa tider vilket kan te sig tveksamt när försäkringstegaren är under 18 år. De fåU där en sådan placering är särskUt lämpUg torde vara så få att ett krav på samtycke av överförmyn­daren mte blir en administrativ börda.

Förvärv av aktier kräver för närvarande samtycke av överförmynda-

120

ren. Som utredningen påpekar är det inte praktiskt att dela upp aktier i

sådana som kan förvärvas fritt och sådana som kan förvärvas med    Prop. 1993/94:251 samtycke. För de föräldraförvalöungar som även framdeles skaU stå under den strängare kontroUen bör kravet på samtycke vara kvar. Vär­depapper som är nära knuma tiU aktier, t.ex. konvertibler, delbevis och teckningsrätter, bör behandlas på samma sätt som aktier.

När det gäUer förvärv av annan lös egendom än värdehandUngar, t.ex. ädehnetaUer, konst eUer antikviteter, finns det mte anledmng att ändra kravet på samtycke i de feU där den strängare kontroUen skaU göras. Svårighetema att bedöma både det aktuelfe värdet och den ftam­tida värdeutveckUngen gör att förvärv av sådan egendom bör kräva samtycke av överförmyndaren.

Penningmedel

I dag gäUer att pengar bör sättos in på spärrad bankräkning, om de inte behövs för den underåriges löpande behov och mte heUer placeras i värdehandlingar e.d. Föräldrar kan enUgt gäUande regler (15 kap. 9 § föräldrabalken) själva vid msättning av medel på bankräkning göra förbehåU om att medlen skaU kunna lyftas utan att överförmyndarens tiUstånd behöver inhämtes. Det gäUer medel som behövs för att betafe utgifter för den underåriges uppehäUe eUer för vården av hans egen­dom. Förmynderskapsutredningen föreslår att den rätten skaU finnas kvar. Det fiamstär också som motiverat, om de strängare reglema om kontroU skaU kunna gäUa aU egendom, eftersom det aUtid kan finnas ett legitmit behov av att snabbt kunna få tiUgång tiU medel för mindre, vardagUga utgifter för den underårige.

Utredningen föreslår vidare att föräldrar fritt skaU få disponera över upplupen ränte oavsett om den härrör från spärrat eUer ospärrat konto. Så är fåUet även enUgt gäUande regler med den begränsningen att en­dast det senaste årets ränte får disponeras fritt. Förmynderskapsutiied-ningen uttalar vidare att annan avkastning än ränte på bankmedel, t.ex. utdelning på aktier, inte omfettes av föräldrars frfe dispositionsrätt och föreslår ingen ändring i den delen. Några remissinstanser uttrycker en annan mening, beträffande såväl vad som gäUer som vad som bör gälfe i firamtiden. Förmyndaren kan enUgt gäUande rätt disponera över av­kastning av deponerade värdehandlingar, om förmyndaren har gjort förbehåU om att avkastningen behövs för den underåriges underhåU eUer vården av hans egendom, se 3 § lagen (1924:322) om vård av omyndigs värdehandlingar. I annat feU skaU avkastningen sättes in på spärrat konto.

Det nu framlagda förslaget att avgränsa det strängare kontroUerade

området med en beloppsgräns stäUer dock dessa frågor i en annan

dager. För den förvalming som avser egendom under beloppsgränsen

gäUer i regel att föräldrama får fritt disponera över kapitalet och dä

givetvis också över avkasöiingen. Eftersom beloppsgränsen sätts relativt

högt kommer föräldrar som följer den allmänna skyldigheten att se tiU

att bamens medel ger rimUg avkastning att ha ganska stora belopp på

bankräkningar som inte skaU vara spärrade. Detta innebär en avsevärd

'

avvUcelse från vad som gäUer i dag, nämUgen att alfe bankkonton för    Prop. 1993/94:251 medel som en förmyndare förvaltar är spärrade, om inte förbehåU om motsatsen har gjorts, se 2 kap. 23 § bankrörelselagen (1987:617).

Förmynderskapsutredningen har i sitt förslag att göra förvaltningen av gåvomedel okontroUerad behålUt regeln i bankrörelselagen men givit föräldrar möjUghet att göra förbehåU om fri dispositionsrätt beträffande medel som inte skaU vara föremål för särskUt kontroUerad förvaltning. Redan ett genomförande av det förslaget skuUe innebära att ett mycket stort antal bankkonton skuUe vara ospärrade på gmnd av förbehåU frän föräldramas sida. Om det förslaget genomfördes, skuUe ospärrade bankräkningar troUgen bU den vanUgaste typen av bankräkningar för underåriga. Mot den bakgmnden framstår det knappast som försvarbart att ha kvar huvudregeln om att underårigas bankkonton skaU vara spär­rade. TUl dette skaU läggas att det av principieUa skäl också framstår som tveksamt att försöka upprätthåUa en bUd av att bankmedel är spär­rade när hela avgörandet av om så är fåUet läggs i de kontroUerades, föräldrama, händer. Det är ju de som kan göra förbehåU om att bank­räkningen inte skaU vara spärrad. Riktigheten av deras påstående om gmnden för förbehåUet har banken mte någon skyldighet att kontroUera, varken enUgt gäUande rätt eUer enUgt utredningens förslag. De föräldra-förvaltede bankräkningar som skuUe öäffas av en genereU regel om överförmyndarspärr är således de som tillhör underåriga som har egen­dom tiU ett värde överstigande beloppsgränsen. De förvaltningama kommer att vara underkastede den strängare kontroUen och spärren på bankräkningen framstår mte som nödvändig för att skyddsaspektema skaU kunna tiUgcxioses i tillräckUg grad.

Nu föreslås därför att huvudregehi om att underårigas medel skaU sättes in på bankräkning, om de inte har placerats på annat godkänt sätt, skaU vara kvar men att en sådan räkning enUgt huvudregeln skaU vara ospärrad. Med denna lösning är det följdriktigt att även ränte på bank­medel och avkastning av annan egendom får disponeras fritt av för­äldrama. Dette torde få vissa sakrättsUga konsekvenser vilka tes upp i förfettningskommentaren.

I sammanhanget bör påpekas att förslaget avser encfest föräldrars förvaltning och att överförmyndaren skaU ha kvar möjUgheten att vid behov föreskriva att penningmedel skaU placeras på spärrad räkning. Vidare skaU betonas att sådana medel som stäUs under överförmyndar­kontroU tiU följd av villkor vid gåva eUer arv bör som huvudregel efter föreskrift av överförmyndaren placeras på spärrad bankräkning. Det saknas beträffande sådana konton anledning att ha särskUda regler om dispositionsrätt över ränte.

Avyttring

Föräldrabalken mnehåUer i dag regler om skyldighet för förmyndaren att sälja aktier och andra värdepapper samt lösöre som tillhör den omyndige (15 kap. 2 och 3 §§). När det gäUer sådan föräldraförvalöiing som skaU vara föremål för den strängare kontroUen föreslår Förmynder-

skapsutredningen att reglema i huvudsak skaU vara kvar med en viss Prop. 1993/94:251 ökning av möjUghetema för förmyndaren att behålfe egendomen. Under remissbehandUngen har kritik riktets mot att lagen stäUer upp försälj­ning som huvudregel beträffande aktier och liknande värdehandlingar, mot bakgmnd av att placering i sådana handlingar många gånger utgör ett självklart val för den som förvaltar medel på ett ansvarsfuUt sätt.

Det är av namrUga skäl svårt att stäUa upp enhetUga regler för aUa typer av värdehandUngar. Säkerheten i en placering av medel i värde­handlingar varierar mycket beroende på handUngens karaktär. Vissa obUgationer och aktier måste betraktes som säkra och bra placeringar. Dette avspeglas bl.a. i de regler om en "fri" pfeceringssektor som har presenterats tidigare. Det är också självklart att sådana värdehandUngar inte omfettas av en skyldighet att sälja sä snart det kan ske. De skaU ju som andra värdehandUngar som är föremål för en ansvarsftiU förvalt­ning säljas när marknadsläget är gynnsamt. Bland värdehandlingama kan dock också finnas mycket osäkra handlingar som är bärare av t.ex. en fordringsrätt mot en juridisk eUer fysisk person vars solvens är dåUg. I ett sådant fåU kan det finnas anledning att snarast försöka driva in fordringen och inte behålfe handlingen. Det kan inte heUer sägas gene­reUt att aUa aktier bör behåUas. Förmyndaren har aUtid sm gmndläg­gande skyldighet att se tUl att medel som inte används för den enskUdes uppehäUe, ud)Udmng eUer nytte i övrigt skaU förvaltes så att tUlräckUg trygghet finns för deras bestånd och att de ger skäUg avkastiiing. Den skyldigheten innebär att en fordran som är osäker skaU drivas m så länge det är möjUgt att få betalt för den. Även om försäljningsskyldig­heten kan härledas ur den allmänna regeUi Ugger det ett värde i att det klart framgår av lagtexten att sådana tUlgångar kräver ett aktivt stäU­ningstegande av förmyndaren. Föräldrabalken bör därför även i fort­sättningen innehåUa en huvudregel om försäljning av värdehandlingar. För tydUghetens skuU bör det redan av lagtexten framgå att sådana värdehandlingar som Ugger inom den fria placeringssektom inte omfet­tes av huvudregeln.

När det gäUer lösöre bör det lämpUgen föreskrivas att försäljning skaU ske, om mte egendomen är tiU nytte eUer har särskUt värde för den 'underårige eUer dennes fåmUj eUer egendomen av någon annan särskUd anledning bör behåUas. Dette motsvarar i huvudsak gäUande reglering.

7.4   Slopad allmän deponeringsskyldighet

Regeringens förslag: Den genereUa skyldigheten att sätte ner värdehandUngar i öppet förvar hos bank skaU upphöra. Överför­myndaren skaU ha möjUghet att i ett enskUt låU bestämma att förvaltningen av värdehandlingar skaU skötos av en bank eUer ett värdepappersinstitut.

123

Förmynderskapsutredningens förslag: Överensstämmer med rege-    Prop. 1993/94:251 ringens förslag. Utredningen föreslår dock mte att andra än banker skaU vara tänkbara förvalöungsmstitut. (Se SOU 1988:40 s. 165 f. och 281.)

Remissinstansema: En stor majoritet av remissuistansema tUlstyrker förslaget eUer lämnar det utan invändning. Länsstyreben i Jämtlands län och Överförmyndamämnden i Sundsvall avstyrker förslaget med motive­ringen att ett slopande av depositionsskyldigheten skuUe lecfe tiU en ökad risk för missbmk från föräldramas sida, respektive att reglema om deponeringsskyldighet möjUggör att legafe förmyndare befrias från redovisningsskyldigheten samtidigt som redovisning i förenklad form kan användas i stor utsöäckning för särskUt förordnade förmyndare. Överförmyndaren i Lomma menar att förslaget är riskfyUt men finner att fördelama - lägre kostnader, lättad arbetsbörda för överförmyndama etc. - uppväger nackdelama från säkerhetssynpunkt.

Skälen för regeringens förslag: Av 15 kap. 8 § föräldrabalken följer att värdepapper som tillhör en underårig och som överstiger ett värde av två basbelopp, för närvarande 68 800 kr, skaU deponeras i bank. Om förmyndaren viU to ut en deponerad värdehandling måste han först söka överförmyndarens tiUstånd. Lagmmmet öppnar också vissa möjUgheter tiU befrielse från deponeringsskyldigheten, bl.a. om inskrivning i stots-skuldbok och anteckning om överförmyndarspärr görs. Värdehandlingar som har nedsatts får inte överlåtos eUer pantsättos utan överförmyncfe-rens tiUstånd, 15 kap. 10 §.

Bankeraas skyldigheter rörande förvaring och förvaltning av depone­rade värdehandlingar regleras i lagen (1924:322) om vård av omyndigs värdehandlingar. Den praktiska förvaltningen utförs som regel av ban­kens notariatovdeUiing. Banken skaU bl.a. se tiU att den omyndige upptos som ägare i aktiebok eUer liknande förteckningar. Banken skaU också lyfte utdelning på aktie och obUgation, bevaka utiottning av pre-mieobUgationer, underrätte förmyndaren om nyemission, vidte behöv­Uga åtgärder vid fondemission, uppbära räntor och amorteringar samt bevaka att fordringar mte preskriberas (2 §). Vid deponering skaU banken underrätte överförmyndaren om att handlingar mottegits för förvar (6 §). Beslut om omplacering av eUer nyplacering i exempelvis aktier fettes av förmyndaren med överförmyndarens samtycke. I lagen finns särskUda skyddsregler som ålägger banken att vid exempelvis en försäljning av en aktiepost lämna ut aktiema direkt tiU köparen och av köparen te emot betalningen, som skaU sättes in på spärrad räkning. Därigenom kommer aktiema således aldrig att passera förmyndarens händer (9 §). Banken skaU årUgen tiU förmyndaren och överförmynda­ren sända över värdepappersförteckning och en redogörelse för influma och udjetelade belopp under det senaste året (7 §).

EnUgt 8 § kan banken för sm förvaltning enUgt lagen to ut en årUg

gmndavgift på högst 0,5 procent av handlingamas värde, dock minst

100 kr. Banken har dessutom rätt tiU tiUäggsavgift avseende dels varje

deponerad handling eUer post av handlmgar med 12 kr, dels varje depo­

nering eUer uttag med 20 kr. TiU detto kommer rätt för banken att te

ersättning för särskUda utgifter som banken kan ha haft. För åtgärder

124

som banken vidtar utöver vad banken är skyldig tiU enUgt lagen gäUer    Prop. 1993/94:251 de avgifter som särskUt avtafets.

Som tidigare nämnts (se avsiutt 3) har Svenska Bankföreningen i en skrivelse hemstäUt att avgiftema skaU höjas väsentUgt. Skrivelsen har remitterats och samtUga företrädare för överförmyndare bland remissin­stansema betonar i sma yttranden att förmyndama redan i dag oppone­rar sig mot avgiftema för deponering och att en så kraftig höjning som föreslås skuUe leda tiU stora svårigheter att motivera förmyndama att rätte sig efter kraven på deposition.

Förmynderskapsutredningen redovisar i sitt betänkande att även ut­redningen under arbetets gång möttes av kritUc mot systemet med depo­neringsskyldighet. Den kritik som firamfördes var inte bara att systemet är tungrott utan också att avgiftsskyldigheten är betungande.

Deponeringstvång kan givetvis fyUa en uppgift, om man viU skapa garantier för att värdehandlingar som tUlhör en underårig mte används på ett OtiUbörUgt sätt. DeponeringspUkten har dock nödvändiggjort en omfettande lagreglering, dels i föräldrabalken, dels i den särskUda lagen om vård av omyndigas värdehandUngar. Att regleringen gör hanteringen av värdepapper tungrodd är uppenbart. Det är också naturUgt att mänga föräldrar känner irritetion över tvånget att betafe avgifter tiU bankema. Även om lagstiftningen har hålUt avgiftsbeloppen nere kan de i en del fåU ändå vara så höga att de äter upp en stor del av värdehandlingamas avkastiung.

Hanteringen av värdehandlingar har under senare år förenklats och gått mot att bU mindre beroende av de fysiska värdepapperen. Beträf­fende alctiebolag har genom aktiekontofegen (1989:827) systemet med aktiebrev avskaffats i avstämningsbolagen, dvs. sådana aktiebolag för vilka Värdepapperscentralen VPC Aktiebofeg för aktieboken. Dette eliminerar riskema för att underåriga skaU tiUfogas förluster genom att aktier rent fysiskt försvinner. Även obUgationer och andra ensidiga skuldförbindelser avsedda för allmän omsättning har under det senaste året i betydande omfettning lagts m i VPC:s kontobaserade system. DärtiU kommer att riksdagen nyUgen beslutet om en utvidgning av möjUghetema att registtera finansieUa instrament enUgt aktiekontolagen (se prop. 1993/94:232, bet. 1993/94:LU37, rskr. 1993/94:352). Detta talar för att systemet med deponering av de fysiska handlingama aUt mer förlorar i betydelse.

Tidigare har föresfegits att bankmedel inte skaU vara spärrade för utteg av föräldrar, om inte överförmyndaren särskUt har förordnat om det. En sådant frihet i förvaltningen skuUe rimma iUa med att ha ett i det närmaste genereUt deponeringstvång. Vid ett genomförande av förslaget att aU avkastning som huvudregel skaU vara fri för föräldrama att disponera över fåUer också ett skäl att förvara värdehandUngar i depå bort. Dette sammanteget med att deponeringsplikten upplevs som bemngande på sätt som beskrivits av remissinstansema och Förmynder­skapsutredningen leder tiU att övervägande skäl talar för att depone-ringstvånget skaU tes bort beträffande underårigas värdehandlingar.

125

Ett avskaffande av tvånget leder tiU en något ökad börda på förmyn- Prop. 1993/94:251 dama vad gäUer att se tiU att vederbörUga registreringar av underårigas iimehav görs. En upplysning om denna skyldighet bör därför tes in i de allmänna bestämmelsema om förmyndares, gode mäns och förvaltares verksamhet. Även här finns dock anledmng att särskUt betona att över­förmyndaren skaU ha möjUghet att i enskUda fåU ingripa med föreskrif­ter om att den underåriges värdehandlingar skaU förvaltes av bank eUer värdepappersinstitut eUer säkerstäUas genom att en inskränkning i rätten att överlåte eUer pantsätte handlingama registreras på konto i avstäm­ningsregister.

För närvarande är det enbart banker som kommer i fråga för förvalt­ning av omyndigas värdehandlingar (se 15 kap. 8 §). Från konkurrens­synpunkt är det mindre lämpUgt att ge bankema monopol på området. Även om antalet depåer kommer att minska väsentUgt när den generelfe skyldigheten att deponera värdehandUngar försvinner är det av vikt att den kvarvarande marknaden håUs öppen för aUa tänkbara värdepappers­förvaltare.

Genom lagen (1991:981) om värdepappersrörelse infördes en genereU reglering av företeg som är verksamma på värdepappersmarknaden. EnUgt lagen krävs tiUstånd för företeg som yrkesmässigt tillhandahåUer tjänster på marknaden, bland annat förvaltning av annans finansiella mstmment. TiUstånd kan ges aktiebofeg, bankinstitut och utländska företog med fiUal här i riket. Dessa kaUas med ett gemensamt namn värdepappersinstitut. Värdepappersrörelse skaU bedrivas så att den kan anses sund. För aktiebolagen (värdepappersbolagen) krävs dessutom ett med hänsyn tiU verksamhetens omfettning och beskaffenhet tillräckUgt stort aktiekapital. Mot denna bakgmnd och då samtUga värdepappersin-stimt står under tiUsyn av Finansinspektionen finns det från säkerhets­synpunkt inte några hinder mot att utvidga den tiUåma kretsen av för­valtare utanför bankema. Sveriges intemationeUa åtoganden nu och i framtiden vad gäUer den frfe rörUgheten för tjänster, mkluderande finansieUa sådana, leder tiU att även utiändska värdepappersinstitut i vissa fåU bör kunna komma i fråga som förvarare och förvaltare.

Det bör anmärkas att avskaffandet av deponeringspUkten beträffande värdehandlingar leder tiU att det inte längre kan gälfe någon genereU skyldighet att sätte ned ärvda värdehandlingar i öppet förvar (jfr 15 kap. 12 § andra stycket föräldrabalken).

Svenska Bankföreningens skrivelse med en begäran om översyn och höjning av de avgifter som bankema får te ut för vården av handlingar enUgt lagen om vård av omyndigs värdehandling påkaUar mgen ytterU­gare åtgärd, om förslaget att upphäva fegen genomförs.

126

7.5    Direktinsättning i bank av försäkringsbelopp m.m.

Prop. 1993/94:251

Regeringens förslag: Försäkringsbelopp, utbetalningar från pensionssparkonton samt utbetalningar från dödsbon på gmnd av bcxlelning, arv eUer testamente som tiUfåUer en underårig skaU, om de är större än två basbelopp, sättes in på ett spärrat konto. Utbetalaren skaU genast underrätte förmyndaren och överför­myndaren om uAetalningen. Överförmyndaren skaU så snart som möjUgt te StäUning tiU om utbetalningen föranleder avsteg från huvudregehi om föräldrars fria förvaltning.

Förmynderskapsutredningens förslag: Utredningen föreslår att samtUga obUgatoriska regler om direktinsättning på spärrat konto be­träffande medel som tillkommer underåriga skaU upphävas. Försäk­ringsgivare skaU vara skyldiga att underrätte överförmyndaren om belopp som tiUfeUer omyndig som förmånstegare tiU försäkring med anledning av dödsfåU. Överförmyndaren skaU dock ha möjUghet att vid behov meddela den som skaU ge ut pengar tiU en underårig att pengama skaU betalas ut genom att sätfes i på spärrat konto i bank (se SOU 1988:44 s. 166 f.).

Remissinstansema: Huvuddelen av de remissinstanser som uttalar sig särskUt i frågan tiUstyrker utredmngens förslag eUer lämnar det utan invändning. Svenska försäkringsbolags riksförbund menar att den före­slagna regeln om underrättelse tiU överförmyndaren är stelbent och att anmälningsskyldigheten bör begränsas tiU förmånstegarförvärv som överstiger två basbelopp. Även försäkringsbolaget Folksam menar att anmälningsskyldigheten bör begränsas tiU belopp överstigande två bas­belopp.

FoUcsam avstyrker förslaget att skyldigheten att betafe ut försäkrings­belopp tiU spärrat konto tes bort. Folksam menar att det dröjsmål med utbetalningen som en underrättelse tiU överförmyndaren om en före­stående utbetalning skuUe innebära skuUe komma i strid med försäk­ringsbolagens skyldighet att betala ut beloppen så snart det kan ske. Av samma skäl avstyrker Svenska försäkringsbolags riksförbund att be­stämmelsen om underrättelseskyldighet tiU överförmyndaren införs.

Överförmyndamämnden i Stockholm pekar på att utbetalningar från utomstående ofta kan avse stora belopp och att det finns en risk för att medlen är förbmkade innan överförmyndaren hinner mgripa. Nämnden StäUer sig därför tveksam tUl att föräldrar skaU få te emot alfe utbe­talningar från utomstående. Nämnden föredrar att betalningaraa skaU göras tiU bank. Överförmyndamämnden i SundsvaU avstyrker förslaget att föräldrar skaU få te emot försäkringsbelopp. Arbetsmarknadens försäkringsaktiebolag (AFA) och Kommunemas försäkringsaktiebolag (KFA) avstyrker att försäkringsbelopp skaU betafes direkt tiU föräldraraa och pekar på att uöedrungens förslag att underrättelse skaU lämnas tiU överförmyndaren om utbetalningar, med fömtsatt avvaktan av besked mnan utbetalning sker, kommer i konflUct med försäkringsbolagens slcyldighet att betala ut försäkringsersättningen så snart som möjUgt.

127

Föreningen Sveriges överförmyndare och Överförmyndamämnden i    Prop. 1993/94:251 Stockholm är av uppfettningen att anmälningsskyldigheten avseende försäkringsbelopp också borde omfette utbetalningar från sakförsäk­ringar.

AFA menar vidare att en föreskrift om insättiiing på spärrat konto och/eUer underrättelse tiU överförmyndaren även bör gäUa belopp som tUlfåUer en underårig efter jämkning enUgt 104 § försäkringsavtalsfegen (1927:77).

Skälen för regeringens förslag: I gäUande rätt är gmndregeln som nämnts att en underårigs bankmedel skaU finnas på ett spärrat bankkon­to, från vilket föräldem inte kan lyfta medlen utan överförmyndarens samtycke, 15 kap. 9 § föräldrabalken. Undanteg gäUer för medel som enUgt föräldems förbehåU skaU användas för den underåriges uppehäUe eUer för vård av hans egendom och för egendom som den underårige själv har satt m efter det att han fyUt 16 år, 2 kap. 23 § bankrörelsefe-gen (1987:617). EnUgt 15 kap. 12 § föräldrabalken har bankema an­givits som rätt mottegare av betalning från den underåriges gäldenärer En sådan inbetalning skaU banken sätte in på spärrat konto. EnUgt andra stycket har boutredningsman, testamentsexekutörer och försäkringsbolag anvisats denna form av betalning tiU den omyndige som den enda gcxl­tegbara, om inte värdet av det som skaU betalas ut är ringa eUer över­förmyndaren ger sitt tiUstånd tiU annat. I fråga om pension, Uvränte eUer andra pericxiiska förmäner som betelas ut på gmnd av försäkring gäUer kravet på denna särskUda form för betalning genom bank endast om det årUga värdet av förmånen överstiger två basbelopp, för närva­rande 70 400 kr.

Bestämmelsema om direktbetalning tiU bank av vissa medel är upp­stäUda för att öka de underårigas trygghet mot att deras medel förslösas av föräldrama. Förmynderskapsutredningen har i denna del funnit att intresset av att förenkla föräldramas förvaltning väger så tungt att före­skrifter om direktinsättnmg inte bör finnas kvar. Utredmngen menar också att en föreskrift om direktinsättning rimmar iUa med ett avskaf­fande av depositionsplikten.

Utredningens överväganden är lätte att ha förståelse för. Ett avskaf­fande av föreskrifter om direktbetalning kan vid en förste anbUck anses vara en närmast nödvändig följd av att föräldramas möjUghet att förfoga över bamens penningmedel och annan egendom utvidgas genom av­reglering. Tidigare har förordats att mte endast deponeringsplikten skaU tes bort utan att också den genereUa skyldigheten att sätte m bams medel på spärrat konto i bank skaU avskaffas. Dette kan sägas tala med än större styrka för att upphäva alfe regler om direktinsätöiing i bank av utbetalningar tiU omyndiga.

Huvudtanken bakom förslaget tiU en omfettande avreglering är som

har framhåUits tidigare att föräldrar i det stora flertalet feU förvaltar

sma bams tiUgångar på ett ansvarsfuUt sätt. Överförmyndaren skaU

uirikte sin tiUsynsverksamhet på de förvaltningar där tiUsyn är mest

behövUg. En fömtsättning för dette är att överförmyndaren har en

praktisk möjUghet att ingripa när det är motiverat. Om ett ingripande

128

behövs, är det viktigt att det sker i så gcxl tid som möjUgt.

Säker kunskap om hur underåriga får sm egendom har vi mte. Man Prop. 1993/94:251 kan på gcxla gmnder utgå från att det stora flertalet av de bam som har egendom av någon omfettrung har förvärvat den antingen genom gåva eUer genom arv eUer liknande förvärv. Arbetsmarknadens försäk­ringsaktiebolag har i sitt remissyttrande uppgivit att det i slutet av 1980-talet årUgen betalades ut meUan 250 och 300 nuljoner kronor tiU om­yndiga bam från tjänstegmppUvförsäkringar.

Vid gåvor har aUtid givaren möjUghet att se tiU att den bortgivna egendomen mte självständigt förvaltes av föräldem, genom att utfärda särskUda föreskrifter, antingen om särskUd förvaltning eUer om särskUd ÖverförmyndarkontroU. Det sismämncfe mstitutet behandfes i avsmtt 7.8. Även när ett bam erhåUer egendom genom testamente finns gocfe möj­Ugheter för testetor att vid behov förordna om att egendomens förvalt­ning skaU ske på ett betryggande sätt. När ett bam ärver enUgt den legafe arvsordningen skuUe egendomen enUgt det nu framlagcfe förslaget i regel komma att förvaltes fritt av föräldrama. Med hänsyn tiU den tidigare redovisade gmndläggande mställningen tiU föräldramas förmåga och rätt att förvalte bams egendom är det också en naturUg ordning.

Man kan dock mte bortse från att det kan röra sig om mycket stora belopp som skaU betafes ut tiU bam när det gäUer såväl arv som för­säkringsersättningar. TiU dessa har sedan utredningens betänkande fedes fram kommit sådana utbetalningar som kan göras tiU ett bam som har satts in som förmånstegare tiU rätten enUgt ett pensionssparavtal erdigt lagen (1993:931) om mdividueUt pensionssparande. Även i dessa feU kan det bU fråga om betydande belopp. Ett bam befinner sig ofta i en särskUt behövande sititetion när nu behandlade typer av medel betalas ut. Det kan röra sig om att bamets försörjare har avUdit eUer att bamet har skadats och behöver särskUt kostsam vård eUer hjälp i framtiden. Ett särskUt skyddsbehov gör sig aUtså gäUande i dessa situationer. Ett sätt att tiUgcxlose bamets behov av extra skydd är att inte omedelbart lämna över förvaltningsrätten över de utbetalade medlen tiU föräldem utan ge överförmyndaren en möjUghet att överväga om situationen har förändrats på ett sådant sätt att det finns anledning att ge särskUcfe föreskrifter rörande förvaltningen av de medel som tillkommer den underårige. Dette skuUe kunna ske genom att utbetalningar av nu berört slag även fortsättningsvis skaU ske tiU ett spärrat konto i en bank. Ett sådant förfaringssätt kan väl förenas med det förhåUandet att bankmedel enUgt den huvudregel som nu föreslås (se avsnitt 7.3) inte skaU behöva sättes m på spärrat konto. Det starkaste skälet tiU att inte ha spärr som huvudregel är att föräldem enUgt nu gäUande ordning och enUgt Förmynderskapsutredningens förslag själv får avgöra om medlen skaU vara underkastede spärren eUer inte. Utredningens förslag mnebär att arvsmedel först skuUe betafes ut tiU föräldrama och därefter av föräldrama sättos in på ett spärrat konto. Detto torde ge ett relativt begränsat skydd mot missbmk från föräldrars sicfe.

En insättning av nu behandlade medel på spärrat konto är avsedd att i

huvuddelen av fåUen gäUa under en mycket begränsad tid, nämUgen tiU

dess att överförmyndaren har kunnat konstotera att det inte finns skäl att

129

göra inskränkning i föräldems frfe förvaltning. De mindre besvär som

9 Riksdagen 1993/94. 1 saml. Nr 251

detta förferande kan leda tUl för föräldrama måste anses väga fett mot den större 07gghet som förfarandet kan ge verkUgt utsatto bam.

Även här mäste dock en undre gräns dras så att inte systemet betung­as i onödan. Ett antal renussinstanser är av uppfettningen att de minsto beloppen kan få betalas ut duekt tiU föräldrama. Redan enUgt gäUande rätt är skyldigheten att sätte in pericxliskt utbetelade belopp begränsad tiU belopp som årUgen överstiger två gånger basbeloppet enUgt lagen om allmän försäkring för det år beloppet betafes ut. Den gränsen är väl avvägd och bör för fiamtiden gälfe aUa typer av utbetalningar. Ett genereUt undanteg från skyldigheten att betafe direkt tiU bank beträffan­de belopp som är mindre än två basbelopp bör därför införas. Undanteg från beloppsgränsen måste dock göras för medel som enUgt vUlkor skaU stå under särskUd överförmyndarkontroU.

Med den nu förordade lösningen uppkommer inte den av flera remiss­instanser påtalade konflUcten mellan kravet på att försäkringsbelopp skaU betalas ut snabbt och kravet på att överförmyndaren skaU ha möj­Ughet att efter anmälan te ställning tiU om ett försäkringsbelopp skaU betalas tiU föräldem eUer sättes m på spärrad räkning.

För vidare kommentarer tiU den närmare utfommingen av regeln om direktinsättning på spärrat konto i bank hänvisas tiU förfettningskom­mentaren.

Prop. 1993/94:251

7.6   Föräldrars redovisnings- och förteckningsskyldighet

Regeringens förslag: Föräldrar skaU tiU överförmyndaren lämna en förteckning över bamens egendom samt en årsräkning som avser förvaltningen endast om egendomens värde överstiger den värdegräns vid vilken överförmyndarkonöoU inöäder eUer om överförmyndaren meddelar en särskUd föreskrift om att förteck­ning skaU länmas. Om bamen äger fest egendom, skaU dock årsräkning aUtid lämnas.

Sluträkning skaU lämnas, om en överförmyndarkontroUerad förvaltning övergår tiiU fri förvaltning, om en förälder endedigas som förmyndare, om en föreskrift om särskUd överförmyndarkon­troU återtas och om ett bam vars egendom står under konöoU av en överförmyndare blir myndigt.

Överförmyndaren skaU ha möjUghet att befrfe föräldrama från redovisningsskyldigheten, om det finns särskUda skäl för det.

Förmynderskapsutredningens förslag: Överensstämmer med rege­ringens förslag i den meningen att skyldigheten att ge in förteckning och årsräkning avseende icke kontroUerad egendom avskaffas. Utredningen föreslår dock mget om skyldighet att ge in sluträkning för det feU före­skrift om särskUd överförmyndarkonti-oU återtas och förvaltningen övergår tiU att bU fti (se SOU 1988:40 s. 162).

Remissinstansema: Överförmyndamämndema i Stockholm och SundsvaU menar att rekvisitet särskUda skäl för att överförmyndaren

130

skaU kunna befria från skyldigheten att ge m redovisningshandlingar    Prop. 1993/94:251 inte bör mföras eftersom det skuUe iimebära att det i framtiden blir svårare att dispensera. I övrigt berör remissinstansema inte nu behand­lade frågor särskUt.

Skälen för regeringens förslag: I dag är alfe föräldrar skyldiga att ge in såväl förteckningar över bams egendom som årsräkningar. Att märka är att skyldigheten att ge in redovisningshandlingar i princip gäUer aU egendom som bamet äger. Undantag gäUer dock enUgt 16 kap. 6 § beti-äffande årsräkning för det feU föräldem har givit m anmälan om att bamet endast äger lösöre som inte lämnar mkomst. Bestämmelsema har dock i Utteraturen tolkats på sådant sätt att sedvanUga gåvor tiU ett bam inte har ansetts utiösa redovisningsplikt. Även vid en sådan flexibel toUcning framstår det dock som besvärande att den formelfe regeln är mycket långtgående. Att nuvarande regler ger ett mycket Utet utrymme för en flexibel tolkning fiamgår av ett beslut meddefet av Justitieom­budsmannen (JO) den 17 juni 1992 (Dnr 995-1992). I beslutet kritiserar JO en överförmyndare för att han inte begärt in förteckning av en för­älder sedan föräldem avstått från ett arv varvid 4 000 kr tUlfelUt hans bam. I ärendet uppgav den aktuelfe överförmyndaren att det utvecklats en praxis bland överförmyndama i landet att mte kräva redovisning och förteckmng vid arvsavståenden av obetydUga belopp. JO konsteterar i sitt beslut att regeln i 16 kap. 2 § föräldrabalken om skyldighet att ge in förteckning inte ger utrymme för något undanteg. Däremot kan redovis­ningsskyldigheten efterges sedan förteckning har givits in. Justitieom­budsmannen fömtsätter i sitt beslut att överförmyndaren i fortsättningen anpassar sma mtiner tiU föräldrabalken.

Av vad som nu har anförts kan på gcxfe gmnder antes att huvuddelen av de föräldrar som i och för sig är skyldiga att avge redovisning inte gör så. Detto sker sannoUkt i många feU med överförmyndamas goda minne. Överförmyndamämnden i SundsvaU har uppgivit att nämnden befriat omkring 70 procent av de legafe förmyndama från redovisnings­skyldighet. Sett tiU det fektiska behovet av redovisning firån kontroUsyn-punkt är det säkerUgen ett väl motiverat beslut.

Att så många som nära tre Värdedelar av de redovisningspliktiga dispenseras ger dock anledning att noga överväga om det är riktigt att ha den minst vanUga situationen som huvudregel i lagstiftningen. Om dispenser bevUjas i sådan omfettning, talar det för att lagens huvudregel inte uppfettos som motiverad av överförmyndama. Det finns cfe än mindre anledning att anto att de föräldrar som formeUt sett är skyldiga att ge m redovisningshandlingar uppfettar kravet som motiverat. Även om långt ifrån alfe föräldrar har Besväret att ge in redovisningar innebär den formeUa skyldigheten att överförmyndarorganisationen har att to ställning tiU om redovisning skaU krävas in. Med en lagstiftning som är mer anpassad tiU de faktiska förhåUandena skuUe överförmyndamas arbete kunna ägnas åt effektivare åtgärder i tiUsynsverksamheten.

131

I de fåU överförmyndama mte skaU utöva en direkt tUlsyn över för- Prop. 1993/94:251 åldrarnas förvaltning finns heUer inte anledning att kräva föräldrama på förteckningar eUer årsredovisningar. Förteckning bör således ges in först när bamets tiUgångar överstiger gränsvärdet om åtto basbelopp. En ökning av ett bams egendomsmassa av sådan storlek att beloppsregehi blir tiUämpUg torde i de flesto fåU ske genom mottogande av gåva eUer arv, förvärv på gmnd av testamente eUer genom att ett försäkringsbe­lopp betafes ut. Med undantog av gåvosimationen får överförmyndaren genom underrättelse kännedom om att egendom har tiUfelUt den under­årige och överförmyndaren kan då bevaka att förteckningsskyldigheten ftiUgörs. I sammanhanget kan vara värt att påpeka att det föreslagna kravet på samtycke av överförmyndaren för underårigs förvärv av fest egendom (se avsmtt 7.2) mnebär att överförmyndaren kommer att få reda på när en underårig blir ägare av en festighet. Ett avskaffande av förteckningsskyldigheten kan mot denna bakgmnd inte anses äventyra de underårigas krav på en säker förvalöiing. Det finns då mte tillräckU­ga skäl att behåUa skyldigheten att ge m förteckning. När det sedan gäUer egendom som genom villkor har stäUts under särskUd överför­myndarkontroU får överförmyndaren genom villkoret kännedom om att den underårige erhåUer egendomen och kan to ställning tiU om detto bör leda tiU att föräldem skaU ge in förteckning.

När det sedan gäUer slutredovisning bör sådan liksom i dag ges m när en redovisningsskyldig förälders förvaltning upphör. Detto kan ske genom att den underårige fyUer 18 år, föräldrama endedigas som för­myndare, ett villkor om särskUd överförmyndarkontroU återtas eUer en kontroUerad förvaltning övergår tiU att inte vara kontroUerad.

Två överförmyndamämnder menar att utredningens förslag mnebär att det i framtiden blir svårare för överförmyndama att dispensera från kravet på års- och sluträkning. Anledningen härtiU är att utredningens lagtextförslag (13 kap. 16 § föräldrabalken) innehåUer rekvisitet särskU­da skäl som fömtsättning för att sådan dispens skaU få ges. Av utred­ningens specialmotivering tiU den föreslagna bestämmelsen fiamgår närmast att någon ändring i förhåUande tiU nu gäUande regler knappast är avsedd. Vid ett genomförande av förslaget att begränsa kontroUen tiU föräldraförvaltiiingar som avser egendom av betydande omfettiiing blir utrymmet för att dispensera från kravet på redovisning givetvis mindre än det varit tidigare, eftersom presumtionen för att det finns ett kon­troUbehov är mycket starkare. Den av utredningen valda lokutionen särskUda skäl är mot den bakgmnden väl motiverad. Frågan behandfes vidare i förfettningskommentaren. Där behandlas också den möjUghet som överförmyndaren skaU ha "att utvidga och precisera föräldrars redovisningsplikt aUt efter förhåUandena i det enskUda fåUet.

132

7.7   Skärpande föreskrifter i särskilda fell

Prop. 1993/94:251

Regeringens förslag: När det av en särskUd anledning behövs får överförmyndaren bestämma bl.a. att reglema om kontroUerad för­valtning helt eUer delvis skaU tiUämpas på en fri förvaltmng, att penningmedel skaU sättes in pä ett spärrat bankkonto som kräver samtycke för alfe utteg, att värdehandlingar skaU förvaltes av värdepappersinstitut eUer att betalning tiU den underårige skaU sättes m på ett spärrat konto.

Förmynderskapsutredningens förslag är i princip detsamma som regeringens (se SOU 1988:40 s. 245).

Remissinstansema berör i regel mte denna fråga särskUt. Föreningen Sveriges överförmyndare stäUer sig uttryckUgen positiv tiU möjUgheten att inskränka föräldrars förvaltningsfrihet. Även Svenska sparbanksföre­ningen nämner särskUt att överförmyndaren bör ha möjUghet att med­defe skärpande föreskrifter Kammarrätten i Jönköping pekar på att be­stämmelsen i 42 § socialtjänstförordningen (1981:750) bör kompletteras så att det står klart att socialnämndens skyldighet att underrätte överför­myndaren omfettar fåU där skärpte regler för föräldraförvaltning är aktueUa. Länsstyreben i Jämtlands län anför att socialnämnden bör ges rätt att anmäfe tiU överförmyndaren om en förmyndare (förälder eUer annan) behöver komma under överförmyndarens tiUsyn.

Skälen för regeringens förslag: Den allmänna inriktningen av för­slaget, (avreglering där det är möjUgt) mnebär en större frihet för för­äldrama i deras förvaltning. Även om de fleste föräldrar har sina bams bäste för ögonen kan man, som tidigare nämnts, mte bortse från att det finns simationer där föräldrar kan komma att använda sina bams medel på ett OtiUbörUgt sätt. När bamen har egendom av stort värde kommer kontroUen att finnas kvar men även om bamets egendom inte uppgår tiU beloppsgränsen så kan ett missbmk orsaka kännbar skada för bamet. Föräldrar är i och för sig skadeståndsskyldiga gentemot bamet för skada de orsakar bamet uppsåtUgen eUer av oaktsamhet men en rätt tiU ska­destånd är offe mindre värd i fåmUjeförhåUanden än annars. Med hän­syn tiU de personUga förhåUandena framstår nog skadeståndssanktionen inte som ett lockande altemativ i många fåU. Ett skadeståndsgmndande missbmk av bamens egendom är troUgen därtiU ofto kombinerat med att föräldem har en ekonomiskt ansti-ängd situation så att en fordran på skadestånd visar sig i praktiken relativt Ute värd.

Regelsystemet bör därför i försto hand vara inriktot på att förebygga missbmk. Här måste stäUas något högre krav på överförmyndarorgani­sationen än som gjorts tidigare. För att överförmyndama skaU kunna fuUgöra sm bevakande ftmktion måste de dock ha möjUghet att få nöd­vändig information. För att säkerstäUa att överförmyndama kan fuUgöra sin uppgift har i avsmtt 7.5 föreslagits att betalningar som i allmänhet kan uppgå tiU större belopp skaU betafes tiU spärrat konto i bank varför överförmyndaren i en sådan situation kan fa ställning tiU om några särskUda åtgärder är nödvändiga. Överförmyndaren kan cfe använda sig

133

av sin möjUghet att begära kompletterande uppgifter av föräldrama Prop. 1993/94:251 utöver deras allmänna redovisningsskyldighet. För att ytterUgare stödja överförmyndama bör det direkt av lagtexten framgå att andra myndig­heter är skyldiga att lämna överförmyndama de upplysningar som kan vara av betydelse för överförmyndarens tiUsynsverksamhet. Denna fråga utvecklas närmare i förfettningskommentaren.

En sådan regel bygger dock på att mitiativet fas av överförmyndama. Kammarrätten i Jönköpmg pekar på socialnämndemas handlingspUkt enUgt 42 § socialtjänstförordningen. Överförmyndamämndema i Solna och Sundbyberg pekar på vikten av att överförmyndaren kan ingripa i tid i missbmkssituationer. Bestämmelsen i 42 § försfa stycket socialt­jänstförordningen är mrikfed på fåU när socialnämnden skaU to mitiativ tiU att framställning skaU göras tiU domstol. Paragrafens andra stycke innehåUer dessutom en handlingsregel för socialnämnden vad gäUer gcxl man och förvaltare. Om det kommer tiU socialtjänstens kännedom att någon behöver gcxl man eUer förvaltare, skaU socialnämnden anmäla det tiU överförmyndaren.

E>et kan anmärkas att gäUande lagstiftning i många fåU har lagt en skyldighet på ansvariga inom sjukvården att vara aktiva för att ge över­förmyndaren ett så gott underlag som möjUgt. Här kan nämnas 11 § lagen (1985:568) om särskUcfe omsorger om psykiskt utvecklingsstörda m.fl., som ålägger landstingen att anmäla tiU överförmyndaren när en psykiskt utvecklingsstörd kan anfes behöva gcxl man eUer förvaltare samt när ett gcximanskap eUer förvaltarskap bör kunna upphöra eUer ändras, 15 § 6 lagen (1993:387) om stöd och service tiU vissa funk­tionshindrade, som lägger en skyldighet på kommunema att anmäfe tiU överförmyndaren nar en person med funktionshinder kan antos behöva förmyndare, förvaltare eUer god man och när åtgärden bör upphöra, samt 10 § 2 allmänna läkarinstmktionen (1963:341), som ger chefs­överläkaren ett ansvar för att överförmyndaren underrättos när en m-togen person kan antos behöva god man eUer förvaltare samt när ett sådant uppdrag bör upphöra.

Även med den reglering som beskrivits ovan bör, för att överförmyn­damas möjUgheter att gå in med skärpande föreskrifter i så god tid som möjUgt skaU förbättras, sociahiämndemas skyldighet utökas tiU att gälfe även att på eget mitiativ lämna överförmyndaren upplysningar om såda­na förhåUanden som kan tala för att föräldramas förvaltiiing mte sker på ett betryggande sätt.

Med en sådan underrättelseskydUghet kan missbmk av bamens medel

undvUcas t.ex. i ett fåU som har anförts under beredningen av lagstift­

ningsärendet. Det rörde sig om att ett bam tUl moder som ensam var

förmyndare för bamet utsattes för sexueUt övergrepp av modems sam­

bo. Bamet tiUerkändes skadestånd och brottsskadeersättning betafedes

ut. Denna betalades ut tiU modem som förbmkade medlen tiUsammans

med sambon som hade förövat brottet. Det framstår som självklart att

det Ugger inom ramen för socialtjänstens ansvar för bamets väl att

upplysa överförmyndaren om det är tänkbart att kommande skadestånd

eUer brottskadeersättning skuUe kunna komma att användas på ett fel-

134

aktigt sätt. Överförmyndaren kan cfe vidto åtgärder för att säkra bamets rätt.

Prop. 1993/94:251

7.8    Särskild överförmyndarkontroU

Regeringens förslag: SärskUd överförmyndarkontroU skaU gälfe för egendom som en underårig har fått genom gåva, arv, testa­mente eUer förmånstogarförordnande vid försäkring eUer mdividueUt pensionssparande, om sådan kontroU har föreskrivits i ett gåvovillkor, ett testamentsförordnande eUer ett för­månstagarförordnande. KontroUen skaU i sådant fåU omfetfe också avkastning och vad som kan komma att sättas i egendomens StäUe.

Förmynderskapsutredningens förslag: Utredningen föreslår att givare skaU kunna föreskriva villkor om överförmyndarkontroU (se SOU 1988:40 s. 162 och 224 f).

Remissinstansema: Endast Föreningen Sveriges överförmyndare berör frågan särskUt och finner möjUgheten att stäUa gåvomedel under ÖverförmyndarkontroU tiUtalande.

Skälen för regeringens förslag: Såväl Förmynderskapsutredningens som regeringens förslag tiU nya regler om föräldrars förvaltning av bams egendom innebär att förvaltningen tiU viss del mte kommer att vara underkastad överförmyndarens direkto kontroU. Uöedningens förslag begränsar sig dock tiU medel som underåriga fått i gåva. Ut­redningen menar emeUertid att även den som ger en gåva tiU en under­årig bör ha möjUghet att åstodkomma en skärpt samhäUskontroU. Om givaren är osäker på om föräldrama kommer att förvalte gåvomedlen på ett tiUfredsstäUande sätt, bör han eUer hon kunna föreskriva att medlen skaU stå under överförmyndarkontroU. Effekten av ett sådant förordnan­de skuUe bU att medlen visserUgen förvaltes av föräldrama men att det gäUer samma regler för förvaltningen som om det hade varit fråga om egendom som enUgt fegen står under direkt överförmyndarkonö-oU. Av praktiska skäl viU utredningen att det också skaU krävas att givaren gör en anmälan tiU överförmyndaren.

Som Förmynderskapsutredningen påpekar kan det finnas skäl att öppna en möjUghet för den som viU överföra egendom tiU en underårig att försäkra sig om att egendomen kommer bamet tiU nytta. Dagens regler ger en möjUghet tUl det genom att egendomen kan sättes under särskUd förvaltiiing. Den möjUgheten bör finnas kvar (se avsnitt 9). Att sätte egendomen under särskUd förvaltning är dock en relativt genom­gripande ålgärd på så sätt att föräldems mflytande helt skärs av och en tredje person måste anUtes för att sköte förvaltningen. En metod att öka konöoUen på ett enkeU och mindre kostsamt sätt vore att utföra möjUg­heten att överföra egendom med villkor om överförmyndarkonti-oU. Om så sker mnebär det också att överförmyndaren görs uppmärksam på att någon som kan förväntes ha kännedom om fåmUjens förhållanden har

135

gjort bedönmingen att en exöa kontroU behövs. Dette kan ftmgera som ett incitament för överförmyndaren att närmare undersöka om det finns anledning att skärpa kontroUen avseende den föräldraförvaltningen.

TUl skUlnad från vad Förmynderskapsutredningen föreslår föreslås nu att föräldrars förvaltning av bams egendom skaU vara fri frän kontroU oavsett på vilket sätt egendomen tiUfeUit bamen. Det mnebär att ett villkor om överförmyndarkontroU bör kunna ges fömtom vid gåva även i testamente eUer som villkor i förmånsfegarförordnande vid försäkring eUer vid pensionssparande enUgt lagen (1993:931) om individueUt pensionssparande. För att undvUca sammanblandning med den kontroU som följer av föräldrabalkens huvudregel bör den i dette avsnitt behandfede kontroUen kallas särskUd överförmyndarkontroU. Eftersom regehi syftar tiU att bereda den omyndiges egendom ett extra skydd i de faU där givaren eUer motsvarande finner anledning tiU det, bör även avkasöiingen av egendomen omfettas av den strängare kontroUen. Regelns närmare utformning behandlas i förfettningskommentaren.

Prop. 1993/94:251

8     Förvaltning genom förordnade förmyndare, gode män och förvaltare

Regeringens förslag: Förordnade förmyndares, gcxle mäns och förvaltares egendomsförvaltning skaU vara underkasted i huvudsak samma kontroU som de föräldraförvaltningar som avser egendom av större värde än åtta basbelopp. Bankmedel skaU dock vara placerade på spärrat konto och om en underårig som hjir förord­nad förmyndare äger premieobUgationer, skaU de vara mskrivna i stetsskuldboken.

Förmynderskapsutredningens förslag: Förordnade förmyndare, gode män och förvaltare skaU i princip vara underkastede samma kontroU-regler som föräldrars förvaltning av ärvda medel m.m. med undantag av en specieU reglering avseende inskrivning av premieobUgationer som innehas av en underårig som har en förordnad förmyndare (se SOU 1988:40 s. 167 {.).

Remissinstanserna: Ete remissinstanser som har yttrat sig över den principieUa inriktningen av kontroUen av förordnade förmyndare, gode män och förvaltare har lämnat försfeget utan invändning eUer tiUstyrkt det.

Skälen för regeringens förslag: Föräldrar intar en särställning i kretsen av förmyndare och andra stäUföreträdare. Den naturUga intres­segemenskap som i normalfåUet finns meUan föräldrar och bam gör det befogat att i förste hand söka förenkfe regelsystemet när det gäUer den relationen.

I och för sig kan man utgå från att även den som särskUt förordnas liU vårdnadshavare eUer enbart tiU förmyndare har ambitionen att ftiU-

136

göra sitt uppdrag pä ett tUlfredsstäUande sätt. Den prövning som föregår Prop. 1993/94:251 förordnandet mnebär också vissa garantier för en korrekt förvaltning. Det bör i sammanhanget beaktes att det inte sällan torde vara någon av den underåriges släktingar som utses tiU förmyndare, även om släkting­ar mte ges något försteg i lagen. Det kan aUtså finnas personUga band även meUan en underårig och en förordnad förmyndare.

Det kan emeUertid mte fömtsättes vara lika naturUgt för en förordnad förmyndare som för en förälder att te tiU vara en underårigs mtressen. Dette gäUer även dem som bUvit förmyndare genom att förordnas sär­skUt tiU vårdnadshavare (se avsnitt 5). Det bör därför finnas ett större mått av samhäUskontroU när det är fråga om förvaltning som utövas av förordnade förmyndare. Det finns emeUertid även i sismämnda feU skäl att i viss utsträckning mjuka upp det nuvarande regelsystemet.

Det framstår som naturUgt att då knyte an tiU de regler som gäUer den kontroUerade föräldraförvaltningen. I stort sett samma regler bör gäUa för förordnade förmyndares förvaltningar som för de föräldraför­valtningar som avser egendom tUl ett värde över gränsen på åtte basbe­lopp. Det mnebär bl.a. att överförmyndarens samtycke krävs för för­värv av värdepapper, om det inte rör sig om obUgationer och vissa andra säkra värdehandlingar (se avsnitt 7.3).

Intresset av att så långt som möjUgt förenkla regelsystemet och und­vUca onödig byråkrati gör att man även beträffande förordnade förmyn­dare bör kunna avskaffa det nuvarande tvånget att deponera värdehand­lingar i bank. Beträffande ett visst slag av värdehandlingar, nämUgen premieobUgationer, finns det dock skäl att ha en avvUcande reglering. För närvarande gäUer att sådana obUgationer i princip skaU skrivas in i stetsskuldboken med förbehåU att kapitalbelopp som hänför sig tiU obUgationema inte får lyftas uten överförmyndarens tiUstånd. Det för­håUandet att det i vissa fåU kan vara fråga om stora belopp tUsammans med svårighetema att, om det inte sker någon inskrivning, kontroUera humvida en viss obUgation har utfåUit med vinst eUer inte gör att man bör behåUa en regel om inskrivning av premieobUgationer för det feUet att en underårig har en förordnad förmyndare.

LUca Utet som för föräldrar bör dock reglema om döektinsättrung i

bank av vissa utomstående betalningar slopas. Vidare bör huvudregeln

beträffande bankmedel vara att de skaU fiimas på spärrade konton.

Eftersom det inte kan fömtsättes finnas samma gmndläggande intresse­

gemenskap mellan förordnade förmyndare, gode män eUer förvaltare

och den de företräder som mellan föräldrar och bam gör skyddsaspek­

ten att skälen för att ha överförmyndarspärr på bankkonton väger över

intresset av att förenkla reglema. "Förmyndaren skaU dock ha en möjUg­

het att genom förbehåU kunna disponera över de medel som behövs för

den enskUdes uppehäUe och för vården av den enskUdes egendom, utan

krav på samtycke av överförmyndaren. VisserUgen har i tidigare avsnitt

(7.3) anförts att en sådan möjUghet att göra förbehåU delvis strider mot

tanken på spärr och talar för att mte ha spärr över huvud taget. I fråga

om gode män och förvaltare liksom i viss mån förordnade förmyndare

StäUer sig dock frågan i en annan dager än i fräga om föräldrar som

137

förmyndare. Förvaltarskap och i stort sett samtUga långvariga gcxlman-

skåp handlar om att sköte vuxnas angelägenheter. Det är beträffande Prop. 1993/94:251 dessa självklart att medel för deras uppehäUe och vården av deras egen­dom skaU tes av deras egna medel, vilket inte kan sägas vara feUet med egna bam, varför en möjUghet att göra förbehåU för sådarte medel måste finnas kvar. Samma synpunkt gör sig gällande i fråga om under­åriga som har förordnade förmyndare, även om det i dessa fåU också kan finnas en underhåUsskyldig vårdnadshavare.

Även beträffande redovisningsskyldigheten gentemot överförmyndaren bör förordnade förmyndare styras av samma regler som föräldrar tiU bam viUcas egendom står under överförmyndarkontroU. Den förordnade förmyndaren bör aUtså i princip vara skyldig att dels ge in förteckning över egendomen - oavsett värdet och på vilket sätt den har tiUfålUt den underårige - dels varje år lämna en årsräkning med en redogörelse för sin förvaltning av egendomen.

Överförmyndaren bör emeUertid, på samma sätt som beträffande föräldrar, kunna ge dispens såväl från redovisningsbestämmelsema som från övriga föreskrifter som reglerar den förordnade förmyndarens förvaltning. Överförmyndaren bör vidare, om den förordnade förmyn­daren missköter sitt uppdrag, kunna meddefe beslut i skärpande rikt­ning, t.ex. bestämma att värdehandlingar skaU förvaras och förvaltes av bank. Det Ugger dock i sakens natur att, om en förordnad förmyndare visar försumUghet, det oftare än i föräldraiåUet finns anledmng att överväga ett entiedigande.

Under lagstiftiiingsärendets gång har väckts fiägan om ett obUgato­riskt försäkringsskydd för den enskUde för det fåU stäUföreträdaren förskingrar den enskUdes medel eUer företar andra förlusdiringande åtgärder. Frågan har diskuterats i samband med tidigare lagstiftningsför­slag (se bl.a. prop. 1974:142 s. 164). Då ansågs mte föreUgga tUlräck­Ugt starka skäl för att införa en försäkringspUkt. TUfräckUga skäl att göra någon annan bedömning i dag har mte kommit fiam.

När det sedan är fråga om gcxle män och förvaltare får deras ställning anses vara så pass likartad de förordnade förmyndamas att de i för-valtningshänseende bör behandlas på samma sätt. Sådant är feUet i dag. De förvaltnings- och redovisningsregler som har föreslagits för de förordnade förmyndamas del bör således vara tillämpUga även på gode män och förvaltare, i den mån de har hand om förvaltning av egendom.

I fråga om gcxle män uppstår den komplikationen att den enskUdes rättshandUngsförmåga mte påverkas av ett förordnande av god man. Det kan tänkas att den enskUde vägrar att låfe den gode mannen fä hand om egendom som i och för sig omfettes av förordnandet. Även i övrigt kan den enskUde försvåra den gode mannens verksamhet, bland annat ge­nom att mgå rättshandlingar som strider mot den gcxle mannens, s.k. koUiderande rättshandUngar (se prop. 1987/88:124 s. 139 f.). Detta förhåUande gör det motiverat att mföra vissa specieUa regler för de gode männens del. Bland annat bör de vara skyldiga att håUa överför­myndaren underrätted om sådana åtgärder från den enskUdes sida som i mera betydande omfettning kan påverka förvaltningen.

138

9     Särskild förvaltning

Prop. 1993/94:251

Regeringens förslag: MöjUgheten att överlämna egendom tUl särskUd förvaltning skaU finnas kvar.

Förmynderskapsutredningens förslag: Överensstämmer med rege­ringens förslag (se SOU 1988:40 s. 169 f).

Endast en av remissinstanserna berör frågan särskUt. Det är Länssty­reben i Malmöhus län som finner det riktigt att det fortferande skaU fin­nas möjUghet för givare att göra förbehåU om särskUd förvaltning av gåva.

Skälen för regeringens förslag: EnUgt nuvarande regler kan den som viU ge eUer testamentera egendom tiU en omyndig förordna att egen­domen skaU stå under särskUd förvaltning av annan än förmyndaren, utan bestämmanderätt för denne. En motsvarande möjUghet finns för den som viU sätte in en omyndig som förmånstegare tiU försäkring (13 kap. 1 § andra stycket föräldrabalken).

Den som viU anordna särskUd förvaltmng måste särskUt ange vem som skaU utöva förvaltningen. Det finns inga lagbestämmelser om vem som kan utses tiU uppdraget. Det kan således bU fråga om antingen en privatperson, t.ex. en släkting tiU den underårige, eUer en juridisk person, t.ex. en bank.

Om de villkor som har stäUts upp beträffande egendomen mnebär att förmyndaren i något hänseende skaU ha en medbestämmanderätt, är fömtsättningama för särskUd förvaltiiing mte uppfyUda. Mera problema­tiskt är hur man bör bedöma ett viUkor om att den särskUda förvaltaren i ett eUer flera avseenden skall samråda med förmyndaren. Här får undersökas om det kan antes överensstämma med givarens, testetors respektive försäkringstegarens vUja att förmyndaren skaU ha medbe­stämmanderätt eUer inte Qfr SOU 1970:67 s. 171).

När det sedan gäUer den särskUde förvaltarens skyldigheter sägs i föräldrabalken att förvaltaren årUgen skaU redovisa för sm förvaltiiing tiU förmyndaren. Utöver det innehåUer mte föräldrabalken några be­stämmelser om vad den särskUde förvaltaren skaU göra. I stäUet får man fåUa tiUbaka på de allmänna reglema för sysslomän.

När en särskUd förvaltning anordnas kopplas inte bara förmyndaren bort, utan även överförmyndarenu Det ankommer säledes mte pä över­förmyndaren att utöva tiUsyn över den särsk.Usle förvaltarens verksam­het. Det krävs inte heUer samtycke från överförmyndaren, om den särskUde förvaltaren för den underåriges räkning viU t.ex. sälja eUer pantsätte den egendom som står under hans förvaltning. Dette gäUer även beträffande fest egendom som ju annars är föremål för en mer detaljerad reglering än annan egendom.

Förmynderskapsutiiedningen påpekar att möjUgheten att undante viss egendom från föräldrabalkens kontroUsystem genom att anordna särskUd förvaltiiing kan innebära en fåra för den omyndige och menar att det därför kan diskuteras om instimtet bör finnas kvar, åtminstone i dess

139

nuvarande form. Utredningen hänvisar tiU att för- och nackdelama med Prop. 1993/94:251 särskUd förvaltning diskuterades utförUgt i samband med att den formen av förvaltning fick en särskUd reglering, vilken trädde i kraft den 1 ja­nuari 1976 (se SOU 1970:67 s. 166 f och prop. 1974:142 s. 133 f., bet. 1974:LU36, rskr. 1974:404, SFS 1974:1038). I det sammanhanget anfördes bl.a. att ett lagUgt hinder mot särskUd förvaltning skuUe kunna vara tiU skada för den omyndige genom att en gåva eUer dylikt då skuUe kunna utebU i vissa situationer, t.ex. om givaren tvivlade på förmyndarens kompetens. Det firamhöUs också att det måste stå en givare firitt att te den risk som är förbunden med att gåvomedel inte blir underkastede tiUsyn. Från den omyndiges synpunkt, sades det vidare, kunde särskUd förvaltning ibland vara att föredra framför en förvaltning enUgt föräldrabalkens regler. Uöedningen menar att dessa argument för mstitutet särskUd förvaltning aUtjämt bär. Det finns därför mte, enUgt utredningen, anledning att avskaffa förvaltningsformen och det bör inte heUer stäUas upp några begränsningar i rätten att utse särskUd förvalte­re.

Ett av de skäl som tidigare anförts för att ha institutet särskUd förvalt­ning är som redovisats att sådan förvalöiing skuUe vara att föredra framför förvaltning enUgt föräldrabalken. Tanken bakom det torde främst ha varit att den särskUda förvalttiingen mte är styrd av föräldra­balkens tämUgen detaljerade regler om hur man får förfåra med den enskUdes egendom, regler om spärrad bankräkning, deponeringspUkt, begränsade möjUgheter att snabbt köpa och sälja värdepapper m.m. Det förslag som nu läggs firam innebär en avsevärd lätmad vad gäUer regler­na för föräldrars förvaltmng av bams egendom. Det mnebär att detto skäl tiU att välja särskUd förvaltning inte längre gör sig gäUande med samma styrka. Kvar står dock de fåU där givaren, testetor eUer försäk­ringstegaren av olika skäl inte vUl att den ordinarie förmyndaren skaU ha hand om förvaltningen av just den egendom som kommer att över­låtos. Här har tidigare föresfegits att det skaU öppnas en möjUghet att StäUa upp villkor om särskUd överförmyndarkontroU. Ett sådant villkor utestänger dock inte den ordinarie förmyndaren från inflytande över förvaltningen. Med hänsyn tiU vad som nu har anförts finns det fort­farande tillräckUga skäl att behåUa institutet särskUd förvaltning.

Den tidigare berörda regeln om redovisning tiU förmyndaren har införts för att i de omyndigas intresse åstodkomma en viss kontroU av den särskUde förvaltarens verksamhet. En sådan kontroU är, vilket utredningen nämner, fortferande motiverad. Utöver kontroUaspekten finns anledning att peka på att förmyndaren har ett berättigat mtresse av att få msyn i den särskUde förvaltarens verksainhet, särskUt som för­valtningen inte sällan torde avse egendom tiU betydande värde. Det kan också tänkas att förmyndaren i sin tur har att förvalto egendom av liknande karaktär, t.ex. aktier i samma bolag, och att det därför kan finnas anledning att se tiU att de tvä förvaltningama inte genomförs på ett motstridigt sätt tiU skada för den omyndiges mtressen.

Bestämmelsen om redovisning bör aUtså behåUas. Dämtöver behöver

emeUertid föräldrabalken lika Utet som nu mnehåUa några regler om hur

140

särskUd förvaltning skaU gå tiU. Det umebär att allmänna regler om

sysslomän Uksom hittiUs blir tiUämpUga, t.ex. när det gäUer den särskU­de förvaltarens rätt tiU arvode och eventueUa skyldighet att betala ska­destånd vid misskötsel av uppdraget. Den som förordnar om särskUd förvaltning har emeUertid möjUghet att med gUtig verkan stäUa upp vUUcor som avvUcer från dessa allmänna regler.

Det fiims i sammanhanget anledning att påpeka att, när särskUd för­valtning har anordnats, är det förmyndaren som stäUföreträdare för den omyndige som gentemot den särskUde förvaltaren skaU bevaka den omyndiges intressen. Det kan exempelvis bU firåga om att påtala att förvaltningen sker på ett försumUgt sätt.

Vidare bör det för tydUghets skuU nämnas att särskUd förvaltning mte bara kan anordnas beträffande underårigas egendom. Samma möjUghet finns för egendom som tiUfåUer den som har god man eUer förvaltare.

Prop. 1993/94:251

10   Vård av rätt i dödsbo m.m.

Regeringens förslag: Reglema om vård av underårigas rätt i dödsbo behåUs i stort oförändrade på det sättet att det även i framtiden skaU krävas samtycke av överförmyndaren för att för­myndare, god man eUer förvaltare skaU få delto i en rättshandUng vid dödsboförvaltning, om samtycke skuUe krävas vid förvalt­ningen av den enskUdes egendom i övrigt. Samtycke skaU krävas också vid fördelning av egendomen genom bcxlelning eUer skifte, ingående av avtal om sammanlevnad i oskiftet bo samt vid av-sfeende av särkuUbams arvsrätt vid förälders död. StäUföreöädaren skaU inte få avstå från arv eUer testamente i större utsträckning än enUgt föregående stycke.

Förmynderskapsutredningens förslag överensstämmer i princip med regeringens. Gmndinställningen tiU kontroU av förvaltningen av ärvd och motsvarande egendom gör dock att utredningens förslag innebär ett något längre gående krav på samtycke för deltogande i enskUda rätts­handUngar vid dödsboförvaltiungen (se SOU 1988:40 s. 170 f).

Remissinstanserna: Östersunds kommun och Svenska sparbanksföre­ningen tiUstyrker utredningens förslag. Sparbanksföreningen menar dock att det i och för sig kunde tänkas att en större förenkUng görs även på detta område beträffande föräldrar som är förmyndare. Överförmyn­damämnden i SundsvaU påpekar att utredningens förslag innebär att lägre krav kommer att stäUas på den årsräkning som förmyndaren skaU ge m vid sammanlevnad i oskiftat bo och motsätter sig den föresfegna ändringen.

Riksförbundet för utvecklingsstörda bam, ungdomar och vuxrm är av uppfettningen att det tiU förebyggande av missbmk bör införas en be­stämmelse i lagen av innebörd att de som har ett dödsbo i sm vård är

141

skyldiga att tiU rätten anmäfe om en dödsbcxlelägare kan antas behöva    Prop. 1993/94:251 god man för att te tiUvara sma mtressen.

Föreningen Sveriges överförmyndare anför att mbriken över av ut­redningen föresfegna 15 kap. 6 § föräldrabalken bör ändras tUl att avse enbart avstående av arv. Stockholms tingsrätt menar att för det fåU avstående från arv eUer testamente i praktUcen mte bör kunna ske, så bör det komma tiU uttiyck i lagtext.

Skälen för regeringens förslag: Den gmndläggande principen är att den som är underårig eUer som har gcxl man eUer förvaltare företräds av StäUföreträdaren när han eUer hon skaU te del i ett femUjerättsUgt avtal. För närvarande innehåUer föräldrabalken ett särskUt kapitel (14 kap.) om vård av omyndigas rätt i dödsbo. Där föreskrivs att överför­myndarens samtycke måste inhämtes tiU vissa förvaltningsåtgärder, t.ex. varje rättshandling som hade krävt överförmyndarens samtycke om rättshandlingen hade gäUt den omyndiges egendom, ingående av avtal om sammanlevnad i oskiftat bo, fördelning av egendom vid bodehiing eUer skifte och avstående av arv som ett särkuUbam gör tiU förmån för den efterlevande maken. I övrigt sägs i kapitiet bl.a. att bodelning och arvskifte i princip skaU ske så snart som möjUgt.

Vad som föreskrivs i kapitiet om förmyndare gäUer också i fråga om gcxle män och förvaltare, om den som de företräder har del i ett bo och vården av den enskUdes rätt som delägare omfettas av gcximans- eUer förvaltamppdraget.

Det kan vara värt att i sammanhanget påminna om att även om gmnd­principen är att StäUföreöädaren företräder den enskUde, så gäUer enUgt 11 kap. 2 § föräldrabalken att om förmyndaren eUer förmyndarens make och den underårige har del i samma oskiftode dödsbo, så skaU den underåriges rätt i dödsboet vid boutredningen, liksom vid bcxlelning och skifte eUer ingående av avtal om sammanlevnad i oskiftat bo, be­vakas av en gcxl man. I den situationen har den gode mannen att följa de särskUda föreskriftema i 14 kap. föräldrabalken.

I detta sammanhang skaU stäUning tas tiU i vilken mån överförmyncfe-rens samtycke och kontroU behövs för åtgärder som förmyndare, gcxle män eUer förvaltare företar i samband med vården av enskUcfes rätt i dödsbon.

Som Förmynderskapsutredningen ftinnit synes det vara en gcxl av­vägning att låta reglema i stort vara oförändrade. Det innebär för det första att förmyndare, gode män och förvaltare i fråga om rättshand­lingar som de tar del i vid dödsboförvaltning för den enskUdes räkning bör vara skyldiga att inhämta överförmyndarens samtycke i samma utsträckning som om det hade varit fråga om annan förvaltning av den enskUdes egendom. För föräldramas del iimebär det att graden av krav på samtycke kommer att bero på om värdet av andelen i dödsboet sam­mantoget med bamets övriga egendom kommer upp i gränsvärdet om åtto basbelopp eUer inte.

För det andra innebär det att förmyndaren, gode mannen eUer förval­

taren aUtid är skyldig att inhämto samtycke av överförmyndaren innan

fördelning av boets tiUgångar godtos. Samtycke måste också mhämtos

142

om StäUföreträdaren viU träffa avtal om sammanlevnad i oskiftat dödsbo

för den enskUdes räkning. Anledningen tiU att kravet på samtycke i    Prop. 1993/94:251 dessa feU bör behåUas, trots strävan att avreglera, är att den slutUga fördelningen av egendomen i regel är den mest betydelsefiiUa åtgärden som vidtas med en kvarlåtenskap samt att ett avtal om sammanlevnad i oskiftat bo ofto kan få konsekvenser för den enskUde under lång tid.

Vid sidan av de feU som nu har behandlats skaU inte överförmyndaren behöva medverka vid ingående av femUjerättsUga avtal.

Förslaget iimebär inte, som Överförmyndamämnden i SundsvaU har uttryckt farhågor för, en ändring av kraven på den årsräkning som skaU lämnas in av förmyndaren. Frågan berörs vidare i förfettningskommen­taren.

Vad sedan gäUer skyddet för den dödsbodelägare som behöver god man för att to tiU vara sin rätt så är enUgt gällande regler i 18 kap. 2 § första stycket ärvdabalken och 11 kap. 3 § föräldrabalken föreskrivet att den som har dödsbo i sin vård skaU anmäfe tiU rätten om det krävs god man för någon av delägama. Nägon ytterUgare föreskrift i detta syfte är inte nödvändig.

Förmynderskapsutredningen diskuterar i sitt betänkande frågan om förmyndare, gode män och förvaltare skaU kunna, med eUer utan sam­tycke av överförmyndaren, avstå från arv. Utredningen stannar för att avstående firån arv eUer testamente bör bedömas på samma sätt som bortgivande av den enskUdes egendom och menar att avstående i prakti­ken därför inte bör kunna ske. Undanteg görs dock för avstående enUgt 3 kap. 9 § ärvdabaUcen av särkuUbams rätt tiU arv efter förälder.

Två av remissinstansema har uttalat stöd för utredningens slutsats att betrakte avsfeenden av arv och från testamente som gåva. De har dock gjort det i anslutning tiU frågan om egendom som har tiUfålUt en under­årig skaU behandlas som gåvoegendom eUer arvfåUen egendom vid avgörande av vilka förvaltningsregler som skaU tiUämpas. Den fråga som nu diskuteras är egentUgen den motsatfe, nämUgen om stäUföreträ­daren för den enskildes räkning skaU kunna avstå från egendom. Stock­holms tingsrätt erinrar i sitt remissvar om att det enUgt praxis råder skillnad meUan bedömningen av avsfeende av arv och avstående från testamente på så sätt att avsfeende av arv anses utgöra gåva och följakt­Ugen inte kan göras av förmyndaren, medan avstående från testamente är möjUgt. Tingsrätten menar att om inte någon av dessa båcfe typer av avstående skaU vara möjUg bör det framgå av lagtexten.

Som framgått tidigare umehåUer nuvarande lag och även det nu firam-

lagda förslaget tiU ny lag ett uttryckUgt förbud för förmyndare, gode

män och förvaltare att skänka bort den enskUdes egendom (se av­

snitt 7.2). I rättsfåUet NJA 1971 s. 587 har Högste domstolen uttalat att

avstående från testamentslott mte är att betrakte som gåva, såvicfe inte

testamentstegaren har tiUträtt lotten. Under en sådan fömtsättning an­

sågs testamentsavsägelsen snarare vara att jämstäUa med en vägran att

te emot en erbjuden gåva vUket StäUföreöädaren är behörig att göra.

Avsfeendet godtogs aUtså. I NJA 1983 s. 791 uttalade Högste domstolen

att ändamålet med förbudet mot att ge bort den enskUdes egendom

måste antes vara att skydda den enskUde mot förmögenhetsöverföringar

143

även om de är i närståendes intresse. Med det syftade Högste domstolen

bl.a. på att det från arvskattesynpunkt kan vara fördelaktigt att avstå från arv. Domstolen konsteterade att arvsavstående mnebär en friviUig och medveten förmögenhetsöverföring som fyUer de minimikrav som rimUgen kan stäUas upp för att en rättshandling skaU bedömas som gåva. Ett avstående av arv som en god man hade gjort för den enskUdes räkning befanns därför vara ogUtigt.

Praxis, som i och för sig måste betraktes som klar, ger således en spUttrad bUd av inställningen tiU stäUföreträdares möjUghet tiU avståen­de av arv eUer testamentslott för den enskUdes räkning. Vad först gäUer avsfeende av arv är det onekUgen att jämstäUa med gåva. Det bör där­för mte heUer i framtiden vara möjUgt för stäUföreträdaren att göra ett sådant avstående, med ett undantag som behandlas i det följande. Hög­ste domstolens ställningstegande tiU tiUålUgheten av avsfeende av teste-mentslott har kritiserats i doktrinen som för formaUstiskt (se Walin, Kommentar tiU Föräldrabalken, 4. uppl., s. 378 not 3). Det är också refetivt lätt att håUa med om att det är svårt att se några bärande skäl för att behandla de två feUen på oUka sätt i nu berört avseende. Även avstående från en testamentslott innebär en medveten och frivUUg för­mögenhetsöverföring som liknar en gåva. Ett förbud mot avstående skaU därför träffa också avsfeende från testamentslott. Dette innebär en avvikelse från praxis varför det krävs att saken regleras i lag.

I samband med fåmUjerättsreformen år 1988 med bl.a. mförandet av äktenskapsbaUcen och omfettande ändringar i ärvdabalken mfördes en regel i föräldrabalken (14 kap. 6 a §) om att det krävs samtycke från överförmyndaren tiU avsfeende av arv enUgt 3 kap. 9 § ärvdabalken, dvs. avsfeenden som görs av särkuUbam (se prop. 1986/87:86 s. 83 f.). Den bestämmelsen bör inte ändras nu. Dette avsfeende skUjer sig från tidigare behandlade avsfeenden på så sätt att det endast är fråga om ett temporärt avsfeende från egendomen. SärkuUbamen får ju rätt till efter-arv i den sist avUdna makens bo. I förfettningskommentaren berörs något vilka fömtsättningar som bör föreUgga för att ett sådant avsfeende skaU få ske.

Prop. 1993/94:251

11    Arvode till förmyndare, gode män och förval­tare

Regeringens förslag: LUcsom i dag skaU överförmyndama be­stämma arvcxlet tiU stäUföreträdama. Samma gmndprincip för arvodets feststäUande skaU gäUa för förordnade förmyndare som för gode män och förvaltare.

Föräldrar skaU kunna få arvode endast när särskUda skäl talar för det.

Förmynderskapsutredningens förslag: Överensstämmer i stort med regeringens förslag (se SOU 1988:40 s. 188 {.).

144

Remissinstansema: En stor majoritet av remissmstansema tiUstyrker    Prop. 1993/94:251 utredmngens förslag. Några instanser föreslår ändrade regler för för­delningen av betalningsansvaret för arvcxlet meUan den enskUde och kommunen.

Skälen för regeringens förslag: EnUgt gäUande rätt (se 15 kap. 19 § föräldrabalken) har såväl förmyndare som gode män och förvaltare rätt tiU skäUgt arvcxle och tiU ersättning för de utgifter som har varit skäU­gen påkaUade för uppdragets fuUgörande. Föräldrar har dock rätt tiU arvode bara om det föreUgger särskUcfe omständigheter.

När det gäUer förmyndare föreskrivs att arvcxlet skaU bestämmas av överförmyndaren efter gmnder som feststäUts för varje överförmyndar-distrikt av berörd kommun. Även beslut om ersättning för utgifter fettas av överförmyndaren.

För såväl arvcxle som ersättning för utgifter gäUer att de skaU betalas av den omyndiges medel i den mån dennes beräknade mkomster det år förmyndamppdraget avser överstiger två basbelopp eUer, om mte sär­skUda skäl föranleder annat, i den mån den omyndige har tUlgångar som överstiger tre basbelopp. I övriga fåU skaU arvodet och ersättning­en för utgifter betafes av kommunen.

Även i fråga om arvcxle och ersättning för utgifter tiU gcxle män och förvaltare beslutar överförmyndaren (se 15 kap. 21 § föräldrabalken). De bestämmelser som reglerar dessa arvodes- och ersättningsfrågor innehåUer emeUertid inte någonting om gmnden för arvodets bestäm­mande. Inte heUer är några basbeloppsgränser angivna, utan överför­myndaren har frihet att bestämma vad som skaU betalas av den enskU­des medel och vad som skaU betafes av kommunen. I praktiken tiUäm­pas, enUgt Förmynderskapsutredningen, emeUertid i stor utsträckning samma regler för gode män som för förmyndare.

Svenska konununförbundet har utfärdat vissa riktlinjer för bestäm­mande av arvode tiU förmyndare. I cukulär 1990:120 anger förbundet förslag på lämpUga nivåer som arvodesbesluten skaU kunna utgå från. EnUgt förslaget skaU ersättningen för ekonomisk förvaltmng bestämmas i förhåUande tiU hur krävande förvaltningen är. Uppdragen defes in i fyra kategorier Den enklaste förvaltningen föreslås arvtxieras enUgt kategori 1 med 2-8 % av basbeloppet för redovisningsåret (för år 1993 688-2 752 kr), kategori 2 med 6-20 %, kategori 3 med 15-30 % och kategori 4 med 25-55 % (för år 1993 8 600-18 920 kr). Kategori 4 är avsedd för förvaltning av avsevärd omfettning, som övervakning av affärsrörelse, förvaltning av större innehav av aktier, förvaltning av hyresfestighet med därtiU hörande uppgifter, m.m. EnUgt försfeget bör en likartad indelning göras beträffande arvoderingen för personUg om­vårdnad med indelning i fyra kategorier beroende på hur arbetskrävande uppdraget är.

Som Förmynderskapsutredningen har påpekat är det vid utformandet

av bestämmelser som rör arvode och annan ersättning framför aUt två

synpunkter som gör sig gällande. Dels måste arvodena kunna sättas så

högt att rekryteringen tiU uppdragen som förmyndare, god man eUer

förvaltare mte blir för svår, dels måste det finnas sådana spärrar att den

145

enskUde inte drabbas av aUt för stora kosttiader. Uti-edningens uppfett-

10 Riksdagen 1993/94. 1 saml. Nr 251

nmg att såväl arvcxle som ersättning för utgifter Uksom i dag skaU    Prop. 1993/94:251 bestämmas av överförmyndama synes välmotiverad. Inte heUer finns det anledning att gå ifrån principen att kosmader som inte betafes av den enskUde skaU betalas med kommunala medel.

Som har firamgått av den tidigare redogörelsen har överförmyndama i dag större frihet att bestämma arvoden tiU gode män och förvaltare än när det är fråga om förmyndare. Delvis är detfe motiverat av att gcxi­manskap och förvaltarskap kan vara av mer skiftande slag än förmyn­derskap. SärskUt gäUer dette i fråga om gcxlmanskapen, som många gånger kan vara kortvariga. Reglema gör det emeUertid också lättare att tiU god man eUer förvaltare rekrytera personer med expertkunskap, t.ex. advokater eUer revisorer.

LUcartede synpunkter som beträffande gode män och förvaltare gör sig dock gäUande även när det rör förordnade förmyndare, dvs. andra för­myndare än föräldrar. I fiamtiden bör därför överförmyndama ha sam­ma frihet att bestämma arvode för aUa slag av förordnade stäUföreträ­dare. Hänvisningen tiU kommunala gmnder med avseende på förmynda­re bör därför tes bort. Det är emeUertid självklart att man vid feststäl­lande av arvode och ersättning bör eftersträva en likformig bedömning, såväl kommunema emeUan som mom en och samma kommun. Det fiamstär också som lämpUgt att någon typ av riktlinjer eUer rekommen­dationer även i framtiden kan tos firam av exempelvis Svenska kommun­förbundet och att dessa beaktes vid tiUämpningen, även om överförmyn­dama inte är formeUt bundna av dem.

När det gäUer fördehiingen av kosmadema meUan den enskUde och kommunen föreslår Förmynderskapsutredningen att lagen Uksom hittiUs skaU innehåUa en huvudregel. Den föreslås emeUertid utsträckas tiU att gäUa arvcxlen och ersättning för kosmader tiU såväl förmyndare som gcxle män och förvaltare. Utredningen har stannat för att de nuvarande basbeloppsreglema inte bör ändras men påpekar att det bör vara möjUgt för överförmyndaren att frångå basbeloppsregeln, om det är tiU den enskUdes förmån.

Mot förslaget riktar bl.a. Svenska kommunförbundet den kritiken att basbeloppsreglema binder överförmyndama för hårt och menar att överförmyndama bör ha möjUghet att i större utsträckning Iåte de en­skUda betafe arvcxlet, om det inte framstår som uppenbart oskäUgt.

EnUgt gäUande rätt och enUgt det nu firamlagda förslaget har överför­

myndama stor frihet att bestämma arvodenas storlek. Det Ugger i sig ett

värde i att inte omgärda prövningen av aUt för rigida regler eftersom

förhåUandena i de enskUda fåUen kan variera mycket. Om reglema

utformas mycket genereUt, ökar dock risken för en ojämn tiUämpning.

Vikten av att behandlingen är likformig över landet har betonats tidiga­

re. Det framstår som särskUt vUctigt att likformigheten upprätthåUs i så

hög grad som möjUgt när det gäUer de enskUdas skyldighet att sfe för

kosmadema för stäUföreträdarens åtgärder, mte minst mot bakgmnd av

att det ofta är fråga om människor som har hjälp och stöd därför att de

har svårt att te tiU vara sina rättigheter. Huvudregeln om den enskUdes

ersättningsskyldighet skaU därför vara knuten till basbeloppet på sätt ut-

146

redningen har föreslagit. Det fiamstär dock inte som motiverat att ha en

något högre gräns när ersättnmgsskyldigheten gmndar sig på förmögen-    Prop. 1993/94:251 heten än när inkomsten läggs liU gmnd för bedömningen. Som kom­munförbundet påpekar kan det dock finnas anledning att i vissa specielfe feU gå ifrån huvudregehi även tiU nackdel för den enskUde. Den frågan behandlas närmare i förfettningskommentaren.

Under dette lagstiftningsärendes beredning har kritik riktets mot regle­ringen av det slutUga betalningsansvaret för främst gcxle mäns arvode och ersättning. Därvid har den situationen pekats ut att om en god man förordnas för att bevaka okända arvmgars rätt i ett dödsbo så blir, för det feU några arvsberättigade mte återfinns, kommunen betalningsan­svarig för den gode mannens arvcxle och ersättning. Det har från kom­munalt håU gjorts gällande att detta mte är en utgift som bör ersätfes av kommunala medel, ufen att boet bör sfe för kosöiaden.

I 14 kap. 11 § förste stycket föräldrabaUcen finns i dag en bestämmel­se om att en förmyndare har rätt tiU skäUgt arvode för värden av en omyndigs rätt i ett oskiftat dödsbo och att arvcxlet skaU förskjutes av boet. Den sismämnda regeln är tiU följd av hänvisningen i 14 kap. 1 § andra stycket tillämpUg även när förmyndare eUer god man vårdar någons rätt i oskiffet bo.

Förskjute betyder att förskottera eUer att lämna lån. Bestänunelsens formulering kan tes tiU mtäkt för att dödsboets ansvar är begränsat tiU ett belopp motsvarande lotten som tUlkommer den enskUde. Det kan råda tveksamhet om vad dagens regel innebär för det feU att den vars rätt bevakats inte tiUdelas en lott som är lika stor som det arvode som StäUföreträdaren har rätt att fe ut.

Det Ugger också närmare tiU hands att fete en uöedningskostnad som är hänförUg tiU ett visst bo stanna på det boet än att fördefe den på samtUga kommuninvånare. För det feU hefe arvodet mte kan räknas av mot den lott som tUlkommer den vars rätt stäUföreträdaren är satt att vårda bör aUtså dödsboets övriga tUlgångar tes i anspråk. Endast om de inte räcker tiU bör kommunen sfe för kosmaden. Det kan dock tänkas feU där omständighetema är sådana att kommunen äncfe bör sfe kost­naden varför det bör vara möjUgt för överförmyndaren att göra undan­teg i enskUda fåU. Den frågan tes upp i författningskommentaren.

Vad slutUgen beträffar föräldrars rätt att få arvode förordar utred­ningen att man behåUer den hittiUsvarande begränsningen. Det saknas skäl att ändra reglema i dette hänseende. Arvcxle tiU föräldrar bör således komma i firåga endast om det föreUgger särskUcfe omständig­heter.

147

12   Överförmyndarorganisationen m.m.

Pnjp. 1993/94:251

Regeringens förslag: Även i kommuner som har överförmyndare och inte överförmyndamämnd skaU kommunfullmäktige kunna ge överförmyndaren rätt att delegera beslutanderätten i vissa gmpper av ärenden tiU en kommunal tjänsteman som har erforderUg kompetens.

Förmynderskapsutredningens förslag: Överensstämmer med rege­ringens förslag (se SOU 1988:40 s. 183).

Remissinstansema: En klar majoritet av de remissinstanser som uttalar sig tiUstyrker förslaget. Flera remissmstanser, bl.a. Domstobver-ket. Svenska banltföreningen och Sveriges domareförbund betonar vUcten av att såväl överförmyndare, ledamöter av överförmyndamämnd som tjänstemän har en gcxl kompetens på sakområdet. Överförmyndamämn­den i Sundsvall anser att det inte är riktigt att en domstol skaU kunna entiediga en överförmyndare eUer ledamot av överförmyndamämnd eftersom de är förtroendevalda inom kommunema.

Skälen för regeringens förslag: Överförmyndarorganisationen fick sin nuvarande utformning år 1975. Överförmyndare skaU finnas i varje kommun. Kommunema kan emeUertid beslute att det i stäUet för över­förmyndare skaU fiimas en överförmyndamämnd. Förmynderskapsutred­ningen redovisar att år 1987 hade omkring hälften av Sveriges kommu­ner utnyttjat möjUgheten att inrätte överförmyndamämnd, bland dem Stockholm och Göteborg.

Överförmyndare och ersättare för derme samt ledamöter och ersättare i överförmyndamänmd väljs av kommunfullmäktige på tre år. De valcfe kan om de befinns inte vara lämpUga för uppdraget endedigas av rätten.

Efter beslut av kommunfullmäktige kan en överförmyndamämnd delegera beslutanderätten i vissa gmpper av ärenden tiU en ledamot, en ersättare som har inkaUats tiU tjänsgöring eUer en tjänsteman hos kom­munen. Någon motsvarande möjUghet tiU delegation finns inte när det gäUer kommuner som har ensam överförmyndare.

Som Förmynderskapsutredningen har kommit fram tiU finns för när­varande mte anledning att föreslå någon ändring av distriktsindehiingen, som i dag följer kommungränsema. Det finns dock anledning att peka på det samarbete vad gäUer kansliresurser som bedrivs meUan kommu­ner, t.ex. Sohia och Sundbybeig. Ett sådant samarbete kan bidra till att den totala kompetensen mom den berörda tjänstemannakåren kan höjas.

Under Förmynderskapsutredningens arbete och under remissbehand­Ungen av utredningens betänkande har det från flera håU framförts önskemål om att de formeUa kompetenskraven pä överförmyndare och nämndledamöter skärps. Det är givetvis efterstnrävansvärt att de valcfe har så goda fömtsättningar som möjUgt att klara av sina uppdrag. Det är dock nödvändigt att kommunema ges ett ganska stort mått av frihet vid valet av överförmyndare och nämndledamöter för att bevara den nuvarande karaktären av förtroendeuppdrag. TiU dette kommer att, även

148

om man skuUe kunna skärpa de formeUa kompetenskraven på dem som skaU utses, det är svårt att formulera dessa krav i lagtext. Det kan bl.a. knappast bU fråga om att föreskriva att de skaU ha en viss juridisk eUer ekonomisk ud)ildning. Det bör därför inte nu införas formeUa krav på kompetens hos överförmyndare eUer nämndledamöter. Det minskar självfeUet inte vikten av att kommunfullmäktige noga prövar om de som nomineras har tillräckUga kvalifikationer. Möjligheten för rätten att entiediga överförmyndare, nämndledamot eUer ersättare som visat sig vara olämpUg bör dock finnas kvar.

De kommuner som har kvalificerad personal skaU också ges möjUg­heter att använda den kompetensen på bäste sätt. En sådan möjUghet finns genom att en överförmyndamämnd kan delegera beslutanderätt i viss omfettning. Förmynderskapsutredningen redovisar att kommunemas erfarenhet av delegationen över lag är goda. När delegationsmöjUgheten infördes utgjorde den en utvidgning av en specieU ordning som då gäU­de i Stockholm som redan vid den tiden hade överförmyndamämnd, se prop. 1974:142 s. 154 f. Det anfördes då mte några skäl för att delega­tionsrätten begränsades tiU kommuner med överförmyndamämnd. Det finns inte några bärande skäl att behandla kommunema oUka beroende på vilken organisation de valt för överförmyndarverksamheten.

Det är inte nödvändigt att ha kvar ett krav på att den person som delegationen ges åt måste vara anstäUd av den berörda kommunen utan vederbörande bör också kunna vara anstäUd av en annan kommun. En uppmjukning av det kravet skuUe underlätte samarbete meUan kommu­nema.

Det som nu anförts innebär således dels att delegation bör kunna ske tiU en kommunal tjänsteman även när det i kommunen fiims en ensam överförmyndare, dels att den tjänstemannen inte nödvändigtvis behöver vara anstäUd av den kommun som beslutar om delegation.

Prop. 1993/94:251

13    Inskrivning av förmynderskap, godmanskap och förvaltarskap vid domstol

Regeringens förslag: Förmynderskap, godmanskap och förvaltar­skap skaU inte längre skrivas in vid domstol. Tingsrätten skaU tiU följd av dette inte heUer föra förmynderskapsbok.

Förmynderskapsutredningen och Domstolsutredningen för fiam samma förslag som regeringen (se SOU 1988:40 s. 186 och SOU 1991:106 s. 95 f.).

Remissinstanserna: Omkring hälften av remissinstansema har yttrat sig i denna fråga. Tre Värdedelar av dem som yttrat sig tUlstyrker utredningamas förslag eUer lämnar dem utan invändning. Domstobver-ket och Vänersborgs tingsrätt tar upp frågan om vem som skaU utfärda förval tarfrihetsbevis.

149

Skälen för regeringens förslag: Som tidigare har redovisats står i Prop. 1993/94:251 princip samtUga förmynderskap under överförmyndarens tiUsyn. För att koncentrera tiUsynen tiU sådana förmynderskap där en noggrannare kontroU är motiverad har dock stäUts upp regler om inskrivning vid domstol av, fömtom särskUt förordnade förmynderskap, godmanskap och förvaltarskap, även vissa förmynderskap där förmyndaren har sitt uppdrag omedelbart på gmnd av feg. Ett sådant förmynderskap skaU skrivas m om den underårige på annat sätt än genom att fe upp lån har förvärvat egendom som skaU förvaltos av förmyndaren och som är värd mer än två basbelopp, eUer om rätten av annan särskUd anledning fin­ner att inskrivning skaU ske (12 kap. 1 § försto stycket 2 och 3 föräldra­balken). När mskrivning har skett, är förmynderskapet registrerat hos rätten och överförmyndaren, och förmyndaren har att redovisa för sin förvaltiiing tiU överförmyndaren. Vid sidan av detto skaU alfe förmyn­derskap där det finns en särskUt förordnad förmyndare samt alfe för­valtarskap och godmanskap skrivas in vid tingsrätten (12 kap. 1 § försto stycket 1 och 2 § föräldrabalken).

Systemet med inskrivning av förmynderskap, förvaltarskap och gcxi­manskap mnebär att tingsrätten och överförmyndaren för likadana böck­er över de mskrivna ärendena. AvsUcten med denna dubbfe registrering torde vara att underfetfe tmgsrättemas kontroU över att överförmyndar­na i sin tur fuUgör sina skyldigheter att kontroUera förmyndama, för­valtama och de gode männen.

Systemet med mskrivning medför ett mte oväsentUgt administrativt arbete för domstolama. Det skuUe innebära en förenkling om överför­myndama själva fick ansvara för vUka förmynderskap som skaU kon­troUeras närmare. Ett ytterUgare skäl tUl att tingsrättema mte bör föra förmynderskapsbok är att registreringsfunktionen knappast är att hän­föra tiU de centrala domstolsfimktionema. För att nå den eftersträvade renodlingen av domstolamas uppgifter bör aUtså inskrivningen föras bort från tmgsrättema.

TiUsynsfunktionen kan inte heUer i sig sägas kräva att tiUsynsmyndig­heten för ett likalydande register som den myndighet som står under tiUsynen. Det torde vara det vanUga att den myndighet som sköter tiUsynen gör det utifrån de register som förs hos den som är föremål för tiUsynen. Det framstår som ftiUt tUlräckUgt med de förteckningar som förs av överförmyndaren. Detta leder tiU att tmgsrättens skyldighet att föra bok över förmynderskapsärendena inte bör läggas på den myndig­het som skaU sköte tiUsynen över överförmyndama i framtiden (se av­snitt 15) utan i stäUet upphävas helt.

Frågan om överförmyndarens skyldighet att föra förteckningar och att lägga upp akter behandlas närmare i förfettningskommentaren.

I vissa sammanhang kan en enskUd ha behov av att kunna visa att hon

eUer han har sm fiiUa rättshandlingsförmåga. Detta erfordras i vissa

registrerings- och tiUståndsärenden, t.ex. vid ansökan om registrering

av festighetsmäklare (2 § 1 förordningen, 1984:82, om festighetsmäkla­

re), vid ansökan om tiUstånd att bedriva yrkesmässig trafik (i vart fåU

av Länsstyrelsen i Stockhohn, jfr 6 § tiedje stycket yrkestiafikförord-

150

ningen, 1988:1503), vid ansökan om auktorisation som toUc (4 § förste

stycket 2 förordningen, 1985:613, om auktorisation av toUcar och över- Prop. 1993/94:251 saltare). Så länge vuxna kunde omyndigförklaras antecknades sådana beslut i foUcbokföringen och framgick av personbevis som pastorsämbe­tet utfärdade. I och med att förvaltarskap ersatte omyndigförklaring upphörde systemet med anteckning i foUcbokföringen. Kunskap om för­valtarskap finns nu, tiU följd av inskrivningen, hos tingsrättema. Tings­rättema har också på begäran utfärdat förvaltarfrihetsbevis. Denna uppgift kan rimUgen inte tingsrättema fiiUgöra när inskrivningen tes bort. Det är naturUgt att uppgiften flyttos över tiU överförmyndama som har och kommer att ha en omedelbar kunskap om vUka som har förval­tare. Dette kommer dock, som Domstolsverket påpekat, inte att innebä­ra den ökning av arbetsbördan som tidigare befårats eftersom kravet på att ge in sådant bevis vid ansökan om registrering i handelsregistret föU bort med verkan från den 1 januari 1993. Nu krävs enUgt 6 § handels-registerförordningen (1974:188) endast att sökanden försäkrar att han eUer hon inte är försatt i konkurs eUer har förvaltare.

14   Överflyttning av förmynderskapsärenden till överförmyndaren

14.1 Allmänt

Som framgått av den tidigare redogörelsen har tingsrättema i princip inte någon befettning som förste instans med förmyndares och andra StäUföreträdares förvaltning. AUa frågor om samtycke eUer tiUstånd i angelägenheter där stäUföreträdaren inte har ensam bestämmanderätt prövas av överförmyndaren.

TiU de rättshandlingar som kräver, och som också enUgt det nu fram­fegda förslaget skaU kräva, överförmyndarens samtycke hör avtal för omyndigas räkning om sammanlevnad i oskiftat dödsbo. För att ett sådant avtal skaU hävas i förtid krävs emeUertid beslut av rätten. En annan uppgift som Ugger kvar på tingsrättema och som har ett samband med förmyndares och andra stäUföreträdares förvaltningsverksamhet är uppgiften att meddela vitesföreläggande. Sådant föreläggande kan -efter ansökan av överförmyndaren - meddelas bl.a. om en StäUföreträdare försummar att deponera värdehandUngar i bank eUer åsidosätter sm redovisningsskyldighet. Vid sidan av de ärenden av förvaltningskaraktär som nu har nämnts handlägger tingsrättema som förste instans två andra gmpper av ärenden på förmynderskapsområdet. Den ena gmppen avser frågor om anordnande, omprövning eUer upphörande av gcximanskap eUer förvaltarskap. Vidare prövar tingsrättema frågor om förordnande eUer entiedigande av förmyndare, god man eUer förvaltare.

Såväl Förmynderskapsutredningen som Domstolsutredningen hade i uppdrag att överväga om inte arbetsuppgifter kunde föras bort från domstolama. Domstolsuöedningens direktiv var mer uttalade i att strä­van skuUe vara att domstolama endast tiUdelas sådana uppgifter som

verkUgen kräver domstolsprövning. Uti"ednmgama har också kommit tiU Prop. 1993/94:251 något oUka slutsatser när det gäUer vUka ärenden som bör flyttes över. Domstolsutredningen har varit djärvare i sitt förslag. Flera remissinstan­ser (i huvudsak små tingsrätter) stäUer sig tveksamma tiU överflyttning över huvud taget med hänvisning tiU att överförmyndama saknar kom­petens att pröva så intrikate ärenden som det är firåga om.

Som tidigare nämnts bör en förvaltiiingsuppgift som på ett godtagbart sätt kan handfeggas av en förvaltiimgsmyndighet flyttas tUl den myn­digheten i StäUet för att Ugga kvar som en uppgift mom domstolsvä­sendet. Endast om starka rationaUtetsskäl talar för det bör en uppgift av förvaltningskaraktär Ugga kvar på en domstol. Det särprägfede med domstolsverksamheten är att de centrafe arbetsuppgifterna utförs av lagfema domare. Utgångspunkten bör därför vara att domstolama främst skaU ägna sig åt uppgifter som kräver den kompetens som lag­fema domare besitter.

Vid prövningen av vad som hör tiU domstolsområdet måste beaktas Sveriges uitemationeUa åteganden i t.ex. artikel 6 i den Europeiska konventionen den 4 november 1950 angäende skydd för de mänskUga rättighetema och de gmndfeggande frihetema. I den artikehi behandlas rätten tUI domstolsprövning av frågor som gäUer bl.a. en persons civUa rättigheter. En överflyttiung av förmynderskapsärenden från tingsrätt tiU överförmyndaren innebär dock inte att rätten tiU dosmtolsprövning tes bort utan endast att den skjuts tiU en högre mstans eftersom överför­myndarens beslut i dess ärenden kommer att kunna överklagas tiU tings­rätt. De intressen som bär upp konventionen tiUgcxioses aUtså även fortsättningsvis.

I många av de ärenden som Domstolsutredningen föreslår överflyttade

tiU överförmyndama är det överförmyndaren som tar initiativet genom

att anmäla eUer ansöka om ätgärden hos tingsrätten. Det är också över­

förmyndaren som står för uöedningen i ärendet och som föreslår den

person som kan vara aktueU för förordnande som gcxl man eUer förval­

tare. Överförmyndaren har i de feUen redan i dag i praktiken det av­

görande inflytandet över ärendets utgång. Effektivitetssynpunkter talar

med styrka för att beslutanderätten i sådana ärenden skaU flyttos över

tiU överförmyndama. De farhågor som rests rörande kompetensen hos

överförmyndama får inte överdrivas. Om överflyttningen leder tiU att

kraven på ökad förtrogenhet med de materieUa reglema ökar, kan det

lösas genom utbUdningsinsatser. Övergångstiden måste också göras

tillräckUgt lång för att överförmyndarorganisationen skaU kunna förbe­

reda sig. I detfe sammanhang kan det finnas anledning att påminna om

att många beslutsbefogenheter enUgt gällande regler kan delegeras tUl

icke lagferen personal på tingsrättema (18 a § tingsrättsinstmktionen

[1979:572]). I vart feU sådana uppgifter har redan bedömts vara av

sådan karaktär att de inte kräver den specieUa kompetens som en lag­

fåren domare besitter. De uppgiftema bör därför firån dessa utgångs­

punkter kunna flytfes över tiU överförmyndama. Sammantaget talar

således starka skäl för att många av förmynderskapsärendena är sådana

att de bör flytfes över. De olika ärendetypema behandlas närmare i de

152

följande avsnitten.

14.2 Förmynderskap

Prop. 1993/94:251

Regeringens förslag: Tmgsrättema skaU ha kvar ärenden som rör förordnande och entiedigande av förmyndare.

Fömnderskapsutredningen och Domstolsutredningen lägger fram samma förslag som regeringens (se SOU 1988:40 s. 186 f. och SOU 1991:106 s. 96 f.).

Remissinstansema: SamtUga remissinstanser med undanteg av Hov­rätten för Västra Sverige tiUstyrker förslaget eUer lämnar det uten ui­vändning. Hovrätten för Västra Sverige menar att ärendetypen bör flyttes över tiU överförmyndama.

Skälen för regeringens förslag: Som fiamgått är förmynderskapet i regel knutet tiU vårdnaden på så sätt att föräldrama har vårdnaden om bamet och dessutom är bamets förmyndare. I vissa fåU kan föräldrama inte ha vårdnaden om bamet. Så blir naturUgtvis fåUet om de dör men även i vissa andra fåU, särskUt när de inte sköter om bamet ordentUgt. För sådana fåU finns det bestämmelser i 6 kap. 7 - 9 §§ föräldrabaUcen om att rätten skaU anförtro vårdnaden om bamet åt en eUer två särskUt förordnade förmyndare. De ställningsteganden som rätten i dessa feU har att göra gäUer både vårdnad och förmynderskap. I avsmtt 5 har tidigare föreslagits att rätten i de angivna fåUen uttryckUgen skaU anför­tro vårdnaden åt särskUt förordnade vårdnadshavare och att dessa också skaU vara förmyndare, om mte särskUda skäl talar mot det. Dessa vårdnadsavgöranden är av mgripande art. Att flytto över handläggning­en av dem tiU någon annan än domstol fiamstär därför mte som lämp­Ugt.

Men det finns frågor om förordnande av förmyndare som inte samti­digt är ställningsteganden beträffande vårdnaden. I förste hand är det fråga om följande feU.

~    Om båda föräldrama själva är underåriga eUer, i fåU då endast den ene föräldem är vårdnadshavare, denne är underårig, skaU särskUd förmyndare förordnas för att utöva förmynderskapet (10 kap. 1 och 4 §§ föräldrabalken). -    Om båda föräldrama har förvaltare eUer, då endast den ene för­äldem är vårdnadshavare, denne har förvaltare, skaU särskUd för­myndare förordnas (10 kap. 1 och 4 §§ föräldrabaUcen). ~    Om den eUer de som på gmnd av lag skaU vara förmyndare inte anses kunna klara förmynderskapet på egen hand, skaU rätten enUgt 10 kap. 8 § föräldrabalken förordna medförmyndare. ~    Om båda föräldrama (vid gemensam vårdnad) eUer den ena för­äldem (om denne ensam är vårdnadshavare) endedigas från för­mynderskapet (10 kap. 4, 9 och 10 §§ föräldrabalken), skaU sär­skUd förmyndare förordnas för att utöva förmynderskapet. Det torde fiamgå redan av det sagda att de fåU där rätten meddelar ett förordnande  beträffande  förmynderskapet för en underårig utan att samtidigt förordna om vårdnaden är säUsynfe. Ärendena har ett starkt

153

samband med frågor om vårdnad och många gånger kan det när en fråga om förmynderskap för underårig väcks vara svårt för rätten att få klarhet i om det samtidigt är fråga om vårdnaden. Det nära sambandet med vårdnadsftågoma är också ett av de skäl som Förmynderskapsut­redningen och Domstolsutredningen åberopar för att behålfe frågor om förordnande och entiedigande av förmyndare på domstolama. Dessutom kan det ibland röra sig om altemativa metoder att lösa samma problem. I StäUet för att te ifrån en förälder vårdnaden om sitt bam kan man hjälpa femUjen genom att förordna en medförmyndare. Det sagda talar för att också de nu beskrivna ärendena om förordnande och entiedigan­de av förmyndare bör Ugga kvar hos domstolama.

Prop. 1993/94:251

14.3 Förvaltarskap

Regeringens förslag: Domstolama skaU behåUa uppgiften att beslute om anordnande, omprövning och upphörande av förvaltar­skap. Frågoma om förordnande och entiedigande av förvaltare skaU flyttes från domstolama tiU överförmyndaraa men domsto­lama skaU vara behöriga att beslute om förordnande av förvaltare i de feU domstolen bestämmer att någon skaU ha en förvaltare. Överförmyndarens beslut i frågor om förordnande och entiedigan­de av förvaltare skaU kunna överklagas tiU tmgsrätt.

Förmynderskapsutredningens förslag: SamtUga beslut som rör för­ordnande och entiedigande av förvaltare bör Ugga kvar på tingsrättema (se SOU 1988:40 s. 186 f.).

Domstolsutredningens förslag: Överensstämmer med regeringens försfeg (se och SOU 1991:106 s. 97 f).

Remissinstansema: Förmynderskapsutredningens betänkande föran­leder av naturUga skäl inte några direkte reaktioner från remissinstan­sema. Några företrädare för överförmyndare menar att utredningen varit för försiktig i sin bedömning av vad som kan flyttes över tiU överförmyndama.

När det sedan kommer tiU remissinstansemas reaktion på Domstolsut­redningens förslag är den blandad. Det väger i stort sett jämnt mellan antalet positiva och negativa röster Flera remissinstanser av de negati­va, däribland Göta hovrätt och Hovrätten över Skåne och Blekinge, pe­kar på att ärendena är känsUga och inrymmer bedömningar som dom­stolama är bättre lämpade att göra. Flera remissinstanser gör rent aU­mänt gäUande att överförmyndama inte har den kompetens som krävs.

Hovrätten för Västra Sverige och Hovrätten för Nedre NorrUind hör tiU de remissmstanser som tiUstyrker förslaget. Bland dem som tiUstyr­ker pekas på att det krävs en utbUdningsmsats innan överflyttandet sker. Del finns också de som vUl gå längre än Domstolsutredningen. Överför­myndamämnden i SundsvaU gör gäUande att även otvistiga ärenden om anordnande och upphörande av förvaltarskap bör flyttes över tiU över­förmyndama.

154

Skälen för regeringens förslag: Även en vuxen person kan behöva Prop. 1993/94:251 bistånd med att bevaka sm rätt m.m. I många feU kan det då räcka med att förordna gcxl man (se avsnitt 14.4) men ibland krävs det att en för­valtare utses. EnUgt 11 kap. 4 och 7 §§ föräldrabaUcen skaU tingsrätten förordna en förvaltare, om någon på gmnd av sjukdom, hämmad för­ståndsutveckling, försvagat hälsotiUstånd eUer Uknande förhåUande behöver hjälp med att bevaka sin rätt, förvalte sin egendom eUer sörja för sin person. En förvaltare får dock mte förordnas, om det är tiU­räckUgt att en gcxi man förordnas eUer att den enskUde får hjälp på något annat mindre ingripande sätt. Förvaltamppdraget skaU anpassas tiU den enskUdes behov i varje särskUt fåU och får begränsas tiU att avse viss egendom eUer angelägenhet eUer egendom överstigande ett visst värde. Kännetecknande för förvaltarskapet är att den för vUken förvaltare förordnas, tiU skillnad från vad som gäUer vid godmansför-ordnande, förlorar sin rättshandUngsförmåga helt eUer delvis och att förvaltaren i motsvarande utsträckning får rätt att ingå rättshandlingar för sin huvudmans räkning.

Ansökan om förordnande av förvaltare får göras av överförmyndaren, förmyndare, den som ansökningen avser, om han eUer hon har fyUt sexton år, samt av hans eUer hennes make och närmaste släktingar. I vissa feU kan en gcxl man göra ansökan. Dessutom kan rätten te upp frågan om förvaltare självmant (11 kap. 15 § föräldrabalken). Ett för­slag att utvidga kretsen av taleberättigade presenteras i avsnitt 16.2.

I ett ärende om förordnande av förvaltare för nägon som har lyUt sexton år skaU rätten bereda denne tiUfäUe att yttra sig, om det kan ske. Rätten skaU också, om det inte är obehövUgt, mhämfe yttrande frän make och närmaste släktingar, överförmyndaren, vårdinrättning, om­sorgsnämnd och socialnämnd. Den som ansökningen avser skaU höras muntUgen, om det kan ske utan skada för honom och det inte är upp­enbart att han mte förstår vad saken gäUer. Rätten kan dock avsfe från att höra den enskUde muntUgen, om denne själv har gjort ansökan eUer medgivit det ifrågasatte förordnandet eUer det annars finns särskUcfe skäl (11 kap. 16 § föräldrabalken). Rätten skaU vidare inhämte läkarin­tyg eUer annan likvärdig utredning om den enskUdes hälsotiUstånd (11 kap. 17 § föräldrabalken). Även i dessa delar läggs i det följande fram förslag tUl justeringar av reglema (se avsmtt 16.4).

Om ett förvaltarskap inte längre behövs, skaU rätten beslute att det skaU upphöra (11 kap. 19 § föräldrabalken). Rätten kan också ompröva ett förvaltarskaps omfettiiing (11 kap. 23 § föräldrabalken). En förvalte­re kan endedigas av rätten från sitt uppdrag, om han begär det eUer om han inte längre är lämpUg att inneha det (11 kap. 19 och 20 §§ föräldra­balken).

När tingsrätten beslutar att utse förvaltare för en person, är det i reaU­

teten fiåga om två beslut: först det ingripande beslutet att te ifrån en

person hans rättsUga handlingsförmåga, med andra ord att anordna

förvaltarskapet, och sedan det enklare följdbeslutet att utse någon som

skall sköte hans angelägenheter. När det gäUer beslutet om anordnande

av förvaltarskap konsteterar Förmynderskapsutredningen att rättssaker-

I55

hetsskäl gör det uteslutet att fete överförmyndama pröva frågorna. Det

Ugger mycket i den uppfettningen. Närmast självklart är att feU där den Prop. 1993/94:251 enskUde motsätter sig att stäUas under förvaltarskap måste prövas av domstol redan i förste instans. Lika självklart är det kanske inte att de otvistiga fåUen bör förbehåUas domstolama. Men även här kan omsor­gen om den enskUde sägas tala för att behålfe ärendena på domstol. Det är fiåga om grannlaga bedömningar där det kan vara behövUgt med muntUg förhandling. Sådan handläggning sköts bättre i domstol än hos överförmyndama. TiU dette kommer att ett fåU som är ostridigt i inled­ningen kan bU stridigt under handläggningens gång. Därför bör även frågor om anordnande av förvaltarskap Ugga kvar på tingsrättema. Detsamma gäUer frågor om omprövning och upphörande av förvaltar­skap.

När det gäUer det enklare följdbeslutet, frågan om vem som skaU vara förvaltare, stäUer sig saken annorlunda. Förmynderskapsutredningen anser i och för sig att det inger betänkUgheter att Iåte överförmyndama handlägga tvistiga ärenden vare sig det var fråga om förordnande eUer entiedigande. Den i utredningens direktiv anvisade kompromissen, att Iåte överförmyndama handlägga enkla ärenden medan andra ärenden skuUe Ugga kvar på domstolama, skuUe enUgt utredningen innebära att en stor del av rationaUseringsvinstema går förlorade. Dessutom skuUe det innebära en administrativ omgång med risk för ölägenheter för de berörda, om man ordnade det så att domstolen först fetfede beslut i fråga om anordnande av förvaltarskap varefter ärendet gick tiU överför­myndaren för utseende av förvaltare. AUa frågor om förordnande och entiedigande av förvaltare bör därför enUgt Förmynderskapsuti:edningen Ugga kvar på domstolama.

En utgångspunkt bör vara att man mte tiUskapar en ordning som blir krångUg eUer som för den enskUde firamstår som onödigt byråkratisk. Därför bör man inte ftiUfölja den tanke som framkastedes i Förmynder­skapsutredningens direktiv: att Iåte överförmyndaren handlägga de enkla ärendena medan de svåra skuUe Ugga kvar på domstolama. En sådan uppdelning beroende på ärendenas svårighetsgrad riskerar att föranleda ett meningslöst flyttande av ärenden fram och tiUbaka mellan överför­myndare och tingsrätter med tidsutdräkt och krångel som följd. Om överförmyndama skaU få rätt att beslute i frågor om förordnande och entiedigande av förvaltare, bör de därför ha den rätten även i de fåU då ärendet inte är enkelt.

Då uppkommer frågan om överförmyndama är lämpade att sköte frågoma om förordnande och entiedigande av förvaltare. Att de kan sköte mtinärendena är självklart. I de enkla ärendena om förordnande går det i dag i praktiken tiU så att domstolen ber överförmyndaren att lämna ett förslag på en lämpUg förvaltare varefter tingsrätten förordnar den föreslagne tiU uppdraget. Att låfe överförmyndaren själv beslute i dessa ärenden innebär en rationaUsering som det inte kan resas några invändningar mot.

I ärendena om förordnande av förvaltare kan dock svårigheter uppsfe,

om den enskUdes anförvanter lämnar olika förslag på förvaltare eUer

om de enar sig om ett förslag som överförmyndaren dock inte finner sig

156

kunna gcxlte. Men fiamför aUt finns det risk för problem i ärendena om

entiedigande av förvaltare. En förvaltare skaU enUgt lagen endedigas, Prop. 1993/94:251 fömtom när han själv begär det, om han gör sig skyldig tiU missbmk eUer försummelse vid utövandet av sitt uppdrag eUer om han kommer på ekonomiskt obestånd och på gmnd av dette är olämpUg för uppdra­get eUer om han av någon annan orsak mte längre är lämpUg att mneha detta (11 kap. 20 § föräldrabaUcen).

Det kan naturUgtvis vara så att några av de känsUgaste ärendena om förordnande och entiedigande avgörs på ett bättre sätt hos domstolama än vad fåUet skuUe bU om de flyttades tiU överförmyndama. Men man skaU ha i minnet att det rimUgen är fråga om relativt få ärenden. Att bygga upp systemet med utgångspunkt från få kompUcerade ärenden och på så sätt fördyra handfeggningen av den stora mängden okompUce-rade ärenden är mte försvarbart. HärtiU kommer att inte heUer hand­läggningen av de mest kompUcerade ärendena kan sägas vara en typisk domstolsuppgift. Det är ju helt enkelt fråga om att bedöma en persons lämpUghet att mneha ett visst förtroendeuppdrag. En sådan bedömning Ugger väl tiU för att i förste instans göras av en förvaltningsmyndighet som överförmyndaren. Redan nu handlägger överförmyndama frågor där de riskerar att stöte på lika stora svårigheter som i de här ärendena. Slutsatsen blir att det mte möter några hinder att Iåte överförmyndama beslute i aUa frågor om förordnande och entiedigande av förvaltare. En slutsats som också Domstolsutredningen har dragit.

Förmynderskapsutredningen anser - med tanke på de situationer där domstolen förste gången bestämmer att en förvaltare skaU utses - att det skuUe bU en onödig administrativ omgång att domstolen först skuUe fetfe beslut om anordnande av förvaltarskap och att ärendet sedan skuUe gå vidare tiU överförmyndaren som hade att beslute vem som skuUe utses tiU förvaltare. Den mvändningen är det lätt att instämma i. Sär­skUt onödig kan en sådan uppdelning tyckas vara i de fåU där det är överförmyndaren som ansöker om att en förvaltare skaU utses. Att ärendet då skall vandra från överförmyndaren tiU tingsrätten och sedan tiUbaka tiU överförmyndaren innan det är avgjort är knappast lämpUgt.

Men det nämnda problemet hindrar inte att ärenden om förordnande och entiedigande flyttes tiU överförmyndaren. Det gäUer bara att se tiU att domstolen får möjUghet att utse förvaltare de gånger domstolen be­stämmer att någon skaU ha en förvaltare. Men aUa gånger det bUr fråga om byte av förvaltare utan samband med domstolsprövning av själva frågan om att någon över huvud teget skaU ha en förvaltare bör överför­myndaren vara exklusivt behörig att fetfe beslut.

Överförmyndarens beslut i frågor om förordnande och entiedigande av förvaltare bör kunna överklagas på samma sätt som de beslut som över­förmyndama fettar erdigt gäUande regler. Det innebär att besluten kan överklagas tiU tingsrätt och därifirån tiU hovrätt men inte längre (20 kap. 6 § och 12 § tredje stycket föräldrabalken).

Mot bakgmnd av vad som nu har anförts föreslås aUtså att domstolar­

na skaU behålfe uppgiften att beslute om anordnande, omprövning och

upphörande av förvaltarskap, att frågoma om förordnande och entiedi­

gande av förvaltare skaU överflyttes från domstolama tiU överförmyn-

157

dama men att domstolama skaU vara behöriga att beslufe om förordnan-

de av förvaltare i de fåU domstolen bestämmer att någon skaU ha en förvaltare samt att överförmyndarens beslut i firågor om förordnande och entiedigande av förvaltare skaU kunna överklagas tiU tingsrätt.

Prop. 1993/94:251

14.4 Godmanskap 

Allmänt

I 11 kap. föräldrabalken finns bestänunelser enUgt vilka rätten i olika situationer skaU förordna en gcxl man för att förettäda personer som av skUda anledningar inte i fiiU utsträckmng kan representera sig själva. En viktig typ av gcximansförordnanden står förvaltarskapet nära. Det är fråga om att representera en vuxen person som på gmnd av exempelvis sjukdom inte kan klara sig själv. Andra typer av godmanskap är mera begränsade och avser ofte vissa specielfe uppgifter. Först kommer att behandlas den typ av gcxlmansförordnande som står förvaltarskapet nära. Därefter behandfes andra gode män som skaU utses enUgt bestäm­melsema i 11 kap. föräldrabalken. Vidare berörs frågan om beslutande­rätten beträffande några gcxle män som utses med stöd av andra bestäm­melser.

God man för sjuk person

Regeringens förslag: Domstofema skaU behåUa uppgiften att beslufe om anordnande, omprövning och upphörande av godman­skap enUgt 11 kap. 4 § föräldrabalken. Frågoma om förordnande och entiedigande av sådan god man skaU flyttes från domstolama tiU överförmyndama, men domstolama skaU vara behöriga att beslute om förordnande av gcxl man i de fåU domstolen bestäm­mer att någon skaU ha en gcxi man. Överförmyndarens beslut i frågor om förordnande och entiedigande av god man skaU kunna överklagas tiU tingsrätt.

Fömnderskapsutredningens förslag: SamtUga beslut som rör förord-nande och entiedigande av god man enUgt 11 kap 4 § föräldra­baUcen bör Ugga kvar på tingsrättema (se SOU 1988:40 s. 186 f).

Domstolsutredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (se SOU 1991:106 s. 102 f).

Remissinstansema: Remissmstanseraas inställning tiU förslaget be­ttäffande gcxl man för sjuk person är i stort densamma som beträffande ärendena rörande förvaltarskap. Förettädare för överförmyndarna är dock mer positiva tiU överflyttning av nu behandlade ärenden.

Skälen för regeringens förslag: Om någon pä gmnd av sjukdom, hämmad förståndsutveckling, försvagat hälsotiUstånd eUer liknande förhåUande behöver hjälp med att bevaka sin rätt, förvalte sin egendom eUer sörja för sm person, skaU rätten, om det behövs, förordna god man för honom (11 kap. 4 § föräldrabalken). Fömtsättningama överens-

158

stämmer aUtså med fömtsättningama för förvaltarförordnande (se av-    Prop. 1993/94:251

snitt 14.3). Det kan tiUäggas att ett förordnande av gcxl man inte får

meddefes utan samtycke av den för vilken gcxl man skaU utses, om inte

den enskUdes tiUstånd hindrar att hans mening inhämtes. Skillnaden

meUan en god man och en förvaltare kan sägas vara att den för vUken

gcxl man förordnas behåUer sin rättshandlingsförmåga medan motsatsen

helt eUer delvis är fåUet för den som har förvaltare. Reglema om

anordnande, omprövmng och upphörande av förvaltarskap samt reglema

(enUgt den nu aktuelfe bestämmelsen) om förordnande och entiedigande

av gode män överensstämmer i stort sett.

När det gäller frågan om det går att flytto över de aktueUa ärendena om godmanskap från tingsrättema tiU överförmyndama gjorde Förmyn­derskapsutredningen samma överväganden som bettäffande förvaltar-skapsärendena. Uttedningens slutsats blev aUtså att såväl fiågoma om anordnande, omprövning och upphörande av gcximanskap som fiågoma om förordnande och entiedigande av gode män skuUe Ugga kvar på tingsrättema. Domstolsutredningen gör en annan bedömning när det gäUer denna fråga.

Reglema om beslut att anordna ett godmanskap enUgt 11 kap. 4 § för­äldrabalken är så konstmerade att det inte finns någon möjUghet att förordna god man mot den enskUdes vUja. Om det inte finns hinder mot att höra honom, krävs det att han samtycker Det torde därför höra tiU ovanUgheten att frågan om anordnande av gcximanskap är tvistig. Men precis som när det gäUer anordnande av förvaltarskap talar ändå rättssä­kerhetsskäl för att besluten om att anordna de här godmanskapen även i fortsätmingen bör Ugga på domstolama. VisserUgen är det mte ett lika ingripande beslut att anordna gcximanskap som att anordna förvaltar­skap, men åtgärden har ändå så vUctiga följder att det mte får bU aUt för lätt att få en person stäUd under god man. En ordning där utredningen i ärendet och de utblandades ståndpunkter får presenteras för en domstol som har möjUghet att håUa muntUg förhandling ger den bäste garantin för att det inte går slentrian i hanteringen. Frågor om anordnande av gcximanskap enUgt 11 kap. 4 § föräldrabalken skaU därför Ugga kvar på tingsrättema, vilket Förmynderskapsutredningen föreslår. Även frågor om omprövning och upphörande av sådana godmanskap bör Ugga kvar på tingsrättema.

När det gäUer frågan om vem som skaU förordna och entiediga gode män bör samma bedömningar göras som i fråga om förvaltare. Frågor­na om förordnande och entiedigande av gode män enUgt 11 kap. 4 § föräldrabalken kan således flyttes från domstolama tiU överförmyndaraa men domstolama bör vara behöriga att förordna en gcxl man i de fåU domstolen bestämmer att någon skaU ha en god man. Överförmyndarens beslut i frågor om förordnande och entiedigande av gcxle män bör kunna överklagas tiU tingsrätt.

159

God man som vikarie för förmyndaren

Prop. 1993/94:251

Regeringens förslag: Behörigheten att fette beslut om förordnan­de av gcxi man som vikarie för förmyndaren enUgt 11 kap. 1 § föräldrabalken flyttes som huvudregel från tingsrättema tiU över­förmyndama. Rätten skaU dock kunna förordna god man i sam­band med att domstolen tiUfalUgt skUjer en förmyndare från för­mynderskapet. Överförmyndarens beslut skaU kunna överklagas tiU tingsrätt.

Förmynderskapsutredningens förslag: Behörigheten bör Ugga kvar på tingsrättema (se SOU 1988:40 s. 186 f).

Domstolsutredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag med undanteg för att utredningens förslag inte rymmer möjUg­heten för domstol att förordna god man i samband med att domstolen tiUfälUgt skUjer en förmyndare firån förmynderskapet (se SOU 1991:106 s. 103).

Remissinstanserna: En majoritet av remissmstansema tiUstyrker Domstolsutredningens förslag eUer lämnar det utan invändning. Hovrät­ten över Skåne och Blekinge pekar på att praktiska skäl talar för att utseende av god man bör Ugga kvar hos tingsrätten när förmyndaren har skUts ifrån uppdraget enUgt 10 kap. 17 § föräldrabalken.

Skälen för regeringens forslag: Om en förmyndare på gmnd av sjukdom eUer av någon annan orsak inte kan utöva förmynderskapet, skaU rätten enUgt 11 kap. I § föräldrabalken förordna en god man som har tUl uppgift att i förmyndarens stäUe vårda den underåriges angelä­genheter. En god man skaU också förordnas, om förmyndaren i ett ärende om entiedigande tiUfäUigt skUts från förmynderskapet i avvaktan på ett slutUgt beslut.

Varken rättssäkerhetsskäl eUer andra skäl kan föranleda att rätten även i fortsättningen måste fette beslut om gcxlmansförordnande enUgt denna bestämmelse. Den bästo ordningen är att överförmyndaren - som i regel är den som först får reda på att det behövs en gcxl man - själv får fetto beslut. Som Hovrätten över Skåne och Blekinge påpekar före­fåUer det mest praktiskt, om tingsrätten kan förordna god man i sam­band med att rätten enUgt 10 kap. 17 § föräldrabalken tUlfäUigt skUjer förmyndaren från förmynderskapet, varför en sådan möjUghet bör öpp­nas.

I denna del föreslås således att behörigheten att fetfe beslut om för­ordnande av gcxl man som vikarie för förmyndaren enUgt 11 kap. I § föräldrabaUcen som huvudregel flytfes från tingsrättema tiU överför­myndama. Överförmyndarens beslut bör kunna överklagas tiU tingsrätt.

160

(jod man vid motstridiga intressen

Prop. 1993/94:251

Regeringens förslag: Frågor om godmanskap enUgt 11 kap. 2 § föräldrabalken skaU som huvudregel flyttas över firån tingsrättema tiU överförmyndama. Rätten skaU dock kurma förordna gcxl man i mål meUan stäUföreträdaren och huvudmannen. Överförmyndar­nas beslut skaU få överklagas tiU tingsrätt.

Förmynderskapsutredningens förslag: Behörigheten bör Ugga kvar på tingsrätterna (se SOU 1988:40 s. 186 f).

Domstolsutredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag med undantag för att utredningens försfeg inte rymmer möjUg­heten för domstol att förordna gcxi man i pågående mål (se SOU 1991:106 s. 103).

Remissinstansema: En majoritet av renussinstansema tiUstyrker Domstolsutredningens förslag eUer lämnar det utan invändning. (Jöte-borgs tingsrätt pekar på att praktiska skäl talar för att utseende av gcxl man bör Ugga kvar hos tmgsrätten när anledningen tiU att god man behövs är en process mellan den underårige och förmyndaren.

Skälen för regeringens förslag: En förmyndare, förvaltare eUer god man får inte företo rättshandlingar för den underåriges eUer huvudman­nens räkning, om stäUförettädaren eUer hans make har ett eget intresse att bevaka eUer om stäUförettädaren samtidigt är stäUförettädare för den med vUken den underårige eUer huvudmannen skaU ingå rättshandling­en. I sådana feU skaU rätten förordna en god man för att förettäcfe den underårige eUer huvudmannen (13 kap. 2 § och 11 kap. 2 § föräldrabal­ken).

Det vanUgaste feUet då en god man skaU förordnas enUgt 11 kap. 2 § föräldrabalken är när en underårig och förmyndaren eUer förmyndarens make har del i samma dödsbo. Den gode mannens uppgift bUr då att bevaka den omyndiges intressen genom att närvara vid boupptecknings-förrättningen, medverka vid boutredningen och delto i arvskifte eUer sluto avtal om sammanlevnad i oskiftat dödsbo. Det är inte svårt att konstetera om det behövs en god man i dessa fåU och det finns därför inte skäl att med hänsyn tiU ärendenas svårighetsgrad behålfe handfegg­ningen vid tingsrättema. Att flytte hanteringen tiU överförmyndama mnebär en rationaUsering - överförmyndama skaU äncfe enUgt gällande regler underrättes om att den underårige har del i dödsboet och få be­sked om godmansförordnandet (5 § förordningen om skyldighet för domstol att lämna uppgifter i mål och ärenden enligt föräldrabalken, m.m., 1949:661) samt utöva tiUsyn över den gcxie mannen.

God man skaU också enUgt 11 kap. 2 § andra stycket föräldrabalken förordnas då det är fråga om rättshandling eUer rättegång mellan den underårige eUer huvudmannen å ena sidan och ställföreträdaren å andra sidan. Om exempelvis en förmyndare viU sälja något tiU den underårige eUer köpa något av honom, måste en särskUd god man förordnas. Även i dessa fåU torde det innebära en rationaUsering, om frågan om god-mansförordnande  överflyttes  tiU  överförmyndaren.   Överförmyndaren

161

11 Riicsdagen 1993/94. 1 saml. Nr 251

måste ju ändå underrättes om saken för att kunna fuUgöra sin tiUsyns-skyldighet. En sådan överflyttning kan dock medföra en exöa omgång i de i och för sig säUsynte låU där en stäUföreträdare och en huvudman processar mot varandra. I dessa fåU kan det onekUgen vara mest prak­tiskt att godmansförordnandet får beslufes av rätten. Rätten bör därför -vid sidan av överförmyndaren - vara behörig att förordna god man i de feUen.

EnUgt 11 kap. 2 § tredje stycket föräldrabalken skaU rätten vidare förordna en god man i vissa fåU där det inte finns några lagUga hinder för den ordinarie förmyndaren, förvaltaren eUer gcxle mannen att före­ttäda huvudmannen men lämpUghetsskäl gör att en god man bör för­ordnas. Det kan t.ex. vara fråga om fåU där ett avtal skaU slutes på en huvudmans vägnar med en annan anhörig tiU förvaltaren än dennes make. Precis som när det gäUer de andra gcxlmansförordnandena enUgt 11 kap. 2 § föräldrabaUcen innebär det en rationaUsering att flytte över frågoma om förordnande tiU överförmyndaren. Han behöver ju ändå uppgiftema för sin tiUsynsverksamhet.

Sammanfettningsvis föreslås aUtså att frågor om godmanskap enUgt 11 kap. 2 § föräldrabalken skaU flyttes över från tingsrättema tiU över­förmyndama. Överförmyndamas beslut bör få överklagas tiU tingsrätt.

Prop. 1993/94:251

God rrmn för bortavarande eller okända arvingar och testamentstagare

Regeringens förslag: AUa ftågor om godmanskap enUgt 11 kap. 3 § förste stycket 1-3 föräldrabaUcen skaU flyttes från rätten tiU överförmyndaren. Överförmyndarens beslut skaU få överklagas tUl tingsrätt.

Förmynderskapsutredningens förslag: Behörigheten att förordna gcxi man bör Ugga kvar på tingsrättema (se SOU 1988:40 s. 186 f).

Domstolsutredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag med undantog för att utredningen dessutom viU flytto över även uppgiften att utfärda arvskungörelse tiU överförmyndama (se SOU 1991:106 s. 104 f.).

Remissinstanserna: En majoritet av renussinstansema är positiva tiU Domstolsuttedningens förslag att flytte över förordnandena av god man tiU överförmyndama eller lämnar förslaget utan invändning. Bland dem som inte mvänder mot detto finns dock ett antal, Föreningens Sveriges överförmyndare, Överförmyndamämndema i Stockholm och Göteborg samt Överförmyndama i Halmstad och Lomma, som vänder sig mot förslaget att flytte över utfärdande av arvskungörelser. De gör gäUande att den uppgiften rätteUgen hör hemma hos den som registirar boupp­teckningen. Överförmyndamämnden i Suncbvall stäUer sig tveksamt positiv tiU Domstolsutredningens förslag.

Skälen för regeringens förslag: När ett dödsbo utreds, skaU gcxl man i vissa feU förordnas för bortavarande känd eUer okänd arvinge eUer testamentstegare som inte kan bevaka sm rätt eUer förvalto sm lott i

162

boet (11 kap. 3 § förste stycket 1 - 3 föräldrabalken). Det är här fråga om gode män som står under överförmyndarens tiUsyn och rätten skick­ar en kopfe av godmansförordnandet tiU överförmyndaren. Det skuUe aUtså vara en rationaUsering om bara en myndighet, överförmyndaren, i StäUet för som nu två skuUe behöva syssla med ärendet.

Här finns emeUertid en komplUcation. I de fleste av de låU när en gcxl man skaU förordnas enUgt de aktueUa bestämmelsema skaU rätten också sätte in en kungörelse om arvet eUer testamentsförordnandet i Post- och Inrikes Tidningar med anmaning att den som vUl göra gäUande sin rätt skaU anmäfe sig mom viss tid (16 kap. 1 - 3 §§ ärvcfebalken).

Domstolsutredningen anser att den lämpUgaste lösningen är att också uppgiften att utfärda dessa arvskungörelser flyttes från rätten tiU över­förmyndaren, eftersom överförmyndaren ändå måste håUa reda på kungörelsemas irmehåU för att vete när de gcxle männen har fuUgjort sina uppdrag. Mot dette har flera förettädare för överförmyndama invänt att den myndighet som registrerar bouppteckningar också har bäst fömtsättning att konttoUera och uppfecka behovet av kungörelse. Det förefeUer också naturUgare att uppgiften att kungöra följer upp­giften att registrera bouppteckningen än den att förordna god man. Det sistnämnda är ju en uppgift som överförmyndama kommer att ftiUgöra i stor utsträckning i övrigt, vilket inte är fåUet med kungörandeverksam-het. Uppgiften att utfärda arvskungörelser bör därför Ugga kvar på tingsrättema.

I dette avsnitt föresfes aUtså att aUa frågor om godmanskap enUgt 11 kap. 3 § förste stycket 1 - 3 föräldrabaUcen flyttas från rätten tiU överförmyndama men att uppgiften att utfärda kungörelser enUgt 16 kap. 1-3 §§ ärvdabalken tiUs vidare Ugger kvar på tmgsrättema. Överförmyndarens beslut bör få överklagas tiU tingsrätt.

Prop. 1993/94:251

God man för anrmn bortavarande, bUvande rättsägare m.fl.

Regeringens förslag: AUa frågor om godmanskap enUgt 11 kap. 3 § förste stycket 4-6 föräldrabaUcen flyttas frän tingsrätten tiU överförmyndaren. Överförmyndarens beslut skaU få överklagas tiU tingsrätt.

Förmynderskapsutredningens förslag: Behörigheten att förordna god man bör Ugga kvar på tingsrättema (se SOU 1988:40 s. 186 f).

Domstolsutredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (se SOU 1991:106 s. 105 f).

Remissinstanserna: En majoritet av remissinstansema tiUstyrker förslaget eUer lämnar det utan invändning.

Skälen för regeringens förslag: God man kan förordnas även i andra låU än som nämnts i föregående avsnitt för att bevaka en bortevarandes rätt eUer förvalte hans egendom. EnUgt 11 kap. 3 § förste stycket 4 för­äldrabaUcen skaU sålunda rätten förordna en god man, om det i övrigt

163

krävs att en bortevarandes rätt bevakas eUer en bortevarandes egendom förvaltes.

En god man kan enUgt 11 kap. 3 § försfa stycket 5 föräldrabaUcen förordnas för bUvande rättsägare när det är ovisst vem som skaU bU ägare tUl viss egendom (äganderätten är svävande) eUer om viss egen­dom skaU tiUttädas med äganderätt först någon gång i framtiden (tiden för äganderättens mttäde är ännu mte mne). Dessutom fordras att det finns ett behov av att bUvande ägares rätt bevakas eUer att egendomen förvalfas för hans räkning. Bestämmelsen reglerar främst den situatio­nen när egendom genom testamente tiUs vidare stäUs utan ägare och det finns ett behov av att te tiUvara bUvande ägares mtressen. Exempelvis kan en testetor ha förordnat att egendom skaU tiUfåUa hans broders bUvande avkomlingar.

God man skaU vidare förordnas om egendom enUgt särskUda bestäm­melser skaU StäUas under vård och förvaltiiing av god man som avses i 11 kap. föräldrabaUcen (11 kap. 3§ förste stycket 6 föräldrabaUcen). Med detta åsyftas bestämmelsema i 12 kap. 9-11 §§ ärvdabaUcen. Det är fråga om fåU när det finns risk att den som disponerar över egendom som i framtiden skaU tUlfåUa någon annan äventyrar den firamtida äga­rens bäsfa. Det är också fråga om vissa fåU där det i ett testamente är föreskrivet att egendom skaU förvalfas av god man.

De här aktueUa godmanskapen står även de under tiUsyn av överför­myndaren. Det innebär som i andra fåU en rationaUsering, om frågoma om förordnande av gcxi man flyttes över tiU överförmyndaren. Då blir det en i stäUet för två myndigheter som går igenom ärendet.

AUa frågor om godmanskap enUgt 11 kap. 3 § förste stycket 4-6 föräldrabaUcen bör därför flyttes från tmgsrätten tiU överför­myndaren. Överförmyndarens beslut bör kunna överklagas tiU tingsrätt.

Prop. 1993/94:251

God man för bortavarande part i mål eller ärende enligt äktenskaps­baUcen eller föräUlrabalken

Regeringens förslag: Rätten skaU även i framtiden förordna god man i mål eUer ärenden enUgt äktenskapsbaUcen eUer föräldrabal­ken.

Förmynderskapsutredningens och Domstolsutredningens förslag:

Överensstämmer med regeringens förslag (se SOU 1988:40 s. 186 i. och SOU 1991:106 s. 106).

Remissinstansema berör inte frågan särskUt.

Skälen för regeringens förslag: Det mttäffar ibland att någon väcker en femUjerättsUg telan mot en person som det mte går att få teg i. I sådana fåU kan rätten förordna en god man för att bevaka den borteva­randes rätt i saken (18 kap. I § äktenskapsbaUcen och 20 kap. 2 § förste stycket föräldrabaUcen).

I ett ärende om förordnande av förvaltare skaU den som ansökningen gäUer förettädas av en god man, om han mte skuUe försfe vad det är

164

fråga om, eUer om han skuUe Ucfe aUvarUg skada av att få del av ansök­ningen (20 kap. 2 § andra stycket föräldrabalken). Detsamma gäUer i ärende om utvidgning av ett förvaltarskap. Gcxi man förordnas av rät­ten.

I dessa feU aktuaUseras i allmänhet behovet av gcxl man under hand­läggningen vid rätten. Det är då mest rationeUt att det är rätten som får förordna gcxl man även i fortsättningen. Därför föreslås inga föränd­ringar när det gäUer de nu ifrågavarande gcxlmansförordnandena.

Prop. 1993/94:251

God man för allmänna arvsfonden

Domstolsuöedningen föreslår att uppgiften att utse gcxl man för Allmän­na arvsfonden skaU flyttes från tingsrättema tiU KammarkoUegiet. En majoritet av renussinstansema tiUstyrker förlaget eUer lämnar det utan invändning.

Samma förslag har förts fram av 1991 års arvsfondsutredning. Förslaget har godtagits av riicsdagen och enUgt 17 § lagen (1994:243) om Allmänna arvsfonden är det numera KammarkoUegiet som förordnar god man för fonden.

14.5 Beslut beträffande förmyndares, förvaltares och gode mäns förvaltning

Regeringens förslag: I stäUet för rätten skaU överförmyndaren ha behörighet att beslute om hävande i förtid av avtal för en omyn­digs räkning om sammanlevnad i oskiftat dödsbo samt att före­lägga StäUföreträdama vite.

Förmynderskapsutredningens och Domstolsutredningens förslag:

Överensstämmer med regeringens förslag (se SOU 1988:40 s. 186 f. och SOU 1991:106 s. 107 f).

Remissinstansema: En klar majoritet av remissinstansema tiUstyrker utredningamas förslag eUer lämnar dem utan mvändning. Hovrätten för Västra Sverige och Kamtrmrrätten i Göteborg menar att huvudregeln att länsrätt dömer ut vite bör följas även i detfa fåU. Göteborgs tingsrätt påpekar att domstol bör ha möjUghet att förelägga nytt vite i samband med utdömande av redan förelagt vite.

Skälen för regeringens förslag: Som redan har nämnts har överför­myndaren som en av sma uppgifter att pröva frågor om tiUstånd att vidfa olika åtgärder beträffande omyndigs egendom. TiU de rättshand­lingar som kräver, och som även i framtiden bör kräva (se avsmtt 10), överförmyndarens samtycke hör avtal för omyndigas räkning om sam­manlevnad i oskiftet dödsbo. För att ett sådant avtal skaU hävas i förtid krävs emeUertid beslut av rätten (14 kap. 3 § föräldrabalken). Motsva­rande gäUer när en person för vilken förvaltare eUer gcxl man har för­ordnats har del i ett oskiftet dödsbo (14 kap. 1 § föräldrabaUcen).

165

överförmyndarens samtycke tUl att avtal om sammanlevnad i oskiftat Prop. 1993/94:251 bo ingås skaU givetvis gmnda sig på vad som är bäst för de omyndiga. Samma måttstock skaU användas för det feU rätten skaU beslute om hävande av ett sådant avtal. Överförmyndaren torde vara Uka kapabel att göra bedömningen av vad som är bäst i den andra som i den förste situationen. Det skuUe innebära en rationaUseringsvinst om hävandet kunde beslutes av överförmyndaren. Uttedningamas mening att rätten att i förtid häva ett avtal för omyndigs räkning om sammanlevnad i oskiftat dödsbo skaU flyttes ftån rätten tiU överförmyndaren firamstår som välmotiverad.

Rätten har ytterUgare en uppgift som har samband med förmyndares förvaltningsverksamhet, nämUgen att meddela vitesförelägganden. Så­dant föreläggande kan - efter ansökan från överförmyndaren - meddefes bl.a. om en förmyndare försummar att deponera värdehandlingar i bank (15 kap. 11 § föräldrabalken) eUer åsidosätter sin redovisningsskyldig­het (16 kap. 10 § föräldrabalken). Dessa regler gäUer även bettäffande godmanskap och förvaltarskap (15 kap. 20 § och 16 kap. 15 § föräldra­balken).

Uppgiften att förelägga vite har ett mycket nära samband med över­förmyndamas löpande konttoUverksamhet. Detta talar för att det är mest rationeUt att överförmyndaren också har behörighet att förelägga vitet. Vitesförefeggande är i och för sig en åtgärd av ingripande natur för den enskUde och kräver noggranna överväganden. Överförmyndaren har dock även i andra sammanhang befogenheter som är av sådan natur. I sammanhanget kan det vara värt att dessutom erinra sig att en rätt att meddela vitesföreläggande redan tUlkommer andra kommunala instanser med myndighetsfunktioner, t.ex. mUjö- och hälsoskyddsnämnder och byggnadsnämnder.

Mot bakgmnd av det sagda bör uppgiften att meddefe vitesföreläggan­den läggas på överförmyndama. Att frågan om utdömande av vite skaU prövas av domstol är självklart. EnUgt Förmynderskapsutredningen och Domstolsutredningen bör man därvid, med frångående av huvudregeln i lagen (1985:206) om viten, välja tingsrätten som prövningsinstans. Så länge tingsrättema har kvar funktionen av överprövande instans är det också lämpUgt att tingsrätten i stäUet för länsrätten prövar ftågor om utdömade av vite. Som Göteborgs tmgsrätt påpekar är det rationeUt att tingsrättema har kvar möjUgheten att förelägga vite i en situation, näm­Ugen när tingsrätten dömer ut vitet och det skaU föreläggas ett nytt förhöjt vite. Den frågan tes upp i förfettningskommentaren.

Uttedrungama föreslår vidare att möjUgheten att tvinga en förmynda­re, gcxi man eUer förvaltare att bestyrka en förteckning över förvalfad egendom med ed inför domstol (16 kap. 3 § föräldrabaUcen) avskaffas. SlutUgen föreslår utredningarna att den nuvarande befogenheten för rätten att förelägga förmyndare m.fl. att stäUa säkerhet för den förvalte­de egendomen (13 kap. 7 § föräldrabaUcen) skaU överflyttes till överför­myndaren. Förslagen i dessa delar har fog för sig och bör genomföras.

166

15   Tillsynen över överförmyndare

Prop. 1993/94:251

Regeringens förslag: TiUsynen över överförmyndama skaU flyt­tes från tingsrättema tiU länsstyrelsema.

Förmynderskapsutredningen och Domstolsutredningen har samma förslag (se SOU 1988:40 s. 178 f. och SOU 1991:106 s. 108 f.). Två experter i Förmynderskapsutredningen anför dock i ett särskUt yttrande att de mte kan biträda utredningens förslag i denna del.

Remissinstansema: RemissutfaUet är blandat. En större andel av remissinstansema som yttrar sig över Domstolsutredningens betänkande är positiva tiU en överflyttning än motsvarande andel bland de remissin­stanser som yttrar sig över Förmynderskapsutredningens betänkande. Totalt sett är det en viss övervikt för utredningamas förslag. Fyra re­missinstanser menar att tiUsynen borde upphöra helt.

Skälen for regeringens förslag: EnUgt nuvarande bestämmelser utövar tingsrättema tiUsyn över överförmyndamas verksamhet. Ett led i tiUsynen är rättens inspektion av överförmyndaren (8 § förmyndarvårds­kungörelsen (1952:303). Vid inspektionen skaU rätten granska dels förmynderskapsböcker och förtecknmgar över ärenden som rör förmyn­derskap som inte är mskrivna, dels stickprovsvis utvalda ärenden. Rät­tens roU som tiUsynsmyndighet kommer hämtöver tiU uttryck bl.a. i bestämmelsen i 13 kap. 6 § föräldrabalken om skyldighet för förmynda­re m.fl. att ge inte bara överförmyndaren utan också rätten de upplys­ningar som infordras.

Av Förmynderskapsutredningens slutsatser och åtskiUiga uttalanden i remissvaren framgår att det fömtom den rena tiUsynsverksamheten förekommer en relativt omfettande rådgivning från tingsrättemas sida gentemot överförmyndama. Detfe verkar vara låUet främst i de mindre kommunema. Förmynderskapsutredningen anser att tiUsynen över över­förmyndama är ett främmande insfeg i domstolsverksamheten och att den passar mindre väl in i en slagkraftig domstolsorganisation. Det kan också enUgt uttedningen ifrågasättas om tingsrättema aUtid har det intresse och de kunskaper som behövs för att tiUsynen skaU bU effektiv.

Utan att gå in på frågan om domstolamas kompetens på området kan det konsteteras att tiUsynsverksamhet är en uppgift som har klar för­valtningskaraktär. Detta talar i sig med styrka för att uppgiften inte bör fiiUgöras av en domstol. Som nämnts tidigare är tingsrättema för närva­rande besvärsinstans i förhåUande tiU överförmyndama. Om de nu framlagda förslagen om överflyttning av beslutanderätten från tings­rätten tiU överförmyndaren vinner gUlande, blir dette förhåUande än mer framöädande. Det är av principieUa skäl mindre lyckUgt, om den överprövande instansen samtidigt är tiUsynsmyndighet. Om det dess­utom förekommer rådgivning i rättsfrågor från den överprövande m-stansen tiU den understäUda i icke ringa omfettning, blir de principieUa betänkUghetema än starkare. Rådgivningen kan antes främst vara en följd av tiUsynsftmktionen. Där hör den också hemma. Intresset av att

167

säkra att den understäUcfe instansen gör en självständig prövning talar för att tingsrätten inte samtidigt bör vara tiUsynsmyndighet och över­prövande instans.

Under remissomgångama har den synpunkten fiamförts att en över­flyttning av tiUsynen skuUe leda tiU att tUlsynsmyndigheten mte skuUe komma att besitta den kompetens som krävs. Om man som utredningar­na väljer länsstyrelsen som tiUsynsmyndighet, gör sig dock inte denna synpunkt gäUande i någon större grad. Länsstyrelsema utövar redan nu en omfettande tiUsynsverksamhet mom skUcfe områden, bl.a. när det gäUer kommunafe myndigheter. TiU de kommunala mstanser som nu står under länsstyrelsemas tiUsyn hör socialnämnder, fåmUjebidrags-nämnder, mUjö- och hälsoskyddsnämnder och byggnadsnämnder. Ex­empel på tiUsynsuppgifter utanför den kommunala sektom är den tiUsyn som sker t.ex. enUgt lagen (1974:191) om bevakningsföreteg samt fegen (1929:116) om tiUsyn över stiftelser. I en tiiU riicsdagen under hösten 1993 överlämnad proposition föreslår regeringen inte heUer någon ändring rörande länsstyrelsemas ställnmg som tiUsynsmyndighet över stiftelser (prop. 1993/94:9 s. 88 {.).

Länsstyrelsema har således en omfettande erferenhet av tiUsynsverk­samhet. Att de saknar erferenhet av just förmynderskapsreglema kan botes genom riktede utbUdningsinsatser Länsstyrelsema är visserUgen färre än tingsrättema men det behöver mte enbart vara en nackdel - det kan medföra större enhetUghet i verksamheten. Dessutom kan länssty­relsemas gocfe kontakter med kommunerna iimebära en fördel i dette sammanhang.

Mot bakgmnd av vad som nu har anförts föreslås att tiUsynen över överförmyndama skall flyttas från tingsrättema tiU länsstyrelsema. Beträffande resursfiågoma hänvisas tiU avsnitt 18.

Prop. 1993/94:251

16    Övriga reformförslag

16.1 Rättens handläggning av vårdnads- och förmynder­skapsfrågor

Regeringens förslag: Frågor om vårdnad och förmynderskap för en underårig som skaU prövas av rätten skaU handläggas av tings­rätten i den ort där bamet har sitt hemvist. Nuvarande handfegg-ningsformer skaU tiUs vicfere lämnas i stort sett oförändrade.

FömQuderskapsutredningens förslag: Överensstämmer i huvud­sak med regeringens försfeg (se SOU 1988:40 s. 177 f).

Remissinstansema: Endast ett fåtal remissinstanser har yttrat sig över utredningens förslag i denna del. Hovrätten för Nedre NorrUind ifråga­sätter om utredningens förslag innebär någon förenkling och menar att om encfest en handläggningsordning skaU eftersträvas, det bör vara den som används för tvistemål. Stockholms tingsrätt fiamför samma syn-

168

punkt och påpekar att uttedningens förslag är motsägelsefiiUt i fråga om    Prop. 1993/94:251 vilken handläggningsform som skaU användas för vissa förmynderskaps­frågor.

Skälen för regeringens förslag: För närvarande är huvudregeln att vårdnadsfrågor tes upp av rätten i den ort där vårdnadshavaren eUer någon av vårdnadshavama har sitt hemvist. I fråga om förmynderskap gäUer en liknande princip. Frågor om förordnande eUer entiedigande av förmyndare skaU tes upp av den tingsrätt där förmynderskapet är eUer skaU vara mskrivet, vilket normalt är tingsrätten i förmyndarens hem­vistort.

I avsnitt 13 har föreslagits att systemet med mskrivning av förmynder­skap avskaffas. Det innebär att, om man viU behåUa nuvarande fomm-princip i förmynderskapsfrågor, man får göra en ändring i reglema om förordnande och entiedigande av förmyndare och där döekt ange att rätten i förmyndarens hemvistort är behörig.

Det finns dock anledning att vara tveksam tiU om vårdnadshavarens respektive förmyndarens hemvistort bör vara avgörande för vilken domstol som skaU fa upp vårdnads- och förmynderskapsfrågor. Enhet­Ughet i regleringen är här, Uksom i många andra situationer, eftersträ­vansvärd. Vårdnadshavaren och bamet befinner sig i regel på samma ort. Vårdnadshavaren är också, utom i undanfagsfåU, förmyndare för bamet. Den tingsrätt och de sociala myndigheter och andra som berörs av liU exempel en vårdnadstvist befinner sig aUtså i regel på den ort där bamet finns, redan vid en tiUämpning av dagens regler. Från praktiska synpunkter spelar det aUtså inte så stor roU om lagen utgår från vård­nadshavarens eUer bamets hemvist. Den femUjerättsUga lagstiftningen rörande bam har under en längre tid utgått från bamets behov. Även fommreglen bör spegla denna gmndläggande mställning varför det framstår som naturUgare att låfa bamets hemvist vara avgörande i fo-mmfrågan.

För det fäll båda föräldrama har dött uppstår problem med nuvaran­de princip. Det måste då anses vara mest praktiskt att låfe tingsrätten i bamets hemvistort te upp frågan om förordnande av ny vårdnadshavare och förmyndare. Som tidigare har nämnts kan det också förekomma att någon som inte är vårdnadshavare utses tiU förmyndare, t.ex. när bar­nets förmögenhetsförhållanden är kompUcerade. Att i en såclan situation läte skUda domstolar ha hand om vårdnads- respektive förmynderskaps­frågor är mindre lämpUgt.

Mot bakgmnd av vad som nu har anförts föresfes att bamets hemvist skaU vara avgörande för vilken tingsrätt som skaU te upp såväl vård­nads- som förmynderskapsfrågor. Samma princip, att den enskUdes hemvist skaU styra val av behörig domstol, gäUer bettäffande ärenden om god man enUgt 11 kap. 4 § föräldrabalken och förvaltare (11 kap. 26 § föräldrabalken) och bör också, när inskrivningen upphör, gäUa be­ttäffande övriga gcximanskap.

När det därefter gäUer handläggningsfrågan är huvudregeln att vård­

nadsfrågor handläggs i den ordning som gäUer för tvistemål. I vissa

fåU, bl.a. om bamet står under vårdnad av båda föräldrama eUer en av

169

dem och föräldrama är ense, kan vårdnadsfrågan dock anhängiggöras genom gemensam ansökan.

Frågor om förordnande och entiedigande av förmyndare handläggs i regel som ärenden. Det innebär att lagen (1946:807) om handfeggning av domstolsärenden (ärendefegen) är tillämpUg.

Förmynderskapsutredningen påpekar helt riktigt att det Ugger ett värde i att handläggningsformema görs så enhetUga som möjUgt. Ären­delagen är i sm nuvarande utformning mte helt lämpUg för handlägg­ning av domstolssaker i vilka ett klart partsförhåUande finns. Detfe talar för att när så är feUet tvistemålsformen bör väljas. Vidare bör man som Stockholms tingsrätt påpekar undvUca att en och samma fråga skaU handfeggas enUgt två olika former. I de fåUen Ugger det närmast tiU hands att välja den handläggningsform som är avsedd att hantera de från processynpunkt mest krävande problemen. Förmynderskapsutredningens förslag innebär också en försUctig övergång mot att i större utsträckning använcfe tvistemålsformen.

Inom Justitiedepartementet pågår för närvarande ett arbete med en reformering av ärendelagen. Ärendelagen skaU utformas med hänsyn tiU att flera betydelsefiiUa domstolssaker hanteras och kommer att hanteras som domstolsärenden. Här kan som exempel nämnas överkfegade ut-sökningsärenden som skaU prövas av tingsrätt. En så reformerad ären­delag kan mycket väl utgöra en lämpUg ram vid handlägggning av flera av de tvister som är länkbara i samband med förordnande och entiedi­gande av särskUt förordnade vårdnadshavare samt förmyndare. I dette lagstiftningsärende finns därför inte anledning att föreslå andra ändring­ar i handläggningsformen än sådana som framstår som helt nödvändiga. Det kan dock finnas skäl att i ett senare sammanhang återkomma tiU frågan om handläggningsform.

Prop. 1993/94:251

16.2 Talerätt för sambo och anhörigas medverkan

Regeringens förslag: En sambo skaU ha samma rättighet som en make att ansöka och höras i olika förmynderskapsrättsUga ären­den. Principen skaU gäUa även för homosexueUa sambor. I ett ärende om godmanskap för en sjuk person eUer förvaltar­skap skaU make eUer sambo och bam höras, om det inte är obe­hövUgt. Andra närsfeende skaU höras, om det behövs.

Domstolsverkets förslag: I stort sett detsamma som regeringens förslag. När den enskUde har samtyckt tiU att förvaltare eUer god man förordnas, skaU yttrande inte hämtes in från närsfeende.

Förmynderskapsutredningens förslag: Överensstämmer med rege­ringens vad gäUer tale- och yttiranderätt för sambo; homosexueU sambo omfettes dock inte av utredningsförslaget. Någon ändring vad gäUer kontakter med övriga närsfeende föreslås inte (SOU 1988:40 s. 208).

Remissinstanserna: Vad gäUer talerätten för sambo tiUstyrker re­missinstansema förslaget, eUer lämnar det utan invändning.

170

En klar majoritet av remissinstansema är positiva tiU att beslutande Prop. 1993/94:251 instans får begränsa släktkonlaktema på föreslaget sätt. Några remissin­stanser menar att föreslagen lagtext med en skillnad mellan "släktingar" och "anhöriga" inte är klar nog. Umeå tingsrätt och Förbundet för Utvecklingsstörda Bam, Ungdomar och 

\Uxna

menar att gäUande lydel­se ger utrymme för en tiUämpning i enUghet med Domstolsverkets in­tentioner och avstyrker därför föreslagen lagändring.

Skälen för regeringens förslag: Lagen (1987:813) om homosexueUa sambor iimebär att en homosexueU sambo jämstäUs med en heterosexu-eU sambo i många rättsUga sammanhang, bl.a. bettäffande delning av gemensam bosfed och gemensamt bohag enhgt sambolagen (1987:232). Det framstår mot denna bakgmnd som naturUgt att en homosexueU sambo skaU ha samma möjUghet som andra sambor när det gäUer in­itiativrätt och yttranderätt i ärenden om godmanskap och förvaltarskap som rör sambon. En hänvismng tiU relevante paragrafer i föräldrabal­ken bör därför tiUföras lagen om homosexueUa sambor.

Genom 1989 års reform av förmynderskapslagstiftningen infördes bestämmelser bl.a. om att yttrande från make och närmaste släktingar skaU inhämtes i ett ärende om förordnande av god man för sjuk person eUer av förvaltare 

(II 

kap. 16 § föräldrabalken). Yttrande skaU hämtes in om det inte är obehövUgt. Motiven tiU lagstiftningen innehöU uttalan­den om vad som avsågs med närmaste släktingar och när det skuUe kutma anses obehövUgt att hämte in ett yttrande, se prop. 1987/88:124 S.176.

I sin rapport över utvärderingen av 1989 års reform av förmynder-skapsfegstiftningen (DV-rapport 1991:8) redovisar Domstolsverket att tiUämpningen av 11 kap. 16 § föräldrabalken har medfört åtskUUga problem. Ett förste problem utgörs av om det bör anses obehövUgt att inhämte yttrande från släktingar när det är den enskUde själv som har ansökt om förvaltare eUer gcxl man eUer samtyckt tiU att sådan förord­nas. Vidare råder oklarhet om vilken krets av släktingar som skaU höras. SlutUgen redovisas som ett problem frågan i vilken omfettning släktingar måste efterforskas.

EnUgt rapporten tiUämpar de fleste tmgsrätter regehi i 11 kap. 16 § så att det anses obehövUgt att inhämte ytti:ande av släktingar när den en­skUde själv har ansökt om eUer samtyckt tiU anordnande av gcximanskap respektive förvaltarskap eUer att gcxl man respektive förvaltare skaU förordnas eUer endedigas. Andra tingsrätter anser att lagstiftningen inte ger utrymme för att avsfe från att mhämte yttrande. De allra fleste tiUfrågade ansåg dock att det mte finns behov av att te kontakt med släktingar när den enskUde har ansökt om eUer samtyckt tiU åtgärden.

Domstolsverket föreslår att det i 11 kap. 16 § föräldrabaUcen särskUt

skaU anges att rätten får avsfe firån att mhämte yttrande när den enskUde

själv har gjort ansökan eUer medgivit det ifrågasatta förordnandet.

Domstolsverket menar att huvudsyftet bakom kommunikationsskyldig­

heten med släktingar mte synes ha varit att ge kunskap om humvida den

enskUde ansökt eUer givit sitt samtycke utan att ha försfett innebörden i

sin åtgärd, utan endast att tiUförsäkra att släktmgar får kännedom om

171

ärendet. Vidare menar verket att några större risker för rättsförluster

inte skuUe uppkomma med en begränsning av kommunikationsskyldig-    Prop. 1993/94:251 heten, eftersom de släktingar som inte hörs i vart feU har rätt att genom ansökan få fiågan om förordnande av förvaltare eUer god man behand­lad på nytt. Verket finner det särskUt angeläget att kontakt med släk­tingar kan undvikas om den enskUde särskUt har begärt det.

Vidare föreslår Domstolsverket att kretsen av de anhöriga som skaU höras skaU begränsas. När släktkontakter tes, skaU de tes med make, sambo och bam. Om några sådana anhöriga inte finns, skaU kontakt tes med andra släktingar.

Flera skäl kan anföras för att släktingar skaU ges tiUfaUe att yttra sig i gcximans- och förvaltarärenden. Det är, som påpekades när regeln mfördes, vUctigt att behovet av god man eUer förvaltare blir ordentUgt klarfegt (prop. 1978/88:1234 s. 151). Kommunikationsskyldigheten har aUtså mte endast ett upplysningssyfte utan är ett led i att göra besluts­underlaget så fiiUödigt som möjUgt. Det firamstår å andra sidan som olyckUgt om kommunikationsskyldigheten i vissa fåU, vilket har påtalats under beredningsarbetet, kan leda tiU att den enskUde hellre avstår fiån att begära att stäUförettädare utses än utsätter sig för det obehag det kan innebära att släktingar får inbUck i den enskUdes mest private förhåUan­den. Dette mtegritetsuitresse måste dock vägas mot mtresset av att beslutsunderfeget blir så gott som möjUgt. Ett beslut om förordnande av god man för sjuk person eUer förvaltare är en mycket mgripande åt­gärd. Det är mte tUlräckUgt att eventueUt väsentUga uivändningar från nära anhöriga skaU kunna göras först sedan ett felaktigt beslut har uppfeckts genom att en anhörig uppmärksammas på beslutet i efterhand.

Att frågor om anordnande eUer upphörande av godmanskap eUer förvaltarskap avgörs i rimUg tid är ett rättssäkerhetsmtresse i sig. En omfettande skyldighet att mhämte yttranden frän många och kanske avlägset boende släktingar kan medföra oacceptebla dröjsmål. Det talar för att kretsen om möjUgt bör begränsas.

En sammanvägning av de intressen som har redogjorts för ger vid handen att kommunikationsskyldigheten kan begränsas något. De allra närmaste anhöriga, dvs. make eUer sambo och bam, bör aUtid höras, om det mte är obehövUgt. Andra närsfeende bör höras bara om det visar sig att det behövs. Den närmare utformningen av reglema samt frågan om hur kontaktema bör tes behandlas i förfettningskommentaren.

16.3 Annan utredning än läkarintyg

Regeringens bedömning: Kraven på de utredningar som fömt­sätts för att ett förvaltarskap skaU kunna anordnas skaU inte för­ändras.

Domstolsverkets förslag: I undanfegsfeU skaU t.ex. en socialutred­ning kunna läggas tiU gmnd för beslut om förvaltare.

Remissinstansema: RemissutfaUet är blandat. Hovrätten för Nedre Norrland avstyrker förslaget med motiveringen att det knappast före-

172

Ugger ett reeUt behov av ändringen och att det kan ifrågasätfes om inte förslaget skuUe kunna medföra aUt för stora ingrepp i den personUga uitegriteten. Malmö och Umeå tingsrätter avstyrker förslaget och på­pekar att dagens regler torde räcka tiU för de feU som verkets förslag tar sUcte på. Sveriges Domareförbund och Föreningen Sveriges överför­myndare tiUstyrker förslaget.

Skälen för regeringens bedömning: 111 kap. 17 § föräldrabalken föreskrivs att läkarintyg eUer annan likvärdig utredning om den enskU­des hälsotillstånd skaU inhämtos mnan förvaltare förordnas. Detsamma gäUer även vid förordnande av gcxl man för sjuk person. Domstolsver­ket föreslår i sm rapport att det skaU öppnas en möjUghet att förordna förvaltare utan att läkarintyg behöver presenteras. Skälet för detto är att det förekommer personer som behöver hjälp men som helt har dragit sig undan kontakter med omvärlden. Domstolsverkets förslag gmndar sig på två enskUda fåU som rapporterats under utvärderingen av 1989 års reform av förmynderskapslagstiftningen.

Vid bedömningen av vilken utredning som bör krävas för att förval­tarskap skaU få anordnas måste stor hänsyn fes tiU att det är fråga om en mycket ingripande åtgärd. Dagens reglering ger utrymme för att i undantogsfåU godto annan utredrung än läkarintyg, vUket också har påpekats under remissbehandUngen. Om en läkamndersökning mte låter sig göras på gmnd av att den enskUde drar sig undan torde det också vara svårt att göra en tillräckUgt upplysande utredning av annat slag.

Med hänsyn tiU vad som nu har anförts finns det inte tillräckUga skäl att föra vidare den av Domstolsverket föreslagna ändringen.

Prop. 1993/94:251

16.4 Ökad sekretess?

Regeringens förslag: Oavsett om en part begär det eUer ej skaU sekretess gäUa hos domstol i ärenden om anordnande av förvaltar­skap eUer gcximanskap för en sjuk person.

Domstolsverkets förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstansema tiUstyrker försfeget eUer länmar det utan mvänd-nmg.

Skälen för regeringens förslag: EnUgt 9 kap. 14 § sekretesslagen (1980:100) gäUer sekretess hos överförmyndare eUer överförmyndar-nämnd i ärende enUgt föräldrabalken för uppgift om enskUds personUga eUer ekonomiska förhåUanden, oin det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskUde Uder skada eUer men. Skaderekvisitet är omvänt, dvs. det råder en presumtion för sekretess. Även hos domstol gäUer sekretess i förmynderskapsärenden (9 kap. 15 § sekretesslagen). Domstolssekretessen fömtsätter dock att part begär att sekretess skaU gäUa och att det kan anfes att den enskUde eUer någon honom eUer heime närsfeende Uder skada eUer men om uppgiften röjs. Skaderekvisi­tet är rakt i denna regel, någon presumtion för sekretess finns aUtså inte. När överförmyndaren ger in handlingar tiU tingsrätten överförs

173

mte sekretessen hos överförmyndaren tiU domstolen, utan det är regeln    Prop. 1993/94:251 i 15 § som blir avgörande för sekretessfrågans vidare behandling (se 12 kap. 2 § sekretesslagen). Dette har betydelse eftersom tingsrättemas underlag i ärenden om förordnande av gcxl man för sjuk person eUer förvaltare normalt kommer frän överförmyndama.

Domstolsverket pekar i sin rapport på att en person vars situation är sådan att god man enUgt 11 kap. 4 § föräldrabaUcen eUer förvaltare bör förordnas för honom eUer henne ofta inte kan förväntes försfe att sekre­tess skaU begäras särskUt för att inte uppgiftema i ärendet utan skade-prövning skaU bU fritt tiUgängUga för var och en.

Det material som det främst är fråga om är läkarintyg och Uknande som ingående tar upp den enskUdes mest personUga förhåUanden. Upp­giftema är av sådan art att mtegritetsskäl i och för sig talar för att de skaU vara underkastede sekretess.

Det har också från överförmyndarhåU, Föremngen Sveriges överför­myndare samt överförmyndamämndema i SundsvaU och Göteboig gjorts gällande att de enskUdas integritetsskydd är aUt för svagt. Kriti­ken har då främst riktets mot Förmynderskapsutredningens förslag tiU bestämmelse i 16 kap. 7 § föräldrabaUcen om att den enskUdes make, sambo och närmaste släktingar skaU ha rätt art te del av de handlingar rörande stäUförettädarskapet som finns hos överförmyndaren. Man har menat att det inte säUan förekommer sådana konflUcter meUan släktingar att det kan skada den enskUde om uppgifter ur läkarintyg eUer Uknande lämnas ut. Vidare har nämnts att personer som i och för sig anser sig vara i behov av det stöd en god man kan ge, kan komma att avsfe från att ansöka om det på gmnd av att de handlingar som finns hos överför­myndaren kommer att vara tiUgängUga för släktingar.

Ett av de allra vUctigaste skälen bakom offentUghetsprincipen är att den möjUggör en kritisk granskning av myndigheters verksamhet. Från regeringens sida har i många sammanhang vUcten av att sfe vakt om rätten tiU insyn understmkits. Sekretesslagen innehåUer dock ett antal regler som avser att skydda en enskUd mot att integritetskänsUga upp­gifter om honom eUer henne får allmän spridning. Som redovisats ovan råder också en relativt stark sekretess hos överförmyndama. Den gäUer dock i princip inte mot den enskUdes make och närmaste släktingar, som med stöd av 17 kap. 16 § föräldrabalken i nu gäUande lydelse kan få tiUgång tiU de handUngar som finns hos överförmyndaren, jfr 9 kap. 14 § sekretesslagen. Denna möjUghet tiU msyn är av stor vUct för de nära berördas möjUgheter tiU en uppföljning av skötseln av den närsfe­endes intressen. Värdet av denna öppenhet är så stor att den bör finnas kvar, även om den i vissa fåU kan leda tiU att överförmyndamas arbete i känsUga ärenden kompUceras.

I förhåUande tiU andra än släktingar kan det dock finnas anledning att

upprätthåUa en något mer restriktiv linje i frågan om vad som kan

lämnas ut, vilket dagens regler också ger uttryck för. En part har också

möjUghet att försäkra sig om att en sekretessprövning görs hos domstol.

Som Domstolsverket har påpekat kan det dock vara svårt för den som

själv behöver god man enUgt 11 kap. 4 § föräldrabalken eUer förvaltare

174

att uise betydelsen av att en begäran om sekretess framstäUs. Ett undan-

teg bör därför göras i 9 kap.  15 § sekretesslagen så att sekretessen    Prop. 1993/94:251 gäUer oavsett om en part begär det eUer inte.

16.5 Domstolsverkets övriga förslag

Utöver de frågor som behandlats i avsnitt 16.2-4 har Domstolsverket i sin rapport presenterat ett anlal förslag tiU ändringar med anknytning tiU förmynderskapsområdet. Försfegen rör bl.a. utformningen av gcximans­förordnanden, anteckning av förvaltarförordnanden i mskrivningsregis-ter och anteckning av förvaltarförordnanden i folkbokföringen. De förslag som bör genomföras rör frågor som bör regleras i förordning. Det är därför en uppgift för regeringen att senare te upp dessa frågor.

I rapporten har dämtöver diskuterats bl.a. frågan om behovet av delgivning när rätten tar kontakt med släktingar enUgt 11 kap. 16 § föräldrabalken. Frågan om formeUt delgivningsförfårande skaU använ­das eUer inte har inte tidigare reglerats i föräldrabalken. Så bör inte heUer ske i framtiden. Det är värt att notera att de remissinstanser som har yttrat sig har stäUt sig positiva tiU de synpunkter som Domstolsver­ket för ftam i rapporten. Det saknas dock anledning att närmare be­handfe frågan i dette lagstiftningsärende.

17   Internationella förhållanden

Varken Domstolsutredningens förslag eUer Förmynderskapsutredningens förslag i betänkandet Föräldrar som förmyndare (SOU 1988:40) innehåUer några ändringar av de bestämmelser som reglerar förmyn­derskapsfrågor med mtemationeU anknytning. Inom Justitiedepartemen­tet pågår emeUertid sedan en tid ett arbete som syftar tiU en reformering av den intemationeUa fämUjerätten. Arbetet utgår från bl.a. förslag i betänkandena IntemationeUa femUjerättsfrågor (SOU 1987:18), In­temationeUa förmynderskapsfrågor (SOU 1987:73) och Adoptionsfrågor (SOU 1989:100). Eftersom det arbetet innefettar även förmynderskaps­frågor kommer nu endast att föras fram förslag tiU sådana ändringar i den på intemationeUa förmynderskapsfrågor inriktede lagstiftningen som med hänsyn tiU ändringama i den nationeUa lagstiftningen framstår som helt nödvändiga.

Det förhåUandet att mskrivningsmstitutet föreslås upphävt (se av­snitt 13) gör det nödvändigt meci vissa justeringar i de intemationeUt-rättsUga regleraa. Rätten skaU dock även fortsättningsvis vara den instans som tar ställning tiU om en utflytted underårigs förmynderskap skaU vara anordnat i Sverige. Den koncentration av de intemationeUa frågoma på förmynderskapsrättens område tiU Stockhohns tingsrätt och överförmyndaren i Stockholm som präglar dagens reglering berörs mte.

Att det i princip mte sker några ändringar i den intemationeUa regle­

ringen nu utan att den kommande större reformen i släUet avvaktas

medför bl.a. att rättens roU vid förordnande av gcxi man för tiUsyn av

''

oskiftat dödsbo efter medborgare i de andra nordiska ländema mte    Prop. 1993/94:251 föreslås ändrad (se lagen [1935:46] om tiUsyn i vissa feU å oskiftat dödsbo efter medborgare i Danmark, Finland, Island eUer Norge).

18   Kostnader

När det gäUer effektema av att tiUsynen flyttes från tingsrättema tiU länsstyrelsema anser Förmynderskapsutredningen att det merarbete som skuUe uppkomma för länsstyrelsema skuUe komma att Ugga långt under vad som motsvarar en hel årsarbetskraft för varje länsstyrelse. Utted­ningen förmodar också att tiUsynsverksamheten på sikt kan rationaUse-ras genom att antalet tiUsynsmyndigheter blir mindre.

Resursfrågan för länsstyrelsema har tiUdragit sig visst intresse under remissbehandlingen av Förmynderskapsutrednmgens betänkande. Läns­styrelsen i Stockholms län anser att utredningen behandfet resursfrågan aUtför lättvindigt och även motsägelsefiiUt. Den tiUsynsverksamhet som skuUe äga mm i Stockhohns län har av länsstyrelsen beräknats kräva minst fem årsarbetskrafter i stäUet för mindre än en årsarbetskraft som utredningen antagit. Även Länsstyrelsemas organisationsnämnd kritise­rar i sitt yttrande Förmynderskapsutredningens ställningstegande i re­sursfrågan och påpekar att ytterUgare resurser måste stäUas tiU länssty­relsemas förfogande, om förslaget skaU genomföras.

Vad Länsstyrelsen i Stockholms län har anfört om behov av minst fem årsarbetskrafter torde vara överdrivet om man, som det finns skäl att utgå från, skaU håUa oförändrad nivå på tUlsynen. Domstolsutred­ningen redovisar nämUgen att de tio tingsrättema i Stockholms län under ett år lägger ned sammanlagt drygt 150 dagars arbete på sina in­spektioner, därav 46 dagar för domare, 64 dagar för tingsnotarier och drygt 40 dagar för kansUpersonal. En tiUsyn genom länsstyrelsema borde med hänsyn tiU möjUghetema att rationaUsera kunna anordnas så att den blir biUigare än den tiUsyn som tingsrättema nu utövar. Vidare kommer reformen avseende tiUsyn av festighetsmäklare att innebära att vissa resurser kan frigöras inom länsstyrelsema. Regeringens bedömning är att den föreslagna förändringen för länsstyrelsema kan göras inom ramen för tiUdelade resurser.

Vad sedan gäUer förslaget att begränsa överförmyndamas skyldighet

att konttoUera den stora mängden föräldraförvaltiiingar mnebär det

naturUgtvis en lätmad i överförmyndamas arbetsbörda. Hur stor den blir

är dock svårt att uppskatta. Mot dette skaU dock stäUas att ett antal

ärenden flyttes över från tingsrätten tiU överförmyndama. Redan i dag

medverkar emeUertid överförmyndama aktivt i i stort sett samtUga av

dessa ärenden. Genom avskaffandet av inskrivningen vid tingsrättema

kommer överförmyndama att få över skyldigheten att utfärda förvaltar­

frihetsbevis. Resursbehovet för dette torde dock inte bU särdeles stort,

eftersom kravet på sådant bevis har tegits bort vid registrering i han­

delsregistret. Sammantaget torde de nu berörda förändringama för

j-y

överförmyndama innebära att den befintUga överförmyndarorganisatio-

nen i de fleste fåUen kan klara uppgiftema mom ramen för nuvarande resurser.

Vad sedan gäUer tingsrättema mnebär de nu föresfegna förändringama att dessa domstolar avfestes vissa uppgifter. Domstolsutredningen har beräknat att ett genomförande av den utredmngens försfeg rörande för­mynderskapsärendena skuUe leda tiU en besparing motsvarande drygt en halv domartjänst, nästan två och en halv notarietjänst och fem bittädes-tjänster. De försfeg som nu förordas torde i aUt väsenUgt ge ungeför samma utfåU i dette avseende.

Totalt sett torde förändringama i vart feU mte behöva innebära några ökade kosmader sammanteget för steten och kommunema.

Prop. 1993/94:251

19   Ikraftträdande m.m.

Regeringens förslag: De nya reglema skaU ttäda i kraft den 1 juU 1995.

Skälen för regeringens förslag: De förslag som nu läggs fram in­nebär tämUgen stora förändringar, firamför aUt när det gäUer överför­myndamas verksainhet. Överförmyndama avlasfes en hel del ärenden men får i stäUet ett antal nya eUer förändrade uppgifter. Dessa är tiU vissa delar av kvaUficerad natur. Det är därför nödvändigt med en ganska lång övergångstid före reformens genomförande, så att bl.a. oUka mformations- och uÖ)Udningsinsatser kan genomföras. Ett mfor-mationsbehov finns också för förmyndare och andra stäUföreträdare, Uksom för tingsrättema och länsstyrelsema. De senare myndighetema måste också ha tid att uferbefe nya arbetsmtmer. Mot denna bakgmnd firamstår det som lämpUgt att de nya reglema ttäder i kraft den 1 juU 1995.

Det är dock angeläget att de nya reglema så långt som möjUgt börjar tUlämpas i och med att de har trätt i kraft. Principen bör aUtså vara att reglema gäUer ftiUt ut från och med den dag de träder i kraft. Det innebär bl.a. att den stora majoriteten föräldrar fr.o.m. den dagen i princip bör få förvalte sma bams egendom enUgt de nya bestämmelser­na. Efter Ucraftträdandet bör vidare såväl föräldrar som andra stäUföre­ttädare normalt ha rätt att själva ha hand om värdepapper som tUlhör den enskUde.

Det finns emeUertid skäl att föra in vissa övergångsbestämmelser som medför att de nu angivna principema mte aUtid kommer att tiiUämpas ftiUt ut. Man kan inte bortse från att de hittiUs gäUande reglema om förvaltiiing av omyndigas egendom, som ju mnebär en långtgående överförmyndarkonttoU även bettäffande små föräldraförvaltningar, kan ha utgjort en fömtsättning för att en gåva över huvud teget kom tUl stånd. I det föregående har också föresfegits att den som ger bort nägot tUl en omyndig skaU kunna stäUa upp villkor om  särskUd överförmyn-

177

12 Riksdagen 1993/94. 1 samt. Nr 251

darkonttoU av gåvan, om han eUer hon är osäker på om föräldrama Prop. 1993/94:251 kommer att sköte förvaltningen på ett tiUfredsstäUande sätt. I linje härmed bör, när det är fråga om gåvor som har tiUfelUt ett bam före Ucraftträdandet och som förvaltes av föräldrama, givaren kunna åsted­komma en motsvarande överförmyndarkonttoU genom att göra en an­mälan till överförmyndaren. För att inte något gfepp skaU uppsfe skaU givaren göra sin anmälan före den dag de nya reglema träder i kraft.

TiU skUlnad från Förmynderskapsutredningens förslag innehåUer det som nu läggs fram mte någon möjUghet för den omyndige att göra anmälan om att en tidigare erhåUen gåva skaU sfe under särskUd över­förmyndarkonttoU. Villkoret kan enUgt de nya reglema stäUas av giva­ren och om den underårige känner oro kan han eUer hon fäsfe givarens uppmärksamhet på dette och givaren i sm tur göra en anmälan tiU över­förmyndaren. Om förhåUandena allmänt är sådana att överförmyndaren bör ingripa, kan den underårige naturUgtvis aUtid vända sig tiU överför­myndaren.

I det föregående har föreslagits att överförmyndaren, oavsett om förvaltning utövas av föräldrar eUer av förordnade förmyndare, gcxle män eUer förvaltare, skaU kunna ingripa i det enskUda fåUet och med­defe beslut om spärr av bankmedel och om förvaring och förvaltning av värdehandlingar m.m. För att det inte skaU uppsfe någon lucka i skyd­det för den enskUde i samband med att de nya reglema träder i kraft, bör överförmyndaren ha möjUghet att fette sådana beslut redan före ikraftttädandedagen, med verkan från och med den dagen. På det sättet kan överförmyndaren exempelvis förhindra att värdehandlingar, som enUgt nu gäUande regler har varit deponerade i bank, lämnas ut tiU StäUförettädaren i samband med Ucraftttädandet, om det finns skäl att misstänka att värdehandlingama kommer att hanteras på ett olämpUgt sätt.

Utöver vad som nu har anförts krävs ytterUgare några övergångsbe­stämmelser. Dessa behandlas i förfettningskommentaren.

178

20   Författningskommentar

Prop. 1993/94:251

FB 1-2 kap. 

20.1 Förslaget till lag om ändring i föräldrabalken

1 kap. 4 §

Bekräftelse av federskap sker skriftUgen och skaU bevitmas av två personer. Bekräftelsen skall skriftUgen godkännas av sociahiämnden o(:h av modem eUer en särskUt förordnad vårdnadshavare för bamet. År bamet myndigt eller står det enUgt 6 kap. 2 § inte under någons vård­nad, skaU bekräftelsen i stäUet godkännas av bamet självt. Socialnämn­den får lämna sitt gcxlkännande endast om det kan antas att mannen är feder tUl bamet.

Bekräftelse kan ske även före bamets födelse.

Visas senare att den som har lämnat bekräftelse inte är feder tiU bamet, skaU rätten förklara att bekräftelsen saknar verkan mot honom

(Jfr 1 kap. 4 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

I första stycket har ordet "förmyndare" i andra meningen ersatts med "vårdnadshavare", se avsnitt 5. Vidare har tredje meningen ändrats så att bamet självt måste godkänna en bekräftelse av federskap i de feU bamet inte har någon vårdnadshavare. HuvudfaUet är givetvis även i fortsättningen när bamet har uppnått 18 års ålder, men det innebär också att godkännandet ibland kan krävas även av bam som mte har uppnått myndig ålder, se 6 kap. 2 § försfe stycket. I övrigt har texten justerats språkUgt.

2 kap. 3 §

Ändras förhåUande som anges i 2 § sedan socialnämnden inlett sm utredning, är nänmden ändå skyldig att slutföra sm uppgift.

Socialnämnden kan flytta över ärendet tUl socialnämnden i annan kommun, om det skuUe avsevärt underfette utredningen. Om sådant beslut skaU den andra socialnämnden genast underrättes.

Socialnämndens beslut enUgt andra stycket r överklagas hos länssty­relsen. Länsstyrebens beslut jör överklagas hos allmän förvalmingsdom-stol. Prövningstilbtånd krävs vui överklagande till kammarrätten.

I en nyUgen tiU riksdagen avlämnad proposition (prop. 1993/94:133) föreslås bl.a. att länsrätt ges en allmän behörighet att vara förste dom­stolsinstans vid överkfegande av förvaltningsbeslut och att möjUghet tiU prövningstiUstånd införs i kammarrätt. Genom de ändringar som före­slås i lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar blir det för mål som skaU överklagas tiU länsrätt tillräckUgt att i den materielfe förfettningen ange att ärendet får överklagas tiU allmän förvaltnings­domstol. Tredje stycket har ändrats i enUghet härmed.

När det gäUer fi:ågan om prövningstiUstånd skaU krävas i kammarrätt

uttafes att prövningstiUstånd främst bör användas i de feU målet prövats

av en förvaltningsmyndighet innan det prövats av länsrätt (s. 34). De

beslut som det här är fråga om har prövats av socialnämnd och över­

prövats av länsstyrelse. Systemet med prövningstUlstånd i kammarrätt

lämpar sig således väl för nu aktueUa mål. En regel om att prövnings-    Prop. 1993/94:251 tiUstånd skaU krävas vid överklagande från länsrätt har därför fegits in    FB 2 kap. i bestämmelsen. I övrigt har språkUga justeringar gjorts.

2 kap. 7 §

Socialnämnden får lägga ned en påbörjad utredning om federskapet, om det

1.   visar sig omöjUgt att få erforderUga upplysningar för bedömning av

federskapsfrågan,

2.   framstår som utsUctslöst att försöka få federskapet feststäUt av

domstol,

3.

har lämnats samtycke av modem eUer en särskUt förordnad vård­nadshavare enUgt 4 kap. 5 a § tiU adoption av bamet, eUer

4.

av särskUda skäl firms anledning att anta att fortsatt utredning eUer rättegång skuUe vara tiU men för bamet eUer utsatte modem för på­frestningar som innebär fera för hennes psykiska hälsa.

Socialnämndens beslut att lägga ned en påbörjad federskapsutredning får överklagas hos länsstyrelsen. Länsstyrebens beslut får överklagas hos allmän förvalmingsdomstol. Prövningstilbtånd krävs vid överklagan­de till kamrrmrrätten.

(Jfr. 2 kap. 7 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

Första stycket 3 har ändrats på så sätt att det där talas om vårdnadsha­vare i StäUet för särskUt förordnad förmyndare, se avsnitt 5. Paragraf-hänvisningen i förste stycket 3 har ändrats tiU 4 kap. 5 a §, där före­skriften om vårdnadshavares samtycke har placerats.

Genom ändringen i andra stycket har domstolsprövningen i förste instans flyttets tiU länsrätten. Skälen för dette har utveckfets i kommen­taren till 2 kap. 3 §.

I övrigt har texten redigerats språkUgt.

2 kap. 9 §

SkaU en viss man enUgt 1 kap. 1 § anses som får tiU ett bam som står under någons vårdnad och har bamet hemvist i Sverige, skaU social­nämnden, om vårdnadshavaren eUer någon av vårdnadshavama eUer mannen begär det och det är lämpUgt, utreda om någon annan man kan vara lår tiU bamet.

I fråga om utredningen tiUämpas 2-6 och 8 §§. Uttednmgen får läg­gas ned, om det finns skäl som anges i 7 § förste stycket 1 eUer 4 eUer om det annars är lämpUgt.

Socialnämndens beslut att mte påbörja en utredning enUgt denna para­graf eUer att lägga ned en påbörjad utredrung får överklagas hos läns­styrelsen. Länsstyrebens beslut får överklagas hos allmän förvalmings­domstol Prövningstilbtånd krävs vui överklagande till kammarrätten.

Genom ändringen i tredje stycket har domstolsprövningen i förste in­stans flyttets tiU länsrätten. Skälen för dette har utveckfets i kommento-

1 RO 

ren tiU 2 kap. 3 §. I övrigt har texten redigerats språkUgt.

Prop. 1993/94:251

3 kap. 5 §

FB 3-4 kap.

Talan om feststäUande av federskap väcks av bamet.

I fåU som avses i 2 kap. 1 förs bamets talan av scx;ialnämnden. Har modem vårdnaden om bamet, får hon aUtid föra bamets talan, även om hon inte har uppnått myndig ålder. Talan får vidare aUtid föras av en särskUt förordnad vårdnadshavare för bamet.

(Jfr 3 kap. 5 § i Förmynderskapsutredningens försfeg.)

I andra stycket har "förmyndare" ersatts av "vårdnadshavare", se av­snitt 5. I övrigt har språkUga justeringar gjorts.

4 kap. 5 a §

Den som inte har fyUt arton år får ej adopteras utan föräldramas samtycke. Mcxiems samtycke skaU ha länmats sedan hon har återhämtot sig tillräckUgt efter nedkomsten. Vid adoption av någon annans adoptiv­bam skaU i StäUet samtycke inhämfes från bamets adoptivföräldrar eUer, om en adoptivförälder är gift med någon av bamets föräldrar, från båda dessa makar.

Samtycke enUgt försto stycket behövs inte av den som Uder av en aUvarUg psykisk stöming, är utan del i vårdnaden eUer befinner sig på okänd ort. Är detfe fåUet / fråga om var och en av dem som enUgt försfe stycket skaU samtycka tiU adoptionen, skaU i stäUet samtycke m-hämtos firån särskiU förordncui vårdnadshavare för bamet

I andra stycket har "förmyndare" ersatts av "vårdnadshavare", se av­snitt 5. Stycket har utformats i enUghet med Lagrådets förslag.

4 kap. 10 §

I ärenden om adoption skaU rätten inhämte upplysningar om bamet och sökanden samt humvida ersätming eUer bidrag tiU bamets underhåU har lämnats eller utlovats. Har bamet inte fyUt arton år, skaU yttrande inhämtes från socialnämnden i den kommun där sökanden är folkbok­förd och från socialnämnden i den kommun där den som har vårdnaden om bamet är folkbokförd.

Fader eUer moder, vars samtycke tiU adoptionen inte krävs, skaU än­då höras, om det kan ske. Vid adoption av adoptivbam skaU vad nu sagts i StäUet gäUa adoptanten eUer, om en make adopterat den andra makens bam, var och en av makama. Finns en särskUd förmyndare vars samtycke inte krävs, skaU även han eller hon höras.

(Jfr 4 kap. 10 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

Texten har, bl.a. med anledning av ett påpekande av Lagrådet, redige­rats språkUgt.

181

6 kap. Om vårdnad och umgänge

Prop. 1993/94:251

I enUghet med Förmynderskapsutredningens förslag har i de nya regler-

"'

na gjorts en klarare uppdelning mellan vårdnads- och förmyndarfunktio-nema. Det innebär bl.a. att, om vårdnaden om en underårig behöver anförttos någon annan än en förälder, domstolen skaU utse en särskUt förordnad vårdnadshavare i stäUet för att, som hittiUs, fegga vårdnads-uppgiften på en särskUt förordnad förmyndare.

Förändringen leder tiU ändringar av flera paragrafer i dette kapitel samt tiU att tre nya paragrafer, 10 a-c §§, mförs i kapitiet.

2

§

Bam står under vårdnad av båcfe föräldrarna eUer en av dem, om inte rätten har anförtrott vårdnaden åt en eUer två särskUt förordnade vård­nadshavare. Vårdnaden om ett bam består tiU dess att bamet fyUer arton år eUer dessförinnan ingår äktenskap.

Den som har vårdnaden om ett bam har ett ansvar för bamets person­Uga förhåUanden och skaU se tiU att bamets behov enUgt 1 § blir tiU­godosedda. Bamets vårdnadshavare svarar även för att bamet får den tiUsyn som behövs med hänsyn tiU dess ålder, utveckling och övriga omständigheter samt skaU bevaka att bamet får tiUfredsstäUande försörj­ning och ud)Udning. I syfte att hindra att bamet orsakar skada för någon annan skaU vårdnadshavaren vidare svara för att bamet står under uppsikt eUer att andra lämpUga åtgärder vidfes.

Om ansvaret i frågor som gäUer bamets ekonomiska förhåUanden finns bestämmelser i 9-15 kap.

(Jfr 6 kap. 2 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

I första stycket har "förmyndare" bytts ut mot "vårdnadshavare", se avsmtt 5.

Hänvisningen i tredje stycket har ändrats som en följd av att 12-16 kap. får nytt mnehåU.

Regler om vem som skaU utses tiU vårdnadshavare för det fåU ingen av föräldrama kommer i fiåga finns i 10 a §.

3

§

Bamet står firån födelsen under vårdnad av båda föräldrarna, om dessa är gifte med varandra, och i annat fåU av mcxiem ensam. Ingår föräldrama senare äktenskap med varandra, står bamet från den tid­punkten under vårdnad av dem båda, om mte rätten dessförinnan har anförtrott vårdnaden åt en eUer två särskUt förordnade vårdnadshavare.

Om det döms tiU äktenskapsskillnad meUan föräldrama står bamet även därefter under båda föräldramas vårdnad, om inte den gemensam­ma vårdnaden upplöses enUgt 5, 7 eUer 8 §. SkaU bamet även efter domen på äktenskapsskillnad sfe under båda föräldramas vårdnad, skaU rätten i domen erinra om att vårdnaden aUtjämt är gemensam.

(Jfr 6 kap. 3 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

182

Iförsta stycket har, Uksom i 2 § försfe stycket, ordet "vårdnadshavare"    Prop. 1993/94:251

ersatt "förmyndare".

FB 6 kap.

7

§

Om en förälder vid utövandet av vårdnaden om ett bam gör sig skyl­dig tiU missbmk eUer försummelse eUer i övrigt brister i omsorgen om bamet på ett sätt som medför besfeende fera för bamets hälsa eUer utveckling, skaU rätten beslute om ändring i vårdnaden.

Står bamet under båda föräldramas vårdnad och gäUer vad som sägs i förste stycket en av dem, skaU rätten anförtro vårdnaden åt den andra föräldem ensam. Brister också den föräldem i omsorgen om bamet på det sätt som sägs i förste stycket, skaU rätten flytto över vårdnaden tiU en eUer två särskUt förordnade vårdnadshavare.

Står baraet under endast en förälders vårdnad, skaU rätten i feU som avses i förste stycket flytfe över vårdnaden till den andra föräldem eUer, om det är lämpUgare, tiU en eUer två särskUt förordnade vård­nadshavare.

Frågor om ändring i vårdnaden enUgt denna paragraf prövas på tafen av socialnämnden eUer, utan särskUt yrkande, i mål om äktenskapsskiU­nad meUan föräldrama eUer i andra mål som avses i 5 eUer 6 §.

(Jfr 6 kap. 7 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

I andra och tredje styckena har de tidigare bestämmelsema om över­flyttning av vårdnaden tiU förmyndare enUgt 13 kap. 8 § ersatts med bestämmelser om överflyttning tiU särskUt förordnade vårdnadshavare. Vid utseende av vårdnadshavare tiUämpas 10 a §. I övrigt har språkhga justeringar gjorts.

8§

Har ett bam stedigvarande vårdats och fostrats i ett annat enskUt hem än föräldrahemmet och är det uppenbart bäst för bamet att det rådande förhåUandet får besfe och att vårdnaden flyttes över tiU den eUer dem som har tegit emot bamet eUer någon av dem, skaU rätten utse denne eUer dessa att såsom särskUt förordnade vårdnadshavare utöva vårdna­den om bamet. Frågor om överflyttning av vårdnaden enUgt förste stycket prövas på talan av socialnämnden.

(Jfr 6 kap. 8 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

Även i denna paragraf har ordet "förmyndare" ersatts med "vårdnads­havare".

9§

Om bamet står under vårdnad av båcfe föräldrama och en av dem dör,

skall den aruira föräldem ensam ha vårdnaden. Om båda föräldranm

dör, skall rätten på anmälan av socialnämnden eller när förhållandet

annars blir känt anförtro vårdnaden åt en eller två särskiU förordnade

183

vårdnacbhavare.

Om bamet står under vårdnad av endast en av föräldrama och den    Prop. 1993/94:251 föräldem dör, skaU rätten på ansökan av den andra föräldem eUer på    pg g j anmälan av socialnämnden anförtto vårdnaden åt den andra föräldem eUer, om det är lämpUgare, åt en eUer två särskUt förordnade vård­nadshavare.

(Jfr 6 kap. 9 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

Första stycket har byggts ut med en regel som ersätter den nuvarande bestämmelsen i tredje stycket, där det anges att vårdnaden om ett bam utövas av förmyndaren, om båcfe föräldrarna är döda. Genom att regeln placeras i förste stycket görs det klart att den tar sikte på den situatio­nen att bamet före föräldramas död stod under bägges vårdnad. Vårdna­den skaU även i en sådan situation anförttos åt en eUer två särskUt för­ordnade vårdnadshavare. Dessa utses av rätten efter anmälan av social­nämnden eUer när behovet av att utse vårdnadshavare annars blir känt för rätten, t.ex. efter anmälan av en anhörig.

I andm stycket, som behandlar den situationen att endast en av för­äldrama är vårdnadshavare och denne avUder, har möjUgheten att an­förtto vårdnaden åt en eUer två särskUt förordnande förmyndare ersatts med en möjUghet att lägga uppgiften på en eUer två särskUt förordnade vårdnadshavare.

Om bamet har mgått äktenskap, blir det mte aktueUt att förordna vårdnadshavare, eftersom vårdnaden enUgt 2 § förste stycket då upphör.

Frågor om vårdnad enUgt denna paragraf handläggs enUgt 17 § i den ordning som gäUer för domstolsärenden.

Paragrafen har dessutom justerats språkUgt.

10 §

Står bamet under vårdnad av en eUer två särskUt förordnade vård­nadshavare och viU någon av bamets föräldrar eUer båda få vårdnaden överflytted tiU sig, skaU rätten beslute efter vad som är bäst för bamet. Rätten får dock inte flytte över vårdnaden tiU föräldrama gemensamt, om nägon av dem motsätter sig gemensam vårdnad.

Frågor om överflyttning av vårdnaden enUgt förste stycket prövas på talan av båda föräldrama eUer en av dem eUer på tafen av scx:ial-nämnden.

(Jfr 6 kap. 10 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

Ordet "förmyndare" i försto stycket har ersatts med "vårdnadshavare", se avsnitt 5.

10 a §

Om vårdnadshavare skaU förordnas särskiU, utses någon som är läm­pad att ge bamet omvårdnad, trygghet och en god fostran. Den som är underårig får inte förordnas tiU vårdnadshavare.

184

Två personer kan utses att gemensamt utöva vårdnaden, om de är   Prop. 1993/94:251 gifta med varandra eller bor tilbammans under äktenskapsliknande för-    pg g j hållanden.

För syskon skall samrrm person utses till vårdnadshavare, om inte särskilda skäl talar rrwt det.

Om vårdnadshavare skall förordnas efter föräUlramas död och för­äldrama eller en av dem har gett till känrm vem de önskar till vård­nadshavare, skall denna person förordnas, om det inte är olämpligt.

(Jfr 6 kap. 10 a § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

I första stycket anges de allmänna kraven på den som skaU kunna för­ordnas särskUt tiU vårdnadshavare. Det skaU vara en person som är lämpad att ge bamet omvårdnad, trygghet och en god fostran. Formule­ringen knyter an tiU vad som sagts i 1 § om vad bam har rätt tiU. En underårig kan enUgt 10 kap. 1 § inte förordnas tiU förmyndare. Den nära kopplingen mellan vårdnaden och förmynderskapet gör att under­årig inte heUer skaU kunna förordnas särskUt tiU vårdnadshavare.

Det går inte att med exakthet ange de närmare kriteriema för vem som bör utses tiU vårdnadshavare. I det enskUda fåUet får hänsyn tes tiU bl.a. bamets ålder och utveckling samt den personUga anknytningen tiU den tiUtänkte vårdnadshavaren. Något försteg för exempelvis anförvan­ter tiU bamet finns mte angivet. Många gånger framstår det säkerUgen som naturUgt att vårdnadshavaren är en person som utöver en personUg kontakt även har en släktrelation tiU baraet. Även något äldre personer, t.ex. mor- eUer ferföräldrar, kan komma i fråga som vårdnadshavare.

Om ett bam i stor utsträckning har vistets i ett annat enskUt hem än föräldrahemmet, kan dette också ha stor betydelse vid bedömningen. Jfr 8 § när det gäUer överflyttning av vårdnaden tiU fosterföräldrar.

FaU kan förekomma när fler än en person viU komma i ftåga som särskUt förordnad vårdnadshavare. Rätten får då träffa sitt val efter vad som är bäst för bamet. Situationen är i stort densamma som när två föräldrar tvistar om vem som skaU vara ensam vårdnadshavare för ett gemensamt bam. Den praxis som har utveckfets vid tiUämpningen av 5 § förste meningen kan tjäna som utgångspunkt även i nu behandfede simationer.

EnUgt andra stycket kan två personer utses att gemensamt utöva vård­naden, om de är gifta med varandra eUer bor tiUsammans under äkten­skapsliknande förhåUanden. Bestämmelsen motsvarar vad som nu gäUer om förmyndare enUgt 13 kap. 8 § andra stycket andra meningen.

EnUgt lagen (1987:813) om homosexueUa sambor skaU vissa upp­

räknade bestämmelser om sambor tiUämpas även när två personer lever

tiUsammans i ett homosexueUt förhåUande. Föräldrabalkens regler

tUlhör inte de uppräknade. FamUjerättsUga förhållanden för homosexu­

eUa behandlas i Partnerskapskapsutredningens betänkande Partnerskap

(SOU 1993:98), i vUket föreslås bl.a. att en lag om partnerskap skaU

införas. Partnerskapsutredningens förslag innebär dock mte att de som

registrerat sitt partnerskap skaU kunna förordnas som gemensamma

förmyndare för ett bam. Uttedmngsbetänkandet har nyUgen renussbe-

_,

handlats och övervägs nu i Justitiedepartementet. Samtidigt är frågan

om lagstiftning angående registrerat partnerskap under behandling i    Prop. 1993/94:251 riksdagen med anledning av motioner i ämnet. Den nu behandlade be-    FB 6 kap. stämmelsen innebär mgen ändring i det tidigare förhållandet att ho­mosexueUa sambor inte kan utses tiU gemensamma vårdnadshavare.

Tredje stycket föreskriver att samma vårdnadshavare skaU utses för syskon, om inte särskUda skäl talar däremot. En motsvarande bestäm­melse finns när det gäUer förmyndare i 10 kap. 6 § sisto stycket. Stycket har utformats i enUghet med Lagrådets försfeg.

"Engt ftärde stycket skaU domstolen beakte önskemål som har förts fram av föräldrama när det gäUer att förordna vårdnadshavare efter föräldramas död. Deras val av vårdnadshavare skaU sålunda följas, om det inte är olämpUgt att förordna den utpekade personen.

En motsvarande bestämmelse när det gäUer förmyndare finns i 10 kap. 7 §.

För att en förälders önskemål om vårdnadshavare skaU tillmätes be­tydelse torde det i allmänhet krävas att föräldem var vårdnadshavare vid frånfaUet. Det är emeUertid inte uteslutet att te hänsyn även tiU ett önskemål från en avUden förälder som inte hade del i vårdnaden. Det framstår som särskUt lämpUgt när något önskemål i övrigt mte har förts fram, men även i andra fåU kan föräldem ha haft en så nära kontakt med sitt bam att den avUdnes önskan bör ges särskUd vUrt. Hur vårdna­den har ordnats formeUt är således inte helt utslagsgivande uten om­ständighetema i det enskUda feUet skaU avgöra.

Om bamet har nått tillräckUg mognad och motsätter sig att den ut­pekade personen förordnas som vårdnadshavare, kan det mte anses lämpUgt att förordna honom eUer henne. I en del fåU kan också, efter det att den avUdne föräldem uttryckte sitt önskemål, förhåUandena ha ändrats på ett sätt som gör det olämpUgt att följa önskemålet.

Om en förälder som är ensam vårdnadshavare avUder, följer av 9 § andra stycket att den andra föräldem bör förordnas i förste hand.

10 b §

En SärskiU förordncui vårdnadshavare har rätt att på begäran bli entledigad från uppdraget.

Om bamet har två särskilt förordnade vårdnadshavare och någon av dem viU att vårdnaden inte längre skall vara gemensam, skall rätten på talan av en av dem eller båda anförtro vårdnaden åt en av dem efter vad som år bäst för bamet. Rätten kan också i mål om äktenskapsskill­nad mellan vårdnadshavama utan yrkande förordna om vårdnaden enligt vad som nu har sagts, om gemensam vårdnad är uppenbart oför­enlig med bamets bästa.

(Jfr 6 kap. 10 b § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

Enligt första stycket har en särskUt förordnad vårdnadshavare aUtid rätt

att på begäran bU entiedigad från sitt uppdrag. Bestämmelsen motsvarar

vad som enUgt 10 kap. 9 § gäUer bettäffande särskUt förordnade för­

myndare.

186

I andra stycket regleras det feUet att två särskUt förordnade vårdnads- Prop. 1993/94:251 havare enUgt 10 a § andra stycket har utsetts att gemensamt utöva vård- FB 6 kap. nåden om en underårig och nägon av dem önskar att vårdnaden inte längre skaU vara gemensam. Rätten skaU i sådant feU anförtro vårdna­den åt en av dem efter vad som är bäst för bamet. Bestämmelsen mot­svarar vad som enUgt 5 § försfe meningen gäUer beträffande föräldrar med gemensam vårdnad. Den har hämtets från det nuvarande andra stycket i 10 kap. 9 §.

EnUgt 10 a § krävs att de som utses tUl gemensamma vårdnadshavare är gifta med varandra eUer bor tiUsammans under äktenskapsliknande förhåUanden. Den omständigheten att äktenskapet upplöses eUer sambo-förhåUandet upphör medför uite nödvändigtvis att den gemensamma vårdnaden måste upphöra. Efter förebUd av 5 § andra stycket andra meningen har emeUertid rätten givits möjUghet att i mål om äktenskaps­skillnad förordna att vårdnaden inte längre skaU vara gemensam.

10 c §

En särskilt förordnad vårdnadshavare skall entledigas, om han eller hon vid utövandet av vårdnaden gör sig skyUlig till missbruk eller för­summebe eller av någon annan orsak inte längre är lämpUg som vård­nadshavare.

Om bamet har två särskiU förordnade vårdnadshavare och den ena entledigas eller dör, skall den aruira ensam ha vårdnaden. Om båda vårdnadshavama entledigas eller dör, skall rätten utse en eller två andra personer att vara sårskilt förordnade vårdnadshavare.

Frågor om ändring i vårdnaden enligt denrm paragraf prövas efter ansökan av socialnämnden.

(Jfr 6 kap. 10 c § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

Iförsta stycket föreskrivs att en särskilt förordnad vårdnadshavare skaU endedigas, om han eUer hon vid utövandet av vårdnaden gör sig skyldig tiU missbmk eUer försummelse eUer av någon arman orsak inte längre är lämpUg som vårdnadshavare.

Att missbmk eUer försummelse kan utgöra gmnd för entiedigande

överensstämmer med vad som gäUer för föräldrar som vårdnadshavare

enUgt 7 §. Att entiedigande dessutom skaU ske, om vårdnadshavaren av

någon annan orsak inte längre är lämpad för sin uppgift, innebär att det

krävs mindre för att en särskUt förordnad vårdnadshavare skaU endedi­

gas än när det är fråga om en förälder som är vårdnadshavare (jfr re­

kvisitet i 7 § förste stycket, där det tafes om brister som medför be­

sfeende fera för bamets hälsa eUer utveckling). Försfe stycket motsvarar

i stort vad som gäUer beträffande entiedigande av förmyndare enUgt

10 kap. 10 §. Det särskUda onmämnandet av ekonomiskt obestånd har

dock uteslutits. Detta innebär mte att de ekonomiska förhållandena

skaU tillmätes mindre betydelse än tidigare vid bedönming av om ent­

ledigande skaU ske eUer inte. Med hänsyn tiU att huvudvUcten nu läggs

vid vårdnaden i stäUet för förmynderskapet saknas dock anledning att i

,gy

dette sammanhang  särskUt poängtera de ekonomiska  förhåUandena.

Domstolen skaU vid bedömningen av om försummelsen är av sådan art Prop. 1993/94:251 att den bör leda tiU entiedigande se tiU samtUga omständigheter, varav FB 6 kap. frågan om ekonomiskt obestånd är en. Även om det i feU av försum­melse av särskUt förordnad vårdnadshavare kan finnas större anledning att entiediga vårdnadshavaren än när en förälder är vårdnadshavare, kan det i specieUa feU vara en tänkbar lösning att låfe den särskUt förordna­de vårdnadshavaren vara kvar, men entiediga honom eUer henne ftån förmynderskapet med stöd av 10 kap. 10 §.

Andm stycket behandlar det feUet att en underårig har två särskUt förordnade vårdnadshavare. I lagmmmet sägs tiU en början att, om den ene endedigas eUer avUder, vårdnaden tUlkommer den andra ensam. Motsvarande regel gäUer bettäffande föräldrar, se 9 § förste stycket.

För det fåUet att båda de särskUt förordnade vårdnadshavama ent­ledigas eUer avUder skaU rätten utse en eUer två andra personer att vara vårdnadshavare. Dette motsvarar vad som beträffande föräldrar före­skrivs i 7 § andra stycket och 9 § förste stycket.

EnUgt tredje stycket prövas frågor om entiedigande av vårdnadshavare och förordnande av ny vårdnadshavare enUgt den nu behandlade para­grafen efter ansökan av socialnämnden. Behörig domstol är enligt 17 § rätten i den ort där bamet har sitt hemvist.

17 §

Frågor om vårdnad eUer umgänge tes upp av rätten i den ort där bamet har sitt hemvist. Sådana firågor kan tes upp även i samband med äktenskapsmål. Om det mte finns någon behörig domstol, tes frågoma upp av Stockhohns tiingsrätt.

Frågor om vårdnad som avses i 4-8 och 10 §§ sarrU 10 b % aruim stycket samt frågor om umgänge som avses i 15 § handläggs i den ord­ning som är föreskriven för tvistemål. Står bamet under vårdnad av båda föräldrama eUer en av dem och är föräldrama överens i saken, får de väcka talan genom gemensam ansökan.

Övriga frågor om vårdnad handläggs i den ordning som gäller för domstobärervden.

I mål om vårdnad kan underhåUsbidrag för bamet yrkas utan stäm­nmg.

Dom i mål om vårdnad eUer umgänge får meddefes utan huvudför­handling, om partema är överens i saken.

(Jfr 6 kap. 17 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

EnUgt första stycket i dess hittiUs gäUande lydelse är principen att firå­gor om vårdnad eUer umgänge tes upp av rätten i den ort där vårdnads­havaren eUer någon av vårdnadshavama har sitt hemvist. Ändringen mnebär att det i stäUet skaU vara bamets hemvist som avgör. Samma princip föreslås enUgt 10 kap. 13 § gäUa när det är firäga om för­ordnande eUer entiedigande av förmyndare. De närmare skälen tiU varför bamets hemvist bör styra har utvecklats i avsnitt 16.1.[REDACTED_EFTERNAMN] stycket har fått sin slutUga lydelse efter förslag av Lagrädet.

Av andra stycket följer att firågor om vårdnad som avses i 4-8 och

188

10 §§  samt  frågor om  umgänge  enUgt   15 §  lUcsom  tidigare  skaU

handläggas som tvistemål. Om partema är ense kan dock tafen väckas    Prop. 1993/94:251

genom gemensam ansökan. TiU tvistemålshandläggrung har förts fiågan    FB 7 kap.

om vårdnad när en av två särskUt förordnade vårdnadshavare mte

längre viU att vårdnaden skaU vara gemensam (10 b § andra stycket).

Detfe motsvarar vad som gäUt hittiUs enUgt andra stycket i 10 kap. 9 §.

Som utvecklats tidigare har i övrigt ärendeformen behåUits.

I tredje stycket har tagits in en upplysning om att de frågor om vård­nad som inte särskUt nämns i andra stycket skaU handläggas som dom­stolsärenden. När en firåga om vårdnad skaU handläggas som ärende blir lagen (1946:807) om handläggning av domstolsärenden tiUämpUg. EnUgt 6 § den lagen är huvudregeln att ärenden prövas av en ensam domare. Domstolen skaU dock vid ärendets avgörande besfe av en lagfåren domare och nämndemän i bl.a. de fåUen då ett ärende är tvistigt eUer det annars föreUgger särskUd anledning tiU en sådan sammansättning.

21 §

I mål eller ärenden om vårdnad eUer umgänge kan rätten, i samband med att den meddelar dom eUer beslut i saken och om det finns särskU­da skäl, på yrkande av en part förelägga motparten vid vite att lämna ifrån sig bamet. Har vite förelagts i samband med beslut som avses i 20 § förste stycket, kan rätten förordna att föreläggandet skaU gäUa omedelbart.

Beslut om föreläggande enUgt försfe stycket får överklagas endast i samband med överklagande av domen eUer beslutet om vårdnad eUer umgänge.

Frågor om utdömande av förelagt vite prövas av länsrätten på ansökan av den part som har begärt föreläggandet.

(Jfr 6 kap. 21 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

Iförsta stycket har, som en följd av ändringama i 17 §, begreppet ären­de lagts tiU. I praktiken torde dock vitesföreläggande knappast bU akm­eUt när det gäUer sådana ftågor som enUgt 17 § skaU handläggas som ärenden. I övrigt har språkUga justeringar gjorts.

7 kap. 2 §

En förälder skaU fiiUgöra sin underhåUsskyldighet genom att betafe underhåUsbidrag tiU bamet, om föräldem

1.   inte har vårdnaden om bamet och inte heUer varaktigt bor tiUsam­

mans med bamet, eUer

2.   har vårdnaden om bamet gemensamt med den andra föräldem men

bamet varaktigt bor tiUsammans med endast den andra föräldem.

UnderhåUsbidrag feststäUs genom dom eUer avtal.

Vårdnadshavaren får företräda bamet i frågor om underhåUsbidrag,

även om vårdnadshavaren mte har uppnått myndig ålder. Också för­

myndare har rätt att företräcfe bamet. Avtal om underhåUsbidrag kan

slutes även före bamets födelse.

189

(Jfr 7 kap. 2 § i Förmynderskapsutiiedningens förslag.)

Prop. 1993/94:251

FB 9 kap. I tredje stycket har orden "särskUt förordnad" tegits bort. Begreppet särskUd förordnad förmyndare har ersatts med särskUt förordnad vård­nadshavare (se avsmtt 5). För det feU den underårige skuUe sfe utan vårdnadshavare, t.ex. genom att den underårige ingått äktenskap, bör förmyndaren kunna föra talan för bamets räkning.

9 kap. Om underårigs omyndighet

Ändringar har gjorts i 1, 4 och 5 §§. Som fiamgår av avsnitt 6.2, har Förmynderskapsutredningens förslag tiU förtydUgande bestämmelser om när en underårig skaU vara bunden av en rättshandling mte godfegits. Däremot har det, i enUghet med utredmngens förslag, mförts bestämmelser som innebär att förmånstegarförordnande uttryckUgen jämstäUs med gåva och testamente vad gäUer möjUgheten att ge en underårig rätt att själv förfoga över egendom. Fömtom förmånstegarförordnanden vid försäkring har tiUagts förordnanden av förmånstegare tiU rätten enUgt ett pensionssparavtal enUgt lagen (1993:931) om individueUt pensionssparande.

1§

Den som är under arton år (underårig) är omyndig ochyär inte själv råda över sin egendom eUer åta sig förbindelser i vidare mån än som följer av vad som skaU gäUa på gmnd av lag eUer villkor vid förvärv genom gåva, testamente eller förmånstagarförordnande vid försäkring eller pensionssparande enligt lagen (1993:931) om individuellt pen­sionssparande.

(Jfr 9 kap. 1 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

I paragrafen återfinns huvudregehi om en underårigs bristande rätts-handlingsförmåga. Fömtom att språkUga justeringar gjorts har i para­grafen UttryckUgen angivits att en omyndig kan ges rätt att förvalte egendom som han eUer hon har förvärvat som förmånstegare, under fömtsättning att villkor om det har stäUts upp i förmånstegarförordnan-det.

4

§

Om en underårig har fått egendom genom gåva, testamente eller för­

månstagarförordnande vid försäkring eller pensionssparande enligt

lagen (1993:931) om individuellt pensionssparande under villkor att den

underårige själv skaU få råda över egendomen, skaU 3 § andra stycket

tiUämpas också beträffarule sådan egendom. Överförmyruiarens sam­

tycke krävs dock bara om den underårige har fyUt sexton år. Inrmn

samtycke lämnas skaU överförmyndaren ge fångesmannen eUer hans

arvmgar tiUfaUe att yttra sig, om det kan ske utan påtagUgt besvär eUer

190

större ticbförlust.

(Jfr 9 kap. 4 § i Förmynderskapsutrednmgens förslag.)

Prop. 1993/94:251

FB 10 kap. Jfr kommentaren tiU  I §. De språkUga förändringama mnebär inte någon ändring av paragrafens materieUa innehåU.

5§

En underårig som driver rörebe med samtycke enligt 13 kap. 13 § eller 14 kap. 74 § andra stycket, får ingå sådana rättshandlingar som faller inom området för rörelsen. Vad som nu har sagts gäller dock inte i fråga om rättshandUngar som avses i 13 kap. 10 §.

(Jfr 9 kap. 5 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

I paragrafen har paragrafhänvisningama ändrats som följd av de nya reglema i 13 och 14 kap. Hänvisningama har utformats på det sätt Lagrådet har föresfegit. Det särskUcfe angivandet att den underårige har fyUt sexton år har stmkits eftersom det fiamgår av 13 kap. 13 § och 14 kap. 14 § andra stycket att underåriga inte får driva rörelse om de inte har fyUt 16 år. Dämtöver har språkUga justeringar gjorts.

10 kap. Om förmyndare

Ändringama i kapitiet är föranledda dels av att förhåUandet meUan vårdnaden och förmynderskapet skaU ändras (se avsnitt 5 och kommen­taren tiU ändringama i 6 kap. ovan), dels av att inskrivning av förmyn­derskap enUgt 12 kap. skall upphöra (se avsnitt 13).

Vad gäUer de förändringar som är en följd av att vårdnaden skaU sättes i förgmnden avvUcer bestämmelsema i någon mån från Förmyn-derskapsuttedningens förslag. När så är fåUet anmärks det vid varje enskUd paragraf.

3

§

Den eller de som har förordnats särskiU till vårdnadshavare är också förmyndare för den underårige.

Om särskilda skäl talar för det, skaU dock någon anrmn än den sär­skiU förordnade vårdnadshavaren förordnas tiU förmyndare. I ett sådant fall tillämpas 6 och 7 §§.

Mid som sägs i denna baUc om särskiU förordnade förmyndare skäll gälla även den som är förmyndare enligt första stycket.

(Jfr 10 kap. 5 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

I den nu gäUande lydelsen av paragrafen föreskrivs att om ett underårigt

bara ingår äktenskap, skaU den som vid äktenskapets ingående var för­

myndare för bamet vara det även efter äktenskapets mgående. Den

bestämmelsen har av systematiska skäl flyttets tiU nästkommande para­

graf

91

I den nya lydelsen föreskrivs iförsta stycket att den eUer de som har    Prop. 1993/94:251 förordnats särskUt tiU vårdnadshavare också därigenom blir förmyndare.    FB 10 kap. Förmynderskapet följer aUtså automatiskt med förordnandet om vård­nad.

Det är dock inte självklart att dessa två i samtUga feU skaU följas åt. Det öppnas därför i andra stycket en möjUghet för rätten att förordna annan eUer andra än vårdnadshavaren tiU förmyndare. SärskUda skäl att förordna förmyndare vid sidan om en särskUt förordnad vårdnadshavare kan finnas, om t.ex. den underåriges förmögenhetsförhåUanden är kom­pUcerade och vårdnadshavaren eUer vårdnadshavama saknar erferenhet av eUer fömtsättningar för att förvalfe en förmögenhet av sådan beskaf­fenhet. Här skaU dock även beaktes möjUgheten att enUgt 8 § förordna medförmyndare. Det kan vara en lämpUg lösning att i stäUet för att skUja på vårdnaden och förmynderskapet Iåte den särskUt förordnade vårdnadshavaren få stöd och hjälp av en medförmyndare.

Om den särskUt förordnade vårdnadshavaren mte samtidigt skaU vara förmyndare, skaU 6 och 7 §§ tillämpas. Dessa paragrafer blir aUtså tiUämpUga dels om den underårige inte har någon särskUt förordnad vårdnadshavare, dels om särskUda skäl talar mot att fete den som är vårdnadshavare också vara förmyndare.

1 tredje stycket har tegits upp en bestämmelse som främst syftar på den reglering av förmyndares och andra stäUförettädares förvaltning av egendom som återfinns i 12-16 kap. Innebörden är att särskUt förordna­de vårdnadshavare som är förmyndare utan särskUt beslut om dette vid tiUämpning av förvaltningsreglema skaU feUa under de sttängare be­stämmelser som gäUer andra förmyndare än föräldrar.

4

§

Ingår ett underårigt bam äktenskap, skall den som vid äktenskapets ingående var förmyrulare för bamet alltjämt vara bamets förmyndare.

Paragrafens innehåU har hämtets från nuvarande 3 §. En underårig som ingår äktenskap behåUer sin förmyndare för tiden fiam tiU dess han eUer hon fyUer 18 år. Dette gäUer oavsett om förmynderskapet gmndar sig på föräldraskap enUgt 2 § eUer på särskUt beslut enUgt 3 §.

5§

Har en underårig inte någon förmyndare, skall rätten förordrm en sådan.

Har förmyndare förordnats enUgt r5ra stycket på gmnd av att fedem eUer mcxiem är underårig, gäUer förordnandet tUl dess fedem eUer modem har uppnått myndig ålder.

(Jfr 10 kap. 4 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

Paragrafens   nya   försfe   stycke   mnehåUer   vad   som   för   närvarande

,q2

föreskrivs i 4 §.

Andra stycket har ändrats endast på det sättet att hänvisningen nu görs    Prop. 1993/94:251

tiU försfe stycket.

FB 10 kap.

6§

TiU förmyndare skaU utses en rättrådig, erferen och i övrigt lämpUg man eUer kvinna.

För underåriga syskon skall samrrm person utses till förmyndare, om mte särskUda skäl talar mot det.

(Jfr 10 kap. 6 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

Andra stycket om utseende av samma förmyndare för underåriga syskon har redigerats språkUgt (jfr motsvarande regel om vårdnadshavare i 6 kap. 10 a § tredje stycket).

7

§

SkaU efter föräldramas död förmyndare förordnas för en underårig och har föräldrama eUer en av dem gett tiU känna vem de önskar tiU förmyndare, skaU denna person förordnas om det inte är olämpligt.

(Jfr 10 kap. 7 § i Förmynderskapsutredningens försfeg.)

Paragrafen har jämkats i överensstämmelse med 6 kap.  10 a § Qärde stycket (se kommentaren tiU den paragrafen).

Genom att förmynderskapet i fortsättningen i stor utsträckning kom­mer att följa vårdnadsfrågans avgörande i feU när föräldrar eUer särskUt förordnade vårdnadshavare avUder minskar denna bestämmelses praktis­ka betydelse. Som framgår av 6 kap. 10 a § Qärde stycket skaU avUdna föräldrars önskemål tes tUl vara när särskUd vårdnadshavare förordnas. För det feU en underårig har förmyndare utan att sfe under någons vårdnad, vilket blir följden om en underårig ingår äktenskap, kan det dock uppkomma en situation när förmyndare skaU utses.

9§

En förmyndare har rätt att på begäran bU entiedigad från förmynder­skapet. Dette gäUer dock ime, om förmynderskapet utövas av föräldrar­na eUer en av dem och särskUcfe skäl talar mot att förmyndaren ent­ledigas.

(Jfr 10 kap. 9 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

Ändringen i 9 § innebär att andra stycket har utgått. Där behandfes i

gällande rätt det feUet att två särskUt förordnade förmyndare har utsetts

tiU gemensamma vårdnadshavare och de viU upplösa den gemensamma

vårdnaden. Den bestämmelsen ersätts nu med 6 kap. 10 b § andra

stycket.

13 Riksdagen 1993/94. 1 saml. Nr 251

Prop. 1993/94:251

11 §

FB 10 kap.

Dör förmyndaren och finns det inte någon som på gmnd av lag skaU vara förmyndare, skaU den som har boet i sm våixl utan dröjsmål an­mäla förhåUandet tiU överförmyndaren för den kommun där den omyn­dige har sitt hemvist.

(Jfr 10 kap. 11 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

EnUgt paragrafens nya lydelse skaU behov av förmyndare anmälas tiiU överförmyndaren för den kommun där den omyndige har sitt hemvist. Ändringen är en följd av att institutet mskrivning av förmynderskap avskaffas. Av 18 § framgår att överförmyndaren får ansöka hos rätten om förordnande av förmyndare enUgt 5 §. Paragrafen har utformats erdigt Lagrådets försfeg.

Under remissbehandlingen har påpekats att den ökade tonvUcten vid vårdnadsbegreppet på bekosmad av förmynderskapet talar för att en anmälan mte borde göras tiU överförmyndaren eftersom förmynderska­pet skaU följa vårdnaden. Detfe är i och för sig rUctigt och i de allra flesfe fåU torde mte någon åtgärd av överförmyndaren vara påkaUad, annat än en konttoU med socialnämnden att den underåriges mtressen tiUgcxioses. Det kan dock tänkas simationer där det kan finnas behov av att överförmyndaren får snabb kännedom om dödsfåUet. Om t.ex. en make avUder och efterlämnar fömtom makan ett bam som han hade ensam vårdnad om, finns ingen fegregel som automatiskt för över vård­nad eUer förmynderskap tUl annan. VisserUgen skaU rätten efter an­mälan av socialnämnden eUer när förhåUandet annars bUr känt anförtto vårdnaden (och därigenom förmynderskapet) åt en eUer två särskUt förordnade vårdnadshavare (jfr 6 kap. 9 § andra stycket och 10 kap. 3 § förste stycket). I den situationen uppkommer emeUertid behov av att den underåriges rätt bevakas i dödsboet efter vårdnadshavaren. Det behovet har bl.a. överförmyndaren att bevaka. Överförmyndaren har här möjUghet att t.ex. förordna gcxl man för den underårige. Det finns således anledning att för att säkerstälfe att den underåriges intressen bevakas behåUa skyldigheten för den som har boet i sin vård att anmäfe dödsfåUet även tiU överförmyndaren.

12 §

Denna paragraf, som handlar om tiUsyn över förmynderskap, föresfes upphävd. Bestämmelser om tiUsyn kommer att finnas i 12 kap. 9 § och 19 kap. 17 §. (Jfr även kommentaren tiU 11 kap. 14 §.)

13 §

Frågor om förordnande eller entledigande av förmyndare fes upp av tingsrätten i den ort där den underårige har sitt hemvist.

194

(Jfr 10 kap. 13 § i Förmynderskapsutiiedningens förslag.)

Prop. 1993/94:251

FB 11 kap. Paragrafen har ändrats som följd av att inskrivning av förmynderskap avskaffas. EnUgt paragrafens nya lydelse är den underåriges hemvist avgörande för vUken tingsrätt som är behörig att te upp liågor om för­ordnande och entiedigande av förmyndare. Samma princip gäUer i vårdnads- och umgängesfrågor (se 6 kap. 17 § förste stycket).

18 §

Ansökan om förordnande eUer entiedigande av en förmyndare får göras av överförmyndaren, förmyndare, vårdnadshavare, den under­årige själv, om han eller hon har fyUt sexton år, samt av hans eUer hennes make eller sambo och närmaste släktingar. Frågor som avses i denna paragraf skaU rätten också te upp självmant, när det finns an­ledning tiU det.

I ett ärende som avses i förste stycket skaU rätten ge en underårig som fyUt sexton år tiUlaUe att ytO:a sig, om det kan ske.

(Jfr 10 kap. 18 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

I första stycket har den särskUda bestämmelsen om entiedigande av förmyndare som inte längre är lämpUg som vårdnadshavare utgått. Se i släUet 6 kap. 10 c § ttedje stycket.

I försfe stycket har dessutom den ändringen gjorts att kretsen av dem som har rätt att ansöka om förordnande eUer entiedigande av förmynda­re har utökats med dels den underåriges vårdnadshavare, dels hans eUer hennes sambo. Sambobegreppet enUgt denna paragraf är detsamma som det i fegen (1987:232) om sambors gemensamma hem. Här stäUs dock mte upp något krav på att samboma skaU vara ogifta. TUl följd av den föreslagna ändringen i lagen (1987:813) om homosexueUa sambor blir bestämmelsen tillämpUg också på homosexueUa sambor.

Det nuvarande tredje stycket, som behandlar frågan om vem som fär överklaga beslut i ärenden enUgt förste stycket, har utgått. Bestämmel­ser om rätt att överklaga i olika förmynderskapssaker har sandats i 20 kap. 3 §.

11 kap. Om god man och förvaltare

I avsmtt 14 föresfes en omfördehiing av beslutsbefogenheter mellan rätten och överförmyndaren. Denna innebär att överförmyndaren tar över alfe arbetsuppgifter som rör gcximanskap enUgt 11 kap. 1-3 §§. När det gäUer förvaltarskap och gcximanskap enUgt 4 § föreslås en uppdelning av beslutsbefogenheterna som i princip mnebär att rätten beslutar om anordnande, upphörande och ändring av gcxlmanskapet eUer förvaltarskapet medan överförmyndaren beslutar om förordnande och entiedigande av gode män och förvaltare. Denna förändring har bl.a. mneburit att det i vissa bestämmelser blir nödvändigt att skUja mellan

anordnandet av ett godmanskap eUer ett förvaltarskap och förordnandet    Prop. 1993/94:251 av den person som skaU ha uppdraget som god man eUer förvaltare.    FB 11 kap. Det är dock ingen nyhet att man talar om anordnande av förvaltarskap eUer gcximanskap i lagtexten, se 11 kap. 28 §.

Ändringama i kapitiet är dessutom föranledda av att systemet med in­skrivning av godmanskap och förvaltarskap upphör (se avsnitt 13).

1§

Kan en förmyndare på gmnd av sjukdom eUer av någon annan orsak inte utöva förmynderskapet eUer blir förmyndaren enUgt 10 kap. 17 § skUd från utövningen av det, skaU överförmyndaren förordna gcxl man att i förmyndarens stäUe vårda den underåriges angelägenheter.

När rätten enligt 10 kap. 17 % skiljer en förmyndare från utövningen av förmynderskapet får rätten förordna god rrmn enligt första stycket.

(Jfr 11 kap. 1 § i Domstolsutredningens förslag.)

Bestämmelsen reglerar feU då den som är förmyndare för en underårig av någon anledning inte kan utöva förmynderskapet. Det förekommer exempelvis att den tiUämpas beträffande utiändska bam som kommer tiU Sverige utan sina föräldrar. I fortsättningen skaU överförmyndaren i StäUet för rätten fette beslut om förordnande av gcxl man.

I andra stycket har det öppnats en möjUghet för rätten att förordna gcxl man i de fåU när rätten prövar en fråga om entiedigande en för­myndare. För tiden tiU dess rätten meddelat slutUgt beslut kan rätten interimistiskt skUja förmyndaren ftån uppdraget. Som påpekats under remissomgången bör rätten i de feUen ha möjUghet att förordna en god man som skaU bevaka den underåriges intresse. Det är dock inte något krav att så sker. För det feU rätten väljer att inte förordna gcxl man skaU överförmyndaren se tiU att så sker snarast. Rätten bör i regel förordna god man eftersom det i allmänhet måste vara en olägenhet att den underårige står utan förmyndare, men det kan väl tänkas simationer där det är vUctigt att skUjandet kommer tiU stånd snabbt och att det mtresset väger över olägenheten att den underårige under en begränsad tid står utan förmyndare.

2

§

Har en förmyndare eUer förmyndarens make eller sambo och den underårige del i ett oskiffet dödsbo, skaU överförmyndaren förordna gcxl man att vårda den underåriges rätt i boet vid boutredningen lUcsom vid bcxlelning och skifte eUer mgående av avtal om sammanlevnad i oskiftat bo.

Överförmyndaren skall också förordna god man när den som har en förmyndare, gcxl man eUer förvaltare skaU förefe en rättshandling eUer vara part i en rättegång och behöver hjälp men enUgt 12 kap. 8 § mte kan företrädas av förmyndaren, den gcxle mannen eUer förvaltaren. Om talan har väckts får rätten förordrm god man.

Överförmyndaren skaU också i andra feU än som avses i förste eUer

196

andra stycket förordna god man för den som har vårdnadshavare, för-

myndare, god man eUer förvaltare, i angelägenheter där den enskiUie    Prop. 1993/94:251

har ett mtresse som strider mot en sådan förettädares eUer dennes ma-    pg j j j

kes eller sambos mtresse. Överförmyrularen skaU meddefe ett sådant

förordnande, om det begärs av vårdnadshavaren, förmyndaren, den

gode mannen eUer förvaltaren eUer den som denne i sådan egenskap

förettäder eUer om det annars är lämpUgt.

(Jfr 11 kap. 2 § i Förmynderskapsutredningens och Domstolsutredning­ens förslag.)

Paragrafen reglerar fåU av intressekoUision mellan den ordinarie stäU­förettädaren och den som han företräder. Beslut om god man i sådana sittiationer skaU engt första stycket i framtiden fettas av överförmynda­ren i StäUet för av rätten. I det stycket har på förslag av Lagrådet den ändringen gjorts att gcxl man skaU förordnas, fömtom när det kan finnas motstridiga mtressen meUan den underårige å ena sidan och förmynda­rens make å andra sidan, även när det kan fiimas motstridiga intressen meUan den underårige och förmyndarens sambo. Bettäffande vem som är att betrakfe som sambo hänvisas tiU förfettningskommentaren tiU 10 kap. 18 §.

I andm stycket öppnas en möjUghet för rätten att förordna gcxl man när rättegång pågår. I de fåUen måste det anses innebära en onödig omgång att vända sig tiU överförmyndaren. En fömtsättning för rättens behörighet är att talan har väckts. Av 13 kap. 4 § tredje stycket rätte­gångsbalken framgår att talan skaU anses väckt när ansökan om stäm­ning har kommit m tiU rätten, eUer om stämning mte är nödvändig, när talan har firamstäUts mför rätten. I andra stycket har dessutom paragraf­hänvisningen ändrats, se 12 kap. 8 §.

Tredje stycket har försetts med ett tiUägg som gör det möjUgt att förordna god man även när det förekommer motstridiga mtressen mel­lan en underårig och hans eUer hennes vårdnadshavare eUer vårdnadsha­varens make. Dette tiUägg får betydelse för det fåU den underåriges vårdnadshavare inte samtidigt är förmyndare. Dämtöver har, Uksom i förste stycket, lagts tiU att god man bör förordnas även när det finns motstridande intressen mellan den enskUde och stäUföreträdarens sam­bo.

I övrigt har paragrafen justerats språkUgt.

3

§

Överförmyndaren skaU förordna god man,

1.   om det vid ett dödsfåU finns en tiU namnet känd arvmge som vistes

på okänd eUer avfegsen ort och därför mte kan bevaka sm rätt i boet

och förvalte sin lott i det,

2.   om det vid ett dödsfeU inte kan utredas, humvicfe den döde har

efterlämnat någon arvinge som är arvsberättigad före allmänna arvs­

fonden eUer före eUer tUlsammans med någon annan känd arvinge, eUer

också kännedom finns om arvmge efter den döde men kunskap saknas

såväl om arvingens nanm som om hans vistelseort, och det på gmnd av

sådan omständighet krävs att okänd arvmges rätt bevakas och hans eUer

gj

hennes lott i boet förvaltes.

3.

om en testamentstagare vistes på okänd eUer avfegsen ort eUer är    Prop. 1993/94:251 okänd och hans eUer hennes rätt därför behöver iakttes enUgt vad som    pg i j kan föreskrivs om arvinge,

'

4.

om det i övrigt krävs att en bortevarandes rätt bevakas eUer en bortevarandes egendom förvaltes,

5.

om det enUgt förordnande i testamente eUer annan rättshandling beror av en fiamtida händelse, vem egendom skaU tiUfåUa eUer egen­dom först senare skaU tiUträdas med äganderätt och det krävs att den bUvande ägarens rätt bevakas eUer egendomen förvaltas för den bUvan­de ägarens räkning, eUer

6.

om egendom, enUgt vad som särskUt föreskrivs, skaU ställas under vård och förvaltning av gcxl man som avses i detfe kapitel.

överförmyndaren skall förordna god man enUgt förste stycket efter anmälan eUer när behovet blir känt på annat sätt. Krävs en god man för den som har rätt i ett dödsbo, skaU det anmäfes hos överförmyndaren av den som har boet i sm vård.

Rättshandlingar som en god man har företagit med stöd av ett för­ordnande enUgt denna paragraf gäUer, även om den egendom som förordnandet avsåg tiUfeUer någon som den gode mannen mte var för­ordnad att företräda.

(Jfr 11 kap. 3 § i Domstolsuttedmngens förslag.)

Ändringama i första stycket innebär att överförmyndaren får rätt att beslufe om god man. Nu har rätten den befogenheten. Ändringama i andm stycket iimebär att anmälan skaU göras tiU överförmyndaren. I övrigt har paragarafen justerats språkUgt.

3a§

IdefaU som anges i 18 kap. 1 § första stycket äktenskapsbaUcen och 20 kap. 2 första stycket denna baUc skall god man förordrms av rätten.

Paragrafen som är ny, och som inte har någon motsvarighet i Dom­stolsutredningens förslag, anvisar rätten som behörig att förordna gcxl man i de feU där någon väcker en femUjerättsUg talan mot en person som det mte går att få teg på. Eftersom det hittiUs varit rätten som aUtid förordnar god man enUgt 11 kap. föräldrabalken har det mte behövts anges särskUt att rätten skaU förordna även i dessa feU. Nu när över­förmyndaren skaU vara den som vanUgen förordnar god man behöver det dock anges särskUt att rätten skaU förordna god man i dessa feU.

4

§

Om någon på gmnd av sjukdom, psykisk stöming, försvagat hälso­tiUstånd eUer Uknande förhåUande behöver hjälp med att bevaka sm rätt, förvalte sin egendom eUer sörja för sin person, skaU rätten, om det behövs, besluta att anordrm godmanskap för honom eller henne. Ett sådam beslut får mte meddelas utan samtycke av den för vUken god­manskap skaU anordnas, om mte den enskUdes tiUstånd hindrar att hans eUer hennes mening inhämfes.

När rätten meddeUir ett beslut enligt första stycket, skaU rätten samti-

198

digt förordrm en god rrmn att utföra uppdraget. Om en god rrmn i något

annat faU skall förordnas på gmnd av ett beslut enligt första stycket,    Prop. 1993/94:251

skall förordnandet meddelas av överförmyndaren.

pg i j ip

(Jfr 11 kap. 4 § i Domstolsutredningens förslag.)

Ändringen i första stycket innebär att arbetsfördelningen meUan rätten och överförmyndaren ändras när det gäUer frågan om godmanskap för den som på gmnd av sjukdom e.d. behöver hjälp med att sköfe sina angelägenheter Det år alltid rätten som anordnar godmanskap enUgt paragrafen. Ett beslut att anordna ett godmanskap mnebär ett stäUnings­tegande tiU fiågan om den sjuke behöver sådan hjälp som behandlas i paragrafen. Däremot tes genom ett sådant beslut mte ställning tiU an­talet gode män, dvs. om det räcker med en god man eUer om flera gode män skaU utses med stöd av 13 §.

EnUgt andra stycket är det rätten som har att utse god man i samband med att godmanskapet anordnas. Då får rätten också te stäUrung tiU hur många gode män som behövs. Om det därefter blir aktueUt att byte god man, blir däremot överförmyndaren ensam behörig att fette beslut. Det bUr även överförmyndaren som får te ställning tiU senare uppkommande frågor om förordnande av flera gode män.

7

§

Om någon som befinner sig i en sådan situation som anges i 4 § är ur stånd att vårda sig eUer sin egendom, får rätten besluta att anordna för­valtarskap för honom eUer henne. Förvaltarskap får dock mte anordnas, om det är tUlräckUgt att godmanskap anordnas eUer att den enskUde på något annat, mindre mgripande sätt får hjälp.

Förvaltamppdraget skall anpassas tiU den enskUdes behov i varje särskUt fåU och får begränsas tUl att avse viss egendom eUer angelägen­het eUer egendom överstigande ett visst värde.

Rätten får överläte åt överförmyndaren att närmare bestämma uppdra­gets omfettiiing.

När rätten meddeUir ett beslut enligt första stycket, skaU rätten samti­digt förordna en förvaltare att utföra uppdraget, öm en förvaUare i något annat fall skaU förordnas på gmnd av ett beslut enligt första stycket, skaU förordnandet meddeUis av överförmyndaren.

(Jfr 11 kap. 7 § i Domstolsuöiedningens förslag.)

Paragrafen har ändrats på motsvarande sätt som 4 §.

8§

Trots ett förvaltarförordnande enUgt 7 § har den som avses med förordnandet rätt att själv

1. slufe avtal om tjänst eUer annat arbete,

2.

förfoga över vad han eUer hon genom eget arbete har förvärvat efter det att förvaltare har förordnats, Uksom avkasöiingen av sådan egendom och vad som har ttätt i egendomens stäUe samt

3.

förfoga över vad han eUer hon efter det att förvaltare har förord-

199 näts får genom gåva, testamente eller förmånstagarförordnande vui

försäkring   eller   pensionssparande   enligt   lagen   (1993:931)   om    Prop. 1993/94:251 individuellt pensionssparande under villkor att egendomen inte skaU om-    pg 11 kap fettas av förvaltarens rådighet.

Om det finns särskUda skalar det, får dock rätten föreskriva att för­valtamppdraget skaU omfette även förhållaruien som avses i förste stycket.

(Jfr 11 kap. 8 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

I förste stycket 3 har i klarhetens mtresse gjorts ett tiUägg som mnebär att    förmånsfegarförordnande    vid    försäkring    och    individuellt pensionssparande skaU jämstälfes med gåva och testamente (jfr 9 kap. 1 och 4 §§). I övrigt har språkUga justeringar gjorts.

13 §

När omständighetema motiverar det, kan flera gcxle män eUer förval­tare förordnas för den enskUde.

(Jfr 11 kap. 4 § i såväl Förmynderskapsutredningens som Domstolsut­redningens försk.)

Ändringen iimebär att nuvarande, andra stycket har flyttets tiU 14 §.

Rörande det som står kvar i denna paragraf kan anmärkas att ändring­ama av 4 och 7 §§ medför att det blir rätten som får te ställning tiU hur många gode män eUer förvaltare som skaU förordnas om frågan akmaU­seras i samband med att rätten anordnar ett godmanskap eUer ett för­valtarskap, medan överförmyndaren är ensam behörig om frågan kom­mer upp senare. Ändringen av kvarvarande text är endast redaktioneU.

14 §

Om flera gode män eller förvaUare är ansvariga för en skada som har tillfogats tredje man, svamr de solidariskt för ersätmingen. Ersätmings-ansvaret skall slutUgt fördelas mellan de ansvariga efter vars och ens grad av vållande. Om någon saknar tillgångar att betaUi sin andel med, skall de övrigas ansvarighet för bristen bestämmas enligt sanuna gmn­der.

(Jfr 11 kap. 4 § i Förmynderskapsutredningens försfeg.)

Föreskriften i nu gäUande 14 § om att godmanskap och förvaltarskap står under tiUsyn av överförmyndaren och tingsrätten har utgått. Be­stämmelser om tiUsyn har i stäUet tagits in i 12 kap. 9 § och 19 kap. 17 §. (Jfr kommentaren tiU 10 kap. 12 § ovan.)

I denna paragraf har i stäUet tagits in vad som nu stedgas i 13 § andra stycket.

200

15 §

Prop. 1993/94:251

Ansökan om förordnande av god man enligt 1-4 §§ eUer förvaltare    "P' får göras av förmyndare, den som ansökningen avser, om han eUer hon har fyUt sexton år, samt av hans eUer hennes make eller sambo och närmaste släktingar. Ansökan om anordnande av godnmnskap enUgt 4 § eller förvaltarskap får göras av dem som nu har nämnts och av överför­myndaren.

Ansökan om arwrdrmruie av förvaltarskap får också göras av gcxl man som avses i 4 §.

När det finns anledning tiU det skaU rätten självmant ta upp frågor om anordnande av godmanskap enligt 4 § eller förvaltarskap. Överförmyn­daren har samma skyldighet när det gäller förordnande av god man eller förvaltare.

(Jfr 11 kap. 15 § i såväl Förmynderskapsutredningens som Domstolsut­redningens förslag.)

Paragrafen har ändrats på gmnd av de ändrade reglema om vilka som fettar beslut i frågoma. Det första stycket innehåUer regler om vilka som får ansöka hos överförmyndaren om förordnande av gcxl man enUgt 1-4 §§ och förvaltare. Jämfört med gäUande rätt har den ändringen gjorts att den enskUdes sambo har givits rätt att ansöka. Bettäffande vem som är att betrakte som sambo hänvisas tiU förfettningskommente-ren tiU 10 kap. 18 §. I det förste stycket har ytterUgare ett tUlägg gjorts. I andra meningen regleras vilka som får te initiativ tUl anordnan­de av godmanskap enUgt 4 § och tiU förvaltarskap. Det skaU påpekas att bestämmelsen är tiUämpUg både när ett gcximanskap eUer förvalterskap aktuaUseras förste gången och när en ny gcxl man eUer förvaltare be­höver utses, exempelvis för att den som tidigare hade förordnats har avUdit.

I andra stycket har överförts regehi att god man enUgt 4 § har rätt att ansöka om att den vars rätt han är satt att bevaka i stäUet skaU få för­valtare. Regeln har begränsats tiJl att avse ansökan om anordnande av förvaltarskap. Den gode mannen har ju spefet ut sin roU för det feU att förvaltare förordnas varför det saknas anledning att ge den gcxle mannen rätt att ansöka om byte av förvaltare.

Tredje stycket reglerar de beslutande organens skyldighet att agera utan ansökan. Rätten har sedan tidigare en skyldighet att självmant te upp frågor om förordnande av god man eUer förvaltere, när anledning tiU det förekommer. Denna skyldighet kvarstår, men med den distink­tion som görs meUan anordnande och förordnande skaU rättens skyldig­het att agera självmant begränsas tiU anordnande av godmanskap eUer förvaltarskap. Dette kan, som påpekats i ett tidigare lagstiftningsärende (prop. 1987/88:124 s. 175), bU aktueUt t.ex. om det i en rättegång visar sig att en part är i ett sådant psykiskt tiUständ att han själv inte kan föra sin talan. Av 4 § andra stycket och 7 § Qärde stycket framgår att rätten när den anordnar gcximanskap eUer förvaltarskap samtidigt skaU för­ordna gcxl man eUer förvaltare.

Genom den utökade befogenheten för överförmyndaren i beslutshänse­ende skaU även denne ha en skyldighet att agera självmant om omstän-

dighetema kräver det. Denna skyldighet omfettar såväl att te initfetiv tiU    Prop. 1993/94:251 anordnande av gcximanskap och förvaltarskap när rätten skaU beslufe    FB 11 kap. som förordnande i ett senare skede av ny gcxl man eUer förvaltare. Av 21 § andra stycket framgår att samma skyldighet att agera på eget ini­tiativ finns när det finns skäl att läte ett godmanskap eUer förvaltarskap upphöra eUer att entiediga en gcxl man eUer en förvaltare.

16 §

I ärenden om förordnande av god man eUer förvaltare för någon som har fyUt sexton år skaU rätten eller överförmyndaren ge denna person tUIfäUe att yttra sig, om det kan ske.

I äreruien om anordnande av godmanskap enligt 4 § eller förvaltar­skap skaU, om det inte är obehövUgt, rätten också inhämte yttrande från den enskildes make eller sambo och bam, överförmyndaren och vårdin­rättning. Yttrande skaU också, om det behövs, inhämtes från andra närstående samt från den eUer de kommunafe nämnder som fuUgör uppgifter inom socialtjänsten och den eUer de nämnder som utövar landstingets ledning av omsorgsverksamheten. Den som ansökningen avser skaU höras munthgen, om det kan ske utan skada för honom eUer henne och det inte är uppenbart att han eUer hon inte förstår vad saken gäUer. Rätten kan dock avstå från att höra den enskUde muntUgen om han eller hon själv har gjort ansökan eUer medgivit det ifrågasatte för­ordnandet eUer det annars finns särskUcfe skäl.

Bestämmebema i andra stycket gäller även i ärenden hos överför­myndaren om förordnande av god rrmn enligt 4 § eller förvaltare.

Myndigheter och mrättiiingar som anges i andra stycket är skyldiga att lämna rätten sådana uppgifter som kan vara av betydelse i ärendet.

(Jfr 11 kap. 16 § i såväl Förmynderskapsutredningens som Domstolsut­redningens förslag.)

Bestämmelsen handlar om inhämtande av yttrande från den för vilken ett godmans- eUer förvaltarförordnande har ifrågasatts. Första stycket handlar om beslut om godmanskap eUer förvaltarskap i allmänhet. Det har ändrats med hänsyn tiU de nya reglema om rätt för överförmynda­ren att fette beslut i en stor del av ärendena.

Andra stycket handlar om ärenden hos rätten om anordnande av god­manskap enUgt 4 § och förvaltarskap. Där har den enskUdes sambo lagts tUl kretsen av dem som skaU höras. Dette Ugger i Unje med att sambo har givits rätt att ansöka (jfr 15 § och 10 kap. 18 §). Beträffande vem som är att betrakte som sambo hänvisas tiU kommenteren tiU 10 kap. 18 §. Vidare har det gjorts en justering av de regler som styr vilka som skaU höras innan beslut fettes.

Make, sambo och bam skaU som huvudregel höras, om det inte är

obehövUgt. Det förhåUandet att den enskUde själv har ansökt om eUer

samtyckt tiU den begärda åtgärden kan göra det obehövUgt att inhämte

yttrande från anhöriga. Saken måste dock bedömas från fåU tiU feU. Om

t.ex. tveksandiet råder om den enskUdes förmåga att mse sakens be­

tydelse, bör anhörigas mening inhämfes. Det väsentUga är att besluts­

underlaget måste vara tillräckUgt. Övriga närsfeende skaU höras om det

202

behövs. Om det mte finns nägra släktingar i den ttängre kretsen som Prop. 1993/94:251 nyss behandlats eUer om deras yttranden ger anledning tiU att bredda FB 11 kap. beslutsunderlaget, måste behov av att te in yttrande från övriga anhöriga anses finnas. Andra bröstarvmgar än bam tillhör aUtså den nu behand­lade kretsen. Att ordet "släktmgar" bytts ut mot "närsfeende" är avsett att markera att andra än släktingar kan komma i firåga. Om den enskUde har en nära refetion tiU någon som varken är sambo eUer släkting, bör den personen räknas som anhörig. Behovet av att höra andra behandlas också i prop. 1987/88:124 s. 176.

Som nämnts tidigare är det offe av vikt att ett ärende om anordnande eUer upphörande av gcximanskap för sjuk person eUer förvaltarskap avgörs snabbt. Ett ärendes avgörande bör inte försenas väsentUgt därför att en utredning om släktförhåUanden tar lång tid att genomföra. Pro­blemen kan bU särskUt svåra i de feU där den enskUde har sm släkt utomlands. För det feU att överförmyndarens handUngar mte mnehåUer en utredning om släktskap, har rätten ett visst ansvar för att frågan utreds. Det är här dock inte fiäga om att utredningen måste ge fiiUstän­dig klarhet i släktförhåUandena, om det är förenat med beaktansvärda svårigheter att nå dit. Även vid avgörande av hur stora resurser som skaU läggas ned på efterforskningar måste hänsyn tes tiU att syftet är att skaffa ett tillräckUgt beslutsunderlag för att avgöra ärendet.

I ett nytt tredje stycke har angivits att de nämnda bestämmelsema även gäUer när överförmyndaren har att förordna gcxl man eUer förval­tare på ett senare stedium. Självklart kan det i sådana sittiationer ofte vara så att vissa yttranden som bör inhämtes i ärendet om anordnande av godmanskap eUer förvaltarskap då fiamstår som onödiga och därför inte behöver hämtes in med stöd av undantegsreglema i andra stycket.

17 8

Innan rätten anordnar förvaltarskap skaU den mhämte läkarintyg eUer annan likvärdig utredning om den enskUdes hälsotiUstånd. Dette gäUer även i ärenden om anordrmnde av godmanskap enUgt 4 §, när den en­skUde inte har lämnat sitt samtycke.

Regeringen eUer den myndighet som regeringen bestämmer fär meddela närmare föreskrifter om sådan utredning som avses i försfe stycket.

(Jfr 11 kap. 17 § i Domstolsutredningens förslag.)

Paragrafen, som har utformats i enUghet med Lagrådets förslag, har

ändrats så att skyldigheten att inhämte läkarintyg åvUar rätten bara i

ärendet om anordnande av gcximanskap eUer förvaltarskap. Däremot

reglerar paragrafen i sin nya lydelse tiU skillnad ftån vad som hittiUs

gäUt mte det fåUet att det är fråga om att byte förvaltare eUer gcxl man.

Det torde dock inte i praktiken innebära att utredningen i sådana

ärenden kommer att bU sämre än hittiUs. Det är nämUgen när

förvaltarskapets eUer godmanskapets anordnande eUer upphörande sätts

i fråga som det behövs utredning om den enskUdes hälsotiUstånd. Redan

203

nu torde rätten i ärenden om byte av god man eUer förvaltare i allmän-    Prop. 1993/94:251 het nöja sig med den utredning som redan finns (jfr prop. 1987/88:124    FB 11 kap. s. 178).

18 §

Kan ett slutUgt beslut inte ges omedelbart i ett ärende om anordrmrule av godmanskap enligt 4 § eller förvaltarskap, får rätten besluta att anordna godmanskap eller förvaltarskap för tiden tiU dess ärendet slut­Ugt avgörs, om den enskUdes angelägenheter kräver omedelbar vård eUer ett dröjsmål uppenbarUgen skuUe medföra fåra för den enskiUies person eller egendom. Ett sådant beslut kan meddefes även för den som är underårig att gäUa ftån och med den dag då han eUer hon fyUer arton år.

Kan ett slutUgt beslut inte ges omedelbart i ett äreruie om förordrmn­de av god man eller förvaltare, får överförmyndaren förordrm god man eller förvaltare för tiden tiU dess ärendet slutUgt avgörs, om ärendet brådskar av sådan anledning som anges iförsta stycket.

Innan beslut enUgt försfe eller andra stycket meddefes skaU den som ansökningen avser ha fått tiUfaUe att yttra sig, om det kan ske utan större tidsförlust och utan skada för honom eUer henne.

Ett beslut enUgt försfe stycket får när som helst ändras av rätten. Överförmyndaren får när som hebt ändra ett beslut enligt andra stycket.

(Jfr 11 kap. 18 § i Domstolsutredningens förslag.)

Paragrafen har ändrats med hänsyn tiU att även överförmyndaren kan fette interimistiska beslut i frågor om gcximanskap och förvaltarskap. Bettäffande möjUgheten att föra särskUd talan mot överförmyndarens interimistiska beslut hänvisas tiU förfettningskommentaren tUl 20 kap. 6§. Paragrafen har även redigerats språkUgt.

19 1

Om en gcxi man eUer förvaltare inte längre behövs, skaU gcxlman­skapet eUer förvaltarskapet upphöra. Beslut om att godmanskap enligt 4 § eller förvaltarskap skall upphöra fattas av rätten. I övriga fall fattas beslutet av överförmyrularen. Har god man förordnats enUgt 3 § 1-5, skaU överförmyndaren entlediga den gode mannen så snart den som förordnandet avser begär det. När en god man eUer förvaltare har slutfört sitt uppdrag, skaU han genast anmäla det tiU överförmyndaren.

En god man eUer förvaltare har rätt att på begäran bU entiedigad firån sitt uppdrag. Beslut om entledigande fattas av överförmyndaren. SkaU godmanskapet eUer förvaltarskapet fortsatte, är den gode rrmnnen eller förvaltaren dock skyldig att kvarsfe tiU dess en ny god man eUer förval­tare har utsetts.

(Jfr 11 kap. 19 § i Domstolsutredningens förslag.)

Iförsta stycket slås den nya fördehiingen av beslutsbefogenhetema fest.

Upphörande av godmanskap enUgt 4 § och förvaltarskap tar rätten

204

StäUrung tiU. Övriga fåU prövas av överförmyndaren. En fråga som    Prop. 1993/94:251 enbart rör entiedigande av en god man eUer en förvaltare tar aUtid    FB 11 kap. överförmyndaren ställning tiU. Det gäUer oavsett om det är firåga om ett entiedigande som leder tiU att gcxlmanskapet eUer förvaltarskapet skaU upphöra eUer inte.

20        

§

En god man eUer förvaltare som gör sig skyldig tiU missbmk eUer försummelse vid utövandet av sitt uppdrag eUer som kommer på ekono­miskt obestånd och på gmnd av detta är olämpUg för uppdraget eUer som av någon annan orsak inte längre är lämpUg att inneha uppdraget, skaU endedigas. Beslut om entledigande fattas av överförmyndaren.

Uppkommer en fråga om att enUgt förste stycket entiediga en god man eUer förvaltare och kan slutUgt beslut inte ges omedelbart, får överförmyndaren beslute att den gode mannen eUer förvaltaren skaU skUjas från sitt uppdrag för tiden tiU dess ärendet avgörs, om dröjsmål skuUe medföra fåra för den som godmanskapet eUer förvaltarskapet avser.

(Jfr 11 kap. 20 § i Domstolsutredningens förslag.)

Första stycket mnehåUer den nyheten att överförmyndaren skaU i stäUet för rätten te ställning tiU frågan om entiedigande av en god man eUer en förvaltare som på gmnd av misskötsamhet eUer av annan anledning inte är lämpUg att inneha uppdraget.

Med befogenheten att entiediga följer enUgt andra stycket en rätt för överförmyndaren att under ärendets gång omedelbart skUja den gode mannen eUer förvaltaren från uppdraget. Bettäffande möjUgheten att föra särskUd talan mot överförmyndarens interimistiska beslut hänvisas tiU förfettningskommentaren tiU 20 kap. 6 §.

I övrigt har redaktioneUa ändringar gjorts.

21 §

Ansökan om entiedigande av en god man eUer förvaltare och om upphörande av gcximanskap eUer förvaltarskap får göras av någon av dem som avses i 15 § försfe stycket eUer av den gode mannen eUer förvaltaren.

Rätten eller överförmyndaren får också självmant te upp frågor som avses i förste stycket och som de är behöriga att avgöra.

I ett ärende enUgt denna paragraf skaU rätten eller överförmyndaren ge den enskUde tillfäUe att yttra sig, om det kan ske.

(Jfr 11 kap. 21 § i Domstolsutredningens förslag.)

Även i denna paragraf är ändringama en följd av att rätten att fette

beslut i många frågor flyttes från rätten tiU överförmyndaren. Rörande

andra stycket skaU påpekas att möjUgheten att självmant to upp frågor

namrUgen begränsas tiU de fiågor som rätten har primär beslutsrätt i.

Överförmyndaren har, föratom möjUgheten att självmant to upp frågor

205

som han eUer hon har egen beslutanderätt i, dessutom i allmänhet möj-

Ughet att genom ansökan imtiera en rättens åtgärd i de fiågor som även    Prop. 1993/94:251

fortsättningsvis exklusivt skaU avgöras av domstol.

FB 11 kap.

22 

§

Dör en god man eUer förvaltare, skaU den som har boet i sm vård utan dröjsmål anmäfe förhåUandet till den överförmyndare som har tillsyn över gcxlmanskapet eUer förvaltarskapet.

(Jfr 11 kap. 22 § i såväl Förmynderskapsutredningens som Domstolsut­redningens förslag.)

EnUgt gällande rätt skaU den som har boet efter en god man eUer förvaltare i sin vård anmäfe dödsfeUet tiU den tingsrätt där godmanskapet eUer förvaltarskapet är mskrivet. Eftersom inskrivningen nu slopas måste en annan lösning väljas. Anmälan skaU göras tUl den överförmyndare som har tiUsyn över godmanskapet respektive förvaltarskapet. Vilken överförmyndare som skaU utöva tiUsynen framgår av 16 kap. 2 §.

Överförmyndaren kan enUgt 15 § i detta kapitel förordna en ny god man eUer förvaltare. Behörig tingsrätt är enUgt 25 och 26 §§ i princip tmgsrätten i den enskUdes hemort.

En motsvarande bestämmelse om anmälan tdl överförmyndaren finns enUgt 10 kap. 11 § för det fåU att en förmyndare har avUdit.

23 

§

Rätten är skyldig att pröva om omfatmingen av ett godnmnskap enligt 4 § eUer ett förvaltarskap bör jämkas, om någon av dem som anges i 15 § försto stycket eUer den gcxle mannen eller förvaltaren ansöker om det. Rätten kan också utan ansökan göra en sådan prövning.

Innan rätten meddelar beslut enligt försfe stycket, skaU den gode mannen eUer förvaltaren samt överförmyndaren och den enskUde ges tUlfäUe att yttia sig.

Kan ett slutUgt beslut mte ges omedelbart, får rätten meddefe beslut i frågan för tiden tiU dess ärendet avgörs, om dröjsmål skuUe medföra fåra för den enskUde. I fråga om ett sådant beslut tiUämpas bestämmel­serna i 18 § ttedje och ftärde styckena.

Ifråga om godmanskap enligt 1-3 §§ skaU överförmyndaren pröva om godmanskapets omfatming bör jämkas. Bestämmebema i första-tredje styckena skall också tilUimpas vid handläggningen hos överförmyndaren av frågor om sådan jämkning.

(Jfr 11 kap. 23 § i Domstolsutredningens förslag.)

Syftet bakom att kunna jämka omfettningen av ett godmanskap eUer ett

förvaltarskap är att säkerstälfe att mgreppet skaU ha den lämpUgast

möjUga omfettningen vid varje tUlfäUe (se vidare prop. 1987/88:124

s. 181). När det gäUer godmanskap torde frågor om jämkning oftast

komma upp bettäffande sådana godmanskap som rätten anordnar, aUtså

206

godmanskap enUgt 4 §. Det är naturUgt att frågor om jämkning av

omfettnmgen av sådana gcximanskap samt av förvaltarskap får avgöras    Prop. 1993/94:251 av rätten som har den exklusiva rätten att beslute om anordnande. Men    FB 11 kap. det kan även bU fråga om att jämka omfettningen av gcximanskap som anordnas av överförmyndaren. I ett nytt Qärde stycke i paragrafen har mförts en regel för sådana fåU.

24 

§

Innan rätten eller överförmyndaren förordnar någon tiU god man eUer förvaltare eUer endedigar någon från ett sådant uppdrag, skaU han eUer hon ges tUlfaUe att yttra sig. Är det fråga om beslut enUgt 20 § andra stycket, skaU den gode mannen eUer förvaltaren ges tiUfäUe att yttra sig, om det mte är fåra i dröjsmål.

(Jfr 11 kap. 24 §i Domstolsutredningens förslag.)

Paragrafen har ändrats med hänsyn tiU att i firamtiden även överförmyn­daren får fetta beslut om förordnande och entiedigande av gcxl man eUer förvaltare.

25 §

Behörig domstol i ftågor som gäller godmanskap enligt 4 § eller förvaltarskap är tingsrätten i den ort där den enskilde har sitt hemvist eller, om han eller hon inte har hemvist i Sverige, Stockholms tingsrätt.

Behörig överförmyndare i frågor om godmanskap enligt 1, 2 och 4 §§ samt förvaltarskap år överförmyndaren för den kommun där den enskil­de har sitt hemvist eller, om han eller hon inte har hemvist i Sverige, överförmyndaren för Stockholms kommun.

(Jfr 11 kap. 25 § i såväl Förmynderskapsutredningens som Domstolsut­redningens förslag.)

I paragrafen samlas bestämmelser om rätt fomm när det gäUer dels frågor om godmanskap enUgt 1, 2 eUer 4 §, dels frågor om förvaltar­skap. I dag regleras dessa fommfrågor dels i förste stycket av denna paragraf, dels i 26 §. EnUgt de bestämmelsema tes vissa godmans- och förvaltarfrågor upp av tingsrätten i den ort där den enskUde har sitt hemvist, medan fommfiågan i andra feU bestäms av var inskrivning har skett eUer skaU ske. I linje med vad som har föreslagits beträffande vårdnads- och förmynderskapsfrågor (se 6 kap. 17 § förste stycket och 10 kap. 13 §) skaU i framtiden den enskUdes hemvist vara det avgörande anknytiiingsfåktumet Ofr avsmtt 16.1).

Den nya principen visar sig iförsta stycket genom att tingsrätten i den enskUdes hemvistort skaU pröva frågor om förvaltarskap och godman­skap som skaU prövas av rätten (jfr 26 § i nu gällande lydelse). Där hemvist saknas är Stockhohns tingsrätt behörig. Detfe motsvarar vad som gäUer i dag.

I det nya andra stycket införs en fommregel för de ärenden om god-

207

manskap och förvaltarskap som skaU handläggas av överförmyndaren,

med undanteg för de feU som avses i 3 §. Även här anknyts således tiU    Prop. 1993/94:251 den enskUdes hemvist, med överförmyndaren för Stockholm som re-    FB 12 kap. serv fomm.

26 §

Uppkommer vid utredning av ett dödsbo frågan om förordnande av god man enUgt 3 §, hör ärendet till överförmyndaren för den kommun där den döde hade sitt hemvist eller, om den döde ime hade hemvist i Sverige, till överförmyndaren för Stockholms kommun. SkaU god man anrmrs förordnas enligt 3 §, tas ärendet upp av överförmyrularen för den kommun där den för vilken god man skall förordrms har egendom eller där annars behov av god man har visat sig.

Andra frågor som gäUer godmanskap enUgt 5 § tes upp av den över-förmyndare som har förordnat god man.

(Jfr 11 kap. 26 § i såväl Förmynderskapsutredningens som Domstolsut­redningens förslag.)

De frågor som behandlas iförsta stycket regleras för närvarande i andra stycket av 25 §. LUcsom fömt anknyts behörigheten att beslufe om god man när det gäUer dödsboutredningar tiU den dödes hemvist.

Andra fiågor som rör gcximanskap enUgt 3 § än förordnande av god man prövas enUgt nu gäUande bestämmelser av den tingsrätt som har skrivit m gcxlmanskapet. I fortsättningen skaU överförmyndaren pröva frågor av den arten. Det är naturUgt att i avsaknad av inskrivning knyte prövningen tiU den överförmyndare som har förordnat den gcxle man­nen.

27 

§

Rätten skaU genast kungöra beslut om anordnande eUer upphörande av förvaltarskap i Post- och Inrikes tidningar. Sådan kungörelse skaU också ske av beslut om jämkning av förvaltarskaps omfettning enUgt 23 §.

(Jfr 11 kap. 27 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

I dag ges i paragrafen bestämmelser om vem som har rätt att överklaga rättens beslut i frågor som gäUer godmanskap eUer förvaltarskap. Dessa föreslås upphävda. Regler om rätt att överklaga i olika förmynderskapsärenden har samfets i 20 kap. 3 § (jfr 10 kap. 18 §).

I denna paragraf har, i oförändrat skick, i stäUet tagits in de bestäm­melser om kungöranden som för närvarande finns i 28 §.

12 kap. Allmänna bestänunelser om fönnyndares, gode mäns och förvaltares verksamhet

Kapitiet har hittiUs innehåUit bestämmelser om inskrivning av förmyn-

208

derskap,  godmanskap  och förvaltarskap.  Dessa regler upphävs  nu.    Prop. 1993/94:251

Bettäffande skälen tUl det hänvisas tUl avsnitt 13.

FB 12 kap.

Kapitiet skaU i firamtiden innehåUa i huvudsak de bestämmelser som för närvarande finns i 13 kap. TUl de allmänna bestämmelsema i detfe kapitel har emeUertid också förts en del föreskrifter som i dag återfiims i bl.a. 15 kap.

I kapitiet görs ingen skillnad meUan föräldrar som förmyndare och förordnade förmyndare. När det tafes om förmyndare avses aUtså båcfe kategoriema.

Förmyndares skyldigheter

1§

Förmyndare skall förvaUa omyndigas tillgångar och företräda dem i angelägenheter som rör tiUgångama.

Detta gäller ime ifråga om tiUgångar som omyndiga enligt Uig själva råder över eller som de har förvärvat genom gåva, testamente eller för-månstagarförordrmnde vid försäkring eller pensionssparande enligt Uigen (1993:931) enligt Uigen (1993:931) om indivuluelU pensionsspararule med viUkor att egerulomen skall stå under förvalming av någon anrmn än förmyndaren, utan bestämmanderätt för förmyn­daren, och med angiyaride av vem som skall utöva förvalmingen (särskild förvalming). Är särskild förvalming anordnad, skall den som utövar förvalmingen årligen lämna redovisning över förvalmingen till förmyndaren.

Förmyndaren företräder i övrigt den omyruiige når detta inte enligt lag skall göras av någon annan.

(Jfr 12 kap. 1 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

I paragrafen anges i första stycket förmyndamas gmndläggande skyldig­het, nämUgen att förvalte den omyndiges tiUgångar och företräcfe honom eUer henne i angelägenheter som rör tiUgångama. Motsvarande bestäm­melse finns för närvarande i 13 kap. 1 §.

TiU skillnad från vad som är feUet bettäffande den nu gällande be­stämmelsen i 13 kap. 1 § sägs i denna paragraf mgenting om att för­myndaren är skyldig att sörja för den omyndiges person. Dette hänger samman med att förmynderskap bara avser underåriga, och för deras del sköts den personUga mtressebevakningen av vårdnadshavaren respektive vårdnadshavama, antingen det är fråga om föräldrama eUer särskUt förordnade vårdnadshavare (se 6 kap.). En annan sak är att det i de allra flesfe feU är vårdnadshavaren eUer vårdnadshavama som också är den underåriges förmyndare.

De uppgifter en vårdnadshavare har som förmyndare, liksom uppgif­tema för den som enbart är förmyndare, rör således den omyndiges tiU­gångar. Härmed avses såväl den omyndiges förmögenhet som hans eUer hennes löpande mkomster. Av 4 § följer dock att förmyndaren måste beakte den omyndiges personUga förhåUanden vid medelsanvändningen. Det gäUer sålunda att avgöra vad som behövs för den omyndiges uppe-häUe, UtbUdning och nytte i övrigt.

14 Riksdagen 1993/94. 1 saml. Nr 251

EnUgt andra stycket omfettar mte förmyndarens förvalöiingsrätt vad    Prop. 1993/94:251 den  omyndige enligt feg själv råder över eUer egendom som står under    FB 12 kap. särskUd  förvaltiiing  (se avsnitt 9).   Bestämmelsen  motsvarar det nu gäUande andra stycket i 13 kap. I §.

Regler om vad den underårige själv råder över finns i 9 kap. Det är bl.a. fråga om tiUgångar som den underårige har förvärvat genom eget arbete. Vidare avses egendom som den underårige har fått genom gåva, testamente eUer förmånstegarförordnande vid försäkring eUer i samband med mdividueUt pensionssparande med villkor att han eUer hon själv skaU få råda över egendomen.

I tredje stycket, som saknar motsvarighet i den nu gäUande bestämmelsen, anges att förmyndaren förettäder den omyndige när detta mte enUgt lag skaU göras av någon annan.

Exempel på feU där någon annan än förmyndaren är stäUförettädare för ett bam finns bl.a. i 6 kap. 11 och 12 §§, där det föreskrivs att vårdnadshavaren förettäder bamet i vissa feU. Vidare sägs i 20 kap. 14 § rättegångsbaUcen att vårdnadshavaren förettäder en omyndig måls­ägande, om brottet rör den omyndiges person. I övriga fåU, sägs det i bestämmelsen, förettäds en omyndig av sin stäUföreträdare. Detsamma är feUet enUgt bl.a. 11 kap. I § rättegångsbaUcen.

Genom bestämmelsen i detta stycke görs klart att förmyndaren är behörig att förettäda bamet i de senast berörda fåUen.

Gode mäns och förvaltares skyldigheter

2

§

Gode män och förvaltare skall, i den mån det följer av deras förord­nande, bevaka rätten för de personer som de företräder, förvalta deras tillgångar och sörja för deras person.

Även om det inte framgår av förordnandet, omfattar den gode man­nens eller förvaltarens uppdrag inte sådarm tiUgångar som har ställts under särskiUi förvalming. Är särskild förvalming anordnad, skall den som utövar förvalmingen årUgen lämna redovisning över förvalmingen tiU den gode mannen eller förvaltaren, om det faller inom ramen för den gode mannens eller förvaltarens uppdrag att ta emot en sådan redovis­ning.

(Jfr 12 kap. 2 § i Förmynderskapsutidningens förslag.)

EnUgt paragrafens förste stycke bestäms såväl gode mäns som förvalte-res uppgifter av deras förordnande. Förordnandet kan för båda umefetta en eUer flera av följande uppgifter, nämUgen

-

bevaka någons rätt

-

förvalte detmes tiUgångar

-

sörja för dennes person.

Bestämmelsen knyter an tiU föreskriftema i 11 kap. 4 och 7 §§, där

det anges att en god man respektive förvaltare kan förordnas, om en

enskUd har behov av hjälp i något av de nu berörda hänseendena. När

det gäUer en gcxl man som har utsetts enUgt 11 kap. 1-3 §§ torde upp-

210

draget i huvudsak avse bevakning av den enskUdes rätt eUer förvaltning    Prop. 1993/94:251

av dennes tiUgångar. I samtUga fåU av godmans- eUer förvaltarförord-    FB 12 kap.

nanden kan dock förordnandet vara begränsat tiU att avse bevakning av

den enskUdes rätt i något bestämt avseende eUer förvaltning av vissa

angivna tiUgångar. Det bör också beaktes att den enskUde vanUgen har

rätt att själv förfoga över bl.a. sina egna arbetsinkomster, även om han

eUer hon har förvaltare (se 11 kap. 8 §).

När det gäUer gode män kompUceras situationen av att den enskUde inte mister sin egen rättshandlingsförmåga genom ett gcxlmansförord­nande. SärskUt när en god man har förordnats enUgt 11 kap. 4 § kan den enskUde komma att utnyttja sin handlingsförmåga på ett sätt som försvårar den gode mannens verksamhet eUer tiU och med gör det omöj­Ugt för denne att fiiUgöra sitt uppdrag (se vidare prop. 1987/88:124 s. 136 f).

EnUgt andra stycket ingår inte egendom som har stäUts under särskUd förvaltning i den gcxle mannens eUer förvaltarens uppdrag, även om förordnandet inte säger något om dette. Med särskUd förvaltning avses detsamma som enUgt 1 § andra stycket.

Dette umebär dels att sådan egendom som förvärvas av den som har god man eUer förvaltare med villkor om att egendomen skaU vara un­derkasted särskUd förvaltning m dubio låUer utanför stäUföreträdarens handlingsram, dels att egendom som en underårig fått med viUkor om särskUd förvaltning kommer att sfe kvar under sådan förvaltiiing, om den underårige vid myndighetsåldem antingen får en god man eUer en förvaltare.

Sist i andra stycket har tegits in en bestämmelse om redovisnings­skyldighet för den som har hand om den särskUda förvaltningen. Be­stämmelsen motsvarar föreskriften i I § andra stycket andra meningen om redovisning tiU föräldrar och andra förmyndare. När det gäUer redovisning tUl gode män och förvaltare gäUer dock den inskränkningen att redovisning skaU ske endast om det feUer inom ramen för den gode mannens respektive förvaltarens uppdrag att te emot sådan redovisning. Den gode mannens respektive förvaltarens uppdrag måste således vara utformat på sådant sätt att det inbegriper förvaltningen av huvudman­nens tiUgångar av sådant sfeg som den särskUda förvaltningen omfettet. Under sådant förhållande skaU redovisning göras tiU den gcxle mannen eUer förvaltaren. I annat fåU skaU redovisning lämnas direkt tiU huvud­mannen.

Gemensamma bestämmeber

3

§

Förmyndare, gode män och förvaltare skall omsorgsfullt fullgöra sirm skyUiigheter och alltid handla på det sätt som bäst gagimr den enskiUie.

(Jfr 12 kap. 3 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

211

I paragrafen stäUs en allmän handlingsnorm för förmyndare, gode män    Prop. 1993/94:251 och förvaltare upp. Det bör noteras att det särskUt anges, fömtom att    FB 12 kap. uppdraget skaU utföras med omsorg, att den enskUdes bäste skaU vara riktmärket för stäUföreträdarens handlande. I nu gällande rätt motsvaras paragrafen delvis av 13 kap. 3 och 4 §§.

Bestämmelsen kompletteras av den föreslagna 4 §, i vilken det anges hur den enskUdes medel skaU användas eUer placeras. Närmare bestämmelser om förvaltningen finns i 13-15 kap.

Vad som i förevarande bestämmelse föreskrivs om stäUföreträdarens skyldigheter har betydelse även för bedömningen av en eventueU skade­ståndsskyldighet enUgt 14 § och för mriktiungen av överförmyndarens tiUsyn enUgt 9 § och 16 kap. 1 §. I båda feUen skaU aUtså den enskUdes intressen vara vägledande.

4

§

Den enskiUies medel skall i skälig omfatming användas för hans eller hennes uppehäUe, utbiUlning och nytta i övrigt. De medel som inte används för sådana ändamål skall placeras så att tillräcklig trygghet finns för deras bestånd och så att de ger skälig avkasming.

Närmare bestämmeber om hur förvalmingen skall skötas finns i 13-15 kap.

(Jfr 12 kap. 4 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

I första stycket har tegits m vissa gmndläggande bestämmelser om me­delsanvändningen och förvaltningen. LUcsom i nu gäUande 13 kap. 3 och 4 §§ anges att medel i skäUg omfettning skaU användas tiU den enskUdes nytte. Här har dock den enskUdes uppehäUe och utbUdning UttryckUgen angivits som exempel på sådana nyttiga ändamål. Med nytte i övrigt avses vård och rekreation m.m. I många feU kan det sålunda vara befogat att den enskUdes medel används för att bekoste en bättre hosted eUer en annan form av vård. Det kan också Ugga i den enskUdes intresse att få göra en rekreationsresa eUer dylikt (se vidare prop. 1987/88:124 s. 188).

Det har under remissbehandUngen av Förmynderskapsutredningens betänkande påpekats att gode män och förvaltare aUt för ofta ser som sm vUctigaste uppgift att iaktte sparsamhet med den enskUdes medel. Det kan därför finnas anledning att påpeka att det primära är att den enskUdes medel skaU användas tUl hans eUer hennes nytte. Om det behövs för att den enskUdes behov skaU feckas, finns mga hinder att använda mer än avkastningen av befintUgt kapital och andra pericxiiska intäkter. Först i den mån medlen inte behöver använcfes för ett sådant ändamål blir placeringsregeln i förste styckets andra mening tiUämpUg.

När det gäUer underåriga mäste givetvis den underåriges ålder, för­

äldramas vUlkor och andra individueUa förhåUanden vägas m vid be­

dömningen av vad som ryms inom en tiUåten medelsanvändning. Det

bör inte vara uteslutet att den underåriges medel används tiU inköp av

något som kommer inte bara den underårige själv utan även föräldrama

'''

och fåmUjen i övrigt tiU gcxio. Här kan undantegsvis inköp av t.ex. en    Prop. 1993/94:251 bU eUer ett fritidshus komma i fråga. Det måste dock hefe tiden beakfes    FB 12 kap. att det är den underåriges intresse som skaU vara huvudsaken och de övriga nämndas intresse en bieffekt, och inte det motsatte.

De medel som mte behöver användas för den enskUdes nytte skaU placeras så att tillräckUg trygghet finns för deras bestånd och så att de ger skähg avkastiimg. En motsvarande regel finns för närvarande i 15 kap. 1 §.

Bestämmelsen bUdar utgångspunkt för de närmare föreskrifter om för­myndares, gode mäns och förvaltares förvaltning som finns i 13-15 kap. Bestämmelsen får också betydelse för överförmyndamas verksamhet, såväl när det gäUer frågor om samtycke tiU olika åtgärder som bettäffande tiUsynen.

5

§

Förmyndare, gode män och förvaltare skall fortlöpande föra räkenska­per över sin förvalming och göra anteckningar om sina åtgärder i öv­rigt. FöräUlrar är dock skyUliga att föra räkenskaper och göra anteck­ningar endast i den utsträckning som kan anses behövUg med hänsyn till egendomens omfatming och omständighetema i övrigt.

(Jfr 12 kap. 5 § i Förmynderskapsutimngens förslag.)

I paragrafen har fegits in bestämmelser, motsvarande nu gäUande 16 kap. 1 §, om skyldighet för förmyndare, gode män och förvaltare att föra räkenskaper över sin förvaltning och att göra anteckningar i den ut­sttäckning som kan anses behövUg med hänsyn tiU egendomens omfett­ning och omständighetema i övrigt.

Den skyldighet att föra räkenskaper som det talas om här rör något annat än den skyldighet att lämna redovisning tiU överförmyndaren som regleras i bl.a. 13 kap. 14 § och 14 kap. 15 §. Det finns dock ett sam­band meUan bestämmelserna på så sätt att redovisningsskyldigheten gentemot överförmyndaren svårUgen kan fuUgöras på ett tiUfredsstäUan­de sätt, om inte stäUförettädaren fortlöpande för räkenskaper. Under aUa förhåUanden underlättar noggranna räkenskaper redovisningen.

Ett vUctigt syfte med den nu behandlade paragrafen är emeUertid också att få fram underlag för en senare granskning av hur stäUföreträ­daren har skött sin uppgift. En sådan granskning kan behöva göras av en ny stäUförettädare eUer av överförmyndaren. Även den enskUde själv kan vUja konttoUera att stäUföreträdaren har skött sm förvaltning på ett korrekt sätt. Se vidare 13 kap. 21 §, 14 kap. 23 § och 16 kap. 3§.

För att en stäUförettädares skyldighet att föra räkenskaper skaU anses uppfyUd torde det i de fleste feU bara fordras en kassabok som visar mkomster och utgifter för varje år. Dämtöver bör stäUföreträdaren för varje år göra en sammanställning av tiUgångar och skulder. När det gäUer mer betydande inkomst- och utgiftsposter bör ställföreträdaren vara skyldig att skaffa och bevara verifikationer.

Rör det sig om en mer omfettande förvaltiiing, bör vanUga regler om    Prop. 1993/94:251

affärsmässig bokföring tUlämpas.

FB 12 kap.

När det gäUer föräldrar stäUs fegre krav. De är skyldiga att föra räkenskaper och göra anteckningar endast i den utsträckning som kan anses behövUg med hänsyn tiU den förvaltede egendomens omfettning och omständighetema i övrigt. Det är i förste hand föräldrama själva som har att avgöra hur omfettande räkenskapema och anteckningama behöver vara. Principen bör dock vara att räkenskaper och anteckningar bör krävas endast om bamets egendom är av en sådan omfettning att man kan tafe om att en egentUg förmögenhetsförvaltning utförs. För det feU föräldrama är redovisningsskyldiga gentemot överförmyndaren enUgt 13 kap. 14 §, torde det i regel också kunna krävas att de för räkenskaper. Att så sker underlättar också för föräldrama att fuUgöra sm redovisningsskyldighet.

SärskUt förordnade vårdnadshavare som samtidigt är förmyndare är underkastede reglema för förordnade förmyndare och uite de för för­äldrar, se 10 kap. 3 § tredje stycket.

Paragrafens lydelse har justerats i enUghet med Lagrådets förslag.

6§

Förmyndare, gode män och förvaltare skall se till att pengar och värdepapper som tillhör den enskiUie förvaras så att de inte samman­blandas med tiUgångar som ställföreträdaren annars förvaltar.

Om den enskilde åger värdehandlingar eller annars har rättigheter på grurul av sådana handlingar, svarar förmyndaren, den gode mannen eller förvaltaren för att behövliga registreringar och anmälningar görs.

(Jfr 12 kap. 6 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

Paragrafen föreskriver i första stycket att en stäUföreträdare inte får blanda samman den enskUdes pengar och värdepapper med tiUgångar som StäUföreträdaren annars förvaltar. Bestämmelsen motsvarar vad som nu föreskrivs i 15 kap. 7 § förste stycket. Med tiUgångar som StäUföreträdaren annars förvaltar avses dels hans eUer hennes egna tiUgångar, dels tiUgångar som kan tillhöra någon annan som stäUföreträ­daren bistår. Att tiUgångar som tillhör olika personer inte får blandas samman innebär bl.a. att, vid insättning på bank, skUcfe konton måste användas.

Aruira stycket behandlar det fåUet att den enskUde äger värdehand­

lingar eUer annars har rättigheter på gmnd av sådana handlingar. För­

myndaren, den gcxle mannen eUer förvaltaren svarar cfe för att de regi-

stireringar och anmälningar som behövs görs, så att den enskUde inte

Uder någon rättsförlust. Bestämmelsen motsvarar 15 kap. 7 § andra och

tredje styckena i nu gällande lydelse. Dessa är mer utförUga därigenom

att hänvisning görs tiU bestämda föreskrifter i vilka olika typer av an­

mälningar behandlas. En genereU bestämmelse om en stäUförettädares

skyldigheter i nu berört hänseende behöver inte vara så detaljerad. Den

som har ansvaret för förvaltningen av annans egendom som är placerad

'

i värdehandUngar har ett självklart ansvar för att huvudmannens mtresse Prop. 1993/94:251 bevakas på bäste sätt, bl.a. genom att nödvändiga anmälningar och FB 12 kap. registreringar görs. En uppräkning av ett antal föreskrifter där sådana anmälningar behandlas skuUe felaktigt kunna tolkas som att skyldigheten att bevaka den enskUdes rätt skuUe vara inskränkt tiU sådana värdehand­lingar. Den nya lydelsen av mer genereU karaktär innebär således inte någon sakUg ändring. Bestämmelsens generelfe utformning innebär vidare att det inte är nödvändigt att föra med undanteget beträffande förvaltarregistrerade aktier i den nu gäUande lydelsen av 15 kap. 7 § tredje stycket.

Här skaU även erinras om att det av 2 § lagen (1989:828) om inför­ande av aktiekontolagen (1989:827) framgår att bestämmelser i annan lag eUer förfettning om rättigheter som representeras av värdepapper skaU tiUämpas även i fråga om rättigheter som registreras enUgt aktie­kontolagen. Det förhållandet att den nya lydelsen av föräldrabalkens förvaltiiingsbestämmelser inte innehåUer någon direkt motsvarighet tiU det andra stycket i 15 kap. 1 § i nu gäUande lydelse innebär således att någon materieU ändring i detfe hänseende inte är avsedd.

7

§

/ viktiga frågor skall förmyndaren, om det lämpligen kan ske, höm den omyndige, om den omyridige har fyllt sexton år, samt den omyndi­ges make eller sambo.

Gode män och förvaUare har motsvarande skyUiigheter i förhållande till den enskilde samt den enskildes make eller sambo. Om betydeben av samtycke i vissa fall från den som har god man finns bestämmeber i 11 kap 5 §.

(Jfr 12 kap. 7 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

I paragrafens 78r5ta stycke fiims en regel om skyldighet för förmyndaren att höra den omyndige, om han eUer hon fyUt 16 år, och den omyndiges make eUer sambo. Bestämmelsen motsvarar med tiUägg för sambo vad som för närvarande föreskrivs i 13 kap. 5 §. Beträffande vem som är att betrakte som sambo hänvisas tiU kommentaren tUl 10 kap. 18 §. En ytterUgare skillnad jämfört med den nu gäUande lydelsen är att det sägs att den omyndige "skaU" och inte enbart "bör" höras, om det lämpUgen kan ske. Med dette är avsett att markera vUcten av att stäUföreträdaren hör med huvudmannen. Även med denna ändring är dock föreskriften av ordningskaraktär. (Jfr dock nedan om samtyckes betydelse när god man företar en rättshandling.)

Även om det mte föreskrivs i fegmmmet, är det naturUgt att förmyn­daren hör även ett bam som är under sexton år, om bamet har nått tillräckUg mognad och det är fråga om åtgärder som är av vikt för bamet personUgen.

Andra stycket ålägger gode män och förvaltare en motsvarande skyl­

dighet att höra den som uppdraget avser samt dennes make eUer sambo.

Även här gäUer att den enskUde skaU höras, om det lämpUgen kan ske.

215

Ett hörande kan underfetes bl.a. med hänsyn tiU den enskUdes hälsotiU-    Prop. 1993/94:251 stånd. Har god man förordnats enUgt 11 kap. 3 §, bUr det normalt inte    FB 12 kap. aktueUt att höra den enskUde.

I andra styckets andra mening hänvisas tiU bestämmelsema i 11 kap. 5 § om betydelsen av att i vissa feU inhämte samtycke från den som har gcxl man. EnUgt paragrafens huvudregel blir en rättshandUng som den gcxle mannen utan den enskUdes samtycke har företagit inom ramen för sitt förordnande inte bmdande för den enskUde, såvicfe mte denne på gmnd av sitt tiUstånd har varit ur stånd att ge uttryck för sin mening eUer denna av någon annan orsak mte har kunnat mhämtas.

Någon motsvarande rättsföljd inträder inte, om en förvaltare uiom ramen för sitt uppdrag handlar utan den enskUdes samtycke. Dette hänger samman med att en förvaltare inom ramen för uppdragen har ensam rådighet över den enskUdes egendom (se 11 kap. 9 §). LUcafiiUt är det många gånger angeläget att förvaltaren inhämtar den enskUdes mening. Är det en fråga som kan anses vUctig för den enskUde, bUr bestämmelsema i den nu behandfede paragrafen tiUämpUga.

SkuUe en stäUföreträdare fete bU att höra den enskUde eUer dennes make eUer sambo, där så hade bort ske, kan det aktuaUsera frågan om StäUföreträdarens entiedigande.

Det förhållandet att 16 kap. 9 § föreskriver att överförmyndaren skaU ge bl.a. den enskUde tiUfäUe att yttra sig kan inte tes tiU intäkt för att StäUförettädaren kan avsfe firån att samräda enUgt denna paragraf. Be­tydelsen av dette samråd ökar dessutom genom att i vart fåU föräldrars möjUghet att vidte vUctigare förvaltningsåtgärder utan att mhämte över­förmyndarens samtycke breddas betydUgt (13 kap. 1-3 §§).

8§

Uppstår fråga om rättshandling eller rättegång mellan en omyndig och förmyndaren, förmyndarens make eller sambo eller någon som förmyn­daren företräder, har förmyndaren inte rätt attföreträda den omyndige. Har syskon samma förmyndare, får förmyndaren dock företräda de omyndiga vid arvskifte mellan dem, om de inte har inbördes stridande intressen.

En god man eller förvaltare har inte rätt att företräda den enskiUie, om det uppstår en fråga om rättshandling eller rättegång mellan den enskilde å erm sidan och den gode mannen eller förvaltaren, hans eller hennes make eller sambo eller någon som han eller hon företräder å den andm sidan.

Om en förmyndare, god man eller förvaltare har slutit avtal i strid med första eller aruira stycket, tilUimpas 9 kap. 7 % första stycket ifråga om återbärings- och ersätmingsskyldighet.

(Jfr 12 kap. 8 § i FörmynderskapsutiTednmgens förslag.)

Denna paragraf har i sak sin motsvarighet i nuvarande 13 kap. 2 §. På försfeg av Lagrådet har i bestämmelsen dock, liksom i 11 kap. 2 §, ställföreträdarens sambo jämstäUts med ställföreträdarens make.

216

överförmyndarens tillsyn

Prop. 1993/94:251

j j

FB 12 kap.

Förmyndares, gode mäns och förvaltares verksamhet står uruler över­förmyndarens tillsyn.

Förmyndare, gode män och förvaltare är skyldiga att lämna överför­myndaren de upplysningar om sin verksamhet som överförmyndaren begär

(Jfr 12 kap. 9 § i Förmynderskapsutiiedningens förslag.)

I första stycket anges att förmyndares, gode mäns och förvaltares verk­samhet står under överförmyndarens tiUsyn. Motsvarande bestämmelser finns för närvarande i 10 kap. 12 § och 11 kap. 14 §. TUI skillnad från vad som gäUer enUgt dem föreskrivs inte i den nya bestämmelsen att StäUföreträdama också står under tingsrättens tiUsyn. Detfe är en följd av bl.a. avskaffandet av systemet med inskrivning av förmynderskap, godmanskap och förvaltarskap. Frågan om vUken myndighet som i sin tur har tUlsyn över överförmyndama behandfes i 19 kap. 17 §.

Oavsett vilka förvaltningsbestämmelser m.m. som gäUer för olika feU enUgt 13-15 kap. står aUa förmyndare, gode män och förvaltare under överförmyndarens tiUsyn så länge uppdraget varar. Dette har betydelse bl.a. för den upplysningsskyldighet som stäUföreträdama har enUgt aruira stycket (jfr nuvarande 13 kap. 6 §). Även en förälder som är för­myndare och som enbart förvaltar tiUgångar som feUer utanför 13 kap. 3 § eUer 10 § har således skyldighet att lämna upplysrtingar enUgt denna paragraf. Genom detfe får överförmyndaren exempelvis möjUghet att utreda om det finns behov av att gå m med skärpande föreskrifter i det enskUda fåUet, se 13 kap. 19 § och 14 kap. 21 §.

När det gäUer överförmyndarens rätt att få upplysningar från social­nämnder och andra myndigheter finns bestämmelser i 16 kap. 10 §.

Avtal utan överförmyndarens samtycke

10 §

Om en förmyrulare, god man eller förvaltare har ingått avtal för den enskildes räkning utan att inhämta samtycke från överförmyndaren, trots att samtycke krävs enligt 13-15 kap., får motparten inte frånträda avtalet, om förmyndaren, gode mannen eller förvaUaren begår överför­myndarens samtycke inom en månad från det att avtalet ingicks och något annat förbehåU inte har gjorts. Om överförmyndaren inte lämrmr sitt samtycke, får motparten frånträda avtalet, om inte något annat har överenskommits.

11 §

Om ett avtal som avses i 10 § inte blir gällande, tillämpas 9 kap. 7 § första stycket ifråga om återbärings- och ersättningsskyldighet.

(Jfr 12 kap. 10 och 11 §§ i Förmynderskapsutredningens förslag.)

217

TUl  10 och   11 §§  har utan  sakUg ändring överförts vad som för    Prop. 1993/94:251

närvarande regleras i 15 kap. 17 och 18 §§.

FB 12 kap.

Flera förmyrulare, gode män eller förvaUare

12      §

Om en persons egendom skall förvaltas av fler än en förmyndare, god man eller förvaltare, skall ställföreträdanm utöva förvalmingen gemen­samt. Överförmyrularen kan dock besluta att förvalmingen av tillgångar­na skall fördelas på visst sätt mellan stäUföreträdama eller att vissa tillgångar skall förvaltas av en av dem ensam. I samband med att rätten förordnar en stäUföreträdare kan även rätten meddela ett sådant beslut.

Om de som utövar förvalmingen gemensamt inte kan enas om en viss åtgärd, gäller den mening som överförmyndaren biträder. Om det är fråga om en åtgärd som kräver överförmyndarens samtycke, kan sam­tycke ges till åtgärden även om det finns delade meningar Överförmyn­daren skall dock ge alla dem som har del i förvalmingen tillfålle att yttra sig innan överförmyndaren beslutar i saken.

(Jfr 12 kap. 12 § i FörmynderskapsutiBdningens förslag.)

Bestämmelsema motsvarar i stort 13 kap. 8 § försfe, ti:edje och Qärde styckena i nu gäUande lydelse. Lydelsen har dock justerats med hänsyn tiU den förändrade ordningen bettäffande befogenhet att förordna gcxl man och förvaltare. För det feU överförmyndaren har rätt att förordna skaU denne även ha rätten att fördefe förvaltningen meUan flera StäUföreträdare. Även när ftåga uppkommer om att fördefe förvaltningen mellan flera förmyndare skaU överförmyndaren beslute om fördelningen. Av praktiska skäl bör dock rätten ha kvar möjUgheten att fette beslut om en uppdelning av förvaltningen i samband med att rätten förordnar förmyndare, god man eUer förvaltare. För det fåU en persons egendom förvaltas av hans eUer hennes föräldrar följer av

13      kap. 1 § andra stycket att den ena föräldem får fette beslut ensam i

vissa fåU.

Den nuvarande bestämmelsen i 13 kap. 8 § andra stycket om fördehiing av vårdnadsansvaret har inte någon motsvarighet i den nu behandfede paragrafen. Dette är en följd av att samtUga vårdnadsregler har sandats i 6 kap. Delvis motsvaras den bestämmelsen av bestämmelsema i 6 kap. 10 a § andra stycket.

Vidare kan erinras om bestämmelsen i 10 kap. 3 § andra stycket, som gör det möjUgt att förordna en förmyndare vid sidan av en särskUt förordnad vårdnadshavare.

Ställande av säkerhet 13 §

Om överförmyndaren finner skäl till det, skall förmyndare, gode män eller förvaltare ställa säkerhet för den förvaltade egendomen. Överför-

218

myndaren prövar säkerheten och bestämmer hur den skall förvaras. I   Prop. 1993/94:251

övrigt tillämpas 2 kap. 25 § utsökningsbalken.

FB 12 kao

(Jfr 12 kap. 13 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

Paragrafen motsvarar vad som nu gäUer enUgt 13 kap. 7 §. Uppgiften att avgöra om det behöver stälfes någon säkerhet har dock lagts på överförmyndaren i stäUet för på rätten. Det är också överförmyndaren som prövar säkerheten och bestämmer hur den skaU förvaras.

I praktiken torde det säUan uppsfe anledning för överförmyndaren att kräva säkerhet. En sådan åtgärd kan dock bU aktueU, om ställföreträcfe-rens förvaltning inte sker på ett tiUfredsstäUande sätt och den enskUdes tiUgångar kommer i fera. Det torde dock ofta Ugga närmare tiU hands för överförmyndaren att gå in med skärpande föreskrifter (jfr 13 kap. 19 § och 14 kap. 21 §).

Överförmyndaren har frihet att bestämma säkerhetens närmare ut­formning inom ramen för vad som föreskrivs i 2 kap. 25 § utsöknings­balken. Säkerheten kan således utgöras av pant, borgen eUer bankgaran­ti och gäUa det belopp som överförmyndaren finner lämpUgt. Överför­myndaren kan, om han eUer hon mte själv anser sig kunna förvara säkerheten, anvisa exempelvis en bank som förvarare av en pant. (Jfr vad som sägs i 13 kap. 19 § och 14 kap. 21 § om skyldighet att depo­nera värdehandling hos värdepappersmstitut.)

Genom möjUgheten att enUgt 16 kap. 13 § förelägga vite kan överför­myndaren komma tiU rätfe med en stäUförettädare som inte följer ett beslut om stäUande av säkerhet.

Skadestånd 14 §

Förmyndare, gode män och förvaltare är skyldiga att ersätta skada som de uppsåtUgen eller av vårdslöshet har orsakat den enskilde.

Om flera förmyrulare, gode män eller förvaltare är ansvariga, svarar de solidariskt för ersätmingen. Ersätmingsansvaret skall slutUgt fördelas melUin de ansvariga efter vars och ens grad av vållande. Om någon saknar tillgångar att betala sin andel med, skall de övrigas ansvarighet för bristen bestämmas enUgt samrrm gmnder

(Jfr 12 kap. 14 § i Förmynderskapsutiiedningens förslag.)

Hit har utan sakUg ändring överförts vad som för närvarande regleras i 13 kap. 9 §.

15 §

TaUin om ersätming enligt 14 § skaU väckas inom ett år från det att handlingar som anges i 16 kap. 8 § har lämnats över till den som är behörig att ta emot redovisning för förvalmingen. Om taUm inte väcks

219

inom nämnda tid, är talerätten förbrad. Detta gäller ime, om ställ-    Prop. 1993/94:251

företrädaren har gjort sig skyUiig tiU brottsligt förfarande.

FB 12 kan

(Jfr 12 kap. 15 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

Paragrafen motsvarar i sak nuvarande 13 kap. 10 §.

Arvode och ersätming för utgifter 16 §

Förordnade förmyndare, gode män och förvaltare har rätt till ett skäligt arvode för uppdraget och ersätming för de utgifter som har varit skäligen påkaUade för uppdragets fuUgörarule.

Beslut om arvode och ersätming för utgifter fattas av överförmynda­ren. Överförmyndaren bestämmer dessutom i vad mån arvode och er­sätming för utgifter skaU betaUis med medel som tillhör den enskilde.

öm inte särskilda skäl föranleder något annat, skall arvode och er­sätming för utgifter betalas med den enskildes medel i den mån hans eller hennes beräknade inkomst uruler det år när uppdraget utförs eller hans eller hennes tillgångar under samrrm år överstiger två gånger bas­behppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring.

Arvode och ersätming för utgifter som avser vård av någons rätt i oskiftat dödsbo skaU betalas med dödsboets medel, om inte särskilda skäl föranleder något anrmt.

Arvode och ersätming för utgifter som inte skall betaUis med den enskildes eller dödsboets medel skall betalas av kommunen.

(Jfr 12 kap. 16 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

I paragrafens 7&''"Wö stycke anges att förordnade förmyndare, gode män och förvaltare har rätt tiU skäUgt arvode för uppdraget samt ersättning för utgifter som har varit skäUgen påkaUade för uppdragets utförande. Motsvarande regler finns i dag i 15 kap. 19 och 21 §§. Vad som där sägs om att arvcxle utgår årUgen eUer sedan uppdraget har slutförts har emeUertid mte fått någon motsvarighet i den nu föreslagna lydelsen. Överförmyndaren har aUtså fiiU firUiet att bestämma hur ofto och för vUken tid såväl arvcxle som ersättning för utgifter skaU betolas. Om det inte finns några specieUa omständigheter, torde det naturUga dock vara att arvode bettäffande de mera långvariga ställföreträdarskapen även i fortsättningen betalas årUgen.

När det gäUer föräldrar som förmyndare finns bestämmelser om arvode och ersättning för utgifter i 17 §.

I aruira stycket sägs att överförmyndaren fettar beslut om arvode och ersättning och att han dessutom bestämmer i vad mån arvodet och er­sättningen skaU betalas med enskUcfe medel. Dette motsvarar tiU stor del vad som nu gäUer enUgt 15 kap. 19 och 21 §§. Paragrafen innehåUer emeUertid ingen motsvarighet tiU den bestämmelsen om att arvode tiU förmyndare skaU bestämmas med ledning av gmnder som feststäUs av kommunen.

Att hänvisningen tiU i förväg feststäUda gmnder har tagits bort m-

220

nebär att överförmyndaren kan göra en friare bedömning än fömt. Det

är emeUertid självklart att överförmyndaren skaU sträva efter en rättvis    Prop. 1993/94:251 och likformig bedömnmg. Riktlinjer och rekommencfetioner utfärdade    FB 12 kap. av exempelvis Svenska kommunförbundet kan vara ett stöd vid tiUämp­ningen, även om överförmyndama inte formeUt är bundna av dem.

Det bör i sammanhanget påpekas att godmanskap och förvaltarskap, tiU skiUnad från förmynderskap, kan omfette även annat än förmögen­hetsförvaltning. Ä andra sidan kan såväl gode mäns som förvaltares uppdrag vara begränsade tiU en viss bestämd intressebevakning eUer förmögenhetsförvaltning (se 11 kap. 1-4 och 7 §§). Dessa förhåUanden måste naturUgtvis beaktes vid bestämmande av arvode.

I tredje stycket anges att arvode och ersättning för utgifter enUgt huvudregeln skaU betalas med den enskUdes medel, i den mån hans eUer hennes beräknade inkomst eUer tiUgångar under det år uppdraget avser överstiger två basbelopp. Dette innebär en Uten ändring av vad som gäUer för närvarande. Nu är gränsvärdet bettäffande inkomst två basbelopp och beträffande tiUgångar tre basbelopp. En annan förändring är att lagtextens bestämmelse om basbeloppsgränser föreslås gälfe arvode tiU såväl förmyndare, gode män som förvaltare (se avsnitt 11).

På samma sätt som i dag avses nettomkomster och nettotiUgångar. Bedömningen skaU aUtså utgå från vad som återstår sedan medgivna avdrag enUgt skattelagstiftningen har gjorts.

Att arvode och ersättning för utgifter skaU betalas med den enskUdes medel i den mån hans eUer hennes inkomst eUer tiUgångar överstiger två basbelopp innebär att den enskUde får debiteras högst det överskju­tande beloppet. Om såväl inkomsten som tiUgångama överstiger den angivna gränsen, får överstigande delar läggas samman vid bedömning­en.

Huvudregeln om i vad mån den enskUdes medel skaU tes i anspråk fär frångås om det finns särskUda skäl. Som exempel på när det finns anledning att frångå den kan nämnas att den enskUde har stora vårdkost­nader som tar hans eUer hennes inkomst i anspråk eUer att de tiUgångar som det är fråga om utgörs av en festighet som den enskUde själv be­höver eUer som är mycket svår att sälja tiU rimUga viUkor. Det är i dessa fåU fråga om att, liksom enUgt gäUande rätt, göra avsteg från huvudregeln tiU förmån för den enskUde. Dette torde också bU det vanUgaste fåUet av avsteg från huvudregeln.

Som nämnts tidigare bör i undantegsfåU huvudregeln kunna frångås även tiU nackdel för den enskUde. Det kan bU aktueUt när kommunen genom att sfe för arvodet bidrar tiU en kapitalbUdning hos den enskUde som mte kan komma den enskUde tiU godo. En sådan sititetion kan uppkomma t.ex. vid vården av egendom tillhörig en svårt sjuk som inte själv kan dra nytta av sina tiUgångar och som inte har några nära anhöriga.

1 ftärde stycket föreskrivs att arvode och ersättning för utgifter som

avser vård av någons rätt i oskiftat dödsbo skaU betalas med dödsboets

medel. Arvodet och ersättningen för utgifter får vid bUvande skifte

avräknas på den enskUdes lott. Som har utvecklats i avsnitt 11 skaU i

förste hand dödsboets medel tes i anspråk tiU feckande av ställföreträda-

221

rens anspråk på arvcxle och ersättning. Först när dödsboets samlade

medel mte förslår blir kommunens ansvar enUgt Qärde stycket aktaeUt    Prop. 1993/94:251

om mte särskUda skäl föranleder annat.

FB 13 kap.

Om boet är av Uten omfettning och arvcxlet tiU den gcxle mannen skuUe te i anspråk en väsentUg del av de kvarvarande tUlgångama sedan avräkning gjorts mot den lott som den gcxle mannen bevakat, kan det finnas skäl att helt eUer delvis begränsa boets ansvar för den gcxle mannens arvode. Detta gäUer särskUt om den eUer de kvarvarande dödsbodelägama har ett starkt behov av att få överta dödsboets tiUgång­ar. Det kan vara fråga om att en festighet även fortsättningsvis skaU kunna användas som fåmUjebosted åt efterlevande make och bam, eUer att medlen behövs för att säkerstälfe gmndläggande behov av vård eUer UtbUdning av de efterlevande.

1 femte stycket har tegits in en bestämmelse som innebär att i den mån den enskUdes eUer dödsboets medel inte skaU eUer kan tes i anspråk för feckande av arvode och ersättning tiU stäUföreträdaren så skaU ersätt­ningen betalas av kommunala medel.

17 §

FöräUirar som är förmyndare har, om det finns särskiUla skäl, rätt till arvode med anledning av förvalmingen av den omyndiges egendom. De har också rätt till ersätming för utgifter som har varit skäligen påkaUa­de av förvalmingen.

Beslut om arvode och ersätming för utgifter fattas av överförmynda­ren. Beloppen skall betalas med den omyndiges medel eller, om det gäller dödsboförvalming, med dödsboets tiUgångar.

(Jfr 12 kap. 17 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

Bestämmelsema i paragrafen har sin motsvarighet i nu gäUande lydelse av 15 kap. 19 § Qärde stycket och 14 kap. 11 §. Föräldrar som är förmyndare får enUgt huvudregeln ersättning för utiägg som har rört förvaltningen och som har varit skäUgen påkaUade. För att de skaU få rätt tiU arvode krävs Uksom hittiUs att det finns särskUda skäl. Sådana skäl kan vara att bamet har en betydande förmögenhet, vars förvaltning har tegit i anspråk en väsentUg del av föräldramas tid.

Såväl arvode som ersättning för utgifter skaU, när det är fråga om föräldrar, aUtid betalas med den omyndiges medel, eUer om det gäUer dödsboförvaltning, med dödsboets tiUgångar. Någon möjUghet aa fä ersättning av kommunen finns således inte.

13 kap. Föräldrars förmyndarförvaltning

Kapitiet saknar direkt motsvarighet i nuvarande bestämmelser. Tidigare

har redovisats skälen tiU att föräldrar som förmyndare bör ges en sär­

ställning (se särskUt avsnitt 6.1). Gmndtanken är att föräldrar på ett

annat sätt än förordnade stäUföreträdare har en naturUg intressegemen­

skap med dem som de föreöäder och att konttoUen från det aUmännas

299

sida därför i normala feU bör kunna inskränkas tiU att avse föräldraför-

valtiungar av större omfettning. Inskränkningen har preciserats så att    Prop. 1993/94:251 det allmännas konttoU skaU avse föräldraförvaltningar där bamets tUl-    FB 13 kap. gångar har ett värde som överstiger åtte gånger basbeloppet. I fråga om dessa föräldraförvaltningar skaU gälfe dels särskUda regler om pfecering m.m., dels en redovisningsskyldighet tiU överförmyndaren.

Vid sidan av dessa förvaltningar gäUer särskUda bestämmelser också för fest egendom och egendom som är jämstäUd med eUer knuten tiU sådan egendom, oberoende av omfettningen av den underåriges övriga tiUgångar.

I de feU ÖverförmyndarkonttoU skaU gälfe tillämpas de särskUda för-valtningsföreskriftema i 3-8 §§.

EnUgt 14-17 §§ skaU egendom som står under överförmyndarkonttoU också redovisas tiU överförmyndaren på visst närmare angivet sätt.

Även om överförmyndarkonttoUen av föräldrars förvaltiiingar endast gäUer en begränsad del av dem, har överförmyndaren enUgt 19 § möj­Ughet att beslufe att de särskUcfe förvaltningsbestämmelsema i 3-7 §§ skaU gäUa även beträffande föräldraförvaltningar av egendom tiU ett lägre värde än åtte basbelopp. Fömtsättningen för dette är att det av särskUd anledning behövs för att trygga förvaltiungen.

Som framgår av avsmtt 7.4 skaU den nuvarande lagstedgade ord-rungen med deponering i bank av värdehandlingar m.m. försvinna. Överförmyndaren har dock möjUghet att ålägga föräldrar skyldighet att deponera i bank med stöd av 19 §.

I det följande redovisas de särskUda bestämmelsema i 13 kap.

FöräUirars rådighet

II

När en omyndigs föräUirar är förmyrulare, bestämmer de hur tillgång­ar som stär under deras förvalming skall användas eller placeras, om inte annat följer av denrm balk eller annan förfatming.

Om en av föräldrama till följd av frånvaro eller sjukdom eller av någon annan orsak är förhindrad att ta del i sådarm beslut om förvalt­ningen som inte kan skjutas upp utan olågenhet, bestämmer den andra föräldem ensam. Denrm förälder får dock inte ensam fatta beslut av ingripande betydebe, om inte den omyndiges bästa uppenbarUgen krä­ver det.

Om endast en av föräldranm är förmyndare, gäller bestämmeberrm om föräldrar horwm eller henne.

1 fråga om vård av en omyndigs rätt i dödsbo eller anrmt oskiftat bo gäller bestämmebema i 15 kap.

(Jfr 13 kap. 1 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

I paragrafen anges i första stycket att föräldrar som är förmyndare i

princip själva bestämmer hur den omyndiges tiUgångar skaU användas

eUer placeras. En fömtsättning är givetvis att det är ftåga om egendom

som står under föräldramas förvaltning. Av 9 kap. 1 § och 12 kap. 1 §

andra stycket följer att viss egendom som tillhör den omyndige kan vara

-93

undantegen från föräldramas förvaltning antingen genom att den omyn-

dige själv har rådighet över egendomen eUer genom att den står under    Prop. 1993/94:251

särskild förvaltning.

FB 13 kap.

För föräldramas förvaltning gäUer dock, fömtom de allmänna regler­na i 12 kap., de närmare bestämmelser som finns i det nu aktueUa kapitiet. Bestämmelsema inskränker föräldramas rådighet framför aUt när det är fråga om egendom som anges i 2 och 10 §§. Efter påpekande av Lagrådet anges i fegtexten att mskränkningar i föräldrars rådighet även kan meddelas i andra förfettningar.

I andra stycket har tegits in en bestämmelse som motsvarar 6 kap. 13 § andra stycket och som tar sUcte på det fåUet att en av föräldrama tiU följd av fiånvaro eUer sjukdom eUer av någon annan anledning inte kan te del i ett förvaltningsbeslut. Om beslutet inte kan skjutes upp utan olägenhet, bestämmer den andre föräldem ensam. Beslut av ingripande betydelse måste dock i princip båda föräldrama te del i. Hit får anses höra beslut om försäljning av fest egendom eUer egendom som annars är av särskUt värde. Hyresbetalningar och andra löpande betalningar kan å andra sidan nämnas som exempel på åtgärder som en av för­äldrama bör kunna beslufe om ensam. Föräldem bör då också kunna te ut de bankmedel eUer dylikt som behövs för att klara av betalningaraa. Att det dock ibland krävs samtycke av överförmyndaren tiU de åtgärder som föräldem vUl vidte framgår av bl.a. 6, 8 och 10 §§.

Om situationen är sådan att båda föräldrama måste delte i ett förvalt-nmgsbeslut men de inte kan enas, gäUer enUgt 12 kap. 12 § andra stycket den mening som överförmyndaren ansluter sig tiU.

För det låUet att endast en av föräldrama är förmyndare föreskrivs i tredje stycket att bestämmelsema om föräldrar gäUer honom eUer henne (jfr 10 kap. 2 § andra stycket).

Det nu behandlade kapitiet är inte tiUämpUgt på dödsboförvaltning. Är det fråga om vård av en underårigs rätt i dödsbo eUer annat oskiftat bo gäUer i stäUet bestämmelsema i 15 kap. En hänvisning dit har tegits in i Qärde stycket av denna paragraf.

Kontroll av förvalmingen av viss egendom 2§

När värdet på en omyndigs tiUgångar, som skaU förvaltas av för­äldrama, genom arv, gåva, värdestegring eller på något annat sätt har kommU att överstiga åtta gånger gälUinde basbelopp enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring, tillämpas bestämmeberrm i 3-7 §§'r förvalmingen.

Dessa bestämmeber gäller även egendom som, under vilUcor om att förvalmingen av den skall stå under överförmyndarens kontroll (särskiUi ÖverförmyndarkontroU), har tillfalUt den omyndige

1.

genom arv eller testamente,

2.

gerwm gåva, under fömtsätming att givaren skriftUgen har anmåU gåvan till överförmyndaren, eller

3.

genom förmånstagarförordnande vid försäkring med anledning av dödsfaU eller vid pensionssparande enligt Uigen (1993:931) om individueUt pensionssparande.

Med egerulom som anges i andm stycket jämstälb egendom som har   prop. 1993/94:251

trätt i StäUet för sådan egerulom samt avkasming av egendomen.

FB 13 kan

(Jfr 13 kap. 3 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

I paragrafen dras gränsema för när överförmyndaren skaU ha en sträng­are konttoU över förälders förvaltiiing än den som följer av överförmyn­darens allmänna tiUsyn över förmyndare, gode män och förvaltare. Som fiamhålUts tidigare är det egendomens värde som enUgt huvudregeln avgör om föräldems förvaltning skaU vara underkasfed särskUda regler. Även bettäffande egendom av mindre värde kan föräldrars förvaltiiing, enUgt särskUt villkor uppstäUt av givare eUer Uknande, vara föremål för skärpt konttoU. En bestämmelse om särskUd överförmyndarkonttoU har därför tegits in i andra stycket.

Det avgörande för om överförmyndarkonttoU enUgt första stycket skaU utföras är aUtså värdet på den omyndiges tiUgångar. Det spelar mgen roU vad det är som gör att värdegränsen uppnås. I paragrafen nämns arv, gåva eUer värdestegring som exempel på sådana händelser som kan leda tiU att en omyndigs tiUgångar ökar i värde. Vid beräk­ningen av väldet skaU aU egendom som förvaltes av föräldrama be­aktes, dvs. även sådan egendom som tiUfelUt den omyndige med villkor om särskUd överförmyndarkonttoU enUgt andra stycket. Såclan egendom som står utanför föräldramas förvaltning skaU däremot inte beaktes vid beräkningen av det sammanlagda värdet. Här kan det exempelvis vara fråga om egendom som står under särskUd förvaltning (12 kap. 1 § andra stycket) eUer medel som en omyndig förvärvat genom eget arbete (9 kap. 3 §).

När det sedan gäUer vilka principer som skaU komma tiU användning vid uppskattningen av tiUgångamas värde bör de värderingsprinciper som allmänt tiUämpas i fåmUjerättsUga sammanhang tiUämpas även här. Som utgångspunkt vid värdering av tiUgångama Ugger närmast tiU hands att anknyte tiU egendomens försäljningsvärde. En festighet skaU aUtså värderas inte tiU sitt taxeringsvärde utan tiU vad den kan förväntas ge vid en tänkt försäljning. Det skaU dock vara fråga om säkra värden varför värderingen bör vara försUctig.

I och med att värdegränsen passerats blir de sttängare reglema i 3-7 §§ tiUämpUga. De gäUer då fortsättningsvis för den föräldraförvalt­ningen. Om egendomens värde sjunker under beloppsgränsen, iimebär det inte att de stigare reglema upphör att vara tiUämpUga. För det krävs ett särskilt beslut av överförmyndaren. Den närmare regleringen av upphörande av den strängare konttoUen finns i 9 §.

I aruira stycket behandlas egendom som en underårig förvärvat under villkor att den skaU vara föremål för konttoU av överförmyndaren. De närmare skälen tiU att öppna denna möjUghet behandlas i avsnitt 7.8. Villkor om särskUd överförmyndarkonttoU kan ställas upp i samband med gåva, i testamente eUer i förmånstagarförordnande och mnebär att de sttängare förvaltningsreglema i 3-7 §§ blir tillämpUga på egendo­men, oavsett dess värde.

225

15 Riksdagen 1993/94. 1 saml. Nr 251

När det gäUer gåvofåUen har tegits med en föreskrift om att givaren Prop. 1993/94:251 skaU göra en skriftUg anmälan tiU överförmyndaren. Villkoret om över- FB 13 kap. förmyndarkonttoU måste stäUas upp mnan gåvan är fuUbordad. Det går således mte att i efterhand viUkora en gåva. Anmälan tiU överförmynda­ren behöver dock mte göras före fiiUbordanstidpunkten utan den kan också göras vid en senare tidpunkt. Innan den skriftUga anmälan har gjorts kan givaren självfaUet inte göra anspråk på att gåvans förvalöiing skaU vara föremål för någon konttoU. Överförmyndaren har aUtså inte någon skyldighet att efterforska om en omyndig har fått en gåva med villkor om särskUd överförmyndarkonttoU. Så länge anmälan inte har gjorts, kvarstår föräldramas principieUa frihet att ensamma bestämma över egendomen. Att en anmälan tiU överförmyndaren uteblir gör inte heUer i sig att gåvan blir ogUtig.

Föräldraraas rätt att firitt förfoga över gåvan tiU dess anmälan tiU överförmyndaren har gjorts ger anledning för överförmyndaren att så snart villkoret om särskUd konttoU blir känt för honom säkerställa att egendomen förvaltes på ett säkert sätt. EnUgt de nya bestämmelsema om föräldraförvaltning är huvudregeln att omyndigas bankmedel kan tes ut utan överförmyndarens tiUstånd, oavsett om förvaltningen är fri eUer mte (jfr 7 och 8 §§). Om gåvan utgörs av pengar kan ett säkerstäUande ske genom att medlen sätts in på ett spärrat konto. Överförmyndaren har också möjUghet att enUgt 19 § föreskriva att medlen skaU säkras på det sättet. Även en givare av penningmedel har dock möjUghet att sätte in medlen på ett spärrat konto (se 8 §). Dette innebär att en givare självständigt kan se tiU att medel på ett bankkonto kommer att vara spärrade utan att överförmyndaren har beslutet om det. Det bör obser­veras att medlen inte står under särskUd överförmyndarkonttoU, om inte villkoret om skriftUg anmälan tiU överförmyndaren i andra stycket 2 har uppfyUts. En uppgift tiU banken kan aUtså inte ersatte den skriftUga anmälan. En annan sak är att överförmyndaren torde ha anledning att, om medel spärrats genom villkor av givaren vid insättningen, te kontakt med givaren. I samband därmed kan givaren uppmanas att lämna in anmälan om gåvan tiU överförmyndaren.

FörsäkringsfeUen omfettar bara försäkringsbelopp som har tiUfålUt den omyndige som förmånstegare med anledning av dödsfeU. Utanför bestämmelsen fåUer tiU en början försäkringsersättning som den omyn­dige har fått i egenskap av förmånstogare utan samband med dödsfåU. Utanför faller också vad som har tiUfeUit den omyndige efter jämkning enUgt 104 § fegen (1927:77) om försäkringsavtal. Även belopp som låUer ut från en privat olycksfåUs- eUer sj ideförsäkring fåUer utanför.

Bestämmelsen omfettar inte heUer belopp som utgår från en sakför­säkring. Sådana belopp kan emeUertid i vissa feU utgöra ersättning för egendom erdigt andra stycket 1 eUer 2 och feUer därmed enUgt tredje stycket under överförmyndarkonttoUen.

Däremot omfettar betämmelsen belopp som tiUfåUit en underårig som

förmånstogare enUgt ett pensionssparavtal enUgt lagen (1993:931) om

individueUt pensionssparande under fömtsättning att villkor om särskUd

ÖverförmyndarkonttoU har satts upp i förmånsfegarförordnandet.

226

För att överförmyndaren skaU få vete att en omyndig har fått ett Prop. 1993/94:251 försäkringsbelopp i egenskap av förmånstagare med anledning av döds- FB 13 kap. feU föreskrivs i 16 kap. 11 § att den som gör ud)etaUiingen skaU anmäfe det tUl överförmyndaren. För att säkerstälfe att medlen kommer under ÖverförmyndarkonttoU skaU de enUgt samma fegmm sättas in på spärrat bankkonto. Detsamma gäUer belopp som härrör från ett pensions-sparkonto.

När det gäUer egendom som en omyndig får genom testamente med villkor om särskUd överförmyndarkonttoU uppmärksammas överför­myndaren om det förhållandet på samma sätt som beträffande försäk­ringsbelopp (se 16 kap. 11 § tredje stycket).

Ett villkor om särskUd överförmyndarkonttoU kan när som helst återkaUas av den som stäUt upp det. Om en givare återkallar vUlkoret skaU det göras genom anmälan tiU överförmyndaren. I sådant feU skaU förmyndaren avge slutredovisning tiU överförmyndaren avseende sin förvaltning fram tiU dess att den övergick tiU att bU fri (se 15 §).

3

§

Inom en månad efter det att värdet på en omyndigs tiUgångar över­stigU det belopp som anges i 2 % första stycket skaU föräUlrama ge in en förteckning över den omyndiges egendom till överförmyndaren.

Har egendom tillfalUt en omyndig med viUkor om särskiUi överförmyn­darkontroU enligt 2 § andra stycket, skall föräldrama ge in en förteck­ning över egendomen till överförmyndaren inom en månad därefter

Förteckningama skall avges på heder och samvete.

(Jfr 13 kap. 2 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

EnUgt paragrafen, som slutUgt har utformats i enUghet med Lagrådets förslag, skaU föräldrama ge in en förteckning över den omyndiges egendom tiU överförmyndaren, under fömtsättning att egendomen skaU sfe under den skärpte konttoU som behandfes i 2 §. Förevarande para­graf motsvarar delvis nuvarande 16 kap. 2 §. TIU skillnad från den be­stämmelsen, som i princip ålägger föräldrama att ge in förteckning över aU egendom som tiUfåUer en underårig, är emeUertid uppgiftsskyldig­heten enUgt den nu behandlade paragrafen begränsad tiU föräldraförvalt­ningar av egendom av ett större värde. Principema för värdering har berörts i förfettningskommentaren tiU föregående paragraf.

Syftet med bestämmelsen är att ge överförmyndaren kunskap om

vUken egendom som skaU vara föremål för överförmyndarkonttoU. För

att säkerstäUa att aU egendom som skaU vara föremål för överförmyn­

darkonttoU kommer tiU överförmyndarens kännedom åfeggs föräldrar i

andra stycket att ge in förteckning även över egendom som tiUfeUit den

underårige med villkor om särskUd överförmyndarkonttoU enUgt 2 §

andra stycket. Förteckningsskyldigheten är i detfe feU mte begränsad tiU

tiUgångar av ett visst värde utcm varje sådan egendom skaU tes upp i

förteckning. Att den egendomen skaU förtecknas leder i och för sig tiU

en viss dubbelfeckning, genom att överförmyndaren får kunskap om

227

sådan egendom också genom att givaren, boutredningsman, försäkrings- Prop. 1993/94:251 givare eUer pensionssparinstitut i regel lämnar upplysning tiU överför- FB 13 kap. myndaren att egendom med vUlkor om särskUd överförmyndarkonttoU har tiUfålUt den underårige (se 16 kap. 11 §). En information genom en bouppteckning eUer liknande innehåUer dock långt ifrån aUtid nämiare uppgifter om den egendom som tiUfålUt den omyndige. Överförmyndaren har i sådana fell behov av ytterUgare information. Sådan information kan då fås genom förteckningen.

Paragrafen mnehåUer mte någon motsvarighet tiU den nu gäUande regehi om kompletterande förteckning för det feU att den omyndige erhåUer ny egendom, jfr nuvarande lydelse av 16 kap. 2 §. En sådan skyldighet för föräldrama har mte ansetts oundgängligen nödvändig med hänsyn tiU att tillkommande egendom skaU framgå av ärsräkningen (se

14 §) och att överförmyndaren kan begära m specieU uppgift om

tillkommande egendom i de fåU där det är särskUt motiverat (se 18 §

och 12 kap. 9 §).

Förteckningen skaU ges in mom en månad fiån det att värdegränsen uppnåddes eUer efter det att egendomen med villkor om särskUd över­förmyndarkonttoU togs emot. Förteckningen skaU avges på heder och samvete. Bestämmelsen om det ersätter de nuvarande reglema i 16 kap. 3 § om tecknande av försäkran under edUg förpliktelse. Är båda för­äldrama  förmyndare  skaU  båda  skriva  under  förteckningen.   EnUgt

15 kap. 10 § brottsbalken kan en osann uppgift bedömas som osann

försäkran.

Om ett dödsbo där en omyndig är delägare förblir oskiftat, mttäder inte någon uppgiftsskyldighet för föräldrama enligt denna paragraf. Det nu behandlade kapitiet är mte heUer i övrigt tiUämpUgt så länge den omyndige endast är dödsbcxlelägare. I stäUet gäUer bestämmelseraa i 15 kap., tiU vilket det hänvisas tiU i I § Qärde stycket.

EnUgt 16 kap. 14 § kan regeringen eUer den myndighet som rege­ringen bestämmer meddefe föreskrifter om den närmare utformningen av förteckningar som avses i förevarande paragraf. Det kan bland annat bU aktueUt att feststäUa blanketter

Den överförmyndare tiU vilken förteckning skaU lämnas är överför­myndaren för den kommun där den omyndige har sitt hemvist (16 kap. 2 § försfe stycket). Om inte föräldrama självmant ger in en förteckning, bör överförmyndaren anmana dem att göra det. Det kan i och för sig vara svårt för överförmyndaren att vefe när den omyndiges tiUgångar har kommit att bU värda så mycket att beloppsgränsen passerats. De underrättelser som överförmyndaren får firån bodelningsförrättare, ban­ker och försäkringsbolag kan dock leda tiU att överförmyndaren får anledning att närmare undersöka omfettningen av en viss omyndigs tiUgångar. Om överförmyndaren misstänker att en underårig har tiU­gångar som överstiger beloppsgränsen och föräldrama mte följer en anmaning att ge m förteckning med hänvisning tiU att någon skyldighet inte föreUgger, är ett altemativ för överförmyndaren att med stöd av 18 § begära in en redogörelse för föräldramas förvaltning.

I siste hand kan överförmyndaren enUgt 16 kap. 13 § förelägga för-

228

äldrama vid vite att fuUgöra sm uppgiftsskyldighet. Det säger sig självt

att ett sådant föreläggande fömtsätter att överförmyndaren är säker på    Prop. 1993/94:251

att skyldighet att ge in förteckning föreUgger.

FB 13 kap.

4

§

Andra värdehandlingar än sådana som nämns i 5 % första stycket skall säljas och fordringar drivas in så snart det lämpUgen kan ske, om det inte är tiU fördel för den omyruiige att värdehandlingama behålb eller att fordringama förbUr utestående.

Annan lös egendom än som nu har nämnts och som inte omfattas av 10 § skall säljas vid en lämplig tidpunkt, om inte egendomen är tiU nytta eller har särskiU värde för den omyndige eller den omyruliges familj eller egendomen av någon anrmn särskild anledning bör behållas.

(Jfr 13 kap. 4 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

EnUgt rsra stycket skaU värdehandlingar säljas och fordringar drivas m så snart det lämpUgen kan ske, om det mte är tiU fördel för den omyn­dige att värdehandUngen behåUs eUer fordringen förblir utesfeende. Dette stämmer i stort sett överens med vad som för närvarande föreskrivs i 15 kap. 3 §. Bestämmelsen har här dock gjorts mer flexibel. Det förtjänar att påpekas att bestämmelsen gäUer endast sådana föräldraförvaltningar som står under den skärpte konttoUen av överförmyndaren.

Vid bedömningen av om det är tiU fördel för den omyndige att en värdehandling behåUs eUer en fordran förblir utesfeende bör hänsyn framför aUt tes tiU bestämmelsema i 12 kap. 4 §. Den omyndiges krav på medel för uppehäUe, utbUdning och nytte i övrigt kan i bland påkaUa en försäljning eUer indrivning; det torde kunna bU aktueUt främst när den omyndige inte har egendom av något större värde men egendomen erhålUts med viUkor om särskUd överförmyndarkonttoU. SkuUe den omyndige inte ha något omedelbart behov av pengar, får kravet pä trygghet och skäUg avkastning beaktes.

Det är föräldrama själva som har att avgöra om värdehandUngar och fordringar skaU behåUas eUer inte. Sådana värdehandlingar (kanske främst obUgationer) som anges i 5 § får det anses vara fördelaktigt att behåUa, fömtsatt att den omyndiges medelsbehov inte motiverar en försäljning. Simationen är mera tveksam i fråga om aktier. Om inte kravet på trygghet och skäUg avkastning är uppfyUt, bör aktiema i princip säljas. Någon gång kan det dock vara tiU fördel för den omyn­dige att han eUer hon får behåUa aktier i exempelvis ett femUjeföretag, även om de inte ger så stor avkastning.

Även om situationen är sådan att aktier eUer andra värdehandlingar skaU säljas, kan en försäljning behöva skjutes upp något, så att mte onödiga förluster uppkommer.

Paragrafen innehåUer inte någon motsvarighet tiU bestämmelsen i

15 kap. 3 § andra stycket i nu gäUande lydelse, som handlar om

fordringar som har tillkommit genom att delägare i oskiffet bo har

övertagit den omyndiges lott i boet. Även utan att det sägs uttryckUgen

229

torde det även i fortsättningen ofta finnas anledmng att fefe sådana    Prop. 1993/94:251

fordringar förbU utesfeende.

FB 13 kap.

De medel som uppstår vid en försäljning eUer indrivning och som inte omedelbart behöver användas för den omyndiges uppehäUe, udjUdning eUer nytte i övrigt skaU antingen pfeceras i värdepapper, fest egendom m.m. enUgt bestämmelsema i 5, 6 och 10 §§ eUer sättes m hos bank enUgt 7 §. Även när det gäUer avkastningen av sådana värdepapper eUer fordringar som behåUs kan föräldrama välja mellan de altemativ som nyss har angetts.

I aruira stycket anges att även annan lös egendom än värdehandlingar eUer fordringar i princip skaU säljas. Försäljning skaU här ske vid lämp­Ug tidpunkt. Undanteg görs för sådan lös egendom som omfettas av 10 §, dvs. bl.a. nyttjanderätt tiU fest egendom. Det sägs vidare att egendomen inte behöver säljas, om den är tiU nytto eUer har särskUt värde för den omyndige eUer dennes femUj eUer av någon annan sär­skUd anledning bör behåUas. Bestämmelsen motsvarar i aUt väsentUgt nuvarande 15 kap. 2 §. MöjUghetema att behåUa lös egendom har dock vidgats.

Liksom för närvarande bör hänsyn tos inte bara tiU det bmksvärde som egendomen kan ha utan också affektionsvärdet för den omyndige och hans eUer hennes femUj. Är det fråga om konstföremål eUer dylikt som en längre tid har varit i släktens ägo, kan det ofta finnas skäl att avsfe från en försäljning.

Som exempel på fåU då det kan finnas särskUd anledning att behåUa lös egendom kan nämnas att egendomen visserUgen inte har något affektionsvärde eUer dylikt men har ett penningvärde som kan väntas stiga i väsentUg omfettning.

Vid tillämpningen av bestämmelsen bör stor hänsyn tes tiU den omyn­diges egen uppfettning, om han eUer hon är tillräckUgt mogen. En bestämmelse om att höra den omyndige och dennes make eUer sambo finns i 12 kap. 7 §.

5§

Den omyndiges tillgångar får utan samtycke av överförmyndaren placeras i

1.

skuUiförbindeber som har utfärdats eller garanterats av stat eller kommun,

2.

skuUiförbindeber som har utfärdats av Sveriges allmänrm hypoteks­bank. Svenska Skeppshypotekskassan eller av en bank eller av ett kredit­marknadsbolag enligt lagen (1992:1610) om kreditmarknadsbolag eller av ett utländskt banltföretag eller ett anrmt utländskt kreditinstitut som är underkastat en offentlig reglering som väsentligen stämmer överens med den som gäller för banker eller andm kreditinstitut här i landet, med undantag för förhgsbevis eller andra skuUiförbindeber som medför rätt till betalningförst efter utfårdarens övriga fordringsägare, eller

3.

andehr i en värdepappersfond som avses i lagen (1990:1114) om värdepappersfonder eller i ett utländskt fondföretag som är underkastat en offentUg reglering som väsentligen stämmer överens med den som

gäller för värdepappersfonder hår i hndet.

230

Den omyruliges tillgångar får vidare utan överförmyruiarens samtycke    Prop. 1993/94:251 användas för allemanssparande enligt hgen (1983:890) om allemans-    pg 13 jan sparande eller lånas ut nwt säkerhet av panträtt på gmndval av inteck­ning i fast egendom irwm sextio procent av det senast fastställda taxe­ringsvärdet.

(Jfr 13 kap. 5 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

I paragrafen anges vilka placeringar som får göras med den omyndiges medel utan att överförmyndarens samtycke behöver inhämtes. Bestäm­melsen ersätter de i dag gäUande reglema i 15 kap. 4 § och i kungörelsen (1974:1048) om placering av omyndigs medel m.m. (placeringskungörelsen).

ViU föräldrama umyttja de placeringsmöjUgheter som anges i paragra­fen, skaU de i princip själva göra de förvärv av obUgationer m.m. som paragrafen handlar om. Det är emeUertid ingenting som hindrar att föräldrama låter placeringama göras av en bank eUer ett annat värde­pappersinstitut. Med stöd av ett avtal med föräldrama kan banken eUer värdepappersmstitutet, utan att överförmyndaren kopplas m, göra de placeringar som anges i paragrafen. Det kan emeUertid tänkas att ban­ken eUer värdepappersinstimtet anser att sådana pfeceringar som kräver överförmyndarens samtycke, t.ex. aktieköp, skuUe var fördelaktigare. I sådant feU får företeget vända sig tiU föräldrama som i sin tur får te kontakt med överförmyndaren.

Bestämmelsen som rör skuldförbindelser utfärdade eUer garanterade av stet eUer kommun har sin motsvarighet i de nu gäUande bestämmelsema i 15 kap. 4 § andra stycket 1 och 2 samt i 1 § 1 och 2 placeringskungörelsen. Med hänsyn tiU den fria marknaden för kapital behöver det dock inte vara skuldförbmdelser som utfärdats av den svenska steten eUer av en svensk kommun. Inte heUer i övrigt är placeringsreglema inrikfede på enbart svenska objekt. Detfe har behandlats i avsmtt 7.3.

I förste stycket 2 finns en bestämmelse som har sin nuvarande motsvarighet huvudsakUgen i 15 kap. 4 § andra stycket 2 och i 1 § 3 och 4 placeringskungörelsen. Den har dock anpassats tiU den öppnare marknad som deltegandet i det europeiska ekonomiska samarbetsområdet innebär.

Bestämmelsen i dagens 15 kap. 4 § andra stycket 2 om att skuldför­bindelsema skaU ha en löptid på mer än ett år har mte flyttets med tiU den nya bestämmelsen. Även utan en sådan bestämmelse torde det i praktiken så gott som aUtid bU fråga om skuldförbindelser med mer än ett års löptid.

TiU skillnad från nu gäUande bestämmelser ges i första stycket 3

möjUghet för föräldrar att utan samtycke av överförmyndaren pfecera

den omyndiges medel i andelar i värdepappersfonder eUer i ett utländskt

fondförefeg. Kravet på att det utiändska fondföreteget skaU vara under­

kastet lagstiftning eUer annan offentUg reglering som väsentUgen stäm­

mer överens med den som gäUer enUgt den svenska lagen gör att det

närmast blir fråga om andelar i fonder i ett land mom EES. Det torde

231

främst röra sig om sådana fondföretag som eteblerar sig i Sverige tiU    Prop. 1993/94:251 följd av att ett EES-företag endast behöver anmäfe att de bedriver verk-    FB 13 kap. samhet här i landet medan ett fondförete utanför EES måste ha Finans-mspektionens tiUstånd för att få bedriva verksamhet här. Även andelar i utiändska fondföretag som inte bedriver verksainhet i Sverige är tänk­bara som pfeceringsobjekt.

EnUgt andra stycket får den omyndiges tiUgångar utan överförmyntfe-rens samtycke användas för sådant sparande som avses i lagen (1983:890) om aUemanssparande. De former för sparande som anvisas i den lagen är insättning på aUemanssparkonto eUer i aUemansfond samt bosparande i HSB eUer Riksbyggen.

I andra stycket sägs vidare att den omyndiges tiUgångar utan överför­myndarens samtycke får lånas ut mot panttätt på gmndval av inteckning i fest egendom inom 60 procent av det senast feststäUda taxeringsvärdet. Bestämmelsen motsvarar 2 § placeringskungörelsen i nu gäUande lydelse. Den särskUda begränsningen som rör andra festigheter än jordbmksfestigheter har uite flyttets med. Även utan en sådan regel är det dock naturUgt att föräldrar gör en försUctig bedömning och mte lånar ut den omyndiges medel mot säkerhet i fest egendom, om det finns någon beaktansvärd risk att festigheten kommer att sjunka i värde så att säkerheten urholkas. En särskUd försUctighet är motiverad när det är fråga om industrifestigheter.

Dagens möjUghet enUgt 15 kap. 4 § andra stycket 3 att förvärva fordran som skrivs in eUer har skrivits in i stetsskuldboken torde inte ha så stor praktisk betydelse vid sidan om möjUgheten att placera pengar i obUgationer. Förevarande paragraf mnehåUer därför inte någon motsva­righet tiU denna regel. Inte heUer framstår det som nödvändigt att göra det möjUgt att Iåte omyndigas medel, utan överförmyndarens samtycke, sfe kvar hos försäkringsbolag (jfr gällande lydelse av 15 kap. 4 § andra stycket 6).

Frågor som rör insättning hos bank (jfr nuvarande 15 kap. 4 § andra stycket 5 och 3 § pfeceringskungörelsen) berörs i förfettiiingskommente-ren tiU 7 och 8 §§.

6§

Om överförmyndaren samtycker till det, får den omyndiges tillgångar phceras i aktier och även i övrigt phceras på något annat sått än som anges i 5 §.

Ifråga om köp av fast egendom m.m. finns bestämmeber i 10 §.

(Jfr 13 kap. 6 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

Paragrafen handlar om föräldramas möjUghet att pfecera den omyndiges

tiUgångar på annat sätt än som anges i 5 §. Vad som avses är fiämst

pfecering i aktier och andra värdehandlingar samt inköp av konstföremål

o.d. När det gäUer förvärv av fest egendom och nyttjanderätt tiU sådan

egendom finns bestämmelser i 10 §. En hänvisning dit har tagits m i

232

andra stycket av denna paragraf.

Iförsta stycket anges att föräldrama får med överförmyndarens sam-    Prop. 1993/94:251 tycke pfecera den omyndiges tiUgångar i aktier eUer i övrigt på armat    FB 13 kap. sätt än som anges i 5 §. Bestämmelsen motsvarar nuvarande 15 kap. 5 §, där det tafes om att den omyndiges medel får användas tiU mköp av aktier eUer därmed jämförUga värdepapper eUer eljest göras "frukt­bärande".

Den nu behandfede bestämmelsen mnehåUer inte någon motsvarighet tiU uttrycket fruktbärande. Här liksom i övriga fåU när det är firåga om placering av omyndigas medel gäUer emeUertid den övergripande regeln i 12 kap. 4 §, där det sägs att medlen skaU pfeceras så att tillräckUg trygghet finns för deras bestånd och så att de ger skäUg avkastning. Denna regel är aUtså vägledande när överförmyndaren skaU pröva om samtycke tiU en begärd åtgärd skaU ges eUer mte.

Kravet på trygghet och skäUg avkastiiing gör att överförmyndaren endast i undanfegsfaU bör kunna samtycka tiU förvärv av annan egen­dom än värdepapper, exempelvis ädelmetaUer, konst eUer antikviteter. Bettäffande sådan egendom uppstår svårigheter att bedöma både det aktueUa värdet och den fiamticfe värdeutvecklingen. Är det fråga om föremål som har särskild anknytning tiU den omyndige och hans eUer hennes fåmUj kan ett inköp dock tänkas vara tiU sådan nytfe för den omyndige att det är fråga om en tiUåten medelsanvändning enUgt 12 kap. 4 § försfe stycket förste menmgen.

När det gäUer placering i värdepapper torde det mera säUan komma i fråga att tUlåte förvärv av andra värdehandlingar än dem som är före­mål för notering och handel vid börs eUer som annars omsätts under betryggande förhåUanden. Även här måste beaktes att pfeceringar i utiandet och då särskUt mom EES också kan vara aktuelfe. Det kan dock mte uteslufes att en pfecering i exempelvis aktier i ett fåmUjeföre-teg någon gång kan vara en godtagbar placering. Långsiktigt sparande i form av försäkringar bör också kunna godtes i vissa fåU. Med tanke på att föräldramas förvaltning rör egendom som tillhör bam under 18 är så kan det finnas anledning att noga överväga pfeceringen innan tiUgångar låses för lång tid genom ett sparande i pension- eUer Uvförsäkringar.

Vid sin prövning bör överförmyndaren kunna te hänsyn tiU om för­äldrama själva har särskUda kunskaper om värdepappersmarknaden eUer om de avser att anUte sakkurmig hjälp, exempelvis genom en bank eUer ett annat värdepappersinstitut.

Det är ingenting som hindrar att överförmyndaren, i stäUet för att pröva varje enskUt aktieförvärv eUer dylikt, ger sitt samtycke en mera genereU utformning. Det kan emeUertid i sådant feU behöva stäUas upp olika vUlkor. Överförmyndaren kan t.ex. medge att föräldrama köper aktier av viss typ eUer inom viss bransch. Överförmyndaren kan också bestämma vissa beloppsgränser för förvärv av aktier och andra värdehandUngar.

Det kan i detfe sammanhang anmärkas att föräldrabalken inte kommer

att mnehåUa någon motsvarighet tiU det nu gäUande kravet i 15 kap. 8 §

på att värdehandUngar som överstiger ett visst belopp skaU sättas ned

hos bank.   Överförmyndaren  kan  dock  med  stöd  av   13 kap.   19 §

233

föreskriva att värdehandUngar skaU förvaras hos ett värdepappersinsti-

till, om det av särskUd anledning behövs för att trygga förvaltningen av    Prop. 1993/94:251 den omyndiges egendom.  Ett annat sätt att skydda den omyndiges    FB 13 kap. egendom kan vara att kräva att föräldem stäUer säkerhet enUgt 12 kap. 9§.

Om överförmyndaren själv inte besitter tillräckUga kunskaper om förvaltning av värdepapper, kan information angående den aktuelfe placeringen behöva hämtes in. Sådan information torde finnas att tiUgå hos bl.a. banker och andra värdepappersinstitut. Med tanke på att aktie­kurser och jämförbara värden snabbt kan ändras är det angeläget att överförmyndarens handfeggning av föräldrars begäran om samtycke sker skyndsamt.

7

§

Pengar som inte phceras enligt 5, 6 eller 10 § och som inte heller omedelbart behöver användas skaU göras räntebärande gerwm att sättas in hos bank.

(Jfr 13 kap. 7 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

Paragrafen innehåUer den centrafe regehi att pengar som mte placeras enUgt 5, 6 eUer 10 § och inte heUer behöver användas omedelbart, dvs. för den omyndiges löpande behov, skaU göras räntebärande genom att sätfes in hos bank. Samma princip gäUer även för närvarande enUgt 15 kap. 4 och 6 §§.

I 3 § pfeceringskungörelsen finns nu en regel om att msättning hos bank får ske endast på sådant villkor i ftåga om önskad uppsägningstid vid uttag att högste ränte erhåUs. Någon motsvarighet tiU denna regel har inte tegits med i förevarande paragraf. Det är emeUertid självklart att föräldrama, när de sätter in en omyndigs pengar på bank, skaU använda ett konto med så förmånUga villkor som möjUgt.

Föräldramas möjUgheter att med eUer utan samtycke te ut den omyn­diges bankmedel behandlas i 8 §.

Bankmedel 8§

Pengar som har satts in hos bank enligt 16 kap. 11 § eller med upp­gifi till banken om att de skall stå under särskild överförmyndarkontroU får inte tas ut utan överförmyndarens samtycke.

(Jfr 13 kap. 8 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

TiU skUlnad från vad som gäUer i dag, föreslås huvudregeln bU att

föräldrar mte skaU behöva samtycke av överförmyndaren för att te ut

den omyndiges medel från bankräkning. Dette gäUer samtUga

bankmedel som föräldrar förvaltar. Pengar kan dock vara spärrade

genom att uppgift om det har lämnats vid insättningen. Sådan uppgift

234

kan lämnas dels av boutredningsman, testementsexekutor, Prop. 1993/94:251 pensionssparinstitut eUer försäkringsgivare i samband med att den FB 13 kap. omyndige får medel på gmnd av dödsfåU (16 kap. 11 §), dels när en givare sätter in medel som skaU vara föremål för särskUd överför­myndarkonttoU (jfr förfettningskommentaren tiU 2 § och tiU ändringen i bankrörelselagen [1987:617]). Överförmyndaren kan vidare enUgt 19 § förste stycket 2 föreskriva om spärr på bankkonton.

En givare kan aUtså självständigt se tiU att de medel han eUer hon sätter in på en omyndigs konto blir spärrade. Givaren är dock inte garanterad att spärren blir kvar. Om överförmyndaren får en förfrågan av en förälder om utteg av sådana medel har överförmyndaren att pröva humvida medlen får tes ut och om spärren skaU gälfe även för firam­tiden. Det förefåUer naturUgt att överförmyndaren tar kontakt med givaren och hör om det var avsett att medlen skaU sfe under den sttäng­are konttoUen. Givaren har efter det att medlen har övergått tiiU den omyndige ingen möjUghet att själv konttoUera deras användning. Över­förmyndaren kan efter prövning sfeppa på spärren för det fåU föräldrar­nas förvaltning är betryggande. Genom att lämna uppgift tiU banken i samband med att pengama sätts in tiUförsäkrar sig dock givaren att frågan om vad pengama bör användas tiU kommer under överförmyncfe-rens prövning.

Föreskriften som nu finns i 15 kap. 9 § förste stycket om rätt för föräldrama att även bettäffande spärrade medel byte bank för den omyndiges räkning utan samtycke av överförmyndaren har inte någon motsvarighet i förevarande paragraf. Förbudet att te ut pengar från ett spärrat konto gäUer pengar som finns hos bank. Ätt enbart föra över medel från ett konto hos en bank tiU ett konto hos en annan bank genom en transaktion mellan bankema torde mte vara att jämstäUa med att te ut pengama. En ren överföring meUan två spärrade konton genom en transaktion meUan bankema kan sålunda göras utan samtycke av överförmyndaren, utan att det särskUt nämns i lagtexten. Föreskriften om sådana överföringar kan därför, som Lagrådet har föreslagit i sitt yttrande över 14 kap. 7 och 8 §§, utgå ur lagtexten. En annan sak är om föräldem gör ett uttag från en bank för att själv sätfe in pengama på ett konto hos en annan bank. I sådant feU krävs samtycke för det uttaget.

En gåva är sakrättsUgt gUtig först när den har ftiUbordats. EnUgt 4 § lagen (1936:83) angående vissa utfästelser om gåva gäUer att om någon som gåva åt annan tiU bank överlämnat pengar eUer annan lös egendom utan att förbehåUa sig rätt att förfoga över egendomen, gåvan är ftiU-bordad i och med att banken har tagit emot egendomen för gåvomot-tegarens räkning. I NJA 1981 s. 464 prövades frågan om ett disposi-tionsförbehåU gjorde att insättningen inte kunde anses som fiiUborcfed gåva tiU bamet. Högste domstolen uttafede att msättningen inte innebär en ftiUbordad gåva, om insättaren genom dispositionsförbehåU förbe-hålUt sig möjUghet att utan överförmyndarens tUlstånd ensam te ut de medel hon satt in på bamens konton.

Ert system med obUgatorisk överförmyndarspärr på alfe konton in-

235

nebär att om en förälder ger sitt bam pengar genom att sätte m dem på

ett konto i bamets namn, gåvan är sakrättsUgt gUtig och skydd mot Prop. 1993/94:251 föräldems borgenärer har uppkommit. När föreskriftema om spärr på FB 13 kap. bankkonton m.m. tes bort för samtUga föräldraförvaltningar iimebär det aUtså att en förälders msättning av medel på konto i bamets namn mte kommer att leda tiU en fuUbordad gåva. Dette kan sägas leda tiU en försämring av skyddet för bams egendom. Här skaU dock beaktes att det nu i regel är fråga om gåvor inom en fåmUj. Vid konkurs finns refetivt långtgående möjUgheter att återvmna gåvor tiU närsfeende, återvmningsfristen är tre år enUgt 4 kap. 6 § konkurslagen. Vidare mnebär vår rättsordning att det många gånger är svårt att mom en fåmUj frecfe egendom från utmätiiing genom överlåtelser mellan femUje-medlemmar. Mot denna bakgmnd framstår det inte som särskUt be-tänkUgt, om en ändring av huvudregeln leder tiU att bamens sakrättsUga skydd mot föräldramas borgenärer försämras något. Kvar står det fak­tum att föräldrama genom ett aktivt handlande kan försäkra sig om att medlen får sakrättsUgt skydd, genom att antingen själva stälfe upp villkor om särskUd överförmyndarkonttoU eUer att överlämna medlen tiU särskUd förvaltmng. Båda de altemativen innebär att föräldramas dispositionsrätt påverkas på ett sådant sätt att en sakrättsUgt giltig gåva har uppkommit.

Upphävande av eller lätmader i kontrollen 9§

överförmyndaren skall besluta att bestämmeberrm i 4-7 %% inte Uing­re skall tillämpas, om värdet på den omyruliges tillgångar har kommit att sjunka till ett behpp som understiger fyra gånger gälhnde basbelopp enUgt hgen (1962:381) om allmän försäkring och det inte finns särskild anledning att låta kontrollen fortgå.

Ett beslut enligt första stycket gäller inte egendom som har tillfallit den omyndige under villkor om särskild ÖverförmyndarkontroU.

Om det med hänsyn till föräldramas och den omyndiges förhålhruien eller i övrigt finns särskiUla skäl, får överförmyndaren heU eller delvis medge undantag från 3-8 §§.

(Jfr 13 kap. 9 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

Iförsta stycket nämns att överförmyndaren har möjUghet och även skyl­

dighet att beslufe att den skärpte konttoUen som gäUer vissa föräldraför­

valtiiingar skaU upphöra. Ett sådant beslut skaU tos när värdet har gått

ner tiU fyra gånger basbeloppet enUgt fegen (1962:381) om allmän för­

säkring, aUtså hälften av det värde som nämns i 2 §. Varför konttoUen

inte skaU upphöra omedelbart i och med att gränsvärdet i 2 § under­

skrids har behandlats i avsnitt 6.1. Enbart det förhåUandet att värdet på

den omyndiges tiUgångar har gått ner tiU ett värde meUan åtte och fyra

gånger basbeloppet är inte tillräckUgt för att den skärpte konttoUen skaU

upphöra helt. Om fömtsättningama i övrigt finns kan dock överförmyn­

daren med stöd av regehi i tredje stycket förevarande paragraf beslute

om lätmader för en sådan föräldraförvaltning.

236

Även om värdet på den omyndiges tiUgångar skuUe komma att under-    Prop. 1993/94:251 skrida fyra gånger basbeloppet, kan överförmyndaren fete samtUga    FB 13 kap. restriktioner för föräldramas förvaltmng Ugga kvar eUer behålfe en del av dem. Dette kan göras om särskUd anledning tiU det finns. Pröv­ningen här är densamma som skaU göras enUgt 19 § dette kapitel.

I andra stycket påminns om att sådan egendom som står under sär­skUd ÖverförmyndarkonttoU (jfr 2 § andra och tredje styckena) inte omfettes av ett beslut att den skärpte konttoUen skaU upphöra. En be­gränsning av överförmyndarens konttoU av sådan egendom är i och för sig möjUg men måste då göras med stöd av regeln i denna paragrafs tredje stycke.

I paragrafens tredje stycke ges således en möjUghet för överförmynda­ren att ge dispens fiån föreskriftema i 3-8 §§, om det med hänsyn tiU föräldramas och den omyndiges förhållanden eUer i övrigt finns särskU­da skäl. Överförmyndaren kan i och för sig beslute att de angivna para­grafema inte aUs behöver tiUämpas, vilket iimebär att föräldrama får förvalte den omyndiges egendom med samma frihet som om det varit fråga om egendom som låUer utanför 2 §. Ett beslut om dispens kan emeUertid också begränsas tiU någon av 3-8 §§.

Eftersom den skärpte konttoUen kommer att vara inrikted främst på de förvaltningar som gäUer större värden, finns det anledning för över­förmyndaren att vara försiktig vid sin prövning av om dispens från förvaltningsreglema skaU ges. Det bör inte vara ftåga om en mer slent­rianmässig dispensgivning utan förhåUandena i varje enskUt fåU skaU noga beaktes innan dispens ges.

En särskUd återhåUsamhet vid dispensgivningen är befogad, om det är fråga om egendom som erhåUits under vUlkor om särskUd överförmyn­darkonttoU. Att ett sådant villkor har stäUts upp kan givetvis ha sin gmnd i att förhåUandena starkt talar mot dispens.

Ges dispens, kan det ofte vara lämpUgt att samtidigt meddefe beslut enUgt 16 § att årsräkning inte behöver lämnas eUer att den kan lämnas i förenklad form. En förenklad redovisning kan t.ex. tänkas vara tiU­räckUg när det gäUer tiUgångar som på föräldramas uppdrag förvaltes av en bank. Dessa frågor behandlas i förfettningskommentaren tiU 16 §.

Överförmyndaren har att följa 16 kap. 9 § innan en fiåga om dispens avgörs. Det innebär bl.a. att den omyndige, om han eUer hon har fyUt 16 år, i princip skaU höras.

Överförmyndaren kan när som helst ändra ett beslut om dispens. Ett skäl tiU ändring kan vara att föräldrama inte iakttar givna tids- och beloppsgränser Även i övrigt bör naturUgtvis ett dispensbeslut ändras, om den omyndiges tiUgångar skuUe vara i fåra, oavsett om det beror på misskötsamhet från föräldramas sida eUer inte.

Av 17 § förvaltningslagen (1986:223) följer att, mnan ett dispensbe­slut ändras, föräldrama skaU få tiUfäUe att yttra sig över vad som tiU-förts ärendet av andra än de själva.

237

Fast egendom m.m.

Prop. 1993/94:251

10 I

FB 13 kap.

För den omyndiges räkning får föräldrar endast med överförmynda­rens samtycke

1.

genom köp, byte eller gåva förvärva fast egendom eller nyttjande­rätt till sådan egerulom, om det inte gäller övertagande av hyresrätt till enbostadshgenhet,

2.

ingå avtal om nyttjanderätt till någon annans fasta egendom, om det inte gäller hym av en bostadshgenhet eller en tillföUig upplåtebe av ringa ekorwmisk betydebe,

3.

sälja eller byta bort fast egendom eller nyttjarulerätt till sådan egerulom, om det inte gäller byte av en bostadshgenhet, eller

4.

låta inteckna, hyra ut eller på något annctt sätt med nyttjanderätt upphtafast egendom eller tomträtt.

Samtycke tiU en åtgärd som avses iförsta stycket I eller 2 skall hm-nas, om inte förvärvet eller avtalet kan anses ohmpUgt med hänsyn till egendomens natur, den omyndiges åUier och framtida behov eller andra omständigheter

Samtycke till en åtgärd som avses iförsta stycket 3 eller 4 får hmnas endast om åtgärden är hmplig med hänsyn till egendomens natur samt den omyndiges ålder, framtida behov och samlade tillgångar

Bestämmebema om nyttjanderätt gäller även i fråga om servitut och rätt tiU elektrisk kraft, om rättigheten har upphtits genom avtal.

Samtycke enligt denna paragraf gäller under sex månader från det att samtycket hrrmades.

(Jfr 13 kap. 10 § i Förmynderskapsutredningens försfeg.)

Paragrafen innehåUer begränsningar i föräldramas rätt att vidte disposi­tioner med i förste hand fest egendom för den underåriges räkning. Alfe de åtgärder som anges i paragrafens förste stycke kräver sålunda över­förmyndarens samtycke. Fömtsätttiingama för samtycke anges i andra och tredje styckena. Fömtsättningama är något olika, beroende på om det är fråga om åtgärder enUgt förste stycket 1 och 2 eUer 3 och 4.

Bestämmelsema om samtycke tiU förvärv o.d. saknar uttryckUg mot­svarighet i nu gäUande rätt men tiU en del fiamgår ett sådant krav av 15 kap. 5 § FB. Vad som i paragrafen föreskrivs om samtycke tiU försäljning och inteckning m.m. motsvarar i huviftfsak nuvarande 15 kap. 15 § förste stycket.

Första stycket 1 handlar om förvärv av antingen fest egendom eUer nyttjanderätt tiU fest egendom för den omyndiges räkning. De förvärvs­former som avses är köp, byte eUer gåva.

Det firamstår dock inte som nödvändigt att kräva överförmyndarsam-tycke när det är fråga om övertagande av hyresrätt tiU bostedslägenhet för den omyndiges räkning (se t.ex. 12 kap. 34 § jordabalken). Ett undanteg har därför gjorts för sådana förvärv.

I första stycket 2 talas om ingående av avtal om nyttjanderätt tiU

annans feste egendom. I linje med vad som har föreslagits under punkt

1 görs dock undantog för hyra av bostodslägenhet för den omyndiges

räkning. Föräldrama kan aUtså på egen hand hyra en bostodslägenhet

för den omyndige.

238

överförmyndarens samtycke krävs inte heUer betiäffande tiUfaUiga    Prop. 1993/94:251 upplåtelser av ringa ekonomisk betydelse. Hit kan hänföras vissa avtal    FB 13 kap. om rätt tiU jakt eUer fiske samt avtal om t.ex. arrende av en kolonUott eUer parkeringsplats.

Med nyttjanderätt försfes i paragrafen inte bara sådana nyttjanderätter som regleras i jordabalken, t.ex. arrende, hyra och tomträtt, utan också bostodsrätt, vågrätt och gravrätt. Se 7 kap. 1-3 §§ jordabaUcen samt bostedsrättslagen (1991:614), väglagen (1971:948) och 7 kap. begrav­ningslagen (1990:1144). EnUgt Qärde stycket gäUer bestämmelsema om nyttjanderätt även i fråga om servittit och rätt tUl elektrisk kraft, om rättigheten har upplåtits genom avtal (jfr 7 kap. I § jordabalken). Över-förmyndarsamtycke krävs däremot inte tiU överenskommelse om servi­tut vid lantmäteriförrättning.

Andra stycket innehåUer en presumtion för att samtycke skaU ges när det gäUer åtgärder enUgt förste stycket 1 och 2. Överförmyndaren skaU sålunda lämna sitt samtycke, om inte åtgärden kan anses olämpUg med hänsyn tiU egendomens natur, den omyndiges ålder och fiamtida behov eUer andra omständigheter

Normalt bör förvärv av fest egendom, tomträtt eUer bosfedsrätt kunna anses lämpUgt, om egendomen skaU användas för den omyndiges eUer dennes fåmUjs eget boende. Ett förvärv som avser att tiUgcxlose den omyndiges framtida behov bör kunna gcxltes, även om denne är mycket ung.

En annan omständighet som särskUt bör kunna beaktes är om den omyndige eUer dennes fåmUj har anknytning tiU egendomen genom att den har karaktär av släktgård. Samtycke bör då normalt lämnas, även om egendomen inte behövs för den omyndiges eUer fåmUjens boende.

Om ett förvärv enbart avses vara en kapitalplacering, finns det an­ledning för överförmyndaren att vara mer återhåUsam. För omyndiga med stora tiUgångar kan dock festighets- eUer bostedsrättsförvärv ofta vara ekonomiskt fördelaktiga. Det bör emeUertid krävas att priset är marknadsmässigt.

Förvärv genom gåva finns det normalt inte anledning att sätte sig emot. Vad överförmyndaren har att bedöma i de feUen är närmast om de förpUktelser som följer med äganderätten kommer att kunna fuUgöras utan att den enskUde betungas aUtför mycket.

Ett arrendeavtal eUer ett avtal om lokalhyra, liksom ett övertegande genom köp eUer dyUkt av ett arrende eUer ett lokaUiyresavtal, kan bU aktueUt, om den omyndige önskar driva ett jordbmk eUer en annan rörelse. Om överförmyndaren finner att det finns fömtsättningar för samtycke tiU rörelsen enUgt 13 §, bör samtycke tiU det ifrågavarande avtalet eUer övertegandet normalt också lämnas.

Första stycket 3 förbjuder föräldrama att utan överförmyndarens samtycke sälja eUer byte bort den omyndiges feste egendom eUer nytt­janderätt tiU sådan egendom. Överförmyndarsamtycke krävs dock inte, om föräldrama viU byte den omyndiges bostedslägenhet mot en annan sådan lägenhet (jfr förste stycket punktema 1 och 2).

EnUgt första stycket 4 krävs samtycke  från överförmyndaren för

239

inteckning i den omyndiges feste egendom eUer tomttätt samt för uppfe-

telse av nyttjanderätt i fest egendom eUer tomttätt som tUlhör den    Prop. 1993/94:251

omyndige.

FB 13 kap.

Något gåvoförbud finns mte i de nu behandlade bestämmelsema. Ett genereUt förbud mot gåva finns i stäUet mtaget i 11 §.

Regler om inteckning i fest egendom och tomträtt finns i 22 kap. jordabalken. Om ansökan om mteckning görs utan överförmyndarens samtycke, följer av 22 kap. 4 § förste stycket 5 jordabaUcen att ansök­ningen skaU förklaras vUande.

EnUgt tredje stycket får samtycke tiU åtgärd som avses i försfe stycket 3 och 4 lämnas endast om åtgärden är lämpUg med hänsyn tUl egen­domens natur samt den omyndiges ålder, framtida behov och samlade tiUgångar. I motsats tiU vad som är feUet bettäffande åtgärder enUgt förste stycket 1 och 2 finns här inte någon presumtion för att samtycke skaU lämnas.

En försäljning av fest egendom eUer bosfedsrätt kan självfaUet vara motiverad, om den omyndige har använt festigheten eUer bostedsrätten som hosted och vUl flytte därifrån. Och har egendomen utgjort en kapi­talplacering, bör en försäljning kunna tiUåtes, om det finns möjUghet tiU en bättre pfecering, antingen i annan liknande egendom eUer i värdepap­per e.d.

Nyttjanderättsupplåtelser som ingår som ett normalt led i förvalttiing­en av en festighet, exempelvis en hyresfestighet eUer jordbmksfestighet, bör i allmänhet tiiUåtas. Hämnder fåUer också korttidsupplåtelser av­seende skogsavverkning och liknande.

En ansökan om inteckning i fest egendom eUer tomttätt torde normalt utgöra ett led i en senare pantsättning i samband med upplåning. Frågan om pantsättning och upplåning behandlas i 12 §. Överförmyndaren bör normalt inte lämna samtycke tiU inteckning utan att det står klart om en pantsättning eUer upplåning förestår. Länmas samtycke tiU pantsättning av den omyndiges feste egendom eUer tomttätt, bör normalt också samtycke tiU inteckning enUgt förevarande stycke lämnas.

EnUgt 16 kap. 9 § skaU den omyndige och dennes närmaste i allmän­het höras innan överförmyndaren beslutar humvicfe samtycke skaU lämnas enUgt den nu behandlade paragrafen.

Om förmyndaren utan överförmyndarens samtycke har ingått avtal som regleras i denna paragraf, gäUer 12 kap. 10 och 11 §§.

I femte stycket har tegits in en bestämmelse, motsvarande 15 kap. 15 § Qärde stycket i föräldrabalkens nu gäUande lydelse, om att samtycke enUgt denna paragraf gäUer under sex månader från det att samtycket lämnades. Det framstår som lämpUgt att överförmyndaren erinrar om tidsgränsen när samtycke lämnas.

Bortgivande av egendom

lli

Förährar får inte ge bort den omyruliges egendom, om det inte är

fråga om personUga presenter vars värde inte står i missförhålhnde till

den omyruliges ekonomiska villkor.

'~

Med överförmyruiarens samtycke får föräUlrar använda den omyruliges    Prop. 1993/94:251 inkomster till understöd åt ardiöriga eller aruira som står den omyndige    pg jj jj__ nära.

(Jfr 13 kap. 11 § i Förmynderskapsutredningens försfeg.)

Paragrafen motsvarar vad som i dag föreskrivs i 15 kap. 14 § tredje stycket. Uttrycket "sedvanUga skänker" har dock bytts ut mot "personU­ga presenter" (jfr 8 kap. 1 § andra stycket äktenskapsbalken).

Som framgått av förfettningskommentaren tiU 10 § gäUer gåvoförbu­det också fest egendom.

I 15 kap. 14 § tredje stycket i nu gällande lydelse anges avslutningsvis att understöd får ges när detfe på gmnd av omständighetema kan anses tiUbörUgt. Någon motsvarighet tiU detfe har inte fegits med i den nya lagtexten. Någon sakUg ändring är inte avsedd. Överförmyndaren skaU givetvis inte lämna samtycke tiU att understöd lämnas, om det mte firamstår som tiUbörUgt att understöd lämnas.

Upptagande av hn m.m. 12 §

För den omyndiges räkning får föräldrar endast med överförmynda­rens samtycke

1.

ta upp hn eller ingå någon annan skuhförbindebe,

2.

ingå borgensförbindebe, eller

3.

stälh den omyndiges egendom som säkerhet för den omyndiges eller någon armans förbirulebe.

Är delfråga om åtgärder enligt första stycket som faller irwm ramen för en rörebe som förährama med överförmyndarens samtycke driver för den omyruliges räkning, behövs samtycke erulast ifråga om pantsätt­ning av fast egendom eller tomträtt. Samtycke behövs irtie i fråga om StatUga hn som tas upp för att ge den omyruiige hjälp till utbiUlning eller bosätming.

Samtycke får hmrms endast om åtgärden behövs för att trygga den omyndiges övriga egendom eller kan anses nödvändig för den omyn­diges UtbiUlning eller uppehälle eller om det annars finns särskilda skäl för åtgärden.

(Jfr 13 kap. 12 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

Förbudet iförsta stycket mot att te upp lån m.m. utan överförmyndarens samtycke motsvarar i stort sett vad som för närvarande gäUer enUgt

15      kap. 14 § förste och andra styckena. Det bör emeUertid observeras

att förbudet mot ställande av den omyndiges egendom som säkerhet har

utsträckts tUl att avse även den omyndiges egna förbindelser (jfr be­

stämmelsen om mteckning i 10 §).

Någon motsvarighet tiU förbudet att återköpa Uvförsäkring har mte tagits med. Skälet tUl det har utveckfets i avsmtt 7.2.

I två feU behövs enUgt atulm stycket inte samtycke, nämUgen när

241

åtgärden feUer inom onuiidet för en rörelse som föräldrama med över-

16        Riksdagen 1993/94. 1 saml. Nr 251

förmyndarens samtycke driver för den omyndiges räkmng, med undan-    Prop. 1993/94:251 tag för pantsättning av fest egendom eUer tomträtt, eUer när det är fråga    FB 13 kap. om StetUgt lån tUl utbUdning eUer bosättning.

EnUgt tredje stycket får överförmyndaren lämna samtycke endast om åtgärden behövs för att trygga den omyndiges övriga egendom eUer kan anses nödvändig för den omyndiges utbUdning eUer uppehäUe eUer om det annars finns särskUda skäl för åtgärden. Texten har utformats i enUghet med Lagrådets förslag. Det firamgår därigenom klart att det aUtid krävs särskUda skäl för att samtycke skaU få lämnas.

När det gäUer lån och pantsättning kan samtycke behöva lämnas för att möjUggöra underhåU eUer renovering av en festighet som den omyn­dige äger eUer har del i. Det kan också tänkas att den omyndige be­höver te upp ett icke stetUgt lån för att kunna skaffa sig en viss utbild­ning. För att överförmyndaren skaU kunna lämna sitt samtycke tUl den typen av lån krävs dock att lånet kan anses nödvändigt.

Rena konsumtionskrediter bör normalt inte tiUåtas. Samtycke kan dock någon gång behöva lämnas tiU köp på kredit av en kapitalvara som den omyndige har stort behov av.

När det gäUer ändamålet med upplåningen krävs mte att det uteslutan­de är den omyndige själv som behöver lånet. Som har anmärkts under 12 kap. 4 § kan en användning av den omyndiges medel vara godtegbar även om den också kommer den omyndiges fåmUj tiU godo. Samma bedömning bör undantegsvis kunna göras här.

Rörebe

13 §

Förährar får inte låta den som är under sexton år driva rörebe.

Om den omyndige har fyUt sexton år, får förähranm endast med överförmyndarens samtycke låta honom eller henne driva en rörebe som medför boltfÖringsskyldighet enligt boltfÖringshgen (1976:125) eller jordbmksboltföringslagen (1979:141). Utan överförmyndarens samtycke får förähranm inte själva driva en sådan rörebe för den omyndiges räkning. Samtycke får hmnas endast om den omyruliges ekonomiska och personliga förhålhnden är sådarm att det med beaktande av rörebens art är hmpligt att samtycke ges.

(Jfr 13 kap. 13 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

I första stycket anges att föräldrar över huvud teget mte får fefe en omyndig driva rörelse, om han eUer hon är under 16 år. Det överens­stämmer med vad som nu gäUer enUgt 15 kap. 13 § förste stycket.

EnUgt andra stycket krävs samtycke ftån överförmyndaren när för­

äldrama viU Iåte en omyndig som har fy Ut 16 år driva visst slag av

rörelse eUer själva driva sådan rörelse för en omyndigs räkning. I det

sistnämnda fåUetkan den omyndige vara yngre än 16 år. Dette motsva­

rar vadsom för närvarande gäUer enUgt 15 kap. 13 § andra stycket.

Avgörande för om samtycke krävs är om bokföringsskyldighet för

rörelsen     föreligger    enligt    bokföringslagen     (1976:125)     eller

2'*

jordbmksbokföringslagen (1979:141). Detta mnebär en viss ändring i    Prop. 1993/94:251 förhållande tiU nuvarande bestämmelser i 15 kap. 13 § andra stycket,    FB 13 kap. där det sägs att överförmyndarens samtycke krävs, om det är fiåga om handel eUer annan näring som får drivas endast efter tiUstånd av offentUg myndighet eUer särskUd anmälan.

För att samtycke skaU få lämnas måste den omyndiges ekonomiska och personUga förhållanden vara sådana att det med beaktande av rörel­sens art är lämpUgt att samtycke ges. I förste hand torde det komma i fråga att ge samtycke tiU rörelser som inte har fuUständig bokförings­skyldighet. Det rör sig dä om rörelser drivna av en enskUd näringsid­kare i vars verksamhet den årUga bmttoomsättiungssumman normalt understiger ett gränsbelopp som motsvarar 20 gånger basbeloppet enUgt lagen (1962:381) om aUmän försäkring, dvs. drygt 700 000 kr för år 1993. Lätmadema avser huvuddelen av reglema om årsbokslut m.m. (Se 1 § siste stycket bokföringslagen.) Motsvarande fettiteder gäUer enUgt 1 § andra stycket jordbmksbokföringslagen för jordbmksrörelse. Överförmyndaren har att vid prövning av om samtycke skaU ges särskUt beakte att det är den omyndiges egna ekonomiska och andra intressen som skaU vara avgörande. I praktiken torde det mera sällan bU aktueUt för en omyndig att driva en rörelse som är så omfettande att fuUständig bokföringsskyldighet föreUgger. Det kan dock tänkas feU där en rörelse har tiUfeUit den omyndige som arv och det är i den omyndiges eUer dennes låmUjs intresse att verksamheten kan fortsatte.

Humvida tiUstånd fiån någon annan myndighet krävs för rörelsen är i och för sig utan betydelse för överförmyndarens bedömning. Ä andra sidan innebär naturUgtvis inte överförmyndarens samtycke någon be-firielse från de skyldigheter som i övrigt åvilar den som viU driva rörel­se, exempelvis att ansöka om registrering i handelsregister m.m.

I de feU en rörelse drivs som aktiebolag och det är fråga om förvärv av aktier i bolaget skaU dette bedömas som en fråga om placering enUgt

6 § och inte enUgt denna paragraf.

I 15 kap. 13 § tredje stycket i nu gällande lydelse firms regler om dels återkaUelse från förmyndarens sida av ett tiUstånd att driva näring, dels återkaUelse av överförmyndarsamtycke, dels hörande av den omyndige resp. förmyndaren i ärenden om återkaUelse. Dessa regler har inte fått någon motsvarighet i förevarande paragraf. Att föräldrama kan återkalfe ett tiUstånd att driva näring, om det behövs av hänsyn tiU den underårige, får anses vara klart utan att det behövs någon uttryckUg bestämmelse på den punkten. Och när det gäUer överförmyndarens möjUghet an återkaUa ett givet samtycke införs nu en uttryckUg bestämmelse i 16 kap. 9 § andra stycket.

Vad slutUgen beträffar kommunikationsfirågan firamgår det av 12 kap.

7 § och 16 kap. 9 § att den omyndige resp. föräldrama skaU höras i

oUka situationer

Det bör observeras att en omyndig som önskar ingå ett bolagsavtal

med StäUförettädaren måste företrädas av en god man enUgt 11 kap. 2 §

andra stycket. Denne kan naturUgtvis motsatfe sig engagemanget, om

det skuUe strida mot den omyndiges mtressen.

243

Om en omyndig har tiUstånd att driva en rörelse, får han eUer hon    Prop. 1993/94:251 ingå de rättshandlingar som feUer inom området för rörelsen. Hämnder    FB 13 kap. faUer även skuldsättning (jfr 12 § andra stycket). Den omyndige får dock inte ens inom ramen för rörelsen förfoga över fest egendom, vare sig genom försäljning eUer genom pantsättning eUer dylikt (se 9 kap. 5 § samt 13 kap. 10 § och 12 § andra stycket).

Redovisning av viss egendom 14 §

Förährar skall före den 1 mars varje år i en årsräkning till överför­myndaren redogöm för förvaltningen under föregående år av egendom som avses i 2 § samt sådari egendom som omfattas av bestämmebema om samtycke enligt 10 §. Ärsräkningen skall avges på heder och sam­vete.

I ärsräkningen skall anges

1.

egendomen och dess värde vid början och slutet av den tid som räkningen avser,

2.

skulder som hänför sig till egerulomen vid samma tidpunkter, eller

3.

inkomster av egerulomen och utgifter som har betalats med egen­domen eller dess avkasming.

(Jfr 13 kap. 14 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

Paragrafen, som handlar om föräldramas skyldighet att lämna redovis­ning tiU överförmyndaren i form av årsräkning, motsvarar delvis vad som för närvarande gäUer enUgt 16 kap. 5 §. Som Lagrådet har firamhåUit skuUe det föra för långt om en. årsräkning skuUe behöva lämnas i fråga om aU den egendom som nämns i 10 §. Lagrådsremissens förslag med denna innebörd har därför modifierats så att egendom av dette slag behöver redovisas bara om den omfetfes av bestämmelsema om samtycke.

EnMgt första stycket skaU föräldrar lämna årsräkning beträffande dels sådan egendom som enUgt 2 § skaU sfe under överförmyndarkonttoU, dels viss egendom som avses i 10 §, dvs. fest egendom och viss nyttjan­derätt tiU fest egendom m.m. Att redovisningsskyldigheten gäUer egen­dom som omfettas av bestämmelsema om samtycke enUgt 10 § innebär att den egendom som skaU redovisas är sådan som inte får förvärvas, försäljas etc. utan överförmyndarens samtycke. Den egendom som får förfogas över utan samtycke omfettas aUtså mte. Gränsdragningen meUan egendom som kräver samtycke och sådan som inte kräver det behandlas i kommentaren tiU 10 §. I övrigt är föräldrama i princip inte redovisningsskyldiga gentemot överförmyndaren. De behöver således normalt inte lämna någon årsräkning så länge bamets tiUgångar mte har ett högre värde än åtfe gånger basbeloppet enhgt lagen (1962:381) om allmän försäkring (se vidare kommentaren under kapitelmbriken och 2 §).

Överförmyndaren kan emeUertid enligt 18 § utvidga redovisnings­

skyldigheten utöver vad som följer av den nu behandfede paragrafen.

244

överförmyndaren kan således beslufe t.ex. att en årsräkning skaU in-    Prop. 1993/94:251 nehålfe uppgift om förvaltningen av den underåriges samtUga tiUgångar    FB 13 kap. och mte enbart sådana som är föremål för särskUd överförmyndarkon­ttoU. Ä andra sidan kan överförmyndaren enUgt 16 § medge att års­räkning inte behöver lämnas eller att den kan lämnas i förenkfed form.

Har föräldrama bara under en del av året förvaltet egendom som avses i 2 och 10 §§, blir det nahirUgtvis bara firåga om en redogörelse för förvaltningen under den delen av året.

Årsräkning skaU avges på heder och samvete och lämnas tiU överför­myndaren före den 1 mars. Tidpunkten överensstämmer med vad som gäUer i dag. Att ärsräkningen skaU avges på heder och samvete är däremot en nyhet. Ett motsvarande krav har stäUts upp när det gäUer förteckningar som föräldrar skaU ge in enligt 3 §.

Är båda föräldrama förmyndare, skaU båda skriva under ärsräkning­en. EnUgt 15 kap. 10 § brottsbalken kan en osann uppgift bedömas som osann försäkran.

Försummar en förmyndare att ftiUgöra sin skyldighet enUgt detfe stycke, kan överförmyndaren förelägga vite enUgt 16 kap. 13 §.

EnUgt andra stycket skall i årsräkningen för det förste anges den egendom som det är firåga om och egendomens värde vid början och slutet av det tid som räkningen avser. Det bör observeras att det inte är tillräckUgt att ange värdet på egendomen utan även egendomstyp och antal bör redovisas. SärskUt bör anges om egendom tillkommit genom gåva, arv m.m. eUer om egendomen minskat. Överförmyndaren skaU av årsräkningen aUtså kunna slute sig tiU på vilket sätt den omyndiges egendom har förändrats. Vidare skaU uppgift lämnas om de skulder som hänför sig tiU egendomen vid samma tidpunkter. Här kan det bU fråga om att uppge t.ex. de mteckningsskulder som belastar en festighet.

I årsräkningen skaU slutUgen anges dels mkomsten av egendom som avses i 2 och 10 §§, t.ex. utdelning på aktier och ränfe på banktiiUgodo-havanden, dels utgifter som har betafets med egendomen eUer med dess avkastning. Frågan i vad mån inkomster och utgifter behöver specifice­ras blir beroende av beloppens storlek. Normalt bör det anges hur stor del av utbetalningama som har gått åt tiU den omyndiges uppehäUe, UtbUdning eUer nytfe i övrigt. Att på den punkten göra en närmare specifikation, så att det särskUt anges hur mycket som har använts för uppehäUe och hur mycket som har gått åt för utbUdningsändamål osv., får som regel anses onödigt. Sådana närmare uppgifter kan emeUertid behöva lämnas, om det rör sig om ett stort belopp.

Om föräldrama inte självmant lämnar de uppgifter som behövs, kan överförmyndaren med stöd av 12 kap. 9 § andra stycket begära in kompletterande upplysningar. I siste hand kan överförmyndaren, om mnehåUet i årsräkningen är bristfäUigt, meddefe vitesföreläggande enUgt 16 kap. 13 §.

Det är önskvärt att redovisningen kan ske på ett så enkelt sätt som

möjUgt. När det exempelvis gäUer sådana medel som är insatta på bank,

torde föräldrama i årsräkningen kunna hänvisa tiU saidobesked firån

banken (se vidare 16 §).

245

EnUgt 16 kap. 14 § får regeringen eUer den myndighet som regering-    Prop. 1993/94:251 en bestämmer meddela närmare föreskrifter om hur årsräkningar skaU    FB 13 kap. vara utformade. Med stöd av dette bemyndigande kan t.ex. blanketter utarbefes.

15 1

Har den omyndige fylU arton år eller har förähranm dessförinnan entledigats som förmyndare, skall de irwm en månad därefter hmna en sluträkning till överförmyrularen beträffande egendom som avses / 2 § samt sådan egendom som omfattas av bestämmebema om samtycke en­ligt 10 §. Sluträkning skaU vidare lämnas inom en månad när ett villkor enligt 2 § andra stycket om särskih ÖverförmyndarkontroU återkalhts eller överförmyndaren enligt 9 § första stycket besluted att överförmyn-darkontrollen skall upphörn.

Sluträkningen skall innehålh en redogörebe för förvalmingen under det löpande året fram till dess att förmynderskapet upphörde, villkoret om särskih överförmyruiarkontroll återkalhdes eller överförmyndaren beslutade att kontrollen skulle upphörn. Räkningen skall avges på heder och samvete.

Mid som sägs om årsräkning i 14 § andra stycket gäller också ifråga om sluträkning.

(Jfr 13 kap. 15 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

Föreskriften om sluttäkning i första stycket förste meningen motsvarar nuvarande 16 kap. 5 § förste stycket andra meningen. Om endast den ene av två föräldrar upphör att vara förmyndare, skaU sluträkning inte lämnas. Den andra föräldem kvarstår cfe som ensam förmyndare och har bl.a. att bevaka den omyndiges rätt när det gäUer skadestånd enUgt 12 kap. 14 §. Föreskriften gäUer oavsett om överförmyndarkonttoUen utövas tiU följd av att beloppsgränsen i 2 § har överskridits, egendom har erhåUits med villkor om särskUd överförmyndarkonttoU eUer den omyndige innehar fest egendom. Av kommentaren tiU 14 § framgår vilken egendom som räkningen skaU omfetfe. Även i förevarande paragraf har - efter Lagrådets påpekande - hänvisningen tiU 10 § begränsats; bara egendom som omfettas av bestämmelserna om samtycke enUgt paragrafen skaU tes upp i sluträkningen.

Vad som sägs i förste styckets andra mening är en följd av att över­

förmyndarens konttoU av annat skäl än förmyndarens entiedigande kan

komma att avbrytes tidigare än vid bamets artonårscfeg. Det kan ske om

någon som givit den underårige en gåva med villkor att den skaU sfe

under särskUd överförmyndarkonttoU (jfr 2 § andra stycket) återkallar

villkoret. Om den omyndige mte har tiUgångar som överstiger belopps­

gränsen i 2 § försfe stycket, skaU i det feget föräldems förvaltiiing

övergå tiU att vara fri. För att bringa konttoUen tiU ett slut skaU för­

äldem då ge in sluträkning. Motsvarande gäUer för det feU en under­

årigs tiUgångar som är föremål för överförmyndarkonttoUen går ner i

värde och överförmyndaren enUgt 9 § försfe stycket beslutar att konttol­

len skaU upphöra. Liksom beträffande feUen i förste meningen skaU

246

sluttäkning i de nu behandlade feUen ges in mom en månad fiån det att    Prop. 1993/94:251

konttoUen upphörde.

FB 13 kap.

Att sluttäkningen skaU avges på heder och samvete överensstämmer med vad som har föreskrivits i ftåga om årsräkning i 14 §.

I fråga om det närmare innehåUet i en sluträkning gäUer vad som föreskrivs om årsräkningar i 14 § andra stycket. En bestämmelse om dette har tegits in i tredje stycket i denna paragraf.

16 §

Öm det med hänsyn tiUförähramas och den omyndiges förhålhnden, tiUgångamas art eller värde eller omständigheterna i övrigt finns sär-skiha skäl, får överförmyndaren befria förährama från skyhigheten att lämna årsräkning eller sluträkning eller besluta att sådana räkningar får lämrms i förenklad form. Ifråga om årsräkning får beslut meddelas för ett visst år eller tills vidare.

(Jfr 13 kap. 16 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

EnUgt paragrafen har överförmyndaren rätt att efterge kravet på års­räkning och sluträkning eUer att beslute att sådana räkningar får lämnas i förenklad form. Bestämmelsen motsvaras i nu gäUande lag närmast av 16 kap. 6 §.

När det gäUer årsräkningar har överförmyndaren frihet att bestämma att lättnaden i redovisningsskyldigheten skaU gäUa enbart för ett visst år eUer tiUs vidare.

Bettäffande fest egendom eUer annan egendom som avses i 10 § kan det finnas skäl att pröva om inte redcivisning kan efterges. En eftergift kan vara motiverad, om det t.ex. är fiåga om en festighet som bebos eUer bmkas av den omyndige eUer dennes anhöriga och som mte läm­nar någon avkastning.

Beslut om en förenkfed redovisning torde i bland, även om tUlgångar-na är omfettande, kunna meddefes, om tiUgångama på föräldrarnas uppdrag förvalfes av exempelvis en banks notariatevdelning eUer något annat värdepappersmstitut som omfettes av lagen (1991:981) om värde­pappersrörelse. Föräldrama bör därvid i sin årsräkning eUer sluträkning kunna göra en enkel hänvisning tiU bankens eUer motsvarande förvalfe-res redovisning.

Vid prövrung av eftergift av redovisningskravet i övrigt skaU hållas i minnet att överförmyndarkonttoUen är begränsad tiU de föräldraförvalt­ningar som är av större omfettning eUer tiU de fåU där konttoU har satts upp som vUlkor för gåva eUer dyUkt. Detfe förhåUande talar för att kravet på redovisning inte skaU efterges slentrianmässigt, utan att en reeU prövning av förhållandena i det enskUda feUet skaU företas.

17 §

Anmäler förähranm att de är förhindrade att irwm föreskriven th

j.r.

hmna förteckning enligt 3 §, årsräkning eller sluträkning till överför-    Prop. 1993/94:251

myndaren, kan överförmyndaren bestämma ny tid för avhmnandet.

FB 13 kap

(Jfr 13 kap. 17 § i Förmynderskapsutiiedningens förslag.)

EnUgt paragrafen har överförmyndaren möjUghet att sätfe ut nya frister för lämnandet av förteckning enUgt 3 § och för avlämnande av årsräk­ning och sluträkning. Bestämmelsen motsvarar i sak nuvarande 16 kap. 9 §. Överförmyndaren har emeUertid fått större frihet än enUgt den bestämmelsen vid prövningen av om det finns hinder att inom tiden lämna ui förteckningen. Omständigheter som bör kunna utgöra hinder är föräldramas sjukdom o.d. samt förvaltningens omfettning. Det är för­äldrama som skaU ange anledningen tiU att handUngama inte kan ges in i tid.

Överförmyndaren kan, om det behövs, sätte ut flera frister efter var­andra. Om det å andra sidan mte kan anses finnas något hinder mot att avlämna handlingama, kan överförmyndaren beslute om vitesförefeg­gande enUgt 16 kap. 13 §.

Särskilda beslut av överförmyndaren i vissa fall 18 §

Överförmyrharen får förehgga förährama att i årsräkning eller på annat sätt redogöm för sin förvaltning utöver vad som följer av 14 och 15 §§, om den omyndige begär det eller om det anrmrs finns särskilda skäl.

(Jfr 13 kap. 18 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

EnUgt paragrafen får överförmyndaren förelägga föräldrama att redo­göra för sin förvaltning utöver vad som följer av 14 och 15 §§. Ett föreläggande torde normalt gå ut på att föräldrama skaU redogöra för förvaltningen även av sådan egendom som inte omfettas av 2 och 10 §§. Det lämpUgaste kan ibland vara att de kompletterande uppgiftema läm­nas i årsräkning eUer sluttäkning, så att överförmyndaren där får en fiiUständig bUd av förvaltningen. I vissa feU kan dock situationen vara sådan att överförmyndaren har ett omedelbart behov av uppgiftema. Föreläggande kan då meddefes om att uppgiftema skaU lämnas separat.

Det kan ifrågasättas om mte föräldrama borde kunna förefeggas att

lämna uppgift även om annan egendom än som står under deras för­

valtning, exempelvis tiUgångar som den omyndige själv har hand om

eUer som står under särskUd förvaltning. EnUgt nii gällande

bestämmelser (16 kap. 7 § förste stycket) har aUa ställföreträdare en

uppgiftsskyldighet när det gäUer sådan egendom. Önskemålet att

föräldrar mte skaU betungas mer än nödvändigt motiverar emeUertid att

deras uppgiftsskyldighet begränsas tiU att avse vad som står under deras

förvaltning. Att däremot förordnade förmyndare, gode män och

förvaltare kan åläggas att lämna en längre gående mformation ftamgår

248

av 14 kap. 16 §.

Ett föreläggande om utvidgad redovisning enUgt den nu behandfede Prop. 1993/94:251 paragrafen kan tUl en början meddefes, om den omyndige begär det. FB 13 kap. För att en sådan begäran skaU lecfe tiU fiamgäng bör det krävas att den omyndige har nått tillräckUg mognad. Det är också naturUgt att överför­myndaren först låter föräldrama yttra sig, innan han tar ställning tiU om en begäran ftån den omyndige skaU föranleda ett förefeggande. För­äldrarna är enUgt 12 kap. 9 § skyldiga att lämna överförmyndaren de upplysningar om sin verksainhet som denne viU ha.

En begäran från den omyndige om utvidgad redovisning behöver mte ha sin gmnd i att det föreUgger något missförhållande. Överförmyncfe-ren kan aUtså på den omyndiges begäran meddefe förefeggande enUgt denna paragraf, även om det mte finns anledning att misstänka att för­äldrarnas förvaltning skuUe ske på ett otiUfredsstäUande sätt. Om det emeUertid finns gmnd för sådana misstankar, är det ett exempel på sådana särskUcfe skäl som också kan utiösa ett föreläggande om utvid­gad redovisning. En fylUgare redovisning kan behövas för att överför­myndaren skaU kunna fe ställning tiU om det exempelvis behövs ett beslut enUgt 19 §. Vidare kan överförmyndaren behöva en redovisning för att kunna avgöra om en viss omyndigs tiUgångar har ett sådant värde att beloppsgränsen i 2 § försto stycket har överskridits.

Ett annat exempel på feU då det kan finnas särskUda skäl tiU ett före­läggande om utvidgad redovisning är cfe överförmyndaren vUl konttoUe­ra hur stor del av den underåriges medel som sammanlagt har använts för hans eUer hennes uppehäUe, utbUdning och nytto i övrigt. Överför­myndaren kan behöva en sådan samlad mformation för att kunna be­döma rimUgheten av de uppgifter om kostnadema för den underåriges uppehäUe ete. som föräldrama har låunnat i årsräkning eUer sluttäkning.

SärskUda skäl för att meddefe föreläggande enUgt den nu behandfede paragrafen kan också finnas, om föräldrama har begärt överförmyncfe-rens samtycke tiU en förvaltningsåtgärd, t.ex. en festighetsförsäljning. Överförmyndaren kan behöva en fyUig bUd av den omyndiges ekono­miska förhållanden för att kunna to ställning i samtyckesfrågan. Vicfere kan det förhåUandet att en omyndig fått egendom i större omfettning i vissa fåU utgöra skäl att begära in uppgifter och detto även om föräldra­förvaltningen redan står under överförmyndarkonttoU. Om den tillkom­mande egendomen kan antes nödvändiggöra ett beslut av överförmyncfe-ren som rör föräldramas förvaltiiing är det måhända inte aUtid tillräck­Ugt att invante näste årsredovisning för att få närmare kännedom om den tUlkommande egendomen (se 14 §). Överförmyndaren kan cfe be­gära in kompletterande uppgifter enUgt denna paragraf.

Som nämnts är brister i föräldramas förvalttung en av de omständig­

heter som aktuaUserar en tiUämpning av denna paragraf. Frågan är då

hur överförmyndaren får kännedom om sådana missförhåUanden. Här

torde, vid sidan av mformation firån den omyndige själv, fiamför aUt

uppgifter fiån socialnämnden vara av betydelse. Det är angeläget att

nämnden bl.a. anmäler fåU då den omyndige är föremål för beslut enUgt

socialtjänstiagen (1980:620) eUer lagen (1990:52) med särskUda be­

stämmelser om vård av unga men föräldrama kvarstår som förmyndare.

249

Inte säUan torde det då finnas skäl att anfe att förvaltningen mte sker på

ett tiUfiredsstäUande sätt. Av 16 kap. 10 § följer att överförmyndaren    Prop. 1993/94:251 har rätt att få de upplysningar från bl.a. socialförvaltningen som han    FB 13 kap. eUer hon behöver för sin verksamhet, jfr också bestämmelsen om socialnämndens anmälningsskyldighet i 42 §  socialtjänstförordningen (1981:750).

Om ett föreläggande erdigt förevarande paragraf inte följs, kan över­förmyndaren förelägga vite enUgt 16 kap. 13 §.

19 §

Om det av någon särskih anledning behövs för att trygga förvalming­en, får överförmyndaren

1.

bestämma att 3-7 §§ skaU tillämpas även i anrmt fall än somföljer av 2 §,

2.

begränsa möjligheten att ta ut pengar som har satts in hos bank, utöver vad somföljer av 8 §,

3.

bestämma att värdehandlingar skall förvaras och förvaltas av ett värdepappersinstitut enligt hgen (1991:981) om värdepappersrörebe eller ett motsvarande uthndskt institut som är underkastat en offentUg reglering som väsentligen stämmer överens med den som gäller för värdepappersinstitut här i hndet,

4.

bestämma att premieobligationer som har utfärdats av staten skall skrivas in i statsskuldboken med förbehåU att belopp som hänför sig till obligationema inte får lyftas utan överförmyndarens samtycke, och

5.

genom meddehnde till den som skall betah pengar till den om­yruiige bestämma att penganm skall sättas in hos bank.

Meddelas beslut enligt första stycket 3. skaU förährama träffa avtal med värdepappersinstitutet på villkor som överförmyndaren har godkänt. Ifråga om rättigheter som registreras enligt aktiekontohgen (1989:827) får förährama, i stället för att träffa ett avtal om förvaring ochförvaU­ning, på konto I avstämningsregister hta registrera eller, om rättigheten förvaltas av en auktoriserad förvaltare, till denne anmäh att förähranm endast med överförmyndarens tilbtånd får överlåta eller pantsätta rättig­heten eller uppbära på rättigheten belöpande kapitalbehpp.

Ett värdepappersinstitut är skyhigt att träffa ett sådant avtal om för­varing och förvalming som avses i andra stycket. Avtalet får inte träffas på sämre vilUcor än de som värdepappersinstitutet erbjuder andra enskil­da personer vid samrrm typ av avtcil.

(Jfr 13 kap. 19 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

I paragrafen ges överförmyndaren möjUghet att i det enskUda fåUet

beslute om skärpte regler för föräldramas förvaltning. Som en gemen­

sam fömtsättning gäUer att ett beslut av särskUd anledning behövs för

att trygga förvaltningen. Vad som konstituerar särskUd anledning går

mte att närmare precisera. Överförmyndaren har att göra en bedömiung

utifiån den omyndiges och föräldramas förhållanden i stort. Här finns

det dessutom anledning att peka på att ett vUlkor om särskUd överför­

myndarkonttoU kan vara skäl för att skärpa förvaltningsföreskriftema, i

vart fåU rörande den egendomen. Paragrafen har justerats med anled­

ning av påpekanden från Lagrådet. Bestämmelsen om anteckning i

aktiekonto som finns i andra stycket har tillkommit efter föredragningen

250

inför Lagrådet.

Enligt första stycket 1 kan överförmyndaren bestämma att de särskUda Prop. 1993/94:251 förvalmingsreglema i 3-7 §§ skaU tiUämpas även på sådan egendom FB 13 kap. som i och för sig hör tUl föräldramas firfe förvaltningsområde. Som exempel på situationer som kan behöva utiösa ett sådant beslut kan nämnas att den omyndiges medel används på ett otiUåtet sätt, exempel­vis tiU föräldramas egen konsumtion, eUer placeras på ett aUtför risk­fyUt eUer oekonomiskt sätt, exempelvis i osäkra värdepapper eUer tiUgångar som ger ringa eUer mgen avkastiung. Det kan tänkas att det i enskUda feU är lämpUgare att överförmyndaren begär att föräldrama StäUer säkerhet enUgt 12 kap. 13 § än att skärpande föreskrifter ges.

Överförmyndaren behöver mte föreskriva att 3-7 §§ skaU vara tiU-lämpUga i sin heUiet utan kan begränsa sitt beslut tUl att avse någon eUer några av dessa paragrafer. Om föräldrama har företegit aUtför äventyrUga aktiespekulationer, kan det sålunda fiimas anledning att för framtiden begränsa föräldramas frfe pfeceringsrätt genom att göra 5 och 6 §§ tiUämpUga. Och i de feU då den omyndiges medel används för för­äldramas konsumtion, kan det vara tillräckUgt att ange att bankmedel skaU spärras.

EnUgt punkt 2 får Överförmyndaren som nämnts begränsa föräldramas möjUghet att te ut pengar som har satts in på bank, utöver vad som följer av 8 §. Ett beslut om spärrning av bankmedel kan sedan tidigare meddelas med stöd av 15 kap. 9 § tredje stycket i nu gäUande lydelse.

Bestämmelsen är närmast avsedd att tUlämpas, om föräldramas me­delsanvändning mte står i överensstämmelse med 12 kap. 4 §. Informa­tion på den punkten kan överförmyndaren få i försfe hand genom års­räkningar enUgt 14 § och genom sådana kompletterande uppgifter som kan inhämtes med stöd av 18 §. Om överförmyndaren därvid finner att användningen av den omyndiges egendom inte står i rimUg proportion tiU den omyndiges behov, kan överförmyndaren exempelvis beslute att ett ospärrat konto skaU förses med spärr eUer att uttagsrätten skaU begränsas tiU visst belopp eUer tiU endast räntan.

Ett beslut enUgt punkt 2 måste naturUgtvis banken underrättes om. Av 2 kap. 23 § bankrörelselagen i nu föreslagen lydelse fiamgår att en besluted inskränkning i uttegsrätten skaU antecknas på bevis eUer i motbok som har utfärdats över insättningen.

EnUgt punkt 3 kan överförmyndaren bestämma att värdehandlingar som tillhör den underårige skaU förvaras och förvaltes av värdepappers­institut enUgt lagen (1991:981) om värdepappersrörelse eUer ett motsvarande utländskt mstimt som är underkasfet en offentiig reglering som väsentUgen stämmer överens med den som gäUer för värdepappers­mstitut här i landet. Värdepappersinstitut är enUgt lagen om värdepappersrörelse företag som fått tiUstånd av Finansinspektionen att driva värdepappersrörelse. Sådant tUlstånd får meddefes svenska aktiebolag, bankmstitut och utiändska företag.

Ett beslut om att ett värdepappersmstitut skaU anUfes kan meddelas

oavsett om det är värdehandUngar som omfetfes av en konttoUerad

förvaltning eUer ej. Skäl för ett sådant beslut föreUgger i försfe hand,

om det finns risk för att föräldrama skaU sälja värdehandlingama och

251

använda pengama på ett sätt som mte är tiU nytte för den omyndige.

Meddefes beslut enUgt punkt 3, åUgger det enUgt andra stycket för- Prop. 1993/94:251 äldrama att ingå avtal med ett värdepappersinstitut om att värdehand- FB 13 kap. Ungama skaU förvaras och förvaltes där. Föräldrama får själva välja vilket mstitut som skaU anUtas. Förvaringen och förvaltningen skaU emeUertid ske på villkor som överförmyndaren har godkänt. När det gäUer utiändska institut som inte feUer under fegen om värdepappersrörelse skaU överförmyndaren innan villkoren godkänns försäkra sig om att institutet står under tiUfredsstäUande tiUsyn. I stycket föreskrivs dessutom att det något omständUgare förferandet att ttäffa avtal med ett värdepappersinstitut kan undvaras beträffande sådana rättigheter som är registrerade enUgt aktiekontofegen (1989:827). Betiäffande sådana rättigheter kan den underåriges tiygghet tiUgodoses genom att det i aktiekontot antecknas att samtycke krävs för att förfoga över rättigheten, jfr nu gäUande lydelse av 15 kap. 8 § sjätte stycket.

Tredje stycket iimehåUer en motsvarighet tiU bestämmelsema i lagen (1924:322) om vård av omyndigs värdehandUngar om skyldighet att te emot omyndigs handlingar för förvaring och förvaltning. Genom den lagfasfe kontraheringsplikten avses att säkerstäUa att värdepappersinsti­tuten tar emot förvarings- och förvaltningsuppdrag samt att det sker tiU gängse villkor. Det torde Ugga inom ramen för Finansinspektionens tiUsyn att konttoUera att avtalen håUer sig inom den i lagen festiagda ramen. Utgångspunkten är dock att värdepappersinstituten kommer att medverka frivilUgt tiU att avtal om förvaring och förvaltiiing kan ttäf-fes. Det firamstår som naturUgt att företrädare för värdepappersinstituten och Svenska kommunförbundet, i egenskap av representant för överför­myndama, utarbetar riktlinjer för den närmare utformningen av för­varings- och förvaltiiingsavtalen. Sådana riktimjer kan behandla fiågor om omfettningen av värdepappersinstitutens skyldigheter att bevaka den enskUdes intressen samt rimUg ersättningsnivå för erbjudna tjänster. Dagens reglering kan därvidlag tjäna som en utgångspunkt. Som en naturUg del av villkoren bör gälfe att banken inte lämnar ut deponerade handlingar tiU föräldrama utan överförmyndarens samtycke. Av viUko­ren bör också följa att värdepappersinstitutet är skyldigt att underrätte överförmyndaren för den händelse förvarings- och förvaltningsavtalet sägs upp i förtid.

KontraheringspUkt kan givetvis inte åfeggas ett utiändskt instittit. Det mnebär att föräldrama är hänvisade tiU svenska värdepappersinstitut om mget utiändskt mstitut som är vUUgt att åte sig uppdraget tiU rimUga villkor står att finna.

Om föräldrama vägrar att följa ett beslut om att de skaU mgå avtal av det angivna slaget eUer säger upp ett sådant avtal före den tid som överförmyndaren kan ha bestämt, har överförmyndaren möjUghet att förelägga vite enUgt 16 kap. 13 §.

För att överförmyndaren skaU kunna konttoUera att ett beslut enUgt

punkt 3 följs, bör det i beslutet tes in en skyldighet för föräldrama att

underrätte överförmyndaren om vilket värdepappersinstitut de har mgått

avtal med. Överförmyndaren kan sedan inhämte behövUga upplysningar

från det institutet.

252

EnUgt rito stycket 4 fär överförmyndaren bestämma att premieobU-    Prop. 1993/94:251 gationer som har utfärdats av steten skaU skrivas in i stetsskuldboken    FB 13 kap. med förbehåU att belopp som hänför sig tiU obUgationema mte får lyftas utan överförmyndarens samtycke. Denna möjUghet för överförmyndaren motsvarar delvis den generelfe regel om inskrivning av premieobUgatio­ner som för närvarande finns i 15 kap. 8 § tredje stycket.

Ett beslut enUgt punkt 4 kan behöva meddefes, om det t.ex. finns risk för att föräldrama själva skaU tiUgcxlogöra sig en utfallande vmst.

EnUgt purdct 5 kan överförmyndaren bestämma att den som skaU betala pengar tiU den omyndige skaU sätte in pengama hos bank. Be­slutet sker i form av ett meddelande tiU den som skaU betafe ut pengar­na. En motsvarande regel finns sedan tidigare i 15 kap. 12 § tredje stycket. Det förhållandet att pengar har satts in tdl följd av ett beslut enUgt punkt 5 leder inte automatiskt tiU att medlen inte får tes ut utan överförmyndarens samtycke. Huvudregeln är ju att underärigas medel på bankräkning får tes ut utan överförmyndarens samtycke (jfr 8 §). Överförmyndaren bör i regel därför i samband med att ett beslut enUgt punkt 5 tes med stöd av punkt 2 begränsa föräldems möjUghet att te ut pengama utan samtycke.

Ett beslut om duktinsättning och spärr behövs i förste hand, om det finns risk för att föräldrama skaU missbmka sm rätt att ha hand om pengar för den omyndiges räkning. Ett beslut om direktinsättning på bank kan emeUertid också vara befogat om det t.ex. är fråga om ut­betalning av ett mycket stort belopp. Vidare kan bakgmnden tiU udjetal-ningen göra att det framstår som särskUt angeläget att medlen säkras för den enskUdes räkning och ett beslut om direktbetalning tiU spärrat konto därför framstår som befogat. Som exempel kan nämnas att brottsskade­ersättning skaU betafes ut tiU ett bam med anledning av ett brott som en ensam vårdnadshavares sambo har förövat mot bamet.

En tiUämpning av den nu behandlade paragrafen torde, liksom när det gäUer 18 §, offe aktuaUseras genom upplysningar fiån socialnämnden (se förfettiiingskommentaren tiU 18 §). SjälvfaUet kan överförmyndaren genom socialnämnden eUer på annat sätt också få kännedom om sådana missförhåUanden att det är meningslöst att meddefe beslut enUgt denna paragraf. Det kan i ett sådant feU i stäUet finnas anledning att begära föräldramas entiedigande som förmyndare.

Vissa åtgärder vid förvalmingens upphörande

20 §

Om förähramas förvalming upphör därför att bamet har blivU myn­digt, skaU förährama germst överhmna de förvaltade tiUgångama tiU honom eller henne. Om förähramas förvalming upphör därför att någon anrmn skall överta förvalmingen, skall förähranm genast över­hmna de förvaltade tiUgånganm till denrm person.

253

21 §

Prop. 1993/94:251

När förähramas förvalming upphör, skall de hålh sirm räkenskaper    '°  kap. och övriga handUngar som rör förvalmingen tillgängliga för granskning. Om det behövs, skall överförmyrularen bestämma tid och plats för en sädan granskning.

Sedan tiden för att väcka tahn enligt 12 kap. 15 § har gått ut eller, om tahn har väckts, det finns en dom i ersätmingsfrågan som vunmt hga kraft, skall räkenskaper och övriga harullingar som rör förvalming­en hmnas över till den som är behörig att ta emot redovisning över förvalmingen.

(Jfr 13 kap. 20 och 21 §§ i Förmynderskapsutredningens förslag.)

Bestämmelsema i 20 och 21 §§ motsvarar nu gällande 16 kap. 11 resp. 13 §§. Vad som enUgt 21 § försfe stycket skaU håUas tiUgängUgt är främst sådana räkenskaper som föräldrama är skyldiga att föra enUgt 12 kap. 5 §. TiU övriga handlingar som skaU hålfes tiUgängUga hör bl.a. verifikationer (se vidare förfettningskommentaren tiU 12 kap. 5 §). De nu diskuterade bestämmelserna tar i försfe hand sUcte på den situationen att den underårige har uppnått myndig ålder SkuUe för­äldrama dessföriiman endedigas eUer avUda, får bestämmelsema också aktuaUtet. Så länge en av föräldrama kvarstår som förmyndare, blir emeUertid bestämmelserna mte tiUämpUga.

Förährars död eller konkurs 22 §

Dör en av förährama, skall dödsboet svara för att den omyndiges egerulom redovisas och åtgärder vid förvalmingens upphörande vidtas enligt detta kapitel, om inte förvalmingen skall skötas av den andra föräldem. Mid som nu har sagts om dödsbo gäller konkursförvaltaren, om en av förähranm försätts i konkurs.

(Jfr 13 kap. 22 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

I paragrafen, som har fått sm slutUga utformning efter ett försfeg av Lagrådet, har tagits in en bestämmelse motsvarande den som för närvarande finns i 16 kap. 14 §. Det bör beakfes att, om bara den ena föräldem dör eUer försätts i konkurs, den andra kan kvarsfe som förmyndare. I så feU är paragrafen inte tiUämpUg.

14 kap. Förordnade förmyndares, gode mäns och förvaltares vård av egendom

I kapitiet finns de särskUcfe bestämmelser som gäUer förvaltning som

ombesörjs av förordnade förmyndare, gode män och förvaltare. Den

som har bUvit förmyndare tiU följd av att han eUer hon förordnats

särskUt tiU vårdnadshavare omfettes också av bestämmelsema i dette

kapitel (se 10 kap. 3 § ttiedje stycket).

Bestämmelsema motsvarar i stor utsträckning vad som föreskrivs för    Prop. 1993/94:251 föräldrar när det gäUer egendom under överförmyndarkonttoU, dvs.    FB 14 kap. egendom som omfettes av bestämmelsema i 13 kap. 2 och 10 §§.

I avsmtt 6.1 har redovisats skälen för att ha olika bestämmelser be­ttäffande å ena sidan föräldrar och å andra sidan förordnade förmyncfe-re, gode män och förvaltare.

Förteckningar över egendom

1§

Förordnade förmyndare, gode män och förvaUare skall inom två månader efter förordnandet lämna en förteckning till överförmyndaren över den egerulom som de förvaltar Förteckningen skall avges på heder och samvete.

En förteckning som hmnas av en god man som har förordnats enligt Il kap. I § behöver erulast ta upp den lösa egerulom som den gode mannen har tagit hand om.

Skyhigheten att hmna en förteckning gäller inte vid byte av förordnad förmyndare, gcxl man eller förvaltare.

Ifråga om bevakning av någons rätt i dödsbo eller annat oskiftat bo gäller bestämmebema i 15 kap.

(Jfr 14 kap. 1 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

EnUgt paragrafens r.yto stycke skaU förordnade förmyndare, gcxle män och förvaltare inom två månader från förordnandet länma en förteck­ning tiU överförmyndaren över den egendom som de förvaltar. Detfe motsvarar i stort vad som hittiUs har gäUt enUgt 16 kap. 2 § andra stycket.

I förste stycket sägs vidare att den förteckning som det är fiåga om skaU avges på heder och samvete. Denna bestämmelse ersätter de nuvarande bestämmelsema i 16 kap. 3 § om tecknande av försäkran under edUg förpliktelse.

När det gäUer förmyndare torde någon oklarhet inte råda i fråga om vad förteckningar enUgt förste stycket skaU innehåUa. Eftersom för­myndaren enUgt 12 kap. 1 § som regel förvaltar aU den omyndiges egendom, skaU också aUt förtecknas. Undanteg gäUer för egendom som enUgt 9 kap. I § och 12 kap. 1 § andra stycket inte ingår i förmynda­rens förvaltningsuppdrag, dvs. egendom som den omyndige själv råder över och egendom som omfetfes av förordnande om särskUd förvalt­ning. I det senare fåUet kan det dock vara lämpUgt att förmyndaren i förteckningen uppger att såclan egendom finns. Jfr även 16 § i det nu behandlade kapitiet.

Gode mäns och förvaltares förvaltningsuppdrag kan, som fiamgår av 11 kap. 1-4 och 7 §§ samt 12 kap. 2 §, vara av mer skiftande slag. Detfe påverkas således av hur förordnandet är utformat.

När det gäUer gode män uppstår den komplikationen att den enskUdes

rättshandlingsförmåga mte påverkas av ett gcxlmansförordnande. Det

kan inträffa att den enskUde mte låter den gode mannen få hand om

255

egendom som i och för sig omfettes av förordnandet. Dette bör i så feU    Prop. 1993/94:251

anges i förteckningen.

FB 14 kap.

Andra stycket irmehåUer en specieU bestämmelse om vad som skaU sfe i en förteckning som avges av en god man som har förordnats enUgt 11 kap. 1 §. Bestämmelsen överensstämmer med 16 kap. 2§ tredje stycket i nu gällande lydelse.

Tredje styckets undantag firån skyldigheten att ge in en förteckning är mgen fettnad jämfört med vad som gäUt tidigare. Då förelåg skyldighet att ge ui en förteckning när förmynderskapet, gcxlmanskapet eUer för­valtarskapet skrevs in vid rätten och inte vid varje byte av ställföreträ­dare.

EnUgt 16 kap. 14 § kan regeringen eUer den myndighet som regering­en bestämmer meddefe föreskrifter om den närmare utformningen av förteckningar som avses i försfe eUer andra stycket.

I ftärde stycket finns en hänvisrung tiU att särskUcfe regler enUgt 15 kap. gäUer för bevakning av någons rätt i dödsbo och annat oskiftat bo (jfr 13 kap. 1 § Qärde stycket och förfettningskommentaren tiU det lagmmmet).

21

Har rätten beslutat att utvidga omfatmingen av en god mans eller förvaltares uppdrag, skall den gode mannen eller förvaltaren inom en månad från beslutet hmna en förteckning till överförmyrularen över den egendom som omfattas av det utvidgade uppdraget. Förteckningen skall avges på heder och samvete.

(Jfr 14 kap. 2 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

Paragrafen innehåUer bestämmelser om kompletterande förteckmng när en gcxl mans eUer en förvaltares uppdrag har utvidgats. Detfe motsvarar vad som nu föreskrivs i 16 kap. 2 § sjätte stycket. Däremot finns inte någon motsvarighet tiU skyldigheten enUgt 16 kap. 2 § Qärde stycket att ge in kompletterande förteckning när den enskUde har fått ny egendom vars förvaltiiing i och för sig feUer inom ramen för det tidigare uppdraget. Detfe överensstämmer med motsvarande regel beträffande föräldrars förvaltning, se förfettningskommentaren tiU 13 kap. 3 §.

Förvalming av egendom 3§

1 fråga om egendom som står under en förordnad förmyndares, god mans eller förvaltares förvalming gäller 4-11 §§.

(Jfr 14 kap. 3 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

I paragrafen ges  en hänvisning  tiU  de  följande  bestämmelserna i

4-11 §§ när det gäUer förvalmingen av egendom som en förordnad

256

förmyndare, god man eUer förvaltare har hand om. De som bUvit för-    Prop. 1993/94:251 myndare genom att särskUt förordnas tiU vårdnadshavare omfettas också    FB 14 kap. av bestänunelsema i de nämnda paragrafema (se 10 kap. 3 § ttedje stycket).

LUcsom bettäffande föräldrar som är förmyndare gäUer de allmänna bestämmelsema i 12 kap. även förordnade förmyndare, gode män och förvaltare (se bl.a. 12 kap. 3-6 §§).

4

§

Andra värdeharuilingar än sådana som nämns i 5 första stycket skall säljas och fordringar drivas in så snart det hmpUgen kan ske, om det inte är tiU fördel för den enskihe att värdehandlingama behålb eller att fordringama förblir utestående.

Annan lös egendom än som nu har nämnts och som inte omfattas av 11 § skall säljas vid en hmpUg tidpunkt, om inte egendomen år tiU nytta eller har särskiU värde för den enskiUie eller den enskiUies familj eller om egendomen av någon anrmn särskih anledning bör behålhs.

(Jfr 14 kap. 4 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

Bestämmelsen överensstämmer i sak med vad som föreskrivs bettäffan­de föräldrar som förmyndare i 13 kap. 4 §. Vad som anförs i förfett-mngskommentaren tiU den paragrafen kan tjäna tiU ledning även be­ttäffande förordnade förmyndares, gode mäns och förvaltares egen-domsförvaltnmg. Genom att de som företräds i det ena feUet är under­åriga och i det andra feUet vuxna bUr naturUgtvis de behov som skaU tUlgodoses i viss mån oUka. Detfe i sm tur påverkar medelsanvändning­en. I samtUga fåU gäUer emeUertid som huvudprincip att medel som inte används skaU pfeceras så, att tUlräckUg ttygghet finns för deras bestånd och så att de ger skäUg avkastiimg.

5

§

Den enskihes tiUgångar får utan samtycke av överförmyndaren phce­ras i

1.

skuhförbindeber som har utfärdats eller garanterats av stat eller kommun,

2.

skuhförbindeber som har utfärdats av Sveriges allmänna hypoteks­bank. Svenska Skeppshypotekskassan eller av en bank eller av ett kredit-marknadsbohg enligt hgen (1992:1610) om kreditmarknadsbohg eller av ett uthndskt banltföretag eller ett anrmt uthndskt kreditinstitut som är underkastat en offentlig reglering som väsentligen stämmer överens med den som gäller för banker eller andra kreditinstitut här i hndet, med undantag för förhgsbevis eller andra skuhförbindeber som medför rätt tiU betalningförst efter utfårdarens övriga fordringsägare, eller

3.

andehr i en värdepappersfond som avses i hgen (1990:1114) om värdepappersfonder eller i ett uthndskt fondföretag som är underkastat en offentUg reglering som väsentligen stämmer överens med den som gäller för värdepappersfonder här i hndet.

Den enskihes tillgångar får vidare utan överförmyndarens samtycke

257

användas för allemanssparande enligt hgen (1983:890) om allemans-

17 Riksdagen 1993/94. 1 saml. Nr 251

sparande eller hnas ut mot säkerhet av panträtt på gmndval av inteck-    Prop. 1993/94:251 ning i fast egendom irwm sextio procem av det sermst fastställda taxe-    pg 14 kp ringsvärdet.

(Jfr 14 kap. 5 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

Bestämmelsen motsvarar vad som föreskrivs i 13 kap. 5 § beträffande föräldrars förvaltiiing. De kommentarer som lämnas i förfettningskom­mentaren där har relevans även för nu behandlade stäUföreträdares förvaltning.

6§

Om överförmyrularen samtycker till det, får den enskihes tillgångar phceras i aktier och även i övrigt phceras på något annat sått än som anges i 5 §.

Ifråga om köp av fast egendom m.m. finns bestämmeber i 11 §.

(Jfr 14 kap. 6 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

Bestämmelsen motsvarar vad som föreskrivs i 13 kap. 6 § beträffande föräldrars förvaltning. De kommentarer som lämnas i förfettiiingskom­mentaren tiU den paragrafen har tUl stor del relevans även för nu be­handlade StäUförettädares förvaltning. Här finns dock anledning att särskUt betona det förhåUandet att förevarande paragraf reglerar i hu­vudsak vuxnas egendom. Det framstår som rimUgt att en vuxens per­sonUga intressen och smak i en större utsträckning får styra inköp av t.ex. konst och antikviteter, jämfört med den hänsyn som kan tes tiU ett bam i motsvarande situation. Vidare finns inte anledning att vara lika restriktiv när det gäUer att placera den enskUdes medel i pensions- eUer Uvförsäkringssparande.

LUcsom beträffande föräldrar kommer föräldrabalken inte att innehåUa någon motsvarighet tiU kravet i 15 kap. 8 § i nu gäUande lydelse på att värdehandlingar som överstiger ett visst belopp skaU sättes ned hos bank. Överförmyndaren kan dock med stöd av 14 kap. 21 § föreskriva att värdehandlingar skaU förvaras hos värdepappersinstitut, om det av särskUd anledning behövs för att trygga förvaltningen av den enskUdes egendom. Som påpekas i förfettningskommentaren tiU den paragrafen kan det finnas särskUd anledning att ge en sådan föreskrift bettäffande andra förvaltningar än föräldrars.

71

Pengar som inte phceras enligt 5, 6 eller 11 % och inte heller omedel­bart behöver användas skall göras räntebärarule genom att sättas in hos

bank.  ''

/ /

(Jfr 14 kap. 7 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

258

Paragrafen, som Uksom 8 § har utformats i enUghet med ett förslag av    Prop. 1993/94:251 Lagrådet, umehåUer den centrafe regehi att pengar som mte pfeceras    FB 14 kap. enUgt 5, 6 eUer 11 § och inte heUer behövs omedelbart, dvs. för den enskUdes löpande behov, skaU göras räntebärande genom att sättas m hos bank. Samma princip gäUer sedan tidigare enUgt 15 kap. 4 och 6 §§ i nu gäUande lydelse.

I 3 § placeringskungörelsen finns en regel om att insättning hos bank får ske endast på sådant villkor i fråga om önskad uppsägningstid vid utteg att högste ränte erhåUs. Någon motsvarighet tiU denna regel har inte tegits med här. Det är emeUertid självklart att stäUförettädaren, när han eUer hon sätter m den enskUdes pengar hos bank, skaU använcfe ett konto med så förmånUga villkor som möjUgt.

I 8 § föreskrivs att msatfe medel i princip inte får tes ut utan sam­tycke från överförmyndaren.

8§

Pengar som har satts in hos bank får tas ut endast efter samtycke från överförmyndaren. Samtycke krävs dock inte vid uttag av

1.

ränta, eller

2.

pengar som behöver hållas tillgångliga för den enskildes uppehälle eller vården av hans eller hennes egendom om den förordnade förmyn­daren, gode rrmnnen eller förvaUaren vh insätmingen gjort förbehåll om att de får tas ut utan överförmyruiarens samtycke.

(Jfr 14 kap. 7 och 8 §§ i Förmynderskapsutredningens förslag.)

Paragrafen har utformats i enUghet med Lagrådets förslag.

TiU skillnad från vad som enUgt 13 kap. 7 och 8 §§ gäUer beträffande föräldrars förvaltning av omyndigas medel får enUgt första stycket medel som en förordnad stäUföreträdare har satt in hos bank för en enskUds räkning i princip uite tes ut annat än med överförmyndarens samtycke. Medlen blir aUtså spärrade.

I andra stycket ges förordnade stäUföreträdare rätt att lyfta räntan på banktiUgcxlohavanden och att te ut de medel som har satts in på konto med förbehåU. Punkt 1 mnehåUer inte någon motsvarighet tiU den nuvarande begränsningen bettäffande stäUföreträdarens rätt att fritt lyfta ränte, nämUgen att räntan skaU ha sfett mne kortare tid än ett är.

Är det fråga om belopp som behöver hålfes tiUgängUga för den omyn­diges uppehäUe eUer nytfe i övrigt, får pengama enUgt punkt 2 sättas in med förbehåU att stäUföreträdaren får fe ut dem utan överförmyndarens tiUstånd.

Någon närmare föreskrift om hur mycket som får sättas in på en

ospärrad räkning är mte praktiskt möjUg att ge. Någon sådan har inte

heUer ftmnits tidigare. Här mverkar bl.a. den enskUdes personUga

förhåUanden, exempelvis förekomsten av femUj och femUjens övriga

tiUgångar, den enskUdes tiUgångar i övrigt m.m. I lagtexten har inte

togits med det av Förmynderskapsutredningen föresfegna tiUägget om

259

att medel som behövs för den enskUdes utbUdning kan sättas m med    Prop. 1993/94:251

förbehåU om fri lyftningsrätt. En sådan möjUghet har inte ansetts nöd-    FB 14 kap.

vändig med hänsyn tiU att det här främst rör vuxna. I stäUet har

formuleringen i nu gäUande lydelse av 15 kap. 6 § använts. AvsUcten är

att markera att det inte är fråga om att öka utrymmet för förbehåU om

fri dispositionsrätt. Det finns dock anledning att erinra om en synpunkt

som Riksförbundet för utvecklingsstörda bam, ungdomar och vuxna

framförde   i   sitt   renussyttrande   över   Förmynderskapsutredningens

betänkande, närrdigen att sparsamhetsintresset inte får te överhanden när

det gäUer dispositionen av enskUdas förmögenhetstiUgångar (se även

förfettningskommentaren tiU 12 kap. 4 §).

Bestämmelsema i paragrafen motsvarar i stort sett nuvarande 15 kap. 9 §. TUl skillnad firån de bestämmelsema säger den nya paragrafen dock mget om möjUgheten att fe ut pengar som står inne hos försäkringsbofeg. Den bestämmelsen torde mte ha så stor praktisk be­tydelse (jfr förfettningskommentaren tiU 5 § och 13 kap. 5 §). Inte heUer har föreskriften i nuvarande 15 kap. 9 § andra stycket någon motsvarighet i den föreslagna lagtexten. Skälen för det har utvecklats i kommentaren tiU 12 kap. 8 §.

Om det behövs för att trygga förvaltningen, kan överförmyndaren med stöd av 21 § begränsa stäUförettädarens möjUghet att fritt te ut bankmedel utöver vad som följer av den nu behandlade paragrafen. Överförmyndaren kan exempelvis beslufe att ett av stäUföretidaren gjort förbehåU om fri lyftningsrätt enUgt andra stycket 2 mte längre skaU gäUa.

9§

PremieobUgationer som har utfördats av staten skall skrivas in i stats­skuldboken med förbehåll att belopp som hänför sig till obligationema inte får lyftas man överförmyndarens samtycke.

(Jfr 14 kap. 9 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

Paragrafen innehåUer en specieU bestämmelse om premieobUgationer, motsvarande den i nuvarande lydelse av 15 kap. 8 § tredje stycket. Skälen för bestämmelsen har redovisats i avsnitt 8.

När det gäUer föräldrar finns det inte tillräckUga skäl att föreskriva någon allmän skyldighet att skriva in premieobUgationer i stetsskuld­boken. Överförmyndaren kan dock i det enskUda fåUet beslute att sådan mskrivning skaU ske (se 13 kap. 19 § förste stycket 4).

Överförmyndaren kan med stöd av 10 § medge undantag från skyldig­heten att skriva m premieobUgationer.

10 §

Om det finns särskilda skål, får överförmyndaren helt eller delvis

medge undantag från 4-9 §§.

260

Prop. 1993/94:251

(Jfr 14 kap. 10 § i Förmynderskapsutredningens försfeg.)

FB 14 kap.

Paragrafen motsvarar vad som föreskrivs i 13 kap. 9 § tredje stycket för föräldrars del. I stort kan hänvisas tiU vad som anförs i författnings­kommentaren tiU den paragrafen.

Inte säUan torde det emeUertid kunna inträffa att en förordnad för­myndare, gcxl man eUer förvaltare har specieUa kunskaper eUer erferen­heter när det gäUer förmögenhetsförvaltiiing. Detfe kan inverka vid tiUämpningen av denna paragraf, så att överförmyndaren t.ex. i större utsträckning ger dispens från kravet på samtycke vid aktiepfecering enUgt6 §.

Även i övrigt kan stäUföreträdarens specieUa kvalifikationer få be­tydelse, så att han eUer hon ges större frihet vid förvaltningen av den enskUdes tiUgångar än som följer av 4-9 §§.

Fast egendom m.m.

11 §

För den enskihes räkning får en förordnad förmyrulare, god man eller förvaltare erulast med överförmyndarens samtycke

1.

genom köp, byte eller gåva förvärva fast egerulom eller nyttjande­rätt till sådan egendom, om det inte gäller övertagaruie av hyresrätt till en bostadslägenhet,

2.

ingå avtal om nyttjarulerätt till någon annans fasta egendom, om det inte gäller hyra av en bostadshgenhet eller en tillföUig upplåtebe av ringa ekorwmisk betydebe,

3.

sälja eller byta bort fast egendom eller nyttjanderätt till sådan egendom, om det inte gäller byte av en bostadshgenhet, eller

4.

hta inteckna, hyra ut eller på något annat sätt med nyttjanderätt upplåta fast egerulom eller tomträtt.

Samtycke till en åtgärd som avses iförsta stycket 1 eller 2 skall hm­nas, om inte förvärvet eller avtalet kan anses olämpligt med hänsyn till egendomens natur eller andra omständigheter

Samtycke till en åtgärd som avses iförsta stycket 3 eller 4får hmnas endast om åtgärden är hmplig med hänsyn till egendomens rmtur samt den enskihes behov och samlade tiUgångar

Bestämmebema om nyttjanderätt gäller även ifråga om servitut och rätt till elektrisk kraft, om rättigheten har upphtits genom avtal

Samtycke enligt denna paragraf gäller under sex månader från det att samtycket hmnades.

(Jfr 14 kap. 11 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

Paragrafen motsvarar vad som föreskrivs för föräldrars del i 13 kap.

10 § (jfr 15 kap. 15 § i nu gällande lag). Föratsättningama för sam­

tycke fiån överförmyndaren har dock formulerats något annorluncfe än

i 13 kap. 10 §, bl.a. med hänsyn tiU att de personer som förettäds av

god man eUer förvaltare är vuxna. I förevarande paragraf nämns således

inte UttryckUgen den enskUdes ålder som en omständighet att fe hänsyn

tiiU. Detfe hindrar emeUertid mte att åldem kan få betydelse. Och är det

261

fiåga om en underårig person med förordnad förmyndare, skaU natur-    Prop. 1993/94:251 Ugtvis åldem beaktes på samma sätt som vid tiUämpningen av 13 kap.    FB 14 kap. 10 §.

Bortgivande av egendom

12 §

En förordnad förmyndare, god man eller förvaltare får inte ge bort den enskihes egerulom, om det inte är fråga om personliga presenter vars värde inte står i missförhålhnde till den enskildes ekonomiska vilUcor.

Med överförmyndarens samtycke får den enskildes inkomster användas till understöd åt anhöriga eller andra som står den enskilde näm.

Upptagande av hn m.m. 13 §

För den enskildes räkning får en förordncui förmyndare, god man eller förvaltare endast med överförmyndarens samtycke

1.

ta upp hn eller ingå någon annan skuhförbindebe,

2.

ingå borgensförbindebe, eller

3.

stälh den enskihes egendom som säkerhet för den enskihes eller någon annans förbindebe.

Ar delfråga om åtgärder enligt första stycket som faller inom ramen för en rörebe som ställföreträdaren med överförmyndarens samtycke driver för den enskihes räkning, behövs samtycke endast i fråga om pantsätming av fast egendom eller tomträtt. Samtycke behövs inte i fråga om StatUga hn som tas upp för att ge den enskilde hjälp till ut­bildning eller bosätming.

Samtycke får hmnas endast om åtgärden behövs för att trygga den enskihes övriga egendom eller kan anses nödvändig för hans eller hennes utbihning eller uppehälle eller om det annars finns särskilda skäl för åtgärden.

(Jfr 14 kap. 12 och 13 §§ i Förmynderskapsutredningens försfeg.)

Bestämmelserna i 12 och 13 §§ överensstämmer med 13 kap. 11 och 12 §§ (jfr 15 kap. 14 § i föräldrabaUcens gäUande lydelse). Tredje stycket i 13 § har utformats enUgt Lagrådets förslag.

Även vid tiUämpningen av dessa paragrafer kan det finnas anledning att göra en viss skillnad mellan feU då den som företräds är underårig respektive vuxen (jfr vad som har sagts i kommentaren tiU 4, 6 och 7§§).

Rörebe

14 §

En god man eller förvaltare får endast med överförmyndarens sam­

tycke låta den enskilde driva en rörebe som medför boltföringsskyhighet

262

enligt   boltfÖringshgen    (1976:125)   eller   jordbruksbolföringshgen

(1979:141). Utan överförmyndarens samtycke får den gode mannen eller   Prop. 1993/94:251 förvaltaren inte driva en sådan rörebe för den enskildes räkning. Sam-    pg 14

Yso tycke får lämnas erulast om den enskildes ekonomiska och personliga förhålhnden är sådana att det med beaktande av rörebens art är hmp­ligt att samtycke ges. Ifråga om förordrmde förmyndare tilhmpas 13 kap. 13 §.

(Jfr 14 kap. 14 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

Första stycket behandlar feU när en gcxl man eUer förvaltare viU fete den enskUde driva rörelse eUer själv driva rörelse på dennes vägnar. I sådana feU krävs aUtid samtycke från överförmyndaren om det föreUgger bokföringsskyldighet för rörelsen.

Fömtsättningama för samtycke ftån överförmyndaren har utformats i överensstämmelse med 13 kap. 13 § andra stycket om samtycke tiU rörelse som skaU drivas av en underårig. Den bedömning som skaU göras enUgt den nu behandlade bestämmelsen kan dock stälfe sig något annorlunda, eftersom det här är fråga om vuxna personer.

I 15 kap. 13 § tredje stycket i nu gällande lag finns bestämmelser om dels återkaUelse från stäUföreträdarens sida av tiUstånd att driva näring, dels återkaUelse av överförmyndarsamtycke, dels hörande av den enskU­de respektive stäUförettädaren i ärenden om återkaUelse. Dessa regler har mte fått någon motsvarighet i denna paragraf Att en god man eUer förvaltare kan återkaUa ett tiUstånd att driva näring, om det är nödvändigt av hänsyn tiU den enskUde, fär anses vara klart utan att det behövs någon uttryckUg bestämmelse på den punkten. Och när det gäUer överförmyndarens möjUghet att återkalfe ett givet samtycke finns en bestämmelse i 16 kap. 9 § andra stycket. Att, som enUgt gällande rätt, kräva att stäUföreträdaren inhämtar överförmyndarens samtycke innan ett tillstånd att driva näring återkaUas behövs inte.

Vad slutUgen beträffar kommunikationsfrågan framgår det av 12 kap. 7 § och 16 kap. 9 § att den enskilde respektive stäUföreträdaren skaU höras i situationer som dessa.

Om det är en underårig med förordnad förmyndare som viU driva rörelse eUer om det är en förordnad förmyndare som viU driva rörelse för den underåriges räkning, framgår det av aruim stycket att 13 kap. 13 § skaU tillämpas. Det innebär att åldersgränsen på 16 är gäUer även dessa underåriga.

Redovisning av förvaltad egendom 15 §

Förordnade förmyrulare, gode män och förvaUare skall före den 1 mars varje år i en årsräkning tiU överförmyndaren redogöm för för­valmingen under föregående år av egendom som har stått under ställföreträdarens förvalming. Ärsräkningen skall avges på heder och samvete.

I årsräkningen skall anges den enskildes tillgångar och skulder vh

början och slutet av den th som räkningen avser Vhare skall en sam-

263

manställning göras av inkomster och utgifter under nämnda tid. Av

årsräkningen skall särskiU framgå hur mycket som har använts för den    Prop. 1993/94:251

enskihes uppehälle eller nytta i övrigt.

FB 14 kap

(Jfr 14 kap. 15 § i Förmynderskapsutredningens försfeg.)

Paragrafen, som handlar om förordnade förmyndares, gcxle mäns och förvaltares skyldighet att lämna redovisning tUl överförmyndaren i form av årsräkning, överensstämmer tiU stor del med nuvarande 16 kap. 5 §. För föräldrars del finns en bestämmelse om årsräkning i den föreslagna lydelsen av 13 kap. 14 §. Den redovisningsskyldighet som har åfegts förordnade förmyndare, gode män och förvaltare går emeUertid något längre.

EnUgt rato stycket skaU årsräkningen avges på heder och samvete och lämnas tiU överförmyndaren före den 1 mars. Årsräkningen skaU innehåUa en redogörelse för förvaltningen under föregående år av egen­dom som har sfett under stäUföreträdarens förvaltning. Har stäUföre­trädaren haft sitt uppdrag bara under en del av det föregående året, blir det nattirUgtvis bara firåga om en redogörelse för förvaltningen under den delen av året.

Utgångspunkten för årsräkningen är de förteckningar över den för­valtede egendomen som skaU ha lämnats enUgt 1 och 2 §§ i det nu behandfede kapitiet. Liksom när det gäUer förteckningama kan det uppsfe svårigheter för en gcxl man vid upprättandet av årsräkning, om den enskUde själv har tagit hand om egendom som i och för sig omfet­tes av godmansförordnandet. Den gcxle mannen kan då få inskränka sig tiU att redogöra för sin egen förvaltning i årsräkningen (jfr dock 16 och 17 §§).

Andm stycket innehåUer närmare bestämmelser om vad en årsräkning skaU iimehåUa. För det förste skaU den enskUdes samtUga tiUgångar och skulder anges, fömtsatt att det är firåga om tiUgångar och skulder som hör tiU StäUförettädarens förvaltiiing (jfr 12 kap. 2 §). Uppgift skaU lämnas om tiUgångar och skulder vid såväl början som slutet av den pericxl som årsräkningen avser. Vidare skaU en sammanställning göras av inkomster och utgifter under nämncfe tid. Ställföreträdaren torde därvid kunna stödja sig på de räkenskaper som skaU föras enUgt 12 kap. 5§.

Av årsräkningen skaU särskUt fiamgå hur mycket som har använts för den enskUdes uppehäUe eUer nytte i övrigt (jfr kommentaren tiU 13 kap. 14 § andra stycket).

Av 16 § framgår att överförmyndaren får begära redovisning även för den del av den enskUdes tiUgångar och skulder som mte omfettas av StäUföreträdarens förvaltning. Överförmyndaren kan å andra sidan, om det bedöms att årsräkning inte behövs eUer att den kan lämnas i förenk­lad form, beslufe om dette för ett visst år eUer tiJls vidare (se 19 §).

Försummar en förordnad förmyndare, god man eUer förvaltare att fiiUgöra sina skyldigheter enUgt den nu behandlade paragrafen, kan överförmyndaren förelägga vite med stöd av 16 kap. 13 §.

264

EnUgt 16 kap. 14 § får regeringen eUer den myndighet som regering-    Prop. 1993/94:251 en bestämmer meddefe föreskrifter om den närmare utformningen av    FB 14 kap. årsräkningar.

16 §

Överförmyndaren får besluta att en förordnad förmyndare, god man eller förvaltare i särskih ordning skall redogöm för den del av den enskihes tillgångar och skuher som inte omfattas av ställföreträdarens förvalming, i den mån tiUgånganm och skuhema är kända för ställföre­trädaren.

(Jfr 14 kap. 16 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

Genom paragrafen har överförmyndaren fått rätt att begära information om den enskUdes samlade tiUgångar och skulder. StäUföreträdaren kan dock inte förpUktes redogöra för andra tiUgångar och skulder än sådana som är kända för honom eUer henne.

För en förordnad förmyndare blir det närmast fiåga om att redogöra för egendom som enUgt 9 kap. 1 § eUer 12 kap. 1 § andra stycket fåUer utanför uppdraget, dvs. egendom som omfettes av den omyndiges egen rådighet eUer står under särskUd förvaltning.

Bestämmelsen har större betydelse för gode män och förvaltare. Deras förvaltningsuppdrag kan vara begränsat tiU att avse bara en mindre del av den enskUdes egendom. Kunskap om den enskUdes samfede tiUgång­ar och skulder kan emeUertid vara av stort värde för överförmyndaren när det gäUer att bedöma behovet av en jämkning av godmans- eUer förvaltamppdraget enUgt 11 kap. 23 §.

Det bör i allmänhet finnas specieUa skäl för att överförmyndaren skaU meddela ett beslut enUgt denna paragraf. Ibland torde det vara tillräck­Ugt att överförmyndaren, om han behöver kompletterande upplysningar om någon som har förmyndare, god man eUer förvaltare, på ett mera formlöst sätt inhämtar mformation med stöd av 12 k. 9 § andra styck­et.

17 §

En god man skall hålh överförmyrularen undenättad om sådarm åtgärder från den enskildes sida som kan påverka den gode mannens förvalmingsansvar i mera betydande omfatming.

(Jfr 14 kap. 17 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

Bestämmelsen ålägger gode män en särskUd underrättelseskyldighet rörande den enskUdes åtgärder. Den gäUer närmast feU där god man har förordnats enUgt 11 kap. 4 §.

Bakgmnden tiU bestämmelsen är, som tidigare nämnts, att den enskU­de kan försvåra den gode mannens förvaltning, bl.a. genom att själv ingå rättshandUngar som koUiderar med den gode mannens (se prop.

1987/88:124 s. 139 f). Det kan då uppsfe en sititetion som gör att om-    Prop. 1993/94:251

fettningen av den gode mannens uppdrag behöver jämkas enUgt 11 kap.    FB 14 kap.

23 §  eUer att godmanskapet behöver ersättas med ett förvaltarskap

enUgt 11 kap. 7 §. Överförmyndaren har behörighet att ansöka hos

tingsrätten om att sådana åtgärder skaU beslufes. Det är emeUertid

angeläget att överförmyndaren får den information som behövs från den

gcxle mannen. Innan överförmyndaren vänder sig tiU domstol, bör han

eUer hon höra den enskUde.

Med hänsyn tiU den nu akmeUa bestämmelsens syfte har den gode mannens underrättelseskyldighet begränsats tiU att gälfe sådana åtgärder firån den enskUdes sida som kan påverka den gcxie mannens förvaltning i mera betydande omfettning. Den gcxle maimen behöver således inte genast anmäfe varje fåU av koUiderande rättshandlingar tiU överförmyn­daren.

18 §

Om en förordnad förmyndares, god mans eller förvaltares uppdrag har upphört, skaU den som frånträder uppdmget inom en månad där­efter lämna en sluträkning till överförmyndaren beträffarule egerulom som har stått under hans eller hennes förvalming. Sluträkningen skall innehålh en redogörebe för förvalmingen uruler det löpande året fram till dess att ställföreträdarskapet upphörde. Räkningen skall avges på heder och samvete.

Mid som sägs om årsräkning i 15 § andra stycket gäller också ifråga om sluträkning.

Om rätten har inskränkt omfatmingen av en god rrmns eller förvaltares uppdrag, skall sluträkning hmnas för den egendom som inte hngre omfattas av uppdraget.

Om ett godmanskap enligt 11 kap. 1 § upphör innan tiden för avgi­vande av årsräkning eller sluträkning som rör förmynderskapet för den omyndige inträffar, får sluträkning rörande godmanskapet begränsas till att avse en redogörebe endast för de åtgärder som har vidtagits av den gode mannen. I övrigt slcall redogörebe för förvalmingen hmnas av förmyruiaren även för den th godmanskapet har varat.

(Jfr 14 kap. 18 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)
[REDACTED_EFTERNAMN] och andra styckena motsvarar i stort vad som gäUer enUgt 13 kap. 15 § för föräldrar (jfr även 16 kap. 5 § förste stycket andra me­ningen i nu gäUande lydelse). När det gäUer den närmare utformningen av en sluträkning kan föreskrifter meddelas av regeringen eUer den myndighet som regeringen bestämmer (se 16 kap. 14 §).

Tredje och Qärde styckena överensstämmer med vad som för närvarande föreskrivs i 16 kap. 5 § Qärde och femte styckena.

19 §

Om det med hänsyn till ställföreträdarens och den enskihes förhålhn­

den, tiUgångamas art eller värde eller omständighetema i övrigt finns

_,

särskilda skäl, får överförmyndaren befria ställföreträdaren från skyhig-

heten att hmna årsräkning eller sluträkning eller besluta att sådana    Prop. 1993/94:251 räkningar får hmnas i förenklad form. Ifråga om årsräkning får beslut    pg 14 jp meddelas för ett visst år eller tilb vidare.

(Jfr 14 kap, 19 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

Bestämmelsen är utformad i enUghet med 13 kap. 16 §, som reglerar befrielse av föräldrar från redovisningsskyldigheten. I nu gällande lag återfinns en liknande bestämmelse i 16 kap. 6 §.

Beträffande föräldrar finns anledning att vara något restriktivare än i dag när det gäUer befrielse eUer lätmader i redovisningspUkten. Detfe beror på att konttoUen av föräldrars förvalöiing är mrikfed på de för­valtningar där ett behov kan anses särskUt markerat. När det gäUer för­ordnade StäUförettädare omfettes samtUga av redovisningspUkten. Beträffande dem är dock inte avsett att det skaU vara svårare att medge lätmader eUer undanteg än vad som hittiUs har varit feUet.

Lätmader bör i förste hand kunna medges, om tiUgångama mte är av större omfettning. Det krävs emeUertid också att överförmyndaren inte har anledmng att ante annat än att stäUföreträdaren kommer att förvalte tiUgångama på ett tiUfredsstäUande sätt. Även när det gäUer fest egen­dom eUer annan egendom som avses i 11 § kan det finnas skäl att pröva om inte redovisning kan efterges. En eftergift kan vara motiverad, om det exempelvis är fråga om en festighet som bebos eUer bmkas av den omyndige eUer dennes anhöriga och som inte lämnar någon avkastning.

Beslut om en förenklad redovisning torde ibland, oberoende av tiU­gångamas omfettning, kunna meddelas, om tUlgångama på stäUföre­trädarens uppdrag förvalfes av exempelvis en banks notariatevdelning eUer något annat värdepappersinstitut som omfettes av lagen (1991:981) om värdepappersrörelse. StäUföreträdaren bör därvid i sin årsräkning eUer sluttäkning kutma göra en enkel hänvisning tiU bankens eUer mot­svarande förvaltares redovisning. En särskUd blankett för detfe bör kunna utarbetes med stöd av 16 kap. 14 §.

20 

§

Anmäler en förordnad förmyrulare, god man eller förvaltare att han eller hon är förhindrad att irwm föreskriven th hmna förteckning enligt I eller 2 §, årsräkning eller sluträkning tiU överförmyndaren, kan över­förmyndaren bestämma ny tid för avhmnandet.

(Jfr l4 kap. 20 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

Paragrafen motsvarar 13 kap. 17 § när det gäUer föräldraförvalöimg (se vidare kommentaren tUl det lagmmmet). I nu gäUande rätt finns en motsvarighet i 16 kap. 9 §.

267

Särskiha beslut av överförmyndaren i vissa faU

Prop. 1993/94:251

21 5

FB 14 kap.

Om det behövs för att trygga förvalmingen, får överförmyndaren

1.

begränsa möjUgheten att ta ut pengar som har satts in hos bank, utöver vad somföljer av 8 §,

2.

bestämma att värdehandlingar slcall förvaras och förvaltas av ett värdepappersinstitut enligt hgen (1991:981) om värdepappersrörebe eller ett motsvararule uthndskt institut som är underkastat en offentlig reglering som väsentUgen stämmer överens med den som gäller för värdepappersinstitut här i hndet, och

3.

genom meddehnde tiU den som skall betala pengar till den enskilde bestämma att pengama skall sättas in hos bank.

Meddelas beslut enligt första stycket 2, skall ställföreträdaren träffa avtal med värdepappersinstitutet på villkor som överförmyndaren har godkänt. 1 fråga om rättigheter som registreras enligt aktiekontohgen (1989:827) får ställföreträdaren, i stället för att träffa ett avtal om förvaring och förvalming, på konto i avstämningsregister hta registrera eller, om rättigheten förvaltas av en auktoriserad förvaUare, till denne anmäh att ställföreträdaren endast med överförmyndarens tilbtånd får överlåta eller pantsätta rättigheten eller uppbarn på rättigheten behpan-de kapitaUrelopp.

Ett värdepappersinstitut är skyhigt att träffa ett sådant avtal om för­varing och förvalming som avses i andra stycket Avtalet får inte träffas på sämre vilUcor än de som värdepappersinstitutet erbjuder andra enskil­da personer vid samma typ av avtal.

(Jfr 14 kap. 21 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

I paragrafen, som motsvarar 13 kap. 19 § när det gäUer föräldraförvalt­ning, ges överförmyndaren möjUghet att i det enskUda fåUet beslufe om skärpte regler i oUka avseenden för förordnade förmyndares, gode mäns och förvaltares verksamhet. Som en gemensam fömtsättning för de olika åtgärdema gäUer att åtgärden behövs för att trygga förvaltningen. Det innebär att fömtsättningen här är något mindre sträng än i föräldra­iåUet. I 13 kap. 19 § talas det om att ett beslut "av särskUd anledning" behövs för att bygga förvalöungen. Paragrafen har justerats med an­ledning av ett påpekande av Lagrådet. Bestämmelsen om anteckning i aktiekonto som finns i andra stycket har tiUkommit efter föredragningen mför Lagrådet.

EnUgt första stycket 1 kan överförmyndaren begränsa stäUföreträda­rens möjUghet att te ut pengar som har satts m hos bank, utöver vad som följer av 8 § andra stycket. En sådan spärr av bankmedel blir aktueU närmast, om överförmyndaren finner att användningen av den enskUdes tiUgångar inte står i rimUg proportion tiU hans eUer hennes behov. Överförmyndaren kan här, lilcsom när det gäUer föräldrar, be­slute att StäUförettädarens rätt att själv lyfta ränte enUgt 8 § andra styck­et 1 skaU begränsas tiU ett visst belopp eUer att ett konto med förbehåU enUgt 8 § andra stycket 2 (icke spärrat konto) skaU förses med en be­loppsgräns.

EnUgt punkt 2 kan överförmyndaren bestämma att den enskUdes

värdehandUngar skaU förvaras och förvaltes av ett värdepappersinstittit.

268

Ett sådant beslut bör kunna meddelas så snart det finns en risk för att Prop. 1993/94:251 StäUföreträdaren skaU använcfe den enskUdes värdehandlingar på ett sätt FB 14 kap. som inte överensstämmer med lagen, exempelvis ompfecera dem på ett aUtför äventyrUgt sätt. En annan simation cfe ett beslut enUgt punkt 2 kan vara motiverat är då det finns risk för att ställföreträdaren blandar samman den enskUdes värdehandUngar med andra värdepapper som han eUer hon förvaltar (jfr 12 kap. 6 § försfe stycket). En risk för att stäU­företrädaren skaU sälja värdehandlingama och använda pengama för egen del gör det naturUgtvis också nödvändigt med ett beslut om förvar­ing och förvaltning av ett värdepappersinstitut. I en sådan situation finns det emeUertid ofta anledmng för överförmyndaren att överväga om inte StäUföreträdaren bör endedigas.

Meddefes beslut enUgt punkt 2, skaU enUgt andra stycket stäUföreträ­daren ingå avtal med ett värdepappersinstitut om att värdehandlingama skaU förvaras och förvalfes där eUer, bettäffande rättigheter som regist­reras enUgt aktiekontolagen (1989:827), se tiU att en mskränkning i StäUförettädarens förfoganderätt över rättigheten antecknas i aktiekontot. Förvaringen och förvaltningen skaU ske på villkor som har godkänts av överförmyndaren. När det gäUer det närmare innehåUet i villkoren m.m. kan hänvisas tiU vad som har anförts i författningskommentaren tiU 13 kap. 19 §.

EnUgt första stycket 3 kan överförmyndaren, genom att meddefe den som skaU betafe pengar tiU den enskUde, bestämma att pengama skaU sättes m direkt hos bank. LUcsom vid föräldraförvalbiing är ett sådant beslut motiverat i förste hand, om det finns risk för att stäUföreträdaren skaU missköte sin förvaltning. Ett beslut om direktinsätöiing på bank kan emeUertid också vara motiverat, om det t.ex. är fråga om utbetal­ning av ett stort belopp. När pengar har satts m tiiU följd av ett beslut enUgt punkt 3, får utteg ske endast med överförmyndarens samtycke (se 8§).

Vbsa åtgärder vh förvalmingens upphörande

22 §

När en förordnad förmyndares, god mans eller förvaltares uppdrag upphör, slcall han eller hon germst hmrm över de förvaltade tiUgångar-na tiU den enskilde eller, om någon anrmn skall överta förvalmingen, till denna person.

23 

§

När en förordnad förmyndare, god rrmn eller förvaltare frånträder sitt uppdrag, skall han eller hon hålh sina räkenskaper och övriga hand­lingar som rör förvalmingen tillgängliga för granskning, öm det behövs, skaU överförmyndaren bestämma tid och plats för en sådan granskning.

Sedan tiden för att väcka tahn enligt 12 kap. 15 § har gått ut eller,

om tahn har väckts, det finns en dom i ersätmingsfrågan som vunnit

hga kraft, skall räkenskaper och övriga handlingar som rör förvaU-

269

ningen hmnas över till den som är behörig att ta emot redovisning över   Prop. 1993/94:251

förvalmingen

pg 15 ap.

(Jfr 14 kap. 22 och 23 §§ i Förmynderskapsutredningens förslag.)

Paragrafema motsvarar 13 kap. 20 och 21 §§ i kapitiet om föräldrar som förmyndare (jfr även nuvarande 16 kap. 11 och 13 §§). De räken­skaper och övriga handlingar som omnämns i 23 § är främst sådana som skaU upprätfes enUgt 12 kap. 5 §. TiU kategorin övriga handlingar hör bl.a. verifikationer.

Ställföreträdares död eller konkurs 24 §

öm en förordnad förmyndare, god man eller förvaltare dör, skall dödsboet svara för att den enskihes egendom redovisas och åtgärder vid förvalmingens upphörande vidtas enligt detta kapitel. Försätts ställföre­trädaren i konkurs, slcall konkursförvaltaren fållgöm dessa uppgifter

(Jfr 14 kap. 24 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

Bestämmelsen motsvarar vad som nu föreskrivs i 16 kap. 14 § (jfr för föräldrars del 13 kap. 22 §).

15 kap. Vård av rätt i dödsbo, m.m.

I kapidet finns bestämmelser om vård av enskUdas rätt i dödsbo, m.m. Motsvarande regler finns för närvarande i 14 kap. föräldrabalken. Som har framhålUts i avsmtt 10 bör tidigare ordning i stort sett behåUas. Det innebär för det förste att förmyndare, gode män och förvaltare skaU vara skyldiga att inhämte överförmyndarens samtycke tiU rättshandling­ar som de tar del i vid dödsboförvaltning för den enskUdes räkning, i samma utsträckmng som om det hade varit ftåga om annan förvaltning av den enskUdes egendom. Vidare bör överförmyndarsamtycke krävas vid bcxlelning, skifte och avtal om sammanlevnad i oskiftat dödsbo.

I de fåU en efterlevande make är enda dödsbcxlelägare och bodelning

eUer skifte därför mte krävs, har i förarbetena (prop. 1986/87:1 s. 388

och bet. 1986/87:LU18 s. 35) anvisats en möjUghet för den efterlevande

att mgå en särskUd överenskommelse med efterarvingama som kan

jämstäUas med ett föravtal om egendomens fördehiing på egendoms-

massoma, dvs. de delar som den efterlevande får med ftiU äganderätt

respektive får enbart med förfoganderätt; denna kvotdel skaU sedan

gälfe vid arv efter den efterlevande. EnUgt nu gällande regler krävs inte

överförmyndarens medverkan när en omyndig eUer den som har god

man eUer förvaltare är inblandad i en sådan överenskommelse. Något

sådant krav bör mte mte heUer införas. Motsvarande gäUer avtal enUgt

sambolagen om att dess fördehiingsregler inte skaU gälfe, se 5 § andra

stycket lagen (1987:232) om sambors gemensamma hem (sambolagen).

I nu gäUande lydelse av 14 kap. 7 § finns en särskUd regel om vad    Prop. 1993/94:251 som händer när överförmyndarens samtycke i strid mot vissa paragrafer    FB 15 kap. inte inhämtes. Regeln har inte någon motsvarighet i det nu behandlade kapitiet. De allmänna bestämmelsema i 12 kap. 10 och 11 §§ gäUer även i dessa fåU.

De nuvarande bestämmelsema i  14 kap.   11 § om arvcxle har sin motsvarighet i 12 kap. 16 och 17 §§.

I det följande redovisas de särskUda bestämmelsema i 15 kap.

Allmänna bestämmeber

1§

Har en omyndig del i ett dödsbo eller något annat oskiftat bo, skall förmyndaren vårda den omyndiges rätt i boet enligt bestämmebema i detta kapitel.

Bestämmebema gäller också i fråga om god man och förvaltare, om den som han eller hon företräder har del i ett bo och vården av den enskihes rätt som dehgare omfattas av uppdraget.

Är den enskilde ensam delägare eller har samtUga dehgare samma förmyndare, god man eller förvaltare ochförvaUas boet av ställföreträ­daren, gäller i stället 13 eller 14 kap.

(Jfr 15 kap. 1 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)
[REDACTED_EFTERNAMN] och andra styckena motsvarar nuvarande 14 kap. 1 §. Utöver dödsbon avses bon enUgt äktenskapsbalken och sambolagen, men mte exempelvis samägd egendom som feUer under lagen (1904:48 s. 1) om samäganderätt.

I andra stycket har uttryckUgen angivits att kapitiet för gode mäns och förvaltares del gäUer bara om den som de förettäder har del i ett bo och vården av dennes rätt som delägare omfetfes av godmans- eUer för­valtamppdraget. (Se 11 kap. 1-4 och 7 §§.)

Tredje stycket motsvarar den nu gällande bestämmelsen i 14 kap. 12 §. Hänvisningen innebär att, om det är föräldrar som är StäUföreträdare, 13 kap. skaU tiUämpas och annars 14 kap. Vid avgörandet av vilka regler i 13 kap. som är tiUämpUga gäUer den vanUga gränsdragningen i 13 kap. Om förvaltningen av den omyndiges egendom står under den sttängare konttoUen enUgt 13 kap. 2 § gäUer dessa även föräldems förvalöiing av den omyndiges del i dödsboet. Detsamma gäUer för det läU den omyndiges andel lagd tiU hans eUer hennes övriga tiUgångar skuUe medföra att beloppsgränsen i 13 kap. 2 § överskrids. Annars gäUer de lindrigare förvaltningsbestämmelsema.

Tidpunkt för bodelning och skifte 2§

Ingås inte avtal om sammanlevnad i oskiftat dödsbo eller upphör ett

sådant avtal att gälh, skall förmyruiaren, gode mannen eller förvaltaren

271

se till att bodelning och skifte med anledning av dödsfaU förrättas så    Prop. 1993/94:251

snart som möjUgt

pg 15 )j

SkaU bodelning ske av någon anrmn anledning ån dödsfaU, skall förmyruiaren, gode mannen eller förvaltaren se till att bodelning för­rättas så snart som möjUgt.

(Jfr 15 kap. 2 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

Första stycket överensstämmer i sak med 14 kap. 4 § förste och andra meningama i nu gäUande lydelse. MöjUgheten att häva ett avtal om sammanlevnad i oskiftet bo (jfr nuvarande 14 kap. 4 § tredje meningen) regleras i 7 § i det nu akmeUa kapitiet.

Även andra stycket har sin motsvarighet i nu gäUande rätt (se 14 kap. 6 § jämförd med 4 §). Med bodehung avses här bodehung som sker med anledning av äktenskapsskillnad eUer under ett pågående äkten­skap. Vidare omfettas bcxlelning som sker enUgt sambolagen.

3

§

Skiftas inte ett dödsbo inom sex månader från det att bouppteckningen förrättades och har avtal om sammanlevnad i oskiftat dödsbo inte heller ingåtts, slcall förmyndaren, gode mannen eller förvaltaren inom denna tid hmna en redogörebe tiU överförmyndaren om anledningen tiU att dödsboet inte har skiftats. En sådan redogörebe skall därefter och till dess att dödsboet har skiftats eller ett avtal om sammanlevnad i oskiftat bo ingåtts hmnas var sjätte månad, om inte överförmyndaren bestäm­mer någon anrmn tid.

(Jfr 15 kap. 3 § i Förmynderskapsutredningens försfeg.)

Paragrafen överensstämmer i sak med nuvarande 14 kap. 9 § förste stycket.

Överförmyndaren har möjUghet att förelägga vite enUgt 16 kap. 13 § vid tillämpningen av dessa bestämmelser.

Dagens bestämmelser i 14 kap. 9 § andra stycket om årsuppgift i vissa fåU har nu fått sm motsvarighet i 8 § i dette kapitel. I 14 kap. 9 § tredje stycket i dess nu gällande lydelse finns en särskUd regel om ge­mensam redogörelse eUer årsuppgift i feU när syskon har samma stäU­förettädare. En sådan gemensam redogörelse respektive årsuppgift torde i de fleste fåU vara tillräckUg. En sådan kan också godtes utan att det anges särskUt i lag. Regeln har därför utelämnats.

EnUgt 16 kap. 14 § kan regeringen eUer den myndighet som regering­en bestämmer meddefe föreskrifter om den närmare utformningen av såväl redogörelser enUgt den nu diskuterade paragrafen som årsupp-gifter enUgt 8 §.

272

Ställföreträdares deUagande i förvaUningen

Prop. 1993/94:251

41

FB 15 kap.

En förmyndare, god man eller förvaltare som för den enskiUies räk­ning deltar i en rättshandling vid dödsboförvalming skall inhämta över­förmyruiarens samtycke till rättshandlingen i den utsträckning som gäller vh förvaltning enligt 13 eller 14 kap.

Mot borgenärer i dödsboet och andm vars rätt är beroende av ut­redningen är ställföreträdaren ansvarig enligt ärvdabalkens regler om dödsbodehgares ansvar

(Jfr 15 kap. 4 och 10 §§ i Förmynderskapsutredningens förslag.)

Paragrafen, som motsvarar nuvarande 14 kap. 2 §, innehåUer bestämmelser om förmyndares, gode mäns och förvaltares skyldighet att inhämte överförmyndarens samtycke tiU vissa rättshandlingar som förefes vid dödsboförvaltning för den enskUdes räkning samt om StäUföreträdarens ansvar för sina åtgärder eUer försummelser. Paragrafen har utformats i enUghet med Lagrådets förslag.

Samtycke enUgt första stycket skaU inhämtas i samma utsträckning som gäUer vid förvaltning enUgt 13 eUer 14 kap. Avgörande för om en rättshandling vid dödsboförvaltning kräver samtycke är aUtså om sam­tycke hade behövts för den händelse stäUföreträdaren hade vefet förefe en motsvarande rättshandling inom ramen för 13 eUer 14 kap. (jfr kommentaren tUl 1 § tredje stycket).

Paragrafen omfettar bara situationer då förmyndaren, den gcxie man­nen eUer förvaltaren tar del i den ifrågavarande rättshandlingen. Om boutredningsman har förordnats och agerar för dödsboets räkning, blir paragrafen inte tiUämpUg.

Det kan vara värt att i sammanhanget påminna om att reglema i 14 kap. om god man många gånger blir tiUämpUga när det är en under­årig som har del i boet ttots att gmndprincipen är att föräldrama före­ttäder den underårige. EnUgt 11 kap. 2 § gäUer nämUgen att om för­myndare eUer förmyndarens make cx;h den underårige har del i samma oskiffede dödsbo, den underåriges rätt i dödsboet vid boutredningen, liksom vid bcxlelning och skifte eUer ingående av avtal om samman­levnad i oskiffet bo, skaU bevakas av en god man. Vad gäUer kravet på samtycke för enskUcfe förvaltningsåtgärder blir det i ett sådant feU reglema i 14 kap. som blir vägledande oavsett om föräldems egna förvaltiiing av den underåriges rätt i dödsbo skuUe tiU följd av belopps­regehi i 13 kap. 2 § följa reglema för firi föräldraförvaltning.

Vid sin prövning av om samtycke skaU ges för en dödsbcxiefegares räkmng får överförmyndaren naturUgtvis fe en viss hänsyn även tiU övriga dödsbcxiefegares intressen. Detfe kan lecfe tiU att samtycke ges i något större utsträckning än vid förvaltning enUgt 13 eUer 14 kap.

EnUgt 16 kap. 9 § skaU överförmyndaren som regel höra den enskUde och dennes anhöriga, innan firågan om samtycke avgörs.

Aruira stycket har jämfört med tidigare gällande rätt gjorts tydUgare

genom att det i lagtexten har angivits att det är dödsbcxiefegares ansvar

273

18 Riksdagen 1993194. 1 saml. Nr 251

enUgt ärvdabalken som avses. Bestämmelser om sådant ansvar återfinns    Prop. 1993/94:251 i 18 kap. 6 § ärvdabalken. Någon sakUg ändring är aUtså mte avsedd.        FB 15 kap.

Fördelning av egendom vid bodelning och skifte 5§

En förmyndare, god man eller förvaltare som tar del i en bodelning eller ett skifte för den enskildes räkning slcall inhämta överförmyndarens samtycke tiU egendomens fördelning.

En förmyndare, god rrmn eller förvaltare får endast med överförmyn­darens samtycke överlåta den enskildes andel i boet.

(Jfr 15 kap. 5 § i Förmynderskapsutredrungens förslag.)

Paragrafen motsvarar nuvarande 14 kap. 5 § (jfr också 14 kap. 6 §). Med bodehung avses såväl bodehiing efter ett dödsfeU som bodehiing med anledning av äktenskapsskUlnad eUer under ett pågående äkten­skap. Likaså avses bodelning som sker enUgt sambofegen (se kommen­taren tiU 2 §).

När det gäHer första stycket har den ändringen gjorts i förhållande tiU nu gäUande rätt att samtycke firån överförmyndaren krävs även när egendomen fördelas genom lottning. Skillnaden torde inte ha så stor praktisk betydelse.

Arhm stycket har vidgats i jämförelse med nuvarande 14 kap. 5 § andra stycket på så sätt att det föresfegna stycket handlar om överlåtelse även tiU andra än dödsbodelägare. Det har inte ansetts nödvändigt att, som fömt UttryckUgen ange att det skaU vara fråga om överfetelse av den enskUdes andel mot ersättning. Överlåtelse utan ersättning är över huvud teget mte tiUåten, jfr 6 §.

Avstående från arv eller testameme

6§

En förmyndare, god man eller förvaltare får inte för den enskildes räkning avstå från arv eller testamente.

Om överförmyndaren samtycker till åtgärden, får dock arv avstås enligt 3 kap. 9 § ärvdabaUcen.

(Jfr 15 kap. 6 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

I första stycket anges att förmyndare, god man eUer förvaltare inte får avsfe från arv eUer testamente för den enskUdes räkning. Skälen bakom förbudet utvecklas i avsmtt 10.

I aruira stycket görs undanteg för arvsavsfeende enUgt 3 kap. 9 §

ärvcfebalken, dvs. när särkuUbam tiU den först avUdne avstår fiån sin

rätt tiU förmån för efterlevande maken. Avsfeende av den typen, vilket

inte iimebär ett definitivt avsfeende av rätten tiU kvarfetenskapen, kräver

dock samtycke av överförmyndaren. Sådant samtycke bör lämnas i

274

många feU där det finns ett nära personUgt förhållande mellan särkuU- Prop. 1993/94:251 bamet och den efterlevande maken. Då firamstår det ofife som naturUgt FB 15 kap. att mte spUttra ett hem som även särkuUbamet kan ha ett intresse av att bevara intakt även efter den egna föräldems död. Det kan t.ex. vara så att särkuUbamet lever i samma hem som den efterlevande maken tiU­sammans med halvsyskon som är makamas gemensamma bam. (Se vidare prop. 1986/87:1 s. 238 f och 1986/87:86 s. 83 f).

Avtal om sammanlevrmd i oskiftat döcbbo 7§

Avtal om sammanlevnad i oskiftat dödsbo får ingås endast med över-fönnyndarens samtycke.

överförmyrularen får häva ett avtal enligt första stycket, om det är påkaUat för att ta till vara den enskildes intressen. Om efterlevarhe make som själv har deltagU i avtalet och som samtidigt är ställföreträ­dare för den enskihe gifter om sig, skall han eller hon genast anmäh det till överförmyndaren.

(Jfr 15 kap. 7 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

Bestämmelsen om krav på överförmyndarsamtycke tiU avtal om sam­manlevnad i oskiftat dödsbo i första stycket motsvarar vad som för närvarande föreskivs i 14 kap. 3 § förste stycket.

Utgångspunkten för överförmyndarens bedömning skaU här liksom i övriga iåU vara vad som bäst gagnar den enskUdes intressen. En viss hänsyn bör emeUertid kunna tes även tiU dennes fåmUj. Ett avtal om sammanlevnad kan exempelvis erfordras för att de berörda skaU kunna behåUa ett mindre företeg eUer ett gemensamt hem.

Överförmyndaren kan enUgt andm stycket häva ett sammanlevnadsav-tal, om det är nödvändigt för att te tiUvara den enskUdes intressen. En liknande regel finns för närvarande i 14 kap. 3 § andra stycket. EnUgt den regehi tUlkommer det emeUertid rätten att häva ett avtal om sam­manlevnad i oskiftet bo. Överflyttningen av beslutsbefogenheten firån rätten tiU överförmyndaren har behandlats i avsnitt 14.5.

Ett skäl att häva ett ttäffat avtal kan vara att en efterlevande make

som deltagit i avtalet har gift om sig. I praktiken torde clen efterlevande

maken och förmyndaren vara samma person, varför den tvingande

regehi i nuvarande 14 kap. 4 § tredje meningen för fönnyndaren att

säga upp avtalet, tvmgar den efterlevande maken att för sitt bams

räkning säga upp ett avtal med sig själv. Det framstår som en mindre

lyckad konstmktion. Det kan också tänkas sittiationer där det, ttots att

den efterlevande maken gifter om sig, är fördelaktigt för bamet att av­

talet gäUer även i firamtiden. En tvmgande regel leder i sådant feU tUl

en onödig uppsägning med åtföljande kostnader och besvär, tiU följd av

att en god man måste förordnas för att för bamets räkning te ställning

tiU om ett nytt avtal om sammanlevnad i oskiftat bo bör öäffas. Även

bettäffande gode män och förvaltare är det möjUgt att stäUförettädaren

27

har tegit del i samma avtal som den enskUde. Med hänsyn tUl vad som

nu anförts föreslogs i lagrådsremissen att förmyndaren skuUe få säga    Prop. 1993/94:251

upp avtalet om den efterlevande maken gifte om sig.

FB 15 kap.

Lagrådet har i sitt yttrande inte någon erinran mot att bestämmelsen med obUgatorisk uppsägning ersätts med en bestämmelse som medger prövning i det enskUcfe feUet. Som Lagrådet antyder bör dock regeln utformas något annorlunda. StäUföreträdaren kan förväntas ha mtressen som strider mot den persons mtressen som han eUer hon företräder. Lagrådsremissens förslag innebär att det ändå är stäUföreträdaren som skaU avgöra om avtalet skaU sägas upp eUer inte. Det framstår som naturUgare att avgörandet om avtalet skaU sägas upp i förtid eUer inte skaU tes av någon som inte är dUekt inblandad i avtalet. I enUghet med Lagrådets förslag har därför den efterlevande maken åfegts att underrätte överförmyndaren om han eUer hon gifter om sig. Överförmyndaren skaU då te ställning om avtalet skaU besfe eUer mte.

Det bör i sammanhanget påpekas att en stäUföreträdare enUgt 24 kap. 4 § ärvcfebalken fortferande har möjUghet att själv säga upp ett avtal om sammanlevnad i oskiftat dödsbo, om den efterlevande maken gifter om sig.

Även vid tiUämpningen av denna paragraf gäUer 16 kap. 9 § om hörande av den enskUde samt dennes make eUer sambo och närmaste släktingar. Det förhåUandet att förvaltningslagen är tiUämpUg på över­förmyndarens handläggning (se kommentaren tiU 16 kap. 12 §) medför att överförmyndaren också skaU bereda övriga dödsbodelägare tiUfäUe att yttra sig (jfr 14 kap. 3 § tredje stycket i nu gäUande lydelse).

Om ett sammanlevnadsavtal har upphört att gäUa, antingen efter en uppsägning firån stäUföreträdarens sida eUer ett hävande av överför­myndaren, skaU bcxlehiing och skifte förrättos så snart som möjUgt (se 2 § förste stycket).

8§

Ingås avtal om sammanlevnad i oskiftctt dödsbo, skall förmyndaren, gode mannen eller förvaUaren före den 1 mars varje år i en årsuppgift till överförmyndaren redogöm för förvalmingen av boet under föregåen­de år Av årsuppgiften skall framgå boets behållna inkomst och dess sammanhgda tillgångar och skuher vid årets slut.

Anmäler förmyndaren, gode mannen eller förvaUaren att det ftnns hin­der rrwt att irwm föreskriven th hmrm årsuppgift till överförmyndaren, kan överfönrtyndaren bestämma ny tid för avlämnandet.

(Jfr 15 kap. 8 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

Paragrafen motsvarar nuvarande 14 kap. 9 § andra stycket. Tiden för avlämnande av årsuppgift har anpassats tiU vad som gäUer för årsräk­ningar enUgt 13 kap. 14 § och 14 kap. 15 §.

Överförmyndaren har möjUghet att beslute om vitesföreläggande enUgt 16 kap. 13 §, om årsuppgift mte lämnas.

276

Förrättande av bouppteckning i vissa faU

Prop. 1993/94:251

- .

FB 16 kap.

SkaU bodelning ske av annan anledning än dödsfaU, är förmyndaren, gode mannen eller förvaUaren skyhig att se till att bouppteckning för­rättas så snart som möjUgt. Kopia av bouppteckningen skall genast hmnas till överförmyndaren.

(Jfr 15 kap. 9 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

Paragrafen motsvarar nu gäUande 14 kap. 8 §. På förslag av Lagrådet har ur lagtexten uteslutits anvisningen att kopfe av bouppteckningen kan lämnas i erforderUga delar när den är omfettande. Någon materieU ändring är inte avsedd.

Försäljning av viss egendom 10 §

Har egerulom i dödsbo vilken harförvaUats av en god man som avses i 11 kap. 3 § tillfalUt Allmänna arvsfonden, gäller ifråga om egendo­mens försäljning hgen (1994:243) om Allmänrm arvsfonden.

(Jfr 15 kap. 11 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

Paragrafen har flyttets från nuvarande 15 kap. 22 §. Som Lagrådet har påpekat har i 1994 års arvsfondslag inte särskUt angivits att egendomen skaU har tiUfeUit fonden efter preskription av rätt att te arv eUer testamente. Lagtexten har anpassats tiU det.

16 kap. Tillsyn över förmyndares, gode mäns och förvaltares verk­samhet

I 16 kap. har sandats bestämmelser om överförmyndamas tiUsynsverk­samhet. Motsvarande regler finns för närvarande i 16 och 17 kap.

Allmänna bestämmeber

1§

överförmyndaren skall enligt bestämmeberrm i detta kapitel utöva tillsyn över förmyndares, gode mäns och förvaltares verksamhet.

Vid tillsynen skall överförmyndaren särskiU se till att den enskildes tiUgångar i skälig omfatming används för hans eller hennes nytta och att tiUgångama i övrigt är phcerade så att tillräcklig trygghet finns för deras bestånd och så att de ger skälig avkastning.

Bestämmeber om val av överförmyndare m.m. finns i 19 kap.

(Jfr 16 kap. I § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

277

Föryra jrycfef anger överförmyndarens aUmänna uppgUi att utöva tUlsyn    Prop. 1993/94:251 över förmyndares, gode mäns och förvaltares verksamhet. En korre-    FB 16 kap. sponderande bestämmelse finns i 12 kap. 9 § förste stycket, där det föreskrivs att förmyndares, gcxie mäns och förvaltares verksamhet står under överförmyndarens tiUsyn.

I andra stycket åläggs överförmyndaren att vid tiUsynen särskUt se tiU att den enskUdes tiUgångar i skäUg omfettning används för hans eUer hennes nytfe och att tiUgångama i övrigt är placerade så att tillräckUg trygghet finns för deras bestånd och så att de ger skäUg avkastning. Be­stämmelsen svarar mot den gmndregel för förmyndare, gode män och förvaltare som finns i 12 kap. 4 § försfe stycket (jfr också nuvarande 17 kap. 1 § andra merungen).

Utgångspunkten för överförmyndarens tiUsyn liksom när det gäUer tillämpningen av bestämmelsema i 13-15 kap. är således att den enskU­des intressen skaU fiämjas. Detfe utesluter inte att den enskUdes medel undantegsvis används tiU mköp av något som kommer mte bara den enskUde själv utan också dennes fåmUj tiU godo (se bl.a. kommentaren tiU 12 kap. 4 §).

I tredje stycket hänvisas tiU 19 kap. när det gäUer val av överförmyn­dare m.m.

Behörig överförmyndare 2§

Tillsynen utövas av överförmyrularen för den kommun där den som har förmyndare, god man eller förvaUare har sitt hemvist.

Om god man har förordnats enligt 11 kap. 3  vid utredning av ett dödsbo, utövas tillsynen av överförmyndaren för den kommun där den avlhne hade sitt hemvist. Är det i övrigt fråga om godmanskap enligt 11 kap. 3 §, utövas tillsynen av överförmyndaren för den kommun där den gode rrmnnen har sitt hemvist.

Om behörig överförmyndare enligt första eller arhm stycket inte finns, utövas tillsynen av överförmyndaren för Stockholm.

(Jfr 16 kap. 2 § i Förmynderskapsutredningens försfeg.)

I nu gäUande rätt finns inte någon uttryckUg bestämmelse om vUken överförmyndare som skaU ha tiUsyn över ett visst förmynderskap, gcxi­manskap eUer förvaltarskap. Induekt följer dock överförmyndamas behörighet av reglema i 12 kap. 1-3 §§ om inskrivning vid tingsrätt och överflyttiiing av domstolens tiUsyn fiån en tingsrätt tiU en annan. EnUgt nuvarande 12 kap. 4 § har tmgsrätten också möjUghet att vid behov ange vilken överförmyndare som är behörig.

När inskrivningsmstitutet slopas blir det nödvändigt att föra in ut­

tryckUga regler om vilken överförmyndare som skaU utöva tiUsynen i

oUka fåU. EnUgt huvudregehi i första stycket, som har utformats enUgt

Lagrådets förslag, utövas tiUsynen av överförmyndaren för den kommun

där den som har förmyndare, god man eUer förvaltare har sitt hemvist

(jfr bestämmelsema i 10 kap.  13 § och 11 kap. 25 § när det gäUer

278

behörig domstol vid förordnande av förmyndare respektive god man    Prop. 1993/94:251

eUer förvaltare m.m.).

FB 16 kap.

Med hemvist avses detsamma som i bl.a. 10 kap. 1 § rättegångsbal­ken. Det innebär att den enskUdes folkbokföringsort är avgörande. Var foUcbokföring skaU ske regleras i foUcbokföringslagen (1991:481).

AUa flyttningar leder mte tiU ändrad foUcbokföring. Specielfe regler finns för bl.a. boende i servicehus och mtegning på sjukvårdsinrättning (se 10 och 15 §§ foUcbokföringslagen). En följd av koppUngen tiU foUc­bokföringen är att flyttningar meUan vårdinrättningar i närUggande kommuner normalt inte behöver medföra att tiUsynen flyttes från en överförmyndare tiU en annan.

Av 10 kap. 11 § framgår att den enskUdes hemvist också är avgöran­de för frågan tiU vilken överförmyndare ett behov av ny förmyndare skaU anmälas.

EnUgt andra stycket gäUer särskUda regler om behörig överförmynda­re när det är fiåga om tiUsynen över godmanskap enUgt 11 kap. 3 §. Har god man förordnats enUgt det angivna lagmmmet vid utredningen av ett dödsbo, är den avUdnes hemvist avgörande för vilken överför­myndare som är behörig (jfr bestämmelsen i 11 kap. 26 § förste stycket förste meningen om behörig tingsrätt vid förordnande av sådan god man). I övrigt utövas tiUsynen av godmanskap enUgt 11 kap. 3 § av överförmyndaren för den kommun där den gcxle mannen har sitt hem­vist. Skälet till detfe är att den vars rätt den gode mannen skaU bevaka som regel antingen är okänd eUer vistas på okänd ort (jfr 11 kap. 26 § förste stycket andra meningen och andra stycket).

I tredje stycket föreskrivs att överförmyndaren för Stockhohn är be­hörig, om någon behörig överförmyndare enUgt förste eUer andra styck­et mte finns. Bestämmelsen blir tillämpUg bl.a. när det är oklart var den enskUde har sitt hemvist.

Granskning av förvalmingen 3§

överförmyndaren slcall gmnska förmyndares, gode mäns ochförvaUa-res verksarnhet med ledning av de förteckningar, årsräkningar, sluträk­ningar samt andm handlingar och uppgifter angående förvalmingen som har hmnats.

överförmyndaren eller den som överförmyndaren utser har rätt att gå igenom de räkenskaper och anteckningar som avses i 12 kap. 5 § samt de värdehandlingar som ställföreträdaren förvarar med cmledning av sitt uppdrag. Ställföreträdaren skall hålh dessa handlingar tillgängliga på th och plats som överförmyndaren bestämmer.

(Jfr 16 kap. 3 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

Första stycket motsvarar 17 kap.  1 § försfe meningen i nu gäUande lydelse.

Utgångspunkten för överförmyndarens granskning är tiU en början de

förteckningar som enUgt 13 kap. 3 § skaU ges m av föräldrar (förteck-

279

ningar över tiUgängar som skaU sfe under kontroU av överförmyndaren) Prop. 1993/94:251 och förteckningar som enUgt 14 kap. 1 och 2 §§ skaU ges in av för- FB 16 kap. ordnade förmyndare, gode män cx;h förvaltare. Vidare skaU överför­myndaren granska årsräkningar som skaU lämnas enUgt 13 kap. 14 § resp. 14 kap. 15 § samt sluträkningar enUgt 13 kap. 15 § resp. 14 kap. 18 §. Uppgifter som har tagits in i årsräkning eUer sluträkning efter förefeggande enUgt 13 kap. 18 § samt sådana särskUda redogörelser som anges i 14 kap. 16 § omfettas också av granskningen. Vid tiUsyn över dödsboförvaltning har överförmyndaren bl.a. att granska redogö­relser enUgt 15 kap. 3 § och årsuppgifter enUgt 15 kap. 8 §.

Har sådana handlingar som nu har nänrnts inte kommit m, kan över­förmyndaren förefegga vite enUgt 16 kap. 13 §.

På förslag av Lagrådet har lagtexten justerats så att det klart framgår att uppräkningen av handlingar inte är uttömmande utan att överförmyn­daren också måste beakte andra handlingar och upplysningar som han eUer hon annars fått kännedom om.

EnUgt andm stycket har överförmyndaren eUer någon som han utser, t.ex. en tjänsteman vid överförmyndarkansUet eUer en revisor, rätt att gå igenom sådana räkenskaper och anteckningar som avses i 12 kap. 5 §. Hit hör inte bara kassaböcker o.d. utan också verifikationer. Vi­dare får en genomgång ske av de värdehandlingar som stäUföreträdaren förvarar med anledning av sitt uppdrag. En motsvarande bestämmelse finns för närvarande i 17 kap. 2 § försfe stycket.

Den nuvarande bestämmelsen om möjUghet för en överförmyndare att begära hjälp med granskningen från överförmyndaren i ett annat distrikt och skyldighet för denne att biträda (17 kap. 2 § andra stycket) har uått. Det fömtsätts att sådant bistånd kommer att lämnas även i fram­tiden, när det fiån effektivitetssynpunkt framstår som motiverat.

I och med att det mte längre finns en genereU skyldighet för stäUföre­trädama att förvara värdehandlingar överstigande ett visst värde hos bank (se avsnitt 7.4), kan det finnas aiUedning för överförmyndaren att i större utsträckning än tidigare inventera sådana handlingar med stöd av denna bestämmelse.

Överförmyndaren kan genom vitesförefeggande enUgt 16 kap. 13 § tvinga StäUföreträdaren att visa upp de handlingar som det är firåga om i den nu behandfede bestämmelsen.

4S

överförmyndaren skall göra anteckning om verkstälh granskning på förteckningar, årsräkningar, sluträkningar och handlingar enligt 15 kap. 3 och 8 §§.

(Jfr 16 kap. 4 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

Paragrafen motsvarar nuvarande 17 kap. 4 § förste stycket förste me­ningen.

280

Av de anteckningar som överförmyndaren skaU göra bör fiamgå när    Prop. 1993/94:251 granskningen har ägt mm. Om granskningen inte har föranlett någon    FB 16 kap. anmärkning, bör även detta anges.

Hur överförmyndaren skaU förfera när det finns anledning tiU an­märkning regleras i följande paragrafer.

Anmärkning mot förvalmingen 5§

Om överförmyndaren vid granskningen eller anrmrs finner anledning att rikta anmärkning mot förvalmingen, skall ställföreträdaren ges tillfölle att yttra sig inom den th som överförmyrularen bestämmer.

Om ett yttrande inte hmnas irwm förelagd th eller om överförmyn­daren anser att yttrandet inte är tillfredsstälhnde, skaU antecbting om anmärkningen göras på den granskade handlingen, övetförmyndaren skall även genast pröva om beslut enligt någon bestämmelse i 13 eller 14 kap. behöver meddelas eller om ställföreträdaren bör entledigas eller någon annan åtgärd vidtas. Ställföreträdaren slcall undenättas om en sådan anteckning och om vidtagen åtgärd.

(Jfr 16 kap. 5 § och 6 § förste stycket i Förmynderskapsutredningens förslag.)

Första stycket motsvarar regeln i nuvarande 17 kap. 3 § förste meningen med förtydUgandet att överförmyndaren bestämmer den tid mom vilket yttrandet skaU lämnas.

Beslut om att inhämte yttrande bör dokumenteras av överförmyncfe-ren. Yttrandet kan lämnas formlöst, men uppgift om innehåUet måste tiUföras akten på lämpUgt sätt. Enkfest sker det genom en anteckning på den granskade handlingen.

EnUgt aruim stycket, som har sin närmaste motsvarighet i dagens lydelse av 17 kap. 3 § andra meningen och 4 § förste stycket andra och tredje meningama, skaU överförmyndaren, om han eUer hon inte får ett begärt yttrande i tid eUer anser det otillfredsställande, anteckna anmärkningen på handlingen och själv pröva vilka åtgärder som behöver vidtes. Därvid anges för det förste möjUgheten att meddefe beslut enUgt 13 eUer 14 kap. De beslut som det är firåga om är framför aUt beslut om utvidgad överförmyndarkonttoU och spärr av bankmedel m.m. enUgt 13 kap. 19 § och 14 kap. 21 §.

Situationen kan emeUertid också vara så aUvarUg att det finns anled­ning för överförmyndaren att överväga att entiediga en god man eUer en förvaltare eUer begära att rätten endedigar en förmyndare. En annan åtgärd kan vara att begära ytterUgare redovisning av stäUförettädaren enUgt 13 kap. 18 § resp. 14 kap. 16 §. En sådan begäran kan under de fömtsättningar som anges i 16 kap. 13 § förenas med ett vitesförefeg­gande.

Underrättelsen tiU stäUförettädaren om att överförmyndaren har vid-

hålUt sm anmärkning kan göras formlöst. Anteckning om eUer annat

bevis på underrättelsen skaU finnas i akten.

281

Denna och följande paragraf har fått sin slutUga utformning på förslag    Prop. 1993/94:251

av Lagrådet.

FB 16 kap.

6§

Om en anmärkning som har antecknats enligt 5 § innebär att ställ­företrädaren kan bli skadeståndsskyhig gentemot den omyndige eller den som uppdraget avser, har ställföreträdaren rätt att väcka tahn nwt den enskilde om frihet från skadeståndsskyhighet.

(Jfr 16 kap. 6 § andra stycket i Förmynderskapsutredningens förslag.)

Paragrafen motsvarar 17 kap. 4 § andra stycket i nu gällande lydelse.

Rätt att ta del av handlingar 7§

En omyndig som har fyllt sexton år och den som har god rrmn eller förvaltare har rätt att ta del av de handlingar som rör ställföreträdar­skapet och som förvaras hos överförmyrularen. En sådan rätt har också den enskildes rrmke eller sambo och närmaste släktingar.

(Jfr 16 kap. 7 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

Paragrafen motsvarar nuvarande 17 kap. 6 och 7 §§. Kretsen av behöriga har dock utvidgats tiU att omfette också den enskUdes sambo. Bettäffande vem som är att betrakte som sambo hänvisas tiU kommentaren tiU 10 kap. 18 §.

EnUgt 9 kap. 14 § sekretesslagen (1980:100) gäUer sekretess i tjugo år för uppgift om enskUds personUga eUer ekonomiska förhåUanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskUde Uder skada eUer men. EnUgt sekretesslagen undantes utlämnande tiU enskUd enUgt vad som föreskrivs i föräldrabalken.

Paragrafen har något berörts i avsnitt 16.4.

överlämnande av handlingar vid granskningens slut 8§

Sechn överförmyndaren har granskat förmyruhrens, gode mannens eller förvaltarens sluträkning, skaU räkningen samt de förteckningar, årsräkningar och handlingar enligt 15 kap. 3 och S §§ som förvaras hos överförmyndaren hmnas över till den som är behörig att ta emot redo­visning för förvalmingen.

Om ställföreträdaren inte är skyhig att hmrm sluträkning när ställföreträdarskapet upphör, skall överförmyndaren hmrm över de övri­ga handlingar som anges i första stycket tiU den som är behörig att ta emot redovisning för förvalmingen. om denna person eller den avgående ställföreträdaren begär det eller överförmyrularen har gjort anteckning om anmärkning enligt 5  på harhlingen.

Om handlingar som avses iförsta eller andra stycket har hmnats till

282

en rty ställföreträdare, skall denne irwm två månader därefter återhmna

handlingama till överförmyndaren, överförmyndaren skall skriftUgen    Prop. 1993/94:251 upplysa ställföreträdaren om denrm skyhighet när handlingama lämnas    pg [g ao la.

Om en ställföreträdares förvalming har godkänts av den enskihe eller av en ny ställföreträdare inrmn han eller hon har fått del av de hand-Ungar som avses i första eller andra stycket, är godkänrmndet utan verkan.

(Jfr 16 kap. 8 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

Paragrafen motsvarar nu gäUande 16 kap. 12 §.

Om handUngar inte återlämnas tiU överförmyndaren enUgt vad som föreskrivs i tredje stycket, kan överförmyndaren förelägga vite enUgt 13 §.

Inhämtande av yttrande m.m. 9§

Innan överförmyrularen tar ställning till om samtycke skall hmnas till en förvalmingsåtgärd av större vikt, skall den omyndige, om han eller hon harfylU sexton år, eller den som har god man eller förvaltare samt den enskihes rrmke eller sambo och närmaste släktingar beredas tillfölle att yttra sig, om det kan ske utan avsevärd tidsförlust.

Överförmyndaren får återkalh ett samtycke, om fömtsätmingar för samtycket inte hngre finns.

(Jfr 16 kap. 9 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

Enligt första stycket skaU överförmyndaren, mnan han avgör humvida samtycke skaU lämnas tiU en förvaltningsåtgärd av större vikt, bereda de närmast berörda tiUfäUe att yttra sig.

TUl förvaltiiingsåärder av större vUct bör framför aUt hänföras för­värv eUer överlåtelse av fest egendom o.d. (jfr nuvarande 15 kap. 15 § andra stycket). Även ftågor om dispens enUgt 13 kap. 9 § resp. 14 kap. 10 § bör normalt höra hit.

I kretsen av dem som skaU höras ingår först tx;h främst den omyndi­ge, om han eUer hon har fyUt sexton år, respektive den som har god man eUer förvaltare. Vicfere skaU den enskUdes make eUer sambo och hans eUer hennes närmaste släktingar beredas tiUfäUe att yttra sig. Bettäffande vem som är att betrakte som sambo hänvisas tiU kommenfe­ren tiU 10 kap. 18 §. Ett villkor för att överförmyndaren skaU behöva höra de nämncfe personema är dock att det kan ske utan avsevärd tids­förlust. Tidsaspekten kan göra att kretsen av dem som hörs får begrän­sas.

Regler om skyldighet för förmyndare, gode män och förvaltare att inhämte yttrande från den enskUde m.fl. finns i 12 kap. 7 §.

Överförmyndaren är inte skyldig att göra några omfettande efterforsk­ningar vad rör den enskUdes släktförhåUanden, om dessa inte är käncfe för honom. Överförmyndaren bör dock aUtid te reda på om den enskU­de är gift eUer sambo.

Om överförmyndaren försummar att höra någon, ttots att dette hade    Prop. 1993/94:251

bort ske, inverkar det mte på gUtigheten av ett länmat samtycke.

FB 16 kap.

Begäran om samtycke tiU sådana förvaltningsåtgärder som avses i denna bestämmelse får som regel fömtsättas komma från stäUföreträcfe-ren. Denne behöver då inte höras ytterUgare, om inte den enskUdes eUer andras yttranden motiverar det. Som sökande skaU stäUföreträ­daren dock aUtid ha del av vad andra kan ha tiUfört ärendet. Detfe följer av förvaltningsfegen.

EnUgt andra stycket får överförmyndaren återkalfe ett lämnat sam­tycke, om fömtsättningar för samtycket mte längre finns. En sådan princip torde gäUa sedan fömt. Den har också fegfästs i vissa situationer (se t.ex. 15 kap. 13 § tiredje stycket i nu gällande feg).

10 §

Socialnämnder och andra myndigheter är skyhiga att på begämn hmrm överförmyrularen de uppgifter som behövs för överförmyruiarens tillsynsverksamhet.

Därutöver är de myndigheter som regeringen föreskriver skyhiga att underrätta överförmyndaren om sådana förhålhnden som de får känne­dom om och som kan vam av betydebe för överförmyndarens tillsyns­verksamhet.

(Jfr 16 kap. 10 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

Paragrafen har fått sin slutUga lydelse efter påpekanden av Lagrådet.

Genom bestämmelsen i första stycket ges överförmyndaren rätt att för sin tillsynsverksamhet inhämte nödvändiga upplysningar fiån social­nämnder och andra myndigheter.

Fömtom socialnämnder är det bl.a. kronofogdemyndigheter och skat­temyndigheter som överförmyndaren kan behöva höra. Upplysningar om StäUföreträdarens ekonomiska förhållanden kan ha stor betydelse för bedömningen av om det behövs några ätgärder från överförmyndarens sida, jfr 10 kap. 10 § och 11 kap. 20 §. Det är överförmyndaren som avgör humvida uppgiftema behövs för tiUsynen eUer inte. Den uppgifts­lämnande myndigheten skaU inte göra någon självständig prövning av det.

Genom att myndighetema är skyldiga att på begäran lämna uppgifter­na feUer den sekretess som annars skuUe ha gäUt gentemot överförmyn­daren. De sekretessbelagcfe uppgifter som överförmyndaren genom denna bestämmelse kan komma att få del av är sekretessbelagda också hos överförmyndaren. Se 9 kap. 14 § samt 14 kap. 1 § jämförd med 13 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100)

Banker och andra private institutioner, t.ex. värdepappersbolag, kan givetvis också ha värdefuUa kunskaper. Ingenting hindrar att överför­myndaren StäUer frågor tiU dem, även om de mte har någon skyldighet enUgt denna paragraf att lämna upplysningar.

Arhra stycket åfegger myndighetema en självständig upplysningsskyl-

dighet gentemot överförmyndaren i vissa feU. TiU skillnad ftån den

284

uppgiftsskyldighet som åvUar myndigheter enUgt försfe stycket är det    Prop. 1993/94:251 här fråga om en skyldighet att lämna uppgifter även utan att överför-    FB 16 kap. myndaren framstäUer en begäran därom. Handlingsplikten är begränsad tiU de myndigheter för vilka regeringen har föreskrivit skyldighet att lämna upplysningar. De myndigheter som i försfe hand kommer i fråga är socialnämnderna.

Den anmälande myndigheten skaU innan uppgiften lämnas pröva om uppgiften kan vara av betydelse för överförmyndarens tiUsynsverksam­het. AvsUcten med prövningen är att anmälan mte skaU göras när upp­giften är av mindre vikt.

Närmare föreskrifter om uppgiftsskyldigheten bör lämnas i myndig­hetens mstraktion eUer liknande.

Utbetalning till bank och undenättebe till överförmyndaren i vissa fall

11 §

När en omyndig på grund av arv eller testamente har fått pengar till ett värde överstigande två gånger gälhnde basbehpp enligt hgen (1962:381) om allmän försäkring eller med viUkor om särskih över­förmyndarkontroU, skaU den som ombesörjer utbetalningen från döds­boet för den omyndiges räkning sätta in medlen hos bardc, med uppgift om att medlen inte för tas itt utan överförmyndarens tilbtånd.

Mul som nu sagts om skyhighet att betah tiU bank skaU även gälh försäkringsgivare vid utbetalning av försäkringsbehpp som den omyndige har rätt tiU samt pensionssparinstitut vid utbetalning enligt hgen (1993:931) om individuellt pensionssparande. Om betalningen avser en periodisk förmån, gäller skyhigheten att betah till bank endast när den första utbetalningen görs.

När utbetalning enligt första eller andra stycket görs, skall den som ombesörjer utbetalningen genast göra anmähn till förmyndaren och överförmyndaren. En sådan anmälan skaU också göras om en omyndig på gmnd av arv eller testamente har fått värdehandlingar till ett värde som överstiger i första stycket nämnt behpp eller med villkor om att värdehandlingama skaU stå under särskih överförmyndarkontroU.

Mul som föreskrivs i första-tredje styckena gäller inte vid utbetalning av medel som den onndige får förvalta själv. Andm och tredje stycke­na gäller inte heller om utbetalning görs från försäkring som tagits inom ramen för en rörebe.

Bestämmeberrm i denna paragraf gäller också vid betalning eller utgivande av värdehandUngar tiU någon för vilken det har förordnats god man med uppgift att förvalta egendom eller för vilken det har för­ordnats förvaltare.

(Jfr 16 kap. 11 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

EnUgt paragrafen får belopp som kommer fiån arv, testamente eUer för­säkringar inte betalas ut direkt tiU föräldrar, förordnade förmyndare, gode män eUer förvaltare. Paragrafen motsvarar i stort sett 15 kap. 12 § föräldrabalken i dess nu gäUande lydelse, se angående gcxle män och förvaltare också 20 § samma kapitel. Paragrafen har behandlats i avsnitt

''

285

Iförsta stycket föreskrivs att belopp som skaU betafes från ett dödsbo Prop. 1993/94:251 tiU en omyndig skaU av den som ombesörjer utbetahiingen sättes in på FB 16 kap. spärrat konto i bank, om beloppet antingen är större än två basbelopp enUgt lagen (1962:381) om allmän försäkring eUer tillkommer den omyndige med villkor om särskUd överförmyndarkonttoU, jfr 13 kap. 2 § andra stycket. Att banken är förhindrad att betafe ut ett sådant belopp tiU föräldem framgår av 2 kap. 23 § tredje stycket bankrörelse­lagen (1987:617).

Skyldigheten enUgt andra stycket att betafe tUl spärrat konto gäUer samtUga betalningar som kommer från försäkringar, oavsett typen av försäkring under fömtsättning att det som tiUfåUit den underårige totalt sett överstiger värdegränsen eUer enUgt villkor skaU sfe under särskUd ÖverförmyndarkonttoU. Belopp som tiUfeUer underårig på gmnd av jämkning enUgt 104 § försäkringsavtalslagen (1927:77) omfettes också av föreskriften om betalning tiU spärrat konto. Det jämkade beloppet kommer från ett försäkringsbelopp och det behöver inte särskUt anges i lagtexten att det jämkade beloppet skaU behandlas på samma sätt som ett ojämkat. TUl spärrat konto skaU, under de fömtsättiiingar som nämnts ovan, även betalas belopp som härrör från ett individueUt pensionssparande. Vidare anmärks att det liksom i dag vid periodisk förmån endast är den förste betalningen som berörs. Det är ju tillräckUgt för att överförmyndaren skaU uppmärksammas på att förmånen kommer att utgå även framdeles.

Det är närmast självklart att föräldem skaU underrättes om att betal­ningen har gjorts. Av vUct är också att överförmyndaren snabbt får recfe på att pengar satts in hos bank. I det stora flertalet feU bör ju överför­myndaren snabbt te stäUning tiU om medlen fortsättningsvis skaU övergå tiU fti förvaltning, eUer om föräldems förvaltning skaU vara underkas­ted den sttängare konttoUen. En övergång från fri förvaltning kan vara en följd inte bara av att det utbetalade beloppet är så stort att det i sig mnebär att beloppsgränsen i 13 kap. 2 § förste stycket passeras. Det förhåUandet att beloppet har betafets ut kan också vara en viktig faktor för överförmyndaren att ha som underlag för sin bedömning om det är motiverat att gå in med skärpande föreskrifter enUgt 13 kap. 19 §.

I tredje stycket är vidare föreskrivet att överförmyndaren skaU under­rättes, om en omyndig får värdehandlingar tiU ett värde som överstiger två basbelopp eUer som är underkastede villkor om särskUd överför­myndarkonttoU. I dessa feU behövs ingen underrättelse tiU föräldem som ju har att fe emot handUngama eUer registreras som behörig stäU­förettädare på ett aktiekonto. Syftet bakom underrättelseskyldigheten är att ge överförmyndaren möjUghet att vid behov gå m med skärpande föreskrifter enUgt 13 kap. 19 §.

I ftärde stycket görs undantag dels för medel som tiUfeUit den omyn­

dige under vilUcor att han eUer hon skaU råda över dem själv, jfr 9 kap.

4 §, dels för utbetelningar från försäkring som tegits mom rörelse. Att

utkvittera försäkringsbeloppet måste anses felfe inom den behörighet

som den omyndige har att förete rättshandlingar inom området för

rörelsen (se 9 kap. 5 §).

286

I sista stycket, som har justerats i enUghet med Lagrådets förslag, Prop. 1993/94:251 anges att bestämmelsema i paragrafen skaU gäUa även medel eUer FB 16 kap. värdehandUngar som tillkommer personer som har gcxl man eUer förval­tare. En fömtsättmng är dock att förordnandet omfettar sådan egen-domsförvalöiing som inrymmer omhändertagandet av penningbelopp eUer värdehandlingar varom nu är fråga. En betalning tiU en enskUd som har gcxl man eUer förvaltare behöver dock inte kombineras med en uppgift om att medlen inte får tes ut utan överförmyndarens samtycke. Att samtycke krävs följer av huvudregeln i 14 kap. 8 §.

Överförmyndarens handhggning 12 §

överförmyndaren är skyhig att föra förteckningar och hgga upp akter samt expediera handlingar enligt föreskrifter som meddelas av regering­en.

(Jfr 16 kap. 12 § i Förmynderskapsutredningens försfeg.)

Av denna paragraf följer att regeringen får meddefe föreskrifter om handläggningen hos överförmyndaren (jfr 19 kap. 17 § i nu gäUande lydelse). Föreskriftema får bl.a. avse hur förteckningar skaU föras, hur akter skaU feggas upp och handlingar skaU expedieras.

AvsUcten är att sådana föreskrifter skaU ersätta nuvarande förmyn­darvårdskungörelsen (1952:303) och överförmyndarkungörelsen (1974:1047).

Av 1 och 3 §§ förvalttiingslagen (1986:223) följer att den lagen är tiUämpUg på överförmyndamas handfeggning av ärenden, om inte en annan lag eUer en förordning innehåUer någon avvUcande bestämmelse. Som exempel på en sådan kan nämnas särbestämmelsen om kommunikation i 9 § dette kapitel.

Vite 

13 §

överförmyrularen får vid vite förehgga en förmyndare, god rrmn eller förvaltare att fullgöra sina skyhigheter enligt 3 § andra stycket eller 8 § tredje stycket i detta kapitel eller enligt 12 kap. 13 §, 13 kap. 3, 14, 15 eller 18-21 §, 14 kap 1, 2, 15, 16, 18 eller 21-23 § elUr 15 kap 3 eller 8 §. Innan vitesförehggande beslutas, skall överförmyrularen skrift­ligen erinra ställföreträdaren om den skyhighet och de bestämmeber som finns och ge ställföreträdaren skälig th att hmna en angiven harh-ling eller rätta sig efter ett beslut.

Frågor om utdömande av vite prövas av tingsrätt. I fråga om före-hggande och utdömande av vite gäller i övrigt hgen (1985:206) om viten.

I ansluming till att vite döms utfår rätten förehgga nytt vite.

(Jfr 16 kap. 13 § i Förmynderskapsuöedningens förslag.)

287

EnHgtförsta stycket har överförmyndaren möjUghet att beslute om vites-    Prop. 1993/94:251 förefeggande, om en förmyndare, gcxl man eUer förvaltare underfeter att    FB 16 kap. fuUgöra sina skyldigheter enUgt något av de lagmm som anges i be­stämmelsen. Det är bl.a. firåga om skyldighet att lämna förteckning, årsräkning, sluttäkning eUer annan redovisning.

EnUgt gäUande rätt kan endast rätten förelägga vite (se nuvarande lydelse av 14 kap. 10 § och 16 kap. 3, 10 och 12 §§).

Bakgmnden tiU förslaget framgår av avsnitt 14.5.

Ett vitesföreläggande är en mgripande åtgärd och får naturUgtvis inte beslutes utan goda skäl. Överförmyndaren skaU också, innan vitesföre­läggande beslufes, skriftUgen erinra stäUföreträdaren om den skyldighet och de bestämmelser som finns samt ge stäUföreträdaren skäUg tid att ge in en angiven handling eUer rätfe sig efter ett beslut. Många gånger torde en sådan erinran i sm tur ha föregåtts av mera mformeUa kontak­ter.

Om StäUföreträdaren har överkfegat ett överförmyndarbeslut eUer med stöd av 27 § förvaltningslagen (1986:223) begärt omprövrung av det, bör överförmyndaren tiUs vidare avsfe från att meddefe vitesföreläggan­de, även om beslutet i och för sig är verkstäUbart utan hinder av över­klagandet eUer omprövningen, se 20 kap. 8 § föräldrabalken.

Omfattningen av det rådmm som stäUföreträdaren bör ha rätt tiU, innan vitesföreläggande meddelas, kan variera men bör normalt mte understiga porton dagar.

EnUgt arhra stycket prövas frågor om utdömande av vite av tings­rätten, medan i övrigt bestämmelsema i lagen (1985:206) om viten (viteslagen) gäUer.

EnUgt 2 § vitesfegen skaU det av ett vitesföreläggande bl.a. framgå vid vilken tidpunkt eUer mom vilken tidsfrist åtgärden skaU vidtas. Föreläggandet skaU enUgt samma bestämmelse delges adressaten. Det innebär att delgivningslagen (1970:428) är tiUämpUg.

Vitesbeloppet skaU enUgt 3 § viteslagen feststäUas tiU ett belopp som med hänsyn tiU vad som är känt om adressatens ekonomiska förhåUan­den och omständighetema i övrigt kan förmå honom eUer henne att följa förefeggandet. Viss ledning bör överförmyndama kunna ha av den domstolspraxis som har utbUcfets hittiUs.

EnUgt 8 § viteslagen skaU mål om utdömande av vite följa de regler som gäUer i fråga om åtal för brott för vilket svårare straff än böter inte är föreskrivet. Om ett vitesföreläggande inte har följts, skaU överför­myndaren således anmäfe dette tiU poUs- eUer åklagarmyndigheten. En anmälan för utdömande av ett försuttet vite fömtsätter naturUgtvis att beslutet om förefeggande har vunnit laga kraft och att den bestämda tidsfristen har gått ut.

Även om anmälan för utdömande av vite har gjorts, får utan hinder av detfe ett nytt vite föreläggas bettäffande samma sak, såvicfe den be­gärda åtgärden inte kan förväntes komma att vidtes av stäUföreträdaren. Beloppet bör då sättes högre än vid det förste förefeggandet. Nya tids­frister måste naturUgtvis också anges.

I tredje stycket ges tingsrätten möjUghet att i samband med att vite

288

döms ut förelägga ett nytt förhöjt vite. Det är här fråga om en möjUghet

att påskynda förfarandet. "Tingsrätten har ingen skyldighet att förefegga    Prop. 1993/94:251 nytt vite, frågan torde fiämst komina upp om åklagaren begär att nytt    FB 19 kap. förhöjt vite skaU sättes ut. Tmgsrätten är dock formeUt sett oförhindrad att beslute på eget mitiativ.

Utformning avförteckningar m.m. 14 §

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får med-deh föreskrifter om den närmare utformningen av ställföreträdares förteckningar, årsräkningar och sluträkningar samt harullingar som avses i 15 kap. 3 och 

(Jfr 16 kap. 14 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

Bestämmelsen, som bl.a. ersätter de nuvarande detaljerade föreskrifter­na i 16 kap. 7 och 8 §§, ger regeringen eUer den myndighet som rege­ringen bestämmer möjUghet att meddefe föreskrifter om den närmare utformningen av dels förteckningar, årsräkningar och sluttäkningar enUgt 13 och 14 kap., dels handlingar som avses i 15 kap. 3 och 8 §§. Olika blanketter kan därvid festställas.

19 kap. Om överförmyndare

I avsnitt 12 har diskuterats firågor som gäUer överförmyndarorganisatio­nen. Övervägandena har föranlett en del ändringar i förevarande kapi­tel. Bland armat utvidgas möjUghetema enUgt 14 § att delegera befogen­heten att fette beslut.

Frågan om tiUsyn över överförmyndamas verksamhet har behandfets i avsnitt 15. Även de överväganden som har gjorts i den delen har för­anlett ändringar i detfe kapitel.

5§

Överförmyndare skall väljas av kommunfullmäktige. För överförmyn­dare skall väljas en ersättare.

Ledamöter och ersättare i överförmyndamämnden skall väljas av kom­munfullmäktige tUl det antal fullmäktige bestämmer. Antalet ledamöter får dock inte understiga tre.

Milet av ledamöter och ersättare i överförmyrulamämnden skaU vara proportioneUt, om det begärs av minst så många väljande, som motsva­rar det tal som erhålb, om samtUga väljandes antal delas med det antal personer valet avser, ökat med 1. Om förferandet vid ett sådant propor­tioneUt val finns särskUcfe bestämmelser.

Om ersättama i överförmyndamämnden inte utses genom propor­tioneUt val, skaU också den ordning bestämmas i vilken ersättama skaU kallas tiU tjänstgöring.

Då valet av överförmyndare, ledamöter av överförmyndanhmnden

eUer ersättare förrättets, skaU det genast anmäfes tiU hnsstyreben. Har

.,gq

19 Riksdagen 1993/94. 1 saml. Nr 251

val inte hålUts i behörig tid, skaU länsstyrelsen se till att valet hålb så    Prop. 1993/94:251

snart det kan ske.

FB 19 kap

(Jfr 19 kap. 5 § i Förmynderskapsutidnmgens förslag.)

Som en följd av att tiUsynen över överförmyndama flytfes fiån tings­rätten tiU länsstyrelsen (se 17 § och avsnitt 15) har en ändring gjorts i femte stycket av denna paragraf. Ändringen innebär att val av överför­myndare m.fl. slcaU anmälas tiU länsstyrelsen i stäUet för tiU rätten. I paragrafen har dessutom vissa språkUga justeringar gjorts.

9§

En överförmyndare, en ledamot i överförmyndanhmnden eUer en ersättare län efter anmähn av hnsstyreben entledigas av rätten, om det visar sig att han eller hon inte är lämpUg.

(Jfr 19 kap. 9 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

En överförmyndare, ledamot i överförmyndamämnd eUer ersättare skaU liksom nu kunna endedigas av rätten, om det visar sig att han eUer hon mte är lämpUg. Som följd av att tiUsynen över överförmyndama skaU flytfes tiU länsstyrelsen, har det emeUertid gjorts ett tiUägg i denna paragraf, som innebär att rättens prövning sker efter anmälan av läns­styrelsen. Detfe innebär att en enskUd eUer en stäUföreträdare inte har talerätt i detfe hänseende. Endast länsstyrelsen i egenskap av tiUsyns­myndighet har sådan behörighet. Paragrafen har även justerats språkUgt.

10 §

öm såväl överförmyndare som hans eller hennes ersättare är förhind­rade att fuUgöra sitt uppdrag, får hnsstyreben förordna tiUfälUg vUcarie.

(Jfr 19 kap. 10 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

LUcsom påpekats under remissbehandlingen bör rätten att förordna tiU­fälUg vikarie Ugga på den myndighet som har hand om tiUsynen av överförmyndama. I paragrafen har därför, fömtom några språkUga justeringar, den ändringen gjorts att rätten ersatts med länsstyrelsen. Den mer ingripande åtgärden, entiedigande, skaU dock även fortsätt­nmgsvis prövas av tmgsrätt, se 9 §.

14 §

Om kommunftiUmäktige bestämmer det, får överförmyndamämnden

uppdra åt en ledamot, en ersättare som har kallats tiU tjänstgöring eUer

en kommurml tjänsteman med erforderUg kompetens att på nämndens

290

vägnar avgöra vissa gmpper av ärenden, vilkas beskaffenhet skaU anges

i fiiUmäktiges beslut.  KommunftiUmäktige kan på motsvarande sätt    Prop. 1993/94:251 bestämma att överförmyndaren får uppdra åt en kommunal tjänsteman    pg 19 jp med erforderlig kompetens att avgöra äreruien på överförmyndarens vägnar

En framställning eller ett yttrande tiU kommunfullmäktige får dock inte beslutes på något annat sätt än av nämnden samfäUt eller av över­förmyrularen själv. Detsamrrm gäller vh beslut att förordrm eller ent­lediga en god rrmn eller förvaltare, häva avtal om sammanlevnad i oskiftat bo eller förehgga vite.

Finner den som fått ett uppdrag som avses i förste stycket att sam­tycke, tUlstånd eUer förordnande i ett visst fåU inte bör meddelas, eUer anser han eller hon frågan tveksam, skaU ärendet hänskjutes tiU nämn­den eller överförmyndaren. Beslut i ett ärende enUgt denna balk vilket har fettets på gmnd av ett uppdrag som avses i förste stycket behöver inte anmälas r nänmden eller för överförmyndaren.

(Jfr 19 kap. 14 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

I första stycket föreskrivs för närvarande att, om kommunfiiUmäktige beslutar det, överförmyndamämndema får delegera befogenheten att av­göra vissa gmpper av ärenden. Motsvarande möjUghet att fette beslut om delegation har mte funnits i kommuner som saknar överförmyndar-nämnd.

DelegationsmöjUghetema vidgas nu, så att kommunfiiUmäktige skaU få beslute att såväl nämnder som enskUda överförmyndare får delegera sin beslutsbefogenhet. Vidare vidgas kretsen av dem tiU vUka delegation får ske. Hit hör således, fömtom ledamöter i överförmyndamämnd och ersättare för ledamöter, även kommunala tjänstemän med erforderUg kompetens.

När det gäUer tjänstemän krävs mte, tiU skillnad mot i dag, att de är anstäUda hos den kommun som har beslutet om delegation. Det är således möjUgt att uppdra åt en tjänsteman i exempelvis en graimkom-mun att avgöra vissa överförmyndarärenden.

Kravet på att tjänstemannen skaU ha erforderUg kompetens innebär inte att han eUer hon måste ha en viss utbUdning, men tjänstemannen skaU ha en sådan bakgmnd och befettning i kommunen att överförmyn-dariiågoma kan förväntes bU tiUfredsstäUande handlagda och bedömda. En juridisk eUer ekonomisk utbUdning torde många gånger vara av värde. Även erfarenhet från socialnämndens arbetsområde bör vara värdefiiU.

I dag sker delegation i stor utsttäckning med ledning av riktlinjer fiån Svenska Kommunförbundet. De rekoinmendationer som kommunförbun­det har gjort bör kunna tjäna som utgångspunkt också vid en bedömning angående delegation enUgt paragrafen i dess nya lydelse.

I kommuner med ett större antal ärenden kan det vara lämpUgt att organisera arbetet så, att nämnden eUer överförmyndaren får ett eget kansU, där kansUchefen har den behörighet som behövs för att få fetta beslut efter delegation. I övriga kommuner kan uppgiften att avgöra ärenden efter delegation anförttos åt en tjänsteman i förvaltningen, exempelvis i kommunkansUet eUer en annan lämpUg del av organisa­tionen. Som tidigare nämnts kan delegation också ske tUl en tjänsteman

i en annan kommun. Ingenting hindrar att två eUer flera kommuner    Prop. 1993/94:251

tiUsammans svarar för en särskUd kansUorganisation på området.

FB 20 kap.

I det nya andm stycket har bestämmelsen att delegation inte får ske av rätten att göra en framställning eUer lämna ett yttrande tiU kommunfullmäktige placerats. TUl beslut som inte kan delegeras läggs -efter ett påpekande av Lagrådet - de beslut som tidigare fetfedes av rätten men som genom denna reform flyttes tiU överförmyndaren. Mot bakgmnd av att den befogenheten inte tidigare tUlkommit överförmyndama framstår det som motiverat att iaktte försiktighet med möjUghetema att delegera sådana beslut. När tillräckUg erfarenhet av den nya beslutsordningen har vunnits kan det dock finnas anledning att överväga om delegationsmöjUgheten bör utvidgas.

I tredje stycket har endast följdändringar gjorts.

17 §

Länsstyreben skall utöva tillsyn över överförmyndares och överför-myndamämnders verksamhet.

(Jfr 19 kap. 17 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

I sin nuvarande lydelse innehåUer paragrafen bestämmelser om överför­myndamas skyldighet att föra bok eUer förteckning. Motsvarande frågor regleras i 16 kap. 12 § i nu föreslagen lydelse. Bestämmelsema har därför utgått.

I denna paragraf har i stäUet tegits in en bestämmelse om tiUsyn över överförmyndares och överförmyndamämnders verksamhet. Bestämmel­sen ersätter nuvarande 18 §. Som en nyhet föreskrivs att tUlsynen skaU utövas av länsstyrelsen och inte, som hittiUs, av rätten (se vidare avsnitt 15). Förslaget mnebär mte att tiUsynens omfettiiing och det sätt varpå den skaU fuUgöras förändras. Närmare föreskrifter, motsvarande dem som i dag ges i 8 § förmyndarvårdskungörelsen, kommer att meddelas i förordning.

20 kap. Mssa gemensamma bestänunelser om rättegängen 2a§

I ett ärende om anordnande av förvaltarskap eUer utvidgning av ett förvaltarskaps omfettning, där det mte förordnats god man enligt 2 § andra stycket, skaU rätten förordna ett biträde att bevaka den enskUdes rätt i ärendet. Ett rättegångsbittäde skaU också förordnas, om den som har förvaltere begär att förvaltarskapet skaU upphöra eUer att dess omfettiiing skaU inskränkas.

Rättegångsbiträde skaU inte förordnas, om det är uppenbart att ett bittäde inte behövs.

(Jfr 20 kap. 2 a § i Domstolsutredningens förslag.)

292

Bestämmelsen reglerar den enskUdes rätt tUl rättegångsbiträde i ärenden Prop. 1993/94:251 om förvaltarskap. FormeUt gäUer bestämmelsen i sm hittUlsvarande FB 20 kap. lydelse mte bara feU där en person för försfe gången skaU få en förval­tare utan också feU av byte av förvaltare. Det torde emeUertid inte ha varit avsUcten att bestämmelsen skaU ha den innebörden (jfr prop. 1987/88:124 s. 198 f.). I den föreslagna lydelsen har utttyckUgen an­givits att regehi om rättegångsbittäde, fömtom i feU av utvidgning av förvaltarskap, bara gäUer när ett förvaltarskap skaU anordnas. Paragra­fen har även justerats språkUgt.

31

Rättens beslut angående förmynderskap, godmanskap eller förvaltar­skap får överkhgas, fömtom av den som beslutet särskUt rör, av var och en som har rätt att göra ansökan / scJcen. Den i vars ställe god man har förordnats enligt 11 kap. 2 första eller andra stycket får dock ime överkhga ett beslut om ett sådant förordnande.

Rättens beslut att förehgga vite enligt 16 kap. 13 § tredje stycket får överkhgas endast i samband med klagan över beslutet att döma ut vitet.

(Jfr 20 kap. 3 § i såväl Förmynderskapsutredningens som Domstolsut­redningens förslag.)

De nuvarande förste och andra styckena i paragrafen, som handlar om vem som får göra ansökan hos rätten om vissa åtgärder med avseende på förmynderskap och om hörande av den omyndige i vissa feU, har utgått. Dessa bestämmelser behövs inte vid sidan om de nu föreslagna bestämmelsema i 9 och 10 kap.

Kvar i den nu behandlade paragrafen är den bestämmelse om över­klaganderätt som funnits i tredje stycket. Bestämmelsen har emeUertid utvidgats tiU att gälfe överkfegande av alfe beslut som fettas av rätten och som gäUer förmynderskap, gcximanskap eUer förvaltarskap. Det innebär att bestämmelsen ersätter de regler om överkfegande som för närvarande finns i 10 kap. 18 § tredje stycket och 

II 

kap. 27 § förste meningen.

EnUgt bestämmelsen, som bUdar paragrafens förste mening, får rät­tens beslut överklagas dels av den som beslutet särskUt rör, dels av var och en som har rätt att göra ansökan i saken. Regler om vem som får göra ansökan om förordnande eUer entiedigande av förmyndare finns i 10 kap. 18 § förste stycket, medan motsvarande frågor bettäffande gode män och förvaltare regleras i 11 kap. 15 och 21 §§.

En överförmyndare som är missnöjd med en tingsrätts beslut blir tiU följd av den nu diskuterade bestämmelsen behörig att överklaga beslu­tet, om det rör en fråga där överförmyndaren har haft rätt att göra ansökan. I övrigt torde överförmyndaren inte ha någon överklagande­rätt.

Som en andra mening i förste stycket har tagits in den bestämmelsen som i dag finns i 11 kap. 27 § andra meningen.

293

20 Riksdagen 1993/94. 1 saml. Nr 251

Det nuvarande §ärde stycket, som reglerar frågan om överkfegande    Prop. 1993/94:251 av rättens beslut om vitesföreläggande, har justerats språkUgt och pfece-    FB 20 kap. rats som ert arhra stycke. Den encfe gång rätten förelägger vite är när nytt vite föreläggs i samband med att ett av överförmyndaren tidigare förelagt vite döms ut. Självständig talan kan därför inte föras mot tings­rättens beslut att förelägga ett nytt vite.

4

§

Överförmyndarens samtycke tiU åtgärd bettäffande en enskilds egen­dom fill begäras endast av förmyndaren, den gode rrmnnen eller förval­taren, överförmyndarens beslut i ett sådant ärende får överklagas encfest av ställföreträdaren. Överförmyndarens beslut enligt 9 kap. 3 eller 4 §, 13 kap. 18 eller 19 § eller 14 kap. 21 § får överklagas endast av ställ­företrädaren eller av den enskihe, om han eller hon har fyUt sexton år.

Överförmyndarens beslut i sådana feU som avses i 12 kap. 12 § andm stycket får inte överkhgas.

Överförmyruiarens beslut att förehgga vite enligt 16 kap. 13 § får överkhgas endast i samband med klagan över rättens beslut att döma ut vitet.

(Jfr 20 kap. 4 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

Iförsta stycket har gjorts vissa ändringar som huvudsakUgen är föran­ledda av de nya bestämmelsema i 13 och 14 kap. Det anges också ut-tiyckUgen att reglema omfettar såväl förmyndare som gode män och förvaltare (jfr nuvarande 5 §).

Principen är liksom i dag att överförmyndarens samtycke tiU åtgärder beträffande egendom som tUlhör en omyndig eUer den som har god man eUer förvaltare får begäras endast av stäUföreträdaren. Denne är också ensam behörig att överklaga överförmyndarens beslut i samtyckesfiå-gor. Vissa andra beslut får emeUertid överklagas av såväl stäUföreträda­ren som den enskUde, om han eUer hon har fyUt 16 år. Det gäUer dels beslut enUgt 9 kap. 3 eUer 4 §, dvs. samtycke tiU omhändertegande av egendom som den omyndige annars råder över, dels beslut enUgt 13 kap. 18 eUer 19 § eUer enUgt 14 kap. 21 §, dvs. beslut om inskränk­ningar i ställföreträdarens förvaltningsrätt m.m.

I andra stycket har endast hänvisningen ändrats.

Föreskriften i tredje stycket motsvarar vad som gäUer för närvarande och vad som föreslås fortfarande gäUa beträffande rättens förefeggande av vite, se 3 § andra stycket dette kapitel.

I fråga om sådana beslut av överförmyndaren som inte särskUt nämns i denna paragraf är principen att beslutet får överklagas av den som beslutet rör (jfr 22 § förvaltiiingsfegen). TiU de överförmyndarbeslut som sålunda är överklagbara enUgt allmänna regler hör beslut om arvo­de och ersätöiing för utgifter enUgt 12 kap. 16 och 17 §§.

294

5 §

Prop. 1993/94:251

Denna paragraf, där det för närvarande bl.a. sägs att bestämmelserna i

'

3 och 4 §§ om förmynderskap gäUer i tiUämpUga defer bettäffande gcximanskap och förvaltarskap, har utgått som följd av ändringama i 3 och 4 §§.

6§

Överförmyndarens beslut i ett ärende enUgt denna balk överkhgas hos rätten.

(Jfr 20 kap. 6 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

I  paragrafens nu gäUande lydelse föreskrivs att tafen mot överför­

myndarens beslut förs skriftUgen hos rätten mom två veckor från den

dag klaganden fick del av beslutet. Detfe iimebär en avvikelse från de

allmänna bestämmelserna i 23 § andra stycket förvaltningslagen, där det

sägs att skrivelser med överklagande skaU ha kommit in tiU den instans

vilkens beslut överklagas, inom tre veckor ftån det kfeganden fick del

av det. Treveckorsfristen gäller också mom domstolsväsendet, se 7 §

förste stycket förvaltningsprocesslagen (1971:291) och 52 kap. 1§

andra stycket rättegångsbalken.

Som tidigare nämnts är förvalmingslagen i princip tiUämpUg på över­förmyndamas handläggning av ärenden, om inte någon annan lag eUer en förordning innehåUer någon avvUcande bestämmelse. Det saknas tillräckUg anledning att, i de avseenden som nu diskuteras, ha regler som avvUcer från förvaltningslagens. Såväl när det gäUer sättet som tiden för överklagande av överförmyndarens beslut bör således förvalt­ningslagen vara tiUämpUg. Paragrafen har justerats i enUghet med det. Det bör observeras att överförmyndarens beslut i vissa feU mte kan överklagas, se t.ex. 4 § i dette kapitel.

Genom att beslutsbefogenheter har flyttets från tingsrätten tiU överför­myndaren har överförmyndaren också givits möjUghet att i vissa sitite­tioner föregripa ett slutUgt beslut genom att under handläggningens gång meddela ett interimistiskt beslut. Det gäUer t.ex. uiterimistiskt förord­nande av god man enUgt 11 kap. 18 §. (Se även 11 kap. 20 och 23 §§.) Även dessa beslut omfettes av denna paragraf. Det kan i samband där­med sättes i fråga om ett sådant uiterimistiskt beslut kan överklagas särskUt eUer om det endast kan överklagas i samband med överförmyn­darens slutUga beslut.

När det gäUer tingsrättens beslut är det uttryckUgen reglerat i 20 kap.

II  § att mterimistiska beslut kan överklagas särskUt. Förvaltningslagen

saknar uttiyckUg reglering av humvida mterimistiska beslut kan över­

klagas särskUt. I doktrinen har anförts att det mte torde råda någon

tvekan om att mterimistiska beslut kan överklagas särskUt (se Hellners-
[REDACTED_EFTERNAMN], Nya förvaltiiingsfegen, 3 uppl., s. 282, med vidare hän­

visningar). Mot bakgmnd av dette torde det inte råda någon osäkerhet

om att överförmyndarens interimistiska beslut kan överklagas särskUt,

om mte annat anges. Någon uttryckUg förfettiiingsreglering av dette är    Prop. 1993/94:251

mte nödvändig.

FB 21 kap.

8§

Ett beslut som överförmyndaren eUer rätten meddehr i ett ärende om förmynderskap, godmanskap eUer förvaltarskap enUgt denna balk gäller omedeUrart även om beslutet överkfegas. Detta gäUer dock inte överför­myruiarens beslut att häva avtal om sammanlevnad i oskiftet bo eUer rättens beslut att döma ut vite.

(Jfr 20 kap. 8 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

Paragrafen har ändrats som en följd av att överförmyndaren enUgt 15 kap. 7 § får häva avtal om sammanlevnad i oskiftat dödsbo. Vidare har den justerats språkUgt.

21 kap. 8 §

Bestämmelsema i 7 § gäUer också när föräldrar, adoptivföräldrar eUer särskUt förordnade vårdnadshavare gemensamt har vårdnaden och en av dem utan något beaktansvärt skäl egenmäktigt rt bort eUer håller kvar bamet samt den arhm begär rättelse.

(Jfr 21 kap. 8 § i Förmynderskapsutredningens förslag.)

I paragrafen har ordet "förmyndare" ersatts med "vårdnadshavare" (se avsnitt 5). Dämtöver har paragrafen ändrats redaktioneUt.

Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser

1.

Denrm hg träder i kraft den 1 juU 1995.

2.

Den som före ikraftträdandet har förordnats som förmyndare för en omyndig skall, om vårdnad ingår i uppdraget, anses som enligt 6 kap SärskiU förordnad vårdnadshavare.

3.

Har en omyrhig före ikraftträdandet fått en gåva som står under förvaltning av förähranm eller en av dem, skall gåvomedlen vid till-hmpningen av de nya bestämmebema jämställas med en sådan gåva som avses i 13 kap. 2 § aruira stycket 2, om givaren före ikraftträdandet har gjort skriftlig anmähn om gåvan till överförmyndaren.

4.   Överförmyndaren får före ikraftträdandet, med verkan från den

tidpunkten, meddeh beslut som avses i 13 kap. 19 § och 14 kap. 21 §.

Har överförmyndaren meddeht ett sådant beslut är ställföreträdaren och

värdepappersinstitutet även före ikraftträdandet skyhiga att enligt an­

givrm bestämmeber träffa avtal om förvaring och förvalming med ver­

kan från ikraftträdandet.

5.

Mål eller ärenden enligt förährabalken som vh ikraftträdandet är anhängigt vh en domstol eller annan myndighet som var behörig enligt ähre bestämmeber skall även efter ikraftträdandet hathhggds där

6.

Ähre föreskrifter om redovbning och om arvode tilhmpas även efter ikraftträdandet, såvitt gäller tiden dessförinnan.

7. Om det i en hg eller en förfatming som har beslutats av regeringen    Prop. 1993/94:251 hänvbas till en föreskrift som har ersatts genom en föreskrift i derma lag, tilhmpas i stället den nya föreskriften..

(Jfr ikraftträdande- och övergångsbestämmelsema i Förmynderskapsut­redningens förslag.)

EnUgt punkt 1 i övergångsbestämmelsema träder den nya fegstiftningen i kraft den 1 juU 1995. Tidpunkten för Ucraftttädandet har valts bl.a. med tanke på att ett omfettande informations- och utbUdningsarbete behöver göras innan reglema kan börja tiUämpas.

En av ändringama innebär att man mera konsekvent än tidigare skaU renodla vårdnads- och förmyndarfimktionema (se avsnitt 5). Om ett bam behöver en annan vårdnadshavare än föräldrama, skaU vårdnaden sålunda anförttos åt en eUer två särskUt förordnade vårdnadshavare i StäUet för att, som fömt, utövas av den eUer de personer som har utsetts tiU förmyndare. Den som före Ucraftttädandet har förordnats som för­myndare med uppgift att även vara vårdnadshavare skaU enUgt punkt 2 i övergångsbestämmelsema sfe kvar i bägge funktionerna också efter i-kraftttädandet, om inte något annat beslutes.

I punkt 3 har förts in bestämmelser som tar sikte på det fåUet att en omyndig före ikraftttädandet har fått en gåva som förvaltes av föräldrar­na eUer en av dem. Bestämmelsema innebär att givaren kan fä tiU stånd en ÖverförmyndarkonttoU beträffande gåvan genom att före Ucraftttädan­det av den nya lagstiftningen göra anmälan tiU överförmyndaren. Om en sådan anmälan görs, skaU det anses föreUgga ett sådant feU som avses i

13      kap. 2 § andra stycket 2 i de nya bestämmelsema. Det innebär att

gåvan - eUer medel som har ttätt i gåvans stäUe - kommer att fålfe

under de särskUda förvaltningsreglema i 13 kap. 3-7 §§. Vidare skaU

redovisning ske enUgt 13 kap. 14-16 §§.

EnUgt punkt 4 får överförmyndaren före ikraftträdandet, med verkan från den tidpunkten, meddela beslut som avses i  13 kap.   19 § och

14      kap. 21 §, dvs. beslut om spärr av bankmedel samt förvaring och

förvaltiiing av värdehandlingar i bank eUer liknande. Det är angeläget

att varje överförmyndare före Ucraftträdandet gör en genomgång av aUa

sina ärenden för att te ställning tiU i vad mån det behövs ett beslut

enUgt 13 kap. 19 § eUer 14 kap. 21 §. I punkten åläggs dessutom stäU­

förettädare och värdepappersinstitut att med verkan redan fiån Ucraftträ­

dandet ttäffa sådana avtal om förvaring och förvaltning som avses i de

nämnda paragrafema. Punkten har fått sin sludiga lydelse efter ett

påpekande av Lagrådet.

Ett beslut om spärr av bankmedel kan krävas bl.a. i det feUet att en anmälan enUgt punkt 3 avser medel som står inne hos bank. För att be­slutet skaU få åsyftad effekt, måste banken underrättos.

Bestämmelsen i punkt 5 är föranledd av att den nya lagstiftningen innehåller en del ändrade fommregler, såväl när det gäUer överförmyn­dare som tmgsrätter. Bestämmelsen iimebär att, om ett mål eUer ärende om vårdnad eUer förmynderskap har inletts vid en behörig myndighet

före Ucraftträdandet men mte hunnit slutföras då, får handfeggningen    Prop. 1993/94:251 fortsätta där.

EnUgt nuvarande regler är såväl föräldrar som andra stäUföreträdare i princip redovisningsskyldiga för aU egendom som står under deras förvaltning. De nya bestämmelsema innebär att föräldramas redovis-ningspUkt inskränks. När det gäUer förvaltning som Ugger i tiden före ikraftträdandet av de nya bestämmelsema skaU föräldrarna emeUertid lämna redovisning i samma omfettning som hittiUs. En regel om dette har tagits in i punkt 6.

Av punkt 6 följer vidare att äldre bestämmelser om arvode tiU för­myndare, gode män och förvaltare fortferande skaU tUlämpas, såvitt gäUer tiden före Ucraftttädandet.

Det nu framfegda förslaget tiU ändringar i föräldrabalken innebär att fiera kapitel helt arbefets om och att åtskiUiga bestämmelser har fått nya beteckningar. Vidare föresfes följdändringar i 17 andra lagar. Om för­slagen genomförs kommer de dessutom att lecfe tiU ändringar i ett antal av regeringen utfärdade författningar. Det kan, som Lagrådet har på­pekat, emeUertid inte uteslutas att det även efter ändringama kommer att i lag eUer annan förfettning finnas en hänvisning tiU någon bestäm­melse i föräldrabalken som nu ersätts av en annan bestämmelse. På förslag av Lagrådet har därför i punkt 7 förts m en sedvanUg föreskrift om att den nya bestämmelsen i sådant fåU skaU tUlämpas. Föreskriften har fått en något annan språkUg utformning än den som Lagrådet föreslagit.

20.2 Förslaget till lag om ändring i ärvdabalken

12 kap. 5 §

Kapitalbelopp skall av nyttjanderättshavaren göras räntebärande så som föreskrivs om omyndigs medel /13 kap. 5 och 7 % förährabalken, om inte ägaren eUer, när hans samtycke ej kan erhåUas, rätten medgivit annat. Utan sådant tiUstånd må dock vad som varit anbragt i jordbmk eUer annan näring ånyo fegas i anspråk för samma ändamål ssimt mind­re belopp, som eljest influtit för avyttrade lösören, användas tiU inköp av egendom av samma slag.

Paragrafen mnehåUer vissa handlingsregler för den som genom tesfe-mente har fått nyttjanderätten tUl egendom tiU vilken äganderätten vid tesfetors död eUer senare skaU tiUfeUa någon annan. Den nuvarande hänvisningen tiU vad som är föreskrivet om omyndigs medel blir genom ändringama beträffande konttoUen av föräldrars förvaltning inte längre klargörande. Hänvisning bör i stäUet göras tiU de regler i 13 kap. för­äldrabalken som tiUåter pfecering utan överförmyndarens samtycke av omyndigs medel som står under konttoU av överförmyndaren.

298

18 kap. 2 §

Prop. 1993/94:251

TiU dess att egendomen har tagits om hand av samtUga dödsbo­delägare eUer av den som i armat fåU har att förvalfe boet, skaU egen­domen, om den ej står under vård av förmyndare, syssloman eUer annan, vårdas av delägare som sammanbcxlde med den avUdne eUer annars kan te hand om egendomen. Den som har tagit hand om egen­domen skaU genast underrätte övriga delägare om dödsfeUet och, om det behövs god man för någon defegare, göra anmälan hos överförmyn­daren enUgt 11 kap. föräldrabalken. Vad som har sagts om defegare gäUer också efterlevande make som inte är defegare.

Fmns det mte någon som såluncfe tar hand om den dödes egendom, skaU medlem av hushåUet som den döde tillhörde, hyresvärd eUer annan som är närmast tiU det te hand om egendomen samt tillkalfe delägare eUer anmäfe dödsfeUet tUl sociahiämnden. Då anmälan skett eUer för­håUandet på annat sätt blir känt, skaU socialnämnden, om det behövs, göra vad som enUgt försfe stycket åUgger defegare. För kosbiadema med anledning av detfe har kommunen rätt tiU ersättning av boet.

I försfe stycket har "rätten" ändrats tUl "överförmyndaren". Detfe är en följd av att den nya lydelsen av 11 kap. 2 och 3 §§ föräldrabaUcen feg­ger på överförmyndaren att förordna gcxl man (jfr avsnitt 14.4).

19 kap. 18 §

Boutredningsman är pliktig att ersätta skada, som han uppsåtUgen eUer av vårdslöshet våUat dödsboet eUer någon, vars rätt är beroende av utredningen.

Är flera utredningsmän ersättningspliktiga, svarar de soUdariskt. Ersätmingsbeloppet skaU utredningsmännen emellan slutUgen fördefes efter den större eUer mindre skuld som prövas Ugga envar av dem tiU last.

Om skyldighet att hos bank inbetafe penningmedel, som tillkommer omyndig eUer den för vilken god man eUer förvaltare förordnats, sted­gas i föräldrabalken.

Ändringen innebär att erinran i tredje stycket inte längre innefettar skyldighet att deponera värdehandlingar. Genom ändringama i föräldra­balken upphävs den genereUa skyldigheten att deponera värdehandlingar som har ett visst lägste värde (se avsnitt 7.4).

20.3 Förslaget till lag om ändring i rättegångsbalken

10 kap. 7 §

Tvist på gmnd av förmyndares, god mans eUer förvaltares förvaltning får väclais vid rätten i den ort där den omyndige eller den för vilken god man eller förvaltare är eller varit förordnad har sitt hemvbt, eUer också vid rätten i den ort där förvaltningen förts.

Har någon eljest haft annans egendom tiU förvaltning, får tvist på gmnd av förvaltningen väckas vid rätten i den ort, där förvaltningen förts.

299

Iförsta stycket har den nuvarande hänvisningen tiU den rätt där inskriv-    Prop. 1993/94:251 ning företagits ersatts med en hänvisning tiU den enskUdes hemvist-fomm. Ändringen är delvis en följd av att inskrivningsinstitutet upphör, se avsnitt 13.

EnUgt en övergångsbestämmelse skaU mål som vid ikraftträdandet av de nya bestämmelsema har väckts vid en domstol som var behörig enUgt äldre regler fortferande handfeggas där (jfr punkt 5 i övergångs­bestämmelserna tiU ändringama i föräldrabalken).

20.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1904:26 s.l) om vissa intemationella rättsförhållanden rörande äktenskap och förmynderskap

4 kap. 1 §

Vad i svensk lag är sfedgat om förmynderskap för underårig skall äga tiUämpning jämväl i avseende å underårig svensk undersåte, som ej har hemvist inom riket. Varder förmynderskap för såclan underårig anordnat i främmande stet, där han har hemvist, må dock rätten, såframt ej särskUda omständigheter påkaUa, att förmynderskap är anordnat här i riket, beslute, att förmynderskap ej skaU vara anordnat enUgt svensk lag.

Regeringen äger beträffande förmynderskap för underåriga svenska undersåtar, som hava hemvist i främmande sfet, meddefe särskUda bestämmelser angående vården av underårigs värdehandlingar, så ock förordna svensk diplomatisk eUer konsulär tjänsteman att vara överför­myndare. Regeringen prövar fråga om entiedigande av sådan överför­myndare.

Ersättning tiU överförmyndare beträffande förmynderskap som avses i första stycket och som är anordnat enligt svensk hg utgår av stetUga medel enUgt bestämmelser som regeringen meddelar. Detsamma gäUer ersättning tiU förmyndare i den mån ersättningen ej enUgt 12 kap. 16 eller i7 § föräldrabalken skaU utgå av den omyndiges medel.

Ändringama i paragrafen är främst föranledcfe av att förmynderskap inte längre skaU skrivas in. Föreskriften om inskrivning vid Stockholms tingsrätt har därför tegits bort. I tredje stycket har dämtöver hänvisning­en ändrats tiU de paragrafer som i den nya lydelsen av föräldrabalken reglerar arvcxle och ersättning tiU förmyndare.

5 kap. 1 §

Vad i svensk lag är stedgat om förvaltarskap skaU äga tillämpning jämväl i avseende å svensk undersåte, som ej har hemvist inom riket. Varder förmynderskap anordnat i firämmande stet för svensk undersåte, som där har hemvist men som har förvaltare här i riket eUer beträffande vilken ansökan om förordnande av förvaltare har gjorts, må dock rätten, såframt ej särskUcfe omständigheter påkalfe, att förvaltarskap är anord­nat här i riket, beslute, att förvaltarskap ej skaU vara anordnat enUgt svensk lag.

Regeringen äger beträffande förvaltarskap för svenska undersåtar,

som hava hemvist i främmande stet, meddefe särskUcfe bestämmelser

300

angående vården av värdehandlingar, så ock förordna svensk diploma-

tisk eUer konsulär tjänsteman att vara överförmyndare. Regeringen    Prop. 1993/94:251 prövar fråga om entiedigande av sådan överförmyndare.

Ersättning tiU överförmyndare bettäffande förvaltarskap som avses i första stycket utgår av stetiiga medel enUgt bestämmelser som regering­en meddelar. Detsamma gäUer ersätttiing tiU förvaltere i den mån ersätt­ningen ej enUgt 12 kap. 16 § föräldrabalken skaU utgå av den enskUdes medel.

Ändringama motsvarar dem som gjorts i 4 kap. 1 §. Se förfettnings­kommentaren tiU den paragrafen.

5 kap. 4 §

SkaU i visst fåU svensk lag om anordnande av förvaltarskap ej äga tillämpning bettäffande någon, som vistes här i riket, eUer är äimu ej utrett, om det skaU ske, äge rätten eller överförmyndaren, om dröjsmål uppenbarUgen skuUe medföra fera, meddefe förordnande enUgt 11 kap. 18 § föräldrabalken under tiden mtiU dess vård om hans angefegenheter anordnats i enUghet med lagen i hans hemland eUer rätten slutiigt prövat fråjan enUgt 11 kap. 7 § föräldrabalken.

Ar förmynderskap anordnat enUgt fegen i främmande sfet, må ock i trängande feU god man enUgt svensk lag förordnas att vårcfe den omyn­diges angelägenheter.

I 11 kap. 18 § föräldrabaUcen ges överförmyndaren möjUghet att för­ordna god man i avvaktan på slutUgt beslut. En ändring i enUghet där­med har införts i denna paragraf

20.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (1904:48 s. 1) om samäganderätt

19 §

Vad i denna lag finnes stedgat äge ej tiUämpning å sådan samfäUighet, som avses i lagen (1973:1150) om förvaltning av samfäUigheter, eUer å sådan allmänning, som avses i lagen (1952:166) om häradsallmänningar eUer lagen (1952:167) om allmänningsskogar i Norrland och Dalama; ej heUer vare i något fåll lagens föreskrifter tiUämpUga i fråga om bUdan­de av jaktvårdsområde, besfeende av aUenast en festighet, eUer av fiske-vårdsområde, omfettande aUenast en festighet eUer det tiU aUenast en festighet hörande fisket.

Beträffande egendomsförhållanden som rör makar, sambor, delägare i oskiftat dödsbo, bolagsmän, redare som mgått överenskonunelse om partrederi eUer deltegare i samma gmvrörelse finns särskUda bestäm­melser I fråga om förvalttiingen av fest egendom som är taxerad som lantbraksenhet och som ägs av minst tre gemensamt gäUer särskUcfe bestämmelser i stäUet för 2-6 §§.

Bestämmelsema i 13 kap. 10 § eller 14 kap. 11 § föräldrabalken skaU inte tiUämpas i fråga om försäljning enUgt denna lag av samfäUd fest egendom, som tiU någon del ägs av omyndig eUer omfetfes av ett för­valtarskap enUgt föräldrabalken.

301

21 Riicsdagen 1993/94. 1 saml. Nr 251

Hänvisningen tiU 15 kap. 15 § föräldrabaUcen har ändrats tiiU 13 kap.    Prop. 1993/94:251 10 § eUer 14 kap. 11 § där det föreskrivs bl.a. om överförmyndarens samtycke tiU försäljning m.m. av den enskUdes feste egendom.

20.6 Förslaget till lag om ändring i lagen (1921:159) med vissa bestänmfielser om förmynderskap för omyndig medlem av det kungliga huset

FörährabaUcens bestämmelser om överförmyndarens tiUsyn över förmyndares förvaltiiing, om förmyndares skyldighet att i vissa faU inhämte överförmyndarens samtycke, samt om förmyndares redovis­ningsskyldighet i förhållande tiU överförmyndaren gäller inte förmyn­derskap för omyndig medlem av det kungUga huset. Bettäffande såcfent förmynderskap skaU dock gäUa vad som föreskrivs om förmyndares skyldighet att, räiförmyndaren hmrmrförmynderskapet, överhmrm den omyndiges egendom och lämna slutredovisning, samt om talan damm.

Lagtexten har justerats med hänsyn tiU att rätten inte längre skaU ha något ansvar för tiUsynen över förmyndare. Vidare har hänvisningen tiJl rätten vad gäUer samtycke tiU en förmyndares åtgärder stmkits. Dessa ändringar är en följd av de föresfegna ändringama i föräldrabalken. Lagtexten har vidare mcxlemiserats, utan att ändras i sak. Den redovis­ningsskyldighet som kvarstår för en förmyndare tiU omyndig av det kungUga huset är rikfed mot den omyndige eUer efterföljande förmynda­re.

20.7 Förslaget till lag om upphävande av lagen (1924:322) om vård av omyndigs värdehandlingar

Lagen   (1924:322)   om   vård  av   omyndigs   värdehandUngar   skaU upphöra att gäUa vid utgången av juni 1995.

1.

1-4, 7, 8 och 15 §§ i den upphävda lagen skaU, med de begräns­ningar som anges i följande punkter, aUtjämt tiUämpas vid förvaring och förvaltning av värdehandUngar som nedsatts i öppet förvar hos bank enUgt 15 kap. 8 § föräldrabalken i lagmmmets lydelse före den 1 juU 1995. Bestämmelsema skaU tillämpas tiU dess uppdraget avslutets, eUer avtal om fortsatt förvaring och förvaltning ttäffas.

2.

Vad som föreskrivs i 3 § om insättning av medel på spärrad bank­räkning skaU inte gälfe beträffande medel som skaU förvalfes av för­äldrar.

3.

Vad som föreskrivs i 7 § om uppgiftsskyldighet i förhållande tiU överförmyndaren skaU inte gälfe. I samband med att uppdraget att förvalte de nedsatte värdehandlingama upphör skaU dock banken tiU överförmyndaren säncfe uppgift om de värdehandlingar som omfetfedes av uppdraget.

Den genereUa depositionsskyldigheten vad gäUer omyndigas och enskU­

das värdehandlingar som framgår av 15 kap. 8 § föräldrabaUcen i nu

gällande     lydelse    avskaffas    genom    de     nya    bestämmelserna.

302

överförmyndaren skaU dock ha kvar en möjUghet att i enskUcfe feU Prop. 1993/94:251 beslute om förvaring eUer förvaltning av enskUds värdehandlingar (se 13 kap. 19 § och 14 kap. 21 § i föräldrabaUcens nya lydelse). Avtal om denna typ av förvaring och förvaltning fömtsätts kunna komma tiU stånd utan att de närmare viUkoren styrs av feg. Se förfettning­skommentaren tUl 13 kap. 19 § föräldrabalken. Per den 1 juU 1995 kommer det att fiimas ett stort antal depåer i bankema som har skapats på gmnd av föräldrabalkens krav på nedsättning av värdehandlingar i öppet förvar. En naturUg följd av att depositionsskyldigheten upphör är att också depåema avvecklas. Detta är dock något som av praktiska skäl mte kan ske omedelbart. För tiden från den 1 juU 1995 och firam tiiU dess att de enskUcfe depåema avveckfes bör, som Lagrådet har påpekat, i vart feU en del av bestämmelserna i lagen (1924:322) om vård av omyndigs värdehandlingar fortferande gäUa. I övergångsbestämmelserna har därför angivits i vilken omfetbiing lagens bestämmelser skaU gälfe även efter det att fcen i och för sig har upphävts.

De bestämmelser som bör gälfe även under övergångstiden är främst de som reglerar förhållandet mellan banken och den enskUde. De be­stämmelser som främst kommer i firåga är 1-4, 7, 8 och 15 §§. Efter­som det ju inte finns något genereUt krav på spärrade bankkonton vid föräldraförvalöungama, bör dock 3 § mte gälfe i fråga om de medel som skaU förvaltes av föräldrar. Underrättelseskyldigheten i 7 § i för­håUande tiU överförmyndaren kan begränsas eftersom det mte längre finns någon genereU skyldighet att deponera värdehandlingar. Dette är också skälet tiU att 5 och 6 §§ inte behöver gälfe under tiden för av­veckling av de existerande depåema. I 8 § anges vilka avgifter bankerna kan te ut. Det är självklart att rätten att te ut avgifter skaU vara kvar så länge uppdraget att förvalte värdehandlingama fektiskt kvarstår.

I 9-13 a §§ ges för närvarande föreskrifter om hur samtycke tiU olika åtgärder skaU sökas och vilka åtgärder som skaU företes för det feU samtycke bevUjas. Eftersom det inte längre skaU föreUgga någon genereU skyldighet att sätte ned värdehandlingar behövs mte den regleringen framdeles. I de feU överförmyndaren beslutar att värdehandlingar skaU förvaras och förvalfes av ett värdepappersinstitut så torde överförmyndaren i samband med att ett samtycke tiU en åtgärd med värdehandlingen ges, tiU samtycket kunna knyfe de villkor som behövs för att skydda det intresse som överförmyndaren är satt att bevaka. I 13 § finns bl.a. en regel om att spärrade bankmedel som används för att köpa fest egendom skaU betafes av banken direkt tiU säljaren. Någon direkt motsvarighet tiU den regeln återfinns mte i de nya bestämmelsema i föräldrabalken. Inte heUer i detfe feU torde det dock föreUgga något hinder för överförmyndaren att i samband med att samtycke ges tiU nyttjande av medlen viUkora samtycket med att de av banken omedelbart skaU sättas in på ett konto som säljaren disponerar över.

303

20.8 Förslaget till lag om ändring i lagen (1946:807) om

Prop. 1993/94:251

handläggning av domstolsärenden

6§

Underrätt är vid handfeggning av ärende domför med en lagfåren domare, om ej annat följer av vad som föreskrivs nedan i denna para­graf

Vid annan handläggning än som sägs i 3 eUer 4 § skaU rätten ha den sammansätöiing som anges i ttedje stycket, om ärendet är tvistigt,

om eljest särskUd anledning föreUgger därtiU, eUer om ärendet angår

1.

anordnande, upphörande eUer ändring av förvaltarskap enUgt 11 kap. 7, 19 eUer 23 § föräldrabaUcen,

2.

talan mot överförmyndares beslut,

3.   nedsättiiing av bolags aktiekapital eUer gmndfond eUer tiUstånd tiU

vinsttitdehiing i bolag eUer tiU fiision,

4. förvalöiing av stiftelse, eUer

5.   tiUstånd tiU viss förvalttiingsåtgärd i annat feU än som avses ovan i

dette stycke.

I fåU som avses i andra stycket skaU rätten besfe av en lagferen doma­re och nämndemän, när ärendet skaU prövas enUgt äktenskapsbalken, lagen (1987:232) om sambors gemensamma hem eUer föräldrabaUcen, och annars av tte lagfema domare. När nänmdemän mgår i rätten, skaU 14 kap. 17 § äktenskapsbaUcen tUlämpas.

Regeringen får för andra fåU än som avses i andra stycket föreskriva att tjänstemän som inte är lagfema får handlägga ärenden som är av enkel beskaffenhet och som avser

1.

avttädande av egendom tiU förvaltning av boutredningsman och förordnande eUer entiedigande av boutredningsman,

2.

förordnande av bodehiingsförrättare,

3.

förordnande av skiftesman vid arvskifte, eUer

4.

dödande av handUngar och intecknmgar enUgt lagen (1927:85) om dödande av förkommen handling, dock ej i fåU som avses i 12 a § nämnda lag.

I ftärde stycket 1 finns för närvarande en bestämmelse om delegation av rättens handläggning av ärenden som avser förordnande eUer entiedi­gande av förmyndare, god man eUer förvaltare. Genom ändringama i föräldrabalken flyttes beslutanderätten beträffande förordnande och ent­ledigande av god man eUer förvaltare tUl överförmyndama, se 11 kap. 1-4 och 7 §§ i den nya lydelsen av föräldrabalken. Rätten skaU förordna god man eUer förvaltare endast i samband med att godmanskap enUgt 11 kap. 4 § föräldrabaUcen eUer förvaltarskap anordnas. Genom att vårdnads- och förmynderskapsbegreppen renodfes kommer, om ing­en förälder kan vara vårdnadshavare, vårdnaden att anförtros särskUt förordnade vårdnadshavare i stäUet för som i dag särskUt förordnade förmyndare (se avsnitt 5). Det kvarstår då, som firamgår av avsmtt 14.2, endast säUan förekommande ärenden i vilka rätten skaU förordna eUer entiediga förmyndare. Den delegationsmöjUghet som ges i försfe punkten skuUe således ha kommit att i stort sett sakna praktisk betydelse i firamtiden.

I Qärde stycket 2 finns nu en bestämmelse om handfeggning av aren-

304

den som avser inskrivning av förmynderskap, godmanskap eUer för-

valtarskap. Dessa ärenden upphör i och med att mstitutet inskrivning    Prop. 1993/94:251 avskaffas (se avsmtt 13).

Punktema 1 och 2 har därför fått utgå och efterföljande punkter fått två nummer lägre än tidigare.

Som nämnts tidigare (avsnitt 16.1) pågår inom Justitiedepartementet ett arbete med en reformering av ärendelagen.

20.9 Förslaget till lag om ändring i lagen (1947:529) om allmäima bambidrag

4

§

Rätten att uppbära allmänt bambidrag för ett bam tillkommer, där bamet står under föräldramas gemensamma vårdnad, bamets moder eUer, om föräldrama gjort anmälan härom tiU allmän försäkringskassa, bamets feder Är den förälder som uppbär bidrag enUgt vad nu har sagts tiU följd av frånvaro, sjukdom eUer annan orsak för längre tid förhindrad att deltega i vårdnaden, skaU rätten att uppbära bidraget i StäUet tillkomma den andra föräldem. Om föräldrama gemensamt har vårdnaden om ett bam men bamet varaktigt bor tiUsammans med endast en av dem, tillkommer rätten att uppbära allmänt bambidrag efter an­mälan den förälder som bamet bor hos. Står bamet ej under föräldrar­nas gemensamma vårdnad, tillkommer rätten att uppbära bidraget den som har vårdnaden om bamet. Har två särskUt förordnade vårdnads­havare utsetts att utöva vårdnaden gemensamt, skaU vad som nyss har sagts om bamets feder och mcxier i stäUet gäUa den manUge respektive den kvinnUga vårdnadshavaren.

I fråga om rätten att uppbära allmänt bambidrag UkstäUs med för­äldrar de, som med socialnämndens tiUstånd har fegit emot ett utländskt bam för vård och fostran i syfte att adoptera det.

Allmän försäkringskassa får på framställning av socialnämnd förordna att allmänt bambidrag för bam, som genom socialnämndens försorg placerats i enskUt hem, skaU uppbäras av den som fostrar bamet. Har bamet placerats i enskUt hem av annan än socialnämnd, får sådant förordnande meddefes på Iramställning av den som enUgt förste stycket uppbär bidraget.

1. Denna hg träder i kraft den 1 juU 1995.

2.

Ähre bestämmeber gäller fortfamnde ifråga om bambidrag för th före ikraftträdandet.

3.

Den som före ikraftträdandet har förordnats som förmyndare för en omyrhig skaU, om vårdnad ingår i uppdraget, anses som särskiU för­ordnad vårdnadshavare vid tilhmpning av bestämmeben i dess nya lydebe.

I paragrafen har ordet "förmyndare" ersatts med "vårdnadshavare" (se avsmtt 5).

Punkten 2 i övergångsbestämmelsen iimebär att de särskUt förordnade förmyndare som har rätt att få bambidrag för tid före ikraftträdandet har kvar den rätten. Punkten 3 mnebär att något nytt förordnande som särskUt förordnad vårdnadshavare inte behövs för att de som tidigare har förordnats som förmyndare och vårdnadshavare skaU omfettes av paragrafen i dess nya lydelse.

305

20.10        Förslaget till lag om ändring i lagen (1964:143) om bidragsförskott

6i

Den som önskar erhålfe bidragsförskott eUer viU komina i åmjutande av högre förskott skaU göra ansökan därom. Ansökan göres av vård­nadshavaren. Om bamet har beretts vård i ett femUjehem eUer ett hem för vård eUer boende inom socialtjänsten, får ansökan göras även av socialnämnden.

Ansökan skaU innehåUa nödiga upplysningar för bedömande av bar­nets rätt tiU bidragsförskott ävensom en av sökanden på heder och samvete avgiven förklaring, att de lämnade upplysningama äro med sanningen överensstämmande. Är sökanden ur stånd att själv avgiva sådan förklaring, skaU riktigheten av upplysningama mtygas av två ttovärdiga, med förhåUandena förtrogna personer. Därest underhåUs­bidrag feststäUts för bamet, skaU domstols beslut eUer annan handling, som kan Ugga tiU gmnd för indrivning av bidraget, i huvudskrift eUer bestyrkt avskrift fogas vid ansökningen, såftamt dessa handlingar ej eljest äro tiUgängUga för försäkringskassan.

Prop. 1993/94:251

9§

Bidragsförskott utbetafes tiU vårdnadshavaren. Har två särskUt för­ordnade vårdnadshavare utsetts att utöva vårdnaden gemensamt, ut­betalas bidragsförskottet tiU den kvinnUga vårdnadshavaren eUer, om vårdnadshavama begär det, tiU den manUge vårdnadshavaren. Vistas bamet i annat enskUt hem, får försäkringskassan efter fiamställning från vårdnadshavaren betala förskottet tiU den som fostrar bamet.

Om synnerUga skäl föreUgga, får förskottet på framstäUning av social­nämnd utbetalas tiU lämpUg person eUer tiU nämnden att användas för bamets bäsfe.

Vårdas bamet under hel månad i femUjehem eUer hem för vård eUer boende inom socialtjänsten, utbetafes bidragsförskottet tiU det kommu­nafe organ som svarar för vårdkostnaden.

Det bidragsförskottsbelopp som först förfeUer tiU betalning efter beslut om förskott må, där bamet under den tid å vilken förskottsbe­loppet belöper i väsentUg mån erhålUt sin försörjning av allmänna me­del, tiU den del beloppet motsvarar vad den myndighet som tillhanda­hållit försörjningen visar sig hava för nämnda tid utgivit för bamets försörjning uppbäras av myndigheten.

12 §

Vårdnadshavare och den som eljest uppbär bidragsförskott för bamet är skyldiga att ofördröjUgen tiU försäkringskassan anmäfe sådan om­ständighet som kan påverka rätten tiU och storleken av bidragsförskot­tet.

1.

Denrm hg träder i kraft den 1 juU 1995.

2.

Ähre bestämmeber gäller fortfarande i fråga om bidragsförskott för tid före ikraftträdandet.

3.

Den som före ikraftträdandet harförordrmts som förmyndare för en

306 omyndig skall, om vårdnad ingår i uppdraget, anses som särskiU för-

ordnad vårdnadshavare vh tilhmpning av bestämmebema i deras nya    Prop. 1993/94:251 lydeber

I 6, 9 och 12 §§ har justeringar gjorts med anledning av att särskUt förordnade förmyndare ersätts med särskUt förordnade vårdnadshavare (se avsnitt 5).

Punkten 2 i övergångsbestämmelsen umebär att de särskUt förordnade förmyndare som har rätt att fä bidragsförskott för tid före Ucraftttädan­det har kvar den rätten. Punkten 3 iimebär att något nytt förordnande som särskUt förordnad vårdnadshavare inte behövs för att de som tidiga­re har förordnats som förmyndare och vårdnadshavare skaU omfettes av paragrafen i dess nya lydelse.

20.11

Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen

(1980:100)

9 kap. 15 §

Sekretess gäUer hos domstol i äktenskapsmål samt mäl och ärenden enUgt föräldrabalken, liksom i mål enUgt lagen (1989:14) om erkännan­de och verkstälUghet av utiändska vårdnadsavgöranden m.m. och om överflyttning av bam, för uppgift om enskUds personUga eUer ekono­miska förhåUanden, om part begär det och det kan antes att den enskUde eUer någon honom närsfeende Uder skada eUer men om uppgiften röjs. / ärenden om anordnande av godmanskap enligt 11 kap. 4 iförährcijalken eller förvaltarskap behövs dock inte begäran av part.

I fråga om uppgift i allmän handling gäUer sekretessen i högst sjuttio år.

Genom ett tiUägg tiU förste stycket har sekretessen gjorts oberoende av om den enskUde i ärenden om anordnande av gcximanskap enUgt 11 kap. 4 § föräldrabaUcen eUer förvaltarskap begär att sekretess skaU gäUa. Skälen har utveckfets i avsnitt 16.4.

20.12        Förslaget till lag om ändring i lagen (1984:1095) om förlängt bidragsförskott för studerande

81

Förlängt bidragsförskott utbetafes tiU den förälder eUer tidigare vård­nadshavare som baraet varaktigt bor tiUsammans med. Sammanbor bamet med två tidigare förordnade vårdnadshavare som utsetts att gemensamt utöva vårdnaden om bamet tillämpas 9 § försfe stycket andra meningen lagen (1964:143) om bidragsförskott.

1.

Denrm hg träder i kraft den 1 juli 1995.

2.

Ähre bestämmeber gäller fortfarande i fråga om bidragsförskott för tid före ikraftträdandet.

3.

Den som före ikraftträdandet har förordnats som förmyrulare för en omyndig skaU, om vårdnad ingår i uppdraget, anses som sårskilt för­ordnad vårdnadshavare vid tilhmpning av bestämmeben i dess nya

307 lydebe.

1 paragrafen har ordet "förmyndare" ersatts med "vårdnadshavare" ( se    Prop. 1993/94:251

avsnitt 5).

Punkten 2 i övergångsbestämmelsen innebär att de särskUt förordnade förmyndare som har rätt att få bidragsförskott för tid före ikraftträdan­det har kvar den rätten. Punkten 3 innebär att något nytt förordnande som särskUt förordnad vårdnadshavare inte behövs för att de som tidiga­re har förordnats som förmyndare och vårdnadshavare skaU omfetfes av paragrafen i dess nya lydelse.

20.13

Förslaget till lag om ändring i bankrörelselagen

(1987:617)

2 kap. 23 §

En omyndig får utan förmyndarens tiUstånd förfoga över medel som den omyndige själv satt m hos en bank efter det han fyUt sexton år. Utan den omyndiges samtycke fär banken inte betala ut sådana medel tiU fönnyndaren. Har förmyndaren fått överförmyndarens tiUstånd att omhänderta medlen och företett bevis på dette, får den omyndige inte vidare förfoga över medlen. Sådan inskränkning i den omyndiges rätt skaU anteclaias på msättningsbevis eUer i motiiok, när beviset eUer motboken företes hos banken.

Medel som en förmyndare, gcxl man eUer förvaltare förvaltar enUgt föräldrabalken får tes ut utan överförmyndarens tiUstånd endast om det har gjorts förbehåU enUgt 14 kap. 8 § nämnda balk eUer utteget avser ränte. överförmyndaren kan enUgt 14 kap. 21 § förährabalken förord­na, att ett sådam förbehåU inte skaU gäUa. Förordnandet skall antecknas på bevis eUer i motbok som har utfärdats om msättningen. Banken är skyldig att på begäran av överförmyndare, förmyndare, gcxl man eUer förvaltare utfärda bevis om beloppet av de medel som sätts in eUer som står mne, samt i förekommande feU intyga att meddefet tiUstånd inte umyttjats.

Ar förährar förmyrulare, får de utan överförmyndarens tilbtånd ta ut medel som de förvaltar enligt förährabaUcen, om medlen inte har satts in med uppgift om att de enligt 16 kap. 11 förährabalken inte får tas ut utan sådant tilbtånd eller att de omfattas av särskih överförmyndar­kontroU. överförmyndaren kan enligt 13 kap. 19 § nämnda baUc för­ordrm om annan inskränkning i förährars uttagsrätt. Inskränkning i uttagsrätten som avses i detta stycke skall antecknas på bevis eller i motbok som har utfärdats om insättningen.

Bestämmelsema i andra stycket avser enUgt sin ordalydelse, fömtom gode män och förvaltare, samtUga förmyndare, dvs. föräldrar, särskUt förordnade vårdnadshavare (se föresfegen lydelse av 10 kap. 3 § tredje stycket föräldrabalken) och förmyndare som inte är vårdnadshavare. Det nya tredje stycket i denna paragraf gör dock att föräldrars förvaltning kommer att styras av andra regler För bankemas del mnebär den lag­tekniska konstmktionen att utgångspunkten är att en underårigs bank­medel inte får fes ut utan överförmyndarens tiUstånd. Bankema bör dock kunna gcxife en uppgift från en ställföreträdare att derme är för­myndare i kraft av föräldraskap.

I andra stycket har den nuvarande hänvisningen tiU förbehäU enUgt

qo

15 kap. 9 § andra stycket föräldrabalken ersatts med en hänvisning tiU

förbehåU enUgt den nya bestämmelsen i 14 kap. 8 §. Vidare har, när Prop. 1993/94:251 det gäUer överförmyndarens möjUghet att förordna att ett förbehåU inte längre skaU gälfe, en uttryckUg hänvisnmg gjorts tiU 14 kap. 21 § för­äldrabalken. LUca Utet som bankema hittiUs kan ha ansetts skyldiga att pröva lagUgheten av förbehåU enUgt 15 kap. 9 § andra stycket föräldra­balken bör de vara skyldiga att pröva om förbehåU enUgt den nya be­stämmelsen i 14 kap. 8 § står i överensstämmelse med lagen.

I ett nytt tredje stycke har tagite in bestämmelser som tar sikte på sådana medel som föräldrama enUgt huvudregeln i det nya 13 kap. för­äldrabalken får förvalto ftitt. Överförmyndarens tiUstånd tiU uttag krävs när medlen satts in med uppgift om att de inte får tos ut utan tiUstånd. Det kan vara feUet när t.ex. en boutredningsman eUer försäkringsgivare enUgt 16 kap. 11 § föräldrabalken skaU betafe ut ett belopp tiU en un­derårig. Vidare kan en sådan uppgift lämnas när någon ger en penning­gåva till en omyndig under villkor av särskUd ÖverförmyndarkonttoU (se 13 kap. 2 § andra stycket och 8 § föräldrabaUcen). Om penninggå­van fuUbordas genom att medlen sätts in på bank (jfr 4 § lagen [1936:83] angående vissa utfästelser om gåva) kan aUfså givaren i sam­band med insättningen anmäla att medlen mte får fes ut utan tiUstånd av överförmyndaren. Överförmyndaren kan enUgt 13 kap. 19 § föräldra­balken förordna om annan inskränkning i föräldrars rätt att fe ut med­len.

När det förekommer en mskränkning i föräldems förfoganderätt skaU banken, så snart den fått kännedom om inskränkningen, göra en an­teckning om den på bevis eUer i modjok som har utfärdats om insätt­ningen.

Övergångsbestämmelser

1.

Denrm hg träder i kraft den 1 juli 1995.

2.

Är förährar förmyrulare, får de utan överförmyndarens tilbtånd ta ut medel som de förvaltar eriligt förährabalken och som har satts in före ikraftträdandet, om medlen ime omfattas av särskih Överförmyndar­kontroU enligt de nya bestämmebema i förährabaUcen. Mid som nu har sagts gäller dock ime, om överförmyndaren enligt 13 kap. 19 § för­ährabaUcen i dess lydebe från och med den 1 juli 1995 har förordrmt om inskränkning i uttagsråtten.

3.

Har en förmyrulare, god man eller förvaltare före ikraftträdandet satt in medel med förbehåll enligt 15 kap. 9 § andm stycket förährabal­ken, skaU förbehållet jämställas med förbehåU enligt 14 kap. 8 § för­ährabalken i dess tydebe från och med den 1 juU 1995.

EnUgt punkt 1 i övergångsbestämmelsema skaU ändringama i bankrör­elselagen ttäda i kraft samtidigt med ändringama i föräldrabaUcen, den 1juU 1995.

Punkt 2 innehåUer en regel som tar sUcte på det fåUet att föräldrar

förvalfar bankmedel som har satts in före ikraftträdandet. Sådana medel

skaU eiUigt äldre regler i princip vara spärrade. Utan hinder av det får

föräldrama efter ikraftträdandet te ut pengama utan överförmyndarens

tUlstånd. Undanteg från uttagsrätten gäUer emeUertid, om överförmyn-

dåren med stöd av 13 kap. 19 § föräldrabalken i dess nya lydelse har    Prop. 1993/94:251 beslutet om inskränkning i den. Ett sådant beslut kan enUgt punkt 4 i övergångsbestämmelsema tiU ändringama  i föräldrabalken  meddefes före Ucraftträdandet.

Så länge banken mte har fått något meddelande om förordnande enUgt 13 kap. 19 § föräldrabalken torde banken, när en förälder viU te ut pengar med stöd av den nu behandfede punkten, få godte ett påsfeende om att det är fråga om medel som inte omfetfes av särskUd överförmyn­darkonttoU (jfr förfettningskommentaren tiU 2 kap. 23 § ovan).

I punkt 3 har tagits m en öveigångsbestämmelse som jämstäUer förbe­håU enUgt 15 kap. 9 § andra stycket föräldrabalken i nu gällande lydelse, dvs. förbehåU att bankmedel skaU vara ospärrade, med motsvarande förbehåU eidigt de nya reglema. Det innebär att en StäUförettädare inte behöver ersatte ett gammalt förbehåU med ett nytt i samband med att den nya reglerna tiäder i kraft.

20.14        Förslaget till lag om ändring i lagen (1987:813) om homosexuella sambor

Om två personer bor tiUsammans i ett homosexueUt förhåUande, skaU vad som gäUer i fråga om sambor enUgt följande lagar och bestämmel­ser tiUämpas även på de homosexueUa samboma:

1.

lagen (1987:232) om sambors gemensamma hem,

2.

ärvdabalken,

3.

jordabalken,

4.

10 kap. 9 § rättegångsbaUcen,

5.

4 kap. 19 § försto stycket utsökningsbalken,

6.

19 § försto stycket, punkt 1 nionde stycket och punkt 3 sjunde stycket av anvisningama tiU 31 § samt punkt 3 a av anvisningama tiU 33 § kommunalskattelagen (1928:370),

7.

lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt,

8.

6 § lagen (1946:807) om handläggning av domstolsärenden,

9.

bostodsrättslagen (1991:614),

10.

9 § rättshjälpslagen (1972:429),

11.

lagen (1981:131) om kaUelse på okända borgenärer,

12.

5 kap. 18 § ttedje stycket festighetsbUdningsfegen (1970:988),

13.

10 § insiderlagen (1990:1342),

14.

11 kap. 3 § förste och andra styckena och 5 § andra stycket vaUagen (1972:620),

15.

36 § försto stycket lagen (1972:704) om kyrkofiiUmäktigval, m.m.,

16.

2 § andra stycket lagen (1993:1404) om brevröstning i Förbunds-repubUken Tyskland och i Schweiz,

17.

lagen (1993:1469) om uppskovsavdrag vid byte av bostod, samt

18.

10 kap 18 §, 11 kap 2, 15 och 16 §§, 12 kap 7 och 8 §§ samt 16 kap. 7 och 9 §§ föräldrabaUcen.

Fömtsätter dessa lagar eUer bestämmelser att samboma skaU vara ogifta, gäUer det också de homosexueUa samboma.

Ändringen innebär att homosexueUa sambor jämstäUs med heterosexuel­

la sambor bl.a. när det gäUer rätten att ansöka om och yttra sig i olika

förmynderskapsrättsUga ärenden.

3 q

I 10 kap. 18 § föräldrabalken behandlas förordnande och entiedigande Prop. 1993/94:251 av förmyndare. Bestämmelserna i 11 kap. 2, 15 och 16 §§ handlar om anordnande av gcximanskap och förvaltarskap samt förordnande och entiedigande av gcxl man cx;h förvaltare. I 12 kap. 7 § föreskrivs att den enskUdes sambo skaU höras innan stäUföreträdaren tar ställning i vikti­gare frågor. 12 kap. 8 § behandlar den simationen att en enskUd och StäUförettädarens sambo har motstridiga intressen. I 16 kap. 7 § ges bl.a. den enskUdes sambo möjUghet att fe del av handlingama i ett för-mynderskapsärende. SlutUgen innebär 16 kap. 9 § att överförmyndaren skaU låfe den enskUdes sambo yttra sig innan överförmyndaren lämnar samtycke tiU en förvaltningsåtgärd av större vikt.

20.15

Förslaget till lag om ändring i lagen (1989:14)

om erkärmande och verkställighet av utländska vårdnadsav­göranden m.m. och om överflyttning av bam

23 

§

Om någon egenmäktigt har fört ett bam, som har hemvist här i lan­det, utomlands eUer egenmäktigt håUer det kvar i ett annat land, kan tingsrätten på talan av bamets vårdnadshavare förklara att det egen­mäktiga beteendet är olagUgt.

Har föräldrar, adoptivföräldrar eUer särskUt förordnade vårdnadsha­vare gemensamt vårdnaden om bamet och har en av dem utan beaktan­svärt skäl egenmäktigt fört bamet utomlands eUer håUer en av dem utan beaktansvärt skäl egenmäktigt kvar bamet i ett annat land, kan tings­rätten på talan av den andre förklara att det egenmäktiga beteendet är olagUgt.

Mål enUgt denna paragraf tos upp av Stockholms tingsrätt, om det inte finns någon annan behörig domstol.

Om den som talan förs mot vistos på okänd ort eUer annars inte kan nås med delgivning, får mål enUgt denna paragraf avgöras även om han eUer hon inte har delgetts stämning eUer andra handlingar i målet.

Tingsrättens avgörande får överklagas tiU hovrätten. Hovrättens av­görande får inte överklagas.

/.  Denna lag träder i kraft den 1 juU 1995.

2. Den som före ikraftträdandet har förordnats som förmyndare för en omyrhig slcall, om vårdnad ingår i uppdraget, anses som särskilt för­ordnad vårdnadshavare vid tilhmpning av bestämmeben i dess nya tydebe.

I paragrafen har ordet "förmyndare" ersatts med "vårdnadshavare" (se avsnitt 5).

Punkten 2 i övergångsbestämmelsema innebär att något nytt förord­nande som särskUt förordnad vårdnadshavare inte behövs för att de som tidigare har förordnats som förmyndare och vårdnadshavare skaU omfet­tos av paragrafen i dess nya lydelse.

311

20.16        Förslaget till lag om ändring i aktiekontolagen

Prop. 1993/94:251

(1989:827)

2 kap. 3 §

I ett aktiekonto som avses i 2 § skaU anges

1.   aktieägarens namn, personnummer eUer annat identifieringsnummer

samt postodress,

2.

namn, personnummer eUer annat identifieringsnummer samt post­adress för panthavare och för den som har en rättighet på gmnd av sådan inskränkning i rätten att fritt förfoga över aktien som avses ill,

3.

det antal aktier som kontot omfettar med uppgift om aktiemas nomineUa belopp och för varje aktie humvida fiiU betalning har erlagts för aktien tiU avstämningsbolaget,

4.

tiU vilket slag varje aktie hör, om aktier av olika slag kan fiimas enUgt bolagsordningen,

5.

i förekommande fåU att aktie av visst slag kan omvandfes tdl en aktie av annat slag,

6.

förbehåU att aktieägare eUer annan skaU vara berättigad att lösa aktie som övergår tiU ny ägare,

7.

utbetalning som görs vid inlösen av en aktie eUer minskning av aktiens nomineUa belopp eUer vid skifte av bolagets tiUgångar,

8.

i förekommande faU att aktieägaren har förvaltare enUgt 11 kap. 7 § föräldrabalken med uppdrag som omfettar förvaltmng av aktiema,

9.

pantsättning avseende en aktie,

10.

konkurs avseende aktieägaren samt utmätiiing, kvarsted eUer betalningssäkring avseende en aktie eUer panttätt i aktien,

11.

mskränkning i rätten att fritt förfoga över en aktie som avses i

3 kap. 12 och 15 §§ aktiebolagslagen (1975:1385), 3 kap. 12 och 15 §§

försäkringsrörelselagen (1982:713) eUer 3 kap. 13 och 16 §§ bankaktie­

bolagslagen (1987:618),

12.   inskränkning enligt 13 kap. 19 § arhra stycket eller 14 kap. 21 §

arhra stycket föräldrabalken.

Har utan återbetalnmg en aktie dragits m eUer det nomineUa beloppet ändrats, skaU dette anges i aktiekontot så snart det kan ske.

EnUgt den nu gäUande lydelsen av punkt 12 skaU förbehåU enUgt 15 kap. 8 § föräldrabalken anges i ett aktiekonto. Ett sådant förbehåU skaU innehåUa att förmyndaren endast med överförmyndarens tiUstånd får överlåte eUer pantsätte en rättighet som registrerats enUgt aktiekontolagen eUer uppbära på rättigheten belöpande kapitalbelopp. Ett sådant förbehåU ersätter nedsättning i öppet förvar hos bank av aktier.

Nu föreslås att den obUgatoriska skyldigheten att sätfe ned aktier och

andra värdehandlingar skaU upphävas. Överförmyndaren skaU dock

enUgt 13 kap. 19 § förste stycket 3 eUer 14 kap. 21 § förste stycket 2

föräldrabaUcen ha kvar en möjUghet att i enskUda feU beslute att värde­

handlingar skaU förvaras och förvalfes av ett värdepappersinstiöJt. När

ett sådant beslut har fettets åUgger det ställföreträdaren att träffa avtal

med värdepappersinstitutet. Bettäffande rättigheter som registreras

enUgt aktiekontolagen ges en möjUghet, liksom i dag, att i stäUet i

aktiekontot registrera en mskränkning i stäUförettädarens rådighet.

Hänvisningen i punkt 12 har ändrats tiU följd av att föräldrabalkens

bestämmelser om att anteckna inskränkning i stäUföreträdares rådighet

312

numera finns i  13 kap.  19 § andra stycket och 14 kap. 21 § andra    Prop. 1993/94:251 stycket.

20.17

Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:773)

om särskilt pensionstillägg till folkpension för långvarig vård av sjukt eller handikappat bam

2

§

Det särskUda pensionstiUägget utges tiU förälder som har vårdat sjukt eUer handUcappat bam under minst sex vårdar och därvid har avsfett från förvärvsarbete.

Det särskUda pensionstiUägget kan fömtom tiU förälder utges tiU någon annan som i övrigt uppfyUer fömtsättningama enUgt förste styck­et och som under vårdåren

1.    har varit särskUt förordnad vårdnadshavare för bamet,

2.

med socialnämndens medgivande har haft hand om bamet för stedigvarande vård och fostran i syfte att adoptera det, eUer

3.

har varit gift med baraets förälder eUer har haft bam med denne, om de varaktigt bott tiUsammans.

Den som var särskUt förordnad vårdnadshavare för bamet när det fy Ude 18 år eUer vid den tidigare tidpunkt då det ingick äktenskap skaU för tid därefter Ukstälfes med en vårdnadshavare enUgt andra stycket 1.

1. Denna hg träder i kraft den 1 juli 1995.

2.

Ähre bestämmeber gäller fortfarande ifråga om särskiU pensions-tilhggför tid före ikraftträdandet.

3.

Den som före ikraftträdandet harförordrmts som förmyndare för en omyrhig skall, om vårdnad ingår i uppdraget, anses som särskilt för­ordnad vårdnadshavare vid tilhmpning av bestämmebema i deras nya lydeber

Lydelsen i andra stycket 1 och tredje stycket har justerats med anled­ning av att de särskUt förordnade förmyndaraa i fortsättningen kommer att vara särskUt förordnade vårdnadshavare (se avsmtt 5).

Punkten 2 i övergångsbestämmelsen innebär att de särskUt förordnade förmyndare som har en rätt att få särskUt pensionstiUägg för tid före Ucraftträdandet har kvar den rätten. Punkten 3 innebär att något nytt förordnande som särskUt förordnad vårdnadshavare mte behövs för att de som tidigare har förordnats som förmyndare och vårdnadshavare skaU omfettas av paragrafen i dess nya lydelse.

20.18        Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:1323) om ändring i kyrkolagen (1992:300)

41 kap. 27 §

Regeringen får meddela föreskrifter om hur prästlönefonder och församlingskyrkors eller domkyrkors fastighetsfonder får pfeceras.

Av den avkastning som stiftens prästiönefonder samt församlingskyr­

kors och domkyrkors festighetsfonder har firån obUgationer, bankmedel

tit

och andra fordringar samt aktier och andelar i värdepappersfonder skaU

årUgen avsättning ske tiU kapitalet med ett belopp som svarar mot vär-    Prop. 1993/94:251 deminskningen på grand av inflationen.

Det nuvarande förste stycket, som föreskriver att prästiönefonder och församlingskyrkors eUer domkyrkors festighetsfonder skaU göras räntebärande på samma sätt som föreskrivs om omyndigs medel, föreslås bU upphävt. Anledningen tiU det är att den friare förvalttiingen av bams tiUgångar innebär att hänvisningen får ett mycket begränsat materieUt mnehåU. De särskUda pfeceringsreglema skaU ju mte längre gälfe alfe förvaltningar av omyndigas tiUgångar (se avsnitt 7.3).

Texten i det nya förste stycket har redigerats om med hänsyn tiU att det tidigare förste stycket utgår.

314

JUSTITIEDEPARTEMENTET

Prop. 1993/94:251

Utdrag ur protokoU vid regeringssammanträde den 9 juni 1994

Närvarande: stetsministem BUdt, ordförande, och stetsråden B.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén, Hömlund,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], af Uggfes, Dmkelspiel, Thurdm, HeUsvUc,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], OdeU,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: stetsrådet Laurén

Regeringen beslutar proposition  1993/94:251  Förmynderskapslagstift­ningen.

315

gotab  46850, Stockholm 1994

Innehållsförteckning

Prop. 1993/94:251

BUaga 1        Sammanfettning av Förmynderskapsutredningens be­tänkande Föräldrar som förmyndare (SOU 1988:40)  .    2

Bilaga 2       Förmynderskapsutredningens lagförslag....     6

Bifega 3       Remissinstanser, Förmynderskapsutredningens betän­

kande  ................................................ 

. 

66

Bilaga 4       Sammanfettning av Domstolsutredningens förslag

rörande förmynderskapsfrågor................... 

. 

67

Bilaga 5       Domstolsutredningens lagförslag   .......... 

69

Bilaga 6       Remissinstanser, DomstolsubTedningens betänkande . .

82

BUaga 7       Sammanfettning av Domstolsverkets förslag   

84

BUaga 8       Domstolsverkets lagförslag................... 

85

Bifega 9       Remissinstanser, Domstolsverkets rapport 1991:8   ...

89

BUaga 10     Remissinstanser, Svenska Bankföreningens

framställning......................................... 

90

Bilaga 11     JämförelsetebeU; Ny lydelse - Äldre lydelse     

91

BUaga 12     JämförelsetebeU; Äldre lydelse - Ny lydelse   ......

96

Bifega 13      Lagrådsremissens lagförslag   .............     101

BUaga 14     Lagrådets yttrande............................   188

Rättsdafebfed....................................................    203

1 Riksdagen 1993/94. 1 saml. Nr 251

Sammanfattning av Förmynderskapsutredningens betänkande Föräldrar som förmyndare (SOU 1988:40)

Utredningen har i ett tidigare betänkande (SOU 1986:50) föreslagit att omyndigförklaringsinstitutet skall avskaffas och att det i stället skall in­föras en möjlighet att förordna förvaltare för den som är ur stånd att själv sköta sin egendom och som inte kan klara sig med en god man. Betän­kandet har föranlett propositioner i ämnet till riksdagen. Avsikten är att de nya bestämmelserna skall träda i kraft den I januari 1989.

I det betänkande som nu läggs fram diskuterar utredningen vilka reg­ler som bör gälla för förvaltningen av egendom som tillhör en underårig eller den som har god man eller förvaltare. Den centrala frågan är vad som skall gälla för föräldrar som har hand om sina barns egendom.

F. n. finns det utförliga regler om hur barns och andras medel skall förvaltas. Reglerna är Inte bara detaljerade utan också svårtolkade och svåröverskådliga. Till stor del speglar de en äldre tids syn på ekonomiska förhållanden.

De nuvarande reglerna gör inte någon skillnad mellan fall då det är föräldrarna som förvaltar den underåriges egendom och då det är en särskilt förordnad förmyndare som har hand om förvaltningen. Bestäm­melserna om förmyndare gäller i stort sett också för gode män och förval­tare.

Såväl föräldrars som andra ställföreträdares förvaltning står under tillsyn av överförmyndama. Det är också överförmyndarna som i stor utsträckning bestämmer hur de förvaltade tillgångarna skall användas och placeras. Principen är att pengar som inte behövs för den enskildes uppehälle och som inte heller placeras i aktier e. d. skall sättas in pä spärrad räkning i bank. Pengarna fär sedan inte tas ut utan överförmyn­darens tillstånd. Och när det gäller aktier och andra värdehandlingar är principen att de skall förvaras och förvaltas av bank.

Enligt nuvarande regler har föräldrar och andra ställföreträdare också en långtgående redovisningsskyldighet gentemot överförmyndaren. Bl. a. måste de i princip varje år avlämna en årsräkning med en redogö­relse för sin förvaltning.

Utgångspunkten för utredningens resonemang är att det även i fort­sättningen behövs regler som skapar garantier för att underårigas och andras medel sä långt möjligt bevaras och lämnar en skälig avkastning. Det kan emellertid starkt ifrågasättas om det behövs en så ingripande

Prop. 1993/94:251 Bilaga 1

,,.,

Prop. 1993/94:251

reglering som den nuvarande for att detta sylte skall tnlgodoses. Särskdt       tj.,       ,

gäller detta när ett barns tillgångar förvaltas av föräldrarna.

Enligt utredningens mening finns det skäl att ändra reglerna på så sätt att föräldrar fär större bestämmanderätt än f. n. Även i fräga om föräld­rar bör dock ett visst mått av samhäUskontroU finnas kvar. Trots att de allra flesta föräldrar säkerligen är inställda på att handla utifrån sina barns bästa, kan de sakna de erfarenheter och kunskaper som behövs för alt sköta en förmögenhetsförvaltning, åtminstone om tillgångaraa är mera omfattande. Man kan inte heller bortse från att en del föräldrar kan vilja använda sina barns tillgångar på ett otillbörligt sätt.

Vill man införa lättnader i de nuvarande förvaltningsreglerna för för­äldrarnas del och samtidigt behålla en viss samhäUskontroU, bör man enligt utredningens mening ha olika regler beroende på hur barnet har fått egendomen. Det är framför allt när det gäller egendom som ett barn har fått i gåva som del finns anledning att ge föräldrarna en större be­stämmanderätt. Den som står i begrepp att ge en gåva till elt barn avgör själv vid vilken tidpunkt gåvan skall överlämnas och kan dä bl. a. ta hänsyn till barnets aktuella förhållanden. Givaren kan avstå från att ge gåvan, om det finns risk för att den skall slösas bort.

Gåvor till barn kommer inte minst från föräldrarna själva. Det är då fråga om medel som kan sägas befinna sig inom familjen både före och efter gåvoiillfället, och det måste, anser utredningen, te sig svårförståe­ligt för mänga föräldrar att en ingående samhäUskontroU slår till så snart gåvan är fullbordad.

Situationen är annorlunda när ett barn fär egendom genom arv eller testamente eller som förmånstagare till försäkring. Detta inträffar fram­för allt när någon av föräldrarna avlider. Barnet kan då många gånger ha ett speciellt behov av pengar. I varje fall kan det i en sådan situation vara särskilt angeläget att pengarna kommer till nytta för barnet och att det som blir över, sedan de löpande behoven har tillgodosetts, inte slösas bort.

Det måste också beaktas att en förälder som kvarstår som ensam för­myndare efter ett dödsfall kan befinna sig i en utsatt situation och behöva det stöd som en överförmyndartiUsyn innebär.

Med hänsyn till vad som nu har sagts föreslår utredningen att föräld­rarna själva, utan inblandning av överförmyndaren, skall fä förvalta egendom som etl barn har fått i gåva. Vill föräldrarna placera gåvomedlen i värdehandlingar, skall de själva fä välja vilka värdepapper som skall förvärvas. Värdepapper som barnet har fått i gåva eller som har inköpts för gävomedel behöver inte deponeras i bank, utan föräldrarna får själva sköta förvaltningen. Sätts gåvomedlen in på bank, fär föräldrarna fritt ta ut dem. Vidare behöver de inte lämna någon redovisning till överförmyn­daren.

Den som ger en gåva till en underårig bör emellertid ha möjlighet att åstadkomma en kontroll av hur gåvan förvallas. Om givaren sålunda är osäker på om föräldrarna kommer att förvalta gävomedlen pä ett till­fredsställande sätt, skall han eller hon enligt utredningens förslag kunna

.,,;..-     r-        .   ,

 r.   

Prop. 1993/94:251

bestamma att medlen skad stä under överförmyndarkontroU. Det bety-        ., "    ..

der bl. a. att föräldrarna i princip blir skyldiga att inhämta överförmyn­darens samtycke till hur medlen placeras.

Överförmyndaren skall också själv kunna ingripa i det enskilda fallet, om det kommer fram att föräldrarna missbmkar sin ställning eller att gåvomedlen annars är i fara. Överförmyndaren skall då kunna besluta exempelvis att vissa typer av värdepapper bara får förvärvas med över­förmyndarens samtycke, att kontanter skall sättas in på spärrad bankräk­ning och att värdepapper skall förvaras och förvaltas av bank.

Även i övrigt föreslår utredningen vissa begränsningar i föräldrarnas fria förvaltningsrätt beträffande gåvomedel. Sålunda skall dispositioner som rör fast egendom eller nyttjanderätt till sådan egendom, t. ex. arren­de, hyra, tomträtt eller bostadsrätt, så gott som alltid kräva överförmyn­darens samtycke.

Vad som nu har sagts om gåvomedel skall enligt utredningens förslag också gälla beträffande vissa andra typer av egendom som har tillfallit en underårig, t. ex. barnpensioner och andra socialförsäkringsförmåner samt ersättningar från privata sjuk- eller olycksfallsförsäkringar. Även tillgångar av dessa slag skall alltså föräldrarna i princip fritt få förvalta.

Strängare regler skall gälla i fräga om egendom som en underårig har fått genom arv eller testamente eller som förmånstagare tiUförsäkring med anledning av dödsfaU. Beträffande dessa slag av egendom behälls i stor utsträckning nuvarande regler. I fråga om pengar innebär det att, om pengarna inte behövs för den underåriges löpande behov och inte heller placeras i värdehandlingar e. d., de i princip skall sättas in pä spärrad bankräkning. Och när det gäller värdepapper krävs liksom i dag sam­tycke frän överförmyndaren, om föräldrarna vill förvärva annat än vissa slag av säkra värdehandlingar. Föräldrarna skall vidare även i fortsätt­ningen vara redovisningsskyldiga gentemot överförmyndaren beträffan­de egendom som den underårige har fått genom arv etc.

Även när det gäller värdepapper som ett barn har fått genom arv och därmed likställda förvärv slopas emellertid tvånget att deponera värde­handlingarna i bank. Vidare får överförmyndaren möjlighet att i det enskilda fallet ge dispens från lagens regler, såväl när det är fräga om den egentliga förvaltningen som redovisningsskyldigheten.

Förordnade förmyndare, gode män och förvaltare skall enligt utred­ningens förslag vara underkastade i stort sett samma regler om placering och redovisning m. m. som föräldrar som har hand om egendom som har tillfallit en underårig genom arv, testamente eller försäkring. Även här skall dock överförmyndaren kunna besluta om lättnader.

F. n. skall det finnas en överförmyndare i varje kommun. Kommuner­na kan emellertid besluta att det i stället för överförmyndare skall inrät­tas en överförmyndamämnd med minst tre ledamöter. Denna möjlighet att inrätta nämnd har utnyttjats i cirka hälften av landets kommuner.

Utredningen har vid sina överväganden utgått frän alt den nuvarande ordningen med kommunalt huvudmannaskap för överförmyndarna skall behällas. Utredningen betonar emellertid vikten av att man till över-

förmyndare och ledamöter i överförmyndamämnd utser personer med      Prop. 1993/94:251 tillräcklig erfarenhet och kompetens. Vidare pekar utredningen på de      Bilaga 1 fördelar det innebär att inrätta nämnd. Bl. a. kan dä kraven på sakkun­skap fördelas mellan ledamöterna.

För att överförmyndarorganisationen skall bli effektiv krävs det goda kansliresurser. Utredningen diskuterar hur man pä den punkten skall kunna uppnä förbättringar. Bl. a. pekas på fördelarna med att flera kom­muner samarbetar på kansliplanet. Utredningen föreslär också utvidga­de möjligheter att delegera beslutsfattandet i frågor av mindre betydelse till kommunala tjänstemän.

Tingsrätterna är f. n. dels tillsynsorgan, dels besvärsinstanser i förhäl­lande till överförmyndarna. Här föreslår utredningen en renodling, så att tillsynen överfiyttas till länsstyrelserna, medan tingsrätterna behäller sin funktion som besvärsinstans. Tingsrätterna skall vidare som första in­stans pröva frågor om förordnande och entledigande av förmyndare samt anordnande och upphörande av godmanskap och förvaltarskap m. m.

Bland de förslag som utredningen i övrigt lägger fram kan nämnas vissa ändringar i reglerna om vårdnad om barn. Syftet är att få till stånd en klarare uppdelning mellan vårdnads- och förmynderskapsbegreppen.

Utredningen går också in pä frågan om underårigas rättshandlingsför­måga. Här föresläs en jämkning av lagtexten, så att det klargörs att rätts­handlingar som den underårige företar utan erforderligt samtycke och som faller utanför området för den underåriges egen behörighet inte blir bindande för honom eller henne.

De nya reglerna föreslås träda i kraft den I januari 1991. Utredningen understryker vikten av att information och utbildning sker före ikraftträ­dandet.

Utredningen fortsätter sitt arbete med att i en sista etapp se över vissa adoplionsfrågor.

Förmynderskapsutredningens lagförslag

Prop. 1993/94:251

BUaga 2

1. Förslag till

Lag om ändring i föräldrabalken

Härigenom föreskrivs i fräga om föräldrabalken" dels att 10 kap. 12 §, 11 kap. 27 §, 17 kap., 19 kap. 17 § och 20 kap. 5 § skall upphöra att gälla,

dels att nuvarande 11 kap. 28 § skall betecknas 11 kap. 27 §, debatt nuvarande 19 kap. 18 § skall betecknas 19 kap. 17 §, debatt den nya 19 kap. 17 § skall ha följande lydelse, debatt 1 kap. 4 §, 2 kap. 7 §, 3 kap. 5 §, 4 kap. 10 §, 6 kap. 2,3,7-10,17 och 21 §§, 7 kap. 2 §, 9 kap. 1,4 och 5 §§, 10 kap. 4-9,11,13 och 18 §§, 11 kap. 2,8,10,13-16,22 och 25-26 §§,12-16 kap., 19 kap. 5,9 och 14 §§, 20 kap., 34,6 och 8 §§, 21 kap. 8 § samt rabrikerna till 1216 kap. skall ha följande lydelse,

debatt det i balken skall införas tre nya paragrafer, 6 kap. 10 ac §§, av följande lydelse

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydelse

I kap. 4 §

Erkännande av faderskap sker

Erkännande av faderskap sker

skriftligen och skall bevittnas av

skriftligen och skall bevittnas av

tvä personer. Erkännandet skall

tvä personer. Erkännandet skall

skriftligen godkännas av social-

skriftligen godkännas av social­

nämnden och av modern eller sär-

nämnden och av modern eller sär­

skilt förordnad förmyndare för

skilt förordnad vårdnadshavare

barnet. Harharnet uppnått myndig

för barnet. S/år barnet inte under

ålder, skall erkännandet i stället

någons vårdnad, skall erkännan-

godkännas av barnet självt. So-

det i stället godkännas av barnet

cialnämnden får lämna sitt god-

självt. Socialnämnden fär lämna

kännande endast om det kan anta-

sitt godkännande endast om det

gasatt mannen är fader till barnet.

kan antagas att mannen är fader

till barnet.

Erkännande kan ske även före barnets födelse. Visas senare att den som har lämnat erkännande ej är fader till barnet, skall rätten förklara att erkännandet saknar verkan mot honom.

Föreslagen lydelse

Nuvarande lydebe

2 kap. 7 § Socialnämnden får lägga ned påbörjad utredning angäende faderska­pet, om det

Prop. 1993/94:251 

Bilaga 2

1.   visar sig omöjligt att fä erfor­

derliga upplysningar för bedöm­

ning av faderskapsfrägan,

2.

framstår som utsiktslöst att försöka fä faderskapet fastställt av domstol,

3.

föreligger samtycke av mo­dern eller särskilt förordnad för­myndare enligt 4 kap. 5 ftill adop­tion av barnet, eller

4.

av särskilda skäl finns anled­ning till antagande att fortsatt ut­redning eller rättegäng skulle vara till men för barnet eller utsätta mo­dern för påfrestningar som innebä­ra fara för hennes psykiska hälsa.

1.   visar sig omöjligt att få erfor­

derliga upplysningar för bedöm­

ning av faderskapsfrägan,

2.

framstår som utsiktslöst att försöka fä faderskapet fastställt av domstol,

3.

föreligger samtycke av mo­dern eller förmyndare enligt 4 kap. 5a § till adoption av barnet, eller

4.

av särskilda skäl finns anled­ning till antagande att fortsatt ut­redning eller rättegäng skulle vara till men för barnet eller utsätta mo­dern för påfrestningar som inne­bärfara för hennes psykiska hälsa.

Talan mot socialnämnds beslut att lägga ned påbörjad faderskapsut­redning föres hos länsstyrelsen genom besvär. Mot länsstyrelsens beslut föres talan hos kammarrätten genom besvär.

3 kap. 5 § Talan om fastställande av faderskap väckes av barnet.

I fall som avses i 2 kap. I § föres barnets talan av socialnämnden. Har modern vårdnaden om bar­net, fär hon alltid föra barnets ta­lan, även om hon ej har uppnått myndig ålder. Talan får vidare all­tid föras av särskilt förordnad ySr-myndare för barnet.

1 fall som avses i 2 kap. I § föres barnets talan av socialnämnden. Har modem vårdnaden om bar­net, får hon alltid föra barnets ta­lan, även om hon ej har uppnått myndig ålder. Talan får vidare all­tid föras av särskilt förordnad vårdnadshavare för barnet.

4 kap. 10 § I ärende om antagande av adoptivbarn skall rätten inhämta upplys­ningar om barnet och sökanden samt huruvida vederlag eller bidrag till barnets underhäll är givet eller utfäst. Har barnet ej fyllt aderton är, skall yttrande inhämtas frän socialnämnden i den kommun där sökanden är kyrkobokförd och frän socialnämnden i den kommun där den som har vårdnaden om barnet är kyrkobokförd.

Fader eller moder, vars sam­tycke till adoptionen ej erfordras, skall ändock höras, om det kan

Fader eller moder, vars sam­tycke till adoptionen ej erfordras, skall ändock höras, om det kan

Nuvarande lydelse

ske. Vid adoption av adoptivbarn skall vad nu sagts i stället gälla adoptanten eller, om make adop­terat andre makens bam, var och en av makama. Finns särskildför­myndare vars samtycke ej erford­ras, skall även han höras.

6 kap. Barn står under vårdnad av båda föräldrarna eller en av dem, om inte rätten har anförtrott vård­naden åt en eller två särskih för­ordnade förmyndare. Vårdnaden om ett barn består till dess att barnet fyller arton är eller dessför­innan ingår äktenskap.

Föreslagen lydelse

ske. Vid adoption av adoptivbarn skall vad nu sagts i stället gälla adoptanten eller, om make adop­terat andre makens bara, var och en av makarna. Finns särskiU för­ordnad vårdnadshavare, vars sam­tycke ej erfordras, skall även han eller hon höras.

2§

Barn står under vårdnad av båda föräldrarna eller en av dem, om inte rätten har anförtrott vård­naden åt en eller två särskilt för­ordnade vårdnadshavare. Vårdna­den om ett barn består till dess att barnet fyller arton år eller dessför­innan ingår äktenskap.

Prop. 1993/94:251 Bilaga 2

Den som har vårdnaden om ett bam har ett ansvar för barnets person­liga förhållanden och skall se till att barnets behov enligt I § blir tillgodo­sedda. Barnets vårdnadshavare svarar även för att barnet får den tillsyn som behövs med hänsyn till dess ålder, utveckling och övriga omständig­heter samt skall bevaka att barnet får tillfredställande försörjning och utbildning.

Om ansvaret i frågor som gäller barnets ekonomiska förhållanden finns bestämmelser 19-/5kap.

Om ansvaret i frågor som gäller barnets ekonomiska förhållanden finns bestämmelser i 9 75 kap.

6 kap. Barnet står från födelsen under vårdnad av båda föräldrarna, om dessa är gifta med varandra, och i annat fall av modern ensam. Ingår föräldrarna senare äktenskap med varandra, står barnet från den tid­punkten under vårdnad av dem båda, om inte rätten dessförinnan har anförtrott vårdnaden åt en el­ler två särskilt förordnadeyo>/w>'rt-dare.

3§

Bamet stär frän födelsen under vårdnad av båda föräldrarna, om dessa är gifta med varandra, och i annat fall av modern ensam. Ingår föräldrama senare äktenskap med varandra, stär barnet från den tid­punkten under vårdnad av dem båda, om inte rätten dessförinnan har anförtrott vårdnaden ät en el­ler tvä särskilt förordnade vård­nadshavare.

Om det döms till äktenskapsskillnad mellan föräldrarna står barnet även därefter under båda föräldrarnas vårdnad, om inte den gemensam­ma vårdnaden upplöses enligt 5,7 eller 8 §. Skall barnet även efter domen på äktenskapsskillnad stä under båda föräldrarnas vårdnad, skall rätten i domen erinra om att vårdnaden alltjämt är gemensam.

Föreslagen lydelse

Nuvarande lydelse

6 kap. 7 § Omen förälder vid utövandet av vårdnaden om ett bam gör sig skyldig till missbruk eller försummelse eller i övrigt brister i omsorgen om bamet på ett sätt som medför bestående fara för barnets hälsa eller utveckling, skall rätten besluta om ändring i vårdnaden.

Prop. 1993/94:251 Bilaga 2

Står barnet under båda föräld­rarnas vårdnad och gäller vad som sägs i första stycket en av dem, skall rätten anförtro vårdnaden åt den andra föräldern ensam. Bris­ter också denne i omsorgen om barnet pä det sätt som sägs i första stycket, skall rätten fiytta över vårdnaden till en eller tvä särskilt förordnade förmyndare enligt 13 kap. 8 §.

Står barnet under endast en för­älders vårdnad, skall rätten i fall som avses i första stycket fiytta över vårdnaden till den andra för­äldern eller, om det är lämpligare, till en eller två särskilt förordnade förmyndare enligt 13 kap. 8 §.

Står barnet under båda föräld­rarnas vårdnad och gäller vad som sägs i första stycket en av dem, skall rätten anförtro vårdnaden åt den andra föräldern ensam. Bris­ter också denne i omsorgen om barnet på det sätt som sägs i första stycket, skall rätten flytta över vårdnaden till en eller två särskilt förordnade vårdnadshavare.

Står barnet under endast en för­älders vårdnad, skall rätten i fall som avses i första stycket fiytta över vårdnaden till den andra för­äldern eller, om det är lämpligare, till en eller två särskilt förordnade vårdnadsha vare.

Frågor om ändring i vårdnaden enligt denna paragraf prövas på talan av socialnämnden eller, utan särskilt yrkande, i mål om äktenskapsskill­nad mellan föräldrarna eller i annat mål som avses i 5 eller 6 §.

6 kap. Har ett barn stadigvarande vår­dats och fostrats i annat enskilt hem än föräldrahemmet och är det uppenbart bäst för barnet att det rådande förhällandet får bestå och att vårdnaden fiyttas över till den eller dem som har tagit emot bar­net eller nägon av dem, skall rätlen utse denne eller dessa att säsom särskilt iövordnade förmyndareut-öva vårdnaden om barnet.

8§

Har ett barn stadigvarande vår­dats och fostrats i annat enskilt hem än föräldrahemmet och är det uppenbart bäst för barnet att det rådande förhållandet får bestå och att vårdnaden fiyttas över till den eller dem som har tagit emot bar­net eller någon av dem, skall rätten utse denne eller dessa att såsom särskilt förordnade vårdnadshava­re utöva vårdnaden om barnet.

Frågor om överflyttning av vårdnaden enligt första stycket prövas pä talan av socialnämnden.

Nuvarande lydebe

6 kap. Står barnet under vårdnad av båda föräldrarna och dör en av dem, tillkommer vårdnaden den andre ensam.

Stär barnet under vårdnad av endast en av föräldrarna och dör denne, skall rätten pä ansökan av den andre eller på anmälan av so­cialnämnden anförtro vårdnaden ät den andra föräldern eller, om det är lämpligare, åt en eller två särskilt förordnade förmyndare enligt 13 kap. 8 §.

År båda föräldrarna döda, ut­övas vårdnaden av barnets förmyn­dare.

Föreslagen lydelse

9§

Står barnet under vårdnad av båda föräldrarna och dör en av dem, tillkommer vårdnaden den andre ensam. Dör båda föräldrar­na, skaU rätten på anmälan a v soci­alnämnden eller när förhållandet annars blir känt anförtro vårdna­den åt en eller två särskilt förordna­de vårdnadshavare.

Står barnet under vårdnad av endast en av föräldrarna och dör denne, skall rätten på ansökan av den andre eller på anmälan av so­cialnämnden anförtro vårdnaden ät den andra föräldern eller, om det är lämpligare, ät en eller tvä särskilt förordnade vårdnadshava­re.

Prop. 1993/94:251 Bilaga 2

6 kap. Slår barnet under vårdnad av en eller tvä särskilt förordnade för­myndare och vill nägon av barnets föräldrar eller båda fä vårdnaden överflyttad till sig, skall rätten be­sluta efter vad som är bäst för barnet. Rätten fär flytta över vård­naden till föräldrarna gemensamt endast om föräldrarna är ense om det.

10 §

Står barnet under vårdnad av en eller tvä särskilt förordnade vård­nadshavare och vill någon av barnets föräldrar eller båda fä vårdnaden överflyttad till sig, skall rätten besluta efter vad som är bäst för barnet. Rätten får flytta över vårdnaden till föräldrarna gemensamt endast om föräldrarna är ense om det.

Frågor om överflyttning av vårdnaden enligt första stycket prövas på talan av båda föräldrarna eller en av dem eller på talan av socialnämn­den.

6 kap. 10 a §

Skall vårdnadshavare förordnas särskill. utses någon som är lämpad atl ge barnet omvårdnad, irygghei och en god fostran. Den som är un­derårig får inle förordnas lill vård­nadsha vare.

10

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1993/94:251

Bilaga 2 Två vårdnadshavare kan utses

att gemensamt utöva vårdnaden, om de är gifta med varandra eller bor tillsammans under äktenskaps­liknande förhållanden.

För syskon skaU samma vård­nadshavare utses, om inte särskilda skäl talar mot det.

SkaU vårdnadshavare förordnas efter föräldrarnas död och har för­äldrarna eller en av dem gett liU känna vem de önskar tiU vårdnads­havare, skaU denna person förord­nas, om det inte är olämpligt.

6 kap. 10 b §

En särskilt förordnad vårdnads­havare har rätt att på begäran bli entledigad från uppdraget.

Har bamet två särskiU förordna­de vårdnadshavare och vill någon av dem att vårdnaden inte längre skaU vara gemensam, skaU rätten på talan av en av dem eller båda anförtro vårdnaden åt en av dem ef­ter vad som är bäst för barnet. Rät­ten kan också i mål om äktenskaps­skillnad utan yrkande förordna om vårdnaden enligt vad som nu har sagts, om gemensam vårdnad är uppenbart oförenlig med bamets bästa.

6 kap. 10 c §

En särskilt förordnad vårdnads­havare skaU entledigas, om han el­ler hon vid utövandet av vårdnaden gör sig skyldig till missbmk eller för­summelse eller av någon annan or­sak inte längre är lämplig som vård­nadshavare.

Har barnet ivå särskiU förord­nande vårdnadshavare och entledi­gas eller avlider den ene, skall rät­len anförtro vårdnaden åt den an-il

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydebe

dre ensam. Om båda vårdnadsha­vama entledigas eller avlider, skall rätten utse en eller två andra perso­ner att vara särskiU förordnade vårdnadsha vare.

Frågor om ändring i vårdnaden enligt denna paragraf prövas efter ansökan av socialnämnden.

Prop. 1993/94:251 Bilaga 2

6 kap.

Frågor om vårdnad eller um­gänge tas upp av rätten i den ort där vårdnadshavaren eller någon av vårdnadshavama har sitt hem­vist. Sädana frågor kan tas upp även i samband med äktenskaps­mål. Om det inte finns någon be­hörig domstol, tas frågorna upp av Stockholms tingsrätt.

Frågor om vårdnad som avses i 48 och 10 §§ samt frågor om um­gänge som avses i 15 § handläggs i den ordning som är föreskriven för tvistemål. Står barnet under vård­nad av båda föräldrarna eller en av dem och är föräldrarna överens i saken, kan de dock anhängiggöra saken genom ansökan.

17 §

Frågor om vårdnad eller um­gänge tas upp av rätten i den ort där barnet har sitt hemvist. Sådana frågor kan tas upp även i samband med äktenskapsmål. Om det inte finns någon behörig domstol enligt vad som nu har sagts, tas frågorna upp av Stockholms tingsrätt.

Frågor om vårdnad som avses i 4- 5,8 och 10 §§ samt 10 b § andra stycket liksom frågor om umgänge som avses i I5§ handläggs i den ordning som är föreskriven för tvistemål. Delsamma gäller frågor om entledigande av vårdnadshava­re enligt 7 eller 10 c §. Står barnet under vårdnad av båda föräldrar­na eller en av dem och är föräld­rarna överens i saken, kan de dock anhängiggöra saken genom ansö­kan.

övriga frågor om vårdnad hand­läggs i den ordning som gäller för ärenden.

I mål om vårdnad kan underhällsbidrag för barnet yrkas utan stäm­ning.

Dom i mål om vårdnad eller umgänge får meddelas utan huvudför­handling, om parterna är överens i saken.

6 kap. 21 §

I mäl om vårdnad eller umgänge kan rätten, i samband med att den meddelar dom eller beslut i saken och om det finns särskilda skäl, pä

I mäl eller ärende om vårdnad eller umgänge kan rätten, i sam­band med att den meddelar dom eller beslut i saken och om det

12

Nuvarande lydelse

yrkande av part förelägga motpar­ten vid vite att lämna ifrån sig barnet. Har vite förelagts i sam­band med beslut som avses i 20 § första stycket, kan rätten förordna att föreläggandet skall gälla ome­delbart.

Föreslagen lydelse

finns särskilda skäl, pä yrkande av part förelägga motparten vid vite att lämna ifrån sig bamet. Har vite förelagts i samband med beslut som avses i 20 § första stycket, kan rätten förordna att föreläggandet skall gälla omedelbart.

Prop. 1993/94:251 BUaga 2

Talan mot beslut om föreläggande enligt första stycket får föras endast i samband med talan mot domen eller beslutet om vårdnad eller um­gänge.

Frågor om utdömande av förelagt vite prövas av länsrätten pä ansökan av den part som har begärt föreläggandet.

7 kap. 2 § Förälder skall fullgöra sin underhällsskyldighet genom att betala un­derhällsbidrag till barnet, om föräldern

1.

inte har vårdnaden om barnet och inte heller varaktigt bor tillsam­mans med barnet, eller

2.

har vårdnaden om barnet gemensamt med den andra föräldern men barnet varaktigt bor tillsammans med endast den andra föräldern.

Underhällsbidrag fastställs genom dom eller avtal.

Vårdnadshavaren får företräda barnet i frågor om underhållsbi­drag, även om vårdnadshavaren inte har uppnätt myndig ålder. Också särskilt förordnad förmyn­dare har rätt att företräda bamet. Avtal om underhällsbidrag kan slutas även före barnets födelse.

Vårdnadshavaren får företräda baraet i frågor om underhållsbi­drag, även om vårdnadshavaren inte har uppnått myndig ålder. Av­tal om underhållsbidrag kan slutas även före barnets födelse.

9 kap Den som är under aderton är (underårig) är omyndig och äger icke själv råda över sin egendom eller åtaga sig förbindelser i vidare män än som följer av vad som skall gälla pä grund av lag eller villkor vid förvärv genom gåva eller testa­mente.

I§

Den som är under arton är (un­derårig) är omyndig och fär inte utan erforderligt samtycke själv råda över sin egendom eller åta sig förbindelser i vidare män än som följer av vad som skall gälla pä grund av lag eller villkor vid för­värv genom gåva, testamente eller förmånstagareförordnande angå­ende försäkring. En rättshandling som har företagits i strid med vad som nu har sagts är inle bindande för den underårige.

13

Föreslagen lydelse

.4§

Om en underårig har fått egen­dom genom gåva, testamente eller förmånstagareförordnande angå­ende försäkring me(f villkor att han eller hon s]älv får rada över egendo­men, tillämpas 3 § andra stycket. överförmyndarens samt)icke tiUatt egendomen omhändertas behövs dock endast om den underårige har fyllt sexton år. I sädant fall skall överförmyndaren, innan samtycke ges, bereda även fängesmannen el­ler hans arvingar tillfälle att yttra sig, om det kan ske utan större be­svär eller tidsförlust.

Nuvarande lydelse

9 kap Har genom gåva eller testamente egendom tillfallit underårig under villkor att han må själv råda där­över, skaU vad i 3 § andra stycket stadgas äga motsvarande tillämp­ning, dock att överförmyndarens samtycke erfordras blott i det faU att den underårige fyllt sexton år. 1 sädant fall skall överförmyndaren, innan samtycke gives, bereda jäm­väl fängesmannen eller hans ar­vingar tillfälle att yttra sig, om det kan ske utan märklig omgång eller tidsutdräkt.

Prop. 1993/94:251 Bilaga 2

9 kap. Idkar underårig, som fyllt sex­ton år, näring med tillstånd varom i 15 kap. 13 § sägs. äge han ingå sä­dana rättshandlingar, som falla inom området för rörelsen. Vad nu är stadgat gälle dock ej i fräga om rättshandling som avses i 15 kap. 15 §.

5§

Om en underårig, som har fyllt sexton år, driver rörelse med sam­tycke enligl 13 kap. 13 %, får han el­ler hon ingå sådana rättshandling­ar som faller inom området för rö­relsen. Vad som nu har sagts gäller dock inle i fråga om rättshandling som avses i 13 kap. 10 § eller 14 kap. 11 §

10 kap. 4 § Har en underårig inte nägon förmyndare, skall rätten förordna sädan.

Har förmyndare förordnals en­ligl första slyckel på grund av atl fadern eller modern är underårig, gäller förordnandet liU dess fadern eller modern har uppnått myndig ål­der.

10 kap. 5 §

Har förmyndare förordnats en­ligt 4 § på gmnd av alt fadern eller modern är underårig, gäller förord-nandei till dess fadern eller modern har uppnått myndig ålder.

Den eller de som har förordnals särskdt liU vårdnadshavare skaU också förordnas till förmyndare, om inle särskilda skäl talar mol del.

Förordnas inte förmyndare enligt förslå stycket, tillämpas 6 och 7 §§.

14

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1993/94:251

BUaga 2 10 kap. 6 §

Till förmyndare skall utses en rättrådig, erfaren och i övrigt lämplig

man eller kvinna.

När omständigheterna påkallar

det, får flera förmyndare förordnas.

För underåriga syskon bör ge-        För   underåriga   syskon   skall

mensam   förmyndare  förordnas,    samma förmyndare utses, om inte

om inte särskilda skäl talar emot    särskilda skäl talar mot det.

det.

10 kap. 7 §

Skall efter föräldrarnas död för-

Skall efter föräldrarnas död för­

myndare förordnas för en under-

myndare förordnas för en under­

årig och har föräldrarna eller en av

ärig och har föräldrarna eller en av

dem gett tillkänna vem de önskar

dem gett tillkänna vem de önskar

till förmyndare, skall denna per-

till förmyndare, skall denna per­

son förordnas, om han eller hon

son förordnas om det inte är

inte är olämplig.

olämpligt.

10 kap. 8 § När omständigheterna påkallar det, får flera förmyndare förordnas för den underårige.

Kan den eller de som pä gmnd av lag skall vara förmyndare inte lämpligen handha förmynderskapet allena, skall medförmyndare för­ordnas.

10 kap. 9 §

En förmyndare har rätt att pä begäran bli entledigad frän förmynder­skapet. Detta gäller dock ej, om förmynderskapet utövas av föräldrarna eller en av dem och särskilda skäl talat mot att förmyndaren entledigas.

Har två särskilt förordnande för­myndare utsetts att gemensamt ut­öva vårdnaden om etl barn och vill någon av förmyndarna atl vårdna­den inte längre skaU vara gemen­sam, skaU rätten på talan av en av dem eller båda anförtro vårdnaden om barnet åt en av dem efter vad som är bäst för barnet.

10 kap. 11 §

Dör förmyndaren och finns det Dör förmyndaren och finns det

inte någon som pä grund av lag inte nägon som pä gmnd av lag

skall vara förmyndare, skall den skall vara förmyndare, skall den

som har boet i sin vård utan dröjs- som har boet i sin vård utan dröjs­

mål anmäla förhållandet till den mäl anmäla förhällandet till över-

tingsrätt hos vilken förmynderska- förmyndaren i den ort där den o-

pet är eller skall vara inskrivet.

myndige har sill hemvist.

15

Föreslagen lydelse

förordnande eller entledigande av förmyndare tas upp av tingsrätten i den ort där den underårige har sitt hemvbt.

Nuvarande lydelse

10 kap. 13 §

Fråga om förordnande av för-

Frågor om

myndare tas upp av den tingsrätt där förmynderskapet är inskrivet el­ler, om inskrivning av förmynder­skapet inte har ägt mm, av den tingsrätt där inskrivning skall ske.

Fråga om entledigande av för­myndare tas upp av den tingsrätt där förmynderskapet är eller skaU vara inskrivet.

Prop. 1993/94:251 Bilaga 2

I8§

Ansökan om förordnande eller entledigande av en förmyndare får göras av överförmyndaren, för­myndare, vårdnadshavare, den un­derårige själv, om han eller honhar fyllt sexton år, samt av hans eller hennes make eller sambo och när­maste släktingar. Frågor som avses i denna paragraf skall rätten också ta upp självmant, när anledning förekommer till det

10 kap. Ansökan om förordnande eller entledigande av en förmyndare får göras, fömtom av överförmynda­ren ocA förmyndare, af den under­årige själv, om denne har fyllt sex­ton år, samt av hans eller hennes make och närmaste släktingar. En förmyndare som inte längre är lämplig att utöva vårdnaden får entledigas även på ansökan av soci­alnämnden. Frågor som avses i denna paragraf skall rätten också ta upp självmant, när anledning förekommer till det.

I ärende som avses i första stycket skall rätten, när det rör en underårig som fyllt sexton år, bereda denne tillfälle att yttra sig, om det kan ske.

Rättens beslul i ärende som avses iförsta stycket får överklagas, för­utom av den som beslutet särskilt rör, av var och en som har rätt att göra ansökan.

11 kap. 2 § Har en förmyndare eller förmyndarens make och den underårige del i oskiftat dödsbo, skall rätten förordna god man att vårda den underåriges rätt i boet vid boutredningen liksom vid bodelning och skifte eller ingå­ende av avtal om sammanlevnad i oskiftat bo.

God man skall även förordnas        God man skall även förordnas

när den som har en förmyndare, god man eller förvaltare skall före­ta en rättshandling eller vara part i en rättegäng och behöver biträde

när den som har en förmyndare, god man eller förvaltare skall före­ta en rättshandling eller vara part i en rättegäng och behöver biträde

16

Nuvarande lydebe

men enligt 13 kap. 2 § inte kan fö­reträdas av förmyndaren, den gode mannen eller förvaltaren.

God man skall också i annat fall än som avses i första eller andra stycket förordnas för den som har förmyndare, god man W/er förval­tare, om det förekommer en ange­lägenhet i vilken han eller hon har ett intresse som strider mot sädan företrädares eller dennes makes intresse. Rätten skall meddela så­dant förordnande, om förmynda­ren, den gode mannen ellerförval-taren eller den som denne i sädan egenskap företräder begär det eller det annars är lämpligt.

Föreslagen lydelse

men enligt 12 kap. 8 § inte kan fö­reträdas av förmyndaren, den gode mannen eller förvaltaren.

God man skall också i annat fall än som avses i första eller andra stycket förordnas för den som har förmyndare, god man, förvaltare eller vårdnadshavare, om det före­kommer en angelägenhet i vilken han eller hon har ett intresse som strider mot sådan företrädares el­ler dennes makes intresse. Rätten skall meddela sädant förordnan­de, om förmyndaren, den gode mannen, förvaltaren eller vård­nadshavaren eller den som denne i sädan egenskap företräder begär det eller det annars är lämpligt.

Prop. 1993/94:251 BUaga 2

11 kap Utan hinder av förvaltarförord­nande enligt 7 § har den som avses med förordnandet rätt att själv

1.

sluta avtal om tjänst eller an­nat arbete,

2.

förfoga över vad han eller hon genom eget arbete har förvär­vat efter det att förvaltare har för­ordnats, liksom avkastningen av sådan egendom och vad som har trätt i egendomens ställe samt

3.

förfoga över vad han eller hon efter det att förvaltare har för­ordnats erhåller genom gåva eller testamente under villkor att egen­domen inte skall omfattas av för­valtarens rådighet.

.8§

Utan hinder av förvaltarförord­nande enligt 7 § har den som avses med förordnandet rätt att själv

1.

sluta avtal om tjänst eller an­nat arbete,

2.

förfoga över vad han eller hon genom eget arbete har förvär­vat efter det att förvaltare har för­ordnats, liksom avkastningen av sådan egendom och vad som har trätt i egendomens ställe samt

3.

förfoga över vad han eller hon efter det att förvaltare har för­ordnats erhåller genom gåva, tes­tamente eller förmånstagareförord­nande angående försäkring under villkor att egendomen inte skall omfattas av förvaltarens rådighet.

Om särskilda skäl föranleder det, fär dock rätten föreskriva att förval-taruppdraget skall omfatta även förhållande som avses i första stycket.

11 kap. 10 §

Med förvaltarens samtycke får

Med förvaltarens samtycke får

den   enskilde  själv   företa   rätts-     den   enskilde   själv   företa   rätts-

2 Riksdagen 1993/94. 1 saml. Nr 251

17

Nuvarande lydelse

handlingar även i en angelägenhet som omfattas av förvaltamppdra­get. Om verkan av avtal som den enskilde har ingått utan samtycke gäller vad som föreskrivs i 9 kap. 6 och 7 §§ för underåriga.

Föreslagen lydelse

handlingar även i en angelägenhet som omfattas av förvaltaruppdra-get. Om verkan av avtal som den enskilde har ingått utan samtycke gäller vad som föreskrivs i 9 kap. /, 6 och 7 §§ för uncleräriga.

Prop. 1993/94:251 Bilaga 2

II 

kap. 13 § När omständigheterna påkallar det, kan flera gode män eller förvalta­re förordnas för den enskilde.

År flera gode män eller förvaltare ansvariga för skada som har tillfo­gats tredje man, svarar de solida­riskt för ersättningen. Ersättnings­ansvaret skaU slutligt fördelas mel­lan de ansvariga efler den grad av vållande som åvilar dem. Om någon saknar tillgångar att betala sin an­del med, skaU de övrigas ansvarig­het för bristen bestämmas enligt samma grunder.

II 

kap. 14 §

Godmanskap och förvaltarskap        År flera gode män eller förvaltare

står under tillsyn av överförmynda-     ansvariga för skada som har tillfo-

ren och tingsrätten.

gats tredje man. svarar de solida-

riskt för ersättningen. Ersättnings­ansvaret skaU slutligt fördelas mel­lan de ansvariga efter den grad av vållande som åvilar dem. Om någon saknar tillgångar att betala sin an­del med, skalide övrigas ansvarig­het för bristen bestämmas enligt samma gmnder.

11 kap. Ansökan om förordnande av god man eller förvaltare får göras av överförmyndaren, förmyndare, den som ansökningen avser, om han eller hon har fyllt sexton är, samt av hans eller hennes make och närmaste släktingar.

15§

Ansökan om förordnande av god man eller förvaltare får göras av överförmyndaren, förmyndare, den som ansökningen avser, om han eller hon har fyllt sexton är, samt av hans eller hennes make el­ler sambo och närmaste släktingar.

Ansökan om förordnande av förvaltare fär också göras av god man som avses i 4 §.

18

Föreslagen lydebe

Nuvarande lydelse

Frågor om förordnande av god man eller förvaltare skall rätten också ta upp självmant, när anledning förekommer till det.

Prop. 1993/94:251 Bilaga 2

II 

kap. 16 § I ärende om förordnande av god man eller förvaltare för nägon som har fyllt sexton år skall rätten bereda denne tillfälle att yttra sig, om det kan ske.

1 ärende om förordnande av god man enligt 4 § eller förvaltare skall, om det inte är obehövligt, rätten också inhämta yttrande från make och närmaste släktingar, överförmyndaren, värdinrättning, omsorgsnämnd och socialnämnd. Den som ansökningen avser skall höras muntiigen, om det kan ske utan skada för honom eller henne och det inte är uppenbart att han eller hon inte förstår vad saken gäller. Rätten kan dock underlåta att höra den enskilde muntiigen om denne själv har gjort ansökan eller medgivit det ifrågasatta för­ordnandet eller det annars finns särskilda skäl.

I ärende om förordnande av god man enligt 4 § eller förvaltare skall, om det inte är obehövligt, rätten också inhämta yttrande från make eller sambo och närmaste släktingar, överförmyndaren, vård­inrättning, omsorgsnämnd och so­cialnämnd. Den som ansökningen avser skall höras muntiigen, om det kan ske utan skada för honom eller henne och det inte är uppen­bart att han eller hon inte förstår vad saken gäller. Rätten kan dock underlåta att höra den enskilde muntiigen, om denne själv har gjort ansökan eller medgivit det ifrågasatta förordnandet eller det annars finns särskilda skäl.

Myndigheter och inrättningar som anges i andra stycket är skyldiga att lämna rätten sådana uppgifter som kan vara av betydelse i ärendet.

11 kap. 22 §

Dör en god man eller förvaltare, skall den som har boet i sin vård utan dröjsmål anmäla förhällan­det till den tingsrätt där godman­skapet eller förvaltarskapet är eller skall vara inskrivet.

Dör en god man eller förvaltare, skall den som har boet i sin vård utan dröjsmål anmäla förhållan­det till den överförmyndare som har tillsyn öffrgodmanskapet eller för­valtarskapet.

11 kap. 25 §

Frågor om förordnande eller ent­ledigande av god man enligt 1 eller 2 § tas upp av den tingsrätt, där för­mynderskapet. godmanskapet eller förvaltarskapet är eller skall vara inskrivet. År del fråga om förmyn-

Frägor som gäller godmanskap enligt I, 2 eller 4 ellerförvaltar-skaptas upp av tingsrätten iden ort där den enskilde har sitt hemvist el­ler, om han eller hon inte har hem­vist i riket, av Slockholms tingsrätt.

19

Nuvarande lydelse

derskap som inte skall vara inskri­vet, avgörs frågan om behörig dom­stol med tillämpning av 12 kap. I § andra stycket.

Uppkommer vid utredning av ett dödsbo fråga om förordnande av god man enligt 3 §, hör ärendet till den tingsrätt vamnder boet lyder. SkaU god man annars förordnas en­ligt 3 §, tas ärendet upp av tingsrät­ten i den ort där den för vilken god man skall förordnas har egendom eller där annars behov av god man har yppat sig.

Andra frågor som gäller god­manskap enligt l3§§ tas upp av den tingsrätt där godmanskapet är inskrivet.

Il kap. Ansökan om förordnande av god man enligt 4 § eller av förvaltare tas upp av tingsrätten i den ort där den som avses med ansökningen har sitt hemvist eller, om han eller hon inte har hemvist i riket, av Slockholms tingsrätt.

Andra frågor som gäller god­manskap enligt 4 § eller förvaltar­skap tas upp av den tingsrätt där godmanskapet eller förvaltarskapet är inskrivet.

11 kap. Rättens beslut i frågor som gäller godmanskap eller förvaltarskap får överklagas, fömtom av den som be­slutet rör, av var och en som har rätt atl göra ansökan i frågan. Den i vars StäUe god man förordnals en­ligl 2 § första och andra styckena får dock inle överklaga beslul om sådant förordnande.

Föreslagen lydelse

26 §

Uppkommer vid utredning av ett dödsbo fråga om förordnande av god man enligt 3 §, hör ärendet till den tingsrätt vamnder boet lyder. SkaU god man annars förordnas en­ligt 3 § tas ärendet upp av tingsrät­ten i den ort där den för vilken god man skall förordnas har egendom eller där annars behov av god man har yppat sig.

Andra frågor som gäller god­manskap enligt i § tas upp av den tingsrätt som har förordnat god man.

27 §

Rätten skaU genast kungöra be­slut om anordnande eller upphöran­de avförvaUarskap i Post- och Inri­kes tidningar. Sådan kungörelse skaU också ske av beslul om jämk­ning av förvaltarskaps omfattning enligt 23 §.

Prop. 1993/94:251 Bilaga 2

20

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1993/94:251

BUaga 2 12 kap. Allmänna bestämmelserom förmyndares, gode mäns och förval­tares verksamhet

Förmyndares skyldigheter m.m.

1

§

Förmyndare skaU förvalta den omyndiges tillgångar ochföreträda honom eller henne i angelägenheter som rör tillgångarna.

Första stycket gäller inte ifråga om tillgångar som den omyndige enligt lag själv råder över eller som den omyndige har förvärvat genom gåva, testamente eller förmånsta­gareförordnande angående försäk­ring med villkor att egendomen skaUsiå underförvaltning av annan än förmyndaren, utan bestämman­derätt för denne, och med angivan­de av vem som skaU utöva förvalt­ningen (särskild förvaltning). År särskild förvalming anordnad. skaU den som utövar förvaltningen årli­gen lämna redovisning över förvaU­ningen tiUförmyndaren.

Förmyndaren företräder i övrigt den omyndige när detta inte enligt lag ankommer på någon annan.

Gode mäns och förvaltares skyldig­heter m.m.

2§

Gode män och förvaltare skall, i den mån del följer av deras förord­nande, bevaka rätten för den person som de företräder, förvalla dennes tillgångar och sörja för dennes per­son.

Åven om det inle framgår avför-ordnandet, omfattar den gode man­nens eller förvaUarens uppdrag inte sådana tiUgångar som har ställts under särskild förvaltning. År sär­skild förvaltning anordnad,  skaU

21

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1993/94:251

Bilaga 2 den som utövar förvaUningen årli­gen lämna redovisning över förvalt­ningen lill den gode mannen respek­tive förvaltaren, om det faller inom ramen för den gode mannens eller förvaltarens uppdrag att ta emot en sådan redovisning.

Gemensamma bestämmelser

3§

Förmyndare, gode män och för­valtare skaU omsorgsfullt fullgöra sina åligganden och alllid handla på det sätt som bäst gagnar den en­skilde. .

4§

Den enskildes medel skaU i skälig omfattning användas för hans eller hennes uppehälle, utbildning och nytta i övrigt. De medel som inte an­vänds för sådana ändamål skall placeras så, att tillräcklig trygghet

flnns för deras bestånd och skälig avkastning erhålls.

Närmare bestämmelser om hur

förvalmingen skaU ske flnns i 13 15 kap.

5§

Förordnade förmyndare, gode män och förvaltare skaU fortlöpan­de föra räkenskaper över sin förvalt­ning och göra anteckningar om sina åtgärder i övrigt. Föräldrar är skyl­diga att föra räkenskaper och göra anteckningar i den utsträckning som kan anses behövlig med hänsyn liU egendomens omfattning och om­ständigheterna i övrigt.

6§

Förmyndare, gode män och för­valtare skaU se lill att pengar och

22

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1993/94:251

Bilaga 2 värdepapper som tillhör den enskil­deförvaras så. att de inte samman­blandas med tillgångar som ställfö­reträdaren annars förvaltar.

Om den enskilde äger värde­handlingar eller annars har rättig­heter på gmnd av sådana handling­ar, svarar förmyndaren, den gode mannen eller förvaltaren för att be­hövUga registreringar och anmäl­ningar görs.

7§

/ viktiga frågor skaU förmynda­ren, om del lämpligen kan ske, höra den omyndige, om han eller hon har fyllt sexton år, samt den omyndiges make eller sambo.

Gode män och förvaUare har motsvarande skyldigheter i förhål­lande till den som uppdraget avser samt dennes make eller sambo. Om betydelsen av samtycke i vissa faU från den som har god man finns be­stämmelser i 11 kap. 5 §.

8§

Uppstår fråga om rättshandling eller rättegång mellan en omyndig och förmyndaren eller hans eller hennes make eller någon som för­myndaren företräder, har förmyn­daren inle rätt att företräda den omyndige. Har syskon samma för­myndare, får denne dock företräda de omyndiga vid arvskifte mellan dem. om de inle har inbördes stri­dande intressen.

En god man eller förvaltare har inte rätt attföreträda den för vilken han eller hon har förordnats, om det uppstår en fråga om rättshandling eller rättegång mellan denne, å ena sidan, och den gode mannen eller förvaUaren, dennes make eller nä-

23

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1993/94:251

Bilaga 2 gon som den gode mannen ellerför-

valtaren företräder, å andra sidan. Har en förmyndare, god man el­ler förvaltare slutit a vtal i strid med första eller andra stycket, tillämpas 9 kap. 7 § första stycket ifråga om återbärings- och ersätmingsskyl­dighet.

Överförmyndarens tillsyn

9

§

Förmyndares, gode mäns ochför-valtares verksamhet slår under överförmyndarens tillsyn.

Förmyndare, gode män och för­valtare är skyldiga att lämna över­förmyndaren de upplysningar om sin verksamhet som denne begår.

A vtal utan överförmyndarens sam­tycke

10§

Har en förmyndare, god man el­ler förvaltare ingått avtal för den enskildes räkning utan atl inhämta samtycke från överförmyndaren, trots att samtycke krävs enligt 13 15 kap., får motparten inte frånträ­da avtalet, om förmyndaren, gode mannen eller förvaUaren begär överförmyndarens samtycke inom en månad från det att avtalet in­gicks och annat förbehåU inte har gjorts. Om överförmyndaren inte lämnar sitt samtycke, får motparten frånträda avtalet, såvida inte annat har överenskommits.

Il§

Om ett avtal som avses i 10 § inte blir gällande, tiUämpas 9 kap. 7 § första slyckel i fråga om återbä­rings- och ersättningsskyldighet.

24

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1993/94:251

r,      /       

           1/

BUaga 2

Rera förmyndare, gode man eller

förvaltare

I2§

Skall en persons egendom förval­tas av fler än en förmyndare, god man eller förvaltare, skaU ställföre­trädarna utöva förvaltningen ge­mensamt, om inte rätten har be­stämt något annat i samband med att ställföreträdare förordnades.

Kan de som utövar förvaUningen gemensamt inte enas om en viss åt­gärd, gäller den mening som över­förmyndaren biträder. Ar del fråga om en åtgärd som kräver överför­myndarens samtycke, kan sam­tycke ges lill åtgärden även om de­lade meningar föreUgger. Överför­myndaren skaU dock bereda alla dem som har del i förvaltningen till­fälle att yttra sig innan överförmyn­daren beslutar i saken.

Ställande av säkerhet

13     §

Om överförmyndaren flnner skäl tiUdet. skall förmyndare, gode män och förvaltare ställa säkerhet för den förvaltade egendomen. Över­förmyndaren prövar säkerheten och bestämmer hur den skall förvaras. I övrigt tillämpas 2 kap. 25 § utsök­ningsbalken.

Skadestånd

14     

§

Förmyndare, gode män och för­valtare är skyldiga att ersätta skada som de uppsåtligen eller av vårds­löshet har orsakat den enskilde.

År flera förmyndare, gode män eller förvaltare ansvariga, svarar de

25

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop- 1993/94:251

Bilaga 2 solidariskt för ersättningen. Ersätt­ningsbeloppet skaU slutligt fördelas mellan de ansvariga efter den grad av vållande som åvilar dem. Om nå­gon saknar tillgångar att betala sin andel med, skall de övrigas ansva­righet för bristen bestämmas på samma sätt.

15§

Talan om ersättning enligl 14 § skaU väckas inom etl år från del all handlingar som anges i 16 kap. 8 § har överlämnats tiU den som är be­hörig att ta emot redovisning för förvaltningen. Väcks ej talan inom föreskriven lid, är lalerälten förlo­rad. Delta gäller inte, om ställföre­trädaren har gjort sig skyldig till brottsligt förfarande.

Arvode och ersättning för utgifter

I6§

Förordnade förmyndare, gode män och förvaltare har rätt till skä­ligt arvode för uppdraget samt er­sättningförde utgifter som har varit skäligen påkallade för uppdragets fullgörande.

Beslut om arvode och ersättning för utgifter fattas av överförmynda­ren. Denne bestämmer dessutom i vad mån arvode och ersättning för utgifter skaU betalas med medel som tillhör den enskilde.

Arvode och ersättning för utgifter skall, om inte särskilda skäl föran­leder annat, betalas med den enskil­des medel i den mån hans eller hen­nes beräknade inkomst eller till­gångar under del år då uppdraget utförs överstiger två respektive tre basbelopp enligl lagen (1962:381) om allmän försäkring. Arvode och

26

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1993/94:251

..    .    r~      T

      ,  1/       BUaga 2

ersättning for utgifter som inte skall

betalas med den enskildes medel skaU betalas av kommunen.

Arvode eller ersättning för utgif­ter som avser vård av någons rätt i oskiftat dödsbo skaU utgå av döds­boets medel.

17 §

Föräldrar har, om det finns sär­skilda skäl, rätt tiU arvode med an­ledning av förvaltningen av den omyndiges egendom. De har också rätt tiU ersättning för utgifter som har varit skäligen påkallade av för­valtningen.

Beslul om arvode och ersättning för utgifter fattas av överförmynda­ren. Beloppen skall betalas med den omyndiges medel eller, om det gäl­ler dödsboförvalming, utgå av dödsboets tillgångar.

13 kap. Föräldrars förmyndarför­valtning

Föräldrars rådighel

1

§

Är en omyndigs föråldrar för­myndare, bestämmer de med de in­skränkningar som följer av detta kapitel hur tillgångar som står un­der deras förvaltning skall använ­das eller placeras.

År en av föräldrarna tiU följd av frånvaro eller sjukdom eller av an­nan orsak förhindrad att ta del i så­dana beslut rörande förvaUningen som inle kan uppskjutas ulan olä­genhet, bestämmer den andre en­sam. Denne får dockinie ensam fat­ta beslut av ingripande betydelse, om inte den omyndiges bästa uppen­barUgen kräver del.

11

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

rrop. 1993/94:251

Bilaga 2 Om endast en av föräldrarna är förmyndare, gäller bestämmelserna om föräldrar honom eller henne.

I fråga om vård av en omyndigs rätt i dödsbo eller annat oskiftat bo gäller bestämmelserna i 15 kap.

Förteckning över egendom

2§

När egendom har tillfallit den omyndige genom arv eller testa­mente, skall föräldrarna inom en månad därefter ge in en förteckning över egendomen till överförmynda­ren. Förteckningen skall avges på heder och samvete.

FörvaUningen av viss egendom

3§

Bestämmelserna i 49§§ gäller

beträffande egendom som skall stå

under föräldramas förvaUning och

som

1.

har tillfallit den omyndige ge­nom arv eller testamente,

2.

den omyndige har fått i gåva med villkor att egendomen skall stå under överförmyndarkontroU. un­der fömtsättning att givaren har gjort skriftlig anmälan om gåvan tiU överförmyndaren, eller

3.

har tillfalUt den omyndige som förmångstagare tiU försäkring med anledning av dödsfaU.

Med egendom som anges iförsta stycket jämställs egendom som har trätt i stället för sådan egendom samt avkastning av egendomen.

4§

Värdehandlingar skall säljas och fordringar drivas in så snart del lämpligen kan ske. om det inte är tiU fördel för den omyndige att värde­li

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1993/94:251

Bilaga 2 handlingarna behålls eller att ford­ringarna förblir utestående.

Annan lös egendom än som nu har nämnts och som inte omfattas av 10 § skaU säljas vid lämplig tid­punkt, om inte egendomen är liU nytta eller har särskiU värde för den omyndige eller dennes familj eller egendomen av någon annan sär­skild anledning bör behållas.

5§

Den omyndiges tillgångar får ulan samtycke av överförmyndaren placeras i

1.

obligationer som är noterade vid Stockholms fondbörs,

2.

skuldförbindelser i övrigt som har utfärdats a v staten eller av Sve­riges aUmänna hypoteksbank. Ko­nungariket Sveriges stadshypoteks­kassa eller kreditaktiebolag, med undantag för skuldförbindelser som medför rätt tiU betalningförst efter utfårdarens övriga fordringsägare,

3.

andelar i aktiefond som avses i aktiefondslagen (1974:931).

Den omyndiges tillgångar får vi­dare ulan överförmyndarens sam­tycke användas för allemansspa­rande enligl lagen (1983:890) om al­lemanssparande eller lånas ut mot säkerhet av panträtt på gmndval av inteckning i fast egendom inom sex­tio procent av del senasi fastställda taxerings värdet.

6§

/ den mån överförmyndaren sam­tycker lill det, får den omyndiges tillgångar placeras i aktier och även i övrigt placeras på annal sätl än som anges i 5 §.

1 fråga om köp av fast egendom m.m. finns bestämmelser i 10 §.

29

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1993/94:251

Bilaga 2 7§

Pengar som inte placeras enligt 5, 6 eller 10 § och inte heller omedel­bart behöver användas skaU göras räntebärande genom att sättas in hos bank. I den mån pengarna be­höver hållas tillgängliga för den o-myndiges uppehälle, utbildning el­ler nytta i övrigt får föräldrarna vid insättningen göra förbehåU om att de får tas ut ulan överförmyndarens samtycke.

8§

Föräldrar får ulan samtycke av överförmyndaren ta ut räntan på tillgodohavande hos bank. De får också la ul pengar som har salts in med förbehåU enligt 7 §. Föräldrar­na för vidare genom bankens för­sorg föra över bankmedel liU en an­nan bank. I övrigt får medel som har satts in hos bank tas ut endast efter samtycke från överförmynda­ren.

9§

Om det med hänsyn liU föräld­ramas och den omyndiges förhål­landen eller i övrigt flnns särskilda skäl, får överförmyndaren helt eller delvis medge undantag från 4-8 §§.

Fast egendom m.m.

I0§

För den omyndiges räkning får föräldrar endasl med överförmyn­darens samtycke

1. genom köp, byte eller gåva för­värva fast egendom eller nylijande-räll till sådan egendom, såvida del inte gäller överlagande av hyresrätt lill bostadslägenhet.

30

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

P"

BUaga 2

2.

ingå avtal om nyttjanderätt liU annans fasta egendom, såvida det inte gäller hyra av bostadslägenhet eller en tillfällig upplåtelse av ringa ekonomisk betydelse,

3.

sälja eller byta bort fast egen­dom eller nyttjanderätt tiU sådan egendom, såvida det inte gäller byte av bostadslägenhet, eller

4.

låta inteckna, hyra ut eller på annat sätt med nyttjanderätt upplå­ta fast egendom eller tomträtt.

Samtycke tiU ålgärd som avses i första stycket 12 skaU lämnas, om inle förvärvet eller avtalet kan anses olämpligt med hänsyn UU egendo­mens nalur, den omyndiges ålder och framlida behov eller andra om­ständigheter.

Samtycke till åtgärd som avses i första stycket 34 får lämnas en­dast om åtgärden är lämplig med hänsyn till egendomens natur samt den omyndiges ålder, framtida be­hov och samlade tillgångar.

Bestämmelsema om nyttjande­rätt gäller även ifråga om servitut och rätt tiU elektrisk kraft, om rät­tigheten har upplåtits genom avtal.

Samtycke enligt denna paragraf gäller under sex månader från det atl samtycket lämnades.

Bortgivande av egendom

ll§

Föräldrar får inte ge bon den o-myndiges egendom, såvida det inte är fråga om personliga presenter, vars värde inle slår i missförhållan­de lill den omyndiges ekonomiska villkor.

Med överförmyndarens samtycke får föräldrar använda den omyndi­ges inkomster till understöd ål an-

Il

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydebe

Prop. 1993/94:251

höriga eller andra som står den o-myndige nära.

Upptagande av lån m.m.

12 §

För den omyndiges räkning får föräldrar endast med överförmyn­darens samtycke

1.

ta upp lån eller ingå någon an­nan skuldförbindelse,

2.

ingå borgensförbindelse,

3.

ställa den omyndiges egendom som säkerhet för dennes eller någon annans förbindelse.

År det fråga om åtgärder enligt första stycket som faller inom ra­men för en rörelse som föräldrarna med överförmyndarens samtycke driver för den omyndiges räkning, behövs samtycke endast ifråga om pantsättning av fast egendom eller tomträn. Samtycke behövs inte i fråga om statliga lån som tas upp för att ge den omyndige hjälp tiU ut­bildning eller bosättning.

Samtycke enligt denna paragraf får lämnas endasl om åtgärden be­hövs för atl trygga den omyndiges övriga egendom eller kan anses nödvändig för dennes utbildning, uppehälle eller nytta i övrigt.

Rörelse

13 §

Föräldrar får inle låta den som är under sexton år driva rörelse.

Om den omyndige harfylU sex­ton år. får föräldrarna endast med överförmyndarens samtycke låta honom eller henne driva rörelse för vilken del föreligger fullständig bokföringsskyldighet enligl bokfö­ringslagen (1976:125) eller jord­bmksbokföringslagen    (1979:141).

-il

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydebe

Samtycke får lämnas endasl om den omyndiges ekonombka och personliga förhållanden är sådana att det med beaktande av rörelsens art är lämpligt att samtycke ges.

För rörelse som föräldrama själva viU driva för den omyndiges räkning krävs alltid samtycke av överförmyndaren.

Prop. 1993/94:251 

Bilaga 2

3 Riksdagen 1993194. 1 saml. Nr 251

Redovisning av viss egendom

14 §

Föräldrar skall före den 1 mars varje år i en årsräkning tiU överför­myndaren redogöra för förvaltning­en under föregående år av egendom som avses i 3 och 10 §§. Årsräkning­en skall a vgespå heder och samvete.

I årsräkningen skall anges

1.

egendomen och dess värde vid början och slutet av den tid som räk­ningen avser,

2.

skulder som hänför sig tiU egendomen vid samma tidpunkter,

3.

inkomster av egendomen och utgifter som har betalats med egen­domen eller dess avkastning.

15 

§

Har den omyndige fyllt arton år eller har föräldrama dessförinnan entledigats som förmyndare, skaU de inom en månad därefter ge in en sluträkning tiU överförmyndaren beträffande egendom som avses i 3 och 10 §§. Sluträkningen skaU inne­hålla en redogörelse för förvalming­en under del löpande året fram till dess atl förmynderskapet upphörde. Räkningen skall avges på heder och samvete.

Vad som sägs om årsräkning i 14 § andra stycket gäller också ifrå­ga om sluträkning.

33

Nuvarande lydebe

..    ,        ...

Prop. 1993/94:251

Foreslagen lydebe

16 §

Om det med hänsyn liU föräld­ramas och den omyndiges förhål­landen, tillgångarnas art eller värde eller omständigheterna i övrigt finns särskilda skäl. får överförmyndaren befria föräldrama från skyldighe­ten att lämna årsräkning eller slut­räkning eller besluta att sådana räkningar får lämnas i förenklad form. Ifråga om årsräkning får be­slut meddelas för ett visst år eller tills vidare.

I7§

Anmäler föräldrarna att de är förhindrade atl inom föreskriven lid lämna förteckning, årsräkning eller sluträkning till överförmyndaren, kan denne bestämma ny tid för av­lämnandet.

Särskilda beslul av överförmynda­ren i vissa faU

18 §

Överförmyndaren får förelägga föräldrarna alt i årsräkning eller på annal sätt redogöra för sin förvalt­ning utöver vad som följer av 14 och 15 §§. om den omyndige begär del eller om del annars flnns särskilda skäl.

19 §

Om det av särskild anledning be­hövs för all trygga förvaUningen. får överförmyndaren

1.

bestämma att 48 §§ skaU tillämpas även på annan egendom än som avses i 3 §.

2.

begränsa möjligheten att la ut pengar som har satts in hos bank. utöver vad som följer av 7 och 8 §§,

34

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop- 1993/94:251

Bilaga 2

3.

bestämma att värdehandling­ar skall förvaras och förvallas av bank,

4.

bestämma att premieobligatio­ner som har utfärdats av staten skaU skrivas in i statsskuldboken medförbehåU att belopp som hänför sig liU obligationema inle får lyftas utan överförmyndarens samtycke,

5.

genom meddelande till den som skaU ge ut pengar tiH den o-myndige bestämma att pengama skaH sältas in hos bank.

Meddelas beslut enligl första slyckel 3, skall föräldrarna träffa avtal med banken på villkor som överförmyndaren har godkänt.

Vissa åtgärder vid förvaltningens upphörande

20     

§

När föräldramas förvaltning upphör, skaU de genast överlämna de förvaltade tillgångama tiH den enskilde, om han eller hon harblivit myndig, eller, om någon annan skall överta förvaltningen, tiU denne.

21    §

När föräldramas förvaltning upphör, skaH de hålla sina räken­skaper och övriga handlingar röran­de förvaltningen tillgängliga för granskning. Om det behövs, skall överförmyndaren bestämma tid och plats för en sådan granskning.

Sedan tiden för att väcka talan enligt 12 kap. 15 § har gått ut eller, om lalan har väckts, lagakraftvun­nen dom i ersättningsfrågan förelig­ger, skall räkenskaper och övriga handlingar rörande förvaltningen överlämnas tiU den som är behörig atl la emot redovisning över förvalt­ningen.

35

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1993/94:251

Bilaga 2 Föräldrars död eller konkurs

22 §

Om föräldrarna dör ellerförsätts ikonkurs, skaH dödsboet respektive konkursförvaUaren svara för alt re­dovisning av den omyndiges egen­dom sker och åtgärder vid förvalt­ningens upphörande vidtas enligt della kapitel.

14 kap. Förordnade förmyndares, gode mäns och förvaltares vård av egendom

Förteckningar över egendom

l§

Förordnade förmyndare, gode män och förvaltare skall inom två månader efler förordnandet ge in en förteckning till överförmyndaren över den egendom som de förvaltar. Förteckningen skaU avges på heder och samvete.

Förteckning som avges av en god man som har förordnats enligl 11 kap. I § behöver endasl uppta den lösa egendom som den gode man­nen har tagit hand om.

I fråga om bevakning av någons rätt i dödsbo eller annal oskiftat bo gäller bestämmelserna i 15 kap.

2§

Har någon efler den tid som avses i 1 § första slyckel erhålUt egendom som skaU slå under för­valtning av förordnad förmyndare, god man eller förvaltare, skall ställ­företrädaren inom en månad däref­ter ge in en förteckning över egendo­men lill överförmyndaren.

Har rätten beslutat utvidga om­fattningen av en god mans eller för­valtares uppdrag. skaU den gode

36

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

PP- 1993/94:251

Bilaga 2 mannen eller förvaltaren inom en månad från beslutet ge in en för­teckning UU överförmyndaren över den egendom som omfattas av del utvidgade uppdraget.

Förteckningar enligt denna para­grafskall avges på heder och sam­vete.

Förvaltning av egendom

3§

Ifråga om egendom som står un­der en förordnad förmyndares, god mans eller förvaltares förvaltning gäller 4-11 §§.

4§

Värdehandlingar skall säljas och fordringar drivas in så snart det lämpligen kan ske, om del inle är till fördel för den enskilde att värde­handlingarna behålls eller all ford­ringarna förblir uteslående.

Annan lös egendom än som nu har nämnts och som inte omfattas av 

II 

§ skaU säljas vid lämplig tid­punkt, om inle egendomen är UU nytta eller har särskill värde för den enskilde eller dennes familj eller egendomen av någon annan sär­skild anledning bör behållas.

5§

Den enskildes tillgångar får ulan samtycke av överförmyndaren pla­ceras i

1.

obligationer som är noterade vid Stockholms fondbörs,

2.

skuldförbindelser i övrigt som har utfärdats av staten eller av Sve­riges aUmänna hypoteksbank. Ko­nungariket Sveriges stadshypoteks­kassa eller kreditaktiebolag, med undanlag för skuldförbindelser som

37

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1993/94:251

Bilaga 2 

medför rält tiU betalningförst efter utfärdarens övriga fordringsägare.

3. andelar i aktiefond som avses i aktiefondslagen (1974:931).

Den enskildes tillgångar får vida­re utan överförmyndarens samtycke användas för allemanssparande en­ligt lagen (1983:890) om allemans­sparande eller lånas ut mot säkerhet av panträtt på grundval av inteck­ning i fas t egendom inom sextio pro­cent av del senasi fastställda taxe­ringsvärdet.

6§

Iden mån överförmyndaren sam­tycker till det. får den enskildes till­gångar placeras i aktier och även i övrigt placeras på annal säll än som anges i 5 §.

1 fråga om köp av fast egendom m. m. flnns bestämmelser i II §.

7§

Pengar som inte placeras enligt 5, 6 eller 11 § och inte heller omedel­bart behöver användas skaH göras räntebärande genom att sältas in hos bank. I den mån pengarna be­höver hållas tillgängliga för den en­skildes uppehälle, utbildning eller nytta i övrigt får förmyndaren, gode mannen eller förvaltaren vid insätt­ningen göra förbehåU om att de får tas ut utan överförmyndarens sam­tycke.

8§

Förmyndare, gode män och för­valtare får utan samtycke av över­förmyndaren la ul räntan på tillgo­dohavande hos bank. De får också ta ut pengar som har satts in med förbehåU enligl 7 §. De får vidare genom bankens försorg föra över

38

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1993/94:251

Bilaga 2 bankmedel tiH en annan bank. I

övrigt får medel som har salts in hos bank tas ut endast efter samtycke från överförmyndaren.

9§

Premieobligationer som har ut­fördals av staten skaU skrivas in i siatsskuldboken med förbehåll atl belopp som hänför sig liU obligatio­nerna inte får lyftas ulan överför­myndarens samtycke.

10

§

Om det flnns särskilda skäl. får överförmyndaren helt eller delvb medge undanlag från 49 §§.

Fast egendom m. m.

11§

För den enskildes räkning får en förordnad förmyndare, god man el­ler förvaltare endast med överför­myndarens samtycke

1.

genom köp, byte ellergåvaför-värvafast egendom eller nyttjande­rätt till sådan egendom, såvida det inte gäller överlagande av hyresrätt UU bostadslägenhet,

2.

ingå avlal om nyttjanderätt tiU annans fasta egendom, såvida det inle gäller hyra av bostadslä­genhet eller en tillfällig upplåtelse av ringa ekonomisk betydelse.

3.

sälja eller byta bort fast egen­dom eller nyttjanderätt liU sådan egendom, såvida det inte gäller byte av bostadslägenhet, eller

4.

låta inteckna, hyra ut eller på annat sätl med nyttjanderätt upplå­ta fast egendom eller tomträtt.

Samtycke liU ålgärd som avses i första slyckel l2skaUlämnas, om inte förvärvet eller a vtalet kan anses

39

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydebe

Pop- 1993/94:251

Bilaga 2 

olämpligt med hänsyn till egendo­mens natur eller andra omständig­heter.

Samtycke tiH åtgärd som avses i första stycket 34 får lämnas en­dast om åtgärden är lämplig med hänsyn tiH egendomens natur samt den enskildes behov och samlade tillgångar.

Bestämmelserna om nyttjande­rätt gäller även ifråga om servitut och rätt tiH elektrisk kraft, om rät­tigheten har upplåtils genom avtal.

Samtycke enligl denna paragraf gäller under sex månader från det att samtycket lämnades.

Bortgivande av egendom

12 §

En förordnad förmyndare, god man eller förvaltare får inte ge bort den enskildes egendom, såvida det inle är fråga om personliga presen­ter, vars värde inte står i missförhål­lande till den enskildes ekonomiska villkor.

Med överförmyndarens samtycke får den enskildes inkomster använ­das tiH understöd åt anhöriga eller andra som slår den enskilde nära.

Upptagande av lån m. m.

13 §

För den enskildes räkning får en förordnad förmyndare, god man el­ler förvaltare endasl med överför­myndarens samtycke

1.

ta upp lån eller ingå någon an­nan skuldförbindebe.

2.

ingå borgensförbindelse.

3.

ställa den enskildes egendom som säkerhet för dennes eller någon annans förbindelse.

40

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1993/94:251

Bilaga 2

År del fråga om åtgärder enligt första stycket som faller inom ra­men för en rörebe som ställföreträ­daren med överförmyndarens sam­tycke driver för den enskildes räk­ning, behövs samtycke endast ifrå­ga om pantsättning av fast egen­dom eller tomträtt. Samtycke behövs inte ifråga om statliga lån som las uppför att ge den enskilde hjälp tiH utbildning eller bosättning.

Samtycke enligl denna paragraf får lämnas endast om åtgärden be­hövs för atl trygga den enskildes övriga egendom eller kan anses nödvändig för dennes utbildning, uppehälle eller nytta i övrigt.

Rörebe

14 §

En god man eller förvaltare får endasl med överförmyndarens sam­tycke låta den enskilde driva rörelse eller själv driva rörelse för dennes räkning. Samtycke får lämnas en­dast om den enskildes ekonombka och personliga förhållanden är så­dana atl det med beaktande av rö­relsens art är lämpligt att samtycke ges.

I fråga om förordnade förmyn­dare tillämpas 13 kap. 13 §.

Redovisning av förvaltad egendom

15

§

Förordnade förmyndare, gode män och förvaltare skall före den I mars varje år i en årsräkning UU överförmyndaren redogöra för för­vaUningen under föregående år av egendom som har stått under ställ­företrädarens förvalming. Årsräk­ningen skall avges på heder och sam vete.

41

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1993/94:251

Bilaga 2 / årsräkningen skaH anges den

enskildes tUlgångar och skulder vid början och slutet av den lid som räk­ningen avser. Vidare skaH en sam­manställning göras av inkomster och utgifter under nämnda lid. A v årsräkningen skall särskill framgå hur myckel som har använts för den enskildes uppehälle, utbildning eller nytta i övrigt.

16 §

Överförmyndaren får besluta alt en förordnad förmyndare, god man eller förvaltare i särskild ordning skaH redogöra för den del av den enskildes tillgångar och skulder som inle omfattas av siällförelrädarens förvaltning, i den mån tillgångarna och skulderna är kända för honom eller henne.

I7§

Gode män skall hålla överför­myndaren underrättad om sådana åtgärder från den enskildes sida som kan påverka den gode mannens förvaltningsansvar i mera betydan­de omfattning.

18

§

Har en förordnad förmyndares, god mans eller förvaltares uppdrag upphört. skaU den som frånträder uppdraget inom en månad därefter ge in en sluträkning tiU överförmyn­daren beträffande egendom som har stått under hans eller hennes förvaltning. Sluträkningen skall in­nehålla en redogörelse för förvaU­ningen under del löpande året fram liU dess all ställföreträdarskapet upphörde. Räkningen skaU avges på heder och samvete.

42

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1993/94:251

Vad som sägs om årsräkning i

öiiaga Z

15 § andra stycket gäller också ifrå­ga om sluträkning.

Har rätten inskränkt omfattning­en av en god mans eller förvaltares uppdrag, gäller reglema om slut­räkning i fråga om den egendom som inle längre omfattas av uppdra­get.

Upphör ett godmanskap enligl 11 kap. 1 § innan liden för avgivande av årsräkning eller sluträkning rö­rande förmynderskapet för den o-myndige inträffar, får sluträkning rörande godmanskapet begränsas liU att avse en redogörebe endasl för de åtgärder som har vidtagits av den gode mannen. I övrigt skaH re­dogörelse för förvaltningen avges av förmyndaren även för den lid som godmanskapet har varat.

19 §

Om det med hänsyn liH ställföre­trädarens och den enskildes förhål­landen, tillgångarnas art eller värde eller omständigheterna i övrigt flnns särskilda skäl, får överförmyndaren befria ställföreträdaren från skyl­digheten att lämna årsräkning eller sluträkning eller besluta att sådana räkningar får lämnas i förenklad form. Ifråga om årsräkning får be­slut meddelas för etl visst år eller tills vidare.

20 §

Anmäler en förordnad förmyn­dare, god man eller förvaltare all han eller hon är förhindrad all inom föreskriven tid lämna förteckning, årsräkning eller sluträkning tiU överförmyndaren, kan denne be­stämma ny tid för avlämnandet.

43

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1993/94:251

Bilaga 2 Särskilda beslut av överförmynda­ren i vissa fall

21      

§

Om det behövs för att tryggaför-vallningen. får överförmyndaren

1.

begränsa möjligheten alt ta ul pengar som har satts in hos bank. utöver vad somföljer av 7 och 8 §§,

2.

bestämma alt värdehandling­ar skall förvaras och förvaltas av bank.

3.

genom meddelande till den som skaH ge ut pengar liU den en­skilde bestämma att pengarna skaH sättas in hos bank.

Meddelas beslul enligt första stycket 2. slcall ställföreträdaren träffa avlal med banken på villkor som överförmyndaren har godkänt.

Vissa åtgärder vid förvaUningens upphörande

22      

§

När en förordnad förmyndares, godmans eller förvaltares upppdrag upphör. skaH han eller hon genast överlämna de förvaltade tillgångar­na till den enskilde eller, om någon annan skall överta förvaltningen. liH denne.

23      

§

När en förordnad förmyndare, god man eller förvaUare frånträder sitt uppdrag, skaUhan eller hon hål­la sina räkenskaper och övriga handlingar rörande förvaltningen tillgängliga för granskning. Om det behövs, skaU överförmyndaren be­stämma tid och plats för en sådan granskning.

Sedan tiden för att väcka talan enligt 12 kap. 15 § har gått ut eller, om lalan har väckts, lagakraftvun-

44

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1993/94:251

Bilaga 2 nen dom i ersättningsfrågan förelig­ger, skaH räkenskaper och övriga handlingar rörande förvaltningen överlämnas tiH den som är behörig att ta emot redovisning över förvalt­ningen.

Ställföreträdares död eller konkurs

24 §

Om en förordnad förmyndare, god man eller förvaltare dör eller försätts i konkurs, skaU dödsboet respektive konkursförvaltaren svara för all redovisning av den enskildes egendom sker och åtgärder vid för­vaUningens upphörande vidtas en­ligl delta kapitel.

15 kap.   Vård av rätt i dödsbo, m.m. Inledande bestämmelser

1§

Har en omyndig del i ett dödsbo eller annat oskiftat bo, skaH för­myndaren vårda den omyndiges rätt i boel enligl bestämmelserna i delta kapitel.

Bestämmelserna gäller också i fråga om gode män och förvaltare, om den som de företräder har del i ett bo och vården av dennes rätt som delägare omfattas av uppdraget.

År den enskilde ensam delägare eller har samtliga delägare samma förmyndare, god man eller förvalta­re ochförvaUas boel av ställföreträ­daren, gäller i stället 13 och 14 kap.

Tidpunkt för bodelning och skifie

2§

Ingås inte avtal om sammanlev­nad i oskiftat dödsbo eller upphör etl sådant avtal atl gälla, skallför-

45

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1993/94:251

Bilaga 2 myndaren, gode mannen eller för­valtaren se tiU att bodelning och skifte med anledning av dödsfaU förrättas så snart som möjligt.

SkaH bodelning ske av annan an­ledning än dödsfaU, skaU förmyn­daren, gode mannen eller förvalla-ren se tiH alt bodelning sker så snart som möjligt.

3§

Skiftas inle ett dödsbo inom sex månader från det att bouppteck­ningen förrättades och har a vtal om sammanlevnad i oskiftat dödsbo inte heller ingåtts, skaU förmynda­ren, gode mannen eller förvaUaren inom denna tid lämna en redogörel­se till överförmyndaren om anled­ningen liU alt skifie inte har skett. En sådan redogörelse skall däref­ter. liU dess skifte eller avlal förelig­ger, lämnas var sjätte månad, om inle överförmyndaren bestämmer någon annan tidpunkt.

Samtycke UU vissa rättshandUngar

4§

Förmyndare, gode män och för­valtare som deltar i en rättshand­ling vid dödsboförvaltning för den enskildes räkning skaH inhämta överförmyndarens samtycke liH rättshandlingen i den ulsträckning som gäller vid förvaUning enligl 13 eller 14 kap.

Fördelning av egendom vid bodel­ning och skifie

5§

Förmyndare, gode män och för­valtare som lar del i bodelning eller skifte för den enskildes räkning skall   inhämta   överförmyndarens

46

..    ,        , _, ,

Prop. 1993/94:251

Foreslagen lydelse

u-i       '

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydelse

Ri       O

samtycke lill egendomens fördel­ning.

Förmyndare, gode män och för­valtare får endast med överförmyn­darens samtycke överlåta den en­skildes andel i boel.

A vståendefrån arv eller testamente

6§

Förmyndare, gode män eller för­vaUare får för den enskildes räkning a vståfrån arv på det sätt som anges i 3 kap. 9 § ärvdabalken, om över­förmyndaren samtycker liU åtgär­den.

A vtal om sammanlevnad i oskiftat dödsbo

7§

A vtal om sammanlevnad i oskif­tat dödsbo för ingås endasl med överförmyndarens samtycke.

Överförmyndaren får häva etl avlal enligl första slyckel, om del är påkallat för att ta tiU vara den en­skildes intressen.

8§

Ingås avtal om sammanlevnad i oskiftat dödsbo, skaUförmyndaren, gode mannen eller förvaltaren före den 1 mars varje år i en årsuppgift liH överförmyndaren redogöra för förvaltningen av boel under föregå­ende år. A v årsuppgiften skall fram­gå boets behållna inkomst och dess sammanlagda tillgångar och skul­der vid årets slut.

Anmäler förmyndaren, gode mannen eller förvaUaren att del fö­religger hinder mol all inom före­skriven tid lämna årsuppgift tiU överförmyndaren, kan denne be­stämma ny tid för avlämnandet.

47

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydebe

POP- 1993/94:251

Bilaga 2 Förrättande av bouppteckning i vis­sa faH

9§

SkaH bodelning ske av annan an­ledning än dödsfaU. är förmynda­ren, gode mannen eller förvaltaren skyldig all se tiH att bouppteckning förrättas så snart som möjligt. Av­skrift av bouppteckningen skaH ge­nast ges in liU överförmyndaren. År bouppteckningen omfattande, får avskrift lämnas i behövliga delar.

Ansvar mot borgenärer m.fl.

I0§

Förmyndare, gode män och för­valtare är ansvariga enligl ärvda­balken gentemot borgenärer i döds­boet och andra vars rätt är beroende av dödsboförvaltningen.

Försäljning av viss egendom

11§

Har egendom i dödsbo, vilken har förvallats av en god man som avses ill kap. 3 §, efler preskription av rätt att ta arv eller testamente el­ler annars tillfallit allmänna arvs­fonden, gäller ifråga om egendo­mens försäljning lagen (1928:281) om allmänna arvsfonden.

16 kap. Tillsyn över förmyndares, gode mäns och förvaltares verksam­het m.m.

Inledande bestämmelser

1

§

Överförmyndarenskall utöva till­syn över förmyndares, gode mäns och förvaltares verksamhei enligl beslämmeiserna i delta kapitel.

48

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Vid utövande av tillsynen skall överförmyndaren särskill se liH atl den enskildes tillgångar i skälig om­fattning an vänds för hans eller hen­nes nytta och all tillgångarna i övrigt är placerade så, all tillräcklig trygghet flnns för deras bestånd och skälig avkastning erhålls.

Bestämmelser om val av överför­myndare m.m. flnns i 19 kap.

Prop. 1993/94:251 Bilaga 2

4 Riksdagen 1993/94. 1 saml. Nr 251

Behörig överförmyndare

2§

Tillsynen utövas av överförmyn­daren i den ort där den som har för­myndare, god man eller förvaltare har sitt hemvist.

Har god man förordnals enligl 

II 

kap. 3 § vid utredning a v etl dödsbo, utövas tillsynen av överförmynda­ren i den ort där den avlidne hade sitt hemvist. År del i övrigt fråga om godmanskap enligl 11 kap. 3 §, ut­övas tillsynen av överförmyndaren i den ort där den gode mannen har sitt hemvist.

Om behörig överförmyndare en­ligt första eller andra stycket inle flnns, utövas tilbynen av överför­myndaren i Stockholm.

Granskning av förvaltningen

3§

Överförmyndaren skaU granska förmyndares, gode mäns och förval­tares verksamhei med ledning av de förteckningar, årsräkningar, slut-räkningar och handlingar enligt 15 kap. 3 och 8 §§ som har getts in.

Överförmyndaren eller den som överförmyndaren utser har rätt atl gå genom de räkenskaper och an­teckningar som avses i 12 kap. 5 §

49

Nuvarande lydelse

Förestagen lydelse

Prop. 1993/94:251

Bilaga 2 saml de värdehandlingar som ställ­företrädaren förvarar med anled­ning av sitt uppdrag.

4§

Överförmyndaren skaH göra an­teckning om verkställd granskning på förteckningar, årsräkningar, sluträkningar och handlingar enligt 15 kap. 3 och 8 §§.

Anmärkning mot förvaltningen

5§

Om överförmyndaren vid gransk­ningen eller annars flnner anled­ning liH anmärkning mol förmyn­daren, gode mannen eller förvaUa­ren, skaH denne beredas tillfälle alt yttra sig inom den lid som överför­myndaren bestämmer.

Om yttrande inte lämnas inom förelagd lid eller om överförmynda­ren anser att yttrandet inte är till-fredsslällande, skall överförmynda­ren genast pröva om beslul enligl 13 eller 14 kap. behöver meddelas eller om StäUföreträdaren bör entledigas eller annan åtgärd vidtas.

6

§

Har överförmyndaren funnit an­ledning tiU anmärkning enligt 5 § och har inle anmärkningen förfalUt efter ställföreträdarens yttrande. skaH anteckning om anmärkningen göras på den granskade handling­en. StäUföreträdaren skaH under­rättas om anteckningen.

Om en anmärkning som har an­tecknats enligt första stycket inne­bär atl ställföreträdaren kan bli skadeståndsskyldig gentemot den omyndige eller den som uppdraget avser, har ställföreträdaren rätt att

50

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1993/94:251

Bilaga 2 väcka lalan mol denne om frihet från skadeståndsskyldighet.

Rätt all la del av handlingar

7§

En omyndig som har fyllt sexton år och den som har god man eller förvaltare har rält att ta del av de handlingar rörande ställföreträdar­skapet som förvaras hos överför­myndaren. En sådan rätt har också den enskildes make eller sambo och närmaste släktingar.

Överlämnande av handlingar vid granskningens slut m.m.

8§

Sedan överförmyndaren har granskal förmyndarens, gode man­nens eller förvaltarens sluträkning, skaH räkningen saml de förteck­ningar, årsräkningar och handling­ar enligt 15 kap. 3 och 8 §§ som för­varas hos överförmyndaren över­lämnas tiH den som är behörig all la emot redovbning för förvaltningen.

Om ställföreträdaren inle är skyldig atl lämna sluträkning när ställföreträdarskapet upphör, skaH överförmyndaren överlämna de övriga handlingar som anges iförs­ta stycket tiH den som är behörig att ta emot redovisning för förvalming­en. såvida denne eller den avgående ställföreträdaren begär det eller överförmyndaren har gjort anteck­ning om anmärkning enligl 5 § på handlingen.

Om handlingar som avses iförsta eller andra stycket har lämnats UU en ny ställföreträdare. skaH denne inom två månader därefier återläm­na handlingarna tiU överförmynda­ren. Överförmyndaren skall skriflli-

51

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

pP- 1993/94:251

Bilaga 2 gen upplysa ställföreträdaren om dennes skyldighet när handlingar­na lämnas ul.

Om en ställföreträdares förvalt­ning har godkänts av den enskilde eller av en ny ställföreträdare innan han eller hon har fått del av de handlingar som avses iförsta eller andra stycket, är godkännandet ulan verkan.

Inhämtande av yttrande m.m.

9§

Innan överförmyndaren lar ställ­ning tiU om samtycke skall lämnas liH en förvaUningsåtgärd av större vikt. skaUden omyndige, om han el­ler hon har fyllt sexton år. eller den som har god man eller förvaltare samt den enskildes make eller sam­bo och närmaste släktingar beredas tillfälle alt yttra sig. såvida del kan ske utan avsevärd lidsförlust.

Överförmyndaren får återkalla ett lämnat samtycke, om förutsätt­ningar för samtycket inte längre fö­religger.

10 §

Överförmyndaren får från social­nämnder och andra myndigheter in­hämta de upplysningar som behövs för tillsynen av förmyndares, gode mäns och förvaltares verksamhei.

Myndigheter som avses i första stycket är skyldiga att lämna över­förmyndaren sådana uppgifter som kan vara av betydelse för dennes tillsynsverksamhet.

Anmälan om försäkringsbelopp

ll

§

När belopp har tillfallit en omyn­dig som förmånstagare lill försäk-

52

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1993/94:251

Bilaga 2 ring med anledning av dödsfall,

skaH den som ombesörjer utbetal­ningen genast göra anmälan tiH överförmyndaren. Vid periodiskt ut­fallande belopp krävs dock sådan anmälan endast när den första ut­betalningen görs.

Överförmyndarens handläggning m.m.

12     §

Överförmyndaren är skyldig all föra förteckningar och lägga upp akter samt expediera handlingar enligt föreskrifter som meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer.

Vite

13     

§

Överförmyndaren får vid vUe fö­relägga en förmyndare, god man el­ler förvaltare att fullgöra sina skyl­digheter enligt 3 § andra slyckel el­ler 8 § tredje stycket i della kapitel eller enligl 12 kap. 13 §, 13 kap. 2 och 14-21 §§, 14 kap. 1.2 och 15~ 23 §§ samt 15 kap. 3 och 8 §§. Innan vitesföreläggande beslutas, skaU överförmyndaren skriftligen erinra ställföreträdaren om den skyldighet och de bestämmelser som föreligger samt ge ställföreträdaren skälig tid atl ge in en angiven handling eller efterkomma etl beslul.

Frågor om utdömande av vite prövas av tingsrätt. Ifråga omföre­läggande och utdömande av viie gäller i övrigt lagen (1985:206) om viten.

Utformning av förteckningar m.m.

14     §

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får med-

53

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

dela föreskrifter om den närmare utformningen avförteckningar, års­räkningar och sluträkningar samt handlingar som avses i 15 kap. 3 och 8§§.

Prop. 1993/94:251 Bilaga 2

19 kap. 5 §

Överförmyndare väljes av kommunfullmäktige. För överförmyndare väljes en ersättare.

Ledamöter och ersättare i överförmyndamämnd väljas av kommun­fullmäktige till det antal fullmäktige bestämma. Antalet ledamöter får dock ej understiga tre.

Val av ledamöter och ersättare i överförmyndamämnd skall vara pro­portionellt, om det begäres av minst sä mänga väljande, som motsvara det tal, vilket erhålles, om samtliga väljandes antal delas med det antal personer valet avser, ökat med 

I. 

Om förfarandet vid sådant proportio­nellt val finnas särskilda bestämmelser.

Sker ej val av ersättare i överförmyndamämnd proportionellt, skall tillika bestämmas den ordning i vilken ersättarna skola inkallas till tjänstgöring.

Dä val av Överförmyndare, le­damot av överförmyndamämnd eller ersättare förrättats, skall det genast anmälas till rätten. Har val ej skett i behörig tid, skall rätten göra anmälan därom hos länssty­relsen, som tillseratt valet hållessä snart ske kan.

Då val av överförmyndare, le­damot av överförmyndamämnd eller ersättare förrättats, skall det genast anmälas till länsstyrelsen. Har val ej skett i behörig tid, skall länsstyrelsen se liH att valet hålls sä snart del kan ske.

19 kap. 9 §

Överförmyndare, ledamot i överförmyndamämnd eller ersät­tare kan av rätten entledigas, om han flnnes icke vara lämplig.

Överförmyndare, ledamot i överförmyndamämnd eller ersät­tare kan efter anmälan av länssty­relsen entledigas av rätten, om han eller hon inte är lämplig.

19 kap. 14 §

Om kommunfullmäktige be­stämma det, får överförmyndar-nämnd uppdraga ät ledamot, ersät­tare som har inkallats till tjänstgö­ring eller tjänsteman hos kominu-

Om kommunfullmäktige be­stämmer det, får överförmyndar-nämnden uppdra åt ledamot, ersät­tare som har inkallats till tjänstgö­ring  eller  kommunal tjänsteman

54

Nuvarande lydelse

nen att på nämndens vägnar avgö­ra vissa gmpper av ärenden, vilkas beskaffenhet skall angivas i full­mäktiges beslut. Framställning el­ler yttrande till kommunfullmäkti­ge fär dock ej beslutas annorledes än av nämnden samfällt.

Finner den som erhållit upp­drag som avses i första stycket, att samtycke, tillstånd eller förord­nande i visst fall ej bör meddelas, eller anser han frågan tveksam, skall ärendet hänskjutas till nämn­den. Beslul i ärende enligt denna balk vilket har fattats pä grund av uppdrag som avses i första stycket behöver ej anmälas inför nämn­den.

Föreslagen lydelse

med erforderlig kompelens att på nämndens vägnar avgöra vissa gmpper av ärenden, vilkas beskaf­fenhet skall anges i fullmäktiges beslut. Kommunfullmäktige kan på motsvarande sätl bestämma atl överförmyndaren får uppdra ål kommunal tjänsteman med erfor­derlig kompetens all avgöra ären­den på överförmyndarens vägnar. Framställning eller yttrande till kommunfullmäktige fär dock ej beslutas på annat sältan av nämn­den samfällt eller av överförmynda­ren själv.

Finner den som erhållit upp­drag som avses i första stycket, att samtycke, tillstånd eller förord­nande i visst fall ej bör meddelas, eller anser han frågan tveksam, skall ärendet hänskjutas till nämn­den eller överförmyndaren. Beslut i ärende enligt denna balk vilket har fattats på gmnd av uppdrag som avses i första stycket behöver ej an­mälas inför nämnden ellerför över­förmyndaren.

Prop. 1993/94:251 Bilaga 2

19 kap. 18 § Rätten skall vaka över all över­förmyndare   och   överförmyndar-nämndfullgöra sina åligganden en­Ugl denna balk.

19 kap. 17 § Länsstyrelsen skall utöva tillsyn över överförmyndares och överför­myndamämnders verksamhet.

20 kap. 3 § Ansökan om annan rättens åt­gärd med avseende på förmynder­skap än förmyndares förordnande eUer entledigande får, såvida fråga ej är om ärende enligt 9 kap. 2a §, göras.förutom av överförmyndaren och förmyndare, av den omyndige själv, om han fylU sexton år, saml av hans make och närmaste frän-

55

Nuvarande lydebe

der. Fråga som avses i denna para­graf skaU rätten också laga upp självmant, när anledning förekom­mer därliU.

I ärende som avses iförsta styc­ket skaH rätten, när del rör omyndig som fylU sexton år, bereda denne tillfälle all yttra sig om det kan ske.

Mol rättens beslut i ärende som a vses iförsta slyckel får talanföras, förutom av den som beslutet sär­skilt rör, av var och en som har rätt att göra ansökan.

Mol beslut, varigenom del före­lagts förmyndare alt vid vite fullgö­ra visst åliggande, får lalan föras endasl i samband med klagan över rättens beslut om utdömande av vi­tet.

Föreslagen lydelse

Rättens beslut i fråga om för­mynderskap, godmanskap eUerför­valtarskap får överklagas, förutom av den som beslutet särskilt rör, av var och en som har rätt att göra ansökan / saken'. Den i vars ställe god man har förordnals enligl 11 kap. 2 § första eller andra stycket får dock inle överklaga beslul om sådant förordnande.

Prop. 1993/94:251 Bilaga 2

Överförmyndarens beslut i fall som avses i 12 kap. 12 § andra styc­ket får inle överklagas.

i.4§

Överförmyndarens samtycketiW åtgärd beträffande en enskilds egendom får begäras endast av förmyndaren, den gode mannen el­ler förvaltaren. Överförmyndarens beslut i ett sådant ärende får över­klagas endast av ställföreträdaren. Överförmyndarens beslul enligt 9 kap. 3 eller 4 §. 13 kap. 18 eller 19 § eller 14 kap. 21 §får överklagas en­dast av StäUföreträdaren eller av den enskilde, om han eller hon har fyllt sexton år.

20 kap Överförmyndarens tillstånd till åtgärd beträffande omyndigs egen­dom får sökas endast av förmyn­daren. Mot överförmyndarens be­slut i sådant ärende och mot över­förmyndarensförordnande, alt för­behåU enligt 15 kap. 9 § andra styc­ket ej skaH gälla, får talan föras endast av förmyndaren samt, såvi­da ärendet angår omhändertagan­de av egendom, varöver den omyn­dige råder, eller återkallelse av för­myndarens eller överförmyndarens tilbtånd för omyndig alt driva nä­ring, av den omyndige själv, om han fyllt sexton är.

Mol överförmyndarens beslut i fall som avses i 13 kap. 8 § tredje Slyckel får talan ej föras.

56

Föreslagen lydelse

Överförmyndarens beslut i ären­de enligt denna balk överklagas hos tingsrätten.

Nuvarande lydelse

20 kap. 6 §

Talan mol överförmyndarens be­slut i ärende enligt denna balk föres skriftligen hos rätten inom två veckor från den dag klaganden flck del av beslutet.

Prop. 1993/94:251 BUaga 2

20 kap. 8 §

Beslut som i ärende om förmyn­derskap, godmanskap eller förval­tarskap enligt denna balk medde­las av överförmyndaren eller rät­ten, länder till efterrättelse ulan hinder av att beslutet överklagas. Vad som nu har sagts gäller ej rät­tens avgörande, varigenom avtal om sammanlevnad i oskiftat bo hävs eller förmyndare, god man el­ler förvaUare döms ////utgivande av försuttet vite.

Beslut som i ärende om förmyn­derskap, godmanskap eller förval­tarskap enligt denna balk medde­las av överförmyndaren eller rät­ten, länder till efterrättelse utan hinder av att beslutet överklagas. Vad som nu har sagts gäller ej över­förmyndarens avgörande, varige­nom avtal om sammanlevnad i oskiftat bo hävs eller rättens avgö­rande när del gäller utgivande av försuttet vite.

.8

§

Bestämmelserna i 7 § gäller ock­så när föräldrar, adoptivföräldrar eller särskilt förordnade vårdnads­havare gemensamt har vårdnaden och en av dem utan beaktansvärt skäl egenmäktigt bortfört eller kvarhåller barnet samt den andre begär rättelse.

21 kap Bestämmelserna i 7 § gäller ock­så när föräldrar, adoptivföräldrar eller särskilt förordnade förmyn­dare gemensamt har vårdnaden och en av dem utan beaktansvärt skäl egenmäktigt bortfört eller kvarhåller barnet samt den andre begär rättelse.

1.

Denna lag träder i kraft den I januari 1991.

2.

Den som före ikraftträdandet har förordnats som förmyndare för en omyndig skall, om även vårdnad ingår i uppdraget, anses som särskilt förordnad vårdnadshavare enligt 6 kap. och förmyndare enligt 10 kap.

3.

Om en omyndig före ikraftträdandet har fått en gåva som står under förvaltning av föräldrarna eller en av dem, skall gävomedlen vid tillämp­ningen av de nya bestämmelserna jämställas med gåva som avses i 13 kap. 3 § första stycket 2, såvida den omyndige, om han eller hon har fyllt sexton år, eller givaren före ikraftträdandet har gjort skriftlig anmälan om gåvan till överförmyndaren.

4.

Överförmyndaren får före ikraftträdandet, med verkan från den tidpunkten, meddela beslut som avses i 13 kap. 19 § och 14 kap. 21 §.

5.

Mål eller ärende enligt föräldrabalken som vid ikraftträdandet är anhängigt vid en myndighet som var behörig enligt äldre bestämmelser skall även efter ikraftträdandet handläggas där.

57

6.

Äldre föreskrifter om redovisning och om arvode tillämpas även      Prop. 1993/94:251 efter ikraftträdandet, såvitt gäller tiden dessförinnan.

Bilaga 2

7.

Förekommer i lag eller annan författning någon hänvisning till en föreskrift som har ersatts genom en bestämmelse i denna lag, tillämpas i stället den bestämmelsen.

2. Förslag till

Lag om upphörande av lagen (1924:322) om vård av omyndigs vär­dehandlingar

Härigenom föreskrivs att lagen (1924:322) om värd av omyndigs vär­dehandlingar skall upphöra att gälla vid utgången av år 1990.

3. Förslag till

Lag om ändring i rättegångsbalken

Härigenom föreskrivs att 10 kap. 7 § rättegångsbalken skall ha följan­de lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydebe

10 kap. 7 §1

Tvist på gmnd av förmyndares,

Tvist på gmnd av förmyndares,

god mans eller förvaltares förvalt-

god mans eller förvaltares förvalt­

ning fär väckas vid den rätt därför-

ning får väckas vid den rätt där den

mynderskapet, godmanskapet eller

omyndige eller den för vilken god

förvaltarskapet är eller senasi varit

man eller förvaltare varit förordnad

inskrivet, eller också vid rätten i

Aarj/r/Ae/wm/eller också vid rai­

den ort där förvaltningen förts.

ten i den ort där förvaltningen

förts.

Har någon eljest haft annans egendom till förvaltning, fär tvist på grund av förvaltningen väckas vid rätten i den ort, där förvaltningen förts.

1.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1991.

2.

Mäl som vid ikraftträdandet är anhängigt vid en domstol som var behörig enligt äldre bestämmelser skall även efter ikraftträdandet hand­läggas där.

58

4. Förslag till

pop 1993/94:251

Lag om ändring i lagen (1946:807) om handläggning av

Bilada 2

domstolsärenden

Härigenom föreskrivs att 6 § lagen (1946:807) om handläggning av domstolsärenden skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

6§'

Underrätt är vid handläggning av ärende domför med en lagfaren domare, om ej annat följer av vad som föreskrivs nedan i denna paragraf.

Vid annan handläggning än som sägs i 3 eller 4 § skall rätten ha den sammansättning som anges i tredje stycket, om ärendet är tvistigt,

om eljest särskild anledning föreligger därtill, eller om ärendet angår

1.

anordnande, upphörande eller ändring av förvaltarskap enligt 

II 

kap. 7, 19 eller 23 § föräldrabalken,

2.

talan mot överförmyndares beslut,

3.

nedsättning av bolags aktiekapital eller grundfond eller tillstånd till vinstutdelning i bolag eller till fusion,

4.

förvaltning av stiftelse, eller

5.

tillstånd till viss förvaltningsåtgärd i annat fall än som avses ovan i detta stycke.

I fall som avses i andra stycket skall rätten bestå av en lagfaren domare och nämndemän, när ärendet skall prövas enligt äktenskapsbalken, la­gen (1987:232) om sambors gemensamma hem eller föräldrabalken, och annars av minst tre och högst fyra lagfarna domare. När nämndemän ingår i rätten, skall 14 kap. 17 § äktenskapsbalken tillämpas.

Regeringen får för andra fall än som avses i andra stycket föreskriva att tjänstemän som inte är lagfarna fär handlägga ärenden som är av enkel beskaffenhet och som avser

1.

förordnande eller entledi-

1. förordnande eller entledi­gande av förmyndare, god man el-

gande av förmyndare, god man el­ler förvaltare,

ler förvaltare,

2.

inskrivning av förmynder-

2. avträdande av egendom till skåp, godmanskap eller förvallar-

förvaUning av boutredningsman skåp.

och förordnande eller entledigande

3.

avträdande av egendom liH

av boutredningsman, förvaUning   av   boutredningsman

3. förordnande  av bodelnings-och förordnande eller entledigande

förrältare,

- av boutredningsman,

4. förordnande av skiftesman vid

4.    förordnande  av  bodelnings-     arvskifte, eller

förra t la re.

5. dödande av handlingar och

5.    förordnande av skiftesman vid inteckningar enligt lagen (1927:85)

arvskifte, eller

om dödande av förkommen hand

59

Nuvarande lydelse

6. dödande av handlingar och inteckningar enligl lagen (1927:85) om dödande av förkommen hand­ling, dock ej i faH som avses i 12a § nämnda lag.

Föreslagen lydelse

Ung, dock ej i faH som avses i 12a § nämnda lag.

Prop. 1993/94:251 Bilaga 2

Denna lag träder i kraft den I januari 1991.

5. Förslag till

Lag om ändring i bankrörelselagen (1987:617)

Härigenom föreskrivs att 2 kap. 23 § bankrörelselagen (1987:617) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 kap. 23 §' En omyndig får utan förmyndarens tillstånd förfoga över medel som den omyndige själv satt in hos en bank efter det han fyllt sexton är. Utan den omyndiges samtycke får banken inte betala ut sådana medel till förmyndaren. Har förmyndaren fått överförmyndarens tillstånd att om­händerta medlen och företett bevis på detta, får den omyndige inte vidare förfoga över medlen. Sådan inskränkning i den omyndiges rätt skall antecknas på insättningsbevis eller i motbok, när beviset eller motboken företes hos banken.

Medel som en förmyndare, god man eller förvaltare förvaltar en­ligt föräldrabalken får tas ut utan överförmyndarens tillstånd endast om det har gjorts förbehåll enligt 15 kap. 9 § andra stycket nämnda balk eller uttaget avser ränta som stått inne kortare lid än elt år. Över­förmyndare kan när som helst för­ordna, att ett förbehåll inte skall gälla. Sädant förordnande skall antecknas på bevis eller i motbok, som har utfärdats om insättningen. Banken är skyldig att på begäran av överförmyndare, förmyndare, god man eller förvaltare utfärda bevis om beloppet av de medel

Medel som en förmyndare, god man eller förvaltare förvaltar en­ligt föräldrabalken får tas ut utan överförmyndarens tillstånd endast om det har gjorts förbehåll enligt 13 kap. 7 § eller 14 kap. 7 f nämnda balk eller uttaget avser ränta. Överförmyndare kan enligt 13 kap. 19 § eller 14 kap. 21 § föräldrabal­ken förordna att ett förbehåll inte skall gälla. Sådant förordnande skall antecknas på bevis eller i motbok, som har utfärdats om in­sättningen. Banken är skyldig att på begäran av överförmyndare, förmyndare, god man eller förval­tare utfärda bevis om beloppet av

60

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1993/94:251

......... 

.......... 

.   .

.       j .

..    .    ,,

.

Bilaga 2

som satts in eller som står mne,     de medel som satts in eller som står

samt i förekommande fall intyga     inne, samt i förekommande fall in-

att meddelat tillstånd inte utnytt-    tyga att meddelat tillstånd inte ut-

jats.

nyttjats.

År föräldrar förmyndare, får de dessutom ulan överförmyndarens tillstånd ta ul medel som de förval­lar enligl föräldrabalken och som har satts in med uppgifi om all de ej omfattas av överförmyndarkon­troU. Överförmyndaren kan dock enligt 13 kap. 19 § föräldrabalken förordna om inskränkning i uttags-rätten. Sådant förordnande skall antecknas på bevis eller i motbok som har utfärdats om insättningen.

1.

Denna lag träder i kraft den I januari 1991.

2.

Är föräldrar förmyndare, fär de utan överförmyndarens tillstånd ta ut medel som de förvaltar enligt föräldrabalken och som har satts in före ikraftträdandet, om medlen enligt de nya bestämmelserna i föräldrabal­ken inte omfattas av överförmyndarkontroU. Vad som nu har sagts gäller dock inte, om överförmyndaren enligt 13 kap. 19 § föräldrabalken i dess lydelse frän och med den I januari 1991 har förordnat om inskränkning i uttagsrätten.

3.

Har en förmyndare, god man eller förvaltare före ikraftträdandet satt in medel med förbehåll enligt 15 kap. 9 § andra stycket föräldrabal­ken, skall förbehållet jämställas med förbehåll enligt 13 kap. 7 § eller 14 kap. 7 § föräldrabalken i dess lydelse från och med den I januari 1991.

6. Förslag till

Lag om ändring i lagen (1947:529) om allmänna barnbidrag

Härigenom föreskrivs att 4§ lagen (1947:529) om allmänna barnbi­drag skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4§

Rätten   att   uppbära   allmänt

Rätten    att   uppbära   allmänt

barnbidrag för ett barn tillkom- barnbidrag för ett barn tillkom­mer, där barnet stär under föräld- mer, där barnet stär under föräld­rarnas    gemensamma    vårdnad,     rårnas    gemensamma    vårdnad.

61

Nuvarande lydelse

barnets moder eller, om föräldrar­na gjort anmälan härom till allmän försäkringskassa, barnets fader. Är den förälder som uppbär bi­drag enligt vad nu har sagts till följd av frånvaro, sjukdom eller annan orsak för längre tid förhind­rad att deltaga i vårdnaden, skall rätten att uppbära bidraget i stället tillkomma den andra föräldern. Om föräldrarna gemensamt har vårdnaden om ett barn, men barn­et varaktigt bor tillsammans med endast en av dem, tillkommer rät­ten att uppbära allmänt barnbi­drag efter anmälan den förälder som barnet bor hos. Stär barnet ej under föräldrarnas gemensamma vårdnad, tillkommer rätten att uppbära bidraget den som har vårdnaden om barnet. Har två sär­skilt förordnade förmyndare ut­setts att utöva vårdnaden gemen­samt, skall vad som nyss har sagts om barnets fader och moder i stäl­let gälla den manlige respektive den kvinnliga förmyndaren.

Föreslagen lydelse

barnets moder eller, om föräldrar­na gjort anmälan härom till allmän försäkringskassa, barnets fader. Är den förälder som uppbär bi­drag enligt vad nu har sagts till följd av frånvaro, sjukdom eller annan orsak för längre tid förhind­rad att deltaga i vårdnaden, skall rätten att uppbära bidraget i stället tillkomma den andra föräldern. Om föräldrarna gemensamt har vårdnaden om ett barn, men barn­et varaktigt bor. tillsammans med endast en av dem, tillkommer rät­ten att uppbära allmänt barnbi­drag efter anmälan den förälder som barnet bor hos. Står barnet ej under föräldrarnas gemensamma vårdnad, tillkommer rätten att uppbära bidraget den som har vårdnaden om barnet. Har två sär­skilt förordnade vårdnadshavare utsetts att utöva vårdnaden ge­mensamt, skall vad som nyss har sagts om barnets fader och moder i stället gälla den manlige respekti­ve den kvinnliga vårdnadshavaren.

Prop. 1993/94:251 Bilaga 2

I fräga om rätten att uppbära allmänt barnbidrag likställs med föräld­rar de, som med socialnämndens tillstånd har tagit emot ett utländskt barn för värd och fostran i syfte att adoptera det.

Allmän försäkringskassa fär på framställning av socialnämnd förord­na att allmänt barnbidrag för barn, som genom socialnämndens försorg placerats i enskilt hem, skall uppbäras av den som fostrar barnet. Har barnet placerats i enskilt hem av annan än socialnämnd, fär sädant för­ordnande meddelas pä framställning av den som enligt första stycket uppbär bidraget.

Denna lag träder i kraft den I januari 1991.

62

7. Förslag till

Lag om ändring i lagen (1964:143) om bidragsförskott

Härigenom föreskrivs att 6, 9 och 12 §§ lagen (1964:143) om bidrags­förskott skall ha följande lydelse.

Prop. 1993/94:251 Bilaga 2

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

6§

Den som önskar erhålla bi­dragsförskott eller vill komma i åt­njutande av högre förskott skall göra ansökan därom. Ansökan göres av vårdnadshavaren eller särskilt förordnad förmyndare för barnet. Om barnet har beretts vård i ett familjehem eller ett hem för vård eller boende inom social­tjänsten, får ansökan göras även av socialnämnden.

Den som önskar erhålla bi­dragsförskott eller vill komma i åt­njutande av högre förskott skall göra ansökan därom. Ansökan göres av vårdnadshavaren. Om barnet har beretts vård i ett famil­jehem eller ett hem för vård eller boende inom socialtjänsten, får ansökan göras även av social­nämnden.

Ansökan skall innehålla nödiga upplysningar för bedömande av bar­nets rätt till bidragsförskott ävensom en av sökanden pä heder och samve­te avgiven förklaring, att de lämnade upplysningarna äro med sanningen överensstämmande. Är sökanden ur stånd att själv avgiva sådan förkla­ring, skall riktigheten av upplysningarna intygas av två trovärdiga, med förhållandena förtrogna personer. Därest underhällsbidrag fastställts för barnet, skall domstols beslut eller annan handling, som kan ligga till grund för indrivning av bidraget, i huvudskrift eller bestyrkt avskrift fogas vid ansökningen, såframt dessa handlingar ej eljest äro tillgängliga för försäkringskassan.

Bidragsförskott utbetalas till vårdnadshavaren eller, om vårdna­den har anförtrotts åt en särskill för­ordnad förmyndare, denne. Har tvä särskilt förordnade förmyndare ut­setts att utöva vårdnaden gemen­samt, utbetalas bidragsförskottet till den kvinnliga förmyndaren el­Jer, om förmyndarna begär det, till den manlige förmyndaren. Vistas barnet i annat enskilt hem, får för­säkringskassan efter framställning frän vårdnadshavaren betala för­skottet till den som fostrar barnet.

9§

Bidragsförskott utbetalas till vårdnadshavaren. Har tvä särskilt förordnade vårdnadshavare utsetts att utöva vårdnaden gemensamt, utbetalas bidragsförskottet till den kvinnliga vårdnadshavaren eller, om vårdnadshavarnahegärdet, till den manlige vårdnadshavaren. Vistas barnet i annat enskilt hem, fär försäkringskassan efter fram­ställning från vårdnadshavaren betala förskottet till den som fost­rar barnet.

63

Prop. 1993/94:251

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Bilaga 2

Om synnerliga skäl föreligga, fär förskottet pä framställning av social­nämnd utbetalas till lämplig person eller till nämnden att användas för barnets bästa.

Värdas barnet under hel månad i familjehem eller hem för vård eller boende inom socialtjänsten, utbetalas bidragsförskottet till det kommu­nala organ som svarar för vårdkostnaden.

Det bidragsförskottsbelopp som först förfaller till betalning efter be­slut om förskott mä, där barnet under den tid å vilken förskottsbeloppet belöper i väsentlig män erhållit sin försörjning av allmänna medel, till den del beloppet motsvarar vad den myndighet som tillhandahållit för­sörjningen visar sig hava för nämnda tid utgivit för barnets försörjning uppbäras av myndigheten.

12§

Vårdnadshavaren, särskiU för-

Vårdnadshavaren och den som

ordnad förmyndare och den som

eljest uppbär bidragsförskott för

eljest uppbär bidragsförskott för

barnet är skyldiga att ofördröjli-

barnet äro skyldiga att ofördröjli-

gen till försäkringskassan anmäla

gen till försäkringskassan anmäla

sädan omständighet som kan på-

sädan omständighet som kan pä-

verka rätten till och storleken av

verka rätten till och storleken av

bidragsförskottet,

bidragsförskottet.

Denna lag träder i kraft den I januari 1991.

8. Förslag till

Lag om ändring i lagen (1984:1095) om förlängt bidragsförskott för

studerande

Härigenom föreskrivs att 8 § lagen (1984:1095) om förlängt bidragsför­skott för studerande skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

8§

Förlängt bidragsförskott utbetalas

Förlängt bidragsförskott utbeta-

till den förälder eller tidigare värd-

las till den förälder eller tidigare

nadshavare som barnet varaktigt

vårdnadshavare som barnet var-

bor tillsammans med. Sammanbor

aktigt bor tillsammans med. Sam­

barnet med tvä tidigare förordna-

manbor barnet med två tidigare

de förmyndare som utsetts att ge-

förordnade   vårdnadshavare som

64

Nuvarande lydelse

mensamt utöva vårdnaden om barnet tillämpas 9 § första stycket andra meningen lagen (1964:143) om bidragsförskott.

Föreslagen lydelse

utsetts att gemensamt utöva vård­naden om barnet tillämpas 9 § första stycket andra meningen la­gen (1964:143) om bidragsförskott.

Prop. 1993/94:251 Bilaga 2

Denna lag träder i kraft den I januari 1991.

5 Riksdagen 1993/94. 1 saml. Nr 251

65

Remissinstanser, Förmynderskapsutredningens be-       Prop. 1993/94:251

Bilaga 3

tänkande

Efter remiss har yttranden över Förmynderskapsutredningens betänkan­de Föräldrar som förmyndare (SOU 1988:40) avgetts av hovrätten för Nedre Norrland, kammarrätten i Jönköpmg, Stockholms tingsrätt, Malmö tingsrätt, Hässlehohns tingsrätt, Umeå tingsrätt, domstolsverket, bankinspektionen, konsumentverket, länsstyrelsen i Stockholms län, länsstyrelsen i Jämdands län, länsstyrelsen i Malmöhus län, länsstyrel­semas organisationsnämnd, riksdagens ombudsmän (JO), försäkringsin­spektionen. Svenska bankföreningen, Svenska sparbanksföreningen. Svenska kommunförbundet, Sveriges domareförbund, Sveriges advokat­samfund. Föreningen Sveriges överförmyndare, Sveriges köpmannaför­bund. Svenska försäkringsbolags riksförbund, Folksam, överförmyndar-nänmden i Stockholm, överförmyndamämnden i Göteborg, överförmyn­damämnden i Solna, överförmyndamämnden i Sundbyberg, överför­myndamämnden i Halmsfed, överförmyndamämnden i SundsvaU, överförmyndaren i Lomma och Riksförbundet för utvecklingsstörda bam, ungdomar och vuxna. Yttranden har dessutom avgetts av Arbets­marknadens försäkringsaktiebolag (AFA) och Kommuneraas försäk­ringsaktiebolag (KFA).

Länsstyrelsen i Jämtiands län har tiU sitt eget yttrande fogat ett yttrande av Östersunds kommun. Överförmyndaren i Lomma har utformat sitt yttrande i samråd med överförmyndama i Helsmgborgs, TreUeborgs och Kävlinge kommuner.

66

Sammanfattning   av   Domstolsutredningens   förslag   Prop. i99.)/v4:25i rörande förmynderskapsfrågor i betänkandet Dom-   "8 Stolama inför 2000-talet; Arbetsuppgifter och förfe­randeregler (SOU 1991:106)

Uttedningen konsfeterar att tingsrättemas hantering av förmynderskaps­ärenden spänner över ett stort område. Inom det finns typiska domstols-frågor och sådana som är bättre lämpade att handfeggas av en förvalt­ningsmyndighet.

Uttedningens menar att systemet med inskrivning av förmynderskap m.m. medför ett inte oväsentUgt administrativt arbete för domstolarna. Det skuUe innebära en förenkling om överförmyndama själva fick ansvara för vUka stäUförettädarskap som skaU konttoUeras närmare. Uttedningen tiUstyrker Förmynderskapsutredningens förslag att det skaU ankomma på överförmyndaren att på eget ansvar föra förteckningar över de förmynderskap, förvaltarskap och godmanskap som skaU kon­ttoUeras.

Uttedningen pekar på att de fåU där rätten meddelar ett förordnande beträffande förmynderskapet för en underårig utan att samtidigt för­ordna om vårdnaden är säUsynfe. Ärendena har ett starkt samband med frågor om vårdnad och många gånger kan det när en fråga om förmyn­derskap för underårig väcks vara svårt för rätten att få klart för sig om det samtidigt är fråga om vårdnaden. Det nära sambandet med vård-nadsfrågoma talar för att ärendena om förordnande och entiedigande av förmyndare för underårig bör Ugga kvar hos domstolama.

Uttedningen föreslår vidare att domstolama skaU behåUa uppgiften att beslufe om anordnande, omprövning och upphörande av förvaltarskap, att frågoma om förordnande och entiedigande av förvaltare skaU över­flyttas från domstolama tiU överförmyndama, men att domstolama skaU vara behöriga att beslute om förordnande av förvaltare i de feU domsto­len bestämmer att någon skaU ha en förvaltare samt att överförmynda­rens beslut i frågor om förordnande och entiedigande av förvaltare skaU kunna överklagas tiU tingsrätt.

Frågor om anordnande av godmanskap enUgt 11 kap. 4 § föräldrabal­

ken skaU Ugga kvar på tingsrättema. Även frågor om omprövning och

upphörande av sådana gcximanskap bör Ugga kvar på tingsrättema. När

det gäUer frågan om vem som skaU förordna och entiediga gode män

bör samma bedömningar göras som i fråga om förvaltare. Frågoma om

förordnande och entiedigande av gode män enUgt 11 kap. 4 § föräldra­

balken bör således överflyttas från domstolama tiU överförmyndama

men domstolama bör vara behöriga att förordna en gcxi man i de feU

domstolen bestämmer att någon skaU ha en god man. Överförmyndarens

beslut i frågor om förordnande och entiedigande av gode män bör kunna

överklagas tiU tmgsrätt. AUa ftågor om godmanskap enUgt 11 kap. 3 §

försfe stycket 1-6 p. föräldrabalken flyttas firån rätten tiU överförmyn­

dama.

'

Uttedningen föreslår också att uppgiften att utfärda kungörelser enUgt    Prop. 1993/94:251 16 kap. 1-3 §§ ärvdabalken överflyttas tiU överförmyndaren. Överför-    Bilaga 4 myndarens beslut bör fä överklagas tiU tingsrätt.

Uppgiften att utse god man för allmänna arvsfonden bör flyttas från tingsrättema tiU kammarkoUegiet. Det torde bU mycket ovanUgt att någon som har klagorätt anser sig ha anledning att överkfega koUegiets beslut i sådana här frågor. Därför behövs det uigen möjUghet att klaga tiU domstol utan det räcker med de vanUga regler som gäUer om rätt att överklaga förvaltiiingsbeslut.

Uttedrungen ansluter sig tiU Förmynderskapsutredningens förslag beträffande vitesförelägganden, edgång och stäUande av säkerhet.

Övervägande skäl talar, enUgt utredningens mening, för att tiUsynen flytfes från tingsrättema tiU länsstyrelsema.

68

Domstolsutredningens lagförslag

Prop. 1993/94:251 BUaga 5

3. Förslag till

Lag om ändring i föräldrabalken

Härigenom föreskrivs i fråga om föräldrabalken

deb att 4 kap. 10 §, 6 kap. 9, 21 och 22 §§, 9 kap. 2 a §, 10 kap. 10 §, 11 kap 1-4,7. 13 och 15 - 27 §§, 15 kap. 11 §, 17 kap. 3 §, 20 kap. 1, 2 a, 3, 5, 6 och 8 §§ samt 21 kap. 1 - 7 och 10 - 14 §§ och den nya 17 § skaU ha följande lydelse,

Nuvarande lydebe

Föreshgen tydebe

11

kap.

3

1§

Kan en förmyndare på gmnd av sjukdom eUer annan orsak inte utöva förmynderskapet eUer blir förmyndaren enUgt 10 kap. 17 § skUd från utövningen av det, skaU rätten förordna god man att i förmyndarens stäUe vårda den underåriges angelägenheter.

Kan en förmyndare på grand av sjukdom eUer annan orsak inte utöva förmynderskapet eUer blir förmyndaren enUgt 10 kap. 17 § skUd fiån utövningen av det, skaU överförmyrularen förordna gcxl man att i förmyndarens stäUe vårda den underåriges angelägen­heter.

2

§

*

Har en förmyndare eUer för­myndarens make och den under­årige del i oskiffet dödsbo, skaU rätten förordna god man att vårda den underåriges  rätt i boet vid

Har en förmyndare eUer för­myndarens make och den under­årige del i oskiftat dödsbo, skaU överförmyrularen förordna god man att vårda den underåriges rätt

' Endast de lagförslag som är en direkt följd av utredningens forslag rörande förmynderskapsfrågor har tegits med.  Balken omtryckt 1983:485. 'Senaste lydelse 1988:1251.

* Senaste lydelse 1988:1251.

69

boutttdningen lilcsom vid bodel­ning och skifte eUer ingående av avtal om sammanlevnad i oskiftat bo.

God man skall även förordnas när den som har en förmyndare, god man eUer förvaltare skaU förete en rättshandling eUer vara part i en rättegång och behöver biträde men enUgt 13 kap. 2 § mte kan förettäcfes av fönnyndaren, den gode mannen eUer förvalte­ren.

God man skaU också i annat feU än som avses i försfe eUer andra stycket förordnas för den som har förmyndare, god man eUer förval­tare, om det förekommer en an­gelägenhet i vUken han eUer hon har ett intresse som strider mot sådan företrädares eUer dennes makes mtresse. Rätten skaU med­defe sådant förordnande om för­myndaren; den gcxle mannen eUer förvaltaren eUcr den som denne i sådan egenskap företräder begär det eUer det annars är lämpUgt.

i boet vid boutredningen liksom vid bcxlelning och skifte eUer ingående av avtal om samman­levnad i oskiftat bo.

överförmyndaren skaH också förordrm god man när den som har en förmyndare, gcxi man eUer förvaltare skaU förete en rätt­shandling eUer vara part i en rättegång och behöver biträde men enUgt 13 kap. 2 § mte kan företrä­das av förmyndaren, den gode mannen eUer förvaltaren.

Överförmyndaren skaU också i annat fåU än som avses i försfe eUer andra stycket förordna god rrmn för den som har förmyndare, god man eUer förvaltare, om det förekommer en angelägenhet i vilken han eUer hon har ett intres­se som strider mot sådan företrä­dares eUer dennes makes intresse. Överförmyndaren skaU meddela sådant förordnande om förmynda­ren, den gode mannen eUer förval­taren eUer den som denne i sådan egenskap före­träder begär det eUer det annars är lämpUgt.

Prop. 1993/94:251 Bilaga 5

3

§

'

Rätten skaU förordna god man,

1.

om det vid ett dödsfeU finns en tiU nanrnet känd arvmge som vistas på okänd eUer avlägsen ort och därför inte kan bevaka sm rätt i boet och förvalfe sin lott i det,

2.

om det vid ett dödsfeU inte kan utredas, humvida den döde har efterlämnat någon arvinge som är arvsberättigad före allmänna arvsfonden eUer före eUer tiU­sammans med någon annan känd arvinge, eUer också kännedom finns om arvinge efter den döde

övetförmyndaren skaU förordna gcxl man,

1.

om det vid ett dödsfeU finns en tiU nanrnet känd arvinge som visfes på okänd eUer avfegsen ort och därför inte kan bevaka sin rätt i boet och förvalfe sin lott i det,

2.

om det vid ett dödsfeU inte kan utredas, humvicfe den döde har efterlämnat någon arvmge som är arvsberättigad före allmänna arvsfonden eUer före eUer tiU­sammans med någon annan känd arvinge, eUer också kännedom finns om arvinge efter den döde

' Senaste lydelse 1988:1251.

70

Rättshandlingar som en gcxl man har företagit med stöd av ett för­ordnande enUgt denna paragraf gäUer, även om den egendom som förordnandet avsåg tiUfaUer någon som den gode mannen inte var för­ordnad att företräda.

4§«

Om någon på gmnd av sjukdom.        Om  någon på gmnd av sjuk-

hämmad     förståndsutveckling,    dom,    hämmad   förståndsutveck-

försvagat hälsotiUstånd  eUer lik-    ling, försvagat hälsotiUstånd eUer

nande  förhåUande behöver hjälp    liknande förhåUande behöver hjälp

med kunskap saknas såväl om arvingens namn som om hans vistelseort, och det på gmnd av sådan omständighet krävs att okänd arvinges rätt bevakas och hans eUer hennes lott i boet för­valtas,

3.

om en testamenstegare vistes på okänd eUer avfegsen ort eUer är okänd och hans eUer hennes rätt därför behöver iakttas enUgt vad som föreskrivs om arvinge,

4.

om det i övrigt krävs att en bortevarandes rätt bevakas eUer en bortevarandes egendom förvaltes,

5.

om det enUgt förordnande i testamente eUer annan rättshand­ling beror av en framtida händel­se, vem egendom skaU tiUfaUa, eUer egendom först framdeles skaU tiUttädas med äganderätt, och det krävs att den bUvande ägarens rätt bevakas eUer att egendomen förvaltes för den bUvande ägarens räkning, eUer

6.

om egendom, enUgt vad som särskUt föreskrivs, skaU stälfes under vård och förvaltning av god man som avses i detfe kapitel.

Förordnande enligt första stycket sker efter anmälan eUer när behovet blir känt på annat sätt. Krävs en god man för den som har rätt i ett dödsbo, skaU det anmälas hos tingsrätten av den som har boet i sin vård.

med kunskap saknas såväl om arvingens namn som om hans vistelseort, och det på gmnd av sådan omständighet krävs att okänd arvinges rätt bevakas och hans eUer hennes lott i boet för­valfes,

3.

om en testamensfegare vistes på okänd eUer avfegsen ort eUer är okänd och hans eUer hennes rätt därför behöver iakttas enUgt vad som föreskrivs om arvinge,

4.

om det i övrigt krävs att en borfevarandes rätt bevakas eUer en bortevarandes egendom förvaltas,

5.

om det enUgt förordnande i testamente eUer annan rättshand­ling beror av en fiamticfe händel­se, vem egendom skaU tUUaUa, eUer egendom först framdeles skaU tiUttädas med äganderätt, och det krävs att den bUvande ägarens rätt bevakas eUer att egendomen förvaltes för den bUvande ägarens räkning, eUer

6.

om egendom, enUgt vad som särskUt föreskrivs, skaU stäUas under vård och förvaltning av gcxl man som avses i dette kapitel.

Förordnande enligt första stycket sker efter anmälan eUer när behovet blir känt på annat sätt. Krävs en gcxl man för den som har rätt i ett dödsbo, skaU det anmälas hos överförmyndaren av den som har boet i sin vård.

Prop. 1993/94:251 Bilaga 5

* Senaste lydelse 1988:1251.

71

med att bevaka sin rätt, förvalte sin egendom eUer sörja för sin person, skaU rätten, om det be­hövs, förordrm god man för ho­nom eller henne. Förordnande får inte meddelas utan samtycke av den för vilken gcxi man skall utses, om inte den enskUdes tUl­stånd hindrar att hans eUer hennes mening inhämtes.

med att bevaka sin rätt, förvalte sin egendom eUer sörja för sin person, skaU rätten, om det be­hövs, anordrm godmanskap för honom eller henne. Sådant beslut får inte meddelas utan samtycke av den för vilken gcxl man skaU utses, om inte den enskUdes tiU­stånd hindrar att hans eUer hennes mening inhämtas.

När rätten meddehr ett beslttt enligt första stycket, skall rätten samthigt förordrm en god man att utföra uppdraget. Om en god man i annat fall skall förordnas på gnmd av ett beslut enligt första stycket, skall förordrmndet med­delas av överförmyndaren.

Prop. 1993/94:251 BUaga 5

7

§

'

Om någon betiande vilken det föreUgger en sådan situation som anges i 4 § är ur stånd att vårda sig eUer sin egendom, får rätten anordna förvaltarskap för honom eUer henne. FörvaUarskap får dock inte anordnas, om det är tillräckUgt att god man förordnas eUer att den enskUde på något annat mmdre ingripande sätt får

Om någon betiäffande vilken det föreUgger en sådan situation som anges i 4 § är ur stånd att vårda sig eUer sm egendom, får rätten förordrm förvaUare för honom eUer henne. Förvaltare får dock inte förordrms, om det är tUlräck­Ugt att god man förordnas eUer att den enskUde på något annat min­dre ingripande sätt får hjälp.

hjälp. Förvaltamppdraget skaU anpassas tiU den enskUdes behov i varje särskUt faU och får begränsas tUl att avse viss egendom eUer angefegen­het eUer egendom överstigande ett visst värde.

Rätten får överfete åt överförmyndaren att närmare bestämma uppdra­gets omfettning.

Når rätten meddehr ett beslut enligt första stycket, skaU rätten samthigt förordrm en förvaUare att utföra uppdraget. Om förval­tare i annat faU skall förordnas på grund av ett beslut enligt första stycket, skall förordrmndet mer' delas av övetförmyndaren.

 Senaste lydelse 1988:1251.

72

13 §«

När omständighetema påkallar När omständighetema påkallar

det, kan flera gcxle män eUer det, kan rätten eller överförmyn-

förvaltare förordnas för den en- dåre förordrm flera gode män eUer

skUde.

förvaltare för den enskUde.

Är flera gode män eUer förvaltare ansvariga för skada som har tiU-fogats tredje man, svarar de soUdariskt för ersättningen. Ersättningsan­svaret skaU slutUgt fördelas mellan de ansvariga efter den grad av vål­lande som åvilar dem. Om någon saknar tiUgångar att betafe sin andel med, skaU de övrigas ansvarighet för bristen bestämmas enUgt samma gmnder.

Prop. 1993/94:251 Bilaga 5

15 §'

Ansökan om förordnande av god man eller förvaltare får göras av överförmyndaren, förmyndare, den som ansökningen avser, om han eUer hon har fyUt sexton år, samt av hans eUer hetmes make och närmaste släktingar.

Ansökan om förordrmnde av förvaltare får också göras av gcxi man som avses i 4 §.

Frågor om förordnande av god man eller förvaltare skaU rätten också te upp självmant, när an­ledning förekommer tiU det.

Ansökan om förordrmnde av god man enligt i - i §§ får göras av förmyndare, den som ansök­ningen avser, om han eUer hon har fyUt sexton år, samt av hans eUer hennes make och närmaste släktingar. Ansökan om anord­rmnde av godmanskap enligt 4 § och förvaltarskap enligt 7 § samt om förordnande av god man etter förvaltare enligt dessa bestäm­meber får göras av dem som nu har angivits och av överförmyn­daren.

Ansökan om anordnande av förvaltarskap får också göras av gcxl man som avses i 4 §.

Frågor om anordrmnde av god­manskap eller förvaltarskap skaU rätten och överförmyndaren också te upp självmant, när anledning förekommer tiU det.

16 §'

/ äreruie om förordnande av god man eUer förvaltare för någon som har fyUt sexton år skaU rätten berecfe denne tiUfäUe att yttra sig, om det kan ske.

Före beslut om anordnande av gcximanskap eller förvaltarskap och om förordnande av god man eUer förvaltare för någon som har fyUt sexton år skaU rätten eller   övetförmyndaren    bereda

* Senaste lydelse 1988:1251. ' Senaste lydelse 1988:1251. '" Senaste lydelse 1988:1251.

73

I ärende om förordnande av god man enligt 4 § eller förvaltare skall, om det inte är obehövUgt, rätten också inhämte yttrande ftån make och närmaste släktingar, överförmyndaren, vårdinrättiiing, omsorgsnämnd och socialnämnd. Den som ansökningen avser skaU höras muntUgen, om det kan ske utan skada för honom eUer henne och det inte är uppenbart att han eUer hon inte förstår vad saken gäUer. Rätten kan dock underlåte att höra den enskUde muntiigen om denne själv har gjort ansökan eUer medgivit det ifrågasatte förordnandet eUer det annars finns särskUda skäl.

Myndigheter och inrättningar som anges i andra stycket är skyl­diga att länma rätten sådana upp­gifter som kan vara av betydelse / ärendet.

denne tUlfäUe att yttra sig, om det kan ske.

I mål om anordrmnde av god­manskap enligt 4 § eller förval­tarskap skaU, om det inte är obe­hövUgt, rätten också inhämte ytt­rande fi4n make och närmaste släktingar, överförmyndaren, vårdmrättning, omsorgsnämnd och socialnänmd. Den som ansök­ningen avser skaU höras munt­Ugen, om det kan ske utan skacfe för honom eUer henne och det inte är uppenbart att han eUer hon mte förstår vad saken gäUer. Rätten kan dock underfete att höra den enskUde muntiigen om denne själv har gjort ansökan eUer medgivit det ifrågasatte förordnandet eUer det annars finns särskUda skäl.

Bestämmeberrm i arhra stycket gäller även i ärende hos överför­myndaren om utseende av god man enligt 4 § eller förvaltare.

Myndigheter och mrättningar som anges i andra stycket är skyl­diga att lämna rätten och överför­myndaren sådana uppgifter som kan vara av betydelse.

Prop. 1993/94:251 Bilaga 5

17 §"

Regeringen eUer den myndighet som regeringen bestämmer får med­dela närmare föreskrifter om sådan utredning som avses i förste stycket.

Innan rätten förordnar förvaltare skaU den mhämte läkarintyg eUer annan likvärdig utredning om den enskUdes hälsotiUstånd. Detta gäUer även / ärende om förord­nande av god man enUgt 4 §, när den enskUde inte har lämnat sitt samtycke.

Innan rätten anordrmr förvaltar­skap skaU den inhämte läkarintyg eUer annan likvärdig utredmng om den enskUdes hälsotiUstånd. Detfe gäUer även vid anordrmnde av godmanskap enUgt 4 §, när den enskUde inte har lämnat sitt sam­tycke.

18 Kan slutUgt beslut ej ges ome­delbart i ärende om förordnande

Kan slutUgt beslut ej ges ome­delbart i mål hos rätten om an-

" Senaste lydelse 1988:1251. ' Senaste lydelse 1988:1251.

74

av god man eUer förvaltare, får rätten, om den enskUdes ange­fegenheter kräver omedelbar vård eUer ett dröjsmål uppenbarUgen skuUe medföra fara för den enskU­de eUer hans egendom, förordna god man eUer förvaltare för tiden tiU dess ärendet slutUgt avgörs. Sådant förordnande kan bettäf­fande god man som avses i 4 § eUer förvaltare meddefes även för den som är underårig att gälfe från och med den dag han eUer hon fyUer arton år.

ordnande av godmanskap enligt 4 § eller förvaltarskap eller i ärende hos överfönrtyndaren om förord­nande av god man eUer förvaltare, får rätten eller överfönrtyndaren, om den enskUdes angelägenheter kräver omedelbar vård eUer ett dröjsmål uppenbarUgen skuUe medföra fåra för den enskUde eUer hans egendom, anordrm godman­skap eller förvaltarskap etter förordna god man eUer förvaltare för tiden tiU dess frågan slutUgt avgörs.

Prop. 1993/94:251 Bilaga 5

Sådant förordnande kan beträf­fande gcxl man som avses i 4 § eUer förvaltare meddelas även för den som är underårig att gäUa från och med den dag då han eUer hon fyUer arton år. Innan beslut enUgt förste stycket meddelas skaU den som ansökningen avser ha fått tiUfäUe att yttra sig, om det kan ske utan större tidsförlust och utan skada för honom eUer henne.

Beslut enUgt försfe stycket får       Beslut enUgt försfe stycket får

när som helst ändras av rätten.

när som helst ändras av den myn-

dighet som har fattat beslutet.

19 §

Om en god man eUer förvaltare inte längre behövs, skaU rätten besluta att gcxlmanskapet eUer förvaltarskapet skaU upphöra. Har god man förordnats enUgt 3 § 1 -5, skaU den gode mannen entledi­gas så snart den som förordnandet avser begär det. När en god man eUer förvaltare har slutfört sitt uppdrag, skaU han genast anmäla det tiU rätten.

En god man eUer förvaltare har rätt att på begäran bU entiedigad

Om en god man eUer förvaltare inte längre behövs, skaU godman­skapet eUer förvaltarskapet upp­höra. Beslut om upphörande fattas när det gäller godmanskap enligt 4 § och förvaltarskap av rätten och i övrigt av överförmyrularen. Har gcxi man förordnats enUgt 3 § 1 - 5, skaU överförmyndaren entlediga den gcxie mannen så snart den som förordnandet avser begär det. När en god man eUer förvaltare har slutfört sitt uppdrag, skaU han genast anmäfe det tiU överförmyndaren.

En gcxl man eUer förvaltare har rätt att på begäran bU entiedigad

" Senaste lydelse 1988:1251.

75

fiån sitt uppdrag. SkaU gcxlman­skapet eUer förvaltarskapet fortsat­te, är han dock skyldig att kvarsfe tUl dess en ny god man eUer för­valtare har utsetts.

från sitt uppdrag. Beslut om ent­ledigande fattas av överförmynda­ren. SkaU godmanskapet eUer förvaltarskapet fortsätta, är den gode mannen eller förvaltaren dock skyldig att kvarsfe tiU dess en ny god man eUer förvaltare har utsetts.

Prop. 1993/94:251 Bilaga 5

20 En god man eUer förvaltare som gör sig skyldig tiU missbmk eUer försummelse vid utövandet av sitt uppdrag eUer som kommer på ekonomiskt obestånd och på gmnd därav är olämpUg för uppdraget eUer som av någon annan orsak inte längre är lämpUg att inneha dette, skaU endedigas från uppdra­get.

Uppkommer fråga om att enUgt förste stycket entiediga en god man eUer förvaltare och kan slut­Ugt beslut mte ges omedelbart, får rätten, om dröjsmål skuUe medfö­ra fåra för den som godmanskapet eUer förvaltarskapet avser, beslute att den gode mannen eUer för­valtaren skaU skUjas från sitt uppdrag för tiden tiU dess ärendet avgörs.

En gcxl man eUer förvaltare som gör sig skyldig tiU missbmk eUer försummelse vid utövandet av sitt uppdrag eUer som kommer på ekonomiskt obestånd och på gmnd därav är olämpUg för uppdraget eUer som av någon annan orsak inte längre är lämpUg att inneha dette, skaU endedigas från uppdra­get. Beslut om entledigande fattas av överförmyndaren.

Uppkommer fråga om att enUgt förste stycket entiediga en god man eUer förvaltare och kan slut­Ugt beslut inte ges omedelbart, får överförmyndaren, om dröjsmål skuUe medföra fåra för den som godmanskapet eUer förvaltarskapet avser, beslute att den gode man­nen eUer förvaltaren skaU skUjas ftån sitt uppdrag för tiden tiU dess ärendet avgörs.

21 §" Ansökan om entiedigande av en god man eUer förvaltare och om upphörande av godmanskap eUer förvaltarskap får göras av någon av dem som avses i 15 § förste stycket eUer av den gode mannen eUer förvaltaren.

Rätten får också självmant te upp fiågor som avses i förste stycket.

/ ärende enligt denna paragmf skall rätten bereda den enskUde tillfäUe att yttra sig, om det kan ske.

Rätten och överförmyndaren får också självmant te upp frågor som avses i förste stycket.

Rätten eller överförmyndaren skall bereda den enskUde tiUfäUe att yttiia sig, om det kan ske.

" Senaste lydelse 1988:1251. " Senaste lydelse 1988:1251.

76

22 §16

Dör en gcxl man eUer förvaltare, skaU den som har boet i sin vård utan dröjsmål anmäfe förhåUandet tdl den tingsrätt där godmanskapet eUer förvaltarskapet är eller skall vara inskrivet.

Dör en gcxl man eUer förval­tare, skaU den som har boet i sin vård utan dröjsmål anmäfe för­håUandet tiU den överformyrhare som har tillsyn över gcxlmanskapet eUer förvaltarskapet.

Prop. 1993/94:251 Bilaga 5

23 

§

"

Innan rätten meddelar beslut enUgt förste stycket, skaU den gcxie mannen eUer förvaltaren samt överförmyndaren och den enskUde be­redas tiUfäUe att yttra sig.

Rätten är skyldig att på ansökan av någon av dem som anges i 15 § försfe stycket eUer av den gode mannen eUer förvaltaren pröva om ett godmanskaps eUer förvaltar­skaps omfatming bör jämkas. Rätten kan också utan ansökan göra en sådan prövning.

Kan slutUgt beslut mte ges ome­delbart, får rätten, om dröjsmål skuUe medföra fåra för den enskU­de, meddela beslut i fiågan för tiden tiU dess ärendet avgörs. I fråga om sådant beslut tillämpas bestämmelserna i 18 § andra och tredje styckena.

Rätten är skyldig att på ansökan av någon av dem som anges i 15 § försfe stycket eUer av den gode mannen eUer förvaltaren pröva om omfatmingen av ett godmanskap enligt 4 § eUer ett förvaltarskap bör jämkas. Rätten kan också utan ansökan göra en sådan prövning.

Kan slutUgt beslut inte ges ome­delbart, får rätten, om dröjsmål skuUe medföra fera för den enskU­de, meddela beslut i fiågan för tiden tiU dess målet avgörs. I fiåga om sådant beslut tiUämpas bestämmelsema i 18 § andra och tredje styckena.

/ fråga om godmanskap enligt i - i §§ skall frågor om jämkning av godrrmnskapets omfatming prövas av överförmyndaren. Be­stämmeberrm i första - tredje styckerm har motsvamnde tillhmp-ning beträffande handhggningen hos överförmyrularen av frågor om sådan jämkning.

24 

§

"

Innan rätten förordnar någon tiU god man eUer förvaltare eUer endedigar någon från ett sådant uppdrag, skaU han eUer hon ges tiUfåUe att yttra sig. Är det fiåga

Innan rätten etter överförmynda­ren förordnar någon tUl god man eUer förvaltare eUer endedigar någon fiån ett sådant uppdrag, skaU han eUer hon ges tiUfaUe att

" Senaste lydelse 1988:1251. ' Senaste lydelse 1988:1251. " Senaste lydelse 1988:1251.

77

om beslut enUgt 20 § andra styck­et, skaU den gcxie mannen eUer förvaltaren beredas tiUfäUe att yttra sig, om det inte är fera i dröjsmål.

yttra sig. Är det fråga om beslut enUgt 20 § andra stycket, skaU den gode mannen eUer förvaltaren beredas tiOUfäUe att yttra sig, om det inte är fara i dröjsmål.

Prop. 1993/94:251 BUaga 5

25 §'

Frågor som gäller godmanskap enligt 4 § eller förvaltarskap tas upp av tingsrätten i den ort där den enskihe har sitt hemvist eller, om han eller hon inte har hemvist i riket, av Stockholms tingsrätt.

Frågor   om förordnande   eller

entledigande av god man enligt 1

eller 2 § tes upp av den tingsrätt

där förmyrherskapet, godmanska­pet eller förvaltarskapet är eller

skall vara inskrivet. Är det fråga

om förmynderskap som inte skatt

vara inskrivet, avgörs frågan om

behörig domstol med tilhmpning

av 12 kap. 1 § andra stycket

Sådana frågor om godmanskap enligt 4 § och förvaltarskap som skall handhggas av överförmyn­daren samt frågor om godmanskap enligt 1 och 2 §§ /oj upp av över­förmyndaren i den kommun där den enskilde har sitt hemvist etter, om han eller hon inte har hemvbt i riket, av överförmyrularen i Stockholms kommun. Uppkommer vid utredning av ett

dödsbo fråga om förordrmnde av

god rrmn enligt 3 §, hör ärendet

till den tingsrätt  vamnder boet

lyder SkaU god man annars för­ordnas enUgt 3 §, tas ärendet upp

av tingsrätten i den ort där den för

viUcen god man skall förordnas har

egendom eller där anrmrs behov

av god man har yppat sig.

Arhm frågor som gäller god­manskap enUgt 1 - 3 %%tas upp av

den tingsrätt där godmanskapet är

inskrivet.

26 § Ansökan om förordnande av god       Uppkommer vh utredning av ett man enligt 4 § eller av förvaUare    dödsbo fråga om förordnande av

" Senaste lydelse 1988:1251. ° Senaste lydelse 1988:1251.

78

tas upp av tingsrätten i den ort där den som avses med ansök­ningen har sitt hemvist eller, om han eller hon inte har hemvist i riket, av Stockholms tingsrätt.

Andra frågor som gäUer god­manskap enUgt 4 § eller förval­tarskap tes upp av den tingsrätt där gcxlmanskapet eUer förvaltar­skapet är inskrivet.

god man enligt 3 §, hör ärendet till överförmyrularen i den kom­mun där den döde hade sitt hem­vist etter, om den döde inte hade hemvist i riket, titt överförmynda­ren i Stockholms kommun. SkaU god man anrmrs förordnas enligt 3 §, tas ärendet upp av överförmyn­daren i den kommun där den för vilken god man skatt förordnas har egendom etter där anrmrs behov av god man har yppat sig.

Andra frågor som gäUer god­manskap enUgt i § tes upp av den överförmyndare som har förordnat god rrmn.

Prop. 1993/94:251 BUaga 5

27 §'

Ett mål om god man etter för­valtare harhhggs enligt domstob-förfarandehgen (1993:000).

Rättens beslut i frågor som gäUer gcximanskap eUer förval­tarskap får överklagas, föratom av den som beslutet rör, av var och en som har rätt att göra ansökan i frågan. Den i vars stäUe god man förordnats enUgt 2 § förste och andra styckena får dock inte över­klaga beslut om sådant förordnan­de.

' Senaste lydelse 1988:1251.

79

4. Förslag till

Lag om ändring i ärvdabalken 

Härigenom föreskrivs i fiåga om ärvdabalken

Prop. 1993/94:251 Bilaga 5

deb att 16 kap 1, 2, 5 och 6 §§, 18 kap. 7 §, 19 kap. 20 §, 22 kap. 3 § och 23 kap. 5 § skaU ha följande lydelse.

Nuvarande tydebe

Föreshgen tydebe

16 kap.

ir

Vistes, då bouppteckning för­rättes, till namnet känd arvinge efter den döde på okänd ort, skaU det hos rätten anmäfes av den som har boet i sin vård. När sådan anmälan sker eUer förhåUandet eljest varder kunnigt, skaU rätten Iåte i Post- och Inrikes Tidningar ofördröjUgen mtega kungörelse, att arv efter den döde tiUfelUt den bortovarande, med anmaning tiU honom att göra sin rätt tiU arvet gäUande mom fem år firån den dag, kungörelsen var införd i tidningen. I kungörelsen skaU den bortovarandes namn upptagas.

Vistas, då bouppteckning för­rätfes, tiU namnet känd arvinge efter den döde på okänd ort, skaU det hos överförmyndaren anmäfes av den som har boet i sin vård. Anmähn skaH göras tiU överför­myrularen i den kommun där den döde hade sitt hemvist eller, om den döde inte hade hemvist i riket, till överförmyndaren i Stockholms kommun. När såclan anrnälan sker eUer förhåUandet eljest varder kunnigt, skaU överförmyrularen fefe i Post- och Inrikes Tidningar ofördröjUgen mtega kungörelse, att arv efter den döde tiUfeUit den bortovarande, med anmaning tiU honom att göra sm rätt tiU arvet gällande mom fem år från den dag, kungörelsen var mförd i tid­ningen. I kungörelsen skaU den bortovarandes namn upptagas. I fåU som avses i 3 kap. 2 § skaU, vid tillämpning av vad nu sagts, den rätt, som tillkommer den först avUdne makens arvingar i den efter­levandes bo, behandfes som arv efter den efterlevande maken.

;24

Kan, när bouppteckning förrät­tes, ej  uttönas humvida arvmge

2

Kan, när bouppteckning förråt tes,  ej  ufrönas humvida arvinge

 Balken omtryckt 1981:359. " Senaste lydelse 1987:231. * Senaste lydelse 1977:659.

80

finnes som före allmänna arvs­fonden eUer före eUer jämte annan känd arvmge är berättigad tiU arv, skaU rätten, på anmälan av den som har boet i sin vård eUer cfe förhåUandet eljest varder kunnigt, låfe i Post- och Inrikes Tidningar ofördröjUgen intega kungörelse om arvfeUet, med anmaning tiU okända arvingar att göra sin rätt tiU arvet gällande inom fem år från den dag, kun­görelsen var införd i tidningen. Vad nu är sagt skaU ock gälfe, där vid bouppteckningen kännedom finnes om arvinge men kunskap saknas såväl om arvingens nanm som om hans vistelseort.

finnes som före allmänna arvs­fonden eUer före eUer jämte annan känd arvinge är berättigad tiU arv, skaU den överförmyndare som anges i i § på anmälan av den som har boet i sin vård eUer kunnigt, fefe i Post- och Inrikes Tidningar ofördröjUgen intega kungörelse om arvfeUet, med anmaning tiU okända arvingar att göra sin rätt tiU arvet gällande inom fem år fiån den dag, kun­görelsen var mförd i tidningen. Vad nu är sagt skaU ock gälla, där vid bouppteckningen kännedom finnes om arvinge men kunskap saknas såväl om arvmgens namn som om hans vistelseort.

Prop. 1993/94:251 Bilaga 5

6§

ViU arvmge eUer testaments-fegare, uten att tiUträcfe kvarfeten­skapen eUer sin lott däri, göra sin rätt gäUande, skaU han anmäfe sitt anspråk hos god man, om sådan förordnats att bevaka hans rätt, eUer hos var dödsbodelägare som tiUträtt kvarfetenskapen eUer ock, om skifte ej skett, hos boutred­ningsman eUer annan som sitter i boet. Anmälan må ock göras hos rätten.

Har god man mottagit anmälan, skaU han tiUkännagiva den hos rätten. Om anmälan, som gjorts eUer tiUkännagivits hos rätten, skaU genom dess försorg med posten underrättelse översändas tiU övriga dödsbodefegare, vilkas namn och vistelseort äro upptagna i bouppteckningen efter den döde eUer eljest kända för rätten.

ViU arvmge eUer testaments-fegare, utan att tiUträcfe kvarfeten­skapen eUer sin lott däri, göra sin rätt gäUande, skaU han anmäfe sitt anspråk hos gcxl man, om sådan förordnats att bevaka hans rätt, eUer hos var dödsbodefegare som tiUträtt kvarfetenskapen eUer ock, om skifte ej skett, hos boutred­ningsman eUer annan som sitter i boet. Anmälan må ock göras hos den överförmyndare som anges i 11

Har god man mottagit anmälan, skaU han tUlkäimagiva den hos överförmyndaren. Om anmälan, som gjorts eUer tiUkännagivits hos rätten, skaU genom dess försorg med posten underrättelse över­sändas tiU övriga dödsbodefegare, vUkas namn och vistelseort äro upptagna i bouppteckningen efter den döde eUer eljest käncfe för överförmyndaren.

6 Riksdagen 1993/94. 1 saml. Nr 251

81

Remissinstanser, Domstolsutredningens betänkande     Prop. 1993/94:251

Bilaga 6

Domstolsutredningens betänkande (SOU 1991:106) Domstolama mför 2000-talet Arbetsuppgifter och förferanderegler har remitterats tiU följande myndigheter och organisationer.

Anmodats att yttra sig:

Justitiekanslem, Domstolsverket, Riksåklagaren, Kriminalvårdsstyrel­sen, Kriminalvårdsnämnden, Socialstyrelsen, Hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd, Stetens nämnd för intemationeUa adoptionsfrågor, Riksförsäkringsverket, RUcsskatteverket (efter hörande av lämpUgt antal kronofogde- och skattemyndigheter). Centrala studiestödsnämnden. Patent- och registreringsverket, KammarkoUegiet, Stetskontoret, Riksrevisionsverket, Stetistiska centralbyrån, Länsstyrelsemas organisa­tionsnämnd. Konsumentverket, Allmänna reklamationsnämnden, Svea hovrätt, Göfe hovrätt, Hovrätten över Skåne och Blekinge, Hovrätten för Västra Sverige, Hovrätten för Nedre Norrland, Hovrätten för Övre Norrland, Stockhohns tingsrätt, Huddinge tiingsrätt, Köpmgs tingsrätt, Örebro tingsrätt, Jönköpmgs tmgsrätt, Ronneby tingsrätt, Malmö tingsrätt, Göteborgs tingsrätt, Skövde tingsrätt, Kristinehamns tmgsrätt, Östersunds tingsrätt, Ljusdals tingsrätt, Umeå tingsrätt, Haparanda tingsrätt. Kammarrätten i Stockholm, Kammarrätten i Göteborg, Kammarrätten i SundsvaU, Kammarrätten i Jönköpmg, Länsrätten i Stockhohns län, Länsrätten i Malmöhus län. Länsrätten i Göteborgs och Bohus län, Länsrätten i Kronobergs län. Länsrätten i Norrbottens län. Länsrätten i Västemorrlands län, Länsstyrelsen i Stockholms län. Länsstyrelsen i Malmöhus län, Länsstyrelsen i Göteborgs och Bohus län, Länsstyrelsen i Kronobergs län. Länsstyrelsen i Norrbottens län, Länsstyrelsen i Västemorrlands län, Övervakningsnämnden i Uppsafe län, Övervakningsnämnden i Kristiansteds län. Övervakningsnämnden i Västerbottens län. Juridiska fekulteten vid Uppsafe universitet

Beretts tillfälle att yttra sig:

Riksdagens ombudsmän, Högste domstolen, Regeringsrätten, Försäk­

ringsöverdomstolen, Bostedsdomstolen, Trafiksäkerhetsverket, Luft­

fartsverket, Arbetsdomstolen, Stetens va-nämnd , Centralnämnden för

festighetsdafe, Patentbesvärsrätten, Marknadsdomstolen, övriga tings­

rätter, övriga länsrätter, Försäkringsrättema, Hyresnämnder och

arrendenämnder, Allmänna advokadjyrån i Kimna, Allmänna advokat­

byrån i Solna, Allmänna advokatbytån i Kahnar, Sveriges advokatsam­

fund, Sveriges domareförbund, Föreningen Sveriges åkfegare. Nämn­

demännens riksförbund. Svenska arbetsgivareföreningen. Centralorgani­

sationen SACO/SR, Landsorganisationen i Sverige, Tjänstemännens

centialorganisation, Sfetstjänstemannaförbundet, Svenska bankföre­

ningen, Sparbanksgmppen AB , Sveriges Föreningsbankers Förbund,

Svenska kommunförbundet. Landstingsförbundet, Småkom, Ackords-

g2

centralen i Göteborg,  Föreningen Sveriges kronofogdar. Föreningen

Sveriges överförmyndare. Föreningen för allmänna ombud i körkorts-    Prop. 1993/94:251 mål, KonkursförvaltarkoUegiet i Stockhohn, Juridiska fekultetsnämnden    Bilaga 6 vid universitetet i Stockholm, Juridiska fekultetsnämnden vid universite­tet i[REDACTED_EFTERNAMN]

Beretts tillfälle att yttra sig över kapitel 7. Förmynderskapsärenden

Stockholms överförmyndamänd, Överförmyndamämnden i Solna, Överförmyndamämnden i Göteboig, Överförmyndamämnden i Sund­byberg, Överförmyndaren i Halmsteds kommun, Överförmyndamämn­den i SundsvaUs kommun, Överförmyndamänmden i Lomma

83

Sammanfattning av Domstolsverkets förslag

Prop. 1993/94:251

Bilaga 7

En projektgmpp inom domstolsverket har utvärderat 1989 års reform av förmynderskapslagstiftningen. Utvärderingen visar att - som avsetts med reformen - åtskiUiga tidigare omyndighetsförklaringar har kunnat omvandlas tiU gcximanskap. EmeUertid finns stora regionafe skillnader.

De nya bestämmelsema om att förvaltarförordnanden kan göras partieUa har hittiUs utnyttjats i mycket begränsad omfettning. Detsamma gäUer bestänunelsema om att avgränsningen av ett förvaltarskap kan delegeras tiU överförmyndaren, att annan medicinsk utredning än läka­rintyg kan läggas tiU gmnd för ett förvaltarförordnande samt att tings­rättema kan te egna initiativ i fråga om förvaltarförordnande. Vissa behov av ökad sekretess i förmynderskapsärenden har visat sig före­Ugga.

De nya bestämmelserna om att vissa släktingar skaU kontaktes före förordnande av förvaltare eUer god man har medfört handläggningspro­blem för domstolama och överförmyndama. I stor utsträckning har följ­den bUvit att handfeggningstidema förlängts, ibland orimUgt mycket. Tingsrätteraas arbetssituation har också förändrats genom reformen på gmnd av att förvaltarförordnandena - tiU skiUnad fiån de tidigare om-yndighetsförklaringama - mte finns i foUcbokföringen. Tingsrättema får därför numera utfärda bevis om förvaltarförordnanden. Sådana bevis behövs t.ex. för registrering i handelsregistret. Bara vid Stockholms tingsrätt utfärdas ca 10 000 sådana bevis per år.

Mot bakgmnd av utvärderingen föreslås vissa förändringar i förmyn­derskapslagstiftningen. En sådan ändring gäUer att begränsa omfett­ningen av släktkonlaktema. En annan avser att något öka sekretessen i förmynderskapsärenden. Vidare föreslås preciseringar av bestämmelser­na om den medicinska utredningen och om förordnanden när huvud­mannen på gmnd av sitt tiUstånd inte kunnat yttra sig.

När det gäUer folkbokföringen och förvaltarfirihetsbevisen konsteteras att stetskontoret nyUgen föreslagit att några sådana bevis fortsättningsvis inte skaU behövas vid registrering i handelsregistret. Om dette förslag genomförs kommer behovet av de nuvarande förvaltarfirihetsbevisen att minska i hög grad. F.n. finns därför inte något ytterUgare behov av ändringsförslag i denna del. EmeUertid föreslås i rapporten att det skaU kunna registreras vid tingsrättemas inskrivningsmyndigheter om en festighet omfettas av ett förvaltarförordnande.

84

Domstolsverkets lagförslag

Prop. 1993/94:251 Bilaga 8

1 Förslag till

Lag om ändring i föräldrabalken

Härigenom föreskrivs att 11 kap.  15-17 följande lydelse

föräldrabaUcen' skaU ha

Nuvamnde lydebe

Föreshgen lydebe

11 kap. 15 §

Ansökan om förordnande av förvaltare får också göras av gcxl man som avses i 4 §.

Frågor om förordnande av gcxl man eUer förvaltare skaU rätten också te upp självmant, när anledning förekommer tiU det.

16 §' I ärende om förordnande av gcxl man eUer förvaltare för någon som har fyUt sexton är skaU rätten berecfe denne tillfäUe att yttra sig, om det kan ske.

Ansökan om förordnande av god man eUer förvaltare får göras av överförmyndaren, förmyndare, den som ansökningen avser, om han eUer hon har fyUt sexton år, samt av hans eUer hennes make och närmaste släktingar.

I ärende om förordnande av gcxl man enUgt 4 § eUer förvaltare skaU, om det inte är obehövligt, rätten också mhämte yttrande från make och närmaste släktingar, överförmyndaren, vårdinrättning, omsorgsnämnd och socialnämnd. Den som ansökningen avser skaU höras muntUgen, om det kan ske utan skacfe för honom eUer henne och det inte är uppenbart att han eUer hon mte förstår vad saken

Ansökan om förordnande av gcxl man eUer förvaltare får göras av överförmyndaren, förmyndare, den som ansökningen avser, om han eUer hon har fyUt sexton år, samt av hans eUer hennes make, sambo och närmaste släktingar.

I ärende om förordnande av god man enUgt 4 § eUer förvaltare skaU rätten också mhämte yttrande från make, sambo och närmaste anhöriga, överförmyndaren, vår­dinrättning, omsorgsnämnd och socialnänmd. Rätten kan dock underlåta att inhämta yttrande om den enskihe själv har gjort an­sökan eller medgivit det ifrågasat­ta förordrmndet eller yttrande år obehövligt.

' Balken omtryckt 1983:485.  Senaste lydelse 1988:1251  Senaste lydelse 1988:1251.

85

gäUer. Rätten kan dock underfefe att höra den enskUde muntUgen om denne själv har gjort ansökan eUer medgivit det ifrågasatfe förordnandet eUer det annars finns SärskUda skäl.

Myndigheter och inrättningar som att lämna rätten sådana upplysningar det.

Den som ansökningen avser skaU höras muntUgen, om det kan ske utan skacfe för honom eUer henne och det inte är uppenbart att han eUer hon inte förstår vad saken gäUer. Rätten kan dock underlåte att höra den enskUde muntUgen om denne själv har gjort ansökan eUer medgivit det ifiågasatte förordnandet eUer det annars finns särskUda skäl. anges i andra stycket är skyldiga som kan vara av betydelse i ären-

Prop. 1993/94:251 Bilaga 8

17 §*

tycke. Regeringen eUer den myndighet som regeringen bestämmer får med­defe närmare föreskrifter om sådan utredning som avses i försfe stycket.

Innan rätten förordnar förvaltare skaU den mhämte läkarintyg eUer annan likvärdig utredning om den enskUdes hälsotiUstånd. Detfe gäUer även i ärende om förord­nande av god man enUgt 4 §, när den enskUde inte har lämnat sitt samtycke.

Innan rätten förordnar förvaltare skaU den inhämfe läkarintyg eUer annan likvärdig utredning om den enskUdes hälsotiUstånd och övriga levnadsförhålhnden. Detfe gäUer även i ärende om förordnande av god man enUgt 4 §, när den en­skUde inte har lämnat sitt sam-

1. Denna feg träder i kraft den

2.   De nya bestämmelserna tiUämpas även i ärenden som är under

handläggning när den nya lagen träder i kraft.

2 Förslag till

Lag om ändring i sekretesslagen (1980:100)

Härigenom föreskrivs att sekretesslagen (1980:100) skaU ha följande lydelse.

* Senaste lydelse 1988:1251.

86

Nuvarande tydebe

Föreshgen lydebe

Prop. 1993/94:251 Bilaga 8

15 §' Sekretess gäUer hos domstol i äktenskapsmål samt må och ären­den enUgt föräldrabalken lilcsom i mål enUgt lagen (1989:14) om erkännande och verkstäUighet av utländska vårdnadsavgöranden m.m. och om öveflyttning av bam, för uppgift om enskUds personUga eUer ekonomiska för­håUanden, om part begär det och det kan antes att den enskUde eUer någon honom närsfeende Uder skada eUer men om uppgiften röjs.

Sekretess gäUer hos domstol i äktenskapsmål samt mål och ären­den enUgt föräldrabaUcen liksom i mål enUgt lagen (1989:14) om erkäimande och verkstäUighet av utländska vårdnadsavgöranden m.m. och om överflyttning av bam, för uppgift om enskUds personUga eUer ekonomiska för­hållanden, om part begär det och det kan anfes att den enskUde eUer någon honom närsfeende Uder skada eUer men om uppgiften röjs. / ärende om förordnande enligt förährabalken av god man som avses i 11 kap. 4 § eller av förvaltare gäller dock sekretessen oberoerhe av parts begäran. I fråga om uppgift i allmän handling gäUer sekretessen i högst sjuttio

år.

1. Denna lag fräder i kraft den

2.   De nya bestämmelserna tUlämpas även i ärenden som är under

handläggning när lagen träder i kraft.

3 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1987:813) om homosexuella

sambor*

Härigenom föreskrivs att lagen (1987:813) om homosexueUa sambor skaU ha följande lydelse.

 Senaste lydelse 1989:16. * Senaste lydelse 1991:1000

87

Prop. 1993/94:251

Nuvararule tydebe

Föreshgen tydebe

Bilaga 8

Om två personer bor tiUsammans i ett homosexueUt förhållande, skaU vad som gäUer i fråga om sambor enUgt följande lagar och bestämmel­ser tiUämpas även på de homosexueUa samboma:

1.

lagen (1987:232) om sambors gemensamma hem,

2.

ärvdabalken,

3.

jordabaUcen,

4.

10 kap. 9 § rättegångsbalken,

5.

4 kap. 19 § försfe stycket utsökningsbalken,

6.   19 § försfe stycket, punkt 1 nionde stycket av anvisningama tiU

31 § och puhnkt 3 a av anvisningama tiiU 33 § kommunalskattelagen

(1928:370),

7.

fegen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt,

8.

6 § lagen (1946:807) om handfeggning av domstolsärenden,

9.

bostedsrättslagen (1991:614),

10.

9 § rättshjälpslagen (1972:429),

11.

lagen (1981:131) om kaUelse på okända borgenärer,

12.  5 kap. 18 § öedje stycket 12. 5 kap. 18 § ttiedje stycket

fastighetsbildningslagen festighetsbUdnigslagen (1970:988),

(1970:988), samt

13.      10 § insiderlagen 13. 10 § insiderlagen

(1990:1342).

(1990:1342) samt

14. 11 kap 15-16 U förähra­baUcen. Fömtsätter dessa lagar eUer bestämmelser att samboma skaU vara ogifta, gäUer det också de homosexueUa samboma.

Denna lag ttäder i kraft den

88

Remissinstanser, Domstolsverkets rapport 1991:8        Prop. 1993/94:251

Bilaga 9

Följande remissinstanser har yttrat sig över förslagen i Domstolsverkets rapport 1991:8 Utvärdering av vissa delar av förmynderskapslagstift­ningen: Hovrätten för Nedre Norrland, Malmö tingsrätt, Katrineholms tmgsrätt, Umeå tingsrätt, Rikscfegens ombudsmän, Sveriges advokat-samfiind, Svenska bankföreningen, Sparbanksgmppen AB (tidigare Svenska sparbanksföreningen). Svenska kommunförbundet, Sveriges domareförbund, Föreningen Sveriges överförmyndare. Riksförbundet för utvecklingsstörda bam, ungdomar och vuxna.

89

Remissinstanser, Svenska Bankföreningens

Prop. 1993/94:251

Bilaga 10

framställning

Följande myndigheter och orgamsationer har avgivit yttrande över fiamställningen: Finansinspektionen, Konkurrensverket, Överförmyn­damämnden i Stockhohn, Överförmyndamämnden i Göteborg, Överför­myndamämnden i Halmsfed, Överförmyndamämnden i SundsvaU, Överfömyndamämnden i Lomma, Sveriges Advokatsamfund, Före­ningen Sveriges överförmyndare. Sparbankemas bank, Sveriges före-ningbank

90

Jämförelsetabell; Ny lydelse - Äldre lydelse

I tebeUen är hänvisningar gjorda tiU den äldre lydelsen av föräldrabal­kens bestämmelser med utgångspunkt fiån den föreslagna lydelsen av bestämmelsema. Hänvisningama tar inte särskUt upp bestämmelserna i 15 kap. 20 §, 16 kap. 15 § och 17 kap. 7 § som endast gör bestämmel­ser rörande förmyndare tillämpUga även beträfiande andra stäUföreträ­dare.

Prop. 1993/94:251 Bilaga 11

Ny lydelse av

Jämför med äldre lydelse av

6 kap. 10 a § Andra stycket Tredje stycket

13 kap. 8 § andra stycket 10 kap. 7 §

6 kap. 10 b § Andra stycket

10 kap. 9 §

6 kap. 5 § andra stycket

6 kap. 10 c §[REDACTED_EFTERNAMN] stycket Andra stycket

6 kap. 7 § 10 kap. 10 § 6 kap. 9 §

10 kap. 3 §

10 kap. 4 §

10 kap. 3 §

10 kap. 5 § förste stycket

10 kap. 4 §

11 kap. 14 §

11 kap. 13 § andrastycket

11 kap. 25 § andra stycket

11 kap. 26 §

11 kap. 26 § förste stycket

11 kap. 25 § andra stycket

11 kap. 27 §

11 kap. 28 §

12 kap. 1 §

13 kap. 1 §

12 kap. 2 §

12 kap. 3 §

13 kap. 3 och 4 §§

12 kap. 4 §

13 kap. 3 och 4 §, 15 kap. 1 § förste stycket och 20 §

12 kap. 5 §

16 kap. 1 §

12 kap. 6 §

15 kap. 7 och 20 §§

12 kap. 7 §

13 kap. 5 §

12 kap. 8 §

13 kap. 2 §

12 kap. 9 §[REDACTED_EFTERNAMN] stycket Andra stycket

10 kap. 12 §, 11 kap. 14 § 13 kap. 6 §

12 kap. 10 §

14 kap. 7 §, 15 kap. 17 §

91

Ny lydelse av

Jämför med äldre lydelse av

12 kap. 11 §

14 kap. 7 §, 15 kap. 18 §

12 kap. 12 §

13 kap. 8 § förste, tiedje och Qärde styckena

12 kap. 13 §

13 kap. 7 §

12 kap. 14 §

13 kap. 9 §

12 kap. 15 §

13 kap. 10 §

12 kap. 16 §

15 kap. 19 § förste-tiredje styckena och 21 §

12 kap. 17 §

14 kap. 11 §, 15 kap. 19 § Qärde stycket

13 kap. 1 § andra stycket

6 kap. 13 § andra stycket

13 kap. 2 §

13 kap. 3 §[REDACTED_EFTERNAMN] stycket Andra stycket Tredje stycket

16 kap. 2 § förste stycket 16 kap. 3 §

13 kap. 4 §[REDACTED_EFTERNAMN] stycket Andra stycket

15 kap. 3 § 15 kap. 2 §

13 kap. 5 §

15 kap. 4 §, 1 och 2 §§ place­ringskungörelsen (1974:1048)

13 kap. 6 §

15 kap. 5 §

13 kap. 7 §

15 kap. 4 § försfe stycket 5 och 6§

13 kap. 8 §

15 kap. 9 §

13 kap. 9 §

13 kap. 10 §

15 kap. 15 §

13 kap. 11 §

15 kap. 14 § tiiedje stycket

13 kap. 12 §

15 kap. 14 § försfe och andra styckena

13 kap. 13 §

15 kap. 13 § försfe och andra styckena

13 kap. 14 §[REDACTED_EFTERNAMN] stycket

Andra stycket

16 kap. 5 § förste och andra

styckena

16 kap. 7 §

Prop. 1993/94:251 BUaga 11

92

Ny lydelse av

Jämför med äldre lydelse av

13 kap. 15 §
[REDACTED_EFTERNAMN] och andra stycket

16 kap. 5 § förste stycket

13 kap. 16 §

16 kap. 6 § andra stycket

13 kap. 17 §

16 kap. 9 §

13 kap. 18 §

13 kap. 19 §[REDACTED_EFTERNAMN] stycket 1[REDACTED_EFTERNAMN] stycket 2[REDACTED_EFTERNAMN] stycket 3[REDACTED_EFTERNAMN] stycket 4[REDACTED_EFTERNAMN] stycket 5 Andra stycket

15 kap. 9 § tiiedje stycket 15 kap. 8 § förste stycket 15 kap. 8 § tredje stycket 15 kap. 12 § ttedje stycket 15 kap. 8 § sjätte stycket

13 kap. 20 §

16 kap. 11 §

13 kap. 21 §

16 kap. 13 §

13 kap. 22 §

16 kap. 14 §

14 kap. 1 §[REDACTED_EFTERNAMN] stycket

Andra stycket Tredje stycket

16 kap. 2 § andra stycket, 3 §

och 15 §

16 kap. 2 § tiedje stycket

14 kap. 2 §

16 kap. 2 § sjätte stycket

14 kap. 3 §

14 kap. 4 §[REDACTED_EFTERNAMN] stycket Andra stycket

15 kap. 3 § 15 kap. 2 §

14 kap. 5 §

15 kap. 4 §, 1 § pfecerings­kungörelsen (1974:1048)

14 kap. 6 §

15 kap. 5 §

14 kap. 7 §

15 kap. 4 § försfe stycket 5 och 6§

14 kap. 8 §

15 kap. 9 §

14 kap. 9 §

15 kap. 8 § ttiedje stycket

14 kap. 10 §

14 kap. 11 §

15 kap. 15 §

14 kap. 12 §

15 kap. 14 § ttiedje stycket

Prop. 1993/94:251 Bilaga 11

93

Ny lydelse av

Jämför med äldre lydelse av

14 kap. 13 §

15 kap. 14 § förste och andra styckena

14 kap. 14 §

15 kap. 13 § förste och andra styckena

14 kap. 15 §[REDACTED_EFTERNAMN] stycket

Andra stycket

16 kap. 5 § förste-ti«dje stycke­na 16 kap. 7 §

14 kap. 16 §

14 kap. 17 §

14 kap. 18 §[REDACTED_EFTERNAMN] stycket Tredje stycket Fjärde stycket

16 kap. 5 § Förste-tredje styckena Fjärde stycket Femte stycket

14 kap. 19 §

16 kap. 16 § andra stycket

14 kap. 20 §

16 kap. 9 §

14 kap. 21 §[REDACTED_EFTERNAMN] stycket 1[REDACTED_EFTERNAMN] stycket 2[REDACTED_EFTERNAMN] stycket 3 Andra stycket

15 kap. 9 § tiedje stycket 15 kap. 8 § förste stycket 15 kap. 12 § ttedje stycket 15 kap. 8 § sjätte stycket

14 kap. 22 §

16 kap. 11 §

14 kap. 23 §

16 kap. 13 §

14 kap. 24 §

16 kap. 14 §

15 kap. 1 §
[REDACTED_EFTERNAMN] och andra styckena

Tredje stycket

14 kap. 1 § 14 kap. 12 §

15 kap. 2 §[REDACTED_EFTERNAMN] stycket Andra stycket

14 kap. 4 § 14 kap. 6 §

15 kap. 3 §

14 kap. 9 § förste stycket

15 kap. 4 §

14 kap. 2 §

15 kap. 5 §

14 kap. 5 §

15 kap. 6 §[REDACTED_EFTERNAMN] stycket Andra stycket

14 kap. 6 a §

Prop. 1993/94:251 Bilagall

94

Ny lydelse av

Jämför med äldre lydelse av

15 kap. 7 §

14 kap. 3 § förste och andra styckena samt 4 §

15 kap. 8 §

14 kap. 9 § andra stycket

15 kap. 9 §

14 kap. 8 §

15 kap. 10 §

15 kap. 22 §

16 kap. 1 §[REDACTED_EFTERNAMN] stycket Andra stycket

10 kap. 12 §, 11 kap. 14 § 17 kap. 1 §

16 kap. 2 §

16 kap. 3 §[REDACTED_EFTERNAMN] stycket Andra stycket

17 kap. 1 §

17 kap. 2 § förste stycket

16 kap. 4 §

17 kap. 4 § förste stycket

16 kap. 5 §[REDACTED_EFTERNAMN] stycket Andra stycket

17 kap. 3 §

17 kap. 3 § och 4 § förste

stycket

16 kap. 6 §

17 kap. 4 § andra stycket

16 kap. 7 §

17 kap. 6 §

16 kap. 8 §

16 kap. 12 §

16 kap. 9 § Första stycket Andra stycket

15 kap. 15 § andra stycket 15 kap. 13 § öje stycket

16 kap. 10 §

16 kap. 11 §

15 kap. 12 §

16 kap. 12 §

19 kap. 17 §

16 kap. 13 §
[REDACTED_EFTERNAMN] och andra styckena

Tredje stycket

14 kap. 10 §, 16 kap. 3, 10 och 12 §§

16 kap. 14 §

16 kap. 7 och 8 §§

19 kap. 17 §

19 kap. 18 §

Prop. 1993/94:251 Bilaga 11

95

Jämförelsetabell; Äldre lydelse - Ny lydelse

I tebeUen är hänvisningar gjorda tiU den nya lydelsen av föräldrabalkens bestämmelser med utgångspunkt fiån den äldre lydelsen av bestämmel­sema. Vid redovising av den äldre lydelsens bestämmelser har mte bestämmelsema i 15 kap. 20 §, 16 kap. 15 § och 17 kap. 7 § som endast gör bestämmelser rörande förmyndare tiUämpUga även beträflfan-de andra stäUförettädare fegits med.

Prop. 1993/94:251 BUaga 12

Äldre lydelse av

Jämför med ny lydelse av

10 kap. 3 §

10 kap. 4 §

10 kap. 4 §

10 kap. 5 § försfe stycket

10 kap. 9 § andra stycket

6 kap. 10 § andra stycket

10 kap. 12 §

12 kap. 9 § försto stycket, 16 kap. 1 § försto stycket

10 kap. 18 § ttedje stycket

20 kap. 3 §

11 kap. 13 § andra stycket

11 kap. 14 §

11 kap. 14 §

12 kap. 9 § försto stycket, 16 kap. 1 § försto stycket

11 kap. 25 § andra stycket

11 kap. 26 § försto stycket

11 kap. 26 § försto stycket

11 kap. 25 § försto stycket

11 kap. 27 §

20 kap. 3 § försto stycket

11 kap. 28 §

11 kap. 27 §

13 kap. 1 §

12 kap. 1 §

13 kap. 2 §

12 kap. 8 §

13 kap. 3 §

12 kap. 3 och 4 §§

13 kap. 4 §

12 kap. 3 och 4 §§

13 kap. 5 §

12 kap. 7 §

13 kap. 6 §

12 kap. 9 § andra stycket

13 kap. 7 §

12 kap. 13 §

13 kap. 8 §

Försfe, tredje och Qärde stycket

Andra stycket

12 kap. 12 §

6 kap. 10 a § andra stycket

13 kap. 9 §

12 kap. 14 §

13 kap. 10 §

12 kap. 15 §

96

Äldre lydelse av

Jämför med ny lydelse av

14 kap. 1 §

15 kap. 1 § försto och andra styckena

14 kap. 2 §

15 kap. 4 §

14 kap. 3 §

Försto och andra styckena

Tredje stycket

15 kap. 7 §

14 kap. 4 §

15 kap. 2 § förste stycket och 7 § andra stycket

14 kap. 5 §

15 kap. 5 §

14 kap. 6 §

15 kap. 2 § andra stycket

14 kap. 6 a §

15 kap. 6 § andra stycket

14 kap. 7 §

12 kap. 10 och 11 §

14 kap. 8 §

15 kap. 9 §

14 kap. 9 § Försto stycket Andra stycket Tredje stycket

15 kap. 3 § 15 kap. 8 §

14 kap. 10 §

16 kap. 13 § förste och andra styckena

14 kap. 11 §

12 kap. 17 §

14 kap. 12 §

15 kap. 1 § ttje stycket

15 kap. 1 § Försto stycket Andra stycket

12 kap. 4 § 12 kap. 6 §

15 kap. 2 §

13  kap. 4 § andra stycket,

14  kap. 4 § andra stycket

15 kap. 3 §

13  kap. 4 § förste stycket,

14  kap. 4 § förste stycket

15 kap. 4 §

13 kap. 5 och 7 §§, 14 kap. 5 och 7 §§

[15 kap. 5 §

13 kap. 6 §, 14 kap. 6 §

15 kap. 6 §

13 kap. 7 §, 14 kap. 7 §

15 kap. 7 §

12 kap. 6 §

Prop. 1993/94:251 Bilaga 12

7 Riksdagen 1993/94. 1 saml. Nr 251

97

Äldre lydelse av

Jämför med ny lydelse av

Prop. 1993/94:251 BUaga 12

15 kap. 8 §[REDACTED_EFTERNAMN] stycket

Tredje stycket

Sjätte stycket

13

kap. 19 § förste stycket 3,

14

kap. 21 § förste stycket 2

13

kap. 19 § förste stycket 4,

14

kap. 9 §

13

kap. 19 § andra stycket,

14

kap. 21 § andra stycket

15 kap. 9 §
[REDACTED_EFTERNAMN] och andra styckena

Tredje stycket

13 kap. 8 §, 14 kap. 8 §

13

kap. 19 § förste stycket 2,

14

kap. 21 § förste stycket 1

15 kap. 10 §

15 kap. 11 §

15 kap. 12 §
[REDACTED_EFTERNAMN], andra och Qärde stycke­na Tredje stycket

16 kap. 11 §

13

kap. 19 § förste stycket 5,

14

kap. 21 § förste stycket 3

15 kap. 13 §
[REDACTED_EFTERNAMN] och andra styckena

Tredje stycket______ 

13 kap. 13 §, 14 kap. 14 i 16 kap. 9 § andra stycket

15 kap. 14 §
[REDACTED_EFTERNAMN] och andra styckena

Tredje stycket______ 

13 kap. 12 §, 14 kap. 13 13 kap. 11 §, 14 kap. 12

15 kap. 15 §
[REDACTED_EFTERNAMN], tredje och ärde stycke­

na

Andra stycket_________ 

13 kap. 10 §, 14 kap. 11 ( 16 kap. 9 § förste stycket

15 kap. 17 §

12 kap. 10 §

15 kap. 18 §

12 kap. 11 §

15 kap. 19 §

Förste-ttedje styckena

Fjärde stycket___ 

15 kap. 20 § 15 kap. 21 §

15

kap. 22 §

16

kap. 1 §

12 kap. 16 § 12 kap. 17 §

12 kap. 16 § 15 kap. 10 § 12 kap. 5 §

98

Äldre lydelse av

Jämför med ny lydelse av

16 kap. 2 §[REDACTED_EFTERNAMN] stycket Andra stycket Tredje stycket Fjärde stycket Femte stycket

Sjätte stycket

13  kap. 3 § förste stycket

14  kap. 1 § förste stycket

 14 kap. 1 § andra stycket

13  kap. 1 § Qärde stycket,

14  kap. 1 § Qärde stycket

 14 kap. 2 §

16 kap. 3 §

13  kap. 3 § ttedje stycket,

14  kap. 1 § förste stycket,

16 kap. 13 § förste och andra styckena

16 kap. 4 §

16 kap. 5 §[REDACTED_EFTERNAMN] stycket

Andra stycket

Tredje stycket Fjärde stycket Femte stycket

13  kap. 14 § förste stycket samt

 15 § förste och andra stycket,

14  kap. 15 § förste stycket och

 18 § förste stycket

13  kap. 14 § förste stycket,

14  kap. 15 § förste stycket och

 18 § förste stycket

14 kap. 18 § förste stycket 14 kap. 18 § öBdje stycket 14 kap. 18 § gärde stycket

16 kap. 6 §[REDACTED_EFTERNAMN] stycket Andra stycket

13 kap. 16 §, 14 kap. 19 §

16 kap. 7 §

13  kap. 14 § andra stycket,

14  kap. 15 § andra stycket,

 16 kap. 14 §

16 kap. 8 §

16 kap. 14 §

16 kap. 9 §

13 kap. 17 §, 14 kap. 20 §

16 kap. 10 §

16 kap. 13 § förste och andra styckena

16 kap. 11 §

13 kap. 20 §, 14 kap. 22 §

16 kap. 12 § Förste-tredje styckena Andra stycket

16 kap. 8 §

16 kap. 13 § förste och andra

styckena

16 kap. 13 §

13 kap. 21 §, 14 kap. 23 §

Prop. 1993/94:251 BUaga 12

99

Äldre lydelse av

Jämför med ny lydelse av

16 kap. 14 §

13 kap. 22 §, 14 kap. 24 §

16 kap. 15 §

17 kap. 1 §

16 kap. 1 § andra stycket och 3 § förste stycket

17 kap. 2 §[REDACTED_EFTERNAMN] stycket Andra stycket

16 kap. 3 § andra stycket

17 kap. 3 §

16 kap. 5 §

17 kap. 4 §[REDACTED_EFTERNAMN] stycket

Andra stycket

16 kap. 4 § och 5 § andra

stycket

16 kap. 6 §

17 kap. 5 §

17 kap. 6 §

16 kap. 7 §

17 kap. 7 §

19 kap. 17 §

16 kap. 12 §

19 kap. 18 §

19 kap. 17 §

Prop. 1993/94:251 Bilaga 12

100

Lagrådsremissens lagförslag

1.     Förslag till lag om ändring i föräldrabalken

Härigenom föreskrivs i fråga om föräldrabalken'

deb att 10 kap. 12 §, 11 kap. 27 §, 12 och 17 kap., 19 kap. 17 § samt 20 kap. 5 § skaU upphöra att gälfe,

deb att nuvarande 11 kap. 28 § skaU betecknas 11 kap. 27 §,

deb att nuvarande 19 kap. 18 § skaU betecknas 19 kap. 17 §,

deb att de nya 11 kap. 27 § och 19 kap. 17 § skall ha följande lydel­se,

deb att 1 kap. 4 §, 2 kap. 3, 7 och 9 §§, 3 kap. 5 §, 4 kap. 5 a och 10 §§, 6 kap. 2, 3, 7-10, 17 och 21 §§, 7 kap. 2 §, 9 kap. 1, 4 och 5 §§ 10 kap. 3-7, 9, 11, 13 och 18 §§, 11 kap. 1-4, 7, 8, 13-26 §§, 13-16 kap., 19 kap. 5, 9, 10 och 14 §§, 20 kap., 2 a-4, 6 och 8 §§, 21 kap. 8 § samt mbrikema tiU 13-16 kap. skaU ha följande lydelse,

deb att det i balken skaU införas ett nytt kapitel, 12 kap., samt fyra nya paragrafer, 6 kap. 10 a-c §§ och 11 kap. 3 a §, av följande lydelse.

Prop. 1993/94:251 Bilaga 13

Nuvarande lydebe

Föreshgen tydebe

1 kap. 4§

bamet. Bekräftelse kan ske även före bamets födelse.

Bekräftelse av federskap sker skriftUgen och skaU bevitöias av två personer. Bekräftelsen skaU skrifiUgen gcxlkännas av social­nämnden och av modem eUer särskUt förordnad förmyndare för bamet. Har bamet uppnått myndig ålder, skaU bekräftelsen i stäUet godkännas av bamet självt. Social­nämnden fär lämna sitt godkän­nande endast om det kan amagas att mannen är feder tiU bamet.

Visas senare att den som har lämnat bekräftelse ej är feder tiU bamet, skaU rätten förklara att bekräftelsen saknar verkan mot honom.

Bekräftelse av federskap sker skriftUgen och skaU bevittnas av tvä personer. Bekräftelsen skaU skriftUgen godkännas av social­nämnden och av modem eUer en särskUt förordnad vårdnadshavare för bamet. Står bamet inte uruler någons vårdnad, skaU bekräftelsen i StäUet gcxlkännas av bamet självt. Socialnämnden får lämna sitt gcxlkännande endast om det kan antas att mannen är feder tiU

Visas senare att den som har lämnat bekräftelse inte är feder tiU bamet, skaU rätten förklara att bekräftelsen saknar verkan mot honom.

2 kap. 3§ Ändras förhållande som anges i       Ändras förhållande som anges i

' Balken omttyckt 1990:1526

101

2 § sedan socialnämnden inlett sin 2 § sedan socialnämnden inlett sin

utredning, är nämnden ändock utredmng, är nämnden ändå skyl-

skyldig att slutföra sin uppgift.

dig att slutföra sin uppgift.

Socialnänmden kan flytte över ärendet tiU scTcialnämnden i annan kommun, om det skuUe avsevärt underfette utredningen. Om sådant beslut skaU den andra sociahiämnden genast underrättes.

Tahn mot sociatihmnds beslut Socialnämndens beslut enUgt enUgt   andra   stycket föres   hos    andra stycket får överkhgas hos

länsstyrelsen genom besvär Mot hnsstyrebens beslut föres tahn hos kammarrätten genom besvär.

länsstyrelsen. Länsstyrebens beslut för överklagas hos allmän förvalt­ningsdomstol. Prövningstilbtånd krävs vh överklagande till kam­trmrrätten.

Prop. 1993/94:251 BUaga 13

7§

Socialnämnden   fär   lägga   ned       Socialnänmden får lägga ned en

påbörjad    uttedning    angående    påbörjad  utredning om federska-

federskapet, om det

pet, om det

3.   har hmnats samtycke av mo­

 dem eUer en särskUt förordnad

 vårdnadshavare enUgt 4 kap.

 5 a § tiU adoption av bamet, eUer

4.    av särskUda skäl finns an­

 ledning att anta att fortsatt utred­

 ning eUer rättegång skuUe vara tiU

 men för bamet eUer utsätfe mo­

 dem för påftestningar som in­

 nebär fera för hennes psykiska

 hälsa.

Sochtrhmndens beslut att fegga ned en påbörjad federskapsuti:ed-ning får överklagas hos länsstyrel­sen. Länsstyrebens beslut för överklagas hos allmän förvaU-ningsdomstot. Prövningstilbtånd krävs vh överklagande till kam­trmrrätten.

1.

visar sig omöjUgt att få erforderUga upplysnmgar för bedönming av federskapsfrågan,

2.

framstår som utsUctslöst att försöka fä federskapet festställt av domstol,

3.

föreligger samtycke av mo­dem eUer särskUt förordnad för­myrulare eidigt 4 kap. 5 § tiU adoption av bamet, eUer

4.   av särskUcfe skäl finns an­

ledning till antagande att fortsatt

utredning eUer rättegång skuUe

vara tiU men för bamet eUer ut­

sätta modem för påfresmingar

som innebära fera för hennes

psykiska hälsa.

Tahn mot socialnämnds beslut att fegga ned påbörjad federskaps­utredning föres hos länsstyrelsen genom besvär. Mot hnsstyrebens beslut rej talan hos kamrrmrrät­ten germm besvär.

9§ SkaU en viss man enUgt 1 kap. 1 § anses som fer tUl ett bam som stär under någons vårdnad och har bamet hemvist i Sverige, skaU soci­alnämnden, om vårdnadshavaren eUer någon av vårdnadshavama eUer mannen begär det och det är lämpUgt, utreda om någon annan man kan vara fer tiU bamet.

102

I fråga om utredningen tillämpas 2-6 och 8 §§. Uttednmgen får läggas ned, om det föreligger skäl som anges i 7 § försfe stycket 1 eUer 4 eUer om det annars är lämpUgt.

Tahn mot en socialnämnds beslut att mte påbörja utredning enUgt denna paragraf eUer att lägga ned en påbörjad utredning förs hos länsstyrelsen germm besvär Mot hnsstyrebens beslut förs tahn hos kammanätten ge­nom besvär

I ftåga om utredningen tillämpas 2-6 och 8 §§. Uttednmgen fär läggas ned, om det finns skäl som anges i 7 § försfe stycket 1 eUer 4 eUer om det annars är lämpUgt.

Socialnämrhens beslut att uite påbörja en utredning enUgt denna paragraf eUer att fegga ned en påbörjad utredning får överkhgas hos länsstyrelsen. Länsstyrebens beslut får överkhgas hos altmän förvaltningsdomstol. Prövningstill­stånd krävs vid överkhgande till kammanätten.

Prop. 1993/94:251 Bilaga 13

3 kap. 5§

Talan om feststäUande av feder­skap väckes av bamet.

I feU som avses i 2 kap. 1 § föres bamete talan av socialnänm­den. Har modem vårdnaden om bamet, får hon aUtid föra bamete talan, även om hon ej har uppnått myndig ålder. Talan får vidare aUtid föras av särskUt förordnad förmyndare för bamet.

Talan om festetällande av feder­skap väcks av bamet.

I feU som avses i 2 kap. 1 § förs bamets talan av socialnämn­den. Har modem vårdnaden om bamet, fär hon aUtid föra bamete talan, även om hon inte har upp­nått myndig ålder Talan får vid­are aUtid föras av en särskUt för­ordnad vårdnadshavare för bamet.

4 kap.

5a§ Den som inte har fyUt arton år får ej adopteras utan föräldramas samtycke. Modems samtycke skaU ha lämnats sedan hon har återhämfet sig tillräckUgt efter nedkomsten. Vid adoption av någon annans adoptiv­bam skaU i StäUet samtycke mhämfes ftån bamete adoptivföräldrar eUer, om en adoptivförälder är gift med någon av bamete föräldrar, från båda dessa makar.

Samtycke enUgt försto stycket behövs ej av den som Uder av en aUvarUg psykisk stöming eller är utan del i vårdnaden eUer på okänd ort. Är dette fåUet beträf­fande var och en av dem som enUgt förste stycket skaU samtycka tiU   adoptionen,   skaU   i   stäUet

Samtycke enUgt förste stycket behövs inte av den som Uder av en aUvarUg psykisk stöming, är utan del i vårdnaden eUer befinner sig på okänd ort. Är dette feUet för var och en av dem som enUgt försfe stycket skaU samtycka tiU adoptionen, skaU i stäUet samtycke inhämfes från bamete förmyndare.

* Senaste lydelse 1991:1546

103

samtycke   inhämtas förmyndare.

fiån bamete Om bamet har en särskiU förord-tmd vårdnadshavare som inte år förmyndare, skall vårdnadshava­ren höras.

Prop. 1993/94:251 BUaga 13

10 §'

I ärende om antagarhe av adop­tivbam skaU rätten inhämfe upp­lysningar om bamet och sökanden samt humvida vederhg eUer bidrag tiU bamete underhåU är givet eller utfäst. Har bamet ej fyUt aderton år, skaU ytttande uihämtas från socialnämnden i den kommun där sökanden är foUcbok­förd och från socialnämnden i den kommun där den som har vårdna­den om bamet är foUcbokförd.

Fader eUer moder, vars sam­tycke tiU adoptionen ej erfordras, skaU ändock höras, om det kan ske. Vid adoption av adoptivbam skaU vad nu sagte i stäUet gälfe adoptanten eUer, om make adopte­rat andre makens bam, var och en av makama. Finns särskih för-myndare vars samtycke ej erford­ras, skaU även han höras.

I ärenden om att anta ett adop­tivbam skaU rätten inhämfe upp­lysningar om bamet och sökanden samt humvicfe ersättning eUer bi­drag tiU bamete underhåU har hmnats eller uthvats. Har bamet inte fyUt arton ir, skaU yttrande inhämfes från socialnämnden i den kommun där sökanden är folkbok­förd och ftån socialnämnden i den kommun där den som har vårdna­den om bamet är folkbokförd.

Fader eUer moder, vars sam­tycke till adoptionen inte krävs, skaU ändå höras, om det kan ske. Vid adoption av adoptivbam skaU vad nu sagte i stäUet gäUa adop­tanten eUer, om en make adopterat den andm makens bam, var och en av makama. Finns en särskiU förordnad vårdnadshavare, vars samtycke inte krävs, skaU även han eller hon höras.

6 kap. 2§*

Den som har vårdnaden om ett bam har ett ansvar för bamete person­Uga förhållanden och skaU se tUl att bamete behov enUgt 1 § blir till-godosedcfe. Bamete vårdnadshavare svarar även för att bamet fär den tiUsyn som behövs med hänsyn tiU dess ålder, utveckling och övriga omständigheter samt skaU bevaka att bamet får tiUlredsstäUande för-

Bam står under vårdnad av båda föräldrama eUer en av dem, om mte rätten har anförtrott vårdna­den åt en eUer två särskUt för­ordnade förmyndare. Vårdnaden om ett bam består tiU dess att bamet fyUer arton år eUer dessför­innan ingår äktenskap.

Bam står under vårdnad av båcfe föräldrama eUer en av dem, om inte rätten har anförtrott vårdna­den åt en eUer två särskUt för­ordnade vårdnadshavare. Vårdna­den om ett bam består tiU dess att bamet fyUer arton år eUer dessför­innan ingår äktenskap.

 Senaste lydelse 1991:487 * Senaste lydelse 1993:1432

104

sörjnmg och utbUdning. I syfte att hindra att bamet orsakar skada för någon annan skaU vårdnadshavaren vidare svara för att bamet står under uppsikt eUer att andra lämpUga åtgärder vidtas.

Om ansvaret i frågor som gäUer Om ansvaret i fiågor som gäUer

bamete ekonomiska förhållanden bamete ekonomiska förhåUanden

finns bestämmelser i 9-16 kap.

finns bestämmelser i 9-75 kap.

Prop. 1993/94:251 Bilaga 13

3

§

Om det döms tUl äktenskapsskillnad meUan föräldrama står bamet även därefter under båda föräldramas vårdnad, om inte den gemensam­ma vårdnaden upplöses enUgt 5, 7 eUer 8 §. SkaU bamet även efter domen på äktenskapsskUlnad sfe under båda föräldramas vårdnad, skaU rätten i domen erinra om att vårdnaden aUtjämt är gemensam.

Bamet står fiån födelsen under vårdnad av båcfe föräldrama, om dessa är gifte med varandra, och i annat feU av modem ensam. Ingår föräldrama senare äktenskap med varandra, står bamet från den tidpunkten under vårdnad av dem båda, om inte rätten dessförinnan har anförttott vårdnaden åt en eUer två särskUt förordnade för-myndare.

Bamet står från födelsen under vårdnad av båda föräldrama, om dessa är gifta med varandra, och i annat feU av modem ensam. Ingår föräldrama senare äktenskap med varandra, står bamet ftån den tidpunkten under vårdnad av dem båcfe, om inte rätten dessförinnan har anförtrott vårdnaden åt en eUer två särskUt förordnade vård­nadshavare.

7§ Om en förälder vid utövandet av vårdnaden om ett bam gör sig skyl­dig tiU missbruk eUer försummelse eUer i övrigt brister i omsorgen om bamet på ett sätt som medför besfeende fera för bamete hälsa eUer utveckling, skaU rätten beslufe om ändring i vårdnaden.

Står bamet under båcfe för­äldramas vårdnad och gäUer vad som sägs i förste stycket en av dem, skaU rätten anförtro vårdna­den åt den andra föräldem ensam. Brister också denne i omsorgen om bamet på det sätt som sägs i förste stycket, skaU rätten flytte över vårdnaden tUl en eUer två särskUt förordnade förmyrulare enligt 13 kap. 8 k.

Står bamet under endast en förälders vårdnad, skaU rätten i fåU som avses i förste stycket flytte över vårdnaden tiU den andra föräldem eUer, om det är lämpUgare, tiU en eUer två särskUt förordnade förmyrulare enligt 13 kap 8 §.

Står bamet under båda för­äldramas vårdnad och gäUer vad som sägs i förste stycket en av dem, skaU rätten anförtto vårdna­den åt den andra föräldem ensam. Brister också den föräldem i omsorgen om bamet på det sätt som sägs i förste stycket, skaU rätten flytte över vårdnaden tiU en eUer två särskUt förordnade vård­nadshavare.

Står bamet under endast en förälders vårdnad, skaU rätten i feU som avses i förste stycket flytte över vårdnaden tiU den andra föräldem eUer, om det är lämpUgare, tiU en eUer två särskUt förordnade vårdnadshavare.

105

Frågor om ändring i vårdnaden enUgt denna paragraf prövas på talan av socialnämnden eUer, utan särskUt yrkande, i mål om äkten­skapsskillnad mellan föräldrama eUer i annat mål som avses i 5 eUer 6 §.

Frågor om ändring i vårdnaden enUgt denna paragraf prövas på talan av socialnämnden eUer, utan särskUt yrkande, i mål om äkten­skapsskillnad mellan föräldrama eUer i andm mål som avses i 5 eUer 6 §.

Prop. 1993/94:251 BUaga 13

8

§

bamet. Frågor om överflyttning av vårdnaden enUgt förste stycket prövas på talan av socialnämnden.

Har ett bam sfedigvarande vår-date och fostrate i annat enskUt hem än föräldrahemmet och är det uppenbart bäst för bamet att det rådande förhåUandet får besfe och att vårdnaden flyttes över tiU den eUer dem som har tagit emot bar­net eUer någon av dem, skaU rätten utse denne eUer dessa att såsom särskUt förordnade ATnyn-chre utöva vårdnaden om bamet.

Har ett bam stedigvarande vår­efete och fostrate i ett armat enskUt hem än föräldrahemmet och är det uppenbart bäst för bamet att det rådande förhållandet får besfe och att vårdnaden flyttas över tiU den eUer dem som har tagit emot bar­net eUer någon av dem, skaU rätten utse denne eUer dessa att såsom särskUt förordnade vård­nadshavare utöva vårdnaden om

9§

Står bamet under vårdnad av båda föräldrama och dör en av dem, tillkommer vårdnaden den andre ensam.

Står bamet under vårdnad av endast en av föräldrama och dör denne, skaU rätten på ansökan av den andre eUer på anmälan av socialnämnden anförtto vårdnaden åt den andra föräldem eUer, om det är lämpUgare, åt en eUer två särskUt förordnade förmyndare enligt 13 kap. 8 §.

Är båda förähranm döda, ut­övas vårdnaden av bamets för­myndare.

öm bamet står under vårdnad av båcfe föräldrama och en av dem dör, skall den arhm föräldem en­sam ha vårdnaden. Öm båda för­ähranm dör, skall rätten på an­mähn av socialnämnden eller rhr förhålhndet anrmrs blir känt anförtro vårdnaden åt en etter två särskilt förordnade vårdnadshava­re.

Om bamet står under vårdnad av endast en av föräldrama och den föräldem dör, skaU rätten på ansökan av den arhra föräldem eUer på anmälan av socialnämnden anförtto vårdnaden åt den andra föräldem eUer, om det är lämpU­gare, åt en eUer två särskUt för­ordnade vårdnadshavare.

106

10 §

Prop. 1993/94:251

Står bamet under vårdnad av en Står bamet under vårdnad av en Bilaga 13 eUer två särskUt förordnade för- eUer två särskUt förordnade vård-myndare och viU någon av bamete nadshavare och vUl någon av föräldrar eUer båda fä vårdnaden bamete föräldrar eUer båda få överflytted tiU sig, skaU rätten vårdnaden överflyttad tiU sig, besluto efter vad som är bäst för skaU rätten beslute efter vad som bamet. Rätten får dock inte flytte är bäst för bamet. Rätten får dock över vårdnaden tiU föräldrarna inte flytte över vårdnaden tiU gemensamt, om någon av dem föräldrarna gemensamt, om någon motsätter sig gemensam vårdnad.      av dem motsätter sig gemensam

vårdnad. Frågor om överflyttning av vårdnaden enUgt förste stycket prövas på talan av båda föräldrama eUer en av dem eUer på talan av socialnämn­den.

10 a 

Om vårdnadshavare skall för­ordnas särskih, utses någon som år hmpad att ge bamet omvård­nad, trygghet och en god fostran. Den som är underårig får inte förordnas tiH vårdnadshavare.

Två personer kan utses att ge­mensamt utöva vårdnaden, om de är gifta med vamndm etter bor tilbammans under äktenskapslik­nande förhålhnden.

För syskon skall samma per­soner utses som vårdnacbhavare, om inte särskiha skäl tahr mot det.

Om vårdnadshavare skall för­ordrms efter förähramas död och förähranm etter en av dem har gett tiU känna vem de önskar till vårdnadshavare, skall denrm per­son förordrms, om det inte år ohmpUgt.

10b %

SärskiU förordrmde vårdrmds-havare har rätt att på begärem bli entledigade från uppdraget.

öm bamet har två särskiU för­

ordnade vårdnadshavare och

rhgon av dem viU att vårdnaden

inte hngre skall vam gemensam,

107

skall rätten på tahn av en av dem

eller båda anförtro vårdnaden åt Prop. 1993/94:251 en av dem efter vad som år bäst Bilaga 13 för bamet. Rätten kem också i mål om äktenskapsskillnad utan yrkan­de förordrm om vårdnaden erdigt vad som nu har sagts, om gemen­sam vårdnad är uppenbart ofören­lig med bamets bästa.

10 c %

Särskilt förordnade vårdnads­havare skall entledigas, om de vid utövandet av vårdnaden gör sig skyhiga titt missbruk eller försum­mebe eller av rhgon anrmn orsak inte hngre är hmpUga som vård­nadshavare.

Om bamet har två särskiU för­ordnade vårdnadshavare och den erm entledigas eller dör, skall den arhra ensam ha vårdnaden, öm båda vårdrmdshavanm entledigas eller dör, skaU rätten utse en etter två andm personer att vara sär­skiU förordnade vårdnadshavare.

Frågor om ändring i vårdnaden enligt denrm pamgraf prövas efter ansökan av socialnämnden.

17

§

Frågor om vårdnad eUer um- Frågor om vårdnad eUer um­

gänge tes upp av rätten i den ort

gänge tes upp av rätten i den ort

där vårdnadshavaren etter någon

där bamet har sitt hemvist. Såda-

av vårdnadshavanm hiir sitt hem-

na frågor kan tos upp även i sam­

vist. Sådana frågor kan tas upp

band med äktenskapsmål. Om det

även i samband med äktenskaps-

inte finns någon behörig domstol

mål. Om det inte finns någon

enligt vad som nu har sagts, tos

behörig domstol, tos fiågoma upp

frågoma upp av Stockhohns tings-

av Stockholms tingsrätt.

rätt.

Frågor om vårdnad som avses i       Frågor om vårdnad som avses i

4-8 och  10 §§ samt frågor om

4-8 och 10 §§ samt 10 b § andm

umgänge som avses i 15 § hand-

stycket samt ftågor om umgänge

läggs i den ordning som är före-

som avses i 15 § handfeggs i den

skriven för tvistemål. Står bamet

ordning  som  är  föreskriven  för

under vårdnad av båda föräldrama

tvistemål. Står bamet under vård-

eUer en av dem och är föräldrama

nad av båcfe föräldrama eUer en

överens i saken, kan de dock an-

av dem och är föräldrama överens

häfigiggöra saken genom ansökan,

i saken,/dr de väcfca tahti genom

108

gemensam ansökan.

övriga   frågor   om    vårdnad

harhhggs   i   den   ordning   som

gäller för domstobärenden.

I mäl om vårdnad kan underhåUsbidrag för bamet yrkas utan stäm­

ning.

Dom i mål om vårdnad eUer

umgänge får meddefes utan huvudförhandling, om partema är överens i

saken.

Prop. 1993/94:251 Bilaga 13

21 §

I mäl om vårdnad eUer umgänge kan rätten, i samband med att den meddelar dom eUer beslut i saken och om det finns särskilcfe skäl, på yrkande av part förefegga mot­parten vid vite ätt lämna ifrån sig bamet. Har vite förelagte i sam­band med beslut som avses i 20 § försfe stycket, kan rätten förordna att föreläggandet skaU gälfe ome­delbart.

Tahn mot beslut om föreläggan­de enUgt försfe stycket får föras endast i samband med tahn mot domen eUer beslutet om vårdnad eUer umgänge.

I mål eller äreruien om vårdnad eUer umgänge kan rätten, i sam­band med att den meddelar dom eUer beslut i saken och om det finns särskUda skäl, på yrkande av en part förefegga motparten vid vite att lämna ifrån sig bamet. Har vite förelagte i samband med beslut som avses i 20 § försfe stycket, kan rätten förordna att förefeggandet skaU gäUa omedel­bart.

Beslut om förefeggande enUgt förste stycket får överklagas en­dast i samband med överkhgande av domen eUer beslutet om vård­nad eUer umgänge. Frågor om utdömande av förefegt vite prövas av länsrätten pä an­sökan av den part som har begärt förefeggandet.

7 kap. 2§

En förålder skaU fuUgöra sm underhåUsskyldighet genom att betafe underhåUsbidrag tiU bamet, om föräldem

Förälder skaU ftiUgöra sin un­derhållsskyldighet genom att betafe underhåUsbidrag tiU bamet, om föräldem

1.   inte har vårdnaden om bamet och inte heUer varaktigt bor tiUsam­

mans med bamet, eUer

2.   har vårdnaden om bamet gemensamt med den andra föräldem men

bamet varaktigt bor tUlsammans med endast den andra föräldem.

UnderhåUsbidrag festetäUs genom dom eUer avtal.

drag, även om vårdnadshavaren inte har uppnått myndig ålder. Också särskiU förordncui förmyn­dare har rätt att företräda bamet. Avtal om underhåUsbidrag kan slutes även före bamete födelse.

Vårdnadshavaren får företräda Vårdnadshavaren får företräcfe bamet i frågor om underhåUsbi- bamet i fiågor om underhåUsbi­drag, även om vårdnadshavaren inte har uppnått myndig ålder. Också förmyndare har rätt att företräcfe bamet. Avtal om under­håUsbidrag kan slutas även före bamete födelse.

109

9 kap. 1§

Den som är under aderton år (underårig) är omyndig och äger icke själv råda över sm egendom eller åtaga sig förbindelser i vid­are mån än som följer av vad som skaU gälfe på gmnd av feg eUer villkor vid förvärv genom gåva eller testamente.

Den som är under arton år (underårig) är omyndig och får inte själv råcfe över sm egendom eUer åta sig förbindelser i vidare mån än som följer av vad som skaU gälfe på gmnd av lag eUer villkor vid förvärv genom gåva. testamente eller förmånstagarför­ordnande vh försäkring.

Prop. 1993/94:251 Bilaga 13

4

§

Har genom gåva eller testamen­te egendom tillfalUt underårig under villkor att han må själv råda däröver, skaU vad i 3 § andra stycket stadgas äga motsvarande tilhmpning, dock att överförmyn­darens samtycke erfordras bhtt i det fall att den underårige fyUt sexton år. / sådant fatt skaU över­förmyndaren, innan samtycke gives, bereda jämväl fångesman­nen eUer hans arvingar tUlfäUe att yttra sig, om det kan ske utan märklig omgång eUer tidsutdräkt.

Om en underårig har fått egen­dom genom gåva, testamente eller förmånstagaiförordrmnde vid för­säkring under villkor att den un­derårige själv skaU få råda över egendomen, skaU 3 § andra styck­et tilhmpas också beträffande sådan egendom. Överförmyruia­rens samtycke krävs dock bara om den underårige har fyUt sexton år. Innan samtycke hmnas skaU över­förmyndaren ge fängesmannen eUer hans arvingar tiUfaUe att yttra sig, om det kan ske ufen påtagligt besvär eUer stöne tids­förlust.

5§

Idkar underårig, somJylU sexton år. näring med tilbtånd varom i 15 kap. 13 § sägs, äge han ingå sådana rättehandUngar, som falh mom området för rörelsen. Vad nu är stadgat gälle dock ej i fråga om rättshandling som avses i 15 kap 15 §.

En underårig som driver rörebe med samtycke enligt 13 kap. 13 § eller 14 kap. 14 §, får ingå sådana rättehandUngar som faller inom området för rörelsen. Vad som nu har sagts gäller dock inte i fråga om rättshandlingar som avses i 13 kap. 10 § eller 14 kap 11 §.

10 kap.

3

§

Ingår underårigt bam äkten­skap, skall lien som vh äktenska­pets ingående var förmyrulare för bamet alltjämt vam bamets för­myndare.

Den eller de som harförordrmts SärskiU till vårdnadshavare är också förmyrulare för den under­årige, om inte annat följer av arhm stycket.

Om särskilda skäl tahr för det, skall någon anrmn än den särskiU

110

förordnade vårdnadshavaren för­ordnas till förmyndare. I ett så­dant faU tilhmpas 6 och 7 §§.

\bd som sägs i denna balk om SärskiU förordrmde förmyndare skall gälh även den som blivit förmyrulare enligt första stycket.

Prop. 1993/94:251 Bilaga 13

4

§

Har en underårig inte någon förmyndare, skall rätten förordna sådan.

Ingår ett underårigt bam äkten­skap, skall den som vh äkten­skapets ingående var förmyndare för bamet alltjämt vam bamets förmyndare.

5§

Har förmyndare förordnate enUgt - § på gmnd av att fedem eUer modem är underårig, gäUer förordnandet tiU dess fedem eUer modem har uppnätt myndig ålder.

Har en underårig inte någon förmyndare, skatt rätten förordrm en sådan.

Har förmyndare förordnate enUgt första stycket på gmnd av att fedem eUer modem är under­årig, gäUer förordnandet tiU dess fedem eUer modem har uppnått myndig ålder.

6§

TiU förmyndare skaU utees en rättrådig, erferen och i övrigt lämpUg man eUer kvinna.

För underåriga syskon bör ge- För underåriga syskon skall

mensam förmyndare förordnas, samrrm person utses som förmyn-

om mte särskUda skäl talar errwt dåre, om inte särskUda skäl talar

det.

mot det.

7

§

SkaU efter föräldramas död förmyndare förordnas för en un­derårig och har föräldrama eUer en av dem gett tiUkänna vem de önskar tiU förmyndare, skaU denna person förordnas, om han eller hon mte är ohmplig.

SkaU efter föräldramas död förmyndare förordnas för en un­derårig och har föräldrama eUer en av dem gett tiU känna vem de önskar tiU förmyndare, skaU denna person förordnas om det inte är ohmpUgt.

9§

En förmyndare har rätt att på begäran bU entiedigad från för­mynderskapet. Detfe gäUer dock ej, om förmynderskapet utövas av föräldrama eUer en av dem och

En förmyndare har rätt att på begäran bU entiedigad från för­mynderskapet. Detfe gäUer dock inte, om förmynderskapet utövas av föräldrama eUer en av dem och

111

särskUda skäl felar mot att för­myndaren endedigas.

Har två särskiU förordnade förmyndare utsetts att gemensamt utöva vårdnaden om ett bam och vill rhgon av förmyndanm att vårdnaden inte hngre skall vam gemensam, skall rätten på tahn av en av dem etter båda anförtro vårdnaden om bamet åt en av dem efter vad som är bäst för bamet.

särskUda skäl talar mot att myndaren endedigas.

för-

Prop. 1993/94:251 BUaga 13

11 §

Dör förmyndaren och finns det mte någon som på gmnd av feg skaU vara förmyndare, skaU den som har boet i sin vård utan dröjs­mål anmäfe förhåUandet tiU den tingsrätt hos vilken förmynderska­pet är eller skall vam inskrivet.

Dör förmyndaren och finns det inte någon som pä gmnd av lag skaU vara förmyndare, skaU den som har boet i sin vård utan dröjs­mål anmäfe förhållandet tiU över­förmyndaren i den ort där den omyndige har sitt hemvbt.

13 §

Frågor om förordnande eller entledigande av förmyndare fes upp av tingsrätten i den ort där den underårige har sitt hemvist.

Fråga om förordnande av för­myndare fes upp av den tingsrätt där förmynderskapet är inskrivet eller, om inskrivning av förmyn­derskapet inte har ägt mm, av den tingsrätt där inskrivning skall ske.

Fråga om entledigande av för­myndare tas upp av den tingsrätt där förmynderskapet är eller skatt vam inskrivet.

18 §

Ansökan om förordnande eUer entiedigande av en förmyndare får göras, förutom av överförmyncfe-ren och förmyndare, av den un­derårige själv, om denne har fyUt sexton år, samt av hans eUer hennes make och närmaste släk­tmgar. En förmyrulare som inte hngre är hmpUg att utöva vård­naden får entledigas även på ansökan av socialrhmnden. Frågor som avses i denna paragraf skaU rätten också fe upp självmant, när anledning förekommer till det.

Ansökan om förordnande eUer entiedigande av en förmyndare fär göras av överförmyndaren, för­myndare, vårdnadshavare, den underårige själv, om han eller hon har fyUt sexton år, samt av hans eUer hennes make etter sambo och närmaste släktingar. Frågor som avses i denna paragraf skaU rätten också fe upp självmant, när det finns anledning tiU det.

112

I ärende som avses i första stycket skaU rätten, rhr det rör en underårig som fyUt sexton år, berech denne tiUfäUe att yttra sig, om det kan ske.

Rättens beslut i ärende som avses i första stycket får överkh­gas, fömtom av den som beslutet särskiU rör, av var och en som har rätt att göm ansökan.

I sådana ärenden skaU rätten ge underåriga som fyUt sexton år tiU­faUe att yttra sig, om det kan ske.

Prop. 1993/94:251 BUaga 13

11 1 Kan en förmyndare på gmnd av sjukdom eUer av annan orsak inte utöva förmynderskapet eUer blir förmyndaren erdigt 10 kap. 17 § skUd firån utövningen av det, skaU rätten förordna gcxl man att i förmyndarens stäUe vårcfe den underåriges angefegenheter.

kap.

§

Kan en förmyndare på gmnd av sjukdom eUer av någon annan orsak inte utöva förmynderskapet eUer blir förmyndaren enUgt 10 kap. 17 § skUd från utövningen av det, skaU överförmyndaren för­ordna gcxl man att i förmyndarens stäUe vårda den underåriges an­gefegenheter.

När rätten enligt 10 kap. 17 skiljer en förmyndare från utöv­ningen av förmyrherskapet för rätten förordrm god man enligt första stycket.

2

§

Har en förmyndare eUer för­myndarens make och den under­ årige del i oskiftat dödsbo, skaU rätten förordna god man att vårda den underåriges rätt i boet vid boutredningen liksom vid bcxlel­ning och skifte eUer ingående av avtal om sammanlevnad i oskiftat bo.

God man skall även förordnas när den som har en förmyndare, god man eUer förvaltare skall förete en rättehandling eUer vara part i en rättegång och behöver biträde men enhgt 13 kap. 2 § inte kan företrädas av förmynda­ ren, den gcxle mannen eUer förval­taren.

Har en förmyndare eUer för­myndarens make och den under­årige del i ett oskiftat dödsbo, skaU överförmyndaren förordna god man att vårda den underåriges rätt i boet vid boutredningen liksom vid bodelning och skifte eUer ingående av avtal om sam­manlevnad i oskiftat bo.

överförmyndaren skall också förordna god man när den som har en förmyndare, gcxl man eUer förvaltare skaU förete en rätt­shandling eUer vara part i en rättegång och behöver hjälp men enUgt 12 kap. 8 § inte kan före­trädas av förmyndaren, den gcxle mannen eUer förvaltaren. Om tahn har väckts får rätten för­ordrm god man.

113

8 Riksdagen 1993/94. 1 saml. Nr 251

God man skaU också i annat faU än som avses i förste eUer andra stycket roninos för den som har förmyndare, god man eller förval­tare, om det förekommer en an-gehgenhet i viUcen han eller hon har ett intresse som strider mot sådan företrädares eUer dennes makes mtresse. Rätten skaU med­defe sådant förordnande om för­myndaren, den gcxle mannen eller förvaltaren eUer den som denne i sådan egenskap förettäder begär det eller det annars är lämpUgt.

övetförmyndaren skaU också i andm feU än som avses i försfe eUer andra stycket förordrm god man för den som har förmyndare, god man, förvaltare eller vård­nadshavare i angehgenheter där den enskilde har ett intresse som strider mot en sådan företrädares eUer dennes makes intresse, över­förmyndaren skaU meddefe ett sådant förordnande, om det begärs av förmyndaren, den gode man­nen, förvaltaren eller vårdnadsha­varen eUer den som denne i sådan egenskap företräder eUer om det annars är lämpUgt.

Prop. 1993/94:251 Bilaga 13

3§

Rätten skaU förordna god man,

överförmyndaren skaU förordna

god man,

1.   om det vid ett dödsfåU finns en tiU namnet känd arvinge som visfes

på okänd eUer avlägsen ort och därför inte kan bevaka sin rätt i boet

och förvalfe sin lott i det,

2.

om det vid ett dödsfåU mte kan utredas, humvida den döde har efterlämnat någon arvinge som är arvsberättigad före Allmänna arvs­fonden eUer före eUer tiUsammans med någon annan känd arvinge, eUer också kännedom finns om arvinge efter den döde men kunskap saknas såväl om arvingens namn som om hans vistelseort, och det på gmnd av sådan omständighet krävs att okänd arvinges rätt bevakas och hans eUer hennes lott i boet förvalas,

3.

om en testamentetagare vistes på okänd eUer avfegsen ort eUer är okänd och hans eUer hennes rätt därför behöver iakttas enUgt vad som föreskrivs om arvmge,

4.

om det i övrigt krävs att en bortevarandes rätt bevakas eUer en bortevarandes egendom förvaltes.

5. om det enUgt förordnande i testamente eUer annan rättehand­ling beror av en fiamticfe hän­delse, vem egendom skaU tiUfeUa, eUer egendom först framdeles skaU tiUttädas med äganderätt, och det krävs att den bUvande ägarens rätt bevakas eUer att egendomen förvaltes för den bUvande ägarens räkning, eUer

5. om det enUgt förordnande i testamente eUer annan rättehand­ling beror av en framtida hän­delse, vem egendom skaU tillfeUa eUer egendom först setmre skaU tiUträdas med äganderätt och det krävs att den bUvande ägarens rätt bevakas eUer egendomen förvaltos för den bUvande ägarens räkning, eUer

6. om egendom, enUgt vad som särskUt föreskrivs, skaU ställas under vård och förvaltning av gcxl man som avses i detfe kapitel.

Förordrmnde enUgt försfe styck- övetförmyndaren skall förordim et sker efter anmälan eUer när be-    god man enUgt försfe stycket efter

114

hovet bUr känt på annat sätt. Krävs en god man för den som har rätt i ett dödsbo, skaU det anmälas hos tingsrätten av den som har boet i sin vård.

anmälan  eUer   när  behovet  blir känt på annat sätt. Krävs en god man för den som har rätt i ett dödsbo,   skaU  det  anmälas   hos överförmyndaren av den som har boet i sin vård. Rättehandlingar som en gcxl man har företagit med stöd av ett för­ordnande enUgt denna paragraf gäller, även om den egendom som förordnandet avsåg tillfeUer någon som den gode mannen inte var för­ordnad att företräcfe.

Prop. 1993/94:251 BUaga 13

/ de fall som anges i 18 kap. 1 %första stycket äktenskapsbaUcen och 20 kap. 2 § första stycket denrm baUc skall god man för­ordnas av rätten.

4

§

Om någon på gmnd av sjuk­dom, psykisk stöming, försvagat hälsotiUstånd eUer Uknande för­håUande behöver hjälp med att bevaka sin rätt, förvalfe sin egen­dom eUer sörja för sin person, skaU rätten, om det behövs, för­ordrm god man för horwm eller henne. Förordnande får inte med­delas utan samtycke av den för vUken god man skaU utses, om inte den enskUdes tiUstånd hindrar att hans eUer hennes mening inhämtes.

Om någon på gmnd av sjuk­dom, psykisk stöming, försvagat hälso-tiUstånd eUer liknande för­hållande behöver hjälp med att bevaka sin rätt, förvalte sin egen­dom eUer sörja för sin person, skaU rätten, om det behövs, anordna godmanskap för hormm eller henne. Ett sådant beslut får inte meddefes utan samtycke av den för vUken god man skaU utses, om inte den enskUdes tiU­stånd hindrar att hans eUer hennes mening inhämtas.

När rätten meddehr ett beslut enligt första stycket, skatt rätten samthigt förordrm en god rrmn att utföra uppdmget. Om en god man i rhgot annat falt slcall förordnas på grund av ett beslut enligt första stycket, skall förordrmndet med­delas av överförmyrularen.

7

§

Om någon beträffande viUcen det föreligger en sådan simation som anges i 4 § är ur stånd att vårda sig eUer sin egendom, får rätten förordrm förvaltare för honom eUer henne. Förvaltare får dock

Om någon som befinner sig i en sådan situation som anges i 4 § är ur stånd att vårcfe sig eUer sin egendom, får rätten anordtm för­valtarskap för honom eUer henne. Förvaltarskap får dock inte aiwrd-

115

mte förordnas, om det är tillräck-    nas, om det är tillräckUgt att god-    Prop. 1993/94:251

Ugt att god man förordnas eUer att   manskap anordnas eUer att den    Bilaga 13

den enskUde på något annat min-    enskUde på något annat, mindre

dre mgripande sätt får hjälp.

ingripande sätt får hjälp.

Förvaltamppdraget skaU anpassas tUI den enskUdes behov i varje särskUt feU och får begränsas tiU att avse viss egendom eUer angefegen­het eUer egendom överstigande ett visst värde.

Rätten får överfete åt överförmyndaren att närmare bestämma upp-dragete omfettning.

När rätten meddehr ett beslttt enligt första stycket, skall rätten samthigt förordna en förvaUare att utföra uppdraget. Om förval­tare i ett annat faU skall förordnas på gmnd av ett beslut enligt första stycket, skall förordrmndet med­delas av överförmyndaren.

8§ Utcm hinder av förvaltarförord-       Trots   ett   förvaltarförordnande nande eiUigt 7  §  har den  som    enUgt 7 § har den som avses med avses  med  förordnandet rätt att    förordnandet rätt att själv själv

1. slufe avtal om tjänst eUer annat arbete,

2.   förfoga över vad han eUer hon genom eget arbete har förvärvat

efter det att förvaltare har förordnate, liksom avkastningen av sådan

egendom och vad som har trätt i egendomens stäUe samt

3.    förfoga över vad han eUer

3. förfoga över vad han eUer

hon efter det att förvaltare har

hon efter det att förvaltare har

förordnate erhåller genom gåva

förordnate får genom gåva, testo-

e/ter testamente under villkor att

mente eller förmånstagaiförord-

egendomen inte skaU omfettas av

narhe vh försäkring under villkor

förvaltarens rådighet.

att egendomen inte skaU omfettas

av förvaltarens rådighet.

Om särskUcfe skäl föranleder Om det finns särskUda skäl för

det, får dock rätten föreskriva att det, får dock rätten föreskriva att

förvaltamppdraget skaU omfetfe förvaltamppdraget skaU omfetta

även förhdlhnde som avses i även förhålhnden som avses i

försto stycket.

förste stycket.

13 §

När omständighetema påkalhr När omständighetema kräver

det, kan flera gcxie män eUer det, kan flera gcxle män eUer

förvaltare förordnas för den en- förvaltare förordnas för den en­

skUde.

skUde.

Är flera gode män eller förvalta­re ansvariga för skada som har

tillfogats tredje man,  svarar de

116

solidariskt för ersättningen. Ersätt-

ningsansvaret skatt slutligt för-dehs melhn de ansvariga efter den grad av våthnde som åvihr dem. Om någon saknar tiUgångar att betah sin andel med, skall de övrigas ansvarighet för bristen bestämmas enligt samrrm gmnder

Prop. 1993/94:251 Bilaga 13

14 §

Godmanskap och förvaUarskap står under tillsyn av överförmyn­daren och tingsrätten.

öm flem gode män eller förval­tare är ansvariga för en skada som har tillfogats tredje man, svamr de solidariskt för ersätt­ningen. Ersättningsansvaret skall slutligt fördelas melhn de ansvari­ga efter den grad av våthnde som vihr på dem. öm någon saknar tittgångar att betah sin andel med, skaU de övrigas ansvarighet för bristen bestämmas erdigt sam­ma grunder

15 §

Ansökan om förordnande av god man eUer förvaltare får göras av överfönrtyndaren, förmyndare, den som ansökningen avser, om han eUer hon har fyUt sexton år, samt av hans eUer hennes make och närmaste släktingar.

Ansökan om förordnande av förvaltare får också göras av god man som avses i 4 §.

Frågor om förordrmnde av god man eller förvaUare skall rätten också ta upp självmant, när an­ledningförekommer tiU det.

Ansökan om förordnande av god man enligt 1-4 §§ eUer för­valtare fär göras av förmyndare, den som ansökningen avser, om han eUer hon har fyUt sexton år, samt av hans eUer hennes make eller sambo och närmaste släkting­ar. Ansökan om anordnande av godmanskap enligt 4 § och för­valtarskap får göras av dem som nu har angivits och av överför­myndaren.

Ansökan om atwrdrmrhe av förvaUarskap får också göras av god man som avses i 4 §.

När det finns anledning tiU det skall rätten självmant ta upp frågor om anordrmnde av godman­skap enligt 4 % eller förvaltarskap. överförmyndaren skall självmant ta upp frågor om förordrmnde av god man eller förvaUare.

117

16 I ärende om förordnande av god man eUer förvaltare för någon som har fyUt sexton år skaU rätten bereda denne tiUfäUe att yttra sig, om det kan ske.

I äreruie om förordnande av god man enligt 4 § eller förvaUare skaU, om det uite är obehövUgt, rätten också inhämto yttrande från make och närmaste släktingar, överförmyndaren och vårdmrätt­ning. Yttrande skaU också, om det behövs, inhämtas från den eUer de kommunala nämnder som fiiUgör uppgifter mom socialtjänsten och den eUer de nämnder som utövar landstingete ledning av omsorgs­verksamheten. Den som ansök­ningen avser skaU höras munt­Ugen, om det kan ske utan skada för honom eUer henne och det inte är uppenbart att han eUer hon inte förstår vad saken gäUer. Rätten kan dock underlåta att höra den enskUde muntUgen om denne själv har gjort ansökan eUer medgivit det ifrågasatte förordnandet eUer det annars finns särskUda skäl.

I ärenden om förordnande av god man eUer förvaltare för någon som har fyUt sexton år skaU rätten eller överförmyndaren ge denrm person tUliäUe att yttra sig, om det kan ske.

I ärenden om arwrdrmruie av godmanskap enligt 4 § eller för­vaUarskap skall, om det inte är obehövUgt, rätten också mhämte yttrande firån den enskihes make eller sambo och bam, överför­myndaren och vårdinrättning. Yttrande skaU också, om det behövs, inhämtes från andm närstående samt från den eUer de kommunafe nämnder som fuUgör uppgifter inom socialtjänsten och den eUer de nämnder som utövar landstingete ledning av omsorg­sverksamheten. Den som ansök­ningen avser skaU höras munt­Ugen, om det kan ske utan skacfe för honom eUer henne och det inte är uppenbart att han eUer hon inte förstår vad saken gäUer. Rätten kan dock avstå från att höra den enskUde muntUgen om han eller hon själv har gjort ansökan eUer medgivit det ifiågasatfe förordnan­det eUer det annars finns särskUcfe skäl.

Bestämmeberrm i arhm stycket gäller även i äreruien hos överför­myrularen  om  utseende  av god man enligt 4 § eller förvaUare. Myndigheter och inrättningar som anges i andra stycket är skyldiga att lämna rätten sådana uppgifter som kan vara av betydelse i ärendet.

Prop. 1993/94:251 Bilaga 13

17 §

Innan rätten förordnar förvaltare skaU den inhämte läkarintyg eUer annan likvärdig utredning om den enskUdes hälsotiUstånd. Dette gäUer även i ärende om förord-

Innan rätten anordnar förvaUar­skap skaU den inhämte läkarintyg eUer annan Ukvärdig utredning om den enskUdes hälsotiUstånd. Detfe gäUer även i ärenden om förord-

' Senaste lydelse 1991:1649

118

nande av gcxl man enUgt 4 §, när den enskUde inte har lämnat sitt samtycke.

Regeringen eUer den myndighet som regeringen bestämmer får meddefe närmare föreskrifter om sådan utredning som avses i förste stycket.

nande av god man enUgt 4 §, när den enskUde inte har lämnat sitt samtycke.

Regeringen eUer den myndighet som regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om en sådan utredning som avses i försfe stycket.

Prop. 1993/94:251 Bilaga 13

18

Kan slutUgt beslut ej ges ome­delbart i ärende om förordnande av god man eller förvaUare, f&r rätten, om den enskUdes ange­lägenheter kräver omedelbar vård eUer ett dröjsmål uppenbarUgen skuUe medföra fara för den enskil­de eller hans egendom, förordna god man eller förvaltare för tiden tiU dess ärendet slutiigt avgörs. Sådant förordnande kan beträf­fande god man som avses i 4 § eller förvaltare meddelas även för den som är underårig att gälfe från och med den dag då han eUer hon fyUer arton år.

Innan beslut enUgt försfe stycket meddefes skaU den som ansök­ningen avser ha fått tiUfäUe att yttra sig, om det kan ske utan större tidsförlust och utan skacfe för honom eUer henne.

Beslut enUgt förste stycket får när som helst ändras av rätten.

Kan ett slutUgt beslut inte ges omedelbart i ett ärende om an­ordnande av godmanskap enligt 4 § etter förvaltarskap, får rätten anordna godmanskap eller för­vaUarskap för tiden tiU dess ären­det slutUgt avgörs, om den enskU­des angefegenheter kräver omedel­bar vård eUer ett dröjsmål uppen­barUgen skuUe medföra fera för den enskiUies person eller egen­dom. Ett sådant beslut kan med­defes även för den som är under­årig att gälfe från och med den dag då han eUer hon fyUer arton år.

Kem ett slutUgt beslut inte ges omedeUjart i ett ärende om för­ordrmnde av god man eller förval­tare, för överförmyndaren för­ordrm god man eller förvaltare för then till dess ärendet slutUgt avgörs, om ärendet brådskar av sådan anledning som anges i första stycket.

Innan beslut erdigt förste eller arhm stycket meddefes skaU den som ansökningen avser ha fått tillfäUe att yttia sig, om det kan ske utan större tidsförlust och utan skada för honom eUer henne.

Ett beslut enUgt försfe stycket fär när som helst ändras av rätten. överförmyndaren får rhr som hebt ändm ett beslttt enligt andre stycket.

119

19 §

Om en god man eUer förvaltare inte längre behövs, skaU rätten besluta att godmanskapet eUer förvaltarskapet skaU upphöra. Har god man förordnate enUgt 3 § 1-5, skaU den gode mannen ent­ledigas så snart den som förord­nandet avser begär det. När en gcxl man eUer förvalfere har slut­fört sitt uppdrag, skaU han genast anmäfe det tiU rätten.

En god man eUer förvaltare har rätt att på begäran bU entiedigad från sitt uppdrag. SkaU godman­skapet eUer förvaltarskapet fortsät­fe, är han dock skyldig att kvarsfe tiU dess en ny god man eUer för­valtare har utsette.

Om en gcxi man eUer förvaltare inte längre behövs, skaU gcxlman­skapet eUer förvaltarskapet upp­höra. Beslut om upphömrhe av godnmnskap enligt 4 § och av förvaUarskap fattas av rätten. I övriga fall fattas beslutet av över­förmyndaren. Har gcxl man för­ordnate enUgt 3 § 1-5, skaU över­förmyrularen entlediga den gode mannen så snart den som förord­nandet avser begär det. När en god man eUer förvaltare har slut­fört sitt uppdrag, skaU han genast anmäla det tiU överförmyndaren.

En gcxl man eUer förvaltare har rätt att på begäran bU entiedigad från sitt uppdrag. Beslut om ent­ledigande fattas av överförmyrula­ren. SkaU godmanskapet eUer förvaltarskapet fortsätta, är den gode mannen eller förvaltaren dock skyldig att kvarsfe tUl dess en ny gcxl man eUer förvaltare har utsette.

Prop. 1993/94:251 Bilaga 13

20

En gcxl man eUer förvaltare som gör sig skyldig tiU missbmk eUer försummelse vid utövandet av sitt uppdr eUer som kommer på ekonomiskt obestånd och på gmnd dämv är olämpUg för uppdraget eUer som av någon annan orsak mte längre är lämpUg att inneha detfe, skaU endedigas från uppdra­get.

Uppkommer yrdfl om att enUgt försfe stycket entiediga en god man eUer förvaltare och kan slut­Ugt beslut mte ges omedelbart, fär rätten, om dröjsmål skuUe medfö­ra fera för den som godmanskapet eUer förvaltarskapet avser, beslufe att den gode mannen eUer för­valtaren   skaU   skUjas   från   sitt

En gcxl man eUer en förvaltare som gör sig skyldig tUl missbmk eUer försummelse vid utövandet av sitt uppdrag eUer som kommer på ekonomiskt obestånd och på gmnd av detta är olämpUg för uppdraget eUer som av någon an­nan orsak inte längre är lampUg att inneha detfe, skaU endedigas från uppdraget. Beslut om ent­ledigande fattas av överförmynda­ren.

Uppkommer frågan om att enUgt försfe stycket entiediga en gcxl man eUer förvaltare och kan slutUgt beslut inte ges omedelbart, lär överförmyndaren beslute att den gcxie mannen eUer förvaltaren skaU skUjas frän sitt uppdrag för tiden tiU dess ärendet avgörs, om dröjsmål skuUe medföra fera för

120

uppdrag för tiden tiU dess ärendet    den som godmanskapet eUer för­

 avgörs,

valtarskapet avser.

21 § Ansökan om entiedigande av en god man eUer förvaltare och om upphörande av gcximanskap eUer förvaltarskap får göras av någon av dem som avses i 15 § förste stycket eUer av den gode mannen eUer för­valtaren.

Rätten får också självmant fa upp frågor som avses i försto stycket.

I ärende enUgt denna paragraf skaU rätten bereda den enskUde tiUfäUe att yttra sig, om det kan ske.

Rätten eller övetförmyndaren får också självmant te upp frågor som avses i förste stycket och som de skatt avgöm.

I ett ärende enUgt denna para­graf skaU rätten etter överförmyn­daren ge den enskUde tillfäUe att yttra sig, om det kan ske.

Prop. 1993/94:251 Bilaga 13

22

Dör en gcxl man eUer förvaltare, skaU den som har boet i sin vård utan dröjsmål anmäfe förhåUandet tUl den tingsrätt där godmanskapet eUer förvaltarskapet är eller skall vara inskrivet.

Dör en god man eUer förvalfe­re, skaU den som har boet i sin vård uten dröjsmål anmäfe för­hållandet tiU den överförmyndare som har tillsyn över godmanskapet eUer förvaltarskapet.

23 

§

Rätten är skyldig att på ansökan av någon av dem som anges i 15 § försfa stycket eUer av den gode maimen eUer förvaltaren pröva om ett godmanskaps eUer förvaUar-skaps omfatming bör jämkas. Rätten kan också utan ansökan göra en sådan prövning.

Innan rätten meddelar beslut enUgt förste stycket, skaU den gcxie mannen eUer förvaltaren samt överförmyndaren och den enskUde beredas tiUfäUe att yttra sig.

Kan slutUgt beslut inte ges ome­delbart, får rätten, om dröjsmål skuUe medföra fera för den enskU­de, meddefe beslut i frågan för tiden tiU dess ärendet avgörs. I fråga om sådant beslut tillämpas bestämmelsema i 18 § arhra och tredje styckena.

Rätten är skyldig att pröva om omfatmingen av ett godnmnskap enligt 4 § eUer ett förvaltarskap bör jämkas, om någon av dem som anges i 15 § förste stycket eUer den gode maimen eUer för­valtaren ansöker om det. Rätten kan också utan ansökan göra en sådan prövning.

Innan rätten meddelar beslut enUgt försfe stycket, skaU den gcxle maimen eUer förvaltaren samt överförmyndaren cx:h den enskUde ges tUlfäUe att yttra sig.

ICan ett slutiigt beslut mte ges omedelbart, får rätten meddefe beslut i frågan för tiden till dess ärendet avgörs, om dröjsmål skuUe medföra fara för den enskU­de. I firåga om ett sådant beslut tillämpas bestämmelsema i 18 § tredje och ftärde styckena.

121

I fråga om godmanskap enligt 1-3 §§ skall överförmyrularen pröva om godmanskapets omfatt­ning bör jämkas. Bestämmeberrm i första-tredje styckerm skall också tilhmpas på handhggningen hos övetförmyndaren av frågor om sådem jämkning.

Prop. 1993/94:251 BUaga 13

24 

§

Innan rätten förordnar någon tiU gcxl man eUer förvaltare eUer endedigar någon fiån ett sådant uppdrag, skaU han eUer hon ges tiUfaUe att yttra sig. Är det firåga om beslut enUgt 20 § andra styck­et, skaU den gcxie mannen eUer förvaltaren beredas tiUfäUe att yttra sig, om det inte är fåra i dröjsmål.

Innan rätten eller överförmynda­ren förordnar någon tiU gcxi man eUer förvaltare eUer endedigar någon frän ett sådant uppdrag, skaU han eUer hon ges tiUfaUe att yttra sig. Är det fråga om beslut enUgt 20 § andra stycket, skaU den gcxle mannen eUer förvaltaren ges tiUfäUe att yttra sig, om det inte är fera i dröjsmål.

25§

Frågor om förordnarule eller entledigande av god num enUgt 1 eller 2 § tes upp av den tingsrätt där förmynderskapet, godmanska­pet eUer förvaltarskapet är eUer skaU vara inskrivet. Är det fråga om förmynderskap som inte skaU vara inskrivet, avgörs frågan om behörig domstol med tiiUämpning av 12 kap. 1 § andra stycket.

Uppkommer vid utredning av ett dödsbo fråga om förordnande av god man enligt 3 §, hör ärendet tiU den tingsrätt vamnder boet tyder SkaU god man anrmrs för­ordnas enligt 3 §, tas ärendet upp av tingsrätten i den ort där denför viUcen god man skall förordnas har

Behörig domstol i fiågor som gäller godmanskap enligt 4 § eller förvaltarskap är tingsrätten i den ort där den enskilde har sitt hem­vbt eller, om han eller hon inte har hemvist i Sverige, Stockholms tingsrätt.

Behörig överformyrhare i frågor om godmanskap enligt 1, 2 och 4 §§ samt förvaltarskap är över­förmyndaren i den kommun där den enskihe har sitt hemvist eller, om han eller hon inte har hemvbt / Sverige, överförmyndaren i Stockholms kommun.

ni

egendom eller där anrmrs behov av god man har yppat sig.

Arhm frågor som gäller god­manskap enligt 1-3 §§ ras upp av den tingsrätt där godmanskapet är inskrivet.

Prop. 1993/94:251 BUaga 13

26 §

Ansökan om förordnande av god man enligt 4 § etter av förvaltare tas upp av tingsrätten i den ort där den som avses med ansök­ningen har sitt hemvbt eller, om han eller hon inte har hemvbt i riket, av Stockholms tingsrätt.

Andra frågor som gäUer gcxi­manskap enUgt 4 § etter förvaltar­skap tes upp av den tingsrätt där godmanskapet etterförvaUarskapet är inskrivet.

Uppkommer vh utredning av ett dödsbo frågan omförordrmrhe av god man enligt 3 §, hör ärendet titt överförmyndaren i den kom­mun där den döde hade sitt hem­vist eller, om den döde inte hade hemvbt i Sverige, till överförmyn­daren i Stockholms kommun. SkaU god man anrmrs förordnas enligt 3 §, tas ärerhet upp av överförmyn­daren i den kommun där den för viUcen god rrmn skall förordnas har egerulom eller där anrmrs behov av god man har yppat sig.

Andra frågor som gäUer god­manskap enUgt 5 § tes upp av den överförmyndare som har förordnat god man.

27 §

Rätten skaU genast kungöra beslut om anordrmnde eller upphö-rarhe av förvaltarskap i Post- och Inrikes tidningar. Sådan kungörel­se skall också ske av beslut om jämkning av förvaltarskaps om­fatming enligt 23 §.

12 kap.

Allmänrm bestämmeber om för­myndares, gode mäns och för­valtares verksamhet

Förmyndares skyhigheter

1§

Förmyndare skall förvalta omyn­digas tillgångar ochföreträda dem i angehgenheter som rör tiUgång­anm.

123

Detta gäller inte ifråga om till- Prop. 1993/94:251 gångar som omyndiga enligt hg Bilaga 13 själva råder över eller som de har förvärvat gerwm gåva, testamente eller förmånstagaiförordrmnde vh försäkring med villkor att egen­domen slcall stå under förvaltning av rhgon anrmn än förmyndaren, utan bestämnmnderätt för förmyn­daren, och med angivande av vem som skall utöva förvaltningen (särskih förvalming). Är särskih förvalming arwrdnad, skall den som utövar förvaUningen årligen hmna redovisning över förvaU­ningen till fönnyndaren.

Förmyruiaren företräder i övrigt den omyndige rhr detta ime enligt hg skall göras av rhgon anrmn.

Gode mäns och förvaUares skyl­digheter

2§

Gode män och förvaUare skall, i den mån det följer av deras för­ordrmnde, bevaka rätten för de personer som de företräder, för­valta deras tiUgångar och sörja för deras person.

Åven om det inte framgår av förordrmndet, omfattar den gode mannens eller förvaUarens upp­drag inte sådarm tillgångar som har ställts under särskih förvaU­ning. Är särskih förvalming arwrdnad, skall den som utövar förvaltningen årligen lämna redo­visning över förvalmingen till den gode rrmnnen eller förvaltaren, om det faller irwm ramen för den gode mannens eller förvaUarens uppdrag att ta emot en sådem redovisning.

124

Gemensamma bestämmeber

Prop. 1993/94:251

Bilaga 13 3§

Förmyrulare, gode män och förvaUare skall omsorgsfulU fölt-göm sina skyhigheter och allth handh på det sätt som bäst gag-rmr den enskiUie.

4§

Den enskihes medel skall i skälig omfatming användas för hans eller hennes uppehälle, ut­bihning och nytta i övrigt. De medel som inte används för såda­rm ändamål skall phceras så att tillräcklig trygghet finns för deras bestånd och så att de ger skälig avkasming.

Närmare bestämmeber om hur förvalmingen skaU skötas finns i 13-15 kap

5§

Förordrmde förmyndare, gode män ochförvaltare skall fortlöpan­de föra räkenskaper över sin för­valming och göra anteckningar om sirm åtgärder i övrigt. Förährar är skyhiga att föra räkenskaper och göm anteckningar i den ut­sträckning som kan anses behövUg med hänsyn till egendomens om­fatming och omständigheterrm i övrigt.

6§

Förmyndare, gode män och förvaltare skatt se tiU att pengar och värdepapper som tilUiör den enskilde förvaras så att de inte sammanbhndas med tiUgångar som ställföreträdaren annars förvaltar

Om den enskilde äger värde­

handlingar eller annars har rättig­

heter på gmnd av sådarm hand-

tingar,  svarar förmyndaren,  den

i25

gode mannen eller förvaltaren för

att behövliga regbtreringar och    Prop. 1993/94:251

anmälningar görs.

Bilaga 13

7§

/ viktiga frågor skall förmynda­ren, om det hmpUgen kan ske, höm den omyrhige, om den omyn­dige harjyUt sexton år, samt den omyrhiges make etter sambo.

Gode män och förvaUare har motsvamrhe skyhigheter i för-hålhnde till den enskihe samt den enskihes make eller sambo. Om betydeben av samtycke i vissa fall från den som har god man finns bestämmeber i 11 kap. 5 §.

8§

Uppstår fråga om rättshandling eller rättegång melhn en omyndig och förmyndaren, förmyrharens make etter någon som förmynda­ren företräder, har fönnyndaren inte rätt attföreträda den omyrhi­ge. Har syskon samma förmynda­re, får förmyndaren dock företräda de omyndiga vh arvskifte meltem dem, om de ime har inbördes stridarhe intressen.

En god man eller förvaltare har inte rätt att företräda den enskil­de, om det uppstår en fråga om rätts-handling eller rättegång melhn den enskihe å erm sidan och den gode rrmnnen eller förval­taren, hans eller hennes make eller någon som hem etter hon företräder å den andm shan.

Om en förmyrulare, god man eller förvaltare har slutit avtal i strid med första eller arhra styck­et, tilhmpas 9 kap. 7 § första stycket ifråga om återbärings- och ersätmingsskyhighet.

126

överförmyndarens tittsyn

Prop. 1993/94:251

Bilaga 13 9§

Förmyndares, gode mäns och förvaUares verksamhet står under överförmyndarens tillsyn.

Förmyndare, gode män och förvaUare år skyhiga att hmna övetförmyndaren de upplysningar om sin verksamhet som överför­myndaren begär

Avtal utan överförmyndarens samtycke

10 §

Om en förmyndare, god man eller förvaltare har ingått avtal för den enskihes räkning utan att inhämta samtycke från överför­myndaren, trots att samtycke krävs enligt 13-15 kap., får motparten inte frånträda avtalet, om förmyn­daren, gode mannen eller förvaUa­ren begär överförmyndarens sam­tycke inom en månad från det att avtalet ingicks och något annat förbehåll inte har gjorts. Om över­förmyndaren inte hmnar sitt sam­tycke, får motparten frånträda avtalet, om inte rhgot annat har överenskommits.

11      §

Om ett avtal som avses i 10 § inte blir gälhnde, tilhmpas 9 kap. 7 % första stycket ifråga om åter­bärings- och ersätmingsskyldighet.

Flera förmyndare, gode män eller förvaltare

12      §

Om en persons egendom skaU

förvaltas av fter än en förmyndare,

god man eller förvaltare, skaU

ställföreträdarna utöva förvaU­

ningen gemensamt, öveiförmynda-

127

ren kan dock förordna att förvaU-

ningen av tillgångarna skaU för- Prop. 1993/94:251 dehs på visst sätt melhn ställföre- Bilaga 13 trädama eller att vissa tillgångar skaU förvaUas av en av dem en­sam. I samband med att rätten fömrdrmr en ställföreträdare kan även rätten meddeh ett sådant beslut.

Om de som utövar förvaltningen gemensamt inte kem enas om en vbs åtgärd, gäller den mening som överförmyndaren biträder. Om det är fråga om en åtgärd som kräver överförmyndarens samtyck-e, kan samtycke ges till åtgärden åven om det ftnns delade mening­ar överförmyndaren skall dock ge alh dem som har del i förvaU­ningen tillfölle att yttra sig innan överförmyndaren beslutar i saken.

Stälhnde av säkerhet

13     §

Om överförmyndaren finner skäl tiU det, skaU förmyndare, gode män ochförvaltare stälh säkerhet för den förvaltade egerhomen. Överförmyrularen prövar säkerhe­ten och bestämmer hur den skaU förvaras. I övrigt tillämpas 2 kap. 25 § UtsökningsbaUcen.

Skadestånd

14     §

Förmyndare, gode män och förvaUare är skyhiga att ersätta skada som de uppsåtligen eller av vårdslöshet har orsakat den enskil­de.

Om flera förmyrulare, gode män

eller förvaUare är ansvariga, sva­

mr de solidarbkt för ersätmingen.

Ersättningsansvaret skall slutligt

fördelas melhn de ansvariga efter

den grad av våUande som vihr på

dem. Om någon saknar tillgångar

128

att betah sin andel med, skaU de

9 Riksdagen 1993/94. 1 saml. Nr 251

övrigas   ansvarighet för  brbten    Prop. 1993/94:251

bestämmas på sanuna sätt.

Bilaga 13

15     §

Tähn om ersätming enligt 14 §

skall väckas inom ett år från det

att handlingar som anges i 16 kap.

8 § har hmnats över tiH den som

är behörig att ta emot redovbning för förvaltningen.  Om talan inte

väcks  inom föreskriven  th,   är

talerätten förhrad.  Detta gäller

inte,   om   ställföreträdaren   har

gjort sig skyhig till brottsligt förfarande.

Arvode och ersätmingför utgifter

16     §

Förordnade förmyndare, gode män ochförvaltare har rätt tiU ett skäligt arvode för uppdmget och ersättning för de utgifter som har varit skäligen påkallade för upp-dmgets fiillgömnde.

Beslut om arvode och ersätming för utgifter fattas av överförmyn­daren. Överförmyndaren bestäm­mer dessutom i vad mån arvode och ersättning för utgifter skaU betalas med medel som tillhör den enskihe.

Om inte särskiha skäl föran­leder något annat, slcall arvode och ersätming för utgifter betahs med den enskiUies medel i den mån hans etter hennes beräknade inkomst under det år när uppdm­get utförs eller hans eller hennes tillgångar överstiger två gånger basbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring för samma år.

Arvode eller ersätming för ut­

gifter som avser vård av rhgons

rätt i oskiftat dödsbo skatt betalas

med dödsboets medel, om inte

särskilda skälföranleder något an-

129

nat.

Arvode och ersättning för ut-    Prop. 1993/94:251 gifter som inte skall betahs med   Bilaga 13 den   enskihes    eller   dödsboets medel skall betalas av kommunen.

17 §

Förährar har, om det finns särskilda skäl, rätt titt arvode med anledning av förvaUningen av den omyrhiges egendom. De har också rätt tiU ersätmingför utgifter som har varit skäUgen påkallade av förvalmingen.

Beslut om arvode och ersätming för utgifter fattas av överförmyn­daren. Behppen skall betalas med den omyrhiges medel eller, om det gäller dödsboförvalming, med dödsboets tiUgångar

13 kap.

Förährars förmyndarförvalming

Förährars rådighet

1§

Om en omyndigs förährar är förmyrulare, bestämmer de med de inskränkningar som följer av detta kapitel hur tillgångar som står under deras förvaUning skatt an­vändas etter phceras.

Om en av förähranm tiU följd av frånvaro eller sjukdom eller av någon anrmn orsak år förhirhrad att ta del i sådana beslut om för­valmingen som inte kan skjutas upp utcm ohgenhet, bestämmer den arhraföräldem ensam. Denrm förälder får dock inte ensam fatta beslut av ingripande betydebe, om inte den omyrhiges bästa uppen­barligen kräver det.

Om endast en av förähranm är förmyndare, gäller bestämmeber­rm om förährar hoiwm eller henne.

Ifråga om vård av en omyndigs

130

rätt i dödsbo eller anrmt oskiftat

bo gäller bestämmebema   i  15    Prop. 1993/94:251

kap.

BUaga 13

Kontroll av förvattningen av viss egendom

2§

När värdet på en omyndigs tiUgångar som skall förvaUas av förähranm gerwm arv, gåva, värdestegring etter på rhgot annat sätt har komnut att överstiga åtta gånger gälhnde basbehpp enligt hgen (1962:381) om allmän för­säkring, gäller bestämmeberrm i 3-7 § för förvalmingen.

Detsamma gäller egendom som, under vilUcor om att egendomens förvaltning skall stå under överför­myndarens kontroll (särskih Över­förmyndarkontroU), har tillfallit den omyrhige

1.

gerwm arv eller testamente,

2.

genom gåva, under förutsätt­ning att givaren skriftUgen har anmäU gåvan tiU överförmynda­ren, eller

3.    genom förmånstagarförord­

nande vh försäkring med anled­

ning av dödsfall.

Med egendom som anges i arhm stycket jämstälb egendom som har trätt i stället för sådan egerulom samt avkasming av egen­domen.

3§

Förähranm skall ge in en för­teckning över den omyrhiges egen­dom till överförmyndaren irwm en månad efter det att tillgångarnas värde ÖverstigU det belopp som anges i 2 första stycket.

Förteckning skall även ges in

irwm en månad efter det att egen­

dom har tillfallit en omyndig med

vilUcor om särskih öveiförmyndar-

kontmll enligt 2 § athm stycket.

131

Förteckningen  skaU  avges på    Prop. 1993/94:251

heder och samvete.

Bilaga 13

4§

Andm värdehandlingar än såda­rm som nämns i 5 § första stycket skall säljas och fordringar drivas in så snart det hmpUgen kan ske, om det inte år till fördel för den omyrhige att värdehandlinganm behålb eller att fordringarna för­blir utestående.

Anrmn lös egerulom än som nu har nämnts och som inte omfattas av 10 § skaU säljas vh en hmpUg thpunkt. om inte egerulomen är till nytta eller har särskiU värde för den omyrhige eller den om­yrhiges familj eller egendomen av någon anrum särskih anledning bör behålhs.

5§

Den omyndiges tiUgångar får utan samtycke av överförmyndaren phceras i

1.

skuhförbirheber som har utfärdats eller gamntemts av stat eller kommun,

2.

skuhförbirheber som har utfördats av Sveriges allmänrm hypoteksbank, Svenska Skepps­hypotekskassan eller av en bank eller av ett kreditmarknadsbohg enligt hgen (1992:1610) om kre­ditmarknadsbohg eller av ett ut­hndskt banltföretag eller ett annat ttthndskt kreditinstitut som är underkastat en offentlig reglering som väsentligen stämmer överens med den som gäller för bardcer eller kreditinstitut här i landet, med uruiantag för förhgsbevb eller arhm skuhförbindeber som medför rätt till betalningförst efter utfärdarens övriga fordringsägare, eller

3.

andehr i en värdepappers-

132 fond    som    avses    i    tagen

(1990:1114)   om    värdepappers-    Prop. 1993/94:251

fonder eller i ett uthndskt fond-    Bilaga 13

företag  som  är underkasted  en

offentlig reglering som väsentUgen

stämmer överens  med den som

gäller för värdepappersfonder här

i hndet.

Den omyndiges tillgångar får vidare utan överförmyndarens samtycke användas för allemans­sparande enligt hgen (1983:890) om allemansspararhe eller hnas ut mot säkerhet av panträtt på gmndval av inteckning i fast egen­dom irwm sextio procent av det sermst faststälha taxeringsvärdet.

6§

Om överförmyndaren samtycker till det, får den omyrhiges till­gångar phceras i aktier och åven i övrigt phceras på något annat sätt än som anges i 5 §.

Ifråga om köp av fast egendom m.m. finns bestämmeber i 10 §.

7§

Pengar som inte phceras enligt 5, 6 eller 10 § och som inte heller omedeUjart behöver användas skall göras räntebämnde gerwm att sättas in hos bank.

Bankmedel

8§

Pengar som har satts in hos bank enligt 16 kap. 11 § eller med uppgift om att de skall stå under särskih överförmynehrkontroU får irtte tas ut utan överförmyndarens samtycke.

Förähranm får dock gerwm bankens försorg föra över sådam:. bankmedel tiU en anrmn bank.

133

Prop. 1993/94:251 Upphävande av etter httneher i    Bilaga 13 kontrollen

9§

Överförmyneiaren skaU besluta att kontrollen enligt 4-7%% skaU upphörn, om värdet på den omyn­diges tillgångar har kommit att sjunka till ett behpp som under­stiger fym gånger gälhnde basbe­hpp enligt hgen (1962:381) om allmän försäkring och det inte finns särskih anledning att låta kontrollen fortgå.

Ett beslut enligt första stycket gäller inte egendom som har till­falUt den omyndige under vilUcor om särskih Överförmyndarkon­troU.

Om det med hänsyn tiU för­ähramas och den omyndiges förhålhneien eller i övrigt finns särskiha skäl, får överförmynda­ren heU etter delvis medge undan­tag från 3-8 §§.

Fast egendom

10 §

För eien omyndiges räkning får förährar endast med överförmyn­darens samtycke

1.

gerwm köp. byte eller gåva förvärva fast egendom eller nytt­janderätt till sådan egendom, om det inte gäller övertagande av hyresrätt tiU enbostadshgenhet.

2.

ingå avtal om nyttfatherätt till någon annans fasta egendom, om det inte gäller hyra av en bostadshgenhet eller en tillfötUg upphtebe av ringa ekorwmbk be­tydebe,

3.

sälja etter byta bort fast egendom eller nyttfanderätt tiU sådan egerhom, om det inte gäller

byte av en bostadshgenhet, eller

134

4. hta inteckna, hym ut eller på    Prop. 1993/94:251 något anrmt sätt med nyttjanderätt    Bilaga 13 upplåta fast egendom eller tomt­rätt.

Samtycke till en åtgärd som avses i första stycket 1 etter 2 skall hmnas, om inte förvärvet eller avtalet kan anses ohmpUgt med hänsyn till egendomens natur, den omyndiges åher och framtida behov eller andra omständigheter

Samtycke titt en åtgärd som avses i första stycket 3 etter 4 får hmnas endast om åtgärden är hmplig med hänsyn till egendo­mens natur samt den omyrhiges ålder, framtida behov och samlade tillgångar.

Bestämmebema om nyttjande­rätt gäller även ifråga om servittU och rätt till elektrisk kmft, om rättigheten har upphtits gerwm avtal.

Samtycke enligt denrm paragraf gäller under sex månader från det att samtycket hrrmades.

Bortgivande av egendom

11      §

Förährar får ime ge bort den omyrhiges egendom, om det inte är fråga om personliga presenter vars värde inte står i missförhål­hnde till den omyrhiges ekono­mbka vilUcor.

Med överförmyruiarens samtycke för förährar använda den omyrhi­ges inkomster till understöd åt anhöriga eller andra som står den omyrhige näm.

Upptagande av hn

12      §

För den omyrhiges räkning får

förährar endast med överförmyn­

darens samtycke

135

1.

ta upp hn eller ingå någon    Prop. 1993/94:251 anrmn skuhförbindebe.

Bilaga 13

2.

ingå borgensförbitulebe, eller

3.

stälh den omyrhiges egen­dom som säkerhet för den om­yndiges eller rhgon anrmns förbin­debe.

År delfråga om åtgärder enligt första stycket som faller irwm mmen för en rörebe som för­ährama med överförmyndarens samtycke driver för den omyndiges räkning, behövs samtycke endast i fråga om pantsättning av fast egendom eller tomträtt. Samtycke behövs inte ifråga om statliga hn som tas upp för att ge den omyn­dige hjälp till utbihning eller bosätming.

Samtycke enligt denrm pamgmf får hmrms endast om åtgärden behövs för att trygga den omyrhi­ges övriga egerulom eller kan anses nödvändig för den omyndi­ges utbihning, uppehälle eller nytta i övrigt.

Rörebe

13 §

Förährar får inte låta tien som är under sexton år driva rörebe.

Om den omyndige harfylU sex­

ton år, får förähranm erulast med

överförmyruiarens samtycke låta

honom eller henne driva en rörebe

som medför boltföringsskyhighet

enligt boltfÖringshgen (1976:125)

etter jordbmksbokföringslagen

(1979:141). Utan öveiförmynda-

rens samtycke får förährama inte

själva driva en sädan rörebe för

den omyndiges räkning. Samtycke

får hmnas endast om den omyrhi­

ges ekonombka och personliga

förhålhneien är sådana att det

med beaktande av rörebens art är

hmpUgt att samtycke ges.

135

Redovisning av viss egendom

Prop. 1993/94:251

Bilaga 13

14    §

Förährar skall före den 1 mars varje år i en årsräkning till över­förmyrularen redogöra för förvaU­ningen under föregående år av egendom som avses i 2 och 10 §§. Ärsräkningen skatt avges på heder och samvete.

I årsräkningen skall anges

1.

egendomen och dess värde vh börjcm och slutet av den th som räkningen avser,

2.

skuher som hänför sig till egerulomen vh samma tidpunkter, och

3.

inkomster av egerulomen och utgifter som har betalats med egerulomen eller dess avkasming.

15    §

Har den omyrhige fylU arton år eller har förähranm dessförinrmn entledigats som förmyndare, skaU de irwm en månad därefter hmna en sluträkning titt överförmyrula­ren beträffande egendom som avses i 2 och 10 §§. Sluträkning skaU vhare hmnas inom en må­ruid rhr ett vilUcor enligt 2 § arh­ra stycket om särskih överförmyn­darkontroU återkallats eller över­förmyrularen enligt 9 § första stycket besluted att överförmyndar-kontrotlen skall upphörn.

Sluträkningen skall innehålh en redogörelse för förvaltningen under det löpande året fram till dess att förmynderskapet upp­hörde, vilUcoret om särskih över­förmyndarkontroU återkallades eller övetförmyndaren beslutade att kontrollen skulle upphörn. Räkningen skall avges på heder och samvete.

id som sägs om årsräkning i

14 § andm stycket gäller också i

137

fråga om sluträkning.

16                                   §

Prop. 1993/94:251

Om det med hänsyn tiU för-    Bilaga 13

ähramas och den omyrhiges förhålhruien, tiUgångamas art eller värde etter omstärhighetenm i övrigt finns särskiha skäl. får överförmyndaren befria föråhrar-rmfrån skyhigheten att hmrm års­räkning eller sluträkning eller besluta att sådarm räkningar får hmnas i förenklad form. I fråga om årsräkning får beslut meddelas för ett visst år eller tilb vidare.

17      §

Anmäler förährama att de är förhithrade att irwm föreskriven th hmrm förteckning, årsräkning eller sluträkning till överförmynda­ren, kan överförmyndaren bestäm­ma ny tid för avhmnemdet.

Särskilda beslut av överförmynda­ren i vissa fall

18      §

överförmyneiaren får förehgga förähranm att i årsräkning eller på anneU sätt redogöra för sin förvalming utöver vad som följer av 14 och 15 §§, om den omyn­dige begär det eller om det anrmrs finns särskilda skäl.

19      §

Om det av någon särskih anled­ning behövs för att trygga förvalt­ningen, får överförmyneiaren

1.    bestämma att 4-7 §§ skaU

tilhmpas även rhr det inte finns

skyhighet enligt 3 % att hmna en

förteckning,

2.

begränsa möjligheten att ta ut pengar som har satts in hos bank, utöver vad somföljer av 8 §,

3.

bestämma att värdeharhting-ar skall förvaras och förvaltas av

ett värdepappersinstitut som om-

138

fattas  av hgen   (1991:981)  om    Prop. 1993/94:251

värdepappersrörebe.

Bilaga 13

4.

bestämma att premieobliga­tioner som har utfärdats av staten skatt skrivas in i statsskuhboken medförbehåU att behpp som hän­för sig titt obligationema inte får lyftas utem överförmyneiarerts sam­tycke, och

5.

gerwm meddehnde till den som skall betah pengar till den omyrhige bestämma att pengama skall sättas in hos bank.

Meddelas beslut enligt första stycket 3, skall förähranm träffa avtal med värdepappersinstitutet på vilUcor som överfönrtyndaren har godkänt.

E värdepappersinstitut är skyl­digt att träffa avtal om förvaring och förvalming med de förährar som avses i andra stycket. Avtalet får inte träffas på sämre vilUcor för förährama än de vilUcor som värdepappersinstitutet erbjuder andm enskilda personer vh sam­rrm typ av avtal.

Vissa åtgärder vh förvaUningens upphörande

20       

§

Om förähramas förvalming upphör därför att den enskiUie har blivit myndig, skall förährama genast överhmrm de förvaltade tiUgångama tiU den enskihe. Om förähramas förvalming upphör därför att någon anrmn skall överta förvaUningen, skall för­ährama germst överhmna de förvaUade tillgångarna till denrm person.

21     §

När   förähramas   förvalming

upphör, skall de hålh sirm räken­

skaper och övriga handlingar som

139

rör förvaltningen tiUgängUga för

gmnskning. Om det behövs, skaU Prop. 1993/94:251 överförmyrularen bestämma th Bilaga 13 och plats för en sådan gmnskning. Sedan tiden för att väcka talan enligt 12 kap. 15 § har gått ut etter, om tahn har väckts, det finns en dom i ersätmingsfrågan som vunmt hga kmft, skall räken­skaper och Övriga handlingar som rör förvalmingen hmrms över titt den som är behörig att ta emot redovisning över förvaUningen.

Förährars död eller konkurs

22 §

Om förähranm dör, skaU döds­boet svara för att den omyndiges egendom redovbas och åtgärder vh förvalmingens upphörande vidtas enligt detta kapitel. Om förährama försätts i konkurs, skaU konkursförvaUaren fullgöm dessa uppgifter.

14 kap.

Förordnade förmyndares, gode mäns och förvaUares vård av egendom

Förteckningar över egerhom

1§

Förordrmde förmyrulare, gode män och förvaltare skall irwm två månader efter förordrmndet hmrm en förteckning till överförmynda­ren över den egerhom som de förvaUar Förteckningen skall avges på heder och samvete.

En förteckning som hmnas av en god man som har förordrmts enligt 11 kap. 1 § behöver erulast ta upp den Wsa egendom som den gode mannen har tagit hand om.

Skyhigheten att hmrm en för­

teckning gäller inte vid byte av

förordnad förmyndare,  god man

140

eller förvaltare.

Ifråga om bevakning av rhgons    Prop. 1993/94:251 rätt i dödsbo eller anrmt oskiftat    Bilaga 13 bo gäller bestämmebema   i  15 kap.

2§

Har rätten beslutett att utvhga omfatmingen av en god mans eller förvaltares uppdmg. skall den gode rrmnnen eller förvaUaren irwm en månad från beslutet hm­rm en förteckning till överförmyn­daren över den egendom som omfattas av det ittvhgade uppdra­get. Förteckningen skall avges på heder och samvete.

Förvalming av egerulom

i

§

/ fråga om egendom som står under en förordnad förmyrhares. god rrmns eller förvaUares förvatt­ning gäller 4-11 §§.

4§

Andm värdehandlingar än såda­na som rhmns i 5 § första stycket skall säljas och fordringar drivas in så srmrt det hmpUgen kan ske. om det inte är tiU fördel för den enskilde att värdehandlinganm behålb eller att fordringanm för­blir utestående.

Annan lös egendom än som nu har rhmnts och som inte omfattas av 11 § skall säljas vh en hmplig thpunkt. om inte egendomen är till nytta eller har särskiU värde för den enskilde eller den enskil­des familj eller om egerhomen av rhgon anrmn särskih anledning bör behållas.

5§

Den enskildes tittgångar får

tttcm samtycke av överförmyndaren

phceras i

141

/.   skuhförbindeber  som  har   Prop. 1993/94:251 utfärdetts eller garanterats av stat    Bilaga 13 eller kommun.

2.

skuhförbindeber som har utfärdats av Sveriges allmänrm hypoteksbank, Svenska Skepps­hypotekskassan eller av en bank eller av ett kreditmarknadsbohg enligt hgen (1992:1610) om kre­ditmarknadsbohg eller av ett ut-hrhskt banltföretag eller ett annat uthndskt kreditinstitut som är underkastat en offentlig reglering som väsentUgen stämmer överens med den som gäller för banker eller kreditinstitut här i hndet, med undantag för förhgsbevis eller andra skuhförbindeber som medför rätt tiU betalningförst efter utfärdarens övriga fordringsägare, eller

3.

andehr i en värdepappers­fond    som    avses    i    tagen

(1990:1114) om värdepappers­fonder eller i ett uthnebkt fond­företag som är underkastat en offentUg reglering som väsemtigen stämmer överens med den som gäller för värdepappersfonder här i hndet.

Den enskihes tiUgångar får vidare utan överförmyndarens samtycke användas för allemans­sparande enligt hgen (1983:890) om allemanssparande eller hnas ut mot säkerhet av panträtt på gmrhval av inteckning i fast egen­dom irwm sextio procent av det senast fastställda taxeringsvärdet.

6§

Om överförmyrularen samtycker till det, får den enskildes tiUgång­ar phceras i aktier och även i övrigt phceras på något anrmt sätt ån som anges i 5 §.

Ifråga om köp av fast egendom

m.m. finns bestämmeber i 11 §.

142

7 §

Prop. 1993/94:251

Pengar som inte phceras enligt Bilaga 13 5. 6 eller 11 § och inte heller omedeUjart behöver användas skaU göras räntebärande gerwm att sättas in hos bank. Om pengar­na behöver hållas tillgängliga för den enskildes uppehälle eller vården av hans etter hennes egen­domfår den förordnade förmyruia­ren. gode rrmnnen eller förvaltaren vh insätmingen göm förbehåU om att de får tas ut utcm överförmyn­darens samtycke.

8§

Förordrmde förmyndare, gode män och förvaltare får utan sam­tycke av överförmyndaren ta ut räntan på ett tiUgodohavarhe hos bank. De får också ta ut pengar som har satts in med förbehåU enligt 7 §. De får viehre genom bankens försorg föra över bank­medel till en annan bank. I övrigt får medel som har satts in hos bank tas ut endast efter samtycke från överförmyndaren.

9§

Premieobligationer som har utfördats av staten skall skrivas in i statsskuhboken medförbehåU att behpp som hänför sig till obliga-tionenm inte får lyftas utem över­förmyruiarens samtycke.

10 §

Om det finns särskiUla skäl, får överförmyneiaren helt eller delvb medge undantag från 4-9 §§.

Fast egendom

n§

För den enskihes räkning får en

förordnad förmyndare, god man

etter förvaltare endast med över-

143

förmyndarens samtycke

/. genom köp, byte etter gåva    Prop. 1993/94:251 förvärva fast egendom eller nytt-    Bilaga 13 jarherätt till sådem egendom, om det  inte  gäller  övertagande  av hyresrätt till en bostadshgenhet,

2.

ingå avtal om nyttjarulerätt till rhgon annans fasta egendom, om det inte gäller hym av en bostadshgenhet eller en tillföUig upphtebe av ringa ekorwmisk be­tydebe,

3.

sälja eller byta bort fast egerhom eller nyttfanderätt till sådan egerulom, om det inte gäller byte av en bostadshgenhet. eller

4.   låta inteckna. hym ut eller på

rhgot armat sätt med nyttjanderätt

upplåta fast egendom eller tom-

ti'ätt.

Samtycke titt en åtgärd som avses i första stycket 1 eller 2 skall hmnas. om ime förvärvet etter avtalet kan anses ohmpUgt med hänsyn till egendomens natur eller andm omständigheter.

Samtycke titt en åtgärd som avses i första stycket 3 eller 4 får hmnas erulast om åtgärden är hmplig med hänsyn till egendo­mens natur samt den enskihes behov och samlade tillgångar

Bestämmeberrm om nyttjande­rätt gäller även ifråga om servitut och rätt till elektrisk kraft, om rättigheten har upplåtits genom avtal.

Samtycke enligt denrm paragmf gäller under sex mårmderfrån det att samtycket hmnades.

Bortgivande av egerulom

12 §

En förordnad förmyrulare, god

rrmn eller förvaltare får inte ge

bort den enskildes egerulom, om

det inte är fråga om persontiga

presenter vars värde inte står i

144

10 Riksdagen 1993/94. 1 saml. Nr 251

missförhålhnde tiU den enskihes    Prop. 1993/94:251

ekorwmiska vilUcor.

Bilaga 13

Med överförmyruiarens samtycke får den enskildes inkomster an­vändas till understöd åt anhöriga eller arhm som står den enskihe näm.

Upptagande av hn m.m.

13     §

För den enskihes räkning får en fömrdnad förmyrulare, god mem eller förvaUare erhast med över­förmyndarens samtycke

1.

ta upp hn eller ingå någon anrmn skuUlförbindebe.

2.

ingå borgensförbindebe. etter

3.

stälh den enskihes egendom som säkerhet för den enskihes eller rhgon annans förbindebe.

Är delfråga om åtgärder enligt första stycket som faller inom ramen för en rörebe som ställföre­trädaren med överförmyndarens samtycke driver för tien enskihes räkning, behövs samtycke erhast i fråga om pantsätming av fast egerhom eller tomträtt. Samtycke behövs inte ifråga om stattiga lån som tas uppför att ge den enskilde hjälp till utbihning eller bosätt­ning.

Samtycke enligt denrm paragmf får hmnas erhast om åtgärden behövs för att trygga den enskildes övriga egerulom eller Ican anses nödvändig för hans eller hennes utbihning, uppehälle eller ra i övrigt.

Rörebe

14     §

En god man eller förvaUare får

erhast med överförmyndarens

samtycke hta den enskihe driva

en rörebe som medför bokförings-

145

skyhighet enligt boltfÖringshgen

(1976:125) eller jordbruksbok- Prop. 1993/94:251 föringshgen (1979:141). Utan Bilaga 13 överförmyndarens samtycke för den gode rrmnnen etter förvaltaren inte driva en sådan rörebe för den enskiUies räkning. Samtycke får hmnas erulast om den enskildes ekonomiska och personliga för­hålhnden är såelana att det med beaktande av rörebens art är hmpUgt att samtycke ges.

I fråga om förordnade förmyn­dare tilhmpas 13 kap. 13 §.

Redovisning av förvaltad egerhom

15      §

Förordnade förmyndare, gode män och förvaltare skall före den 1 mars varje år i en årsräkning till övetförmyndaren redogöra för förvaUningen uneier föregående år av egendom som har stått under ställföreträdarens förvattning. Ärsräkningen skall avges på heder och samvete.

I årsräkningen skall anges den enskildes tillgångar och skuUler vh början och slutet av den th som räkningen avser Vhare skatt en sammanställning göras av inkomster och utgifter uneier nämrha tid. Av årsräkningen skall särskilt framgå hur mycket som har använts för den enskihes uppehälle eller nytta i övrigt.

16      §

överförmyrularen får besluta att en förordnad förmyndare, god man eller förvaltare i särskih ordning skall redogöra för den del av den enskildes tillgångar och skulder som inte omfattas av ställ­företrädarens förvalming, i den mån tillgångarna och skuhema är kända för honom eller henne.

146

17                                  §

Prop. 1993/94:251

Gode män skaH hålh överför-    Bilaga 13

myndaren underrättad om sådarm åtgärder från ilen enskildes sha som kan påverka den gode man­nens förvaUningsansvar i mera betydarhe omfatming.

18     §

Om en förordnad förmyndares, god mans eller förvaUares upp­dmg har upphört, skall den som frånträder uppdraget irwm en månad därefter lämrm en sluträk­ning till överförmyneiaren beträf­fande egendom som har stått uneier hans eller hennes förvaU­ning. Sluträkningen skaH innehålh en redogörebe för förvaUningen under det löpande året fram tiU dess att ställföreträdarskapet upphörde. Räkningen skall avges på heder och samvete.

Mid som sägs om årsräkning i 15 § andm stycket gäller också i fråga om sluträkning.

Om rätten har inskränkt omfatt­ningen av en god mans etter för­valtares uppdrag, gäller reglema om sluträkning i fråga om den egerhom som inte hngre omfattas av uppdmget.

Om ett godmanskap enligt 11 kap. 1 § upphör inrmn tiden för avgivande av årsräkning etter slut­räkning som rör förmyrherskapet för den omyndige inträffar, får sluträkning römrhe godmanskapet begränsas tiU att avse en redo­görebe endast för de åtgärder som har vidtagits av den gode memnen. I övrigt skaU redogörebe för för­vaUningen hmnas av fönnyndaren även för den th godmanskapet har varat.

19     §

Om det med hånsyn till ställ-

147

företrädarens och den enskihes

förhålhnden, tillgångamas art Prop. 1993/94:251 eller värde eller omständigheterrm Bilaga 13 I övrigt finns särskiha skäl, får överförmyrularen befria ställföre­trädaren från skyhigheten att hm­rm årsräkning eller sluträkning eller besluta att sådarm räkningar får hmnas i förenklad form. I fråga om årsräkning får beslttt meddelas för ett visst år eller tilb vidare.

20 

§

Anmäler en förordnad förmyn­dare, god man eller förvaltare att han eller hon är förhindrad att inom föreskriven th hmrm för­teckning, årsräkning etter sluträk­ning till överförmyneiaren, kem överförmyrularen bestämma ny th för avhmnandet.

Särskiha beslut av övetförmynda­ren i vissa faU

21     §

Om det behövs för att trygga förvalmingen, får överförmyndaren

1.   begränsa möjligheten att ta ut

pengar som har satts in hos bank,

utöver vad som följer av 7 och

S

§§

.

2.   bestämma att värdeharhting-

ar skatt förvaras och förvaUas av

ett värdepappersinstitut som om­

fattas  av  hgen   (1991:981)  om

värdepappersrörebe, och

3.   gerwm meddehnde till den

som skatt betah pengar tiU den

enskilde bestämma att penganm

skall sättas in hos bank.

Meddehs beslut enligt första stycket 2, skall ställföreträdaren träffa avtal med värdepappersinsti­tutet på vilUcor som överförmynda­ren har godkänt.

Ett värdepappersinstitut är skyl­

digt att träffa avtal om förvaring

143

och förvalming med de stältföret-

rädare som avses i andm stycket.    Prop. 1993/94:251 Avtalet får inte träffas på sämre    Bilaga 13 vilUcor för ställföreträdaren än de villkor som värdepappersinstitutet erbjuder arhm enskiha personer vh samrrm typ av avtal.

Vissa åtgärder vh förvalmingens upphörande

22       

§

När en fömrdnad fömryndares, god mans etter förvaltares upp­drag upphör, skall han eller hon germst hmrm över de förvaltade tillgångarna till den enskilde eller, om rhgon anrmn skall överta förvalmingen, till denna person.

23       

§

När en förordnad förmyrulare, god man eller förvaltare frånträ­der sitt uppdmg, skaU han eller hon hålh sina räkenskaper och övriga handlingar som rör för­valmingen tiUgängUga för gransk­ning. Om det behövs, skall över-förmyndaren bestämma tid och plats för en sådan gmnskning.

Sedan then för att väcka tahn enligt 12 kap. 15 § har gått ut eller, om tahn har väckts, det finns en dom i ersätmingsfrågan som vunnit hga kraft, skall räken­skaper och övriga handlingar som rör förvalmingen hmnas över till den som är behörig att ta errwt redovisning över förvaltningen.

Ställföreträdares död eller konkurs

24       

§

Om en förordnad förmyndare,

god man etter förvaltare dör, skall

dödsboet svam för att den enskil­

des egendom redovisas och åtgär­

der vh förvalmingens upphörande

vidtas enligt detta kapitel. Försätts

149

StäUföreträdaren i konkurs, skall

konkursförvaUaren fållgöm dessa    Prop. 1993/94:251

uppgifter.

Bilaga 13

15 kap.

Våni av rätt i dödsbo, m.m.

Allmänrm bestämmeber

1§

Har en omyrhig del i ett dödsbo etter rhgot anrmt oskiftat bo, skall förmyndaren vårda den omyndiges rätt i boet enligt bestämmeberrm i detta kapitel.

Bestämmeberrm gäller också i fråga om gode män och förvalta­re, om den som de företräder har del i ett bo och vården av den enskihes rätt som dehgare omfat­tas av uppdraget.

Är den enskihe ensam dehgare etter har samtUga dehgare samma förmyrulare, god mem eller förval­tare och förvaltas boet av ställ­företrädaren, gäller i stället 13 och 14 kap.

Tidpunkt för bodelning och skifte

2§

Ingås inte avtal om samman­levnad i oskiftat dödsbo eller upp­hör ett sådant avtal att gälh, slcall förmyruiaren, gode rrmnnen etter förvaltaren se till att bcxlelning och skifte med anledning av döds­fall fönåttas så srmrt som möjligt.

Skcdl bodelning ske göras av rhgon anrmn anledning ån döds­fall, skatt förmyndaren, gode rrmn­nen eller förvaltaren se till att bodelning görs så srmrt som möj­ligt.

3§

Skiftas inte ett dödsbo irwm sex

månader från det att bouppteck­

ningen förrättades och har avtal

159

om sammanlevnad i oskiftat döds-

bo inte heller ingåtts, skall för- Prop. 1993/94:251 myndaren, gode mannen eller Bilaga 13 förvaUaren irwm denrm tid hmrm en redogörebe till överförmyrula­ren om anledningen till att döds­boet inte har skiftats. En sådan redogörebe slcall därefter och till dess att dödsboet har skiftats etter ett avtal ingåtts hmrms var sjätte månad, om inte överförmyneiaren bestämmer rhgon anrmn tidpunkt.

Samtycke till vissa rättshandlingar

4§

Förmyndare, gode män och förvaltare som deltar i en rätts­handling vh dödsboförvaUning för den enskUdes räkning skall in­hämta överförmyndarens samtycke till rättshandlingen i den utsträck­ning som gäller vh förvalming enligt 13 etter 14 kap.

Fördelning av egerulom vid bodel­ning och skifte

5§

Förmyrulare, gode män och förvaltare som tar del i en bodel­ning eller ett skifte för den enskil­des räkning skatt inhämta överför­myruiarens samtycke till egendo­mens fördelning.

Förmyndare, gode män och förvaUare får endast med överför­myndarens samtycke överlåta den enskildes andel i boet.

Avstående från arv eller testamen­te

6§

Förmyndare, gode män etter förvaltare får inte för den enskil­des räkning avstå från arv eller testamente.

Om överförmyrularen samtycker

151

tiU   åtgärden,  får eiock sådant

arvsavstående som anges i 3 kap.    Prop. 1993/94:251

9 § ärvdabaUcen göras.

Bilaga 13

Avtal om sammanlevnad i oskiftett dödsbo

7§

Avtal om sammanlevnad i oskif­tat dödsbo får ingås endast med överförmyndarens samtycke.

Överfönrtyndaren får häva ett avtcd enligt första stycket, om det är påkallat för att ta till vara den enskildes intressen. Om den efter­levande maken gifter om sig, får förmyndaren säga upp avtalet.

8§

Ingås avtal om sammanlevnad i oskiftat dödsbo, skall förmynda­ren, gode mannen eller förvaltaren före den 1 nmrs varje år i en årsuppgift till överförmyndaren redogöra för förvalmingen av boet under föregående år Av årsupp­giften skall framgå boets behållrm inkomst och dess sammanhgda tittgångar och skuher vh årets slut.

Anmäler förmyndaren, gode mannen eller förvaltaren att det finns hither mot att inom föreskri­ven tid lämrm årsuppgift till över­förmyrularen, kan övetförmynda­ren bestämma ny th för avläm-rmndet.

Fönättande av bouppteckning i vissa fall

9§

Skall bodelning ske av anrmn

anledning än dödsfall, år förmyn­

daren, gode mannen eller förvalta­

ren skyhig att se till att boupp­

teckning förrättas så snart som

möjligt. Kopia av bouppteckningen

skaU genast lämnas tiU överför-

152

myndaren.    Är   bouppteckningen

omfattande, får koph lämnas i    Prop. 1993/94:251

behövliga dehr

Bilaga 13

Ansvar mot borgenärer m.fl.

10          §

Förmyndare, gode män och förvaUare år ansvariga enligt ärvdabaUcen gentemot borgerhrer i dödsboet och arhm vars rätt är beroende av dödsboförvaUningen.

Försäljning av viss egendom

11          §

Har Allmänrm arvsforhen efter preskription av rätt att ta arv eller testamente eller på något annat sätt fått egendom från ett dödsbo som harförvaUats av en god man som avses i 11 kap. 3 §, gäller i fråga om egerhomens försäljning hgen (1928:281) om Allmänna arvsforhen.

16 kap.

Tillsyn   över förmyndares,   gode mäns och förvaltares verksamhet

Allrrhrma bestämmeber

1§

Överförmyneiaren skaU utöva tillsyn över förmyndares, gode mäns och förvaltares verksamhet enligt bestämmebema i detta kapi­tel.

Vh tilbynen skall överförmyn­daren särskiU se till att den enskil­des tillgångar i skälig omfatming används för hans eller hennes nytta och att tiUgånganm i övrigt är phcerade så att tillräcklig trygghet finns för deras bestånd och så att de ger skälig avkast­ning.

Bestämmeber om val av över­

förmyndare m.m. finns i 19 kap.

153

Behörig överförmyndare

Prop. 1993/94:251

BUaga 13 2§

Tilbynen utövas av överförmyn­daren i den ort där den som har förmyndare, god man eller förval­tare har sitt hemvist.

Om god rrmn har förordnats enligt 11 kap. 3 %vh utredning av ett dödsbo, utövas tillsynen av överförmyndaren i den ort där den avlhne hade sitt hemvist. Är det i övrigt fråga om godmanskap enligt 11 kap. 3 §, utövas tittsynen av överförmyrularen i den ort där den gode mannen har sitt hemvbt.

Om behörig överförmyndare enligt första eller andm stycket inte finns, utövas tilbynen av överförmyneiaren i Stockholm.

Granskning av förvalmingen

3§

Överförmyneiaren skall granska förmyndares, gode mäns och för­valtares verksamhet med ledning av de förteckningar, årsräkningar, sluträkningar och handlingar enligt 15 kap. 3 och S §§ som har hmnats.

överförmyndaren eller den som överförmyneiaren utser har rätt att gå igerwm de räkenskaper och anteckningar som avses i 12 kap. 5 § samt de värdehandlingar som ställföreträdaren förvamr med anledning av sitt uppdrag. Ställ­företrädaren slcall hålh dessa harhlingar tiUgängUga på th och plats som överförmyndaren be­stämmer.

4§

övetförmyndaren    skall    göra

anteckning om verkstälh gmnsk­

ning på förteckningar, årsräkning­

ar, sluträkningar och handlingar

154

enligt 15 kap. 3 och 5 §§.

Anmärkning nwt förvaUningen

Prop. 1993/94:251

Bilaga 13 5§

öm överförmyndaren vid granskningen etter anrmrs finner anledning att rikta anmärkning mot förmyndaren, gode rrmnnen etter förvaltaren, skall ställföreträ­daren ges tillfålle att yttra sig irwm den tid som överförmyndaren bestämmer.

Om ett yttrande inte hmnas inomförehgd tid eller om överför­myndaren anser att yttrandet inte är tillfredsstälhnde, skaU överför­myndaren genast pröva om beslut enligt 13 etter 14 kap. behöver meddelas etter om ställföreträda­ren bör entledigas eller någon anrmn åtgärd vidtas.

6§

Om överförmyneiaren har fönnit anledning till anmärkning enligt 5 § och anmärkningen inte har förfallit efter ställföreträdarens ytt­rande, skatt anteckning om an­märkningen göras på den gmnska-de harhlingen. Ställföreträdaren skall underrättas om anteckningen.

Om en anmärkning som har antecknats enligt första stycket innebär att ställföreträdaren kan bli skadeståndsskyhig gentemot den omyrhige eller den som upp­draget avser, har ställföreträdaren rätt att väcka tahn mot den en­skihe om frihet från skadeståneb-skyhighet.

Rätt att ta del av harhlingar

7§

En omyndig som harfylU sexton

år och den som har god man etter

förvaltare har rätt att ta del av de

handlingar som rör ställföreträ­

darskapet som förvaras hos över-

155

förmyndaren. En sådan rätt har

också den enskihes make eller   Prop. 1993/94:251 sambo och närmaste släktingar        Bilaga 13

överhmnande av harhlingar vh gmnskningens slut

8§

Sedan överförmyrularen har gmnskat förmyrularens, gode man­nens eller förvaltarens sluträkning, skall räkningen samt de förteck­ningar, årsräkningar och hand­lingar enligt 15 kap. 3 och S §§ som förvaras hos övetförmyndaren hmrms över till den som är be­hörig att ta emot redovisning för förvattningen.

Om ställföreträdaren inte år skyhig att hmrm sluträkning när ställföreträdarskapet upphör, skall övetförmyndaren hmna över de övriga harhlingar som anges i första stycket till den som är be­hörig att ta errwt redovisning för förvalmingen, om denrm person eller den avgående ställföreträda­ren begär det eller överförmynda­ren har gjort anteckning om an­märkning enligt 5 % på harhling­en.

Om harhlingar som avses i första eller arhm stycket har hm­nats till en ny ställföreträdare, skatt denne inom två månader därefter återhmna handlingarna till överförmyndaren, överförmyn­daren skall skriftUgen upplysa ställföreträdaren om denrm skyl­dighet rhr handlingarrm hmnas ut.

Om en ställföreträdares förvaU­ning har godkänts av den enskihe eller av en ny ställföreträdare inrmn han etter hon har fått det av de harhlingar som avses i första etter andm stycket, är godkännan­det utan verkan.

156

Inhämtande av yttrande m.m.

Prop. 1993/94:251

Bilaga 13 9§

Inrmn överförmyndaren tar stäU­rung till om samtycke skall hmnas till en förvaUningsåtgärd av större vikt, skall den omyndige, om han eller hon harfylU sexton år, eller den som har god num eller förval­tare samt den enskildes make eller sambo och rhrmaste släktingar beredas tillfålle att yttra sig, om det kan ske utem avsevärd tidsför­lust.

övetförmyndaren får återkalh ett samtycke, om förutsätmingar för samtycket inte hngre firms.

10     §

överförmyrularen får från soci-alnämrher och arhra myndigheter inhämta de upplysningar som behövs för tillsynen av förmynda­res, gode mäns och förvaltares verksamhet.

Myndigheter som avses i första stycket är skyhiga att hmtm över­förmyneiaren sådarm uppgifter som kan vara av betydebe för över­förmyndarens tillsynsverksamhet.

Utbetalning till bank och under­rättebe   till   överförmyneiaren vissa fall

11       

§

När en omyrhig på grurh av

arv eller testamente har fått peng­

ar till ett värde överstigande två

gånger gälhnde basbehpp enligt

hgen (1962:381) om allmän för­

säkring etter med villkor om sär­

skih överförmyruiarkontroll, skall

den som ombesörjer utbetalningen

från dödsboet för den omyndiges

räkning sätta in medlen hos bank,

med uppgift om att medlen inte får

tas ut utcm överförmyndarens till-

157

stånd.

\bd som nu sagts om skyhighet Prop. 1993/94:251 att betah tiU bank skaU även gälh Bilaga 13 försäkringsgivare vh utbetalning av försäkringsbehpp som den omyndige har rätt till. Om betal­ningen avser en periodbk förmån, gäller skyhigheten att betah tiU bank endast när den första utbetal­ningen görs.

När utbetalning enligt första eller andm stycket görs, skaU den som ombesörjer utbetalningen germst göm anmähn tiU förmyn­daren och överförmyrularen. En sådan anmälan skall också göras om en omyrhig på gmnd av arv eller testamente har fått värde­handlingar till ett värde som över­stiger iförsta stycket nämnt behpp eller med vilUcor om att värde­handlingama skaU stå under särskih ÖverförmyndarkontroU.

Vad som föreskrivs i första-tredje styckena gäller inte vid utbetalning av medel som den omyndige får förvalta själv. Andm och tredje stycket gäller inte heller om utbetalning görs från försäk­ring som tagits inom ramen för en rörebe.

Bestämmebema om utbetalning till bank gäller också vh betalning tiU någon för viUcen det har för­ordnats god man med uppgift att förvalta egendom eller för viUcen det har förordrmts förvaltare.

överförmyndarens handhggning

12 §

överförmyneiaren är skyhig att föra förteckningar och hgga upp akter samt expediera handlingar enligt föreskrifter som meddehs av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer.

158

Vite

Prop. 1993/94:251

BUaga 13 13 §

öve/förmyndaren får vh vite förehgga en förmyrulare, god mem eller förvaltare att fållgöm sina skyhigheter enligt 3 § andra stycket eller 8 § tredje stycket i detta kapitel eller enligt 12 kap.

13 §, 13 kap 3. 14. 15 eller

18-21 §, 14 kap 1. 2, 15, 16. 18

etter 21-23 § eller 15 kap. 3 eller

8 §. Inrum vitesförehggande be­

slutas, skall övetförmyndaren

skriftligen erinra ställföreträdaren

om den skyhighet och de bestäm­

meber som finns och ge ställföret-

räelaren skälig tid att hmna en

angiven handling eller rätta sig

efter ett besth.

Frågor om utdömande av vite prövas av tingsrätt. I fråga om förehggande och utdömande av vite gäller i övrigt lagen (1985:206) om viten.

I ansluming till att vite döms ut får rätten förehgga nytt vite.

Utformning avförteckningar

14   §

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddeh föreskrifter om den rmr-mare utformningen avförteckning­ar, årsräkningar och sluträkningar samt   harhlingar   som   avses   i

15    kap 3 och 8 §§.

19 kap.

Överförmyndare väljes av kom-

Överförmyndare skall väljas av

munfuUmäktige. För överförmyn-

kommunfullmäktige. För överför-

dare väljes en ersättare.

myndare skall våtjas en ersättare.

Ledamöter och ersättare i över-

Ledamöter och ersättare i över-

förmyndamämrh väljas av kom-

förmyruiarrhmnden skall väljas av

munfuUmäktige tiU det antal ftiU-

kommunfiiUmäktige tUl det antal

mäktige bestämma.  Antalet leda-

fuUmäktige   bestänuner.    Antalet                          I59

möter får dock ej understiga tre.

16/ av ledamöter och ersättare i överförmyndamämnd skaU vara proportioneUt, om det begäres av minst så många väljande, som motsvara det tal, viUcet erhålles, om samtUga väljandes antal defes med det antal personer valet av­ser, ökat med 1. Om förferandet vid sådant proportioneUt vai finnas särskUda bestämmelser.

Sker ej val av ersättare i över­förmyndamämnd proportioneUt, skaU tillika bestämmas den ord­ning i vilken ersättama skoh inkallas tiU tjänstgöring.

Då val av överförmyndare, ledamot av överförmyrhamämnd eUer ersättare förrättete, skaU det genast anmäfes tiU rätten. Har val ej skett i behörig tid, skaU rätten göm anmähn damm hos länssty­relsen, som tilber att valet hålles så snart ske kan.

ledamöter får dock inte understiga 

tiie.

\btet

av ledamöter och ersättare i överförmyrulamämnden skaU vara proportioneUt, om det begärs av minst så många väljande, som motsvarar det tzl som rrmn får, om samtiiga väljandes antal delas med det antal personer valet avser, ökat med 1. Om förferandet vid ett sådant proportioneUt val finns särskUda bestämmelser.

Om ersättanm i överförmyndar-rhmnden inte väljs proportioneUt, skaU också den ordning bestäm­mas i vilken ersättama skall kallas tiU tjänstgöring.

Då valet av överförmyndare, ledamöter av överförmyndanhmn­den eUer ersättare förrättate, skaU det genast anmälas tiU hnsstyrel-sen. Har val inte hållits i behörig tid, skaU länsstyrelsen se till att valet hålb så snart det kan ske.

Prop. 1993/94:251 Bilaga 13

9 överförmyrhare,    ledamot    i överförmyndamämnd eUer ersätta­re kan av rätten entledigas, om har\ finnes icke vara lämpUg.

En överförmyndare, en ledamot i överförmyndanhmnden eUer en ersättare kan efter anmälan av hnsstyreben entledigas av rätten, om han eller hon inte är lämpUg.

10

Äro såväl överförmyndare som hans ersättare förhindrade att fuUgöra sitt uppdrag, äge rätten förordna tiUfälUg vUcarie.

Om såväl överförmyndare som hans etter hennes ersättare är förhindrade att fuUgöra sitt upp­drag, får hnsstyreben förordna tiiUfaUig vUcarie.

14 §

Om kommunftiUmäktige bestäm­ma det, får överförmyndamämnd uppdraga åt ledamot, ersättare som har inkallats liU tjänsgöring eUer tjänsteman hos kommunen att på nämndens vägnar avgöra vissa gmpper av ärenden, vilkas beskaf­fenhet skaU angivas i fullmäktiges

Om kommunfullmäktige bestäm­mer det, får överförmyndanhmn­den uppdm åt en ledamot, en ersättare som har kalhts tiU tjänst­göring eUer en kommunal tjänste­man med erforderlig kompetens att på nämndens vägnar avgöra vissa gmpper av ärenden, vilkas beskaf-

160

beslut. FmmstäUrung eUer yttran­de tUl kommunftiUmäktige får dock ej beslutes anrwrledes än av nämnden samfäUt.

Finner den som erhållit uppdrag som avses i förste stycket, att samtycke, tiUstånd eUer förord­nande i visst feU ej bör meddelas, eUer anser han fiågan tveksam, skaU ärendet hänskjutas tiU nämn­den. Beslut i ärende enUgt denna balk vilket har fettete pä gmnd av uppdrag som avses i förste stycket behöver ej anmälas inför nämn­den.

fenhet skaU anges i fiiUmäktiges beslut. Kommunfullmäktige kan på motsvaranele sätt bestämma att överförmyrularen får uppdm åt en kommunal tjänsteman med erfor­derlig kompetens att avgöm ären­den på öveiförmyndarens vägnar En framställning eUer ett yttrande tiU kommunfullmäktige fir dock inte beslutas på rhgot annat sätt än av nämnden samfåUt eller av överförmyneiaren själv.

Finner den som fått ett uppdrag som avses i försfe stycket att sam­tycke, tiUstånd eUer förordnande i ett visst fell inte bör meddelas, eUer anser han eller hon frågan tveksam, skall ärendet hänskjutas till nämnden eller överförmynda­ren. Beslut i ett ärende enUgt denna balk som har fettete på gmnd av ett uppdrag som avses i försfa stycket behöver inte an­mälas j8r nänmden ellerför över­förmyneiaren.

Prop. 1993/94:251 Bilaga 13

17 8

Länsstyreben skaU utöva tillsyn över överförmyndares och överför­myndamämnders verksamhet.

20 kap. 2a§

Rättegångsbiträde skaU inte förordnas, om det är uppenbart att ett biträde inte behövs.

I ett ärende om föwrdrmnde av förvaltare eUer utvidgning av ett förvaltarskaps omfettning, där det inte föreligger feU som avses i 2 § andra stycket, skaU rätten för­ordna ett biträde att bevaka den enskUdes rätt i ärendet. Ett rätte­gångsbiträde skall också förord­nas, om den som har förvaltare begär att förvaltarskapet skaU upphöra eUer att dess omfettning skaU mskränkas.

I ett ärende om arwrdrmnde av förvaUarskap eUer utvidgning av ett förvaltarskaps omfettning, där det inte förekommer ML som avses i 2 § andra stycket, skall rätten förordna ett biträde att bevaka den enskUdes rätt i ärendet. Ett rätte­gångsbiträde skaU också förord­nas, om den som har förvaltare begär att förvaltarskapet skaU upphöra eUer att dess omfettning skaU inskränkas.

11 Riksdagen 1993/94. 1 saml. Nr 251

161

Rättens beslut i fråga om för­mynderskap. godmanskap etter förvaltarskap får överklagas, för­utom av den som beslutet särskUt rör, av var och en som har rätt att göra ansökan i saken. Den i vars ställe god mem har förordnats enligt 11 kap. 2 § första eller andm stycket får dock ime över­klaga ett beslut om ett sådant för-ordnande.

Rättens beslut att förehgga vite enligt 16 kap. 13 § tredje stycket får överkhgas endast i samband med kfegan över beslutet att dörrm ut vitet.

3

§

Ansökan otn annan rättens åt­gärd med avseerule på förmynder­skap än förmyndares förordnande eller entledigande får, såvha fråga ej är om ärende enligt 9 kap. 2 a %, göras, förutom av överförmyneiaren och förmyndare, av den omyndige själv, om han fyllt sexton år, samt av hans make och närmaste fränder Fråga som avses i denna paragraf skaU rätten också taga upp självmant, rhr anledning förekommer därtill.

I ärende som avses i första stycket skall rätten, när det rör omyrhig som fytU sexton år, be­reda denne tillfölle att yttra sig. om det kan ske.

Mot rättens beslut i ärende som avses i första stycket får tahn föras, fömtom av den som beslutet särskUt rör, av var och en som har rätt att göra ansökan.

Mot beslut, varigerwm detföre-hgts förmyndare att vid vite fåll­göm visst åUggande. får tahn föras endast i samband med kfe­gan över rättens beslut om ut-dörrmnele av vitet

Prop. 1993/94:251 Bilaga 13

4

§

Överförmyndarens tilbtånd tiU åtgärd beträffende omyrhigs egen­dom får sökeis endast av förmyn­daren. Mot överförmyruiarens beslut i såcfent ärende och mot överförmyndarens förordnande, att förbehåU enligt 15 kap. 9 § andm stycket ej skall gälh, får tahn föras endast av förmyndaren samt, såvida ärendet angår omhänderta­gande av egerulom, varöver den

Överförmyndarens samtycke tiU åtgärd betiäffande en enskilds egendom får begäras endast av förmyndaren, den gode rrmnnen eller förvaUaren. överförmynda­rens beslttt i ett sådant ärende får överklagas endast av ställföreträ­daren, överförmyruiarens beslut enligt 9 kap. 3 eller 4 §, 13 kap. 18 eller 19 § etUr 14 kap 21 § får överklagas endast av stållföret-

162

omyndige råder, eller återkallebe av förmyndarens eller överförmyn­darens tilbtånd för omyrhig att driva rhring, av den omyndige själv, om han lyUt sexton år.

Mot överförmyruiarens beslut i fåU som avses i 13 kap. 8 § tredje stycket får tahn ej föras.

räelaren eller av den enskilde, om han eller hon har fyUt sexton år.

överförmyndarens beslut i såda­rm feU som avses i 12 kap. 12 § arhm stycket får inte överkhgas.

överförmyruiarens beslut att förehgga vite enligt 16 kap 13 § får överkhgas endast i samband med klagan över rättens beslttt att döma ut vitet.

Prop. 1993/94:251 Bilaga 13

6§

Tahn mot överförmyndarens beslut i ärende enUgt denna balk föres skriftUgen hos rätten inom två veckor från den dag khganden fick del av beslutet.

överförmyndarens beslut i ett ärende enUgt denna balkar över­khgas hos rätten.

8

§

Beslut som i ärende om förmyn­derskap, gcximanskap eUer för­valtarskap enUgt denna balk med­delas av överförmyndaren eUer rätten hnder tiU efterrättebe utan hinder av aa beslutet överklagas. Vad som nu har sagte gäUer ej rättens avgömnde, varigerwm avtal om sammaidevnad i oskiffet bo hävs eUer förmyndare, god man eller förvaltare döms till utgivande av försuttet vite.

Ett beslttt som överförmyndaren eUer rätten meddehr i ett ärende om förmynderskap, godmanskap eUer förvaltarskap enUgt denna balk gäller omedelbart även om beslutet överklagas. Detta gäUer dock inte överförmyndarens beslut om att häva avtal om samman­levnad i oskiftat bo eUer rättens beslttt om utgivande av försuttet vite.

21 kap. 8§

Bestämmelsema i 7 § gäUer också när föräldrar, adoptivföräld­rar eUer särskUt förordnade för-rrtyneiare gemensamt har vårdna­den och en av dem utan beaktan­svärt skäl egenmäktigt bortfört eUer kvarhåller bamet samt den andre begär rättelse.

Bestämmelsema i 7 § gäUer också när föräldrar, adoptivföräld­rar eUer särskUt förordnade vård-naebhavare gemensamt har vård­naden och en av dem utan något beaktansvärt skäl egenmäktigt rt bort eUer håller kvar bamet samt den andm begär rättelse.

1. Denna feg träder i kraft den 1 juU 1995.

163

2.

Den som före Ucraftträdandet har förordnate som förmyndare för en    Prop. 1993/94:251 omyndig skaU, om vårdnad ingår i uppdraget, anses som särskUt för-    Bilaga 13 ordnad vårdnadshavare enUgt 6 kap.

3.

Har en omyndig före Ucraftträdandet fitt en gåva som står under förvaltning av föräldrama eUer en av dem, skaU gåvomedlen vid tiU-lämpningen av de nya bestämmelsema jämstäUas med en sådan gåva som avses i 13 kap. 2 § andra stycket 2, om givaren före ikraftträdandet har gjort skriftUg anmälan om gåvan tiU överförmyndaren.

4.

Överförmyndaren fer före ikraftträdandet, med verkan från den tidpunkten, meddefe beslut som avses i 13 kap. 19 § och 14 kap. 21 §.

5.

Mål eUer ärenden enUgt föräldrabalken som vid ikraftträdandet är anhängigt vid en domstol eUer myndighet som var behörig enUgt äldre bestämmelser skaU även efter ikraftträdandet handfeggas där.

6.

Äldre föreskrifter om redovisning och om arvode tillämpas även efter Ucraftträdandet, såvitt gäUer tiden dessförinnan.

164

2.     Förslag till lag om ändring i ärvdabalken

Prop. 1993/94:251

Bilaga 13

Härigenom föreskrivs att 12 kap. 5 §, 18 kap. 2 § och 19 kap. 18 §

ärvdabaUcen* skaU ha följande lydelse.

Nuvamnde lydebe

Föreshgen lydebe

12 kap. 5§

Kapitalbelopp skoh av nyttjan-derättehavaren göras räntebärande på sätt om omyndigs medel är föreskrivet, såframt ej ägaren eUer, när hans samtycke ej kan erhåUas, rätten medgivit annat. Utan sådant tiUstånd må dock vad som varit anbragt i jordbruk eUer annan näring ånyo tagas i anspråk för samma ändamål samt nundre belopp, som eljest influtit för avyttrade lösören, användas tiU inköp av egendom av samma slag.

Kapitalbelopp skaU av nyttjande-rättehavaren göras räntebärande så som föreskrivs om omyndigs me­del i 13 kap. 5 och 7 U förähra­baUcen, om inte ägaren eUer, när hans samtycke ej kan erhållas, rätten medgivit annat. Utan sådant tiUstånd må dock vad som varit anbragt i jordbruk eUer annan näring ånyo tagas i anspråk för samma ändamål samt mindre belopp, som eljest mflutit för avyttiiade lösören, användas tiU inköp av egendom av samma slag.

18 2 TUl dess att egendomen har tagite om hand av samtiiga döds­bodefegare eUer av den som i annat feU har att förvalte boet, skaU egendomen, om den ej står under vård av förmyndare, sysslo­man eUer annan, vårdas av del­ägare som sammanbodde med den avUdne eUer annars kan te hand om egendomen. Den som har tagit hand om egendomen skaU genast underrätte övriga defegare om dödsfåUet och, om det behövs god man för någon defegare, göra anmälan hos rätten enUgt 11 kap. föräldrabalken. Vad som har sagte om delägare gäUer också efter­levande make som mte är defega­re.

TUl dess att egendomen har tagite om hand av samtUga döds­bodefegare eUer av den som i annat feU har att förvalfe boet, skaU egendomen, om den ej står under vård av förmyndare, sysslo­man eUer annan, vårdas av del­ägare som sammanbodde med den avUdne eUer annars kan fe hand om egendomen. Den som har tagit hand om egendomen skaU genast underrätta övriga delägare om dödsfeUet och, om det behövs god man för någon defegare, göra anmälan hos överfönrtyndaren enUgt 11 kap. föräldrabaUcen. Vad som har sagte om defegare gäUer också efterlevande make som inte är defegare.

* Balken omtryckt 1981:359 ' Senaste lydelse 1988:1255

165

Finns det inte någon som sålunda ter hand om den dödes egendom, Prop. 1993/94:251 skaU medlem av hushåUet som den döde tillhörde, hyresvärd eUer annan Bilaga 13 som är närmast tUl det te hand om egendomen samt tillkalfe delägare eUer anmäfe dödsfeUet tiU sociaUiämnden. Då anmälan skett eUer för­håUandet på annat sätt blir känt, skaU sociahiämnden, om det behövs, göra vad som enUgt förste stycket åUgger defegare. För kosttiadema med anledning av dette har kommunen rätt tUl ersätttiing av boet.

19 kap. 18 §»

Boutredningsman är pUktig att ersätta skada, som han uppsätiigen eller av vårdslöshet våUat dödsboet eUer någon, vars rätt är beroende av utredningen.

Är flera utredningsmän ersätbiingspUktiga, svarar de soUdariskt. Ersättningsbeloppet skaU utredningsmännen emeUan slutUgen fördelas efter den större eUer mintjre skuld som prövas Ugga envar av dem tiU fest.

Om skyldighet att hos bank Om skyldighet att hos bank nedsätta eller inbetafe värdehand- inbetafe penningmedel, som tUl-lingar och pennmgmedel, som kommer omyndig eUer den för tUlkommer omyndig eUer den för vUken god man eUer förvaltare vUken god man eUer förvaltare förordnate, stedgas i föräldrabal-förordnate, stedgas i föräldrabal- ken. ken.

Denna lag ttäder i kraft den 1 juU 1995.

Senaste lydelse 1988:1255

166

3.      Förslag till lag om ändring i rättegångsbalken

Prop. 1993/94:251

Härigenom föreskrivs att 10 kap. 7 § rättegångsbalken skaU ha följande lydelse.

Nuvarande lydebe

Föreshgen tydebe

10 kap. 7§'

Tvist på gmnd av förmyndares. Tvist på gmnd av förmyndares,

god mans eUer förvaltares förvalt- god mans eUer förvaltares förvalt­

ning får väckas vid den rätt där ning får väckas vid den rätt där

förmynderskapet, godmanskapet den omyrhige eller den för vilken

eller förvaUarskapet är eller senast god man eller förvaltare är eller

varit inskrivet, eUer också vid varit förordnad har sitt hemvist,

rätten i den ort där förvaltningen eUer också vid rätten i den ort där

förte.

förvaltningen förte.

Har någon eljest haft annans egendom tUl förvalttung, får tvist på gmnd av förvaltningen väckas vid rätten i den ort, där förvaltningen förte.

1.

Denna lag träder i kraft den 1 juU 1995.

2.

Mål som vid Ucraftträdandet är anhängigt vid en domstol som var behörig enUgt äldre bestämmelser skaU även efter Ucraftträdandet hand­läggas där.

167 ' Senaste lydelse 1988:1260.

4.      Förslag till lag om ändring i lagen (1904:26 s.l) om

Prop. 1993/94:251

vissa intemationella rättsförhållanden rörande äktenskap och      Bilaga 13 förmynderskap

Härigenom föreskrivs att 4 kap. I § samt 5 kap 1 cx;h 4 §§ lagen (1904:26 s.l) om vissa intemationeUa rätteförhållanden rörande äkten­skap och förmynderskap skaU ha följande lydelse.

Nuvarande tydebe

Föreshgen lydebe

4           kap.

1 §"

Vad i svensk lag är sfedgat om förmynderskap för underårig skaU äga tiUämpning jämväl i avseende å underårig svensk undersåte, som ej har hemvist inom riket. Varder förmynderskap för sådan underårig anorditet i främmande sfet, där han har hemvist, må dock rätten, såframt ej särskUcfe omständigheter påkalfe, att förmynderskap är anordnat här i riket, beslufe, att förmynderskap ej skaU vara anordnat enUgt svensk lag.

Regeringen äger beträffande förmynderskap för underåriga svenska undersåtar, som hava hemvist i firämmande sfat, meddefe särskUda bestämmelser angående vården av underårigs värdehandlingar, så ock förordna svensk diplomatisk eUer konsulär tjänsteman att vara överför­myndare. Regeringen prövar fråga om entiedigande av sådan överför­myndare.

Förmyrherskap som avses i Ersätttiing tUl överförmyndare första stycket och som är anordnat beträffande förmynderskap som enligt svensk hg skall vam inskri- avses i första stycket och som är vet vh Stockholms tingsrätt. Er- atwrdrmt enligt svensk hg utgår sättning tiU överförmyndare be- av sfetUga medel enUgt bestäm­träffande sådant förmynderskap melser som regeringen meddelar, utgår av sfetUga medel enUgt Detsamma gäUer ersättning tiJl bestämmelser som regeringen förmyndare i den mån ersättningen meddelar. Detsamma gäUer ersätt- ej enUgt 12 kap. 16 eller 17  ning tiU förmyndare i den mån föräldrabalken skaU utgå av den ersättningen ej enUgt 15 kap. 19 § omyndiges medel, föräldrabalken skaU utgå av den omyndiges medel.

5           kap.

1§"

Vad i svensk feg är sfedgat om förvaltarskap skaU äga tillämpning jämväl i avseende å svensk undersåte, som ej har hemvist inom riket. Varder förmynderskap anordnat i fiämmande sfet för svensk undersåte, som där har hemvist men som har förvalfere här i riket eUer beträffende

" Senaste lydelse 1976:1120

Igg

"Senaste lydelse 1988:1322

vUken ansökan om förordnande av förvaltare har gjorte, må dock rätten, såfiramt ej särskUda omständigheter påkalfe, att förvaltarskap är anord­nat här i riket, beslute, att förvaltarskap ej skaU vara anordnat enUgt svensk lag.

Regeringen äger beträffande förvaltarskap för svenska undersåtar, som hava hemvist i främmande stet, meddefe särskUcfe bestämmelser angående vården av värdehandlingar, så ock förordna svensk diploma­tisk eUer konsulär tjänsteman att vara överförmyndare. Regeringen prövar ftåga om entiedigande av sådan överförmyndare.

Förvattarskeip som avses iförsta Ersättning tiU överförmyndare stycket skall  vam  inskrivet  vh    bettäfiande    förvaltarskap    som

avses i förste stycket utgår av StetUga medel enUgt bestämmelser som regeringen meddelar. Det­samma gäUer ersätttiing tiU förval­tare i den mån ersättningen ej enUgt 12 kap. 16 § föräldrabalken skaU uå av den enskUdes medel.

Stockholms tingsrätt. Ersättning tiU överförmyndare beträfiande sådant förvaltarskap utgår av SfetUga medel enUgt bestämmelser som regeringen meddelar. Det­samma gäller ersättning tUl förval­tare i den mån ersättningen ej enUgt 15 kap. 2i § föräldrabalken skaU uå av den enskUdes medel.

Prop. 1993/94:251 BUaga 13

4

§

':

balken. Är förmynderskap anordnat enUgt lagen i främmande stet, mä ock i trängande feU god man enUgt svensk lag förordnas att vårda den om­yndiges angelägenheter.

SkaU i visst feU svensk lag om anordnande av förvalterskap ej äga tillämpning beträfiande någon, som vistas här i riket, eUer är ännu ej utrett, om det skaU ske, äge likväl rätten, om dröjsmål uppenbarUgen skuUe medföra fera, meddefe förordnande enUgt 11 kap. 18 § föräldrabalken under tiden intiU dess vård om hans angefegenheter anordnate i enUg­het med fegen i hans hemland eUer rätten slutUgt prövat fiågan enUgt 11 kap. 7 § föräldrabaUn.

SkaU i visst feU svensk lag om anordnande av förvaltarskap ej äga tillämpning beträffande någon, som visfes här i riket, eUer är ännu ej utrett, om det skaU ske, äge rätten eller överförmyrularen, om dröjsmål uppenbarUgen skuUe medföra fåra, meddefe förordnan­de enUgt 11 kap. 18 § föräldrabal­ken under tiden intUl dess vård om hans angefegenheter anordnate i enUghet med lagen i hans hem­land eUer rätten slutUgt prövat firågan enUgt 11 kap. 7 § föräldra-

Denna lag träder i kraft den 1 juU 1995.

' Senaste lydelse 1988:1322

169

5.      Förslag till lag om ändring i lagen (1904:48 s.l) om

Prop. 1993/94:251

samäganderätt

Bilaga 13

Härigenom föreskrivs att 19 § lagen (1904:48 s. 1) om samäganderätt skaU ha följande lydelse.

Nuvamnde lydebe

Föreshgen tydebe

19§>3

Vad i denna feg finnes sfedgat äge ej tillämpning å sådan samfäUig­het, som avses i lagen (1973:1150) om förvaltning av samfäUigheter, eUer å sådan allmänning, som avses i lagen (1952:166) om häradsaU-männingar eUer fegen (1952:167) om allmänningsskogar i Norrland och Dalama; ej heUer vare i något feU lagens föreskrifter tiUämpUga i fråga om bUdande av jaktvårdsområde, besfeende av aUenast en festighet, eUer av fiskevårdsområde, omfettande aUenast en festighet eUer det tiU aUenast en festighet hörande fisket.

Beträffande egendomsförhåUanden som rör makar, sambor, defegare i oskiftat dödsbo, bolagsmän, redare som ingått överenskommelse om partrederi eUer deltagare i samma gmvrörelse finns särskUcfe bestäm­melser. I fråga om förvaltningen av fest egendom som är taxerad som lantbraksenhet och som ägs av minst tre gemensamt gäUer särskUda bestämmelser i stäUet för 2-6 §§.

Bestämmelsema i 15 kap. 15 § Bestämmelsema i 13 kap. 10 §

föräldrabalken skaU inte tiUämpas eller 14 kap. /7 § föräldrabalken

i fråga om försäljning enUgt denna skaU inte tillämpas i fråga om

lag av samfäUd fest egendom, som försäljning enUgt denna lag av

tiU någon del ägs av omyndig eUer samfaUd fest egendom, som tiU

omfetfes av ett förvaltarskap enUgt någon del ägs av omyndig eUer

föräldrabalken.

omfetfes av ett förvaltarskap enUgt

föräldrabalken.

Denna lag träder i kraft den 1 juU 1995.

" Senaste lydelse 1990:1384

170

6.     Förslag till lag om ändring i lagen (1921:159) med vissa bestämmelser om förmynderskap för omyndig medlem av det kungliga huset

Härigenom föreskrivs att lagen (1921:159) med vissa bestämmelser om förmynderskap för omyndig medlem av det kungUga huset skaU ha följande lydelse.'*

Prop. 1993/94:251 Bilaga 13

Nuvarande lydebe

De i hgen om förmynderskap givna bestämmelser om överför­myndarens och rättens tiUsyn över förmyndares förvaltiiing, om för­myndares skyldighet att i vissa feU inhämfe överförmyndarens eller rättens samtycke, så ock om för­myndares redovisningsskyldighet skoh ej äga tilhmpning i avseen-de å förmynderskap för omyndig medlem av det kungUga huset. Beträffande sådant förmynderskap liäHfortfamruie gäUa vad i ärvda­baUcen stadgas om förmyndares skyldighet att, när han frånträder fönrtynderskap, utgiva den omyn­diges egendom samt lämna slutre­dovisning, så ock om tahn å sådan redovbning.

Föreshgen lydebe

FörährabaUcens bestämmelser om överförmyndarens och Läns­styrebens tiUsyn över förmyndares förvaltning, om förmyndares skyl­dighet att i vissa feU inhämte överförmyndarens samtycke, samt om förmyndares redovisnings­skyldighet i förhålhnde tiU över­förmyndaren gäller inte förmyn­derskap för omyndig medlem av det kungUga huset. Bettäffande sådant förmynderskap skaU dock gälfe vad som föreskrivs om för­myndares skyldighet att, när förmynehren hmrmr förmynder­skapet, överhmna den omyndiges egendom och lämna slutredovis­ning, samt om felan om ersätt­ning.

Denna lag träder i kraft den 1 juU 1995.

'* Senaste lydelse 1924:377.

171

7.     Förslag till lag om upphörande av lagen (1924:322) om    Prop. 1993/94:251

vård av omyndigs värdehandlingar

Bilaga 13

Härigenom föreskrivs att lagen (1924:322) om vård av omyndigs värdehandUngar" skaU upphöra att gäUa vid utgången av juni 1995.

172 " Lagen omtryckt 1976:617

8.      Förslag till lag om ändring i lagen (1946:807) om

Prop. 1993/94:251

handläggning av domstolsärenden

Bilaga 13

Härigenom föreskrivs att 6 § lagen (1946:807) om handfeggning av domstolsärenden skaU ha följande lydelse.

Nuvarande lydebe

Föreshgen lydebe

6§'*

Underrätt är vid handfeggning av ärende domför med en lagferen domare, om ej annat följer av vad som föreskrivs nedan i denna para­graf.

Vid annan handfeggning än som sägs i 3 eUer 4 § skaU rätten ha den sammansättning som anges i tredje stycket, om ärendet är tvistigt,

om eljest särskUd anledning föreUgger därtiU, eUer om ärendet angår

1.

anordnande, upphörande eUer ändring av förvaltarskap enUgt 11 kap. 7, 19 eUer 23 § föräldrabaUcen,

2.

talan mot överförmyndares beslut,

3.

nedsättning av bolags aktiekapital eUer gmndfond eUer tiUstånd tiU vinstutdehung i bolag eUer tiU ftision,

4.

förvaltning av stiftelse, eUer

5.

tiUstånd tiU viss förvaltningsåtgärd i annat feU än som avses ovan i detfe stycke.

I feU som avses i andra stycket skaU rätten besfe av en lagferen do­mare och nämndemän, när ärendet skaU prövas enUgt äktenskapsbalken, lagen (1987:232) om sambors gemensamma hem eUer föräldrabalken, och annars av tre lagfema domare. När nämndemän ingår i rätten, skaU 14 kap. 17 § äktenskapsbalken tUlämpas.

Regeringen får för andra feU än som avses i andra stycket föreskriva att tjänstemän som inte är lagfema får handfegga ärenden som är av enkel beskaffenhet och som avser

1. förordnande eller entledi-garhe av förmyndare, god mem eller förvaltare,

2.

inskrivning av förmynder­skap, godmanskap etter förvaUar­skap,

3.

avträdande av egendom tiU 1. avträdande av egendom tiU förvaltning av boutredningsman förvaltning av boutredningsman och förordnande eUer entiedigande och förordnande eUer entiedigande av boutredningsman,

av boutredningsman,

4.

förordnande av bodehrings- 2. förordnande av bodehiings­förrättare,

förrädare.

" Senaste lydelse 1989:659

173

5.

förordnande av skiftesman vid arvskifte, eUer

6.

dödande av handlingar och inteckningar enligt lagen (1927:85) om dödande av för­kommen handling, dock ej i feU som avses i 12 a § nämncfe lag.

3.

förordnande av skiftesman vid arvskifte, eUer

4.

dödande av handlingar och inteckningar enligt lagen (1927:85) om dödande av för­kommen handUng, dock ej i feU som avses i 12 a § nämnda feg.

Prop. 1993/94:251 Bilaga 13

Denna U träder i kraft den 1 juU 1995.

174

9.     Förslag till lag om ändring i lagen (1947:529) om allmäima bambidrag

Härigenom föreskrivs att 4 § fegen (1947:529) om allmänna bam­bidrag skaU ha följande lydelse.

Prop. 1993/94:251 Bilaga 13

Nuvarande tydebe

Föreshgen lydebe

4

§

"

havaren.

I fråga om rätten att uppbära aUmänt bambidrag UkstäUs med för­äldrar de, som med sociabiämndens tiUstånd har tagit emot ett utländskt bam för vård och fbstian i syfte att adoptera det.

Allmän försäkringskassa får på framställning av socialnämnd förordna att allmänt bambidrag för bam, som genom socialnämndens försorg

Rätten att uppbära allmänt bam­bidrag för ett bam tillkommer, där bamet står under föräldramas gemensamma vårdnad, bamete moder eUer, om föräldrama gjort anmälan härom tiU aUmän försäk­ringskassa, bamete feder. Är den förälder som uppbär bidrag enUgt vad nu har sagte tiU följd av från­varo, sjukdom eUer annan orsak för längre tid förhindrad att delte­ga i vårdnaden, skaU rätten att uppbära bidraget i stäUet tUlkom-ma den andra föräldem. Om föräldrama gemensamt har vård­naden om ett bam men bamet varaktigt bor tiUsammans med endast en av dem, tillkommer rätten att uppbära allmänt bam­bidrag efter anmälan den förälder som bamet bor hos. Står bamet ej under föräldramas gemensamma vårdnad, tillkommer rätten att uppbära bidraget den som har vårdnaden om bamet. Har två särskUt förordnade förmyrulare utsette att utöva vårdnaden gemen­samt, skaU vad som nyss har sagte om bamete feder och moder i StäUet gäUa den manUge respekti­ve den kvinnUga rmynren.

Rätten att uppbära allmänt bam­bidrag för ett bam tillkommer, där bamet står under föräldramas gemensamma vårdnad, bamete moder eUer, om föräldrama gjort anmälan härom tiU allmän försäk­ringskassa, bamete feder. Är den förälder som uppbär bidrag enUgt vad nu har sagte tiU följd av fiån­varo, sjukdom eUer annan orsak för längre tid förhindrad att delte­ga i vårdnaden, skaU rätten att uppbära bidraget i stäUet tiUkom­ma den andra föräldem. Om föräldrama gemensamt har vård­naden om ett bam men bamet varaktigt bor tiUsammans med encfest en av dem, tillkommer rätten att uppbära allmänt bam­bidrag efter anmälan den förälder som bamet bor hos. Står bamet ej under föräldramas gemensamma vårdnad, tUlkommer rätten att uppbära bidraget den som har vårdnaden om bamet. Har två särskUt förordnade vårdnadshava­re utsette att utöva vårdnaden gemensamt, skaU vad som nyss har sagte om bamete feder och moder i stäUet gälfe den manUge respektive den kvinnUga vårdnaeb-

Senaste lydelse 1983:49

175

pfecerate i enskUt hem, skaU uppbäras av den som fostrar bamet. Har    Prop. 1993/94:251 bamet pfecerate i enskUt hem av annan än socialnämnd, fär sådant    Bilaga 13 förordnande meddefes på framställning av den som enUgt försfa stycket uppbär bidraget.

1.

Denna lag ttäder i kraft den 1 juU 1995.

2.

Äldre bestämmelser gäUer fortferande i fråga om bambidrag för tid före Ucraftträdandet.

3.

Den som före ikraftträdandet har förordnate som förmyndare för en omyndig skaU, om vårdnad ingår i uppdraget, anses som särskUt för­ordnad vårdnadshavare vid tillämpning av den nya lydelsen.

176

10.    Förslag till lag om ändring i lagen (1964:143) om bidragsförskott

Härigenom föreskrivs att 6, 9 och 12 §§ lagen (1964:143) om bi­dragsförskott" skaU ha följande lydelse.

Prop. 1993/94:251 BUaga 13

Nuvamnde tydebe

Föreshgen tydebe

6§"

Den som önskar erhåUa bidrags­förskott eUer vUl konuna i åbiju-tande av högre förskott skaU göra ansökan därom. Ansökan göres av vårdnadshavaren. Om bamet har berette vård i ett femUjehem eUer ett hem för vård eUer boende inom socialtjänsten, får ansökan göras även av scx;ialnämnden.

Den som önskar erhåUa bidrags­förskott eUer viU komma i åtnju­tande av högre förskott skaU göra ansökan därom. Ansökan göres av vårdnadshavaren eUer särskiU förordnad förmyndare för bamet. Om bamet har beretts vård i ett femUjehem eUer ett hem för vård eUer boende inom socialänsten, får ansökan göras även av social­nämnden.

Ansökan skaU innehåUa nödiga upplysningar för bedömande av bar-nete rätt tiU bidragsförskott ävensom en av sökanden på heder och samvete avgiven förklaring, att de lämnade upplysningama äro med sanningen överensstämmande. Är sökanden ur stånd att själv avgiva sådan förklaring, skaU riktigheten av upplysningama intygas av två ttovärdiga, med förhållandena förtrogna personer. Därest underhålls­bidrag festetäUte för bamet, skaU domstols beslut eUer annan handling, som kan Ugga tiU gmnd för indrivning av bidraget, i huvudskrift eUer bestyrkt avskrift fogas vid ansökningen, såframt dessa handlingar ej eljest äro tiUgängUga för försäkringskassan.

9

Bidragsförskott utbetalas tiU vårdnadshavaren eller, om vårdrm-den har anförtrotts åt en särskiU förordnad förmyrulare, denne. Har två särskUt 

Torordn

z.de

förmyrulare uteette att utöva vårdnaden gemen­samt, uttietalas bidragsförskottet tUl den kvmnUga förmyndaren eUer, om förmyndama begär det, tiU den manUge förmyruiaren. Vistes bamet i annat enskUt hem, får försäkringskassan efter fiam-

J20

Bidragsförskott utbetalas tiU vårdnadshavaren. Har två särskUt förordnade vårdnadshavare utsette att utöva vårdnaden gemensamt, utbetalas bidragsförskottet tiJI den kvinnUga vårdnaebhavaren eUer, om vårdnaebhavama begär det, tiU den manUge vårdrmebhavaren. Vistas bamet i annat enskUt hem, får försäkringskassan efter fram­ställning    från    vårdnadshavaren

'* Lagen omttyckt 1976:277 " Senaste lydelse 1981:44  Senaste lydelse 1983:50

177

12 Riksdagen 1993/94. 1 saml. Nr 251

StäUning    från    vårdnadshavaren    betafe förskottet tiU den som föst-    Prop. 1993/94:251

betafe förskottet tiU den som föst-    rar bamet.

Bilaga 13

rar bamet.

Om synnerUga skäl föreUgga, får förskottet på fiamstäUning av soci­alnämnd utbetafes tiU lämpUg person eUer tUl nänmden att användas för bamete bäste.

Vårdas bamet under hel månad i fåmUjehem eUer hem för vård eUer boende inom socialtjänsten, ud)etafes bidragsförskottet tiU det kommu­nafe organ som svarar för vårdkosmaden.

Det bidragsförskottsbelopp som först förfeUer tiU betalning efter beslut om förskott må, där bamet under den tid å vUken förskottebe­loppet belöper i väsentUg mån erhåUit sm försörjning av allmänna me­del, tiU den del beloppet motsvarar vad den myndighet som tillhanda­håUit försörjningen visar sig hava för nämnda tid utgivU för bamete försörjning uppbäras av myndigheten.

12

§

Vårdnadshavare.    särskiU   för-       Vårdnadshavare  och  den  som

ordnad förmyndare och den som

eljest uppbär bidragsförskott för

eljest uppbär bidragsförskott för

bamet är skyldiga att ofördröjU-

bamet äm skyldiga att ofördröjU-

gen tUl försäkringskassan anmäfe

gen tUl försäkringskassan anmäfe

sådan    omständighet    som    kan

sådan omständighet som kan på-

påverka rätten tiU och storleken av

verka rätten tiU och storleken av

bidragsförskottet,

bidragsförskottet.

1.

Denna lag tiäder i kraft den 1 juU 1995.

2.

Äldre bestämmelser gäUer fortferande i firåga om bidragsförskott för tid före Ucraftträdandet.

3.

Den som före ikraftträdandet har förordnate som förmyndare för en omyndig skaU, om vårdnad ingår i uppdraget, anses som särskUt för­ordnad vårdnadshavare vid tillämpning av den nya lydelsen.

178

11.   Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100)

Härigenom föreskrivs att 9 kap.  15 § sekretesslagen (1980:100)' skaU ha följande lydelse.

Prop. 1993/94:251 BUaga 13

Nuvarande lydebe

Föreshgen tydebe

9 kap. 15 §

Sekretess gäUer hos domstol i äktenskapsmål samt mål och ären­den enUgt föräldrabalken, liksom i mål enUgt lagen (1989:14) om erkäimande och verkstäUighet av utländska vårdnadsavgöranden m.m. och om överflyttning av bam, för uppgift om enskihs personUga eUer ekonomiska för­hållanden, om part begär det och det kan antas att den enskUde eUer någon honom närsfeende Uder skacfe eUer men om uppgiften röjs.

Sekretess gäUer hos domstol i äktenskapsmål samt mål och ären­den enUgt föräldrabalken, liksom i mål enUgt lagen (1989:14) om erkännande och verkstälUghet av utiändska vårdnadsavgöranden m.m. och om överflyttning av bam, för uppgift om enskikhs personUga eUer ekonomiska för­håUanden, om den erm parten begär det och det kan antes att den enskUde eUer någon honom när­sfeende Uder skada eUer men om uppgiften röjs. / ärenden om anordrmrule av godmanskap enligt 11 kap. 4 § förährabaUcen eller förvaltarskap gäller dock sekre­tessen oberoende av en parts be­gärem. I fråga om uppgift i allmän handling gäUer sekretessen i högst sjuttio

år.

Denna feg träder i kraft den 1 juU 1995.

' Lagen omtryckt 1992:1474

179

12.    Förslag till lag om ändring i lagen (1984:1095) om förlängt bidragsförskott för studerande

Härigenom föreskrivs att 8 § lagen (1984:1095) om förlängt bidrags­förskott för studerande skaU ha följande lydelse.

Prop. 1993/94:251 BUaga 13

Nuvarande lydebe

Föreshgen lyeiebe

8

§

Förlängt bidragsförskott utijete-fes tUl den förälder eUer tidigare vårdnadshavare som bamet var­aktigt bor tUlsammans med. Sam­manbor bamet med två tidigare iörordm.de förmyndare som uteette att gemensamt utöva vårdnaden om bamet tiUämpas 9 § försfa stycket andra meningen lagen (1964:143) om bidragsförskott.

Förlängt bidragsförskott utiiefa-fes tiU den förälder eUer tidigare vårdnadshavare som bamet var­aktigt bor tiUsammans med. Sam­manbor bamet med två tidigare förordnade vårdnadshavare som utsetts att gemensamt utöva vård­naden om bamet tillämpas 9 § försfe stycket andra meningen lagen (1964:143) om bidragsför­skott.

1.

Denna lag ttäder i kraft den 1 juU 1995.

2.

Äldre bestämmelser gäUer fortferande i firåga om bidragsförskott för tid före Ucraftttädandet.

3.

Den som före ikraftträdandet har förordnate som förmyndare för en omyndig skaU, om vårdnad ingår i uppdraget, anses som särskUt för­ordnad vårdnadshavare vid tUlämpning av den nya lydelsen.

180

13.    Förslag till lag om ändring i bankrörelselagen (1987:617)

Härigenom föreskrivs att 2 kap. 23 § bankrörelselagen (1987:617) skaU ha följande lydelse.

Prop. 1993/94:251 Bilaga 13

Nuvarande lydebe

Föreshgen tydebe

2 kap.

23 P 

En omyndig får utan förmyndarens tiUstånd förfoga över medel som den omyndige själv satt in hos en bank efter det han fyUt sexton år. Utan den omyndiges samtycke får banken inte betafe ut sådana medel tiU förmyndaren. Har förmyndaren fått överförmyndarens tiUstånd att omhänderta medlen och företett bevis på detfe, får den omyndige mte vidare förfoga över medlen. Sådan mskränkning i den omyndiges rätt skaU antecknas på insätttiingsbevis eUer i motbok, när beviset eUer motboken företes hos banken.

Medel som en förmyndare, gcxl man eUer förvalfere förvaltar enUgt föräldrabaUcen får tes ut utan överförmyndarens tiUstånd endast om det har gjorte förbehåU enUgt 15 kap. 9 § andra stycket nämnda balk eUer uttaget avser ränte som stått inne kortare th än ett år Överförmyndaren kan rhr som hebt förordna, att ett förbe­håU inte skaU gälfe. Sådant för­ordnande skaU antecknas på bevis eUer i motbok, som har utfardate om insättnmgen. Banken är skyl­dig att på begäran av överförmyn­dare, förmyndare, god man eUer förvaltare utfärcfe bevis om be­loppet av de medel som sätte in eUer som står irme, samt i före­kommande fåU intyga att meddelat tiUstånd inte umyttjate.

Medel som en förmyndare, god man eUer förvaltare förvaltar enUgt föräldrabalken får fes ut utan överförmyndarens tiUstånd endast om det har gjorte förbehåU enUgt 14 kap. 7 § nämnda balk eUer uttaget avser ränte. Överför­myndaren kan enligt 14 kap. 21 § förährabaUcen förordna, att ett förbehåU inte skaU gälfe. Sådant förordnande skaU antecknas på bevis eUer i motijok, som har utfardate om insättningen. Banken är skyldig att på begäran av över­förmyndare, förmyndare, god man eUer förvaltere utfänfe bevis om beloppet av de medel som sätte in eUer som står inne, samt i förekommande feU intyga att meddelat tiUstånd inte umyttjate.

Är förährar förmyndare, får de utan överförmyruiarens tilbtånd ta h medel som de förvaltar enligt förährabaUcen, om medlen inte har satts in med uppgift om att de enligt 16 kap. 11 förährabaUcen inte får tas ut utan sådant tilbtånd

 Senaste lydelse 1988:1277

13 Riksdagen 1993/94. 1 saml. Nr 251

181

eller att de omfattas av särskih Prop. 1993/94:251 överförmyruiarkontroll. Överför- Bilaga 13 myrharen kan enligt 13 kap. 19 § nämnda baUi förordna om annan inskränkning i förährars uttags­rätt. Inskränkning i uttagsrätten skall antecknas på bevis eller i motbok som har utfärdats om insätmingen.

1.

Denna lag träder i kraft den 1 juU 1995.

2.

Är föräldrar förmyndare, får de utan överförmyndarens tiUstånd fe ut medel som de förvaltar enUgt föräldrabalken och som har satte in före Ucraftträdandet, om medlen inte omfettas av särskUd överförmyn­darkonttoU enUgt de nya bestämmelsema i föräldrabalken. Vad som nu har sagte gäUer dock inte, om överförmyndaren enUgt 13 kap. 19 § för­äldrabalken i dess lydelse från och med den 1 juU 1995 har förordnat om inskränkning i uttegsrätten.

3.

Har en förmyndare, god man eUer förvaltare före Ucraftträdandet satt m medel med förbehåU enUgt 15 kap. 9 § andra stycket föräldrabal­ken, skaU förbehåUet jämställas med förbehåU enUgt 14 kap. 7 § för­äldrabalken i dess lydelse firån och med den 1 juU 1995.

182

14,    Förslag till lag om ändring i lagen (1987:813) om

Prop. 1993/94:251

homosexuella sambor

Bilaga 13

Härigenom föreskrivs att lagen (1987:813) oin homosexueUa sambor" skaU ha följande lydelse.

Nuvarande tydebe

Föreshgen tydebe

Om två personer bor tiUsammans i ett homosexueUt förhållande, skaU vad som gäUer i fråga om sambor enUgt följande lagar och bestämmel­ser tillämpas även på de homosexueUa samboma:

1.

lagen (1987:232) om sambors gemensamma hem,

2.

ärvdabalken,

3.

jordabalken,

4.

10 kap. 9 § rättegångsbalken,

5.

4 kap. 19 § försfe stycket uteökningsbalken,

6.

19 § förste stycket, punkt 1 nionde stycket och punkt 3 sjunde stycket av anvisningarna tiU 31 § samt punkt 3 a av anvisningama tiU 33 § kommunalskattelagen (1928:370),

7.

fegen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt,

8.

6 § lagen (1946:807) om handfeggning av domstolsärenden,

9.

bosfedsrättslagen (1991:614),

10.

9 § rättshjälpslagen (1972:429),

11.

lagen (1981:131) om kaUelse på okända borgenärer,

12.

5 kap. 18 § ttedje stycket festighetebUdningslagen (1970:988),

13.

10 § insiderlagen (1990:1342),

14.

11 kap. 3 § förste och andra styckena och 5 § andra stycket vaUagen (1972:620),

15.

36 § försfe stycket lagen (1972:704) om kyrkofiiUmäktigval, m.m.,

16.

2 § andra stycket fegen (1993:1404) om brevröstning i Förbunds­republiken Tyskland och i Schweiz,

samt

17.   lagen (1993:1469) om upp-       17.     lagen    (1993:1469)    om

skovsavdrag vid byte av bosfed.

uppskovsavdrag  vid byte av  bo­

sfed, samt

18.    10 kap 18 §, ;/ kap 15 och   16%%.    12 kap.    7§    och 16 kap.  7 och 9 §§ förährabal­ken. Fömtsätter dessa lagar eUer bestämmelser att samboma skaU vara ogifta, gäUer det också de homosexueUa samboma.

Denna lag tirader i kraft den 1 juU 1995.

Senaste lydelse 1993:1474

183

15.    Förslag till lag om ändring i lagen (1989:14) om er-

Prop. 1993/94:251

kännande och verkställighet av utländska vårdnadsavgöran-        Bilaga 13 den m.m. och om överflyttning av bam

Härigenom föreskrivs att 23 § lagen (1989:14) om erkännande och verkstäUighet av utländska vårdnadsavgöranden m.m. och om över-fiyttning av bam skaU ha följande lydelse.

Nuvamnde lydebe

Föreshgen lydebe

23 §*

Om någon egenmäktigt har fört ett bam, som har hemvist här i lan­det, utomlands eUer egenmäktigt håUer det kvar i ett annat land, kan tmgsrätten på tafen av bamete vårdnadshavare förklara att det egen­mäktiga beteendet är olagUgt.

Har föräldrar, adoptivföräldrar Har föräldrar, adoptivföräldrar

eUer särskUt förordnade förmynda- eUer särskUt förordnade vårdnads-

re gemensamt vårdnaden om bar- havare gemensamt vårdnaden om

net och har en av dem utan be- bamet och har en av dem utan

aktansvärt skäl egenmäktigt fört beaktansvärt skäl egenmäktigt fört

bamet utomlands eUer håUer en av bamet utomlands eUer håUer en av

dem utan beaktansvärt skäl egen- dem utan beaktansvärt skäl egen­

mäktigt kvar bamet i ett annat mäktigt kvar bamet i ett annat

land, kan tingsrätten på talan av land, kan tingsrätten på talan av

den andre förklara att det egen- den andre förklara att det egen­

mäktiga beteendet är olagUgt.

mäktiga beteendet är olagUgt.

Mål enUgt denna paragraf fes upp av Stockholms tmgsrätt, om det inte finns någon annan behörig domstol.

Om den som talan förs mot visfes på okänd ort eUer annars inte kan nås med delgivning, får mål enUgt denna paragraf avgöras även om han eUer hon inte har delgette stämning eUer andra handlingar i målet.

Tingsrättens avgörande fär överklagas tiU hovrätten. Hovrättens av­görande får inte överklagas.

1.

Denna lag tiäder i kraft den 1 juU 1995.

2.

Den som före ikraftttädandet har förordnate som förmyndare för en omyndig skaU, om vårdnad ingår i uppdraget, anses som särskUt för­ordnad vårdnadshavare vid tiUämpning av den nya lydelsen.

 Senaste lydelse 1993:212

184

16.    Förslag till lag om ändring i aktiekontolagen

Prop. 1993/94:251

(1989:827)

BUaga 13

Härigenom föreskrivs att 2 kap. 3 § aktiekontolagen (1989:827) skaU ha följande lydelse.

Nuvararule tydebe

Föreshgen tydebe

1 kap.

3r

I ett aktiekonto som avses i 2 § skaU anges

1.

aktieägarens namn, personnummer eUer annat identifieringsnum­mer samt posfedress,

2.

namn, personnummer eUer annat identifieringsnummer samt post­adress för panthavare och för den som har en rättighet på gmnd av sådan inskränkning i rätten att fritt förfoga över aktien som avses ill,

3.

det antal aktier som kontot omfettar med uppgift om aktiernas nomineUa belopp och för varje aktie humvicfe fliU betalning har erlagte för aktien tiU avstämningsbolaget,

4.

tiU vUket slag varje aktie hör, om aktier av olika slag kan finnas enUgt bolagsordningen,

5.

i förekommande feU att aktie av visst slag kan omvandlas tiU en aktie av annat slag,

6.

förbehåU att aktieägare eUer annan skaU vara berättigad att lösa aktie som övergår tUl ny ägare,

7.

utbetalning som görs vid inlösen av en aktie eUer minskning av aktiens nomineUa belopp eUer vid skifte av bolagete tiUgångar,

8.

i förekommande feU att aktieägaren har förvaltare enUgt 11 kap. 7 § föräldrabalken med uppdrag som omfettar förvaltning av aktiema,

9.

pantsättning avseende en aktie,

10.

konkurs avseende aktieägaren samt utmätning, kvarstad eUer betalningssäkring avseende en aktie eUer panträtt i aktien,

11.

inskränkning i rätten att fritt förfoga över en aktie som avses i 3 kap. 12 och 15 §§ aktiebolagslagen (1975:1385), 3 kap. 12 och 15 §§ försäkringsrörelselagen (1982:713) eUer 3 kap. 13 och 16 §§ bankaktie­bolagslagen (1987:618),

12.  förbehåll enUgt iJ kap. 8 § 12. inskränkning enUgt 13 kap.

föräldrabalken.

19 % första stycket 3 eller 14 kap.

21 % första stycket 2 föräldrabal­ken. Har utan återbetalning en aktie dragite in eUer det nomineUa beloppet ändrate, skaU dette anges i aktiekontot så snart det kan ske.

Denna lag träder i kraft den 1 juU 1995.

" Senaste lydelse 1992:1244

185

17.    Förslag till lag om ändring i lagen (1990:773) om

Prop. 1993/94:251

särskilt pensionstillägg till folkpension för långvarig vård av      Bilaga 13 sjukt eller handikappat bam

Härigenom föreskrivs att 2 § fegen (1990:773) om särskUt pensions­tiUägg tiU folkpension för långvarig vård av sjukt eUer handUcappat bam skaU ha följande lydelse.

Nuvamnde tydebe

Föreshgen lydebe

2 

§

26

Det särskUcfe pensionstiUägget ues tiU förälder som har vårdat sjukt eUer handUcappat bam under minst sex vårdar och därvid har avsfett från förvärvsarbete.

Det särskUcfe pensionstiUägget kan fömtom till förälder utges tiU någon annan som i övrigt uppfyUer fömtsättningama enUgt förste styck­et och som under vårdaren

1. i egenskap av särskUt för-       1. har varit särskUt förordnad ordnad förmyndare har haft den    vårdnadshavare för bamet, rättsliga vårdnaden om bamet,

1. med socialnämndens medgivande har haft hand om bamet för stedigvarande vård och fostran i syfte att adoptera det, eUer

3. har varit gift med bamete förälder eUer har haft bam med denne, om de varaktigt bott tiUsammans.

Den som i egenskap av särskUt Den som var särskUt förordnad förordnad förmyndare haeie vård- vårdnadshavare för bamet när det naeien om bamet vid den thpunkt fy Ude 18 år eUer vid den tidigare då det fyUde 18 år eUer vid den tidpunkt då det mgick äktenskap tidigare tidpunkt cfe det ingick skaU för tid därefter Ukstälfes med äktenskap skaU för tid därefter en vårdnadshavare enUgt andra likstäUas med en vårdnadshavare stycket 1. enUgt andra stycket 1.

1.

Denna lag ti:äder i kraft den 1 juU 1995.

2.

Äldre bestämmelser gäUer fortfarande i fråga om särskUt pension-s-tUlägg för tid före Ucraftttädandet.

3.

Den som före Uaaftträdandet har förordnate som förmyndare för en omyndig skaU, om vårdnad ingår i uppdraget, anses som särskUt för­ordnad vårdnadshavare vid tUlämpning av den nya lydelsen.

* Senaste lydelse 1992:276

186

18.    Förslag till lag om ändring i lagen (1993:1323) om

prop. 1993/94:251

ändring i kyrkolagen (1992:330)

Bilaga 13

Härigenom föreskrivs att 41 kap. 27 § lagen (1993:1323) om ändring i kyrkolagen (1992:330) skaU ha följande lydelse.

Nuvararule lydebe

Föreshgen lydebe

41 kap. 27 §

Prästlönefonder och försam­lingskyrkors eller domkyrkors fastighetsfonder skall göras ränte­bämnde på samma sätt som före­skrivs om omyndigs medel.

Regeringen  får  meddefe  före-       Regeringen  fir  meddefe  före­

skrifter om att fondernas tillgång-    skrifter om hur prästiönefonder

ar fäi pfeceras på något annat   och församlingskyrkors eller dom­

sätt,

kyrkors fastighebfoneler får pfe­

ceras.

Av den avkastning som stiftens prästiönefonder samt församlings­kyrkors och domkyrkors festighetefonder har från obUgationer, bank­medel cK;h andra fordringar samt aktier cx;h andelar i värdepappersfon­der skall årUgen avsättning ske tUl kapitalet med ett belopp som svarar mot värdeminskningen på gmnd av inflationen.

Denna lag träder i kraft den 1 juU 1995.

187

Lagrådets yttrande

Prop. 1993/94:251

Bilaga 14 Utdrag ur protokoU vid sammanträde 1994-05-17

Närvarande: justitierådet Per Jermsten, justitierådet Lars Å.[REDACTED_EFTERNAMN], regeringsrådet Sigvard Holsfed.

EnUgt en lagrådsremiss den 30 mars 1994 (justitiedepartementet) har regeringen beslutet inhämte Lagrådete yttrande över förslag tiU

1.    lag om ändring i föräldrabalken,

2.

lag om ändring i ärvdabalken,

3.

lag om ändring i rättegångsbaUcen,

4.

lag om ändring i lagen (1904:26 s.l) om vissa intemationeUa rätteförhåUanden rörande äktenskap och förmynderskap,

5.

feg om ändring i lagen (1904:48 s.l) om samäganderätt,

6.

lag om ändring i lagen (1921:159) med vissa bestämmelser om förmynderskap för omyndig medlem av det kungUga huset,

7.

feg om upphörande av fegen (1924:322) om vård av omyndigs värdehandlingar,

8.

lag om ändring i lagen (1946:807) om handläggning av dom­stolsärenden,

9.

lag om ändring i lagen (1947:529) om allmänna bambidrag,

10.

lag om ändring i lagen (1964:143) om bidragsförskott,

11.

lag om ändring i sekretesslagen (1980:100),

12.

lag om ändring i lagen (1984:1095) om förlängt bidragsförskott för studerande,

13.

feg om ändring i bankrörelselagen (1987:617),

14.

feg om ändring i fegen (1987:813) om homosexueUa sambor,

15.

feg om ändring i fegen (1989:14) om erkännande och verk­stäUighet av utländska vårdnadsavgöranden m.m. och om över­flyttning av bam,

16.

lag om ändring i aktiekontofegen (1989:827),

17.

lag om ändring i fegen (1990:773) om särskUt pensionstiUägg tUl folkpension för långvarig vård av sjukt eUer handUcappat bam,

18.

lag om ändring i lagen (1993:1323) om ändring i kyrkolagen (1992:300).

Förslagen har inför Lagrådet föredragite av hovrättsassessom Erik Brattgård. Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet:

Förslaget tilllag om ändring i föräldrabalken

Intedarhe synpunkter

Lcrådet har uppmärksammat att de föreslagna bestämmelsema i en del

faU formeUt utformate inte med sUcte på ett enskUt typfeU - vilket annars

är den vanUgen använda lagstiftningstekniken - utan med inriktning

jgg

direkt på samtUga de fall som regleringen avser. Såluncfe föreslås t.ex.

att det i vissa bestämmelser där det i dag står "i ärende om ...." i stäUet Prop. 1993/94:251 skaU sfe "i ärenden om ...." (se t.ex. 11 kap. 16 och 17 §§). Syftet Bilaga 14 synes vara att göra bestämmelsema mer fettläsfa. Lagrädet vUl för sin del inte besttida att den valda tekniken i vissa feU kan erbjuda fördelar från språkUg synpunkt. EmeUertid finns det också en påtagUg risk att den leder tiU oklarheter, i synnerhet om den används omväxlande med den vanUga tekniken. Den bör därför användas med försUctighet. Ex­empel på att oklarheter har våUate finns bl.a. i förslagete 6 kap. 10 a § ttBdje stycket, 10 b § förste stycket, 10 kap. 18 § andra stycket och 13 kap. 22 §. Lagrådet återkommer tiU några av dessa bestämmelser i det följande.

Under sin granskning av remissen har Lagrådet vidare noterat att förfettningskommentarema utformate med tillämpning av den principen att gällande rätt onmämns som "tidigare bestämmelser". Det har upp­lyste att denna teknik valte med tanke på de läsare som kommer att te del av förarbetena sedan den föreslagna lagstiftnmgen trätt i kraft.

EnUgt Lrådete mening är den sålunda valda tekniken, som för övrigt mte tillämpate helt konsekvent, knappast välbetänkt. Vad nu sagte gäUer i synnerhet när användningen av den som i detta feU måste be­tecknas som ett avsteg från den vid utformningen av remisser och pro­positioner normafe ordningen. Tekniken kan under sådana förhållanden lätt ge anledning tUl aUvarUga missförstånd. För granskningen av ett lagförsfeg är det därtUI väsentUgt att det aldrig skaU behöva uppsfe tvekan om vad som är nuvarande eUer eventueUt föregående rätt.

På gmnd av det anförda förordar Lagrådet att förfetbiingskommenfe-reraa tiU förevarande lagförslag omarbetas så att det klart framgår om en hänvisning avser "nuvarande" eUer "gällande" bestämmelser.

4 kap.

5a%

Av paragrafens förste stycke framgår att det krävs samtycke av vissa angivna personer tiU adoption av underårig. EnUgt andra stycket behövs dock inte samtycke av den som Uder av en aUvarUg psykisk stöming, är utan del i vårdnaden eUer är på okänd ort. Är dette feUet beträffande var och en av dem som enUgt försfe stycket skaU samtycka tiU adoptionen, skaU i stäUet samtycke inhämtas från bamete förmyndare.

I lagrådsremissen föreslås att tiU andra stycket fogas en ny tredje mening av mnehåU att, om bamet har en särskUd vårdnadshavare som inte är förmyndare, vårdnadshavaren skaU höras.

När det gäUer reglema om vårdnad och förmynderskap bygger iag-

rådsremissen på principen att det är vårdnadsansvaret och inte förmyn­

derskapet som är det primära. Föräldrama eUer, om de inte har vårdna­

den, särskUt förordnad vårdnadshavare är fömtom vårdnadshavare

också förmyndare för bamet. I undantagsfeU kan rätten dock förordna

oUka personer som vårdnadshavare och förmyndare. Att vårdnadsansva­

ret är det primära har i fegförslaget kommit tiU särskUt uttiyck genom

lg9

14 Riksdagen 1993/94. 1 saml. Nr 251

att "särskUt förordnad förmyndare" i regel bytte ut mot "särskUt för-    Prop. 1993/94:251

ordnad vårdnadshavare".

Bilaga 14

Mot denna bakgmnd bör det i förevarande paragraf anges att sam­tycke, skaU inhämtas inte från bamete förmyndare utan frän särskUt förordnad vårdnadshavare för bamet. Om andra stycket ändras i enUg­het härmed bör den föresfegna nya tredje meningen utgå.

Lagrådet förordar att paragrafens andra stycke ges följande lydelse:

"Samtycke enUgt förste stycket behövs inte av den som Uder av en aUvarUg psykisk stöming, är utan del i vårdnaden eUer befinner sig på okänd ort. Är dette feUet i firåga om var och en av dem som enUgt förste stycket skaU samtycka tiU adoptionen, skaU i stäUet samtycke inhämtes fiån särskUt förordnad vårdnadshavare för bamet."

10%

Paragrafen innehåUer i förste stycket föreskrifter om rättens plikt att inhämte upplysningar om bl.a. bamet och sökanden och i andra stycket bestämmelser om att vissa angivna personer, vars samtycke tiU adoptio­nen inte erfordras, ändock skaU höras om det kan ske. Bl.a. skaU sär­skUd förmyndare, vars samtycke ej erfordras, höras.

I fegrådsremissen föresfes att orden "särskUd förmyndare" i enUghet med huvudprincipen i lagförsfeget byte ut mot "särskUt förordnad vård­nadshavare" .

Lagrådet har i det föregående föreslagit att 5 a § ändras så samtycke skaU inhämfes av särskUt förordnad vårdnadshavare. Som Lagrådet påpekat kan ett bam undantagsvis ha både en särskUt förordnad vård­nadshavare och en särskUt förordnad förmyndare. I ett sådant fåU bör även förmyndaren höras i adoptionsärendet. Om Lagrådete försfeg tiU ändring av 5 a § följs, bör därför den i remissen föreslagna ändringen i förevarande paitrafs andra stycke inte göras utan bör orden "särskUd förmyndare" bibehåUas. Lagrådet föreslår vidare att försfe stycket försfe meningen ändras redaktioneUt så att orden "att anfe ett adoptivbam" byte ut mot ordet "adoption".

6 kap.

10 a %

EnUgt ordalagen i paragrafens tredje stycke skaU samma personer utses som vårdnadshavare för syskon, om inte särskUda skäl talar mot det. Som bestämmelsen är utformad kan den tolkas på det sättet att det aUtid skaU förordnas flera personer som vårdnadshavare för syskon. Att detfe inte är avsikten framgår av förfettningskommentaren (jfr även förslaget tiU 10 kap. 6 §). Mot bakgmnd av det anförda förordar Lagrådet att tredje stycket ges följande lydelse:

190

"För syskon skaU samma person utses tiU vårdnadshavare, om inte    Prop. 1993/94:251

särskUda skäl talar mot det."

Bilaga 14

17%

Försfe stycket i denna paragraf iimehåUer bestämmelser om rätt fomm för fiågor om vårdnad eUer umgänge. I siste meningen anges därvid att om det inte finns någon behörig domstol "enUgt vad som nu har sagte" tes frågoma upp av Stockholms tingsrätt.

Lagrådet konsfeterar att de nyss citerade orden inte har någon moteva-righet i gällande bestämmelse. Remissen ger inte någon förklaring tUl ändringen i denna del. Det finns därför skäl anfe att den tillkommit av enbart redaktioneUa skäl.

EnUgt Lagrådete mening kan det emeUertid mte uteslutas att det i andra förfettningar kan förekomma eUer införas särskUda bestämmelser om fomm i ärenden som rör vårdnad eUer umgänge. I sådant feU in­nebär det aktuelfe förslaget en materieU ändring. Med hänsyn härtUl förordar Lagrådet att de tidigare citerade orden får utgå ur lagtexten.

9 kap.

5%

Paragrafen innehåUer vissa bestämmelser om vUka rätteUga handUngar som en underårig, vilken med erforderUgt samtycke driver en rörelse, får ingå. Det hänvisas därvid, såvitt gäUer samtycket tiU 13 kap. 13 § eUer 14 kap. 14 §, och vad beträffar angivna undantag, tiU 13 kap. 10 §eUer 14 kap. 11 §.

Den bestämmelse i 14 kap. 14 § som är av intresse i detfe samman­hang är nämncfe paragrafs andra stycke. Där anges att i fiåga om för­ordnad förmyndare tillämpas 13 kap. 13 §.

På gmnd av det anförda förordar Lagrådet att förevarande paragraf ändras på så sätt att hänvisningen tiU 14 kap. 14 § preciseras tiU denna paragrafs andra stycke samt att altemativet "eUer 14 kap. 11 §", som varande onödigt och därmed förvirrande, utgår ur lagtexten.

10 kap.

11%

För det feU fönnyndaren dör och det inte finns någon som på gmnd av lag skaU vara förmyndare föreskrivs i denna paragraf att anmälan skaU göras tiU överförmyndaren "i den ort" där den omyndige har sitt hem­vist. EnUgt 19 kap. 5 § gäUer att det skaU väljas en överförmyndare (eUer överförmyndamämnd) för varje kommun. Mot den bakgmnden bör det lämpUgen i förevarande paragraf anges att anmälan skaU göras tiU överförmyndaren "för den kommun" där den omyndige har sitt hemvist. Lagrädet förordar att paragrafen ändras i enUghet härmed.

Prop. 1993/94:251

11 kap.

Bilaga 14

2%

EnUgt panrafen skaU överförmyndaren i vissa feU förordna god man för den som redan har en legal stäUföreträdare. EnUgt försfe stycket gäUer dette när en förmyndare eUer förmyndarens make och den under­årige har del i ett oskiftet dödsbo. EnUgt tredje stycket gäUer dette också vissa andra feU då den som har en stäUföreträdare har ett mtresse som strider mot stäUförettädarens eUer dennes makes intresse.

I båda styckena rör det sig sålunda om faU då den enskUde å ena sidan och stäUföreträdaren eUer dennes make å andra sidan har motetri-dande mtressen. Däremot omfettar regleringen inte det fkUet att det finns motetridande intressen mellan den enskUde och stäUföreträdarens sambo. EnUgt Lagrådete mening bör god man förordnas även i sådana faU. Lagrådet förordar därför att orden "eUer sambo" förs m efter ordet "make" i förste stycket och att orden "eUer sambos" förs m efter ordet "makes" i tredje stycket.

17%

I paragrafens förste stycke föreskrivs att rätten, innan den förordnar förvaltere, skaU mhämte läkarintyg. EnUgt andra meningen gäUer det­samma i ärende om förordnande av gcxl man enUgt 4 §, när den enskU­de mte har lämnat sitt samtycke.

I fegrådsremissen föreslås att den försfe meningen i förevarande para­graf ändras så att skyldigheten att inhämte läkarintyg åvilar rätten en­dast i ärendet om anordnande av förvaltarskap. Av förfettningskommen­taren framgår att avsikten varit att motsvarande skaU gälfe även i fråga om gcximanskap. Dette har dock inte kommit tiU uttryck i Urtexten. Lagrådet föreslår med hänsyn härtiU att i andra meningen orden "för­ordnande av god man" byte ut mot "anordnande av gcximanskap".

12 kap.

5%

Paragrafen innehåUer bestämmelser om stäUföreträdares skyldighet att föra räkenskaper över sin förvaltning och att göra anteckningar om vissa åtgärder i övrigt. När det gäUer föräldrar stäUs därvid enUgt motiven kraven något fegre än såvitt angår övriga stäUföreträdare.

EnUgt Lagrådete mening skuUe avsikten bakom regleringen komma tiU tydUgare uttryck om paragrafen ges följande lydelse:

"Förmyndare, gode män och förvaltare skaU fortiöpande föra räkenska­per över sin förvaltning och göra anteckningar om sina åtgärder i öv­rigt. Föräldrar är dock skyldiga att föra räkenskaper och göra anteck-

nmgar endast i den utetickning som kan anses behövUg med hänsyn tUl    Prop. 1993/94:251

egendomens omfettning och omständigheterna i övrigt."

Bilaga 14

8%

I förste stycket föreskrivs att förmyndaren inte har rätt att företräda den omyndige, om fråga uppstår om rättehandling eUer rättegång mellan den omyndige och förmyndaren, förmyndarens make eUer någon som för­myndaren företräder. På motsvarande sätt gäUer enUgt andra stycket att en god man eUer förvaltare inte har rätt att företräcfe den enskUde, om det uppstår en firåga om rättehandling eUer rättegång meUan den enskU­de, å ena sidan, och den gcxle mannen eUer förvaltaren, hans eUer hennes make eUer någon som han eUer hon företräder, å andra sidan. Ingendera av de båda förbudsreglema omfettar det faUet att det rör sig om rättehandling eUer rättegång meUan den enskUde och stäUföreträda­rens sambo. EnUgt Lagrådete mening bör reglema omfette även det faUet (jfr vad Lagrådet anfört i ansluöiing tiU 11 kap. 2 §). Med hän­visning tiU det anförda förordar Lagrådet den ändringen i både förste och andra stycket att orden "eUer sambo" skjute in efter ordet "make".

13 kap.

1%

I förste stycket har tagite in en bestämmelse om att en omyndigs för­äldrar som är förmyndare bestämmer med de inskränkningar som följer av kapitiet hur tiUgångar som står under deras förvaltning skaU använ­das eUer pfeceras. Bestämmelser som inskränker föräldramas rådighet finns emeUertid också i bl.a. 12 kap. Det kan inte heUer uteslufes att det finns sådana bestämmelser i annan fegstiftning. Lagtexten bör kom­pletteras med upplysning härom. Lagrådet föreslår att förste stycket fär följande lydelse:

"När en omyndigs föräldrar är förmyndare, bestämmer de hur tiUgångar som står under deras förvaltiiing skaU användas eUer pfeceras, om inte annat följer av denna balk eUer annan förfettiiing".

3%

Paragrafen innehåUer bestämmelser om föräldrars skyldigheter att i vissa feU ge in förteckningar tiU överförmyndaren.

EnUgt Lagrådete mening skuUe paragrafen vinna i tydUghet om den ges följande lydelse:

"Inom en månad efter det att värdet på en omyndigs tiUgångar överstigit

det belopp som anges i 2 § förste stycket skaU föräldrama ge in en

förteckning över den omyndiges egendom tiU överförmyndaren.

I93

Har egendom tiUfelUt en omyndig med viUkor om särskUd överför-    Prop. 1993/94:251 myndarkonttoU enUgt 2 § andra stycket skaU föräldrama ge in en för-    Bilaga 14 teckning över egendomen tiU överförmyndaren inom en månad därefter.

Förteckningama skaU avges på heder och samvete."

12%

EnUgt paragrafens försto stycke gäUer som huvudregel att föräldrar endast med överförmyndarens samtycke får to upp lån eUer vidto vissa andra dispositioner för en omyndigs räkning. I tredje stycket föreskrivs att samtycke får lämnas "encfest om åtgärden behövs för att trygga den omyndiges övriga egendom eUer kan anses nödvändig för den omyndi­ges UtbUdning, uppehäUe eUer nytfe i övrigt". Av förfettiiingskommen­taren synes framgå att det är avsett att samtycke skaU få lämnas bara när särskUcfe skäl föreUgger. EnUgt Lagrådete mening kommer denna avsUct tiU tydUgare uttryck om texten efter ordet "omyndiges" byte ut mot "utbUdning eUer uppehäUe eUer om det annars finns särskilcfe skäl för åtgärden." Lagrådet förordar att tredje stycket ändras i enUghet med det sagcfe.

14 och 15 %%

I 14 och 15 §§ behandlas föräldrars skyldighet att lämna årsräkning respektive slutiräknmg. I räkningama skaU redogöras för förvalttiingen av dels sådan egendom som enUgt 2 § skaU sfe under överförmyndar­konttoU, dels egendom som avses i 10 §. I sistnämnda paragraf behand­fes olika slag av egendom som den omyndige innehar med äganderätt, nyttjanderätt, servitut m.m. Enhgt Lagrådete mening skuUe det föra aUtför långt om en årsräkning eUer en sluträkning skuUe behöva lämnas i fråga om aU den egendom som nämns i 10 §. Frågan om vilken egen­dom som bör bU föremål för redovisning i årsräkning respektive slut­räkning bör därför övervägas ytterUgare under det fortsatte fegstiftnings­arbetet.

19%

Paragrafen innehåUer föreskrifter om överförmyndares möjUgheter att i enskUda feU beslufe om skärpte regler för föräldrars förvaltning.

EnUgt Lagrådete mening kan det i fåU som avses i försto stycket 1 tänkas finnas behov av att det tiU överförmyndaren inges en förteckning över den omyndiges egendom. Med hänsyn bl.a. härtiU förordar Lagrå­det att nämncfe punkt ges följande lydelse:

"1. bestämma att 3-7 §§ skaU tUlämpas även i annat feU än som följer av 2 §,"

194

I paragrafens tredje stycke finns regler angående vissa skyldigheter för    Prop. 1993/94:251

värdepappersmstitut såvitt gäUer avtal om förvaring och förvaltning av    Bilaga 14

omyndigs värdehandlingar. I praktiken torde det därvid bU fråga om ett

avtal som föräldrama ingår med mstitutet på den omyndiges vägnar.

Under sådana förhållanden är uttrycket "sämre vUlkor för föräldrama"

inte helt välfimnet. Stycket kan i stäUet lämpUgen utformas på följande

sätt.

"Ett värdepappersmstitut är skyldigt att träffa ett sådant avtal om förvar­ing och förvaltning som avses i andra stycket. Avtalet får inte träffas på sämre villkor än de som värdepappersinstitutet erbjuder andra enskUda personer vid samma typ av avtal."

22%

I denna paragraf föreskrivs följande. "Om föräldrama dör, skaU döds­boet svara för att den omyndiges egendom redovisas och åtgärder vid förvaltningens upphörande vidfes enUgt detto kapitel. Om föräldrama försätte i konkurs, skaU konkursförvaltaren fiiUgöra dessa uppgifter". EnUgt förfettningskommentaren motsvarar bestämmelserna nuvarande 16 kap. 14 §.

Lagrådet noterar här att den föresfegna fegtexten endast reglerar det feUet att båda föräldrama dör eUer försätte i konkurs. Det är tydUgt att en reglering måste fecka även det läUet att bara en av föräldrama dör eUer drabbas av konkurs. EnUgt Lagrådete mening är det i själva verket lämpUgast att låfe regleringen i förste hand te sUcte på det feUet. Erfor­derUga bestämmelser torde emeUertid kunna utformas så att de ger vägledning för båda faUen.

Mot bakgmnd av det anförda förordar Lagrådet att paragrafen ges följande lydelse:

"Dör en av föräldrama, skaU dödsboet svara för att den omyndiges egendom redovisas och åtgärder vid förvaltningens upphörande vidtas enUgt dette kapitel, om inte förvaltningen skaU skötes av den andra föräldem. Vad som nu har sagte om dödsbo gäUer konkursförvaltaren, om en av föräldrama försätte i konkurs."

14 kap.

7 och 8%%

I 7 § föreskrivs att pengar som inte placeras på visst angivet sätt och inte heUer omedelbart behöver användas skaU göras räntebärande ge­nom att sätfes m på bank. I vissa angivna feU kan vid msättningen förbehåU göras om att pengama får tes ut utan överförmyndarens sam­tycke.

I 8 § ges förordnade stäUföreträdare rätt att utan samtycke lyfte ränte

på banktiUgodohavanden. Vidare anges att de också får te ut pengar

"

som har satte in med förbehåU enUgt 7 §. De fär också genom bankens    Prop. 1993/94:251 försorg föia över bankmedel tiU annan bank. Panrafen avslutas med    Bilaga 14 en bestämmelse om att bankmedel i övrigt fär tas ut encfest med över­förmyndarens samtycke.

Upplysningen i 8 § om att medel får tos ut utan samtycke om de har satte in med förbehåU enUgt 7 § är onödig och bör utgå ur fegtexten. Inte heUer bestämmelsen om att pengar får föras över tiU annat bank­konto fyUer någon fimktion och även den kan därför utgå. Vidare skuUe lagen bU tydUgare om i 7 § endast tas in bestämmelsen att pengar skaU sätfes m på bank medan i 8 § förs m samtUga bestämmelser om uttag från bankkonto. Härvid bör först anges att det som regel krävs sam­tycke av överförmyndaren tiU uttag på banken. Därefter bör räknas upp de feU där samtycke inte är erforderUgt.

Mot derma bakgmnd förordar Lagrådet att andra meningen i 7 § får utgå samt att 8 § ges följande lydelse:

"Pengar som har satte in hos bank får tes ut endast efter samtycke från överförmyndaren. Samtycke krävs dock mte vid uttag av

1.

ränte, eUer

2.

pengar som behöver hållas tiUgängUga för den enskUdes uppehäUe eUer vården av hans eUer hennes egendom om den förordnade förmyn­daren, gode maimen eUer förvaltaren vid msättningen gjort förbehåU om att de får fes ut utan överförmyndarens samtycke."

13%

Lagrådet förordar att paragrafens tredje stycke ändras i enUghet med vad Lagrådet föreslagit beträffande 13 kap. 12 § tredje stycket.

27 

§

Av motsvarande skäl som anförte i anslutning tUl 13 kap. 19 § tredje stycket förordar Lagrådet att tredje stycket i förevarande paragraf änd­ras på så sätt att orden "för stäUföreträdaren" utgår ur lagtexten.

15 kap.

4 och 10 §§

Den föreslagna 4 §, angående skyldighet för ställföreträdare att i vissa

faU uihämfe överförmyndarens samtycke tiU vissa rättehandlingar vid

dödsboförvaltning, anges motsvara nuvarande bestämmelser i 14 kap.

2 § förste stycket. I nämnda paragrafs andra stycke finns regler angåen­

de det ansvar mot borgenär i dödsboet eUer annan som en åtgärd eUer

försummelse i sådant sammanhang kan föranleda. En motsvarighet tUl

detta stycke har tegite m i den föreslagna 10 §.

I95

EnUgt Lagrådete mening medför den sålunda föreslagna uppdehiingen    Prop. 1993/94:251 av ifrågavarande bestämmelser på två, tämUgen långt firån varandra    Bilaga 14 pfecerade paragrafer att mnebörden av den föreslagna 10 § bUr svårtol­kad.

På gmnd av det anförcfe förordar Lagrådet att bestämmelsema i sist­nämnda paragraf fas m som ett nytt andra stycke i 4 §. I förtydUgande syfte bör därvid även klargöras att det ansvar enUgt ärvcfebaUcen som det här är fråga om är dödsbcxiefegares ansvar enUgt 18 kap. 6 §. Med beaktande även av vad som mledningsvis anförte angående användning­en av pluralformer kan 4 § då lämpUgen ges följande lydelse:

"En förmyndare, god man eUer förvaltare som för den enskUdes räk­ning deltar i en rättehandling vid dödsboförvaltiiing skaU inhämte över­förmyndarens samtycke tiU rättehandlingen i den uteträckning som gäUer vid förvaltning enUgt 13 eUer 14 kap.

Mot borgenärer i dödsboet och andra vars rätt är beroende av utred­ningen är StäUföreträdaren ansvarig enUgt ärvdabalkens regler om döds­bodelägares ansvar."

7%

EnUgt paragrafens andra stycke, förste meningen, får överförmyndaren häva ett avtal om sammanlevnad i oskiftat bo, om det är påkaUat för att fa tiU vara den enskUdes intressen. I andra meningen föreskrivs, att förmyndaren fär säga upp avtalet, om den efterlevande maken gifter om sig. I gällande ordning har föreskriften i andra meningen motsvarighet i 14 kap. 4 § tredje meningen. I den bestämmelsen föreskrivs emeUertid för den angivna situationen att förmyndaren "skaU" säga upp avtalet. I förfettningskommentaren framhåUs att det med den nya regeln får göras en prövning i det enskUcfe fåUet om avtalet skaU sägas upp. Vidare anförs att överförmyndaren kan gripa in om det inte sker en friviUig uppsägning ttote att så borde ske.

Lagrådet har i och för sig ingen erinran mot att nuvarande regel med obUgatorisk uppsägning ersatte med en bestämmelse som medger en prövning i det enskUda fkUet. EmeUertid kan det ifrågasattes om det inte från konttoUsynpunkt vore lämpUgare med en föreskrift som in­nebär att den efterlevande maken i de avsedcfe feUen genast skaU göra en anmälan tiU överförmyndaren om det nya äktenskapet. Med en sådan ordning skuUe det ankomma på överförmyndaren att med ledning av anmälningama överväga om avtalen bör hävas. EnUgt Lagrådete mening bör frågan om att införa en reglering efter dessa riktlinjer övervägas under det fortsatta fegstiftningsarbetet.

9§

I paragrafen anges att en kopfe av en bouppteckning skaU lämnas tiU

överförmyndaren.  Är bouppteckningen omfettande,  får enUgt tredje

I97

meningen kopfe länmas i behöriga delar. Sismänmcfe bestämmelse får

anses ge uttryck för en självklarhet som inte behöver tynga lagtexten.    Prop. 1993/94:251

Lagrådet förordar att tredje meningen slopas.

Bilaga 14

Paragrafen har med smärre språkUga justeringar fiytfate från tidigare 22 §. I paragrafen anges att, om Allmänna arvsfonden efter preskription av rätt att fa arv eUer testamente eUer på något annat sätt fått egendom från ett dödsbo vilken har förvalfate av en gcxl man, gäUer i fiåga om egendomens försäljning lagen (1928:281) om Allmänna arvsfonden.

Riksdagen har nyUgen antagit en ny lag om Allmänna arvsfonden. I den nya lagen har när det gäUer egendomens försäljning (23 §) inte särskUt angette att egendomen skaU ha tiUfeUit fonden efter preskription av rätt att fe arv eUer testamente. Förevarande paragraf bör därför justeras så att den överensstämmer med den nya lagen.

Lagrådet har i det föregående föreslagit att bestämmelsema i 10 § flytfes tiU 4 §. Förevarande paragraf får då beteckningen 10 §.

Mot denna bakgmnd föreslår Lagrådet att paragrafen (10 §) får fö­ljande lydelse:

"Har egendom i dödsbo vilken har förvalfete av en gcxi man som avses i 11 kap. 3 § tiUfkUit Allmänna arvsfonden, gäUer i fråga om egendo­mens försäljning fegen (1994:243) om Allmänna arvsfonden."

16 kap.

2%

I paragrafens förste stycke föreskrivs att tiUsynen utövas av överför­myndaren "i den ort" där den som har förmyndare, god man eUer för­valtare har sitt hemvist. I enUghet med vad som anförte i anslutning tiU 10 kap. 11 § förordar Lagrådet att orden "i den ort" byte ut mot "för den kommun".

3%
[REDACTED_EFTERNAMN] stycket i paragrafen mnehåUer bestämmelser om det underlag som skaU Ugga tiU gmnd för överförmyndarens granskning av en stäU­förettädares förvaltiiing. Den därvid gjorda uppräkningen av särskUcfe handlingar kan måhända uppfetfes som uttömmande. Det är emeUertid uppenbart att överförmyndaren i detta sammanhang också måste beakfe sådana handlingar eUer upplysningar som han annars fått kännedom om, t.ex. efter en begäran enUgt 12 kap. 9 § eUer ett föreläggande enUgt 13 kap. 18 §.

På gmnd av det anförda förordar Lagrådet att förste stycket i paragra­fen ges följande lydelse:

198

"överförmyndaren skaU granska förmyndares, gode mäns och förvalte-    Prop. 1993/94:251 res verksamhet med ledning av de förteckningar, årsräkningar, sluträk-    Bilaga 14 ningar samt andra handlingar och uppgifter angående förvaltningen som har lämnate."

5 och 6 %%

I dessa paragrafer ges bestämmelser om förferandet när överförmynda­ren finner anledning att rikte anmärkning mot förvaltningen. EnUgt 5 § förste stycket skaU överförmyndaren i ett sådant faU ge stäUföreträdaren tiUfäUe att yttra sig inom viss tid. Om yttrande inte lämnas inom den förelagda tiden eUer om överförmyndaren anser att yttrandet inte är tUlfredsstäUande, skall han enUgt 5 § andra stycket genast pröva om beslut enUgt 13 eUer 14 kap. behöver meddefes eUer om stäUföreträcfe-ren bör endedigas eUer annan åtgärd vidfes. I 6 § försfa stycket behand­las det fåUet att överförmyndaren har funnit anledning tiU anmärkning och anmärkningen inte har förfålUt efter stäUföreträdarens yttrande. I ett sådant feU skaU anteckning om anmärkningen göras på den granskade handlingen. Dessutom skaU ställföreträdaren underrättas om anteck­ningen. I 6 § andra stycket slutUgen finns en föreskrift som innebär att StäUföreträdare, om anmärkning har antecknate enUgt förste stycket, i vissa faU har rätt att väcka talan om frihet från skadeståndsskyldighet.

EnUgt Lagrådete mening skuUe bestämmelsema i 5 och 6 §§ vinna i överskådUghet om vad som föreskrivs i 6 § förste stycket arbetes m i 5 § andra stycket. I förtydUgande syfte bör också vissa redaktionelfe ändringar göras. Lagrådet föreslår att paragrafema ges följande lydelse:

"5§

Om överförmyndaren vid granskningen eUer annars finner anledning att rikte anmärkning mot förvaltningen, skaU ställföreträdaren ges tiUfaUe att yttra sig mom den tid som överförmyndaren bestämmer.

Om ett yttrande mte lämnas inom förefegd tid eUer om överförmynda­ren anser att yttrandet inte är tillfredsställande, skaU anteckning om an­märkningen göras pä den granskade handlingen. Överförmyndaren skaU även genast pröva om beslut enhgt någon bestämmelse i 13 eUer 14 kap. behöver meddefes eUer om stäUförettädaren bör endedigas eUer någon annan åtgärd vidfes. StäUföreträdaren skaU underrättas om en sådan anteckning och om vidtagen åtgärd.

6§

Om en anmärkning som har antecknate enUgt 5 § innebär att ställföret­rädaren kan bU skadeståndsskyldig gentemot den omyndige eUer den som uppdraget avser, har ställföreträdaren rätt att väcka talan mot den enskUde om frihet från skadeståndsskyldighet."

199

10 %

Prop. 1993/94:251

Paragrafens försfe stycke mnehåUer bestämmelser om överförmyndarens möjUghet att inhämfa uppgifter, som behövs för tiUsynen, från social­nämnder och andra myndigheter.

I andra stycket anges att myndigheter som avses i försfa stycket är skyldiga att lämna överförmyndaren sådana uppgifter som kan vara av betydelse för överförmyndarens tiUsynsverksamhet.

I förfettningskommentaren tiU andra stycket anges att genom det däri mtagna åfeggandet "feUer gentemot överförmyndaren den sekretess som annars skuUe ha gäUt". Lagtexten kan emeUertid även tänkas ge uttryck för en skyldighet för berörda myndigheter att självmant lämna uppgifter tiU överförmyndaren.

Lagrådet, som ifrågasätter om inte redan bestämmelserna i försfa stycket iimebär en sådan uppgiflsskyldighet som avses i 14 kap. 1 § sekretesslEen (1980:100), förordar att frågan om innebörden och be­hovet av de föresfegna båda styckena blir föremål för ytterUgare över­väganden under det fortsatta fegstiftningsarbetet.

11%

EnUgt paragrafen får vissa penningbelopp som utgör arv m.m. inte betalas ut direkt tiU föräldrar m.fl. stäUföreträdare utan skaU sätfes in hos bank på konto med överförmyndarspärr. Vidare föreskrivs att över­förmyndaren skaU underrätfes om att mbetalning pä sådant konto skett eUer om att omyndig i vissa angivna feU fått värdehandlingar. I femte stycket anges att bestämmelsema om betalning tiU bank gäUer också vid betalning tiU någon som har gcxl man eUer förvaltare. Som femte styck­et utformate blir emeUertid reglema om skyldighet att underrätte över­förmyndaren inte tiUämpUga på de feU som avses i femte stycket. Även i dessa feU behövs dock underrättelser tiU överförmyndaren.

Med hänsyn tiU det anförda föreslår Lagrådet att femte stycket ges följande lydelse:

"Bestämmelsema i denna paragraf gäUer också vid betalning eUer ut­givande av värdehandlingar tiU någon för vilken det har förordnate gcxl man med uppgift att förvalte egendom eUer för vUken det har förordnate förvaltare."

19 kap.

14%

Denna paragraf innehåUer bestämmelser om möjUghet för överförmyn­damämnd eUer överförmyndare att i enUghet med beslut av kommunal-ftiUmäktige uppdra åt en ledamot respektive en kommunal tjänsteman att avgöra vissa gmpper av ärenden.

200

I andra stycket finns bl.a. regler som anger i vUka feU det åUgger en    Prop. 1993/94:251 ledamot eUer tjänsteman med nyss nämnt uppdrag att hänskjufe vissa    Bilaga 14 ärenden tiU nämnden respektive överförmyndaren.

Lagrädet har noterat att andra stycket, såvitt gäUer uppräkningen av aktueUa ärendetyper dvs. "samtycke, tiUstånd eUer förordnande", är helt oförändrat. Genom de i remissen i övrigt intagna försfegen kommer emeUertid överförmyndaren att kunna meddefe beslut i betydUgt fier frågor och sammanhang än f.n. Det finns därför skäl anfe att nämnda uppräkning kan behöva kompletteras med ytterUgare typer av ärenden i den mån dessa kan antas bU delegerade. Lagrådet fömtsätter att nu nämnda frågeställningar blir föremål för vidare utredning och övervä­ganden under det fortsätfe lagstiftningsarbetet.

Ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna

EnUgt punkten 4 får överförmyndaren före ikraftträdandet med verkan från den tidpunkten, meddefe beslut som avses i 13 kap. 19 § och 14 kap. 21 §. Genom beslut av dette slag kan överförmyndaren bestäm­ma t.ex. att värdehandUngar skaU förvaras och förvaltas av ett värde­pappersmstitut. EnUgt Lagrådete mening bör punkten 4 kompletteras med en bestämmelse med tanke på beslut av just denna innebörd. Ge­nom bestämmelsen bör berörda stäUföreträdare och värdepappersinstitut åläggas att med verkan redan från Ucraftträdandet träffa sådana avtal om förvaring och förvaltning som avses i de nämnda paragrafema.

Det i lagrådsremisssen framlagda försfeget tiU ändringar i föräldrabal­ken innebär att flera kapitel helt omarbefete och att åtekiUiga av de nu gällande bestämmelsema, ibland efter betydande justeringar, kommer att återfinnas under andra paragrafiiummer. Lagförslaget har föranlett förslag tiU följdändringar i 17 andra lagar. Regeringen kommer vidare att ändra ett antal av regeringen utfärdade förfettningar. Det kan emel­lertid inte uteslutes att det även efter angivna ändringar kommer att i lag eUer annan förfettning finnas hänvisning tiU någon bestämmelse i föräldrabalken som nu ersatte av en annan bestämmelse. En övergångs­bestämmelse bör därför finnas som anger att den nya bestämmelsen i sådant feU skaU tiiUämpas. Övergångsbestämmelsen bör utformas efter sedvanUg modeU.

Lagrådet förordar att tiU övergångsbestämmelserna fogas en ny punkt med följande lydelse:

"Förekommer det i en lag eUer en förfettning som har beslufete av regeringen en hänvisning tiU en föreskrift som har ersatte genom en bestämmelse i denna lag, skaU i stäUet den nya föreskriften tillämpas."

Förslaget till lag om ändring i lagen (1921:159) med vissa bestäm­melser om fönnynderskap för onndig medlem av det kungliga huset

Eftersom länsstyrelsen inte har någon befettning med tiUsynen över

201

förmyndare förordar Lagrådet att orden "och Länsstyrelsens" utgår ur    Prop. 1993/94:251 fegtexten. De avslutande orden i förslaget, "om ersätöiing", kan därtUI    Bilaga 14 lämpUgen ersattes med ordet "därom".

Förslaget till lag om upphävande av lagen (1924:322) om vård av omyndigs värdehandlingar

Genom den föreslagna lagen föreskrivs att 1924 års \ag skaU upphöra att gälfe vid utgången av juni 1995. Någon övergångsbestämmelse föreslås mte.

Den föreslagna fegen om ändring i föräldrabalken är avsedd att träda i kraft den 1 juU 1995. Vid den tidpunkten kommer det att finnas ett stort antal depåer som har tillkommit på gmnd av kravet enUgt nuvaran­de 15 kap. 8 § föräldrabalken på nedsättning av värdehandlingar i öppet förvar. En naturUg följd av att depositionsskyldigheten upphör är att depåema kommer att avveckfes. Det är dock något som av praktiska skäl inte kan ske omedelbart. EnUgt Irådete mening framstår det därför som sannolikt att fiågan om hur avvecklingen skaU ske kräver vissa övergångsbestämmelser.

På gmnd av det anförcfe förordar Lagrådet att nämnda firågor ägnas ytterUgare överväganden under det fortsätfe lagstiftningsarbetet.

Förslaget till lag om ändring i lagen (1987:813) om homosexuella sambor

Om 12 kap. 8 § föräldrabalken enUgt det remitterade försfeget komplet­teras på det sätt Lagrådet förordat, bör punkten 18 i förevarande feg kompletteras med en hänvisning tiU nämnda paragraf.

Övriga lagförslag

Lagrådet lämnar försfegen utan erinran.

202

Rättsdatablad

Prop. 1993/94:251

Författningsmbrik

Bestämmelser som inför, ändrar, upp­häver eller upprepar ett normgivniiigs-bemyndigande

Celexnummer för bakomliggande EG-regler

Föräldrabalken

11

kap. 17 §, 16 kap.

12

och 14 §§

Lagen (1993:1323) om ändring i kyrkolagen (1992:300)

41 kap. 27 §

203

gotab   46850, Stockholm 1994