Regeringens proposition

1998/99:11

Ny skyddsåtgärd vid immaterialrättsintrång

Prop.

1998/99:11

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 1 oktober 1998

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Laila Freivalds

 (Justitiedepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

Under senare år har olovligt kommersiellt utnyttjande av andras verk,

produkter och varumärken ökat. Exempel på sådana utnyttjanden är

olovlig kopiering av datorprogram och produktion av förfalskade

exemplar av märkeskläder, skivor, etc. De immateriella rättigheterna

skyddas av bestämmelser om straff, tvångsmedel, vite och skadestånd.

Det finns också möjligheter att få vissa åtgärder vidtagna med olovligt

framställda produkter, varukännetecken m.m. Från flera håll har det

gjorts gällande att de svenska sanktionsbestämmelserna mot intrång i

immaterialrätterna inte ger ett ändamålsenligt skydd och inte heller det

skydd som det internationella avtalet om handelsrelaterade aspekter av

immaterialrätter (TRIP:s-avtalet) kräver.

Mot denna bakgrund föreslås att en ny skyddsåtgärd,

intrångsundersökning, införs. Åtgärden innebär att en rättighetshavare i

ett civilrättsligt förfarande kan begära att det görs en undersökning för att

säkra bevis hos någon som på goda grunder misstänks ha gjort ett intrång

i en immateriell rättighet. Allmän domstol skall kunna besluta om

intrångsundersökning, om det skäligen kan antas att någon har gjort

intrång i den immateriella rättigheten. Vid undersökningen skall man få

söka efter föremål och handlingar som kan antas ha betydelse för

utredning om intrånget. Ett beslut om en intrångsundersökning skall

verkställas av kronofogdemyndigheten.

Lagändringarna föreslås träda i kraft den 1 januari 1999.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 4

2 Lagtext 5

2.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1960:729) om upphovsrätt

 till litterära och konstnärliga verk 5

2.2 Förslag till lag om ändring i varumärkeslagen (1960:644) 10

2.3 Förslag till lag om ändring i patentlagen (1967:837) 15

2.4 Förslag till lag om ändring i mönsterskyddslagen (1970:485) 20

2.5 Förslag till lag om ändring i firmalagen (1974:156) 25

2.6 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:1685) om skydd för

 kretsmönster för halvledarprodukter 29

2.7 Förslag till lag om ändring i växtförädlarrättslagen

 (1997:306) 33

3 Ärendet och dess beredning 37

4 Nuvarande ordning 38

4.1 Inledning 38

4.2 Straffansvar och vissa tvångsmedel 39

4.2.1 Straffansvar 39

4.2.2 Tvångsmedel i brottmål 39

4.3 Vitesförbud 41

4.4 Skadeståndsansvar 41

4.5 Åtgärder med olovligt framställda varor och verk, m.m. 42

5 Reformbehovet 44

5.1 En växande piratmarknad 44

5.2 TRIP:s-avtalet 45

5.2.1 Allmänt om TRIP:s-avtalets särskilda regler om

 säkerställande av skyddet för immaterialrätterna 45

5.2.2 Interimistiska åtgärder 46

5.2.3 TRIP:s-avtalets relation till svensk rätt 46

6 En ny skyddsåtgärd 47

6.1 Införande av en ny skyddsåtgärd vid immaterialrättsintrång 47

6.2 Skall andra förfaranden än immaterialrättsintrång omfattas av

 skyddsåtgärden? 50

6.3 Vad får eftersökas? 52

6.4 Var får undersökning ske? 57

6.5 Prövningen 57

6.5.1 Behörigt organ 57

6.5.2 Rätt att påkalla prövning 59

6.5.3 Beviskravet 60

6.5.4 Intresseavvägning 64

6.5.5 Ställande av säkerhet 67

6.6 Beslutet 68

6.6.1 Uppgifter som skall anges i beslutet 68

6.6.2 Beslut tills vidare 70

6.6.3 Tidsfrist för ansökan om verkställighet, m.m. 71

6.7 Verkställigheten av undersökningen 72

6.8 Skyddsåtgärdens återgång 80

6.9 Lagtekniska överväganden 82

7 Ikraftträdande m.m. 83

8 Kostnader 84

9 Författningskommentar 85

9.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1960:729) om

 upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk 85

9.2 Förslaget till lag om ändring i varumärkeslagen (1960:644) 95

9.3 Förslaget till lag om ändring i patentlagen (1967:837) 96

9.4 Förslaget till lag om ändring i mönsterskyddslagen

 (1970:485) 96

9.5 Förslaget till lag om ändring i firmalagen (1974:156) 97

9.6 Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:1685) om skydd

 för kretsmönster för halvledarprodukter 97

9.7 Förslaget till lag om ändring i växtförädlarrättslagen

 (1997:306) 97

Bilaga 1 Avtal om handelsrelaterade aspekter av immaterialrätter 99

Bilaga 2 Promemorians huvudsakliga innehåll 102

Bilaga 3 Promemorians lagförslag 103

Bilaga 4 Förteckning över remissinstanser 131

Bilaga 5 Lagrådsremissens lagförslag 132

Bilaga 6 Lagrådets yttrande 161

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 1 oktober 1998 165

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

antar regeringens förslag till

1. lag om ändring i lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och

konstnärliga verk,

2. lag om ändring i varumärkeslagen (1960:644),

3. lag om ändring i patentlagen (1967:837),

4. lag om ändring i mönsterskyddslagen (1970:485),

5. lag om ändring i firmalagen (1974:156),

6. lag om ändring i lagen (1992:1685) om skydd för kretsmönster för

halvledarprodukter,

7. lag om ändring i växtförädlarrättslagen (1997:306).

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1960:729) om

upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1960:729) om upphovsrätt till

litterära och konstnärliga verk

dels att rubriken närmast före 53 § skall lyda 7 kap. Ansvar och

ersättningsskyldighet m.m. ,

dels att 57 § skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas åtta nya paragrafer, 56 a 56 h §§, av

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

56 a §

Om det skäligen kan antas att

någon har gjort ett intrång, eller en

överträdelse som avses i 53 §, får

domstolen för att bevisning skall

kunna säkras om intrånget eller

överträdelsen besluta att en

undersökning får göras hos denne

för att söka efter föremål eller

handlingar som kan antas ha

betydelse för utredning om

intrånget eller överträdelsen

(intrångsundersökning).

Ett beslut om

intrångsundersökning får meddelas

endast om skälen för åtgärden

uppväger den olägenhet eller det

men i övrigt som åtgärden innebär

för den som drabbas av den eller

för något annat motstående

intresse.

Bestämmelserna i första och

andra styckena tillämpas också i

fråga om försök och förberedelse

enligt 53 § femte stycket.

56 b §

Ett beslut om

intrångsundersökning meddelas av

den domstol där rättegång som rör

intrånget pågår. Om rättegång inte

är inledd, gäller i fråga om behörig

domstol vad som är bestämt om

tvistemål som rör intrång. Vad som

sägs i rättegångsbalken om

inskränkning av domstols

behörighet i fråga om tvist som

skall tas upp i annan ordning än

inför domstol skall dock inte

tillämpas.

En fråga om

intrångsundersökning får tas upp

endast på yrkande av

upphovsmannen eller

upphovsmannens rättsinnehavare

eller den som på grund av

upplåtelse har rätt att utnyttja

verket. Om rättegång inte är inledd,

skall yrkandet framställas

skriftligen.

Innan ett beslut om undersökning

meddelas skall motparten ha fått

tillfälle att yttra sig. Domstolen får

dock omedelbart meddela ett beslut

som gäller till dess annat har

beslutats, om ett dröjsmål skulle

medföra risk för att föremål eller

handlingar som har betydelse för

utredning om intrånget skaffas

undan, förstörs eller förvanskas.

I övrigt skall en fråga om

intrångsundersökning som

uppkommer då rättegång inte är

inledd handläggas på samma sätt

som om frågan uppkommit under

rättegång.

56 c §

Ett beslut om

intrångsundersökning får meddelas

endast om sökanden ställer

säkerhet hos domstolen för den

skada som kan tillfogas motparten.

Saknar sökanden förmåga att ställa

säkerhet, får domstolen befria

sökanden från det. I fråga om

slaget av säkerhet gäller 2 kap. 25

§ utsökningsbalken. Säkerheten

skall prövas av domstolen, om den

inte har godkänts av motparten.

I fråga om överklagande av

domstolens beslut om

intrångsundersökning och i fråga

om handläggningen i högre

domstol gäller vad som föreskrivs i

rättegångsbalken om överklagande

av beslut enligt 15 kap.

rättegångsbalken.

56 d §

Ett beslut om

intrångsundersökning skall

innehålla uppgifter om

1. vilket ändamål undersökningen

skall ha,

2. vilka föremål och handlingar

som det får sökas efter, och

3. vilka utrymmen som får

genomsökas.

Om det behövs, skall domstolen

även förordna om andra villkor för

verkställandet.

56 e §

Ett beslut om

intrångsundersökning gäller

omedelbart. Om ansökan om

verkställighet inte har gjorts inom

en månad från beslutet, förfaller

det.

Om sökanden inte inom en

månad från det att verkställigheten

avslutats väcker talan eller på

något annat sätt inleder ett

förfarande om saken, skall en

åtgärd som företagits vid

verkställigheten av

intrångsundersökningen

omedelbart gå åter, i den

utsträckning det är möjligt.

Detsamma gäller om ett beslut om

intrångsundersökning upphävs

sedan verkställighet genomförts.

56 f §

Ett beslut om

intrångsundersökning verkställs av

kronofogdemyndigheten enligt de

villkor som domstolen har

föreskrivit och med tillämpning av

1 3 kap., 16 kap. 10 §, 17 kap. 1 5

§§ samt 18 kap. utsökningsbalken.

Sökandens motpart skall

underrättas om verkställigheten

endast om beslutet om

intrångsundersökning har

tillkommit efter motpartens

hörande. Myndigheten har rätt att

ta fotografier och göra film- och

ljudupptagningar av sådana

föremål som den får söka efter.

Myndigheten har också rätt att ta

kopior av och göra utdrag ur

sådana handlingar som den får

söka efter.

En intrångsundersökning får inte

omfatta en skriftlig handling som

avses i 27 kap. 2 §

rättegångsbalken.

56 g §

När ett beslut om

intrångsundersökning skall

verkställas har motparten rätt att

tillkalla ett juridiskt biträde. I

avvaktan på att biträdet inställer

sig får verkställigheten inte

påbörjas. Detta gäller dock inte,

om

1. undersökningen därigenom

onödigt fördröjs, eller

2. det finns en risk att ändamålet

med åtgärden annars inte uppnås.

Vid verkställigheten får

kronofogdemyndigheten anlita det

biträde av en sakkunnig som

behövs.

Myndigheten får tillåta att

sökanden eller ett ombud för

sökanden är närvarande vid

undersökningen för att bistå med

upplysningar. Om ett sådant

tillstånd ges, skall myndigheten se

till att sökanden eller ombudet inte

i större utsträckning än som kan

motiveras av verkställigheten får

kännedom om förhållanden som

kommer fram.

56 h §

Fotografier och film- och

ljudupptagningar av föremål samt

kopior av och utdrag ur handlingar

skall förtecknas och hållas

tillgängliga för sökanden och

motparten.

57 §

Vad som sägs i 53 56 §§ skall

också tillämpas på rättighet som

skyddas genom föreskrift i 5 kap.

Vad som sägs i 53 56 h §§ skall

också tillämpas på rättighet som

skyddas genom föreskrift i 5 kap.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

2.2 Förslag till lag om ändring i varumärkeslagen

(1960:644)

Härigenom föreskrivs i fråga om varumärkeslagen (1960:644)

dels att 42 och 66 §§ skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas åtta nya paragrafer, 41 a 41 h §§, av

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

41 a §

Om det skäligen kan antas att

någon har gjort ett intrång, får

domstolen för att bevisning skall

kunna säkras om intrånget besluta

att en undersökning får göras hos

denne för att söka efter föremål

eller handlingar som kan antas ha

betydelse för utredning om

intrånget (intrångsundersökning).

Ett beslut om

intrångsundersökning får meddelas

endast om skälen för åtgärden

uppväger den olägenhet eller det

men i övrigt som åtgärden innebär

för den som drabbas av den eller

för något annat motstående

intresse.

Bestämmelserna i första och

andra styckena tillämpas också i

fråga om försök och förberedelse

enligt 37 § andra stycket.

41 b §

Ett beslut om

intrångsundersökning meddelas av

den domstol där rättegång som rör

intrånget pågår. Om rättegång inte

är inledd, gäller i fråga om behörig

domstol vad som är bestämt om

tvistemål som rör intrång. Vad som

sägs i rättegångsbalken om

inskränkning av domstols

behörighet i fråga om tvist som

skall tas upp i annan ordning än

inför domstol skall dock inte

tillämpas.

En fråga om

intrångsundersökning får tas upp

endast på yrkande av den som

innehar ett varukännetecken enligt

1 3 §§ eller den som på grund av

licens har rätt att utnyttja

varukännetecknet. Om rättegång

inte är inledd, skall yrkandet

framställas skriftligen.

Innan ett beslut om undersökning

meddelas skall motparten ha fått

tillfälle att yttra sig. Domstolen får

dock omedelbart meddela ett beslut

som gäller till dess annat har

beslutats, om ett dröjsmål skulle

medföra risk för att föremål eller

handlingar som har betydelse för

utredning om intrånget skaffas

undan, förstörs eller förvanskas.

I övrigt skall en fråga om

intrångsundersökning som

uppkommer då rättegång inte är

inledd handläggas på samma sätt

som om frågan uppkommit under

rättegång.

41 c §

Ett beslut om

intrångsundersökning får meddelas

endast om sökanden ställer

säkerhet hos domstolen för den

skada som kan tillfogas motparten.

Saknar sökanden förmåga att ställa

säkerhet, får domstolen befria

sökanden från det. I fråga om

slaget av säkerhet gäller 2 kap. 25

§ utsökningsbalken. Säkerheten

skall prövas av domstolen, om den

inte har godkänts av motparten.

I fråga om överklagande av

domstolens beslut om

intrångsundersökning och i fråga

om handläggningen i högre

domstol gäller vad som föreskrivs i

rättegångsbalken om överklagande

av beslut enligt 15 kap.

rättegångsbalken.

41 d §

Ett beslut om

intrångsundersökning skall

innehålla uppgifter om

1. vilket ändamål undersökningen

skall ha,

2. vilka föremål och handlingar

som det får sökas efter, och

3. vilka utrymmen som får

genomsökas.

Om det behövs, skall domstolen

även förordna om andra villkor för

verkställandet.

41 e §

Ett beslut om

intrångsundersökning gäller

omedelbart. Om ansökan om

verkställighet inte har gjorts inom

en månad från beslutet, förfaller

det.

Om sökanden inte inom en

månad från det att verkställigheten

avslutats väcker talan eller på

något annat sätt inleder ett

förfarande om saken, skall en

åtgärd som företagits vid

verkställigheten av

intrångsundersökningen

omedelbart gå åter, i den

utsträckning det är möjligt.

Detsamma gäller om ett beslut om

intrångsundersökning upphävs

sedan verkställighet genomförts.

41 f §

Ett beslut om

intrångsundersökning verkställs av

kronofogdemyndigheten enligt de

villkor som domstolen har

föreskrivit och med tillämpning av

1 3 kap., 16 kap.

10 §, 17 kap. 1 5 §§ samt 18 kap.

utsökningsbalken. Sökandens

motpart skall underrättas om

verkställigheten endast om beslutet

om intrångsundersökning har

tillkommit efter motpartens

hörande. Myndigheten har rätt att

ta fotografier och göra film- och

ljudupptagningar av sådana

föremål som den får söka efter.

Myndigheten har också rätt att ta

kopior av och göra utdrag ur

sådana handlingar som den får

söka efter.

En intrångsundersökning får inte

omfatta en skriftlig handling som

avses i 27 kap. 2 §

rättegångsbalken.

41 g §

När ett beslut om

intrångsundersökning skall

verkställas har motparten rätt att

tillkalla ett juridiskt biträde. I

avvaktan på att biträdet inställer

sig får verkställigheten inte

påbörjas. Detta gäller dock inte,

om

1. undersökningen därigenom

onödigt fördröjs, eller

2. det finns en risk att ändamålet

med åtgärden annars inte uppnås.

Vid verkställigheten får

kronofogdemyndigheten anlita det

biträde av en sakkunnig som

behövs.

Myndigheten får tillåta att

sökanden eller ett ombud för

sökanden är närvarande vid

undersökningen för att bistå med

upplysningar. Om ett sådant

tillstånd ges, skall myndigheten se

till att sökanden eller ombudet inte

i större utsträckning än som kan

motiveras av verkställigheten får

kännedom om förhållanden som

kommer fram.

41 h §

Fotografier och film- och

ljudupptagningar av föremål samt

kopior av och utdrag ur handlingar

skall förtecknas och hållas

tillgängliga för sökanden och

motparten.

42 §

Om en registrering av ett

varumärke har upphävts genom ett

beslut eller en dom som har vunnit

laga kraft, får rätten inte döma till

påföljd eller besluta om annan

åtgärd enligt 37 41 §§.

Om en registrering av ett

varumärke har upphävts genom ett

beslut eller en dom som har vunnit

laga kraft, får domstolen inte döma

till påföljd eller besluta om annan

åtgärd enligt 37 41 a §§.

I mål om sådant intrång skall

rätten, på yrkande av den mot

vilken talan föres, förklara målet

vilande i avbidan på att frågan om

registreringens hävande slutligen

avgöres. Är talan härom icke väckt,

skall rätten i samband med

vilandeförklaringen förelägga

honom viss tid inom vilken sådan

talan skall väckas.

I mål om sådant intrång skall

domstolen, på yrkande av den mot

vilken talan förs, förklara målet

vilande i avvaktan på att frågan om

registreringens hävande slutligen

avgörs. Är talan härom inte väckt,

skall domstolen i samband med

vilandeförklaringen förelägga

honom viss tid inom vilken sådan

talan skall väckas.

66 §

Vid intrång i ett

gemenskapsvarumärke tillämpas

bestämmelserna i 37 § om ansvar

för varumärkesintrång. I övrigt

gäller 37 a 41 §§, i den mån inte

något annat följer av rådets

förordning om

gemenskapsvarumärken. Härvid

skall vad som sägs om

varumärkesintrång gälla intrång i

gemenskapsvarumärke.

Vid intrång i ett

gemenskapsvarumärke tillämpas

bestämmelserna i 37 § om ansvar

för varumärkesintrång. I övrigt

gäller 37 a 41 h §§, i den mån inte

något annat följer av rådets

förordning om

gemenskapsvarumärken. Härvid

skall vad som sägs om

varumärkesintrång gälla intrång i

gemenskapsvarumärke.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

2.3 Förslag till lag om ändring i patentlagen (1967:837)

Härigenom föreskrivs i fråga om patentlagen (1967:837)

dels att 61 § skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas åtta nya paragrafer, 59 a 59 h §§, av

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

59 a §

Om det skäligen kan antas att

någon har gjort ett intrång, får

domstolen för att bevisning skall

kunna säkras om intrånget besluta

att en undersökning får göras hos

denne för att söka efter föremål

eller handlingar som kan antas ha

betydelse för utredning om

intrånget (intrångsundersökning).

Ett beslut om

intrångsundersökning får meddelas

endast om skälen för åtgärden

uppväger den olägenhet eller det

men i övrigt som åtgärden innebär

för den som drabbas av den eller

för något annat motstående

intresse.

Bestämmelserna i första och

andra styckena tillämpas också i

fråga om försök och förberedelse

enligt 57 § andra stycket.

59 b §

Ett beslut om

intrångsundersökning meddelas av

den domstol där rättegång som rör

intrånget pågår. Om rättegång inte

är inledd, gäller i fråga om behörig

domstol vad som är bestämt om

tvistemål som rör intrång. Vad som

sägs i rättegångsbalken om

inskränkning av domstols

behörighet i fråga om tvist som

skall tas upp i annan ordning än

inför domstol skall dock inte

tillämpas.

En fråga om

intrångsundersökning får tas upp

endast på yrkande av

patenthavaren eller den som på

grund av licens har rätt att utnyttja

uppfinningen. Om rättegång inte är

inledd, skall yrkandet framställas

skriftligen.

Innan ett beslut om undersökning

meddelas skall motparten ha fått

tillfälle att yttra sig. Domstolen får

dock omedelbart meddela ett beslut

som gäller till dess annat har

beslutats, om ett dröjsmål skulle

medföra risk för att föremål eller

handlingar som har betydelse för

utredning om intrånget skaffas

undan, förstörs eller förvanskas.

I övrigt skall en fråga om

intrångsundersökning som

uppkommer då rättegång inte är

inledd handläggas på samma sätt

som om frågan uppkommit under

rättegång.

59 c §

Ett beslut om

intrångsundersökning får meddelas

endast om sökanden ställer

säkerhet hos domstolen för den

skada som kan tillfogas motparten.

Saknar sökanden förmåga att ställa

säkerhet, får domstolen befria

sökanden från det. I fråga om

slaget av säkerhet gäller 2 kap. 25

§ utsökningsbalken. Säkerheten

skall prövas av domstolen, om den

inte har godkänts av motparten.

I fråga om överklagande av

domstolens beslut om

intrångsundersökning och i fråga

om handläggningen i högre

domstol gäller vad som föreskrivs i

rättegångsbalken om överklagande

av beslut enligt 15 kap.

rättegångsbalken.

59 d §

Ett beslut om

intrångsundersökning skall

innehålla uppgifter om

1. vilket ändamål undersökningen

skall ha,

2. vilka föremål och handlingar

som det får sökas efter, och

3. vilka utrymmen som får

genomsökas.

Om det behövs, skall domstolen

även förordna om andra villkor för

verkställandet.

59 e §

Ett beslut om

intrångsundersökning gäller

omedelbart. Om ansökan om

verkställighet inte har gjorts inom

en månad från beslutet, förfaller

det.

Om sökanden inte inom en

månad från det att verkställigheten

avslutats väcker talan eller på

något annat sätt inleder ett

förfarande om saken, skall en

åtgärd som företagits vid

verkställigheten av

intrångsundersökningen

omedelbart gå åter, i den

utsträckning det är möjligt.

Detsamma gäller om ett beslut om

intrångsundersökning upphävs

sedan verkställighet genomförts.

59 f §

Ett beslut om

intrångsundersökning verkställs av

kronofogdemyndigheten enligt de

villkor som domstolen har

föreskrivit och med tillämpning av

1 3 kap., 16 kap.

10 §, 17 kap. 1 5 §§ samt 18 kap.

utsökningsbalken. Sökandens

motpart skall underrättas om

verkställigheten endast om beslutet

om intrångsundersökning har

tillkommit efter motpartens

hörande. Myndigheten har rätt att

ta fotografier och göra film- och

ljudupptagningar av sådana

föremål som den får söka efter.

Myndigheten har också rätt att ta

kopior av och göra utdrag ur

sådana handlingar som den får

söka efter.

En intrångsundersökning får inte

omfatta en skriftlig handling som

avses i 27 kap. 2 §

rättegångsbalken.

59 g §

När ett beslut om

intrångsundersökning skall

verkställas har motparten rätt att

tillkalla ett juridiskt biträde. I

avvaktan på att biträdet inställer

sig får verkställigheten inte

påbörjas. Detta gäller dock inte,

om

1. undersökningen därigenom

onödigt fördröjs, eller

2. det finns en risk att ändamålet

med åtgärden annars inte uppnås.

Vid verkställigheten får

kronofogdemyndigheten anlita det

biträde av en sakkunnig som

behövs.

Myndigheten får tillåta att

sökanden eller ett ombud för

sökanden är närvarande vid

undersökningen för att bistå med

upplysningar. Om ett sådant

tillstånd ges, skall myndigheten se

till att sökanden eller ombudet inte

i större utsträckning än som kan

motiveras av verkställigheten får

kännedom om förhållanden som

kommer fram.

59 h §

Fotografier och film- och

ljudupptagningar av föremål samt

kopior av och utdrag ur handlingar

skall förtecknas och hållas

tillgängliga för sökanden och

motparten.

61 §

Om ett patent har upphävts eller

förklarats ogiltigt genom ett beslut

eller en dom som har vunnit laga

kraft, får rätten inte enligt 57 60 §§

döma till straff, meddela

vitesförbud, döma ut vite eller

ersättning eller förordna om

säkerhetsåtgärd.

Om ett patent har upphävts eller

förklarats ogiltigt genom ett beslut

eller en dom som har vunnit laga

kraft, får domstolen inte enligt 57

60 §§ döma till straff, meddela

vitesförbud, döma ut vite eller

ersättning eller förordna om

säkerhetsåtgärd eller skyddsåtgärd.

Förs talan rörande patentintrång

och gör den mot vilken talan förs

gällande att patentet är ogiltigt, får

frågan om ogiltighet prövas endast

sedan talan om detta har väckts.

Rätten skall förelägga den som gör

gällande att patentet är ogiltigt att

inom viss tid väcka sådan talan.

Förs talan rörande patentintrång

och gör den mot vilken talan förs

gällande att patentet är ogiltigt, får

frågan om ogiltighet prövas endast

sedan talan om detta har väckts.

Domstolen skall förelägga den som

gör gällande att patentet är ogiltigt

att inom viss tid väcka sådan talan.

Förs i samma rättegång talan om

patentintrång och talan om

patentets ogiltighet och är det med

hänsyn till utredningen lämpligt att

frågan huruvida patentintrång

föreligger avgörs särskilt för sig,

får på begäran av någon av parterna

särskild dom ges i den frågan. Om

särskild dom ges, får rätten

förordna att målet om ogiltighet

skall vila till dess domen har vunnit

laga kraft.

Förs i samma rättegång talan om

patentintrång och talan om

patentets ogiltighet och är det med

hänsyn till utredningen lämpligt att

frågan huruvida patentintrång

föreligger avgörs särskilt för sig,

får på begäran av någon av parterna

särskild dom ges i den frågan. Om

särskild dom ges, får domstolen

förordna att målet om ogiltighet

skall vila till dess domen har vunnit

laga kraft.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

2.4 Förslag till lag om ändring i mönsterskyddslagen

(1970:485)

Härigenom föreskrivs i fråga om mönsterskyddslagen (1970:485)

dels att 39 § skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas åtta nya paragrafer, 37 a 37 h §§, av

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

37 a §

Om det skäligen kan antas att

någon har gjort ett intrång, får

domstolen för att bevisning skall

kunna säkras om intrånget besluta

att en undersökning får göras hos

denne för att söka efter föremål

eller handlingar som kan antas ha

betydelse för utredning om

intrånget (intrångsundersökning).

Ett beslut om

intrångsundersökning får meddelas

endast om skälen för åtgärden

uppväger den olägenhet eller det

men i övrigt som åtgärden innebär

för den som drabbas av den eller

för något annat motstående

intresse.

Bestämmelserna i första och

andra styckena tillämpas också i

fråga om försök och förberedelse

enligt 35 § andra stycket.

37 b §

Ett beslut om

intrångsundersökning meddelas av

den domstol där rättegång som rör

intrånget pågår. Om rättegång inte

är inledd, gäller i fråga om behörig

domstol vad som är bestämt om

tvistemål som rör intrång. Vad som

sägs i rättegångsbalken om

inskränkning av domstols

behörighet i fråga om tvist som

skall tas upp i annan ordning än

inför domstol skall dock inte

tillämpas.

En fråga om

intrångsundersökning får tas upp

endast på yrkande av

mönsterhavaren eller den som på

grund av licens har rätt att utnyttja

mönstret. Om rättegång inte är

inledd, skall yrkandet framställas

skriftligen.

Innan ett beslut om undersökning

meddelas skall motparten ha fått

tillfälle att yttra sig. Domstolen får

dock omedelbart meddela ett beslut

som gäller till dess annat har

beslutats, om ett dröjsmål skulle

medföra risk för att föremål eller

handlingar som har betydelse för

utredning om intrånget skaffas

undan, förstörs eller förvanskas.

I övrigt skall en fråga om

intrångsundersökning som

uppkommer då rättegång inte är

inledd handläggas på samma sätt

som om frågan uppkommit under

rättegång.

37 c §

Ett beslut om

intrångsundersökning får meddelas

endast om sökanden ställer

säkerhet hos domstolen för den

skada som kan tillfogas motparten.

Saknar sökanden förmåga att ställa

säkerhet, får domstolen befria

sökanden från det. I fråga om

slaget av säkerhet gäller 2 kap. 25

§ utsökningsbalken. Säkerheten

skall prövas av domstolen, om den

inte har godkänts av motparten.

I fråga om överklagande av

domstolens beslut om

intrångsundersökning och i fråga

om handläggningen i högre

domstol gäller vad som föreskrivs i

rättegångsbalken om överklagande

av beslut enligt 15 kap.

rättegångsbalken.

37 d §

Ett beslut om

intrångsundersökning skall

innehålla uppgifter om

1. vilket ändamål undersökningen

skall ha,

2. vilka föremål och handlingar

som det får sökas efter, och

3. vilka utrymmen som får

genomsökas.

Om det behövs, skall domstolen

även förordna om andra villkor för

verkställandet.

37 e §

Ett beslut om

intrångsundersökning gäller

omedelbart. Om ansökan om

verkställighet inte har gjorts inom

en månad från beslutet, förfaller

det.

Om sökanden inte inom en

månad från det att verkställigheten

avslutats väcker talan eller på

något annat sätt inleder ett

förfarande om saken, skall en

åtgärd som företagits vid

verkställigheten av

intrångsundersökningen

omedelbart gå åter, i den

utsträckning det är möjligt.

Detsamma gäller om ett beslut om

intrångsundersökning upphävs

sedan verkställighet genomförts.

37 f §

Ett beslut om

intrångsundersökning verkställs av

kronofogdemyndigheten enligt de

villkor som domstolen har

föreskrivit och med tillämpning av

1 3 kap., 16 kap.

10 §, 17 kap. 1 5 §§ samt 18 kap.

utsökningsbalken. Sökandens

motpart skall underrättas om

verkställigheten endast om beslutet

om intrångsundersökning har

tillkommit efter motpartens

hörande. Myndigheten har rätt att

ta fotografier och göra film- och

ljudupptagningar av sådana

föremål som den får söka efter.

Myndigheten har också rätt att ta

kopior av och göra utdrag ur

sådana handlingar som den får

söka efter.

En intrångsundersökning får inte

omfatta en skriftlig handling som

avses i 27 kap. 2 §

rättegångsbalken.

37 g §

När ett beslut om

intrångsundersökning skall

verkställas har motparten rätt att

tillkalla ett juridiskt biträde. I

avvaktan på att biträdet inställer

sig får verkställigheten inte

påbörjas. Detta gäller dock inte,

om

1. undersökningen därigenom

onödigt fördröjs, eller

2. det finns en risk att ändamålet

med åtgärden annars inte uppnås.

Vid verkställigheten får

kronofogdemyndigheten anlita det

biträde av en sakkunnig som

behövs.

Myndigheten får tillåta att

sökanden eller ett ombud för

sökanden är närvarande vid

undersökningen för att bistå med

upplysningar. Om ett sådant

tillstånd ges, skall myndigheten se

till att sökanden eller ombudet inte

i större utsträckning än som kan

motiveras av verkställigheten får

kännedom om förhållanden som

kommer fram.

37 h §

Fotografier och film- och

ljudupptagningar av föremål samt

kopior av och utdrag ur handlingar

skall förtecknas och hållas

tillgängliga för sökanden och

motparten.

39 §

Har registrering av mönster hävts

genom dom som vunnit laga kraft,

får icke dömas till straff, ersättning

eller säkerhetsåtgärd enligt 35

38 §§.

Har registrering av mönster hävts

genom dom som vunnit laga kraft,

får inte dömas till straff, ersättning

eller annan åtgärd enligt 35 38 §§.

Föres talan om mönsterintrång

och gör den mot vilken talan föres

gällande att mönsterregistreringen

bör hävas, skall rätten på hans

yrkande förklara målet vilande i

avbidan på att frågan om

registreringens hävande slutligt

prövas. Är talan härom icke väckt,

skall rätten i

samband med vilandeförklaringen

förelägga honom viss tid inom

vilken sådan talan skall väckas.

Förs talan om mönsterintrång

och gör den mot vilken talan förs

gällande att mönsterregistreringen

bör hävas, skall domstolen på hans

yrkande förklara målet vilande i

avvaktan på att frågan om

registreringens hävande slutligt

prövas. Är talan härom inte väckt,

skall dom-

stolen i samband med

vilandeförklaringen förelägga

honom viss tid inom vilken sådan

talan skall

väckas.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

2.5 Förslag till lag om ändring i firmalagen (1974:156)

Härigenom föreskrivs i fråga om firmalagen (1974:156)

dels att 21 § skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas åtta nya paragrafer, 20 a 20 h §§, av

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

20 a §

Om det skäligen kan antas att

någon har gjort ett intrång, får

domstolen för att bevisning skall

kunna säkras om intrånget besluta

att en undersökning får göras hos

denne för att söka efter föremål

eller handlingar som kan antas ha

betydelse för utredning om

intrånget (intrångsundersökning).

Ett beslut om

intrångsundersökning får meddelas

endast om skälen för åtgärden

uppväger den olägenhet eller det

men i övrigt som åtgärden innebär

för den som drabbas av den eller

för något annat motstående

intresse.

Bestämmelserna i första och

andra styckena tillämpas också i

fråga om försök och förberedelse

enligt 18 § andra stycket.

20 b §

Ett beslut om

intrångsundersökning meddelas av

den domstol där rättegång som rör

intrånget pågår. Om rättegång inte

är inledd, gäller i fråga om behörig

domstol vad som är bestämt om

tvistemål som rör intrång. Vad som

sägs i rättegångsbalken om

inskränkning av domstols

behörighet i fråga om tvist som

skall tas upp i annan ordning än

inför domstol skall dock inte

tillämpas.

En fråga om

intrångsundersökning får tas upp

endast på yrkande av den som lider

skada av kännetecknet eller dess

användning. Om rättegång inte är

inledd, skall yrkandet framställas

skriftligen.

Innan ett beslut om undersökning

meddelas skall motparten ha fått

tillfälle att yttra sig. Domstolen får

dock omedelbart meddela ett beslut

som gäller till dess annat har

beslutats, om ett dröjsmål skulle

medföra risk för att föremål eller

handlingar som har betydelse för

utredning om intrånget skaffas

undan, förstörs eller förvanskas.

I övrigt skall en fråga om

intrångsundersökning som

uppkommer då rättegång inte är

inledd handläggas på samma sätt

som om frågan uppkommit under

rättegång.

20 c §

Ett beslut om

intrångsundersökning får meddelas

endast om sökanden ställer

säkerhet hos domstolen för den

skada som kan tillfogas motparten.

Saknar sökanden förmåga att ställa

säkerhet, får domstolen befria

sökanden från det. I fråga om

slaget av säkerhet gäller 2 kap. 25

§ utsökningsbalken. Säkerheten

skall prövas av domstolen, om den

inte har godkänts av motparten.

I fråga om överklagande av

domstolens beslut om

intrångsundersökning och i fråga

om handläggningen i högre

domstol gäller vad som föreskrivs i

rättegångsbalken om överklagande

av beslut enligt 15 kap.

rättegångsbalken.

20 d §

Ett beslut om

intrångsundersökning skall

innehålla uppgifter om

1. vilket ändamål undersökningen

skall ha,

2. vilka föremål och handlingar

som det får sökas efter, och

3. vilka utrymmen som får

genomsökas.

Om det behövs, skall domstolen

även förordna om andra villkor för

verkställandet.

20 e §

Ett beslut om

intrångsundersökning gäller

omedelbart. Om ansökan om

verkställighet inte har gjorts inom

en månad från beslutet, förfaller

det.

Om sökanden inte inom en

månad från det att verkställigheten

avslutats väcker talan eller på

något annat sätt inleder ett

förfarande om saken, skall en

åtgärd som företagits vid

verkställigheten av

intrångsundersökningen

omedelbart gå åter, i den

utsträckning det är möjligt.

Detsamma gäller om ett beslut om

intrångsundersökning upphävs

sedan verkställighet genomförts.

20 f §

Ett beslut om

intrångsundersökning verkställs av

kronofogdemyndigheten enligt de

villkor som domstolen har

föreskrivit och med tillämpning av

1 3 kap., 16 kap.

10 §, 17 kap. 1 5 §§ samt 18 kap.

utsökningsbalken. Sökandens

motpart skall underrättas om

verkställigheten endast om beslutet

om intrångsundersökning har

tillkommit efter motpartens

hörande. Myndigheten har rätt att

ta fotografier och göra film- och

ljudupptagningar av sådana

föremål som den får söka efter.

Myndigheten har också rätt att ta

kopior av och göra utdrag ur

sådana handlingar som den får

söka efter.

En intrångsundersökning får inte

omfatta en skriftlig handling som

avses i 27 kap. 2 §

rättegångsbalken.

20 g §

När ett beslut om

intrångsundersökning skall

verkställas har motparten rätt att

tillkalla ett juridiskt biträde. I

avvaktan på att biträdet inställer

sig får verkställigheten inte

påbörjas. Detta gäller dock inte,

om

1. undersökningen därigenom

onödigt fördröjs, eller

2. det finns en risk att ändamålet

med åtgärden annars inte uppnås.

Vid verkställigheten får

kronofogdemyndigheten anlita det

biträde av en sakkunnig som

behövs.

Myndigheten får tillåta att

sökanden eller ett ombud för

sökanden är närvarande vid

undersökningen för att bistå med

upplysningar. Om ett sådant

tillstånd ges, skall myndigheten se

till att sökanden eller ombudet inte

i större utsträckning än som kan

motiveras av verkställigheten får

kännedom om förhållanden som

kommer fram.

20 h §

Fotografier och film- och

ljudupptagningar av föremål samt

kopior av och utdrag ur handlingar

skall förtecknas och hållas

tillgängliga för sökanden och

motparten.

21 §

För intrång i firma som är

skyddad enbart på grund av

registrering får ej dömas till straff,

ersättning eller säkerhetsåtgärd

enligt 18

20 § sedan registreringen hävts

genom dom som vunnit laga kraft.

För intrång i firma som är

skyddad enbart på grund av

registrering får ej dömas till straff,

ersättning eller annan åtgärd enligt

18 20 a § sedan registreringen

hävts genom dom som vunnit laga

kraft.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

2.6 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:1685) om

skydd för kretsmönster för halvledarprodukter

Härigenom föreskrivs att det i lagen (1992:1685) om skydd för

kretsmönster för halvledarprodukter skall införas åtta nya paragrafer, 12

a

12 h §§, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

12 a §

Om det skäligen kan antas att

någon har gjort ett intrång, får

domstolen för att bevisning skall

kunna säkras om intrånget besluta

att en undersökning får göras hos

denne för att söka efter föremål

eller handlingar som kan antas ha

betydelse för utredning om

intrånget (intrångsundersökning).

Ett beslut om

intrångsundersökning får meddelas

endast om skälen för åtgärden

uppväger den olägenhet eller det

men i övrigt som åtgärden innebär

för den som drabbas av den eller

för något annat motstående

intresse.

Bestämmelserna i första och

andra styckena tillämpas också i

fråga om försök och förberedelse

enligt 9 § andra stycket.

12 b §

Ett beslut om

intrångsundersökning meddelas av

den domstol där rättegång som rör

intrånget pågår. Om rättegång inte

är inledd, gäller i fråga om behörig

domstol vad som är bestämt om

tvistemål som rör intrång. Vad som

sägs i rättegångsbalken om

inskränkning av domstols

behörighet i fråga om tvist som

skall tas upp i annan ordning än

inför domstol skall dock inte

tillämpas.

En fråga om

intrångsundersökning får tas upp

endast på yrkande av innehavaren

av kretsmönstret eller den som på

grund av licens har rätt att utnyttja

kretsmönstret. Om rättegång inte

är inledd, skall yrkandet

framställas skriftligen.

Innan ett beslut om undersökning

meddelas skall motparten ha fått

tillfälle att yttra sig. Domstolen får

dock omedelbart meddela ett beslut

som gäller till dess annat har

beslutats, om ett dröjsmål skulle

medföra risk för att föremål eller

handlingar som har betydelse för

utredning om intrånget skaffas

undan, förstörs eller förvanskas.

I övrigt skall en fråga om

intrångsundersökning som

uppkommer då rättegång inte är

inledd handläggas på samma sätt

som om frågan uppkommit under

rättegång.

12 c §

Ett beslut om

intrångsundersökning får meddelas

endast om sökanden ställer

säkerhet hos domstolen för den

skada som kan tillfogas motparten.

Saknar sökanden förmåga att ställa

säkerhet, får domstolen befria

sökanden från det. I fråga om

slaget av säkerhet gäller 2 kap. 25

§ utsökningsbalken. Säkerheten

skall prövas av domstolen, om den

inte har godkänts av motparten.

I fråga om överklagande av

domstolens beslut om

intrångsundersökning och i fråga

om handläggningen i högre

domstol gäller vad som föreskrivs i

rättegångsbalken om överklagande

av beslut enligt 15 kap.

rättegångsbalken.

12 d §

Ett beslut om

intrångsundersökning skall

innehålla uppgifter om

1. vilket ändamål undersökningen

skall ha,

2. vilka föremål och handlingar

som det får sökas efter, och

3. vilka utrymmen som får

genomsökas.

Om det behövs, skall domstolen

även förordna om andra villkor för

verkställandet.

12 e §

Ett beslut om

intrångsundersökning gäller

omedelbart. Om ansökan om

verkställighet inte har gjorts inom

en månad från beslutet, förfaller

det.

Om sökanden inte inom en

månad från det att verkställigheten

avslutats väcker talan eller på

något annat sätt inleder ett

förfarande om saken, skall en

åtgärd som företagits vid

verkställigheten av

intrångsundersökningen

omedelbart gå åter, i den

utsträckning det är möjligt.

Detsamma gäller om ett beslut om

intrångsundersökning upphävs

sedan verkställighet genomförts.

12 f §

Ett beslut om

intrångsundersökning verkställs av

kronofogdemyndigheten enligt de

villkor som domstolen har

föreskrivit och med tillämpning av

1 3 kap., 16 kap.

10 §, 17 kap. 1 5 §§ samt 18 kap.

utsökningsbalken. Sökandens

motpart skall underrättas om

verkställigheten endast om beslutet

om intrångsundersökning har

tillkommit efter motpartens

hörande. Myndigheten har rätt att

ta fotografier och göra film- och

ljudupptagningar av sådana

föremål som den får söka efter.

Myndigheten har också rätt att ta

kopior av och göra utdrag ur

sådana handlingar som den får

söka efter.

En intrångsundersökning får inte

omfatta en skriftlig handling som

avses i 27 kap. 2 §

rättegångsbalken.

12 g §

När ett beslut om

intrångsundersökning skall

verkställas har motparten rätt att

tillkalla ett juridiskt biträde. I

avvaktan på att biträdet inställer

sig får verkställigheten inte

påbörjas. Detta gäller dock inte,

om

1. undersökningen därigenom

onödigt fördröjs, eller

2. det finns en risk att ändamålet

med åtgärden annars inte uppnås.

Vid verkställigheten får

kronofogdemyndigheten anlita det

biträde av en sakkunnig som

behövs.

Myndigheten får tillåta att

sökanden eller ett ombud för

sökanden är närvarande vid

undersökningen för att bistå med

upplysningar. Om ett sådant

tillstånd ges, skall myndigheten se

till att sökanden eller ombudet inte

i större utsträckning än som kan

motiveras av verkställigheten får

kännedom om förhållanden som

kommer fram.

12 h §

Fotografier och film- och

ljudupptagningar av föremål samt

kopior av och utdrag ur handlingar

skall förtecknas och hållas

tillgängliga för sökanden och

motparten.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

2.7 Förslag till lag om ändring i växtförädlarrättslagen

(1997:306)

Härigenom föreskrivs i fråga om växtförädlarrättslagen (1997:306)

dels att 12 kap. 2 § skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas åtta nya paragrafer, 9 kap. 7 a 7 h §§,

av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

9 kap.

7 a §

Om det skäligen kan antas att

någon har gjort ett intrång, får

domstolen för att bevisning skall

kunna säkras om intrånget besluta

att en undersökning får göras hos

denne för att söka efter föremål

eller handlingar som kan antas ha

betydelse för utredning om

intrånget (intrångsundersökning).

Ett beslut om

intrångsundersökning får meddelas

endast om skälen för åtgärden

uppväger den olägenhet eller det

men i övrigt som åtgärden innebär

för den som drabbas av den eller

för något annat motstående

intresse.

Bestämmelserna i första och

andra styckena tillämpas också i

fråga om försök och förberedelse

enligt 9 kap. 1 § andra stycket.

7 b §

Ett beslut om

intrångsundersökning meddelas av

den domstol där rättegång som rör

intrånget pågår. Om rättegång inte

är inledd, gäller i fråga om behörig

domstol vad som är bestämt om

tvistemål som rör intrång. Vad som

sägs i rättegångsbalken om

inskränkning av domstols

behörighet i fråga om tvist som

skall tas upp i annan ordning än

inför domstol skall dock inte

tillämpas.

En fråga om

intrångsundersökning får tas upp

endast på yrkande av innehavaren

av växtförädlarrätten eller den som

på grund av licens har rätt att

utnyttja växtsorten. Om rättegång

inte är inledd, skall yrkandet

framställas skriftligen.

Innan ett beslut om undersökning

meddelas skall motparten ha fått

tillfälle att yttra sig. Domstolen får

dock omedelbart meddela ett beslut

som gäller till dess annat har

beslutats, om ett dröjsmål skulle

medföra risk för att föremål eller

handlingar som har betydelse för

utredning om intrånget skaffas

undan, förstörs eller förvanskas.

I övrigt skall en fråga om

intrångsundersökning som

uppkommer då rättegång inte är

inledd handläggas på samma sätt

som om frågan uppkommit under

rättegång.

7 c §

Ett beslut om

intrångsundersökning får meddelas

endast om sökanden ställer

säkerhet hos domstolen för den

skada som kan tillfogas motparten.

Saknar sökanden förmåga att ställa

säkerhet, får domstolen befria

sökanden från det. I fråga om

slaget av säkerhet gäller 2 kap. 25

§ utsökningsbalken. Säkerheten

skall prövas av domstolen, om den

inte har godkänts av motparten.

I fråga om överklagande av

domstolens beslut om

intrångsundersökning och i fråga

om handläggningen i högre

domstol gäller vad som föreskrivs i

rättegångsbalken om överklagande

av beslut enligt 15 kap.

rättegångsbalken.

7 d §

Ett beslut om

intrångsundersökning skall

innehålla uppgifter om

1. vilket ändamål undersökningen

skall ha,

2. vilka föremål och handlingar

som det får sökas efter, och

3. vilka utrymmen som får

genomsökas.

Om det behövs, skall domstolen

även förordna om andra villkor för

verkställandet.

7 e §

Ett beslut om

intrångsundersökning gäller

omedelbart. Om ansökan om

verkställighet inte har gjorts inom

en månad från beslutet, förfaller

det.

Om sökanden inte inom en

månad från det att verkställigheten

avslutats väcker talan eller på

något annat sätt inleder ett

förfarande om saken, skall en

åtgärd som företagits vid

verkställigheten av

intrångsundersökningen

omedelbart gå åter, i den

utsträckning det är möjligt.

Detsamma gäller om ett beslut om

intrångsundersökning upphävs

sedan verkställighet genomförts.

7 f §

Ett beslut om

intrångsundersökning verkställs av

kronofogdemyndigheten enligt de

villkor som domstolen har

föreskrivit och med tillämpning av

1 3 kap., 16 kap.

10 §, 17 kap. 1 5 §§ samt 18 kap.

utsökningsbalken. Sökandens

motpart skall underrättas om

verkställigheten endast om beslutet

om intrångsundersökning har

tillkommit efter motpartens

hörande. Myndigheten har rätt att

ta fotografier och göra film- och

ljudupptagningar av sådana

föremål som den får söka efter.

Myndigheten har också rätt att ta

kopior av och göra utdrag ur

sådana handlingar som den får

söka efter.

En intrångsundersökning får inte

omfatta en skriftlig handling som

avses i 27 kap. 2 § rättegångs-

balken.

7 g §

När ett beslut om

intrångsundersökning skall

verkställas har motparten rätt att

tillkalla ett juridiskt biträde. I

avvaktan på att biträdet inställer

sig får verkställigheten inte

påbörjas. Detta gäller dock inte,

om

1. undersökningen därigenom

onödigt fördröjs, eller

2. det finns en risk att ändamålet

med åtgärden annars inte uppnås.

Vid verkställigheten får

kronofogdemyndigheten anlita det

biträde av en sakkunnig som

behövs.

Myndigheten får tillåta att

sökanden eller ett ombud för

sökanden är närvarande vid

undersökningen för att bistå med

upplysningar. Om ett sådant

tillstånd ges, skall myndigheten se

till att sökanden eller ombudet inte

i större utsträckning än som kan

motiveras av verkställigheten får

kännedom om förhållanden som

kommer fram.

7 h §

Fotografier och film- och

ljudupptagningar av föremål samt

kopior av och utdrag ur handlingar

skall förtecknas och hållas

tillgängliga för sökanden och

motparten.

12 kap.

2 §

Vid intrång i en gemenskapens

växtförädlarrätt tillämpas

bestämmelserna i 9 kap. 1 § om

ansvar för intrång i en

växtförädlarrätt.

Vid intrång i en gemenskapens

växtförädlarrätt tillämpas

bestämmelserna i 9 kap. 1 § om

ansvar för intrång i en

växtförädlarrätt och 7 a h §§ om

intrångsundersökning.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

3 Ärendet och dess beredning

Möjligheterna att på ett effektivt sätt skydda och hävda immateriella

rättigheter mot intrång har under 1990-talet blivit föremål för en ökad

uppmärksamhet. En orsak till detta är det ökande olovliga kommersiella

utnyttjandet av andras verk, produkter, varumärken m.m. som efter

internationell förebild benämns piratverksamhet eller counterfeit -

verksamhet. En annan orsak till den ökade uppmärksamheten är det

internationella avtalet om handelsrelaterade aspekter av immaterialrätter

(TRIP:s-avtalet), som slutits inom ramen för

Världshandelsorganisationen (World Trade Organization, WTO). Sverige

är bundet av TRIP:s-avtalet genom sin anslutning till

Världshandelsorganisationen. Avtalet innehåller särskilda bestämmelser

för att säkerställa skyddet för immaterialrätterna.

I TRIP:s-avtalet finns bl.a. en särskild bestämmelse som föreskriver att

ett lands myndigheter skall kunna besluta om interimistiska åtgärder för

att säkerställa bevisning av betydelse för ett påstått intrång i en

immaterialrätt (artikel 50.1.b). Denna avtalsbestämmelse bedöms för

svenskt vidkommande vara genomförd genom att rättegångsbalkens

regler om husrannsakan och beslag i brottmål kan komma till användning

vid intrång.

På senare tid har, främst mot bakgrund av att datorprogram i ökad

utsträckning tycks bli föremål för olovlig kopiering och spridning, från

flera industriorganisationers och andra intressenters sida gjorts gällande

att de svenska sanktionsbestämmelserna mot intrång i immaterialrätterna

inte ger ett ändamålsenligt skydd och inte heller ett skydd som motsvarar

vad många andra europeiska länder ger. Man har därvid framhållit att ett

sätt som bättre skulle kunna säkerställa de immateriella ensamrätterna

vore att införa en civilprocessuell reglering som möjliggör att bevisning

säkras vid immaterialrättsliga intrång.

I Justitiedepartementet utarbetades under vintern 1997/98

departementspromemorian Ny skyddsåtgärd vid immaterialrättsintrång,

Ds 1998:28. I promemorian föreslås att en domstol i ett civilrättsligt

förfarande skall kunna besluta om att en undersökning får göras hos den

som misstänks för ett immaterialrättsligt intrång i syfte att säkra bevis

som kan ha betydelse för utredning om intrånget. Förslaget utgår i viss

mån från artikel 50 i TRIP:s-avtalet (bilaga 1).

Promemorian har remissbehandlats och remissyttrandena finns

tillgängliga hos Justitiedepartementet (dnr Ju98-1170).

Promemorians huvudsakliga innehåll återges i bilaga 2. De lagförslag

som lades fram återges i bilaga 3. Remissinstanserna är förtecknade i

bilaga 4.

På grundval av promemorians förslag lägger regeringen i denna

proposition fram förslag till regler om en ny skyddsåtgärd vid

immaterialrätts-intrång.

Lagrådet

Regeringen beslutade den 3 september 1998 att inhämta Lagrådets

yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 5. Lagrådets yttrande finns

i bilaga 6.

Lagrådet har på en punkt framfört erinringar mot förslaget i sak och

föreslagit vissa justeringar av lagtexten. Regeringen har i allt väsentligt

följt Lagrådets förslag. Därutöver har vissa redaktionella ändringar gjorts

i lagtexten. De synpunkter som Lagrådet framfört behandlas i de

sakavsnitt till vilka de är hänförliga (avsnitt 6.1, 6.5.2 och 6.9) eller i

författningskommentaren (avsnitt 9.1).

4 Nuvarande ordning

4.1 Inledning

Immaterialrätten är den del av civilrätten som behandlar det rättsliga

skyddet för intellektuella prestationer och för kännetecken. De

immaterialrättsliga lagarna ger ett skydd mot olika slag av eftergörande

(kopiering) eller efterbildning utan samtycke och mot annat obehörigt

utnyttjande. Skyddet är utvecklat i de immaterialrättsliga lagarna, dvs. i

varumärkeslagen (1960:644), lagen (1960:729) om upphovsrätt till

litterära och konstnärliga verk, patentlagen (1967:837),

mönsterskyddslagen (1970:485), firmalagen (1974:156), lagen

(1992:1685) om skydd för kretsmönster för halvledarprodukter och

växtförädlarrättslagen (1997:306). Man brukar göra en uppdelning av

immaterialrätten i upphovsrätt och industriellt rättsskydd. Till

upphovsrätten hänförs då upphovsrättslagen och, på grund av skyddets

karaktär, ofta kretsmönsterlagen, medan övriga lagar hänförs till det

industriella rättsskyddet.

Gemensamt för de nu angivna lagarna är ensamrättskonstruktionen.

Lagarna är uppbyggda så att en närmare angiven person, som har gett

upphov till en viss prestation, får en ensamrätt till det kommersiella

utnyttjandet av denna. En konstnär får således en viss ensamrätt att

förfoga över det konstverk han har skapat och en uppfinnare får en viss

ensamrätt att industriellt utnyttja sin uppfinning. Ensamrätten kan avse

olika slags utnyttjande av en prestation exempelvis tillverkning,

försäljning eller uthyrning. De immateriella ensamrätterna skyddas

genom ett system av olika sanktioner av såväl straff- som civilrättslig

karaktär. Den som utan ensamrättshavarens samtycke vidtar någon åtgärd

som omfattas av ensamrätten begår därmed ett immaterialrättsligt

intrång. Detta kan exempelvis bestå i att en person utan patenthavarens

samtycke tillverkar eller försäljer en patentskyddad produkt.

För samtliga former av immaterialrättsintrång kan straff- och

skadeståndsansvar komma i fråga. Vidare kan en domstol besluta om

vissa skyddsåtgärder och säkerhetsåtgärder.

4.2 Straffansvar och vissa tvångsmedel

4.2.1 Straffansvar

Inom området för upphovsrätten och närbesläktade ensamrätter, dvs.

sådana ensamrätter som regleras i upphovsrättslagen och

kretsmönsterlagen, gäller att den som uppsåtligen eller av grov

oaktsamhet gör intrång i en sådan rättighet straffas med böter eller

fängelse i högst två år (53 § resp. 9 §). Enligt 57 § upphovsrättslagen

gäller straffbestämmelserna i

53 § också i fråga om intrång i de s.k. närstående rättigheterna. Till dessa

rättigheter hör katalogskyddet liksom de rättigheter som tillkommer

utövande konstnärer, film- och fonogramproducenter, radio- och TV-

företag samt fotografer (45 49 a §§ upphovsrättslagen). Förutom intrång

i en upphovsrätt eller i en närstående rättighet är vissa andra förfaranden

straffsanktionerade. En åtgärd som strider mot en föreskrift enligt 41 §

andra stycket upphovsrättslagen om en upphovsmans testamentariska

förordnande om hur rättigheten skall utövas är sålunda förenad med

straffansvar. Vidare är en överträdelse av bestämmelsen om titelskydd i

50 § upphovsrättslagen straffbelagd.

För försök och förberedelse till intrång i upphovsrätten och denna

närstående ensamrätter döms till ansvar enligt 23 kap. brottsbalken.

Detsamma gäller försök och förberedelse till de straffsanktionerade

förfaranden som inte är att betrakta som intrång.

Enligt lagarna på upphovsrättsområdet gäller att åklagaren får väcka

åtal endast om målsäganden anger brottet till åtal eller åtal är påkallat

från allmän synpunkt (59 § upphovsrättslagen och 9 §

kretsmönsterlagen).

I de lagar som rör det industriella rättsskyddet dvs. varumärkeslagen

(37 §), patentlagen (57 §), mönsterskyddslagen (35 §), firmalagen (18 §)

och växtförädlarrättslagen (9 kap. 1 §) föreskrivs att den som

uppsåtligen eller av grov oaktsamhet gör intrång i en ensamrätt som

skyddas av lagarna straffas med böter eller fängelse i högst två år.

För försök och förberedelse till intrång i de industriella rättigheterna

kan ansvar ådömas enligt 23 kap. brottsbalken.

Intrång i de industriella ensamrätterna får åtalas av åklagaren bara om

intrånget anges till åtal av målsäganden och åtal av särskilda skäl anses

påkallat från allmän synpunkt.

4.2.2 Tvångsmedel i brottmål

I ett straffrättsligt förfarande kan rättegångsbalkens regler om

tvångsmedel i brottmål komma till användning. Av särskilt intresse i

detta sammanhang är reglerna om beslag och husrannsakan.

Bestämmelser om beslag finns i 27 kap. rättegångsbalken. Enligt

huvudregeln i 1 § får ett föremål tas i beslag om det skäligen kan antas

äga betydelse för utredning om brott eller vara någon avhänt genom brott

eller på grund av brott förverkat. Vad som sägs om föremål gäller i

princip även skriftliga handlingar. I 2 och 3 §§ finns dock särskilda regler

som begränsar möjligheterna att beslagta skriftliga handlingar och brev,

telegram och andra försändelser.

Det första undantaget i 2 § gäller handlingar vars innehåll är sådant att

en befattningshavare eller någon annan person inte får höras som vittne

om det. Undantaget förutsätter också att handlingarna innehas av den

som har tystnadsplikt eller av den till förmån för vilken tystnadsplikten

gäller. För skriftliga meddelanden mellan den misstänkte och hans

närstående gäller också särskilda inskränkningar. Undantagsregeln om

försändelser som finns hos post- eller teleföretag (3 §) innehåller den

restriktionen att sådana försändelser får tas i beslag endast om

straffskalan för det aktuella brottet omfattar fängelse i ett år eller mer.

För immaterialrättsintrång är stadgat fängelse i upp till två år. Således

kan beslag av försändelser som finns hos post- och teleföretag användas

som tvångsmedel i utredningar om intrång i immateriella rättigheter.

Enligt särskilda bestämmelser om beslag i de immaterialrättsliga

lagarna (41 § varumärkeslagen, 59 § upphovsrättslagen, 59 § patentlagen,

37 § mönsterskyddslagen, 20 § firmalagen, 13 § kretsmönsterlagen och 9

kap. 8 § växtförädlarrättslagen) får också den egendom med avseende på

vilken intrång föreligger tas i beslag i ett straffrättsligt förfarande. Dessa

bestämmelser är motiverade av att rättegångsbalkens regler om beslag

föreskriver att beslag kan läggas bl.a. på föremål som kan vara genom

brott någon avhänt . Till den egendom som omfattas av det

immaterialrättsliga skyddet, t.ex. en vara som försetts med en annans

varumärke eller ett olovligt kopierat datorprogram, har målsäganden

(innehavaren av immaterialrätten) inte någon äganderätt (jfr SOU

1958:10 s. 341). Ett sådant föremål kan därför inte sägas vara avhänt

denne och den berörda beslagsregeln i rättegångsbalken kan därför inte

tillämpas. Mot den bakgrunden har de immaterialrättsliga lagarna

kompletterats med särskilda beslagsregler (jfr om detta också avsnitt

4.5).

Bestämmelser om husrannsakan i brottsutredande syfte finns i 28 kap.

rättegångsbalken. Husrannsakan kan vara antingen reell eller personell,

dvs. avse antingen föremål eller personer.

Reell husrannsakan företas för att söka efter föremål som är

underkastade beslag eller för att utröna omständigheter som kan få

betydelse för utredning om ett brott. För sådan husrannsakan fordras

enligt 28 kap. 1 § att det förekommer anledning att det har förövats ett

brott för vilket fängelse kan följa, vilket är fallet vid misstanke om ett

immaterialrättsligt intrång.

Ett förordnande om husrannsakan meddelas enligt 28 kap. 4 § av

undersökningsledaren, åklagaren eller rätten. Om en husrannsakan kan

antas bli av stor omfattning eller medföra synnerlig olägenhet för den hos

vilken åtgärden vidtas, bör åtgärden inte vidtas utan rättens förordnande.

Befogenheterna för polisen att vid en husrannsakan söka efter

uppgifter som finns lagrade i datorer är inte närmare reglerad. En sådan

undersökning kan ha särskild betydelse vid misstänkt intrång i

upphovsrätten till datorprogram. Den kan också ha betydelse för

inhämtande av affärsuppgifter som kan visa omfattningen av ett

misstänkt intrång. Det är inte ovanligt att polisen bereder sig tillträde till

datorer för att inhämta uppgifter i brottsutredande syfte. Polisen anses

berättigad att under en husrannsakan söka efter information i en dator

lika väl som att läsa de handlingar eller studera andra föremål som

påträffas under en husrannsakan (se SOU 1995:47 s. 184).

4.3 Vitesförbud

Möjlighet till vitesförbud vid intrång förekommer i samtliga de

immaterialrättsliga lagarna (37 a § varumärkeslagen, 53 a och 57 §§

upphovsrättslagen, 57 a § patentlagen, 35 a § mönsterskyddslagen, 15 §

firmalagen, 9 a § kretsmönsterlagen och 9 kap. 2 5 §§

växtförädlarrättslagen). Vitesförbudet innebär att en domstol när ett

intrång har begåtts kan förbjuda fortsatt intrång vid påföljd av vite. Ett

sådant förbud kan enligt uttryckligt stadgande i lagarna meddelas

interimistiskt.

Vid en begäran om ett förbud behöver innehavaren av immaterialrätten

inte, som vid straff och skadestånd, styrka vare sig uppsåt eller

oaktsamhet hos den som gör intrång och han behöver heller inte föra

bevisning om intrångets skadeverkningar. Han kan helt inrikta sin

begäran på frågan om det i objektiv mening föreligger ett intrång.

Förutsättningarna för att meddela ett interimistiskt förbud är desamma

som gäller vid beslut enligt 15 kap. rättegångsbalken om processuella

säkerhetsåtgärder i tvistemål. Det betyder att käranden måste visa

sannolika skäl för att intrång föreligger och för att det finns en risk att

intrånget fortsätter. Det krävs att käranden ställer säkerhet för den

ersättning som han kan bli skyldig att betala om det senare visar sig att

något intrång inte har ägt rum. I de fall där rättighetshavaren saknar

ekonomiska möjligheter att ställa säkerhet kan han befrias från detta

krav. Innan ett vitesförbud meddelas skall svaranden ha fått tillfälle att

yttra sig, om inte ett dröjsmål skulle medföra risk för skada.

4.4 Skadeståndsansvar

Skadeståndsbestämmelser finns i samtliga lagar som berör de

immateriella ensamrätterna (38 § varumärkeslagen, 54 och 57 §§

upphovsrättslagen, 58 § patentlagen, 36 § mönsterskyddslagen, 19 §

firmalagen, 11 § kretsmönsterlagen och 9 kap. 6 §

växtförädlarrättslagen).

Enligt upphovsrättslagen skall den som i strid mot lagen utnyttjar ett

verk eller en annan skyddad prestation betala skälig ersättning (vederlag)

för utnyttjandet. Detta gäller även vid intrång som sker i god tro. Enligt

kretsmönsterlagen gäller att ersättning skall lämnas om och i den mån det

är skäligt. Sker intrång i en upphovsrätt eller kretsmönsterrätt uppsåtligen

eller av oaktsamhet har rättighetshavaren dessutom rätt till ersättning för

annan förlust än utebliven ersättning för utnyttjandet samt såvitt avser

upphovsrätten för lidande eller annat förfång. Vid bestämmande av

ersättningen för intrång i en kretsmönsterrätt skall hänsyn tas även till

innehavarens intresse av att intrång inte begås och till övriga

omständigheter av annan än rent ekonomisk betydelse. Det betyder att

även för sådana intrång ersättning kan betalas för lidande eller annan

skada (bet. 1986/87:LU10 s. 5).

För det industriella rättsskyddet gäller att den som uppsåtligen eller av

oaktsamhet gör intrång skall betala skälig ersättning för utnyttjandet av

rättigheten samt ersättning för den ytterligare skada som intrånget har

medfört. Om någon gör intrång i en rätt utan vare sig uppsåt eller

oaktsamhet dvs. i god tro skall han betala ersättning för utnyttjandet

av rättigheten om och i den mån det är skäligt. Vid bestämmande av

skadeståndets storlek gäller också en särskild regel som föreskriver att

hänsyn skall tas även till rättighetshavarens intresse av att intrång inte

begås och till övriga omständigheter av annan än rent ekonomisk

betydelse.

4.5 Åtgärder med olovligt framställda varor och verk,

m.m.

Utöver de straff-, förbuds- och skadeståndsbestämmelser som gäller

finns också bestämmelser om vissa åtgärder i fråga om olovligt

framställda varukännetecken, produkter och exemplar m.m. (41 §

varumärkeslagen, 55 och 57 §§ upphovsrättslagen, 59 § patentlagen, 37 §

mönsterskyddslagen, 20 § andra stycket firmalagen, 12 §

kretsmönsterlagen och 9 kap. 7 § växtförädlarrättslagen).

Huvudprincipen för dessa bestämmelser är att den som vidtar en åtgärd

som innebär intrång i en immateriell ensamrätt får, om det anses skäligt,

tåla att egendom med viss anknytning till intrånget ändras, sätts i förvar,

förstörs eller mot lösen lämnas ut till den som har lidit intrånget.

Gemensamt för dessa bestämmelser är att det räcker att intrång i

objektiv mening föreligger. Intrånget behöver alltså inte vara straffbart

eller kunna föranleda skadeståndsskyldighet. Den som har lidit intrånget

kan framställa ett yrkande vid domstol om att denna skall meddela ett

förordnande om en viss åtgärd. Yrkandet kan framställas i ett mål om

påföljd för intrång eller i en särskild rättegång. Åtgärderna är att beteckna

som skyddsåtgärder. Fastän det förutsätts att ett intrång i någon form har

begåtts innan åtgärden kan vidtas, är åtgärderna inte att anse som

förverkande eller annan rättsverkan av brott.

Bestämmelserna om åtgärder med olagliga varor m.m. är också

tillämpliga vid försök och förberedelse till straffbara intrång.

I fråga om talan som förs med stöd av dessa bestämmelser i ett

brottmål om ansvar för intrång gäller vad som i allmänhet är föreskrivet

om talan om enskilt anspråk. Således är reglerna i 22 kap.

rättegångsbalken tillämpliga. Det enskilda anspråket och ansvarsfrågan

skall som regel handläggas i samma rättegång (22 kap. 1 §). I allmänhet

skall åklagaren hjälpa målsäganden med att framställa anspråket (22 kap.

2 §). Enligt 22 kap. 5 § har domstolen emellertid en möjlighet att när som

helst under handläggningen avskilja det enskilda anspråket för

handläggning i vanlig tvistemålsordning. I 22 kap. 7 § finns en

bestämmelse om att det enskilda anspråket får prövas av domstolen utan

hinder av att den misstänkte frikänns från ansvar. Detta kan komma i

fråga i en situation där en tilltalad frikänns på grund av att han handlat

utan uppsåt eller oaktsamhet, men där det ändå kan visas att han har

begått ett intrång i objektiv mening.

Egendom som avses med skyddsåtgärderna kan som framgår av

avsnitt 4.2.2 tas i beslag, om ett brottsligt intrång skäligen kan antas

föreligga. Härigenom säkerställs en framtida verkställighet av ett beslut

om en skyddsåtgärd. Beslag kan dock endast ske i brottmål, dvs. i mål

om ansvar för intrång.

Om endast skadeståndstalan eller talan om skyddsåtgärd förs, kan i

motsvarande fall reglerna i 15 kap. 3 § rättegångsbalken om lämplig

åtgärd för att säkerställa sökandens rätt tillämpas. Ett förordnande som

avses i 15 kap. 3 § kan bli föremål för verkställighet enligt 16 kap.

utsökningsbalken.

Den egendom som kan bli föremål för en skyddsåtgärd är den

egendom med avseende på vilken intrång eller såvitt avser upphovsrätt

 en sådan överträdelse som avses i 53 § upphovsrättslagen föreligger.

Inom upphovsrätten och närbesläktade ensamrätter gäller att hjälpmedel

som har använts för framställningen, exempelvis trycksatser och

klichéer, och som kan användas endast för den ifrågavarande

framställningen kan bli föremål för en skyddsåtgärd. Även på det

industriella rättsskyddets område gäller att apparater, redskap m.m. som,

utan att själva vara föremål för det rättsliga skyddet, använts vid olovlig

tillverkning etc. kan bli föremål för en skyddsåtgärd. En skyddsåtgärd

kan dock enligt flertalet immaterialrättsliga lagar inte vidtas mot den som

i god tro förvärvat egendomen.

Utöver detta finns i upphovsrättslagen och kretsmönsterlagen

bestämmelser om förverkande av egendom i de fall som inte omfattas av

bestämmelserna om avstående mot lösen m.m. Eftersom

lösenbestämmelserna inte anses omfatta hjälpmedel som har använts vid

olaglig framställning av exemplar av visst verk men som kan användas

även för helt laglig framställning av exemplar av andra verk, t.ex.

inspelningsapparater, har förverkandebestämmelser införts som öppnar

en möjlighet att förklara egendom av detta slag förverkad (55 § fjärde

stycket upphovsrättslagen och 12 § kretsmönsterlagen, jfr även prop.

1981/82:152 s.

24 f.).

5 Reformbehovet

5.1 En växande piratmarknad

Möjligheterna att på ett effektivt sätt skydda de immateriella

ensamrätterna har under senare tid blivit föremål för en ständigt ökad

uppmärksamhet. Bakgrunden är ett omfattande olovligt kommersiellt

utnyttjande av andras produkter, verk och kännetecken. Trots reformer

som inneburit skärpta åtgärder mot intrång (se t.ex. prop. 1993/94:122) är

den s.k. piratverksamheten ett växande problem.

Det olovliga kommersiella utnyttjandet omfattar numera många olika

slags varor, även sådana som brukar betecknas som massproducerade och

används i det dagliga livet. Det är alltså inte bara lyxartiklar som berörs

av denna illegala verksamhet. Sådana industriprodukter som exempelvis

reservdelar till bilar och flygplan, läkemedel, elektriska utrustningar,

audiovisuella produkter och inte minst datorprogram är också föremål

för plagiering och annat olovligt utnyttjande.

Enligt mångas bedömning utgör piratkopiering av datorprogram för

närvarande det största problemet när det gäller intrång i immateriella

rättigheter (jfr t.ex. Ds 1997:51 Rapport från Internationella

ekobrottsgruppen s. 105). Vid sidan om den omfattande piratkopiering

och marknadsföring av datorprogram som sker i organiserade former har

på senare tid också piratkopiering som sker för slutligt bruk inom ett

företag eller en organisation blivit ett ökande problem. Denna

piratkopiering, som alltså inte innebär någon försäljning eller annan

spridning till tredje man, är särskilt svår att utreda närmare, om man inte

har möjlighet att få till stånd en undersökning i någon form hos den som

begår intrånget.

Vid sidan av datorprogrammen är musik- och videoinspelningar i

mycket stor omfattning föremål för otillåten kopiering. Detta vållar

musik- och filmindustrin stor skada i form av bl.a. uteblivna

försäljningsintäkter.

Otillåten kopiering skadar självfallet producenten av den äkta varan.

Skadan består främst i förlorade intäkter och marknadsandelar. När det

gäller datorprogram brukar hävdas att andelen piratkopior i Sverige är

ungefär hälften av det totala antalet exemplar av datorprogram.

Till detta kommer att det olovliga kommersiella utnyttjandet kan skada

den goodwill som ensamrättshavaren och tillverkaren av den äkta varan

har. Det beror på att konsumenterna kan förknippa en bristfällig kvalitet

på en kopierad vara med den tillverkare som svarar för den äkta varan.

Det skall inte heller bortses från att seriösa företagare kan förlora sin

vilja att åstadkomma innovationer, om en ny produkt kan bli föremål för

olovlig kopiering så snart den släppts ut på marknaden. Omfattande

utvecklings- och marknadsföringskostnader kan i värsta fall vara

bortkastade, om någon väljer att genom kopieringsverksamhet utnyttja de

investeringar som företaget gör. Ett gott klimat för forskning och

utveckling inom näringslivet förutsätter alltså att det finns verkningsfulla

sanktioner mot intrång och att det finns åtgärder som gör det praktiskt

möjligt att få dessa sanktioner utdömda.

Även för konsumenterna kan olovlig kopieringsverksamhet vara till

nackdel. Visserligen kan konsumenten köpa en kopierad vara billigt i

tron att han köper en märkesprodukt. I verkligheten får emellertid

konsumenten många gånger en vara som är sämre än märkesprodukten. I

vissa fall kan den kopierade varan rent av vara så bristfällig att den inte

uppfyller de säkerhetskrav som man förknippar med den äkta varan.

Frågan om ett effektivt skydd för de immateriella ensamrätterna kan

också ses i ett vidare perspektiv. Indirekt kan dåliga möjligheter att

skydda rättigheterna bromsa utländska företags vilja att investera i

Sverige. Det gäller i synnerhet om andra länder i vårt närområde erbjuder

ett effektivare skydd än det som finns i Sverige. Det är därför, från flera

utgångspunkter, av stort intresse för samhället att de som innehar

immateriella ensamrätter i Sverige också har effektiva möjligheter att

försvara sina rättigheter här.

Det är också ett viktigt inslag i regeringens inställning till intrång i de

immateriella ensamrätterna att näringslivet självt bör ingripa mot intrång,

och att staten därvid bör tillhandahålla näringslivet effektiva medel för att

komma till rätta med intrången. Vad som då kommer i fråga är

civilrättsliga och civilprocessuella åtgärder. Sådana åtgärder ersätter

naturligtvis inte det straffrättsliga systemet, men de utgör ett mycket

betydelsefullt komplement.

Mot bakgrund av det växande problem som piratmarknaden således

utgör anser regeringen att det finns ett behov av effektivare medel för att

bekämpa immaterialrättsliga intrång. Det gäller särskilt inom ramen för

civilprocessen.

5.2 TRIP:s-avtalet

5.2.1 Allmänt om TRIP:s-avtalets särskilda regler om

säkerställande av skyddet för immaterialrätterna

TRIP:s-avtalet (som finns publicerat bl.a. i prop. 1994/95:35, del C,

s. 103) innehåller, förutom materiella bestämmelser om

immaterialrättsligt skydd, särskilda regler om säkerställande

( enforcement ) av skyddet för immaterialrätterna.

Dessa regler finns i en särskild del av avtalet (Del III). Denna del är i

sin tur uppdelad i fem avsnitt.

Det första avsnittet innehåller en artikel med vissa allmänna

skyldigheter. Av artikeln följer bl.a. att staterna skall ha regler som gör

det möjligt att vidta effektiva åtgärder mot intrång. Åtgärderna skall vara

ändamålsenliga för att förebygga intrång samt avskräcka från vidare

intrång (artikel 41.1). Förfarandena vid immaterialrättsliga intrång skall

inte vara onödigt komplicerade, kostsamma eller medföra oskäliga

tidsfrister eller omotiverade dröjsmål (artikel 41.2). Avtalet innebär inte

någon skyldighet att inrätta en från den övriga rättsordningen skild

ordning för säkerställande av immateriella rättigheter.

Avsnitt 2 tar upp de förfaranden och rättsmedel som skall finnas mot

intrång antingen i civilrättslig eller administrativ form.

Avsnitt 3 behandlar interimistiska åtgärder, avsnitt 4 behandlar

särskilda krav i samband med gränsåtgärder och avsnitt 5 behandlar

straff-rättsliga förfaranden.

5.2.2 Interimistiska åtgärder

TRIP:s-avtalets bestämmelser om interimistiska åtgärder finns i artikel

50. Artikeln återges i bilaga 1.

Artikeln gäller i första hand de rättsliga instansernas handläggning

(artikel 50.1). Huvudregeln om interimistiska åtgärder innebär att de

rättsliga myndigheterna skall ha behörighet att snabbt och effektivt

besluta om åtgärder för att förebygga att intrång görs i immaterialrätterna

(artikel 50.1.a) och för att bevara bevisning av betydelse för det påstådda

intrånget (artikel 50.1.b).

I förekommande fall och särskilt om fara är i dröjsmål skall

myndigheterna vara behöriga att utan hörande av motparten besluta om

åtgärden (artikel 50.2). Särskilt gäller detta om ett dröjsmål kan antas

vålla rättighetshavaren oersättlig skada eller när bevisning löper

uppenbar risk att förstöras.

I artikel 50.3 finns procedurregler som innebär att myndigheterna får

avkräva en sökande skälig bevisning om att han är rättighetshavare och

om att intrång förekommer. Enligt bestämmelsen får också säkerhet för

den skada som kan tillfogas motparten krävas av sökanden. Enligt artikel

50.5 är det dessutom möjligt för den verkställande myndigheten att

avkräva sökanden ytterligare information för verkställigheten.

I artiklarna 50.4 och 50.6 finns ytterligare procedurregler som syftar

till att säkerställa motpartens rätt och som bl.a. innebär att motparten

skall få tillfälle att yttra sig senast efter verkställigheten av ett

interimistiskt förordnande och att åtgärder som gjorts med stöd av

förordnandet skall upphöra att gälla om inte ett förfarande i sak inleds

inom rimlig tid.

Om förordnandet visar sig vara oberättigat har myndigheterna, enligt

artikel 50.7, rätt att bestämma om skadestånd till motparten som på ett

lämpligt sätt ersätter denne.

5.2.3 TRIP:s-avtalets relation till svensk rätt

Som framgår av föregående avsnitt skall det enligt TRIP:s-avtalet finnas

snabba och effektiva åtgärder för att, för det första, förebygga ett intrång

och, för det andra, säkra bevisning om det påstådda intrånget. Av

innehållet i artikel 50 framgår att artikeln inte bara avser vad som enligt

svensk processrätt är att beteckna som en interimistisk åtgärd, dvs. ett

tillfälligt förordnande som skall gälla i avvaktan på att en dom eller ett

slutligt beslut har meddelats och vunnit laga kraft. Artikeln tar snarare

sikte på tillgången till ändamålsenliga skydds- och säkerhetsåtgärder,

oavsett vilken processrättslig utformning dessa har.

Bestämmelsen om förebyggande åtgärder är genomförd i svensk rätt

genom reglerna om domstols vitesförbud mot intrång. Som framgår av

avsnitt 4.3 kan ett sådant förbud meddelas interimistiskt och utan att

motparten bereds tillfälle att yttra sig.

Avtalets bestämmelse om åtgärder för bevarande av bevisning av

betydelse för ett påstått intrång är enligt regeringens mening genomförd i

svensk rätt genom att rättegångsbalkens regler om beslag och

husrannsakan kan komma till användning vid immaterialrättsliga intrång.

Bestämmelsens placering i avtalet och övriga bestämmelser i avtalet har

inte lett till slutsatsen att bestämmelsen nödvändigtvis måste genomföras

i en civilrättslig ordning liknande den om domstols förbud mot intrång.

Härtill kommer att också bestämmelserna om skriftligt bevis och syn i

38 respektive 39 kap. rättegångsbalken har betydelse för möjligheterna

att få tillgång till relevant bevisning i tvistemål och brottmål rörande

intrång. I tvistemål kan också reglerna i 41 kap. rättegångsbalken om

bevisning till framtida säkerhet göra det möjligt att säkra bevisning som

annars riskerar att gå förlorad.

Det svenska genomförandet av bestämmelsen såvitt avser åtgärder för

att bevara bevisning har emellertid ifrågasatts inom ramen för

Världshandelsorganisationens uppföljning av TRIP:s-avtalet.

Införandet av en ny skyddsåtgärd, vars syfte är att säkra bevisning vid

misstanke om intrång i någon immateriell ensamrätt, skulle undanröja

varje tvivel om att den svenska processordningen även på den nu berörda

punkten uppfyller TRIP:s-avtalets krav.

6 En ny skyddsåtgärd

6.1 Införande av en ny skyddsåtgärd vid immaterialrätts-

intrång

Regeringens förslag: I de immaterialrättsliga lagarna införs en ny

civilprocessuell skyddsåtgärd; intrångsundersökning. Åtgärden innebär

att en undersökning får göras hos den som på goda grunder misstänks ha

begått ett immaterialrättsligt intrång. Syftet skall vara att säkerställa

bevis som kan ha betydelse för utredning om intrånget. En sådan

undersökning får också ske hos den som på goda grunder misstänks för

ett straffbart försök eller en straffbar förberedelse till intrång.

Promemorians förslag: Överensstämmer i sak med regeringens (se

promemorian s. 61 och 85 f.) förutom vad gäller försök och förberedelse

till intrång. I promemorian anges att undersökning förutom vid misstanke

om intrång, får beslutas när någon misstänks stå i begrepp att vidta en

åtgärd som innebär intrång. I promemorian betecknas det nya institutet

som ett slags säkerhetsåtgärd och benämns undersökning . Intrång i

gemenskapens växtförädlarrätt behandlas inte i promemorian.

Remissinstanserna: Synpunkterna har varit blandade. Några

remissinstanser, däribland Justitiekanslern, har anfört att det inte

tillräckligt klargjorts om det finns något behov av en ny åtgärd vid sidan

av de möjligheter som redan står till buds. Riksåklagaren har ansett att

förslaget inte är tillräckligt underbyggt för att direkt leda till lagstiftning.

Enligt Riksåklagarens uppfattning är konsekvenserna för det straff- och

processrättsliga området inte överblickbara utan ytterligare utredning.

I remissvaret från Juridiska fakultetsnämnden vid Stockholms

universitet återges ett utlåtande i vilket behovet av att införa ett helt nytt

processrättsligt institut ifrågasätts. Som ett alternativ framhålls i

utlåtandet möjligheten att bygga en lösning på det befintliga institutet

bevisning till framtida säkerhet (41 kap. rättegångsbalken).

Konkurrensverket har menat att den föreslagna åtgärden kan vara

alltför ingripande för att stå i rimlig proportion till de intressen den är

avsedd att skydda.

Majoriteten av remissinstanserna har emellertid tillstyrkt förslaget eller

lämnat det utan invändning. Flera remissinstanser, bl.a.

Kommerskollegium, Föreningen Sveriges Kronofogdar, COPYSWEDE

och Konstnärliga och Litterära Yrkesutövares Samarbetsnämnd, har

gjort gällande att den föreslagna skyddsåtgärden är en nödvändighet för

att Sverige skall uppfylla sina åtaganden enligt TRIP:s-avtalet.

Några remissinstanser har framhållit att den nya skyddsåtgärden inte

får tas till intäkt för en sänkt ambitionsnivå hos polis och åklagare när det

gäller att beivra immaterialrättsliga intrång. De har understrukit att

undersökning utgör ett komplement till de åtgärder som redan finns, men

att den inte kan ersätta straffrättsliga och straffprocessuella åtgärder.

Svenska Föreningen för Industriellt Rättsskydd har anfört att den

föreslagna åtgärden inte skall betecknas som en form av säkerhetsåtgärd,

då den inte syftar till att säkra en framtida verkställighet utan till att säkra

bevisning. Domstolsverket har förordat att den nya skyddsåtgärden får en

mer adekvat benämning än enbart undersökning .

Sveriges Advokatsamfund har framfört att det i de immaterialrättsliga

lagarna inte förekommer någon civilrättslig sanktion knuten till att

någon, som anges i promemorian, står i begrepp att begå intrång.

Statens växtsortnämnd har med hänvisning till att det i promemorian

föreslås att en undersökning kan genomföras vid intrång i ett

gemenskapsvarumärke ifrågasatt om inte en undersökning bör kunna

genomföras också vid intrång i en EG-växtförädlarrätt.

Skälen för regeringens förslag: I Sverige ligger tyngdpunkten i

sanktionssystemet mot immaterialrättsliga intrång liksom i många

andra länder inom civilrätten. Den civilrättsliga regleringen innehåller

dock inga regler som gör det möjligt att tvångsvis göra en undersökning

hos den som misstänks för ett intrång.

I många andra länder finns en möjlighet att inom ramen för ett

civilrättsligt förfarande genomföra en undersökning i syfte att säkra bevis

hos den som kan misstänkas för ett intrång i en immateriell rättighet.

Inom Europeiska unionen finns denna möjlighet i flertalet medlemsstater.

Möjligheten finns också i många andra industrialiserade länder med vilka

Sverige har ett omfattande handels- och tjänsteutbyte. I vissa fall gäller

denna möjlighet generellt inom civilrätten, men många gånger är den

begränsad till immaterialrättsliga intrång. Från flera av dessa länder har

kritik riktats mot Sverige för att det här inte finns någon motsvarande

möjlighet.

Som några remissinstanser påpekat kan en bekämpning av

immaterialrättsliga intrång med civilrättsliga medel aldrig ersätta det

straffrättsliga förfarandet. De straffrättsliga och de civilrättsliga

åtgärderna är båda betydelsefulla för att skydda rättighetshavarna vid

immaterialrättsintrång.

Förhållandena i näringslivet är emellertid sådana att det inte alltid är

ändamålsenligt för en rättighetshavare att bevaka sina rättigheter och

ingripa mot intrång genom att göra polisanmälan och därefter avvakta det

straffprocessuella förfarandet. Det kan t.ex. ibland ligga i båda parters

intresse att nå en uppgörelse i godo. Att väcka talan i ett tvistemål kan

vara ett verksamt medel för att komma fram till en sådan förlikning. En

förutsättning för en sådan åtgärd är dock att käranden har möjlighet att

införskaffa den utredning och säkra den bevisning som behövs för en

civilprocess.

Remissinstansernas synpunkter ger vid handen att det finns ett behov

av effektivare möjligheter att säkra bevisning inför en tvistemålsprocess

om ett immaterialrättsligt intrång. Härtill kommer att det, som tidigare

nämnts, har ifrågasatts om Sverige på denna punkt har korrekt genomfört

TRIP:s-avtalet.

Det anförda talar för att det i svensk rätt på immaterialrättens område

införs en skyddsåtgärd som gör det möjligt att säkra bevisning inom ett

civilprocessuellt förfarande. Behovet av detta framstår som särskilt

påtagligt när det finns en risk för att föremål eller bevis som kan visa

intrånget och dess omfattning med lätthet kan undanhållas, förvanskas

eller förstöras. Vad som då behövs är framför allt en möjlighet att snabbt,

och ibland oannonserat, få tillträde till lokaler som disponeras av den

som misstänks för intrånget för att där leta efter föremål som är resultat

av eller har använts vid ett intrång liksom verksamhetshandlingar som

har anknytning till intrånget. Detta behov tillgodoses inte av befintliga

regler.

I remissyttrandet från Juridiska Fakultetsnämnden vid Stockholms

universitet pekas på ett alternativ till den ordning som föreslagits i

promemorian. I utlåtandet skisseras en möjlighet att låta den nya

regleringen utgå från rättegångsbalkens regler om upptagande av

bevisning till framtida säkerhet. Därmed förefaller dock knappast något

vara vunnet. Man skulle nämligen som till stor del också påpekas i

utlåtandet behöva göra mycket betydande avvikelser från och tillägg till

rättegångsbalkens regler. Den föreslagna vägen över rättegångsbalkens

regler skulle därmed närmast komma att bli en onödig omväg.

Regeringen delar Konkurrensverkets uppfattning att det är av

grundläggande betydelse att väga det intresse man vill skydda mot de

konsekvenser en åtgärd får för den enskilde. Enligt regeringens mening

är intresset av en effektivare bevissäkring som ett medel i bekämpandet

av immaterialrättsintrång så starkt uttalat att det inte i varje situation kan

få stå tillbaka till förmån för integritetsintresset. Däremot är det angeläget

att den intresseavvägning som Konkurrensverket pekat på beaktas vid

den närmare utformningen av reglerna. Det är av avgörande betydelse att

det finns regler som innebär ett särskilt skydd för den mot vilken

åtgärden riktas. Sådana regler bör finnas både inom ramen för

domstolsprövningen och inom ramen för verkställigheten (jfr avsnitt

6.5.4, 6.5.5, 6.6.3, 6.7 och 6.8).

Mot bakgrund av det anförda anser regeringen att en ny

civilprocessuell skyddsåtgärd bör införas som innebär att en

undersökning får göras hos den som på goda grunder misstänks för ett

immaterialrättsintrång. Syftet skall vara att säkerställa bevis som kan ha

betydelse för att bedöma intrånget. Skyddsåtgärden bör benämnas

intrångsundersökning.

Det bör inte krävas att ett intrång är straffbart eller

skadeståndsgrundande för att det skall kunna föranleda ett beslut om

intrångsundersökning, utan man bör kunna inrikta förfarandet helt på

frågan om det föreligger ett intrång i objektiv mening. Från

rättighetshavarens synpunkt innebär därmed möjligheten till

intrångsundersökning att man inte, som vid talan om straff eller

skadestånd, behöver föra bevisning om vare sig uppsåt eller oaktsamhet.

Sveriges Advokatsamfund har ifrågasatt behovet av att kunna besluta

om undersökning i de fall någon står i begrepp att begå ett intrång.

Artikel 50.1 i TRIP:s-avtalet kan emellertid tolkas så att det skall vara

möjligt att besluta om en bevissäkringsåtgärd även när ett intrång är nära

förestående. I lagrådsremissen föreslog därför regeringen att en

intrångsundersökning också skulle kunna göras hos den som på goda

grunder misstänks förbereda ett intrång. Begreppet förbereder var i

lagrådsremissen inte begränsat till straffbar förberedelse. Lagrådet har

invänt emot regeringens förslag i denna del. Lagrådet har inga

invändningar så länge uttrycket förbereder syftar på försök eller

förberedelse till brott. Att gå längre och tillåta intrångsundersökning vid

förberedande åtgärder som inte kan föranleda några sanktioner enligt de

immaterialrättsliga lagarna vore däremot, enligt Lagrådet, att gå för långt.

Regeringen kommer därför att överväga om möjligheterna att meddela

vitesförbud och vidta vissa åtgärder med olovligt framställda produkter

m.m. bör utökas till att omfatta även sådana förberedande åtgärder som

inte utgör försök eller förberedelse till brott. I avvaktan på dessa

överväganden godtar regeringen Lagrådets förslag att begränsa

intrångsundersökning på förberedelsestadiet till straffbara försök och

förberedelser till intrång.

Även om man kan förutse att möjligheten till en undersökning har

större praktisk betydelse inom vissa immaterialrättsliga områden än

andra kan förhållandena snabbt ändras. Vidare bör sanktionssystemet vid

immaterialrättsintrång vara enhetligt. Den nya skyddsåtgärden bör därför

omfatta alla immateriella rättigheter, inbegripet till upphovsrätten

närstående rättigheter samt gemenskapsvarumärke och gemenskapens

växtförädlarrätt.

6.2 Skall andra förfaranden än immaterialrättsintrång

omfattas av skyddsåtgärden?

Regeringens förslag: Åtgärder som strider mot föreskrifter enligt 41 §

andra stycket upphovsrättslagen eller som strider mot 50 §

upphovsrättslagen skall i likhet med immaterialrättsliga intrång kunna

föranleda en undersökning.

Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens (se

promemorian s. 65).

Remissinstanserna: Flera remissinstanser Svenska Föreningen för

Industriellt Rättsskydd, Svenska Industrins Patentingenjörers Förening,

Svenska Patentombudsföreningen, Sveriges Advokatsamfund och

Sveriges Industriförbund har föreslagit att det skall vara möjligt att

genomföra en motsvarande undersökning vid brott mot lagen (1990:409)

om skydd för företagshemligheter eller att denna fråga i vart fall utreds.

Motsvarande förslag återfinns i remissyttrandet från Juridiska

fakultetsnämnden vid Stockholms universitet.

Svenska Patentombudsföreningen har föreslagit att en motsvarande

skyddsåtgärd införs vid misstanke om vilseledande marknadsföring eller

vilseledande efterbildning i strid med 6 respektive 8 §

marknadsföringslagen (1995:450).

Ett par remissinstanser som representerar rättighetshavarna inom

upphovsrätten och denna närstående rättigheter har föreslagit att även

underlåtenhet att betala ersättning enligt 26 j § upphovsrättslagen vid

vidareförsäljning av originalkonstverk skall kunna läggas till grund för

ett beslut om intrångsundersökning. Samma sak har föreslagits gälla när

någon inte har fullgjort sin skyldighet enligt 26 k § upphovsrättslagen att

redovisa sådan tillverkning och import som medför skyldighet att betala

s.k. kassettersättning.

Skälen för regeringens förslag: I likhet med vad som föreslagits i

promemorian bör det vara möjligt att genomföra en undersökning vid

misstanke om åsidosättande av en upphovsmans testamentariska

förordnande om hur upphovsrätten skall utövas och vid misstanke om

intrång i det s.k. titelskyddet. Det korresponderar med vad som gäller för

straff, vite, skadestånd och sådan skyddsåtgärd som avses i 55 §

upphovsrättslagen. När det i övrigt gäller andra förfaranden än

immaterialrättsintrång är en utgångspunkt för regeringen att

integritetsaspekterna väger tungt och att det finns anledning att vara

restriktiv när man inför en ny skyddsåtgärd som inte har någon

motsvarighet inom civilrätten i övrigt.

Intrång i skyddet för företagshemligheter

Som flera remissinstanser framhållit omfattar TRIP:s-avtalet inte bara

skyddet för de immateriella ensamrätterna utan också skyddet för

företagshemligheter. Säkerhets- och skyddsåtgärder av det slag som

anges i artikel 50 skall alltså finnas att tillgå också vid intrång i skyddet

för företagshemligheter.

Enligt regeringens uppfattning är reglerna i rättegångsbalken om bl.a.

husrannsakan och beslag och reglerna i lagen (1990:409) om skydd för

företagshemligheter om vitesförbud tillfyllest med hänsyn till Sveriges

åtaganden enligt TRIP:s-avtalet. En annan sak är om det ofta finns

sådana bevissvårigheter när det gäller misstankar om utnyttjande eller

röjande av företagshemligheter att det är svårt för den drabbade

näringsidkaren att vidta rättsliga åtgärder. Några remissinstanser har

menat att bevissvårigheterna i dessa mål är ett problem som måste

beaktas oavsett vilka krav TRIP:s-avtalet kan anses ställa.

En bestämmelse om intrångsundersökning också vid olovligt

utnyttjande eller röjande av företagshemligheter skulle kräva mer

ingående överväganden än som är möjliga att göra i detta ärende.

Regeringen lämnar därför inte nu något sådant förslag.

Underlåtenhet att betala ersättning vid vidareförsäljning av

originalkonstverk, m.m.

Enligt 26 j och 26 k §§ upphovsrättslagen skall särskild ersättning betalas

vid vissa fall av vidareförsäljning av konstverk (s.k. droit de suite) samt

vid tillverkning eller import av kassettband, videoband och liknande

anordningar (kassettersättning). Att underlåta att lämna redovisning över

en ersättningsgrundande verksamhet utgör inte något intrång och är inte

skadeståndsgrundande. Anspråk på att få ut redovisning eller på

betalning av ersättning enligt dessa bestämmelser handläggs som

allmänna tvistemål.

Regeringen finner det inte tillräckligt motiverat att särbehandla dessa

ersättningsanspråk i förhållande till betalningstvister i allmänhet. Den

nya skyddsåtgärden bör därför inte kunna tillämpas i nu berörda fall.

Otillbörlig marknadsföring

I många fall kan frågan om otillbörlig marknadsföring förete stora

likheter med en fråga om varumärkesintrång. Svenska

Patentombudsföreningen har ställt frågan varför inte motsvarande

skyddsåtgärder föreslås för sådana fall.

Det har inte kommit fram några omständigheter som tyder på att

svårigheter att säkra bevisning skulle vara ett lika påtagligt problem på

marknadsrättens område som det är inom immaterialrätten.

Med den restriktiva utgångspunkt som regeringen valt för den nya

skyddsåtgärden finner regeringen det för närvarande inte motiverat att

föreslå att den skall kunna tillämpas vid befarade överträdelser av

marknadsföringslagen.

6.3 Vad får eftersökas?

Regeringens förslag: Föremål och handlingar som kan antas ha

betydelse för utredningen får eftersökas. Undersökningen får dock inte

omfatta skriftliga handlingar vars innehåll omfattas av tystnadsplikt, om

de innehas av någon som har tystnadsplikt eller av den person till förmån

för vilken tystnadsplikten gäller. Den får inte heller omfatta skriftliga

meddelanden mellan enskilda personer som är varandra närstående.

Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens utom i

fråga om beviskravet när det gäller handlingars betydelse för

utredningen. I promemorian anges att det är tillräckligt att handlingar

 kan ha betydelse för utredningen (se promemorian s. 63 och 71 f.).

Remissinstanserna: Några remissinstanser har ansett att det inte

tillräckligt tydligt framgår vad som får eftersökas eller att det finns behov

av att kunna eftersöka annat slags bevisning än den som anges i

promemorians förslag.

Malmö tingsrätt har anfört att det bör framgå om elektroniskt lagrad

information omfattas av begreppet handlingar . Vidare har Malmö

tingsrätt hävdat att hänvisningen till 27 kap. 2 § rättegångsbalken, som

avser skriftliga handlingar vars innehåll omfattas av tystnadsplikt, inte

kan anses omfatta digital information. Tingsrätten har också anfört att

beviskravet när det gäller handlingars betydelse för utredningen bör ligga

på samma nivå som beviskravet för att intrång har begåtts. Även i

remissyttrandet från Juridiska fakultetsnämnden vid Stockholms

universitet har getts uttryck för att det tydligare bör framgå vilket

beviskrav som gäller i fråga om en handlings betydelse för utredningen.

Föreningen Sveriges Kronofogdar, Konstnärliga och Litterära

Yrkesutövares Samarbetsnämnd (KLYS), Svenska Artisters och Musikers

Intresseorganisation (SAMI), COPYSWEDE, Svenska gruppen av

International Federation of the Phonographic Industry, Business

Software Alliance (BSA) och Svenska IT-företagens Organisation har

anfört att när det gäller bevissäkring vid misstanke om illegal kopiering

av datorprogram eller musik kan det vara betydelsefullt att ha möjlighet

att söka efter digitalt lagrade uppgifter som inte inryms under begreppet

 handling , t.ex. bibliotek över programfiler eller identifikationskoder för

musikinspelningar. BSA har även anfört att det kan vara viktigt att kunna

söka i sådan utrustning som används för att framställa exemplar av

datorprogram. Även Svenska Förläggareföreningen och Föreningen

Svenska Läromedelsproducenter har framhållit ett behov av att söka efter

apparatur som kan vara bevis rörande intrånget.

Flera remissinstanser har föreslagit att skyddsåtgärden inte bara skall

kunna omfatta föremål och handlingar utan också avse efterforskning av

faktiska omständigheter, t.ex. för att utröna om en viss

tillverkningsmetod används. Svenska Industrins Patentingenjörers

Förening har preciserat denna tanke så att det bör vara möjligt att låta

någon sakkunnig göra iakttagelser beträffande en tillverkningsprocess för

att sedan lämna ett utlåtande om processen innebär ett intrång i ett

förfarandepatent. Även Sveriges Advokatsamfund har ansett att det bör

övervägas om inte också iakttagelser av händelseförlopp skall kunna ingå

i en undersökning. I remissyttrandet från Juridiska fakultetsnämnden vid

Stockholms universitet efterfrågas en bättre belysning av

patentproblemen.

Skälen för regeringens förslag: En grundläggande princip för tvångs-

medelsanvändning som anknyter till innehållet i 2 kap. 12 §

regeringsformen är ändamålsprincipen. Den innebär att befogenheten att

använda ett tvångsmedel skall vara bunden till det ändamål för vilket

tvångsmedlet har beslutats. För att uppfylla denna princip bör sålunda

reglerna utformas så att undersökningens ändamål blir just att få fram

utredning om sådant som kan peka på ett eventuellt intrång.

Föremål

I lagrådsremissen föreslogs att intrångsundersökning endast skulle få

omfatta föremål med avseende på vilka intrång föreligger och andra

föremål som kan omfattas av en skyddsåtgärd enligt t.ex. 41 §

varumärkeslagen eller 55 § upphovsrättslagen. Som Lagrådet påpekat bör

dock inte en alltför skarp gränsdragning göras mellan intrångsföremål

och handlingar. I enlighet med Lagrådets förslag bör därför alla föremål

som kan ha betydelse för utredningen om intrånget kunna eftersökas (jfr

nedan). De representanter för rättighetshavarna som i sina

remissyttranden anfört ett behov av att söka efter utrustning som använts

vid illegal kopiering torde därigenom få sitt intresse tillgodosett.

Handlingar

För att en undersökning skall kunna bli effektiv och ge information om

intrångets omfattning bör också verksamhetshandlingar som kan ha

betydelse för utredning om intrånget kunna eftersökas. Det är främst

fråga om affärshandlingar eller andra handlingar som rör den verksamhet

som bedrivs av den som utsätts för undersökningen, t.ex. affärsavtal,

inköpsorder, fakturor eller ritningar och andra beskrivningar.

För att illustrera behovet av att kunna söka efter sådant skriftligt

material kan ett exempel tas från musikområdet. Olovliga

ljudinspelningar av musik tillhandahålls t.ex. i form av kopior som exakt

återger såväl originalets ljud som de ursprungliga etiketterna,

varumärkena och förpackningarna. Denna typ av olovligt

mångfaldigande har numera fått en mycket stor omfattning och man vet

att sådan produktion sker närmast industriellt i några länder. En annan

typ av olovligt mångfaldigande är s.k. bootlegging, varmed avses olovlig

inspelning av en utövande konstnärs levande framförande. Även denna

typ av intrång är omfattande. Hos dem som tillhandahåller sådana

olovliga produkter som nu har berörts finns ofta enligt vad som har

uppgetts från rättighetshavarnas sida fakturor och andra handlingar som

kan visa omfattningen av inköpta olovliga produkter. Den som

tillhandahåller produkterna har ofta också listor på vad han kan bjuda ut

till försäljning, även om han i sitt lager bara har tillgång till ett fåtal

exemplar av de olovliga produkterna.

Även såvitt avser datorprogram förekommer, enligt företrädare för

programvaruindustrin, verksamhet som liknar den illegala produktionen

på musikområdet. Sålunda är det inte ovanligt att datorprogram olovligt

kopieras för försäljning. Att sådana program utbjuds till försäljning ges

till känna genom reklam eller andra marknadsföringsåtgärder. Det är i

den situationen inte ovanligt att den som tillhandahåller programmen inte

har direkt tillgång till dem utan i stället låter kunden via listor välja ut

program som han vill köpa.

Det kan självfallet vara av stor betydelse, inte minst för bedömningen

av graden av intrång och beräkningen av ett skadestånd, att det finns en

möjlighet att få del av uppgifter i sådana handlingar som nu har berörts

för att kunna avgöra om intrånget skett uppsåtligen eller av oaktsamhet

och för att i övrigt kunna bedöma ett intrångs omfattning. Det innebär att

det vid en undersökning bör finnas en möjlighet att söka efter och

granska sådana handlingar som berör den undersöktes verksamhet.

Det bör vara tillräckligt att en handling kan antas ha betydelse för

utredningen för att den skall få eftersökas. Det innebär att det uppställs

ett något lägre beviskrav än för beslag i brottmål (27 kap. 1 §

rättegångsbalken). Detta är motiverat med hänsyn till att bedömningen

skall göras innan sökanden eller det organ som skall göra bedömningen

har sett handlingen.

För att domstolen skall kunna bedöma om en handling kan antas ha

betydelse för utredningen måste sökanden ange vilka handlingar som

skall eftersökas. Eftersom sökanden normalt inte har närmare insyn i

motpartens affärsförhållanden eller känner till vilka förhållanden som

kan vara dokumenterade, kan det naturligtvis vara svårt för sökanden att

exakt ange relevanta handlingar. Det bör vara tillräckligt att ange

handlingarna på ett sätt som funktionellt beskriver dem för att domstolen

skall kunna bedöma om handlingarna får eftersökas. Ett exempel på detta

kan vara att sökanden inte behöver ange exakt den köpehandling genom

vilken motparten en viss dag har köpt ett varuparti jeans av märket ...

från någon viss bestämd person. Man kan i stället nöja sig med att

sökanden anger handlingar som visar att motparten har köpt jeans av

märket ... . En begäran om att få eftersöka alla motpartens handlingar

som berör ett visst förfarande eller en viss produkt torde normalt inte

kunna godtas.

Flera remissinstanser har understrukit svårigheterna att tolka

innebörden av begreppet handling när det gäller digitalt lagrad

information. Detta är ett problem som berör många rättsområden och

som alltså inte är begränsat till det nu aktuella lagförslaget. En

utgångspunkt nu måste vara att information som finns lagrad elektroniskt

får eftersökas i samma mån som om det finns på papper. Frågan är om

detta framgår tillräckligt tydligt genom begreppet handling.

Inom lagstiftningen som reglerar rätten att ta del av allmänna

handlingar hänförs även upptagningar som kan läsas, avlyssnas eller på

annat sätt uppfattas endast med tekniskt hjälpmedel till begreppet

 handling (2 kap. 3 § tryckfrihetsförordningen). Information som lagrats

på t.ex. en hårddisk, diskett eller CD omfattas således av begreppet.

Frågan om begreppets innebörd i detta sammanhang kan komma att

övervägas närmare i en kommande utredning om Offentlighetsprincipen

och IT samt översyn av sekretesslagen m.m. (dir. 1998:32).

Även utanför offentlighetsprincipens område har begreppet getts en

vidare innebörd med hänsyn till möjligheterna att elektroniskt överföra

och lagra information. IT-utredningen har i sitt betänkande Elektronisk

dokumenthantering (SOU 1996:40) utgått från att begreppet handlingar

enligt gällande rätt täcker såväl traditionella handlingar som elektroniska

handlingar (se s. 59 f.). Datalagskommittén har i sitt betänkande

Integritet Offentlighet Informationsteknik (SOU 1997:39) ansett att

med begreppet handling skall avses en specifik samling uppgifter,

nämligen sådana som har ett bestämt innehåll, oavsett om samlingen

förekommer på papper eller i elektronisk form (se s. 493 f.).

Tolkningen av begreppet handling när det gäller

intrångsundersökning måste följa den utveckling av begreppets innebörd

som sker på andra rättsområden. Det kan inte råda någon tvekan om att

 handling i detta sammanhang även omfattar elektroniska handlingar .

Även om en intrångsundersökning begränsas till föremål och handlingar

torde det därmed finnas vissa möjligheter att eftersöka det slags uppgifter

som remissinstanserna nämnt som exempel. Det bör också vara möjligt

att eftersöka datorprogram. Den närmare avgränsningen av

handlingsbegreppet får avgöras av rättstillämpningen.

Särskilt om handlingar vars innehåll omfattas av tystnadsplikt, m.m.

I enlighet med vad som anförs i promemorian anser regeringen att sådana

skriftliga handlingar som enligt 27 kap. 2 § rättegångsbalken inte får tas i

beslag inte heller skall få eftersökas vid en intrångsundersökning. Det är

fråga om skriftliga handlingar vars innehåll omfattas av tystnadsplikt och

skriftliga meddelanden mellan en misstänkt och någon honom närstående

eller mellan sådana närstående inbördes.

Frågan om uppgifter som endast finns i digital form kan betraktas som

sådana skriftliga handlingar som avses i nämnda lagrum som väckts

av Malmö tingsrätt har också Buggningsutredningen tagit upp i sitt

betänkande Om buggning och andra hemliga tvångsmedel (SOU

1998:46). Denna fråga kommer att övervägas bl.a. i samband med den

fortsatta beredningen av Buggningsutredningens betänkande. I

förevarande lagstiftningsärende finner regeringen inte skäl att närmare gå

in på hur 27 kap. 2 § rättegångsbalken bör tillämpas när det gäller

elektroniska handlingar.

Faktiska omständigheter

Några remissinstanser har föreslagit att skyddsåtgärden skall kunna

omfatta efterforskning av faktiska omständigheter, t.ex. genom att den

som verkställer åtgärden får iaktta ett händelseförlopp. Förslaget har

främst betydelse för patent, särskilt förfarandepatent.

Regeringen har förståelse för synpunkterna. Enligt regeringens

uppfattning talar dock integritetshänsyn och skyddet för

företagshemligheter, vilket har särskild relevans när det gäller

förfarandepatent, mot att beslut om intrångsundersökning kan utformas

så att det avser allmänna iakttagelser av vilka processer som utförs i vissa

lokaler. Det är svårt att överblicka konsekvenserna av en sådan

ingripande undersökningsmöjlighet. Om besluten endast får avse fysiska

föremål och handlingar som kan ha betydelse som bevis, är olägenheten

och skadan för den som är föremål för åtgärden rimligt överblickbar och

normalt ganska begränsad.

Därtill kommer att intresset av att få upplysning om vissa

omständigheter i pågående mål i betydande utsträckning kan tillgodoses

genom att rätten förordnar att en sakkunnig skall genomföra en sådan

besiktning som anges i 40 kap. 5 § andra stycket rättegångsbalken.

Mot denna bakgrund anser regeringen att skyddsåtgärden inte bör

omfatta efterforskning av faktiska omständigheter.

6.4 Var får undersökning ske?

Regeringens förslag: Intrångsundersökning får endast göras hos den

som misstänks ha gjort ett intrång eller misstänks ha gjort sig skyldig till

ett straffbart försök eller en straffbar förberedelse till intrång.

Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens (prome-

morian s. 5).

Remissinstanserna: Enligt Svenska Föreningen för Industriellt

Rättsskydd bör ett beslut kunna tillåta att undersökningen genomförs

också hos någon som inte är misstänkt för intrånget, t.ex. hos en speditör

eller ett transportföretag.

Skälen för regeringens förslag: Intrångsundersökning bör kunna äga

rum i de affärslokaler eller motsvarande som den disponerar, som

misstänks ha gjort ett intrång eller som misstänks ha gjort sig skyldig till

ett straffbart försök eller en straffbar förberedelse till intrång. Det bör

naturligtvis inte krävas att den som kan misstänkas för intrång äger

lokalerna i fråga. Det räcker att han eller hon i princip har oinskränkt

tillgång till det utrymme det gäller.

Även bostäder bör kunna genomsökas. Det är inte helt ovanligt att

immaterialrättsintrång av stor omfattning begås i bostadsutrymmen. Vid

prövningen av ett yrkande om intrångsundersökning i en bostad måste

dock integritetsaspekten tillmätas särskild tyngd vid den

intresseavvägning som, enligt vad som anförs i avsnitt 6.5.4, alltid skall

företas. Enligt regeringens bedömning är förslaget väl förenligt med

artikel 8 i Europakonventionen om de mänskliga rättigheterna, som bl.a.

behandlar skyddet för den enskildes privatliv.

Någon möjlighet att genomföra undersökningar hos tredje man bör

däremot enligt regeringens uppfattning inte införas. Åtgärden griper in i

den privata sfären på ett sådant sätt att det inte kan accepteras att någon

som inte ens kan antas ha gjort intrång skall kunna drabbas av den. I de

fallen måste integritetshänsynen väga över, även om det naturligtvis ofta

kan vara så att intrångsgods finns hos exempelvis en speditör. En

jämförelse kan här göras med husrannsakan i brottmål, där möjligheterna

att göra husrannsakan hos annan än den misstänkte är högst begränsade

(28 kap. 1 § andra stycket rättegångsbalken).

6.5 Prövningen

6.5.1 Behörigt organ

Regeringens förslag: Ett yrkande om intrångsundersökning skall prövas

av domstol. Behörig domstol är allmän domstol som prövar eller är

behörig att pröva mål som rör intrång.

Promemorians förslag: Ett beslut om undersökning fattas av domstol.

Behörig domstol är den domstol där rättegång angående intrånget pågår.

Pågår inte någon sådan rättegång, gäller i fråga om behörig domstol vad

som är bestämt i rättegångsbalken om tvistemål (promemorian s. 6, 65

och 93 f.).

Remissinstanserna: För de fall intrångsundersökning begärs utan att

rättegång om intrånget inletts har Svenska Föreningen för Industriellt

Rättsskydd föreslagit att frågan om undersökning prövas i specialforum,

lämpligen Stockholms tingsrätt. För de fall där åtgärden begärs i

samband med att rättegång inleds har föreningen föreslagit en fakultativ

möjlighet att få frågan om skyddsåtgärd prövad vid Stockholms tingsrätt.

I remissyttrandet från Juridiska fakultetsnämnden vid Stockholms

universitet föreslås att Stockholms tingsrätt blir ensam behörig att pröva

alla mål om intrångsundersökning.

Sveriges Advokatsamfund och Sveriges Industriförbund har, när det

gäller patentintrång, förordat att Stockholms tingsrätt blir ensam behörig

att handlägga mål om intrångsundersökning oberoende av om någon

rättegång har inletts. Patent- och registreringsverket har uttryckt samma

åsikt för vissa intrångsfall men har med hänvisning till 10 kap. 17 §

första stycket andra punkten rättegångsbalken ansett att promemorians

förslag leder till detta resultat.

Skälen för regeringens förslag: På det straffrättsliga området fattas

beslut om tvångsåtgärder i vissa fall av domstol och i andra fall av

undersökningsledare eller åklagare. För det slags undersökning som här

avses, en civilprocessuell tvångsåtgärd, finns det enligt regeringens

uppfattning inte något alternativ till domstolsprövning. Frågor om

intrångsundersökning bör således alltid prövas av domstol.

Frågan om intrångsundersökning bör prövas av den domstol som är

behörig att pröva det anspråk som åtgärden skall trygga. Det innebär att

Stockholms tingsrätt får exklusiv behörighet när det gäller vissa typer av

upphovsrättsintrång enligt 58 § upphovsrättslagen, patentintrång och

intrång i ensamrätten till ett gemenskapsvarumärke. För övriga slag av

intrång kommer rättegångsbalkens allmänna forumregler att gälla.

När det gäller förslagen om en generell möjlighet att ansöka om

skyddsåtgärden vid Stockholms tingsrätt kan följande noteras. Behovet

av specialkompetens är i allmänhet väsentligt större när ett intrångsmål

skall prövas slutligt än när det är fråga om en skyddsåtgärd. Vid den

slutliga prövningen uppkommer ofta komplicerade eller svårbedömda

frågor om exempelvis varumärkens särskiljningsförmåga,

skyddsomfångets gränser, oaktsamhet och beräkning av skadans storlek.

Den prövning som skall göras av ett yrkande om intrångsundersökning är

naturligtvis inte heller okomplicerad, men den är till sin natur ändå

mindre omfattande och mer preliminär. Därför framstår det inte som vare

sig logiskt eller praktiskt att föreskriva ett specialforum fakultativt eller

ej för en skyddsåtgärd när allmänna bestämmelser gäller för talan om

skadestånd eller vitesförbud.

6.5.2 Rätt att påkalla prövning

Regeringens förslag: Rättighetshavare skall ha rätt att påkalla prövning.

Detsamma gäller den som på grund av upplåtelse har rätt att nyttja

föremålet för ensamrätten.

Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens.

Remissinstanserna: Några remissinstanser har ifrågasatt licenstagares

rätt att ansöka om intrångsundersökning. Sveriges Advokatsamfund har

tolkat promemorians förslag så att exempelvis samtliga legala användare

av ett visst datorprogram skulle ha en sådan rätt. Business Software

Alliance har föreslagit att endast upphovsmannen och dennes

rättsinnehavare skall ha rätt att ansöka om åtgärden. Sveriges

Industriförbund har föreslagit att rätten att ansöka om

intrångsundersökning begränsas på upphovsrättssidan men inte inom det

industriella rättsskyddet. Svenska Föreningen för Industriellt Rättsskydd

har förordat att endast sådana licenstagare som har rätt att väcka talan om

intrång skall ha möjlighet till intrångsundersökning.

Svenska gruppen av International Federation of the Phonographic

Industry har framhållit att det inom musikbranschen normalt är

licenshavare som agerar mot piratverksamheten.

Skälen för regeringens förslag: I enlighet med vad som anförs i

promemorian bör givetvis rättighetsinnehavare ha rätt att påkalla

prövning.

Immateriella rättigheter kan överlåtas och upplåtas. Upplåtelse sker

genom licensavtal. Utformningen av avtalen anpassas till vad som är

lämpligt med hänsyn till förhållandena i branschen och omständigheterna

i det enskilda fallet. Licensavtal kan vara exklusiva och ger då en

ensamrätt till det slags utnyttjande upplåtelsen avser. Sådana avtal

förekommer exempelvis mellan en varumärkesinnehavare och en

generalagent som tillförsäkras en ensamrätt att inom landet marknadsföra

produkter under det skyddade varumärket. Emellertid kan licensavtal

också vara icke-exklusiva. Tillstånd till att återge en bild eller ett litterärt

stycke i en lärobok eller en tidningsartikel är exempel på sådana icke-

exklusiva upplåtelser.

Ett licensavtal kan också avse olika slags utnyttjanden. På

patentområdet kan t.ex. ett avtal ge licenstagaren tillstånd att

yrkesmässigt använda en viss uppfinning, t.ex. en kemisk produkt, i sin

verksamhet utan att han eller hon får tillstånd att tillverka den. Samma

sak gäller inom upphovsrätten. Den som på grund av licensavtal får rätt

att utnyttja ett verk genom att offentligt framföra en teaterpjäs har

naturligtvis därmed ingen rätt att ge ut pjäsen i tryckt version i handeln.

I lagrådsremissen anfördes att en licenstagare endast skulle vara

behörig att ansöka om intrångsundersökning under förutsättning att det

utnyttjande som skett innebar ett intrång i den rätt licenstagaren förvärvat

genom sitt avtal med rättighetshavaren. Som Lagrådet har påpekat

framgår inte detta av lagtexten, och det kan knappast därför anses gälla.

Om utnyttjandet inte innebär ett intrång i den rätt licenstagaren förvärvat

torde, enligt Lagrådets uppfattning, följden bli att domstolen skall ogilla

ansökan på materiell grund. Regeringen delar denna uppfattning.

6.5.3 Beviskravet

Regeringens förslag: För att en domstol skall bifalla ett yrkande om

intrångsundersökning fordras att det skäligen kan antas att någon har

gjort ett intrång eller gjort sig skyldig till ett straffbart försök eller en

straffbar förberedelse till intrång.

Promemorians förslag: Ett beslut om undersökning får fattas bara om

det med hänsyn till omständigheterna skäligen kan antas att någon har

vidtagit eller står i begrepp att vidta en åtgärd som innebär intrång (se

promemorian s. 65). Det skall stå klart att den åtgärd som skäligen kan

antas ha begåtts utgör ett intrång (se promemorian s. 67).

Remissinstanserna: Några remissinstanser har invänt att uttrycket

 med hänsyn till omständigheterna är meningslöst eller svårbegripligt i

sammanhanget.

En ordning som innebär att domstolen under vissa ej närmare angivna

förutsättningar kan sänka beviskravet för sökanden är enligt Malmö

tingsrätt inte godtagbar. Även i remissyttrandet från Juridiska

fakultetsnämnden vid Stockholms universitet görs gällande att

beviskravet bör vara någorlunda fixerat. Det framhålls dock att man bör

överväga möjligheten att differentiera beviskravet, så att det normalt

krävs att ett intrång sannolikt har begåtts, men att det räcker med att

detta skäligen kan antas för det fall det finns risk för att beviset går

förlorat.

Svenska Patentombudsföreningen har med hänvisning till TRIP:s-

avtalets ordalydelse anfört att det bör ankomma på domstolen att i det

enskilda fallet avgöra vilken bevisning som skall krävas och att

domstolarna skall kunna begära att sökanden kompletterar utredningen,

om bevisningen inte räcker.

Även företrädare för rättighetshavarna har förordat en flexibilitet i

beviskravet.

Sveriges Advokatsamfund har kritiserat att det skall stå klart att den

åtgärd som skäligen kan antas ha begåtts verkligen utgör ett intrång (se

promemorian s. 67).

Skälen för regeringens förslag: En grundläggande fråga är

naturligtvis med vilken grad av sannolikhet ett intrång skall ha gjorts för

att en intrångsundersökning skall tillåtas. En rimlig nivå på beviskravet

måste bestämmas utifrån den utgångspunkten att åtgärden syftar just till

att underlätta tillgången till bevisning i en typ av mål där påtagliga

bevissvårigheter annars ofta föreligger. Med ett alltför högt ställt

beviskrav blir införandet av det nya institutet inte meningsfullt. Mot detta

måste man emellertid ställa att intrångsundersökning är en ingripande

åtgärd som kan förorsaka beaktansvärda olägenheter och skador för den

som utsätts för åtgärden. Att en enskild kan påkalla en sådan åtgärd

saknar motsvarighet på andra rättsområden. Fel använd kan åtgärden bli

ett sätt för företagare att hindra och trakassera konkurrenter i deras

verksamhet. Av integritets- och rättssäkerhetsskäl är det därför viktigt att

beviskravet inte är för lågt.

Ett rörligt beviskrav?

Enligt artikel 50.3 i TRIP:s-avtalet har domstolarna rätt att begära av

sökanden att denne skall presentera any reasonably available evidence

in order to satisfy themselves with a sufficient degree of certainty .

Enligt den svenska översättningen skall de rättsliga myndigheterna vara

behöriga att från den sökande parten infordra skälig bevisning för att med

tillräcklig säkerhet kunna bedöma om den sökande parten är

rättighetshavare och om den sökande partens rätt är föremål för intrång

eller om sådant intrång är nära förestående .

Bevisregeln i TRIP:s-avtalet som för övrigt gäller också för sådana

förebyggande skyddsåtgärder som vitesförbud innehåller två led.

I det första ledet sägs att domstolen skall kunna begära att sökanden

presenterar den bevisning som skäligen kan åstadkommas. Bestämmelsen

har alltså lagtekniskt utformats med utgångspunkt i ett rättssystem där

domstolen infordrar utredning genom att förordna att sökanden skall ge

in viss preciserad bevisning. TRIP:s-avtalet kan omöjligen ges en sådan

tolkning att det skulle krävas att alla konventionsstater i just dessa slags

mål skall tillämpa en process där domstolen ikläder sig en så aktivt

utredande roll, oavsett vilken rättegångsordning som i övrigt gäller i

landet. Regeringen ser därför ingen anledning att gå ifrån den svenska

rättstraditionen, enligt vilken sökanden själv väljer vilken utredning han

eller hon vill förebringa och därefter överlämnar åt domstolen att värdera

denna bevisning.

I detta första led av TRIP:s-avtalets bevisregel skulle också kunna

utläsas att domstolen inte får ställa sådana krav på bevisningen att

sökanden inte har någon rimlig möjlighet att uppfylla dem. Det skulle

kunna tolkas så att beviskravet skall anpassas till de bevissvårigheter som

kan föreligga i det enskilda fallet och alltså i viss mån vara flexibelt.

I det andra ledet anges beviskravet till att domstolen med tillräcklig

säkerhet skall kunna bedöma om det föreligger ett intrång. Detta skulle

närmast motsvaras av att det skall visas tillräckliga eller godtagbara

skäl för att ett intrång föreligger. Ett sådant beviskrav skulle emellertid

innebära att det överlämnas till domaren att i det enskilda fallet avgöra

vilken bevisning som bör krävas. Även detta är svårt att förena med en

svensk rättstradition. Att införa en bevisnivå som direkt motsvarar

TRIP:s-avtalets ordalydelse framstår enligt regeringens mening som

mindre lämpligt. Det kan inte heller anses nödvändigt att ordagrant

återge TRIP:s-avtalets bestämmelse för att tillgodose avtalet. Avgörande

bör i stället vara att en svensk regel ges ett innehåll som i vår

rättstradition motsvarar avtalets andemening och tillgodoser dess syfte.

I promemorians förslag har det i lagtexten markerats att

bevisvärderingen skall göras med beaktande av vilka svårigheter

sökandena har att föra bevisning i saken. Genom formuleringen att

bevisvärderingen skall göras med hänsyn till omständigheterna anses

framgå att beviskravet i viss mån skall anpassas till vilken utredning som

rimligen kan åstadkommas. Avsikten har inte varit att överlämna åt

domstolen att i varje enskilt fall bestämma var nivån skall ligga, utan att

öppna en möjlighet för domstolen att för en viss kategori mål tolka

beviskravet mer eller mindre strängt, beroende på om det för denna

kategori typiskt sett är särskilt lätt eller svårt att lägga fram bevisning.

I sammanhanget bör noteras att, i de fall beviskravet inte fastställts i

lag, det enligt gällande rätt finns en möjlighet att anpassa beviskravet till

hur svårt det i allmänhet är att lägga fram bevisning för ett visst rekvisit

(se t.ex. Fitger, Rättegångsbalken II s. 35:19 f.). När man i det

sammanhanget talar om att ett rekvisit är svårbevisat avser man

egentligen fall där det normalt knappast går att få fram en stark bevisning

och inte fall där ett framskaffande är arbetskrävande. Detta gäller i vissa

typer eller kategorier av mål, framför allt inom skadestånds- och

försäkringsrätten. I sådana fall har Högsta domstolen fastslagit en

bevislättnad för vissa rekvisit i särskilda situationer. Däremot synes det

inte enligt gällande rätt finnas något utrymme för att ta hänsyn till

omständigheter som i ett enskilt fall gör vissa förhållanden svårbevisade.

Promemorians förslag till flexibelt beviskrav har kritiserats av ett antal

remissinstanser. I vissa fall har kritiken gått ut på att innebörden inte är

begriplig, i andra fall på att ett flexibelt beviskrav i sig är oacceptabelt.

Kraven på förutsebarhet i rättstillämpningen talar enligt regeringens

mening mot att införa ett flexibelt beviskrav enligt förslaget i

promemorian. Ett flexibelt beviskrav skulle vidare vara svårt att tillämpa,

inte minst mot bakgrund av att det är svårt att definiera några

intrångssituationer i vilka framskaffandet av bevisning typiskt sett är

annat än arbetskrävande. Därtill kommer att TRIP:s-avtalet inte i något

av de övriga nordiska länderna genomförts på ett sådant sätt att

beviskravet blivit flexibelt. Mot denna bakgrund anser regeringen att

beviskravet inte bör vara flexibelt. Uttrycket med hänsyn till

omständigheterna bör således utgå.

Behöver det stå klart att en åtgärd innebär intrång?

För att ett intrång i en immateriell rättighet skall föreligga krävs i

praktiken dels att någon vidtagit en viss åtgärd, dels att denna åtgärd

innebär ett intrång i rättigheten. Sökanden måste för domstolen visa en

tillräcklig grad av sannolikhet på dessa båda punkter för att få ett beslut

om intrångsundersökning.

Som framgår ovan är ett avgörande skäl bakom förslaget att införa en

ny skyddsåtgärd för immaterialrättsintrång att ge rättighetshavarna ökade

möjligheter att skydda sig mot piratverksamhet och counterfeiting

(förfalskningar), dvs. klara fall av intrång. Med hänsyn härtill föreslogs i

promemorian att det skall vara klart att den åtgärd det gäller innebär ett

intrång. Avsaknaden av bevislättnad i detta hänseende har kritiserats av

Sveriges Advokatsamfund som anser att effektiviteten i lagstiftningen i så

fall kan urvattnas. Samfundet har som exempel nämnt att motparten kan

invända att skyddsomfånget inte täcker det som påstås vara intrångsgods,

att rättigheten är ogiltig eller att konsumtion har inträtt. På detta tidiga

stadium av processen har sökanden knappast tillgång till en sådan

utredning som kan behövas för att vederlägga ett sådant påstående.

De farhågor som Advokatsamfundet givit uttryck för förtjänar att tas

på allvar. Om det krävs full klarhet i frågan om den påstådda åtgärden

innebär intrång, finns det en beaktansvärd risk för att det förs in en rad

frågor i processen som inte lämpar sig för att lösas inom ramen för detta

slags ärende. När det gäller interimistiska förordnanden om vitesförbud

räcker det att käranden visar sannolika skäl för att intrång förekommer

(se t.ex. 35 a § mönsterskyddslagen [1970:485]). Någon differentiering

av beviskravet såvitt gäller frågorna om en åtgärd har vidtagits respektive

om åtgärden utgör ett intrång har alltså inte gjorts i det sammanhanget.

Regeringen anser därför, när det gäller nivån på beviskravet, att frågan

om en påstådd åtgärd innebär intrång inte bör separeras från frågan om

åtgärden har vidtagits. Motsvarande bör gälla vid straffbara försök och

förberedelser till intrång.

Den närmare utformningen av beviskravet

Som konstateras i föregående avsnitt skall frågan om intrång har skett ses

i ett sammanhang, där ett enda beviskrav gäller för alla aspekter som kan

innefattas i dessa frågor. Vid bestämmande av nivån på detta beviskrav,

dvs. hur sannolikt det skall vara att ett intrång har ägt rum, måste stor

vikt fästas vid den intresseavvägning som redovisas i inledningen till

detta avsnitt. I svensk rätt förekommer i huvudsak tre olika bevisnivåer

när det gäller säkerhetsåtgärder, interimistiska beslut och andra

handläggningsbeslut som föregår den slutliga prövningen av en sak. Den

lägsta bevisnivån är att det finns anledning att anta något. Ett något

högre beviskrav är att något skäligen kan antas , medan den högsta

nivån som innebär bevislättnad är att det visas sannolika skäl för något.

De nu nämnda kraven kan uttryckas på olika sätt.

Bevisnivån sannolika skäl får, med beaktande av ändamålet med

undersökningen, anses ligga för högt. Vid denna bevisnivå kan

säkerhetsåtgärder enligt 15 kap. 3 § rättegångsbalken aktualiseras. När

denna nivå har uppnåtts kan alltså rättighetshavaren få ett interimistiskt

förordnande som säkerställer hans rätt att sedermera få intrångsgods eller

annan egendom förstörd eller förändrad. Likaså är det möjligt att begära

ett interimistiskt vitesförbud enligt 53 a § andra stycket

upphovsrättslagen och dess motsvarighet i de andra immaterialrättsliga

lagarna.

Intrångsundersökningen bör kunna fungera som ett första led i en kedja

av rättsliga åtgärder. Om ett beslut om intrångsundersökning kan fattas

vid en lägre grad av sannolikhet än sannolika skäl , kan sökanden säkra

den bevisning som gör det möjligt för honom att senare framställa

yrkanden om t.ex. säkerhetsåtgärder, vitesförbud och skadestånd.

Den lägsta bevisnivån det finns anledning att anta används i bl.a.

47 § konkurrenslagen (1993:20) när det gäller vilken grad av misstanke

om överträdelse av vissa bestämmelser i konkurrenslagen som krävs för

ett beslut om undersökning enligt den lagen. En sådan undersökning

företer stora likheter med den nu föreslagna intrångsundersökningen. Vid

beslut om undersökning enligt 47 § konkurrenslagen ges nämligen

Konkurrensverket rätt att få tillträde till ett företags lokaler och att

granska affärshandlingar samt ta kopior på dessa i syfte att utreda om det

skett någon överträdelse av lagen. Emellertid finns det också

grundläggande skillnader mellan en intrångsundersökning och en

undersökning enligt konkurrenslagen. I det senare fallet utförs

undersökningar på begäran av en myndighet och till skydd för ett allmänt

intresse, närmare bestämt att upprätthålla en effektiv konkurrens.

Intrångsundersökningen är en åtgärd som initieras av en enskild som ett

led i att denne gör gällande en förmögenhetsrätt. Om man godtar ett så

lågt beviskrav för en skyddsåtgärd inom ramen för en civilprocess finns

det en risk för att man i åtskilliga situationer hamnar på en nivå som inte

kan godtas av integritets- och rättssäkerhetsskäl. Ett så lågt beviskrav

torde inte heller vara nödvändigt för att uppfylla TRIP:s-avtalet.

Mot denna bakgrund anser regeringen att beviskravet, som föreslås i

promemorian, bör vara att det skäligen kan antas att någon har gjort ett

intrång eller gjort sig skyldig till ett straffbart försök eller en straffbar

förberedelse till intrång.

6.5.4 Intresseavvägning

Regeringens förslag: Ett beslut om intrångsundersökning får fattas

endast om skälen för åtgärden uppväger den olägenhet eller det men i

övrigt som åtgärden innebär för den som drabbas av den eller för något

annat motstående intresse.

Promemorians förslag: Överensstämmer i sak med regeringens (se

promemorian s. 65 samt 68 f.).

Remissinstanserna: Hovrätten för Övre Norrland har menat att

proportionalitetsprincipen bör utformas i enlighet med de bestämmelser

som finns i rättegångsbalken. Motsvarande uppfattning har framförts i

remissyttrandet från Juridiska fakultetsnämnden vid Stockholms

universitet.

Patentbesvärsrätten har ansett att proportionalitetsprincipen inte

behöver anges särskilt i lagtexten, eftersom principen skall beaktas även

utan lagstöd. Svenska Patentombudsföreningen har uttryckt samma

uppfattning och befarat att ett angivande av principen i lagtexten leder till

en alltför restriktiv tillämpning.

I remissyttrandet från Juridiska fakultetsnämnden vid Stockholms

universitet görs gällande att det behövs ett starkare skydd för

företagshemligheter, anonymitet och andra legitima intressen som kan

hänföras till tredje man. Justitiekanslern har menat att analysen av hur

förslaget förhåller sig till censurförbudet och anonymitetsskyddet

behöver fördjupas.

Business Software Alliance har hävdat att det vid sökning efter

kopierade datorprogram inte finns någon egentlig risk för att

företagshemligheter skall avslöjas på grund av att man vid

undersökningen får tillgång till överskottsinformation. Enligt

organisationen kan man genom modern teknik och goda rutiner begränsa

undersökningen till rena programvarufiler.

Skälen för regeringens förslag: En intrångsundersökning är ett

tvångsmedel. Den s.k. proportionalitetsprincipen, som bl.a. kommer till

uttryck i 27 kap. 1 § tredje stycket och 28 kap. 3 a § rättegångsbalken,

bör därför tillämpas vid prövningen av om åtgärden skall tillåtas. Detta

innebär att en intrångsundersökning får tillgripas endast om åtgärden

uppväger det intrång eller det men i övrigt som åtgärden innebär för den

som drabbas av den eller för något annat motstående intresse. I vissa fall

bör domstolen kunna besluta om begränsande villkor för att

proportionalitet skall råda mellan mål och medel (jfr avsnitt 6.6.1).

Proportionalitetsprincipen kan antas ha särskild betydelse när det gäller

överskottsinformation. Att sådan information som inte har med

undersökningen av det immaterialrättsliga intrånget att göra kommer

fram kan innebära påtagliga men för den som drabbas av

undersökningen. Det gäller särskilt företagshemligheter och sådana

uppgifter som skyddas av anonymitetsskyddet i den tryck- och

yttrandefrihetsrättsliga lagstiftningen.

Företagshemligheter

Vid en intrångsundersökning där man söker efter vissa handlingar som

kan vara bevis, kan det finnas en risk för att också företagshemligheter av

olika slag röjs. Domstolen måste vid prövningen av ett yrkande om

intrångsundersökning vara uppmärksam på denna risk. Finner domstolen

att en sådan risk föreligger måste domstolen bedöma om riskens storlek

och skadeverkningarna av ett realiserande av risken står i rimlig

proportion till vad som står att vinna med en intrångsundersökning.

Som Business Software Alliance har framhållit synes dock risken för

skadeverkningar vara begränsad när det gäller sökning efter kopierade

datorprogram. I de fallen kan man använda sökprogram som är helt

inriktade på programvarufiler och inte avslöjar innehållet i några rena

datafiler. Problemet är därför troligen större när affärshandlingar och

liknande skall eftersökas.

I remissyttrandet från Juridiska fakultetsnämnden vid Stockholms

universitet görs gällande att det behövs ett starkare skydd för bl.a.

företagshemligheter Regeringen delar inte denna uppfattning. Enligt

regeringens mening åstadkommer man ett adekvat skydd, om domstolen

med beaktande av samtliga omständigheter i det enskilda fallet gör en

samlad intresseavvägning och, för det fall intrångsundersökning beviljas,

anger de villkor och begränsningar som skall gälla för denna.

Uppgifter som omfattas av anonymitetsskyddet, m.m.

I tryck- och yttrandefrihetsrättsliga sammanhang används ofta uttrycket

anonymitetsskydd som en samlande beteckning för de rättsregler som,

för att skydda identiteten hos den som vill vara okänd utåt, syftar till att

hindra spridning av kunskaper om vem som lämnat ett meddelande för

publicering eller medverkat till en framställning som författare eller

annan upphovsman. De föreskrifter som gäller till skydd för rätten att

förbli anonym innefattar bl.a. tystnadsplikt för dem som i sin verksamhet

inom massmedieföretag och nyhetsbyråer har fått kännedom om vem den

anonymitetsskyddade medverkande är och förbud för myndigheter eller

andra allmänna organ att utom i särskilt angivna fall efterforska denne.

De grundläggande bestämmelserna i detta avseende finns i 3 kap. 2 4 §§

tryckfrihetsförordningen. Bestämmelser med motsvarande innehåll finns

i yttrandefrihetsgrundlagen. Det berörda anonymitetsskyddet är alltså

grundlagsreglerat.

Enligt 3 kap. 4 § tryckfrihetsförordningen är det förbjudet för

myndigheter och andra allmänna organ att efterforska författare, utgivare

eller meddelare i vidare mån än som behövs för sådant åtal eller annat

ingripande mot honom som inte står i strid mot tryckfrihetsförordningen.

De nu diskuterade reglerna om intrångsundersökning skall självfallet

inte kunna komma till användning för en efterforskning för att utröna

vem som är t.ex. meddelare till massmedia. Avsikten med reglerna om

undersökning är att man endast får söka efter föremål och handlingar

som har betydelse för utredning om det immaterialrättsliga intrånget.

Men vid en undersökning hos t.ex. ett tidningsföretag kan anonymiteten

ändå komma att röjas och redan detta innebär en försvagning av

anonymitetsskyddet. Anonymitetens betydelse ligger just däri att

identiteten skall stanna exklusivt mellan medieföretaget och meddelaren.

Frågan kan därför ställas om det i vissa fall behövs ett förstärkt skydd

mot oavsiktligt röjande av anonymiteten vid tvångsmedelsanvändning.

Denna fråga har ställts tidigare, bl.a. med anledning av Tvångsmedels-

kommitténs slutbetänkande (SOU 1984:54). Det bedömdes då (prop.

1988/89:124 s. 33 36) att ett sådant skydd skulle innebära en alltför stark

begränsning av möjligheterna till tvångsmedelsanvändning. I stället

framhölls det att det viktigaste skyddet mot att skyddade uppgifter röjs

som en bieffekt av en tvångsmedelsanvändning ligger i att ett

tvångsmedel inte avsiktligt får användas för andra ändamål än det

beslutats för. Härtill kommer att proportionalitetsprincipen anses ha en

särskild betydelse i bieffektsfallen. Principen anses i detta sammanhang

ge ett förhöjt och tillräckligt skydd mot obehörigt röjande av uppgifter

som inte är direkt utforskade vid tvångsmedelsanvändningen.

Det torde i detta ärende saknas anledning att göra en annan bedömning

i frågan om skyddet för anonymitetsintresset än den som gjordes i det

nämnda lagstiftningsärendet.

Generellt gäller naturligtvis att intressen som är nära förbundna med

grundläggande fri- och rättigheter väger tyngre än intresset av att säkra

bevis rörande ett immaterialrättsintrång. Justitiekanslern har i sitt

remissvar särskilt berört censurförbudet, som innebär att det inte får

göras någon granskning av en skrift före tryckningen (1 kap. 2 §

tryckfrihetsförordningen). Ett beslut om intrångsundersökning får

självfallet inte fattas om det skulle komma i konflikt med

tryckfrihetsförordningens eller grundlagens censurförbud.

Intresseavvägningens närmare utformning

Patentbesvärsrätten och Svenska Patentombudsföreningen har ansett att

proportionalitetsprincipen inte bör anges i lagtexten, då den ändå kan

anses gälla. För regeringen är det emellertid, med hänsyn till

intrångsundersökningens karaktär, närmast självklart att en princip som

är av så grundläggande betydelse för prövningen skall komma till tydligt

uttryck i lagtexten.

Bl.a. Hovrätten för Övre Norrland har påpekat att formuleringen av

proportionalitetsprincipen i promemorians förslag i vissa avseenden

avviker från den som används i 28 kap. 3 a § rättegångsbalken angående

förutsättningarna för husrannsakan. Promemorians förslag

överensstämmer delvis med den ordalydelse som valts i 47 § första

stycket tredje punkten konkurrenslagen. Av förarbetena till denna

bestämmelse framgår att proportionalitetsprincipen i rättegångsbalken

utgjort en förebild (se 1992/93:56). Någon saklig skillnad tycks inte ha

varit avsedd.

Det bör tydligt framgå att samma proportionalitetsprincip som för

husrannsakan i brottmål är avsedd att gälla även för

intrångsundersökning. För att undvika missförstånd bör samma

ordalydelse som i rättegångsbalken användas. Dock bör uttrycket

 olägenhet användas i stället för intrång , eftersom det sistnämnda

ordet redan förekommer i lagrummet och då med en helt annan innebörd.

6.5.5 Ställande av säkerhet

Regeringens förslag: En förutsättning för att ett beslut om

intrångsundersökning skall meddelas är att sökanden ställer säkerhet för

den skada som kan tillfogas motparten. Saknar sökanden förmåga att

ställa sådan säkerhet, får domstolen dock befria honom från detta.

Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens (se

promemorian s. 81 f.).

Remissinstanserna: Det övervägande antalet remissinstanser har

tillstyrkt förslaget eller lämnat det utan invändning.

Patent- och registreringsverket har hävdat att en svag ekonomi inte bör

få avstänga en intrångslidande från tillgång till intrångsundersökning.

Business Software Alliance har framfört synpunkten att ersättning skall

utgå endast under förutsättning att intrång i objektiv mening inte

föreligger, och att sökandens underlåtenhet att väcka talan alltså inte i sig

skall kunna vara skadeståndsgrundande.

Skälen för regeringens förslag: Den som utsätts för en undersökning

har rätt till ersättning för skada, om något immaterialrättsligt intrång inte

kan visas.

Det är av stor betydelse att kunna garantera att motparten verkligen får

den ersättning han eller hon är berättigad till. Sökanden bör därför vara

skyldig att på förhand ställa säkerhet för vad han eller hon kan bli skyldig

att betala. En motsvarande ordning gäller vid yrkande om kvarstad (15

kap. 6 § rättegångsbalken).

Regeringen föreslår således att en förutsättning för ett beslut om

intrångsundersökning skall vara att sökanden ställer säkerhet för den

skada som kan tillfogas motparten.

Regeringen delar Patent- och registreringsverkets uppfattning att det, i

likhet med vad som gäller vid kvarstad, bör finnas en möjlighet att befria

en part som inte förmår ställa säkerhet från denna skyldighet.

Om sökanden inte väcker talan efter ett konstaterat intrång, t.ex. därför

att han eller hon bedömer att intrånget har skett i god tro och motparten

efter intrångsundersökningen frivilligt har upphört med verksamheten,

torde det i enlighet med allmänna principer inte föreligga någon

skadeståndsskyldighet för sökanden.

En utebliven talan innebär således inte med nödvändighet att den som

utsatts för intrångsundersökningen har rätt till ersättning för de skador

som undersökningen kan ha vållat.

6.6 Beslutet

6.6.1 Uppgifter som skall anges i beslutet

Regeringens förslag: Ett beslut om intrångsundersökning skall innehålla

uppgifter om ändamålet med undersökningen, vilka föremål och

handlingar som får eftersökas samt vilka utrymmen som får genomsökas.

Om det behövs, skall domstolen också förordna om andra villkor för

verkställandet.

Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förutom att

domstolen enligt promemorians förslag endast behöver ange eventuella

begränsningar i vilka utrymmen som får genomsökas (se promemorian

s. 71 f.).

Remissinstanserna: Hovrätten för Övre Norrland har föreslagit att det

i beslutet skall anges vilka utrymmen som får genomsökas.

Patentbesvärsrätten har ansett att kravet på precisering inte bör ställas

för högt och att det bör vara tillräckligt att det anges vilka slag av föremål

och handlingar som får eftersökas.

Riksskatteverket och Föreningen Sveriges Kronofogdar har däremot

uttryckt uppfattningen att de föremål och handlingar som får eftersökas

skall preciseras så långt det är möjligt, så att tyngdpunkten i prövningen

ligger hos domstolen och inte hos kronofogdemyndigheten.

Skälen för regeringens förslag: Beslutet bör innehålla sådana

uppgifter att det framgår med vilka befogenheter intrångsundersökningen

får genomföras.

Ändamålet

En undersökning kan, som tidigare nämnts, syfta till att söka både efter

föremål och handlingar som kan ha betydelse för utredning om intrånget.

Domstolens beslut bör inrymma vilket ändamålet med undersökningen

skall vara, t.ex. eftersökning av föremål med avseende på vilka intrång

kan föreligga samt andra föremål och/eller handlingar som kan antas ha

betydelse som bevis för en utredning om intrånget.

Föremål och handlingar

För att intrångsundersökningen inte skall bli mer omfattande än som är

motiverat i varje enskilt fall bör i beslutet även närmare anges vilka

föremål och handlingar som skall få eftersökas.

Det är uppenbart att det inte är möjligt att alltid uppge exakt vilka

föremål eller handlingar som skall få eftersökas. Domstolen bör dock

sträva efter att uttrycka sig så preciserat som möjligt om vilka föremål

och handlingar som får eftersökas. Förhållandena torde dock många

gånger vara sådana att domstolen inte kan peka ut ett föremål mer exakt

än genom att ange vilket slags föremål det är och något om dess

egenskaper eller utformning. Motsvarande gäller handlingar. Det torde

ofta vara nödvändigt att ange en handling som en viss typ eller kategori

av handlingar vilken relateras till t.ex. affärstransaktioner avseende ett

misstänkt intrång eller till produkter som olovligen tillverkats eller sålts.

Den omständigheten att domstolen har att ange vilka föremål och

handlingar som får eftersökas innebär ett från integritets- och

datasäkerhetssynpunkt viktigt skydd för uppgifter som finns lagrade i

datorer. Om en undersökning syftar till att leta efter t.ex. olovliga

datorprogram och/eller handlingar som kan vara bevis och som finns

lagrade i datorer, kan ett användande av de effektiva tekniska hjälpmedel,

program eller sökbegrepp som finns tillgängliga innebära att också

information som inte har med undersökningen av det immaterialrättsliga

intrånget att göra kommer fram. Framtagandet av sådan information kan

innebära risker som berör integritet och datasäkerhet. Om domstolen i sitt

beslut om undersökningen har angett vilka föremål och handlingar som

får eftersökas, får det emellertid till följd att kronofogdemyndigheten vid

verkställigheten inte i obegränsad utsträckning kan ta fram även för

intrånget ovidkommande information.

Utrymmen

Det bör vidare ankomma på domstolen att ange i vilka utrymmen som en

undersökning skall få göras.

Ett obegränsat tillträde till den undersöktes lokaler kan i vissa fall leda

för långt. Den information man söker för utredning om intrånget finns

kanske bara på en avdelning eller enhet inom den organisation som skall

undersökas. Domstolen bör därför, som Hovrätten för Övre Norrland

föreslagit, alltid ange vilka utrymmen undersökningen får omfatta.

Övriga villkor

Vidare bör domstolen kunna förordna om andra villkor som preciserar

och begränsar befogenheterna vid undersökningen. I vissa fall kan

ytterligare begränsande villkor behövas för att proportionalitet skall råda

mellan mål och medel (jfr avsnitt 6.5.4). Detta motsvarar vad som gäller

för verkställighet av domstols beslut angående civilprocessuella

säkerhetsåtgärder (jfr 15 kap. 10 § rättegångsbalken och prop.

1980/81:84 s. 238 239). Ett exempel på ett sådant villkor är att sökanden

inte får närvara vid förrättningen. Om domstolen beslutar om ytterligare

villkor skall dessa självfallet tas in i beslutet.

6.6.2 Beslut tills vidare

Regeringens förslag: Om ett dröjsmål skulle medföra risk för att

föremål och handlingar som har betydelse för undersökningen går

förlorade, får ett beslut om intrångsundersökning meddelas utan att

motparten dessförinnan har fått tillfälle att yttra sig. Ett sådant beslut

gäller till dess att annat har beslutats.

Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens (se

promemorian s. 73 f.).

Remissinstanserna: Det helt övervägande antalet remissinstanser har

tillstyrkt förslaget eller lämnat det utan invändning. Några har anfört att

interimistiska förordnanden torde bli så vanliga att det är missvisande att

framställa det som en huvudregel att motparten skall ges tillfälle att yttra

sig.

Hovrätten för Övre Norrland har efterfrågat ett klargörande hur

tingsrätten skall förfara efter det att ett interimistiskt beslut har

meddelats.

Kommerskollegium, Business Software Alliance, Föreningen Svensk

Programvaruindustri, Datorprogramföretagens Intresseförening Mot

Illegal Kopiering, Svenska Patentombudsföreningen och Svenska IT-

företagens Organisation har framfört att beslut som meddelas utan

motpartens hörande inte bör expedieras till motparten förrän

intrångsundersökningen har genomförts.

Skälen för regeringens förslag: Som tidigare framhållits är

intrångsundersökning inte någon säkerhetsåtgärd. När det gäller behovet

av skyndsamhet torde dock intrångsundersökning kunna jämställas med

kvarstad och andra civilprocessuella säkerhetsåtgärder. Ett

domstolsbeslut i frågan måste således fattas snabbt.

Ett beslut om intrångsundersökning bör i princip inte meddelas utan att

motparten har fått tillfälle att yttra sig. Att båda parter skall höras är en

grundläggande regel i det svenska rättssystemet. Emellertid har man, i de

fall det finns särskilda motiv för detta, gjort undantag från denna regel.

Ett sådant undantag har gjorts i fråga om säkerhetsåtgärder. Sålunda får

domstolen i ett ärende om kvarstad meddela ett interimistiskt beslut som

gäller till dess annat förordnas (15 kap. 5 § tredje stycket

rättegångsbalken). Sådana interimistiska förordnanden är mycket vanliga

i ärenden om kvarstad. Detta hindrar dock inte att utgångspunkten och

huvudregeln är att motparten skall beredas tillfälle att yttra sig och att

avsteg skall kunna motiveras av exempelvis fara i dröjsmål.

På motsvarande sätt som gäller för säkerhetsåtgärder bör det finnas en

möjlighet att tillgripa en intrångsundersökning utan att den som avses

med undersökningen får reda på det i förväg. Föreligger fara för att

undersökningen omintetgörs genom att föremål och handlingar skaffas

undan, förstörs eller förvanskas om motparten får rätt att yttra sig över

begäran om undersökning, bör ett beslut kunna meddelas utan att

motparten har underrättats. Bedömningen av om det är fara för att

undersökningen kan omintetgöras måste göras mot bakgrund av

omständigheterna i det enskilda fallet.

När det gäller intrång i rätten till ett datorprogram eller information

som finns lagrad i datorer finns det anledning att uppmärksamma att

olovliga kopior av datorprogram och datorinformation så gott som alltid

finns i datorers hårddiskar eller på disketter varifrån de kan raderas inom

loppet av minuter. I sådana fall torde det i allmänhet inte vara

ändamålsenligt att tillämpa huvudregeln att motparten skall underrättas

innan beslut fattas.

Om ett yrkande om interimistiskt förordnande bifalls, skall därefter

normal skriftväxling ske. Således skall domstolen i samband med

beslutet kommunicera framställningen med sökandens motpart. En

fristående fråga om intrångsundersökning handläggs enligt samma regler

som gäller när en fråga om sådan undersökning uppkommer i rättegång.

När det gäller expediering av beslut som innehåller interimistiska

förordnanden har flera remissinstanser framfört att sökanden kan behöva

en viss frist från det att beslutet meddelas till dess att det expedieras till

motparten. För att det skall framgå att ett beslut inte behöver expedieras

till motparten förrän detta kan ske utan risk för att verkställigheten

äventyras bör en viss justering göras av bestämmelserna i förordningen

(1996:271) om mål och ärenden i allmän domstol.

6.6.3 Tidsfrist för ansökan om verkställighet, m.m.

Regeringens förslag: Ett beslut om intrångsundersökning gäller

omedelbart. Om inte ansökan om verkställighet görs inom en månad från

beslutet om intrångsundersökning, förfaller beslutet.

Promemorians förslag: Överensstämmer i sak med regeringens (se

promemorian s. 8 och 81 f.).

Remissinstanserna: Det övervägande antalet remissinstanser har

tillstyrkt förslaget eller lämnat det utan invändning.

Skälen för regeringens förslag: För att intrångsundersökningen skall

bli en effektiv åtgärd för att bekämpa immaterialrättsliga intrång måste

det vara möjligt för sökanden att utan dröjsmål få beslutet verkställt. Ett

beslut om intrångsundersökning bör därför gälla omedelbart.

För den som blir föremål för ett beslut om intrångsundersökning är det

väsentligt att han eller hon inte under någon längre tid tvingas sväva i

ovisshet om beslutet skall verkställas. Som ett skydd för den som avses

med intrångsundersökningen föreslår regeringen därför att ansökan om

verkställighet skall göras inom en månad från beslutet. I annat fall skall

beslutet förfalla. Handläggs frågan om intrångsundersökning i ett

fristående ärende skall tingsrätten besluta om avskrivning, när den får

kännedom om att verkställighet inte har sökts.

6.7 Verkställigheten av undersökningen

Regeringens förslag: En undersökning skall verkställas av

kronofogdemyndigheten. Vid verkställigheten skall vissa bestämmelser i

utsökningsbalken tillämpas. Myndigheten skall ha möjlighet att anlita

biträde av sakkunniga och kan tillåta att sökanden vid undersökningen

bistår med upplysningar. Motparten skall ha rätt att tillkalla ett juridiskt

biträde. I avvaktan på att biträdet inställer sig får normalt verkställigheten

inte påbörjas. Vid verkställigheten får myndigheten ta fotografier, göra

film- eller ljudupptagningar av eftersökta föremål samt ta kopior av eller

göra utdrag ur eftersökta handlingar. Resultatet av undersökningen skall

dokumenteras av kronofogdemyndigheten. Fotografier, film- och

ljudupptagningar samt kopior av och utdrag ur handlingar skall förvaras

hos myndigheten och hållas tillgängliga för båda parter.

Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens

(se promemorian s. 74 f., 79 f. och 81 f.). I promemorian görs en mer

allmän hänvisning till utsökningsbalkens bestämmelser. Möjligheten att

ta fotografier och göra film- och ljudupptagningar behandlas inte i

promemorian.

Remissinstanserna: Malmö tingsrätt har ansett att inga andra än

sakkunniga skall få biträda kronofogdemyndigheten vid förrättningen.

För att TRIP:s-avtalets krav skall uppfyllas och för att undersökningen

skall bli effektiv är det enligt Patentbesvärsrättens uppfattning

nödvändigt att kronofogdemyndigheten får rätt att ta med eftersökta

föremål från platsen.

Generaltullstyrelsen har framhållit att gods som inte övergått i fri

omsättning inom gemenskapen och som blir föremål för en

intrångsundersökning alltjämt står under tullmyndighetens övervakning.

Om en intrångsundersökning inte följs av något beslut om att varorna

skall anses förverkade eller skall förstöras, skall följaktligen godset

därefter genomgå tullbehandling.

Riksskatteverket har anfört att bestämmelserna bör förtydligas bl.a. på

följande punkter:

 Vilka bestämmelser i utsökningsbalken är tillämpliga? Enligt

Riksskatteverket bör i vart fall 16 kap. 12 § inte vara tillämplig.

 Är intrångsundersökning att anse som en säkerhetsåtgärd i den

mening som avses i 16 kap. 11 § utsökningsbalken?

 Har kronofogdemyndigheten rätt att ta med föremål från de

genomsökta lokalerna för att fortsätta undersökningen på någon annan

plats?

 När skall verkställigheten anses avslutad?

Riksskatteverket har också föreslagit att kronofogdemyndigheten skall

ha rätt att ta fotografier och göra film- och ljudupptagningar i samband

med en förrättning. Enligt Riksskatteverkets mening bör

kronofogdemyndigheten även ha rätt att mot skälig ersättning använda

utrustning för fotokopiering och ljudupptagning i de lokaler som

genomsöks. Verket har vidare pekat på behovet av följdändringar i

utsökningsförordningen (1981:981), exempelvis när det gäller

möjligheten att ansöka om verkställighet per telefax.

Föreningen Sveriges Kronofogdar har framhållit behovet av ändringar

i utsökningsförordningen, så att det där klart framgår exempelvis vilka

uppgifter som skall finnas med i protokollet över verkställigheten. Likaså

har Svensk Handel understrukit vikten av utförliga protokoll.

Organisationen har särskilt nämnt att det måste framgå i vad mån och på

vilket sätt sökanden har deltagit vid verkställigheten, så att det i efterhand

kan bedömas om bevisvärdet påverkats av sökandens närvaro.

Enligt Svenska Föreningen för Industriellt Rättsskydd bör skyddet för

den som utsätts för åtgärden förstärkas bl.a. genom att domstolen

förordnar om i vilken utsträckning sökanden skall få närvara. Härutöver

har föreningen föreslagit att 6 § lagen (1990:409) om skydd för

företagshemligheter ändras så att skyddet även täcker sådan information

som någon fått del av i samband med en intrångsundersökning. Av

samma uppfattning är Sveriges Advokatsamfund och Sveriges

Industriförbund.

Föreningen Svenska Läromedelsproducenter och Svenska

Förläggarföreningen har föreslagit att sökanden skall ha rätt att anlita en

sakkunnig vid genomförandet av intrångsundersökningen även om

kronofogdemyndigheten inte ansett detta nödvändigt.

Sveriges Industriförbund, Svenska Industrins Patentingenjörers

Förening, Svenska Föreningen för Industriellt Rättsskydd och Sveriges

Advokatsamfund har förordat att den bevisning som kommer fram vid en

undersökning skall överlämnas till domstolen. Därefter skall domstolen

pröva om materialet skall lämnas ut till sökanden eller om materialet

skall lämnas ut med någon form av restriktion. Detta för att inte

ovidkommande information skall få vidare spridning än som är

nödvändigt.

Skälen för regeringens förslag:

Ansvarig myndighet

Intrångsundersökningen är en civilprocessuell tvångsåtgärd. Att låta

rättighetshavaren själv göra undersökningen hos sin motpart kan, enligt

regeringens uppfattning, redan av detta skäl inte komma i fråga. En sådan

ordning skulle inte heller ligga i sökandens intresse eftersom den skulle

innebära att dokumentationen av vad som påträffas vid undersökningen

skulle få ett lågt bevisvärde.

En möjlighet vore att utse en opartisk förrättningsman för att utföra

undersökningen. En sådan förrättningsman skulle emellertid knappast

kunna ges befogenhet att verkställa undersökningen mot motpartens

vilja. Om motparten skulle motsätta sig undersökningen, skulle

förrättningsmannen vara hänvisad till att begära hjälp av något offentligt

organ. Eftersom det kan antas att ett dröjsmål många gånger skulle

medföra risk för att föremål och handlingar som har betydelse för

utredningen skaffas undan, skulle en ordning som den nu nämnda i

praktiken förutsätta att förrättningsmannen redan från början tog med

någon med befogenhet att bereda sig tillträde till de utrymmen som får

undersökas. Mer praktiskt är då att den som har befogenhet med

avseende på tillträdet etc. också utför själva intrångsundersökningen.

Verkställighet handhas normalt av kronofogdemyndigheten. I ett

system med en särskild förrättningsman skulle det sannolikt bli

kronofogdemyndighetens uppgift att biträda förrättningsmannen när det

gäller tillträde till lokaler etc. Kronofogdemyndigheten är dock väl

lämpad att själv ombesörja undersökningen. Om kronofogdemyndigheten

ges den uppgiften, skulle man också vinna den fördelen att redan

befintliga regler för verkställighet kan tillämpas, t.ex. rätten att bereda sig

tillträde till ifrågavarande lokaler (2 kap. 17 § utsökningsbalken).

Regeringen föreslår därför, i enlighet med vad som föreslås i

promemorian, att ett beslut om intrångsundersökning skall verkställas av

kronofogdemyndigheten.

Sakkunnigas medverkan

I många fall, och särskilt om eftersökning skall göras av handlingar som

finns lagrade i datorer, torde anlitande av sakkunniga vara en

förutsättning för undersökningens effektiva genomförande. Myndigheten

bör därför få anlita biträde av sakkunniga. Sådana sakkunniga skall

naturligtvis vara oberoende experter och sålunda fristående från

sökanden. Man kan utgå från att i en del fall sökanden redan i samband

med att han begär verkställighet lämnar förslag på experter som kan vara

sakkunniga biträden. I annat fall riskerar sökanden att verkställigheten

fördröjs. Någon remissinstans har föreslagit att exempelvis

Riksskatteverket eller berörda branschorganisationer upprättar

förteckningar över personer som är lämpliga för sakkunniguppdrag. En

sådan förteckning kan naturligtvis vara värdefull för

kronofogdemyndigheten om sökanden inte lämnar förslag på någon

expert eller den föreslagne experten av någon anledning inte skulle anses

lämplig.

Det är ytterst myndigheten som skall besluta om vilka experter som

skall vara sakkunniga biträden. Kronofogdemyndigheten måste således i

varje enskilt fall göra en självständig prövning av den föreslagne

expertens lämplighet och bl.a. beakta eventuella jävsproblem.

Sökandens medverkan

Efter förebild av vad som gäller vid en husrannsakan bör

kronofogdemyndigheten kunna tillåta sökanden eller hans ombud att vara

närvarande vid undersökningen, om inte domstolen föreskrivit något

annat. Om sökanden tillåts närvara får han givetvis inte på egen hand

verkställa efterforskningar eller på annat sätt ges ett avgörande inflytande

över undersökningens genomförande utan endast bistå med upplysningar

och råd. Myndigheten måste se till att sådan information som ligger

utanför ändamålet med undersökningen inte kommer sökanden till del.

Särskild uppmärksamhet är påkallad om det finns en risk för att den som

utsätts för undersökningen skadas genom att affärs- eller andra

företagshemligheter röjs.

Vid misstanke om intrång i ett patent kan det, som bl.a. Patent- och

registreringsverket framhållit, finnas skäl till särskild varsamhet med

sökandens närvaro. Om en intrångsundersökning genomförs i ett sådant

fall, kan det nämligen bli nödvändigt att göra undersökningen i

motpartens tillverkningslokaler. Sökandens närvaro kan då innebära att

han eller hon får insikt i tillverkningsmetoder eller lösningar på tekniska

problem som inte har med intrånget att göra. När det gäller misstanke om

patentintrång på tillverkningsstadiet finns det därför som regel anledning

att inte låta sökanden medverka vid intrångsundersökningen. Även i

fråga om befarade mönsterintrång kan särskild restriktivitet vara

påkallad, åtminstone när det gäller tillgång till industrilokaler där en

tillverkningsprocess pågår. Om sökanden får kännedom om motpartens

egen designverksamhet och sprider sina iakttagelser, kan detta förstöra

motpartens möjligheter att få mönsterskydd.

Som Svensk Handel nämnt är det viktigt att det av protokollet från

förrättningen framgår på vilket sätt och i vilken omfattning sökanden

själv har deltagit.

Motpartens rätt att tillkalla juridiskt biträde

Den som utsätts för intrångsundersökningen bör få tillkalla en juridisk

rådgivare att närvara vid undersökningen. I avvaktan på att biträdet

inställer sig bör normalt verkställigheten inte påbörjas. En sådan

skyddsregel syftar till att den undersökte skall ges en särskild möjlighet

att ta till vara sin rätt. Motsvarande regler gäller enligt 52 §

konkurrenslagen (1993:20), när Konkurrensverket genomför en

undersökning hos ett företag, och enligt 22 § andra stycket lagen

(1994:466) om särskilda tvångsåtgärder i beskattningsförfarandet, när en

granskning skall göras hos en enskild.

Tillämpliga verkställighetsregler

De allmänna bestämmelserna om förfarandet vid verkställighet hos en

kronofogdemyndighet finns i 1 3 kap. utsökningsbalken och dessa

bestämmelser måste givetvis tillämpas även vid verkställighet av ett

beslut om intrångsundersökning. I 4 15 kap. utsökningsbalken finns

bestämmelser som avser sådan verkställighet som avser indrivning av

fordringar. Först i 16 kap. utsökningsbalken finns bestämmelser om

annan verkställighet. Bestämmelserna i 16 kap. 1 9 §§ gäller endast

avhysning, men 16 kap. 10 § behöver vara tillämplig vid verkställighet

av ett beslut om intrångsundersökning. Där finns den för

kronofogdemyndigheterna gällande behörighetsregel som passar för

sådan verkställighet.

Enligt 16 kap. 11 § skall som huvudregel svaranden underrättas innan

verkställighet som inte avser kvarstad eller annan säkerhetsåtgärd sker.

Om saken är brådskande, får dock kronofogdemyndigheten genast vidta

en behövlig åtgärd. En intrångsundersökning kan, som tidigare nämnts,

inte anses vara en säkerhetsåtgärd, eftersom åtgärden inte syftar till att

trygga en framtida verkställighet. Görs paragrafen omedelbart tillämplig

kommer ett undantag från underrättelseskyldigheten endast att gälla fall

där saken är brådskande. Även om man i detta uttryck bör läsa in även

det fallet att egendomen sticks undan eller saken eljest inte tål dröjsmål

(se prop. 1980/81:8 s. 796 f.) finns det skäl att för

intrångsundersökningar välja en särskild lösning av

kommuniceringsfrågan. Den bör gå ut på att sökandens motpart inte skall

underrättas före verkställigheten i de fall där beslutet om

intrångsundersökning har tillkommit utan hans eller hennes hörande. Har

beslutet om intrångsundersökning tillkommit efter sökandens hörande

bör dock sökanden underrättas före verkställigheten.

Som Riksskatteverket angett bör reglerna i 16 kap. 12 §, som bl.a.

innebär att kronofogdemyndigheten vid behov får göra avvikelser från

föreskrifter i exekutionstiteln, inte vara tillämpliga när det gäller en

intrångsundersökning. Detsamma gäller vissa bestämmelser i l6 kap.

12 a § utsökningsbalken om uppskov och anstånd med verkställighet. I

övrigt finns det i 16 kap. utsökningsbalken bestämmelser endast om

verkställighet av beslut om kvarstad.

Kostnaderna för kronofogdemyndighetens verkställighet av en

intrångsundersökning bör enligt bestämmelserna i 17 kap. 1 5 §§

utsökningsbalken tas ut som förrättningskostnader i form av olika

utsökningsavgifter. Sådana avgifter skall fullt ut motsvara de kostnader

som myndigheten har för verkställigheten. Den som begär verkställighet

av en undersökning, dvs. rättighetshavaren, ansvarar mot staten för dessa

kostnader, vilka skall förskotteras om kronofogdemyndigheten begär det

(jfr 17 kap. 2 och 5 §§ utsökningsbalken). Ett par remissinstanser har

gjort gällande att den grundavgift som gäller enligt förordningen

(1992:1094) om avgifter vid kronofogdemyndigheterna inte är tillräcklig

för att täcka myndigheternas kostnader med hänsyn till den arbetsinsats

som en intrångsundersökning kan antas kräva. Frågan om en högre avgift

får beredas i samband med övervägandena av vilka följdändringar i olika

förordningar som förslagen i detta ärende kan föranleda.

En princip i svensk utsökningsrätt är att verkställighet också av annat

än det som avser betalningsskyldighet sker på motpartens bekostnad och

att sökanden inte behöver framställa något yrkande om detta för att

regeln skall tillämpas vid verkställigheten. Denna regel om att

förrättningskostnaderna genast får tas ut hos motparten gäller emellertid

inte för verkställighet av beslut om kvarstad eller andra säkerhetsåtgärder

(17 kap. 8 § första stycket utsökningsbalken). Skälet till detta är att det på

detta stadium inte är klarlagt att sökanden har något anspråk mot

svaranden. Ersättning för kostnaden kan emellertid tillerkännas käranden

som en rättegångskostnad i det mål vari anspråket prövas (se Walin m.fl.,

Utsökningsbalken, 2 uppl., s. 600 f.). Eftersom ersättning för

rättegångskostnad fullt ut skall motsvara kostnaden för bl.a. rättegångens

förberedande och talans utförande (18 kap. 8 § rättegångsbalken),

innebär det att käranden, för det fall undersökningen fullföljs genom t.ex.

en skadeståndstalan, har rätt att i det målet yrka ersättning också för

kostnaderna för verkställigheten av beslutet om intrångsundersökning.

Eftersom en intrångsundersökning genomförs på ett stadium då det

inte är klarlagt om sökanden har något anspråk på motparten, bör samma

principer som vid kvarstad och andra säkerhetsåtgärder gälla. Av den

anledningen bör av reglerna i 17 kap. utsökningsbalken endast

bestämmelserna om sökandens ansvar för kostnaderna vara tillämpliga

vid verkställighet av ett beslut om intrångsundersökning.

Även om det med hänsyn till naturen hos den verkställighet som kan

komma i fråga knappast kan bli aktuellt med något överklagande av ett

beslut som kronofogdemyndigheten fattar vid verkställigheten av ett

beslut om intrångsundersökning bör en hänvisning göras även till

reglerna i 18 kap. utsökningsbalken.

Utöver 1 3 kap., 16 kap. 10 §, 17 kap. 1 5 §§ samt 18 kap.

utsökningsbalken bör vissa bestämmelser i utsökningsförordningen

(1989:981) vara tillämpliga vid verkställigheten. Det gäller regler om

ansökan, protokoll över förrättning, m.m. Som några remissinstanser

framhållit kan dessa regler behöva ändras i vissa avseenden så att det blir

möjligt att göra ansökan om verkställighet per telefax. Vidare kan

kompletterande regler behövas när det gäller hur protokollet skall

avfattas.

Sekretessfrågor

Genomförandet av en undersökning kan innebära att

kronofogdemyndigheten får information som inte har samband med den

misstanke om intrång som har föranlett undersökningen. Sådan

information kan t.ex. röra affärs- och driftförhållanden i en

näringsidkares rörelse som denne håller hemliga och vars röjande skulle

medföra skada för honom. Det kan inte heller uteslutas att vid en

undersökning uppgifter om någon enskilds personliga förhållanden kan

bli tillgängliga för myndigheten.

Enligt 9 kap. 19 § sekretesslagen (1980:100) gäller sekretess inom

exekutionsväsendet i ärenden angående den exekutiva verksamheten.

Sekretessen gäller för uppgifter om enskilds personliga eller ekonomiska

förhållanden. Som förutsättning för sekretessen uppställs ett s.k. rakt

skaderekvisit vilket innebär att sekretessen gäller bara om det kan antas

att den enskilde eller någon honom närstående lider avsevärd skada eller

betydande men om uppgiften röjs. Vad gäller ekonomiska förhållanden

torde man kunna utgå från att skaderekvisitet är uppfyllt om t.ex.

affärsuppgörelser av betydelse, affärsförbindelser eller investeringsplaner

röjs (jfr Corell m.fl., Sekretesslagen, 3 uppl., s. 313). Detsamma torde

gälla om informationen rör sådana kvalificerade uppgifter om affärs-

eller driftförhållanden att de kan betecknas som företagshemligheter.

Att sekretessen skall iakttas av den som är anställd hos

kronofogdemyndigheten framgår av 1 kap. 6 § sekretesslagen. Vad gäller

då beträffande sådana utomstående sakkunniga som myndigheten får

anlita för att genomföra en undersökning? Det nämnda lagrummet i

sekretesslagen anger att en person som på grund av ett uppdrag hos

myndigheten för det allmännas räkning deltar eller har deltagit i

myndighetens verksamhet och därvid fått kännedom om uppgiften skall

iaktta sekretess. Sekretesslagen är därför tillämplig på sådana personer

som har uppdrag hos en myndighet och som har en sådan anknytning till

myndigheten att de kan sägas delta i verksamheten. Huruvida uppdraget

är författningsreglerat eller rent civilrättsligt baserat anses vara utan

betydelse. I allmänhet kan man också anta att en uppdragstagare har den

behövliga anknytningen till en viss myndighet, om den uppgift som han

skall utföra vanligen skall fullgöras av en tjänsteman eller någon annan

befattningshavare vid myndigheten eller i varje fall naturligen skulle

kunna handhas av en sådan befattningshavare (jfr Corell m.fl., a.a.,s. 80

f.). En sakkunnig som anlitas för att biträda vid undersökningen kan

knappast anses handla i eget namn och utåt framstå som utrustad med

egen kompetens. Han får i stället anses utföra en uppgift som naturligen

skall kunna handhas av myndighetens tjänstemän.

Mot denna bakgrund torde det inte behövas några särskilda regler om

tystnadsplikt för utomstående sakkunniga som deltar i undersökningen.

En del remissinstanser har föreslagit att tillämpningsområdet för

skadeståndsregeln i 6 § lagen (1990:409) om skydd för

företagshemligheter utökas så att det kommer att omfatta även uppgifter

som kommit fram vid en intrångsundersökning. Som framgår av avsnitt

6.5.4 anser regeringen att man åstadkommer ett adekvat skydd för

företagshemligheter om domstolen utifrån en intresseavvägning med

beaktande av samtliga omständigheter i det enskilda fallet avgör om en

intrångsundersökning skall tillåtas och, för det fall intrångsundersökning

beviljas, anger de villkor och begränsningar som skall gälla för denna.

Enligt regeringens uppfattning torde därför 6 § lagen om skydd för

företagshemligheter inte behöva ändras. Skulle det visa sig att det

föreligger ett sådant behov får frågan övervägas på nytt.

För uppgifter om enskilda i ärenden om intrångsundersökning hos

domstol kommer sekretess att gälla enligt de allmänna reglerna om

sekretess hos domstol (se främst 8 kap. 17 § och 12 kap. sekretesslagen).

Dessa regler innebär enligt regeringens uppfattning en rimlig avvägning

mellan offentlighets- och sekretesskyddsintressena i sådana ärenden.

Dokumentation m.m.

Kronofogdemyndigheten bör inte ha befogenhet att avlägsna några

föremål eller originalhandlingar från de lokaler som undersöks. Detta

skulle medföra alltför stor risk för skada för den som drabbas av

åtgärden. Något sådant kan inte heller TRIP:s-avtalet anses kräva.

Vid förrättningen bör kronofogdemyndigheten, i enlighet med vad som

föreslås i promemorian, ha rätt att ta kopior av och göra utdrag ur

handlingar. I avsnitt 6.3 diskuteras i vad mån viss digitalt lagrad

information är att anse som handlingar. Regeringen anser att rätten att

kopiera bör vara knuten till begreppet handling med den innebörd detta

kommit att få. Någon rätt att kopiera sådant som inte utgör handlingar

föreslås därför inte.

Däremot anser regeringen att det finns goda skäl för att tillåta

fotografering, filmning och ljudupptagning i samband med

genomförandet av intrångsundersökningen. Detta ökar möjligheterna att

genom åtgärden få fram värdefull bevisning när de eftersökta föremålen

är exempelvis varumärkesförfalskade kläder eller CD-skivor med

piratinspelad musik. Av remissvaren har framgått att vissa

kronofogdemyndigheter redan använder sig av filmning och

fotografering bl.a. för att dokumentera vilken egendom som

omhändertagits i samband med avhysningsförrättningar.

Kronofogdemyndigheten skall föra ett protokoll över vad som kommer

fram vid verkställigheten och därvid förteckna de kopior eller utdrag av

handlingar som görs. Fotografier samt film- och ljudupptagningar skall

också förtecknas. Protokollet måste färdigställas omedelbart i samband

med undersökningens avslutande för att snarast kunna vara tillgängligt

för parterna i ärendet om intrångsundersökningen. Regler härom finns i 3

kap. utsökningsförordningen (1981:981), som bör vara tillämplig för

intrångsundersökning. När protokollet är färdigställt skall

verkställigheten anses avslutad.

Ett särskilt förhållande som förtjänar att uppmärksammas i detta

sammanhang är att de rättsvårdande myndigheterna naturligtvis inte

själva får begå immaterialrättsintrång i samband med förrättningarna.

Emellertid får kronofogdemyndigheten anses ha rätt att göra avspelningar

av musik eller framställa kopior av litterära verk med stöd av 26 b §

upphovsrättslagen enligt vilken upphovsrätten inte hindrar att verk

används i rättsvårdens intresse.

Regeringen anser inte att det är motiverat att den som är föremål för

intrångsundersökningen åläggs en skyldighet att ställa

fotokopieringsmaskiner eller annan utrustning till förfogande.

Förvaring och utlämnande av kopior och annan dokumentation.

Sveriges Industriförbund m.fl. har föreslagit att den bevisning som

kommer fram vid en undersökning skall överlämnas till domstolen, som

därefter har att pröva i vilken utsträckning materialet skall lämnas ut.

Avsikten skulle vara att hindra att ovidkommande information får vidare

spridning än nödvändigt. Detta skulle innebära en förstärkning av

skyddet för den som utsätts för en intrångsundersökning. En sådan

ordning skulle emellertid vara svår att förena med vår svenska

rättstradition. Dessutom kan domstolen på det stadiet knappast bedöma

relevansen av olika bevis. I allmänhet är det bara den som avser att väcka

talan och därmed har full insikt i vilka yrkanden som kan komma att

framställas och vilka grunder som skall åberopas som har tillräcklig

överblick för att bedöma värdet av bevismaterialet. Även med bortseende

från den jävsproblematik en ordning som den föreslagna kan medföra

framstår den därför inte som särskilt ändamålsenlig. Det får dessutom

förutsättas att det bara är handlingar och föremål som kan antas ha

betydelse som bevis som eftersöks.

Regeringen föreslår i stället att materialet förutom att det förtecknas i

protokollet och det därmed blir känt vad som kopierats, fotograferats

etc. skall förvaras hos kronofogdemyndigheten och där hållas

tillgängligt för båda parter.

6.8 Skyddsåtgärdens återgång

Regeringens förslag: Om talan inte väcks inom en månad från det att

verkställigheten avslutades, skall skyddsåtgärden gå åter.

Kronofogdemyndigheten skall då överlämna de kopior, utdrag,

fotografier och upptagningar som har förvarats hos myndigheten till den

som varit föremål för intrångsundersökningen. Detsamma gäller om ett

beslut om intrångsundersökning upphävs sedan verkställighet skett.

Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens

(se promemorian s. 79 f.).

Remissinstanserna: Det övervägande antalet remissinstanser har

tillstyrkt förslaget eller lämnat det utan invändning.

Business Software Alliance har uttryckt uppfattningen att en månad är

en mycket kort tid för en rättighetshavare att ta ställning till om talan

skall väckas. Av samma mening är Svenska Artisters och Musikers

Intresseorganisation, Svenska gruppen av International Federation of

the Phonographic Industry, Sveriges Videodistributörers Förening,

Sveriges Branschförening MDTS och Svenska IT-företagens

Organisation, som samtliga föreslagit en förlängning av fristen.

Enligt Föreningen Sveriges Kronofogdar och Riksskatteverket är det

nödvändigt att närmare överväga förutsättningarna för att återsända de

kopior som förvarats hos kronofogdemyndigheten. Remissinstanserna

har menat att man i detta sammanhang särskilt måste beakta reglerna om

allmänna handlingars offentlighet.

Skälen för regeringens förslag: I många fall torde en

intrångsundersökning genomföras som en förberedande åtgärd inför en

rättegång om t.ex. skadestånd. Syftet är då att resultatet från

undersökningen skall ligga till grund för den senare rättegången. För att

motverka att den som begärt undersökningen förhåller sig passiv och

därmed skapar en längre period av osäkerhet för motparten bör det

krävas att sökanden inom viss tid väcker talan i saken. Artikel 50.6 i

TRIP:s-avtalet utgår också från att åtgärden skall gå åter om svaranden

inte vidtar rättsliga åtgärder inom viss tid.

Regeringen föreslår därför att det i lagen anges en frist inom vilken

sökanden skall väcka talan i saken. Om detta inte sker, skall åtgärden gå

åter. Tingsrätten skall alltså skriva av ärendet, om någon

stämningsansökan inte kommit in inom den föreskrivna perioden.

När det gäller fristens längd en fråga som intresserat flera

remissinstanser kan det konstaterats att TRIP:s-avtalet anger två

alternativ. Antingen skall domstolen med stöd i nationell rätt bestämma

fristens längd, eller också skall fristen vara den längsta tid som motsvaras

av 20 arbetsdagar eller 31 kalenderdygn. Utformningen av TRIP:s-avtalet

kan inte anses hindra att fristen anges direkt i nationell rätt utan utrymme

för någon skönsmässig bedömning av domstolen. Detta torde gälla även

om den bestäms på annat sätt än TRIP:s-avtalets alternativa regel anger.

Trots detta bör det, av hänsyn till den som utsätts för

intrångsundersökningen, finnas mycket starka skäl om man skall

bestämma en väsentligen längre frist än TRIP:s-avtalet anger. Det skäl

remissinstanserna har anfört är framför allt att käranden behöver gott om

tid för att gå igenom bevismaterialet, bedöma dess värde och bestämma

hur talan skall utformas. Samma problem gör sig gällande vid

exempelvis kvarstad, där det finns en regel om att talan skall väckas

inom en månad från domstolens beslut (15 kap. 17 § rättegångsbalken).

När det gäller skydds- och säkerhetsåtgärder av detta slag måste det

kunna krävas att sökanden agerar snabbt. Det är rimligt att begära att han

eller hon inom loppet av en månad har bestämt om talan skall väckas,

vilka yrkanden som skall framställas och vilken grund som skall

åberopas. Om det behövs ytterligare tid för en noggrann granskning av

bevismaterialet, kan käranden begära anstånd med att ange bevisuppgift.

Till skillnad från vad som gäller för bl.a. kvarstad bör den föreskrivna

perioden räknas från intrångsundersökningens avslutande och inte från

domstolens beslut om att bevilja åtgärden. Anledningen är att

verkställigheten av undersökningen kan ta en viss tid i anspråk, att

sökanden bör ha en månad på sig för att bedöma resultatet av

undersökningen och att åtgärdens bestånd inte är lika ingripande som vid

kvarstad.

Regeringen anser därför att fristen för att väcka talan bör bestämmas

till en månad från verkställighetens avslutande, dvs. från den tidpunkt då

protokollet färdigställts. För att tingsrätten skall kunna veta när fristen

börjar löpa bör kronofogdemyndigheten underrätta tingsrätten när

verkställigheten avslutats.

Väcks det inte någon talan i sak med anledning av undersökningen, bör

en åtgärd som gjorts vid undersökningen gå åter om det är möjligt. De

åtgärder vid en intrångsundersökning som kan gå åter är begränsade.

Undersökningen som sådan och de eftersöknings- och

granskningsåtgärder som gjorts kan självfallet inte gå åter.

Enligt promemorians förslag skall kronofogdemyndigheten i sådant

fall överlämna kopiorna och utdragen till den som utsatts för

undersökningen. Som ett par remissinstanser framhållit kan en sådan

praktisk lösning godtas endast om och i den mån den är förenlig med

reglerna om allmänna handlingars offentlighet.

Enligt 2 kap. 3 § tryckfrihetsförordningen är en handling allmän om

den förvaras hos en myndighet och har inkommit dit eller upprättats där.

Allmänna handlingar är offentliga, om de inte omfattas av någon

sekretessbestämmelse. Däremot finns det inte någon regel i

tryckfrihetsförordningen som ålägger myndigheterna att bevara inkomna

handlingar. Frågan om i vilken utsträckning myndigheter är skyldiga att

bevara handlingar regleras i stället i andra lagar.

Enligt 11 § förordningen (1980:900) om statliga myndigheters

serviceskyldighet, m.m. får handlingar som getts in till en myndighet i ett

mål eller ärende inte återlämnas förrän målet eller ärendet avgjorts. De

handlingar som nu är aktuella är emellertid inte ingivna. Det rör sig ju

om kopior och upptagningar som kronofogdemyndigheten själv

framställt och medfört till myndigheten.

I 12 § arkivlagen (1990:782) sägs att en statlig myndighet får avhända

sig en allmän handling endast genom sådant återlämnande eller

överlämnande som sker med stöd av lag, föreskrift eller regeringsbeslut.

Huvudregeln är således att en allmän handling skall bevaras till dess det

finns förutsättningar för gallring, men att handlingen får återlämnas eller

överlämnas bl.a. om det finns en lagregel som säger att så skall ske. Ett

exempel på en sådan bestämmelse är 26 § lagen (1994:466) om särskilda

tvångsåtgärder i beskattningsförfarandet. Enligt den lagen kan handlingar

omhändertas genom åtgärder som har vissa likheter med en

intrångsundersökning. När handlingarna inte längre behövs för revision

eller annan kontroll skall de som regel återlämnas enligt 26 §.

Med ett uttryckligt stöd i lag finns det alltså inte några hinder mot att

kopior, utdrag, fotografier och andra handlingar som är resultatet av en

intrångsundersökning överlämnas när skyddsåtgärden går åter på grund

av att talan inte väckts inom föreskriven tid. Däremot måste myndigheten

behålla sitt protokoll över verkställigheten.

Det kan framhållas att regeln om att en åtgärd skall gå åter om talan

inte väcks riktar sig inte bara mot kronofogdemyndigheten som tagit

kopior av handlingar och förvarar dessa, utan också mot en sökande som

kan ha tillhandahållits handlingarna i fråga.

Den omständigheten att talan inte väcks inom den angivna tiden

innebär inte att den som begärt undersökningen avskärs från möjligheten

att väcka talan. Inte heller innebär svensk rätt i ett sådant fall att den som

fått undersökningen kan hindras från att åberopa omständigheter och

bevis som han kan ha fått vetskap om genom undersökningen. Att också

de som deltagit vid undersökningens genomförande

kronofogdemyndighetens befattningshavare, eventuella sakkunniga

biträden och vittnen vid undersökningen kan höras som vittnen i en

rättegång om vad som framkom under undersökningen framgår av

rättegångsbalkens bestämmelser om vittnesbevisning.

Intrångsundersökning bör också gå åter om ett beslut om sådan

undersökning upphävs sedan verkställighet skett. Detta kan bli aktuellt

om domstolen sedan motparten inkommit med yttrande över

framställningen om intrångsundersökning inte anser att framställningen

skulle ha bifallits. Detsamma gäller om en högre instans efter

överklagande finner att ett beslut om intrångsundersökning inte skulle ha

meddelats.

6.9 Lagtekniska överväganden

Regeringens förslag: Reglerna om intrångsundersökning tas in i

anslutning till de berörda lagarnas regler om ansvar och

ersättningsskyldighet m.m. En uttrycklig bestämmelse om att en

intrångsundersökning inte kan beviljas om registrering av ensamrätten

har hävts genom ett lagakraftvunnet avgörande krävs i varumärkeslagen,

patentlagen, mönsterskyddslagen och firmalagen.

Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens

(promemorian s. 84 f.). En uttrycklig bestämmelse om att

intrångsundersökning inte kan beviljas om registreringen hävts föreslås

endast för varumärkeslagen och firmalagen.

Remissinstanserna: Flertalet har lämnat förslaget utan invändningar.

Skälen för regeringens förslag: Som tidigare framhållits kan en

intrångsundersökning vara en förberedande åtgärd för att väcka talan om

vitesförbud, skadestånd eller förstörande eller förändring av egendom.

Reglerna om undersökning bör därför tas in i anslutning till de berörda

lagarnas regler om ansvar och ersättningsskyldighet m.m. Det förefaller

mest lämpligt att de placeras omedelbart efter lagarnas regler om åtgärder

med olagliga varor och verk. Vad gäller upphovsrättslagen har, såsom

Lagrådet påpekat, 55 och 56 §§ ett sådant samband att bestämmelserna

bör tas in efter 56 § upphovsrättslagen.

För de industriella ensamrätterna gäller att, om en registrering av

ensamrätten har hävts genom ett lagakraftvunnet avgörande, det inte kan

dömas till ersättningsskyldighet eller föreskrivas om vitesförbud eller

säkerhetsåtgärd. Motsvarande bör naturligtvis gälla för

intrångsundersökning, så att en sådan undersökning inte kan beslutas

med avseende på ett misstänkt intrång i en ensamrätt som har upphört.

En uttrycklig bestämmelse om detta behövs i varumärkeslagen och

firmalagen samt, som påpekats av Lagrådet, i patentlagen och

mönsterskyddslagen, medan det för växtförädlarrättslagen kommer att

gälla som en följd av att reglerna om intrångsundersökning placeras

omedelbart efter lagens regler om åtgärder med olagliga varor och verk

(jfr 41 § varumärkeslagen, 61 § patentlagen, 39 § mönsterskyddslagen,

21 § firmalagen och 9 kap. 10 § växtförädlarrättslagen). Beträffande

patentlagen och mönsterskyddslagen har Lagrådet förordat att orden

 eller intrångsundersökning läggs till. Som framgår av avsnitt 4.5 och

6.1 är såväl åtgärder med olovligt framställda varor och verk m.m. som

intrångsundersökning att beteckna som skyddsåtgärder och inte

säkerhetsåtgärder. För att i alla avseenden erhålla en korrekt terminologi

har regeringen valt att, beroende på sammanhanget, använda uttrycket

skyddsåtgärd eller uttrycket annan åtgärd.

7 Ikraftträdande m.m.

Regeringens förslag: Reglerna om intrångsundersökning skall träda i

kraft den 1 januari 1999.

Promemorians förslag: I promemorian föreslås att de nya

bestämmelserna skall träda i kraft den 1 april 1999 (promemorian s. 87).

Remissinstanserna: Det övervägande antalet remissinstanser har

lämnat förslaget utan synpunkt. Några remissinstanser har emellertid

förordat att reglerna om möjligt skall träda i kraft tidigare.

Skälen för regeringens förslag: Reglerna om intrångsundersökning

vid immaterialrättsliga intrång är en angelägen reform som bör träda i

kraft så snart som möjligt. Regeringen anser därför att de bör träda i kraft

redan den 1 januari 1999.

Den nya skyddsåtgärden intrångsundersökning bör kunna beslutas

också med anledning av sådana intrång som har påbörjats före

ikraftträdandet. Detta motsvarar vad som gäller för reglerna om

vitesförbud vid immaterialrättsliga intrång (jfr prop. 1993/94:122 s. 63).

Någon särskild övergångsbestämmelse behöver inte införas.

8 Kostnader

Regeringens bedömning: Förslagen torde inte medföra några ökade

kostnader för det allmänna.

Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens (se

promemorian s. 87).

Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har inte lämnat några

synpunkter på kostnadsaspekterna.

Rikspolisstyrelsen har bedömt att de nya reglerna kan föranleda fler

polisanmälningar om immaterialrättsintrång och därmed mer arbete och

högre kostnader för polisväsendet.

Enligt Riksskatteverkets och Föreningens Sveriges Kronofogdar

uppfattning förslår inte den nuvarande grundavgiften till att täcka

kostnaderna för verkställigheten. De har därför föreslagit att det för dessa

slags ärenden införs en särskild avgift i förordningen (1992:1094) om

avgifter vid kronofogdemyndigheterna. Riksskatteverket har föreslagit att

denna avgift bestäms till 5 000 kr.

Business Software Alliance har bedömt att det kan uppkomma vissa

initiala kostnader för att utveckla den organisation och de metoder som

behövs för att kronofogdemyndigheterna skall kunna utföra

intrångsundersökningar. Dessa kostnader bör enligt organisationen bli

tämligen små och kan uppvägas av minskade kostnader inom

polisväsendet till följd av att civilrättsliga förfaranden i viss mån ersätter

de straffrättsliga.

Skälen för regeringens bedömning: Det är svårt att uppskatta hur

många ärenden om intrångsundersökning som kommer att inledas om

förslaget genomförs. Vissa uppgifter tyder dock på att antalet ärenden

inte kommer att bli särskilt stort. Förutom de ärenden om

intrångsundersökning som kommer att inledas är det troligt att den nya

skyddsåtgärden kommer att leda till en viss ökning av antal mål om

intrång. Eftersom ökningen av antalet ärenden och mål torde bli så

begränsad är bedömningen att eventuella kostnadsökningar för

domstolarna med anledning av den nya skyddsåtgärden endast blir

marginella. Domstolsväsendet behöver därför inte tillföras några

ytterligare resurser i anledning av förslagen.

Effekterna när det gäller antalet polisanmälningar om immaterialrätts-

intrång är också svåra att förutse. Remissinstanserna har här kommit till

olika resultat i sina bedömningar. Som tidigare anförts anser regeringen

inte att den nya skyddsåtgärden får tas till intäkt för att eftersätta

utredningarna om intrång hos polis och åklagare. Regeringen håller dock

för sannolikt att vissa rättighetshavare med den skyddsåtgärd som nu

föreslås kommer att välja att agera inom ett civilrättsligt förfarande i

stället för att göra polisanmälan. Således behöver inte heller

polisväsendet tillföras några ytterligare resurser med anledning av

förslagen.

Kostnaderna för kronofogdemyndighetens verkställighet av ett beslut

om intrångsundersökning bör i sin helhet täckas av utsökningsavgifter.

Som antytts i avsnitt 6.7 kan det bli aktuellt att i förordningen

(1992:1094) om avgifter vid kronofogdemyndigheterna införa en ny

avgiftsnivå för verkställighet av beslut av detta slag.

Kronofogdemyndigheterna behöver därför, såvitt nu kan bedömas, inte

tillföras några ytterligare resurser med anledning av förslagen.

9 Författningskommentar

9.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1960:729) om

upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk

56 a §

Om det skäligen kan antas att någon har gjort ett intrång, eller en

överträdelse som avses i 53 §, får domstolen för att bevisning skall kunna

säkras om intrånget eller överträdelsen besluta att en undersökning får

göras hos denne för att söka efter föremål eller handlingar som kan

antas ha betydelse för utredning om intrånget eller överträdelsen

(intrångsundersökning).

Ett beslut om intrångsundersökning får meddelas endast om skälen för

åtgärden uppväger den olägenhet eller det men i övrigt som åtgärden

innebär för den som drabbas av den eller för något annat motstående

intresse.

Bestämmelserna i första och andra styckena tillämpas också i fråga

om försök och förberedelse enligt 53 § femte stycket.

Paragrafen, som är ny, innehåller de grundläggande förutsättningarna för

att en domstol skall kunna besluta om intrångsundersökning.

Första stycket

För att domstolen skall meddela ett beslut om intrångsundersökning

fordras att det skäligen kan antas att någon har gjort ett intrång.

Motsvarande gäller åsidosättande av upphovsmans testamentariska

förordnande om hur upphovsrätten skall utövas och vid intrång i det s.k.

titelskyddet. Beviskravet kan främst jämföras med skäligen kan befaras

i 15 kap. 1 § rättegångsbalken angående kvarstad och skäligen

misstänkt i 24 kap.

3 § angående häktning. Beviskravet behandlas närmare i avsnitt 6.5.3.

Det är tillräckligt att intrång i objektiv mening föreligger för att ett

beslut om intrångsundersökning skall kunna meddelas.

Någon upptagning av muntlig bevisning skall normalt inte ske vid

prövningen av ett yrkande om intrångsundersökning. I stället måste

prövningen, i likhet med vad som gäller vid säkerhetsåtgärder och olika

interimistiska beslut, i stor utsträckning grundas på parternas (i vissa fall

endast ena partens) egna uppgifter. Rätten måste alltså ta ställning till

vilket värde dessa uppgifter kan ha och då särskilt uppmärksamma om

uppgifterna i något avseende är osannolika eller motsägelsefulla. I ett

sådant sammanhang finns det självfallet inga hinder mot att sökanden

redogör för vad något vittne, t.ex. en anställd i ett företag där det

förekommer kopiering av datorprogram, har påstått. Det gäller även om

inte namnet på vittnet nämns. Värdet av en sådan uppgift torde dock i

flertalet fall få anses vara mycket begränsat.

Syftet med en intrångsundersökning är att säkra bevisning om ett

misstänkt intrång. Lagrådet har haft vissa synpunkter på den språkliga

utformningen av paragrafen. Enligt Lagrådet bör det redan av den

inledande paragrafen framgå att syftet med intrångsundersökning är att

säkra bevisning. Regeringen delar denna uppfattning. Ett tillägg har

därför gjorts i lagtexten. Vad gäller ordalydelsen i inledningen av

paragrafen skiljer sig dock regeringens förslag från Lagrådets. Skälet till

detta är att det skall framgå tydligt att frågan om en påstådd åtgärd

innebär intrång inte i bevishänseende skall separeras från frågan om

åtgärden har vidtagits. Beviskravet behandlas närmare i avsnitt 6.5.3.

Undersökningen kan syfta till att söka efter föremål som kan antas ha

betydelse för utredning om intrånget. Exempel på sådana föremål kan

vara sådan egendom med avseende på vilken intrång föreligger och vissa

hjälpmedel som har använts eller kan användas för att framställa sådan

egendom. Undersökningen kan också syfta till att söka efter handlingar

som kan antas ha betydelse för att utreda intrånget och dess omfattning.

Exempel på sådana handlingar kan vara verksamhetshandlingar som kan

visa på inköp eller försäljning av olovliga produkter.

För att domstolen skall kunna bedöma om ett föremål eller en handling

kan ha betydelse för utredningen måste sökanden ange vilka föremål och

handlingar han eller hon vill ha eftersökta. Som anförts i avsnitt 6.3 kan

det naturligtvis vara svårt för sökanden att exakt ange relevanta

handlingar. Motsvarande gäller föremål. Det bör vara tillräckligt att ange

handlingar på ett sätt som funktionellt beskriver dem för att domstolen

skall kunna bedöma om de får eftersökas.

Att intrångsundersökning inte får avse en sådan skriftlig handling som

avses i 27 kap. 2 § rättegångsbalken framgår av 55 f §. Tolkningen av

begreppet handling när det gäller digitalt lagrad information behandlas i

avsnitt 6.3. Utgångspunkten är att det saknar betydelse om informationen

lagrats på papper eller digitalt.

En intrångsundersökning får inte genomföras hos någon annan än den

som skäligen kan antas ha gjort ett intrång. Intrångsundersökningar hos

tredje man är således inte tillåtna.

Andra stycket

Ett beslut om intrångsundersökning får meddelas endast om skälen för

åtgärden uppväger den olägenhet eller det men i övrigt som åtgärden

innebär för den som drabbas av den eller för något annat motstående

intresse. Detta uttryck för den s.k. proportionalitetsprincipen har sin

förebild i 27 kap. 1 § tredje stycket och 28 kap. 3 a § rättegångsbalken.

Skyddet för hemfrid och privatliv måste särskilt beaktas. En

intrångsundersökning i en bostad torde därför i regel endast bli aktuell

vid allvarliga immaterialrättsintrång.

Proportionalitetsprincipens betydelse för företagshemligheter och

uppgifter som skyddas av anonymitetsskyddet samt intressen som är

förbundna med grundläggande fri- och rättigheter behandlas i avsnitt

6.5.4. Domstolen bör vara uppmärksam på eventuella

konkurrensförhållanden mellan sökanden och motparten.

De villkor för verkställandet som skall anges enligt 55 d § skall

bestämmas efter förhållandena i det enskilda fallet så att proportionalitet

råder mellan mål och medel (jfr avsnitt 6.5.4).

Av lagtexten framgår att man vid bedömningen av om en undersökning

skall beslutas skall beakta inte bara den olägenhet eller det men i övrigt

som undersökningen kan innebära för den som utsätts för den, utan också

andra motstående intressen. Härmed avses, förutom direkta följder för

den som utsätts för undersökningen, även indirekta verkningar av

tvångsmedelsanvändningen. Det kan t.ex. röra sig om intrång i tredje

mans rättsligt skyddade intressen. Som exempel på situationer där sådana

indirekta effekter kan uppstå kan nämnas en undersökning hos ett

massmedieföretag. Ett annat exempel där hänsynen till tredje mans

intressen kan ha stor betydelse är om det begärs att en undersökning skall

få göras på en plats som har anknytning till sådana yrkeskategorier som

avses i 36 kap. 5 § rättegångsbalken, t.ex. advokater, läkare och

familjerådgivare.

Tredje stycket

Intrångsundersökning får också beslutas om det skäligen kan antas att

någon har gjort sig skyldig till ett straffbart försök eller en straffbar

förberedelse till intrång. Lagrådet har föreslagit att hänvisningen till

försök och förberedelse placeras i paragrafens första stycke. Regeringen

har dock valt att placera hänvisningen i ett, i förhållande till

lagrådsremissen, nytt tredje stycke (jfr. t.ex. 41 § varumärkeslagen och

59 § patentlagen).

56 b §

Ett beslut om intrångsundersökning meddelas av den domstol där

rättegång som rör intrånget pågår. Om rättegång inte är inledd, gäller i

fråga om behörig domstol vad som är bestämt om tvistemål som rör

intrång. Vad som sägs i rättegångsbalken om inskränkning av domstols

behörighet i fråga om tvist som skall tas upp i annan ordning än inför

domstol skall dock inte tillämpas.

En fråga om intrångsundersökning får tas upp endast på yrkande av

upphovsmannen eller upphovsmannens rättsinnehavare eller den som på

grund av upplåtelse har rätt att utnyttja verket. Om rättegång inte är

inledd, skall yrkandet framställas skriftligen.

Innan ett beslut om undersökning meddelas skall motparten ha fått

tillfälle att yttra sig. Domstolen får dock omedelbart meddela ett beslut

som gäller till dess annat har beslutats, om ett dröjsmål skulle medföra

risk för att föremål eller handlingar som har betydelse för utredning om

intrånget skaffas undan, förstörs eller förvanskas.

I övrigt skall en fråga om intrångsundersökning som uppkommer då

rättegång inte är inledd handläggas på samma sätt som om frågan

uppkommit under rättegång.

Paragrafen, som är ny, innehåller regler om handläggningen av en fråga

om intrångsundersökning.

Första stycket

Ett yrkande om intrångsundersökning skall enligt huvudregeln prövas av

den domstol där en rättegång angående intrånget pågår. Pågår inte någon

sådan rättegång, skall frågan om intrångsundersökning tas upp av den

domstol som är behörig att pröva ett mål som rör intrång i den aktuella

rättigheten. Som framgår av avsnitt 6.5.1 innebär det att Stockholms

tingsrätt får exklusiv behörighet när det gäller vissa typer av upphovsrätts

intrång enligt 58 § upphovsrättslagen. För övriga slag av intrång gäller

rättegångsbalkens allmänna forumregler. Av tredje meningen följer att ett

yrkande om intrångsundersökning kan prövas av domstol utan hinder av

att den aktuella tvisten skall prövas av skiljemän.

Andra stycket

En fråga om intrångsundersökning får inte tas upp av domstolen utan

yrkande. Yrkandet kan på samma sätt som gäller enligt 15 kap. 5 §

andra stycket rättegångsbalken framställas muntligen vid en

förhandling eller skriftligen. Om frågan skall prövas i ett fristående

ärende, måste dock begäran om intrångsundersökning göras skriftligen

(se vidare fjärde stycket).

Som framgår av lagtexten är förutom upphovsmannen och dennes

rättsinnehavare en licenstagare behörig att ansöka om

intrångsundersökning. Se närmare avsnitt 6.5.2.

Tredje stycket

Den som framställningen avser skall, som huvudregel, få tillfälle att yttra

sig innan beslutet om intrångsundersökning meddelas. Om ett dröjsmål

skulle medföra risk för att föremål eller handlingar som har betydelse för

utredning om intrånget skaffas undan, förstörs eller förvanskas, får dock

rätten i enlighet med vad som anförs i avsnitt 6.6.2 omedelbart

meddela ett beslut som gäller till dess annat har beslutats. Det kan t.ex.

vara fallet om undersökningen avser att söka efter olovligt kopierade

datorprogram eller efter handlingar som finns lagrade i datorer. Om

motparten får en förvarning om att sådant material eftersöks, kan han lätt

omintetgöra undersökningen genom att skaffa undan, förstöra eller

förvanska vad som kan utgöra bevismaterial.

Om domstolen anser att ett yrkande om intrångsundersökning inte skall

bifallas behöver motparten inte höras.

Meddelas ett beslut om intrångsundersökning skall framställningen

och beslutet därefter översändas till motparten. Om motparten senare ger

in ett yttrande skall domstolen ompröva beslutet. Upphävs beslutet efter

det att verkställighet skett skall, enligt 55 e §, åtgärder som vidtagits vid

verkställigheten gå åter i den mån det kan ske.

Fjärde stycket

En fristående fråga om intrångsundersökning handläggs enligt samma

regler som gäller när en fråga om sådan undersökning uppkommer i

rättegång. I den mån det inte sägs något annat i upphovsrättslagen skall

alltså rättegångsbalkens regler om rättegångsfrågor tillämpas (RB-

ärende). Detta innebär bl.a. att tingsrätten är domför med en lagfaren

domare (se 1 kap. 3 §; jfr 1 kap. 3 c § rättegångsbalken), att frågan kan

prövas av tingsrätten utan någon förhandling men att vid behov en

särskild förhandling kan sättas ut (se 42 kap. 12 § tredje stycket

rättegångsbalken), att frågan får avgöras utan hinder av att parterna eller

någon av dem uteblir från en sådan förhandling (se 44 kap. 7 §

rättegångsbalken) samt att frågan avgörs genom beslut (se 17 kap. 1 §

rättegångsbalken).

56 c §

Ett beslut om intrångsundersökning får meddelas endast om sökanden

ställer säkerhet hos domstolen för den skada som kan tillfogas

motparten. Saknar sökanden förmåga att ställa säkerhet, får domstolen

befria sökanden från det. I fråga om slaget av säkerhet gäller 2 kap. 25 §

utsökningsbalken. Säkerheten skall prövas av domstolen, om den inte har

godkänts av motparten.

I fråga om överklagande av domstolens beslut om

intrångsundersökning och i fråga om handläggningen i högre domstol

gäller vad som föreskrivs i rättegångsbalken om överklagande av beslut

enligt 15 kap. rättegångsbalken.

Paragrafen, som är ny, innehåller regler om handläggningen av en fråga

om intrångsundersökning och regler om överklagande.

Första stycket

För att ett beslut om intrångsundersökning skall kunna meddelas gäller

att sökanden skall ställa säkerhet för den skada som kan tillfogas

motparten (avsnitt 6.5.5).

På motsvarande sätt som vid en begäran om vitesförbud har domstolen

möjlighet att i undantagsfall befria sökanden från att ställa säkerhet om

han eller hon inte förmår detta.

Hänvisningen till 2 kap. 25 § utsökningsbalken innebär att säkerheten

skall bestå av pant eller borgen. Hänvisningen till bestämmelsen i

utsökningsbalken innebär att också bankgaranti får godtas som säkerhet.

Vid domstolens prövning av säkerheten måste tas i beaktande att

säkerheten vid behov skall kunna realiseras och därvid täcka den

skadeståndsskyldighet som avses bli säkerställd (jfr prop. 1980/81:84 s.

234).

Andra stycket

När det gäller överklagande av ett beslut om intrångsundersökning

hänvisas till rättegångsbalkens regler om överklagande av beslut som

avses i 15 kap. Det innebär bl.a. att talan mot beslut i fråga om

intrångsundersökning skall föras särskilt (49 kap. 5 § första stycket 6 och

54 kap. 4 rättegångsbalken) och att högre rätt får meddela inhibition (52

kap. 7 § rättegångsbalken).

56 d §

Ett beslut om intrångsundersökning skall innehålla uppgifter om

1. vilket ändamål undersökningen skall ha,

2. vilka föremål och handlingar som det får sökas efter, och

3. vilka utrymmen som får genomsökas.

Om det behövs, skall domstolen även förordna om andra villkor för

verkställandet.

Paragrafen, som är ny, anger vilka villkor domstolen skall ställa upp för

verkställandet.

Första stycket

Domstolen har mot bakgrund av den intresseavvägning som skall utföras

enligt 55 a § andra stycket att ta ställning till omfattningen av

intrångsundersökningen och under vilka villkor som verkställigheten får

utföras.

Enligt punkt 1 har domstolen att inom ramen för sökandens begäran

ange vilket ändamålet med undersökningen skall vara; eftersökning av

föremål och/eller handlingar som kan antas vara av betydelse för

utredning om intrånget.

Enligt punkt 2 skall domstolen ange vilka föremål och handlingar som

får eftersökas. Som anförts i avsnitt 6.6.1 är det inte möjligt att alltid

uppge exakt vilka föremål eller handlingar som skall få eftersökas.

Domstolen bör dock sträva efter att precisera så noga som möjligt vilka

föremål och handlingar som får eftersökas. Förhållandena torde många

gånger vara sådana att domstolen inte kan precisera ett föremål mer exakt

än att ange vilket slags föremål det är och något om dess egenskaper eller

utformning. Motsvarande gäller handlingar. Det torde ofta vara

nödvändigt att ange en handling som en viss typ eller kategori av

handlingar vilken relateras till t.ex. affärstransaktioner avseende ett

misstänkt intrång eller till produkter som olovligen tillverkats eller sålts.

När det gäller begreppet handling och digitalt lagrad information

hänvisas till avsnitt 6.3.

Enligt punkt 3 skall domstolen ange vilka utrymmen som får

genomsökas. Inget hindrar att domstolen tillåter att undersökning sker i

samtliga motpartens lokaler. I möjligaste mån bör dock utrymmena

preciseras närmare.

Andra stycket

Om det behövs för att upprätthålla proportionalitet mellan mål och

medel, skall domstolen ta in ytterligare begränsande villkor i beslutet. Ett

exempel på ett sådant villkor kan vara att sökanden inte får närvara vid

förrättningen.

56 e §

Ett beslut om intrångsundersökning gäller omedelbart. Om ansökan

om verkställighet inte har gjorts inom en månad från beslutet, förfaller

det.

Om sökanden inte inom en månad från det att verkställigheten

avslutats väcker talan eller på något annat sätt inleder ett förfarande om

saken, skall en åtgärd som företagits vid verkställigheten av

intrångsundersökningen omedelbart gå åter, i den utsträckning det är

möjligt. Detsamma gäller om ett beslut om intrångsundersökning

upphävs sedan verkställighet genomförts.

Paragrafen, som är ny, innehåller regler om tidsfrist för att ansöka om

verkställighet och återgång av intrångsundersökning, m.m.

Första stycket

Som framgår av avsnitt 6.6.3 gäller beslutet om intrångsundersökning

omedelbart. Beslutets rättsverkan kan naturligtvis upphöra om domstolen

finner anledning att ändra beslutet efter det att svaranden avgivit

yttrande. Detsamma gäller om beslutet ändras efter överklagande.

Ett beslut om intrångsundersökning förfaller, om verkställighet inte har

sökts senast en månad efter beslutet.

Skulle ansökan avvisas eller avslås efter yttrande av motparten, bör

denne i samband med beslutet kunna tillerkännas ersättning för

rättegångskostnader. Någon särskild bestämmelse om det har inte ansetts

nödvändig (jfr Fitger, Rättegångsbalken 15:13 och 49:12).

Andra stycket

Om ett yrkande om intrångsundersökning bifalls i ett fristående ärende,

måste sökanden inom en månad från det att verkställigheten avslutades

väcka talan angående intrånget för att åtgärder som företagits vid

verkställigheten av intrångsundersökningen inte skall gå åter. För det fall

tvisten skall prövas av skiljenämnd skall i stället skiljeförfarande inledas

inom samma tid.

När kronofogemyndighetens protokoll över förrättningen färdigställts

anses verkställigheten avslutad.

Talan anses väckt när sökanden ger in sin ansökan om stämning till

domstolen. I allmänhet torde det bli den domstol som har beviljat

intrångsundersökningen. Ett skiljeförfarande inleds normalt genom att

part hos motparten påkallar tillämpning av skiljeavtalet.

Väcks inte talan inom den stipulerade tiden, är den rättsföljd som

inträffar att åtgärder som vidtagits vid intrångsundersökningen skall gå

åter. Det gäller om det är möjligt. Vid en genomförd

intrångsundersökning kan självfallet inte den eftersökning och

granskning av föremål och handlingar som skett återgå. Däremot finns,

som nämns i avsnitt 6.8, utrymme för att fotografier, film- och

ljudupptagningar samt kopior av och utdrag ur affärshandlingar kan

överlämnas till den som utsatts för intrångsundersökningen.

Regeln att en åtgärd skall gå åter riktar sig både mot

kronofogdemyndigheten och en sökande som kan ha tillhandahållits

fotografier, handlingar m.m. Återgång skall ske automatiskt (jfr prop.

1980/81:84 s. 236).

56 f §

Ett beslut om intrångsundersökning verkställs av

kronofogdemyndigheten enligt de villkor som domstolen har föreskrivit

och med tillämpning av 1 3 kap., 16 kap. 10 §, 17 kap. 1 5 §§ samt 18

kap. utsökningsbalken. Sökandens motpart skall underrättas om

verkställigheten endast om beslutet om intrångsundersökning har

tillkommit efter motpartens hörande. Myndigheten har rätt att ta

fotografier och göra film- och ljudupptagningar av sådana föremål som

den får söka efter. Myndigheten har också rätt att ta kopior av och göra

utdrag ur sådana handlingar som den får söka efter.

En intrångsundersökning får inte omfatta en skriftlig handling som

avses i 27 kap. 2 § rättegångsbalken.

Paragrafen, som är ny, innehåller regler om verkställighet av beslut om

intrångsundersökning.

Första stycket

Frågor om verkställighet behandlas i avsnitt 6.7. Ett beslut om en

intrångsundersökning skall verkställas av kronofogdemyndigheten.

Verkställigheten sker på begäran av sökanden.

Kronofogdemyndigheten skall följa de villkor domstolen föreskrivit

(jfr 55 d §). I övrigt tillämpas reglerna i 1 3 kap. 16 kap.10 §, 17 kap.

1 5 §§ samt 18 kap. utsökningsbalken (se avsnitt 6.7).

Av hänvisningen till 16 kap. 10 § utsökningsbalken följer att

verkställigheten prövas av kronofogdemyndigheten i det län där

motparten har sitt hemvist eller egendom som skall eftersökas finns eller

där verkställighet annars med fördel kan äga rum. Sökandens motpart

skall underrättas om verkställigheten endast om beslutet om

intrångsundersökning har tillkommit efter motpartens hörande.

Myndigheten har rätt att bereda sig tillträde till motpartens lokaler och

kan ha rätt att gå igenom exempelvis affärs- och verksamhetshandlingar

för att söka efter de handlingar som domstolen har angett enligt 55 d §

första stycket andra punkten. Om myndigheten kan identifiera de angivna

handlingarna har myndigheten rätt att ta kopior eller göra utdrag av dessa

handlingar. Kronofogdemyndigheten har vidare rätt att fotografera och

göra filmupptagningar av exempelvis varumärkesförfalskade varor. Myn-

digheten har också befogenhet att göra ljudupptagningar, vilket kan ha

särskild relevans när det gäller piratproduktion av musik.

Kronofogdemyndigheten har dock inte rätt att avlägsna några föremål

eller originalhandlingar från de lokaler som undersöks.

Beträffande sekretessfrågor hänvisas till avsnitt 6.7.

Andra stycket

En intrångsundersökning får inte avse sådana handlingar som inte kan tas

i beslag enligt 27 kap. 2 § rättegångsbalken, dvs. skriftliga handlingar

vars innehåll omfattas av tystnadsplikt och skriftliga meddelanden mellan

en misstänkt och någon honom närstående eller mellan sådana närstående

inbördes. (Se närmare avsnitt 6.3).

56 g §

När ett beslut om intrångsundersökning skall verkställas har

motparten rätt att tillkalla ett juridiskt biträde. I avvaktan på att biträdet

inställer sig får verkställigheten inte påbörjas. Detta gäller dock inte, om

1. undersökningen därigenom onödigt fördröjs, eller

2. det finns en risk att ändamålet med åtgärden annars inte uppnås.

Vid verkställigheten får kronofogdemyndigheten anlita det biträde av

en sakkunnig som behövs.

Myndigheten får tillåta att sökanden eller ett ombud för sökanden är

närvarande vid undersökningen för att bistå med upplysningar. Om ett

sådant tillstånd ges, skall myndigheten se till att sökanden eller ombudet

inte i större utsträckning än som kan motiveras av verkställigheten får

kännedom om förhållanden som kommer fram.

Paragrafen, som är ny, innehåller regler om verkställighet av beslut om

intrångsundersökning.

Första stycket

Den som avses med intrångsundersökningen har rätt att tillkalla en

juridisk rådgivare och ha denne närvarande vid verkställigheten.

Huvudregeln är att intrångsundersökningen inte får börja innan

rådgivaren har inställt sig. Skulle intrångsundersökningen bli onödigt

fördröjd genom att man väntar på en sådan person, får dock

undersökningen börja utan dennes närvaro. Vad som är en rimlig tid att

avvakta för att bereda en juridisk rådgivare möjlighet att inställa sig får

bedömas från fall till fall. I regel bör en timme vara tillräcklig.

Om det finns en risk att ändamålet med åtgärden inte uppnås t.ex. för

att ett dröjsmål bedöms medföra risk för att föremål och handlingar som

har betydelse för utredning om intrånget undanskaffas, förstörs eller

förvanskas behöver inte heller rådgivarens ankomst avvaktas.

Det är inget som hindrar att den som utsätts för

intrångsundersökningen tillkallar ett vittne att närvara vid

undersökningen.

Andra stycket

Kronofogdemyndigheten får anlita biträde av sakkunniga för att bistå vid

intrångsundersökningen. I många fall, och särskilt om en undersökning

skall avse föremål och handlingar som finns lagrade i datorer, torde

anlitande av sakkunniga ofta vara en förutsättning för undersökningens

genomförande. En sakkunnig skall vara en oberoende expert som är helt

fristående från sökanden. Det är kronofogdemyndigheten som beslutar

om vilka sakkunniga biträden som skall anlitas. Som nämns i avsnitt 6.7

måste kronofogdemyndigheten i varje enskilt fall pröva expertens

lämplighet och beakta eventuella jävsproblem.

Tredje stycket

Sökanden, eller ett ombud för honom eller henne, kan få tillstånd av

kronofogdemyndigheten att vara närvarande vid undersökningen för att

bistå med upplysningar. Ges ett sådant tillstånd skall myndigheten se till

att sökanden eller ombudet inte i större utsträckning än som behövs för

verkställigheten får kännedom om förhållanden som kommer fram.

Myndigheten får inte låta sökanden ha ett avgörande inflytande över

undersökningens genomförande (jfr 28 kap. 7 § tredje stycket

rättegångsbalken).

Om domstolen med stöd av 55 d § andra stycket förordnar att

sökanden eller dennes ombud inte får närvara vid undersökningen, kan

kronofogdemyndigheten inte tillåta att någon av dessa är närvarande.

56 h §

Fotografier och film- och ljudupptagningar av föremål samt kopior av

och utdrag ur handlingar skall förtecknas och hållas tillgängliga för

sökanden och motparten.

Paragrafen, som är ny, reglerar hur kronofogdemyndigheten skall hantera

material från verkställigheten av en intrångsundersökning.

Om kronofogdemyndigheten vid intrångsundersökningen t.ex.

fotograferat ett föremål eller tagit kopior av eller gjort utdrag ur

affärshandlingar, skall dessa handlingar antecknas i protokollet och också

hållas tillgängliga för parterna. Samma sak gäller i fråga om film- och

ljudupptagningar. (Se närmare avsnitt 6.7).

Som nämnts i kommentaren till 55 e § andra stycket skall sådana

handlingar som kronofogdemyndigheten har framställt i samband med

intrångsundersökningen överlämnas till den som varit föremål för

åtgärden, om talan inte väckts inom en månad från verkställighetens

avslutande.

57 §

Vad som sägs i 53 56 h §§ skall också tillämpas på rättighet som

skyddas genom föreskrift i 5 kap.

Paragrafen anger sanktionsbestämmelser för vissa upphovsrätten

närstående rättigheter.

Ändringen innebär att bestämmelserna om intrångsundersökning även

får tillämpas på rättighet som skyddas genom föreskrift i 5 kap.

upphovsrättslagen.

9.2 Förslaget till lag om ändring i varumärkeslagen

(1960:644)

41 a 41 h §§

Paragraferna överensstämmer med 56 a 56 h §§ upphovsrättslagen.

42 §

Om en registrering av ett varumärke har upphävts genom ett beslut eller

en dom som har vunnit laga kraft, får domstolen inte döma till påföljd

eller besluta om annan åtgärd enligt 37 41 a §§.

I mål om sådant intrång skall domstolen, på yrkande av den mot vilken

talan förs, förklara målet vilande i avvaktan på att frågan om

registreringens hävande slutligen avgörs. Är talan härom inte väckt, skall

domstolen i samband med vilandeförklaringen förelägga honom viss tid

inom vilken sådan talan skall väckas.

Paragrafen innehåller förbud mot att döma till påföljd m.m. för

varumärkesintrång när registrering av varumärket upphört.

Ändringen i första stycket innebär att en intrångsundersökning inte får

beslutas för ett misstänkt intrång i ett varumärke, om registreringen har

upphävts genom ett avgörande som vunnit laga kraft. (Se avsnitt 6.9).

I övrigt har endast redaktionella ändringar gjorts i paragrafen.

66 §

Vid intrång i ett gemenskapsvarumärke tillämpas bestämmelserna i 37 §

om ansvar för varumärkesintrång. I övrigt gäller 37 a 41 h §§, i den mån

inte något annat följer av rådets förordning om gemenskapsvarumärken.

Härvid skall vad som sägs om varumärkesintrång gälla intrång i

gemenskapsvarumärke.

Paragrafen anger vilka bestämmelser i den svenska varumärkeslagen som

skall vara tillämpliga vid ett intrång i ett gemenskapsvarumärke.

Ändringen innebär att en intrångsundersökning kan beslutas också vid

misstanke om intrång i ett gemenskapsvarumärke. (Se avsnitt 6.1).

9.3 Förslaget till lag om ändring i patentlagen (1967:837)

59 a 59 h §§

Paragraferna överensstämmer med 56 a 56 h §§ upphovsrättslagen.

Beträffande 59 b § bör särskilt anmärkas att enligt 65 § 4 skall talan

om patentintrång väckas vid Stockholms tingsrätt. Således skall också ett

yrkande om intrångsundersökning avseende patentintrång göras vid den

domstolen.

61 §

Om ett patent har upphävts eller förklarats ogiltigt genom ett beslut eller

en dom som har vunnit laga kraft, får domstolen inte enligt 57 60 §§

döma till straff, meddela vitesförbud, döma ut vite eller ersättning eller

förordna om säkerhetsåtgärd eller skyddsåtgärd.

Förs talan rörande patentintrång och gör den mot vilken talan förs

gällande att patentet är ogiltigt, får frågan om ogiltighet prövas endast

sedan talan om detta har väckts. Domstolen skall förelägga den som gör

gällande att patentet är ogiltigt att inom viss tid väcka sådan talan.

 Förs i samma rättegång talan om patentintrång och talan om patentets

ogiltighet och är det med hänsyn till utredningen lämpligt att frågan

huruvida patentintrång föreligger avgörs särskilt för sig, får på begäran

av någon av parterna särskild dom ges i den frågan. Om särskild dom

ges, får domstolen förordna att målet om ogiltighet skall vila till dess

domen har vunnit laga kraft.

Paragrafen innehåller förbud mot att döma till påföljd m.m. för

patentintrång om ett patent upphävts eller förklarats ogiltigt.

Ändringen i första stycket innebär att en intrångsundersökning inte får

beslutas för ett misstänkt intrång i ett patent, om patentet har upphävts

eller förklarats ogiltigt genom ett avgörande som vunnit laga kraft. (Se

avsnitt 6.9).

I övrigt har endast redaktionella ändringar gjorts i paragrafen.

9.4 Förslaget till lag om ändring i mönsterskyddslagen

(1970:485)

37 a 37 h §§

Paragraferna överensstämmer med 56 a 56 h §§ upphovsrättslagen.

39§

Har registrering av mönster hävts genom dom som vunnit laga kraft, får

inte dömas till straff, ersättning eller annan åtgärd enligt 35 38 §§.

Förs talan om mönsterintrång och gör den mot viken talan förs

gällande att mönsterregistreringen bör hävas, skall domstolen på hans

yrkande förklara målet vilande i avvaktan på att frågan om

registreringens hävande slutligt prövas. Är talan härom inte väckt, skall

domstolen i samband med vilandeförklaringen förelägga honom viss tid

inom vilken sådan talan skall väckas.

Paragrafen innehåller förbud mot att döma till påföljd m.m. för

mönsterintrång när registreringen av mönstret har upphört.

Ändringen i första stycket innebär att en intrångsundersökning inte får

beslutas för ett misstänkt intrång i ett mönster, om registreringen har

upphävts genom ett avgörande som vunnit laga kraft. (Se avsnitt 6.9).

I övrigt har endast redaktionella ändringar gjorts i paragrafen.

9.5 Förslaget till lag om ändring i firmalagen (1974:156)

20 a 20 h §§

Paragraferna överensstämmer med 56 a 56 h §§ upphovsrättslagen.

21 §

För intrång i firma som är skyddad enbart på grund av registrering får ej

dömas till straff, ersättning eller annan åtgärd enligt 18 20 a § sedan

registreringen hävts genom dom som vunnit laga kraft.

Paragrafen innehåller ett förbud mot att döma till påföljd m.m. för

firmaintrång när registrering av firma upphört.

Ändringen innebär att en intrångsundersökning inte får beslutas för ett

misstänkt intrång i en registrerad firma, om registreringen har upphävts

genom ett lagakraftägande avgörande. (Se avsnitt 6.9).

9.6 Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:1685) om

skydd för kretsmönster för halvledarprodukter

12 a 12 h §§

Paragraferna överensstämmer med 56 a 56 h §§ upphovsrättslagen.

9.7 Förslaget till lag om ändring i växtförädlarrättslagen

(1997:306)

9 kap.

7 a 7 h §§

Paragraferna överensstämmer med 56 a 56 h §§ upphovsrättslagen.

12 kap.

2 §

Vid intrång i en gemenskapens växtförädlarrätt tillämpas bestämmelserna

i 9 kap. 1 § om ansvar för intrång i en växtförädlarrätt och 7 a h §§ om

intrångsundersökning.

Paragrafen anger vilka bestämmelser i den svenska växtförädlarrättslagen

som skall vara tillämpliga vid ett intrång i en gemenskapens

växtförädlarrätt.

Ändringen innebär att en intrångsundersökning kan beslutas också vid

misstanke om intrång i en gemenskapens växtförädlarrätt. (Se avsnitt

6.1).

AGREEMENT ON TRADE-

RELATED ASPECTS OF

INTELLECTUAL PROPERTY

RIGHTS

AVTAL OM HANDELS-

RELATERADE ASPEKTER AV

IMMATERIALRÄTTER

Article 50

Artikel 50

1. The judicial authorities shall

have the authority to order prompt

and effective provisional

measures:

1. De rättsliga myndigheterna skall

vara behöriga att besluta om

snabba och effektiva interimistiska

åtgärder

(a) to prevent an infringement of

any intellectual property right

from occuring, and in particular to

prevent the entry into the channels

of commerce in their jurisdiction

of goods, including imported

goods immediately after customs

clearance;

a) för att förebygga att intrång görs

i immaterialrätter, särskilt att

förhindra att varor, inbegripet

importerade varor, omedelbart

efter tullklarering släpps ut på

marknaden inom deras

behörighetsområde, och

(b) to preserve relevant evidence

in regard to the alleged

infringement.

(b) för att bevara bevisning av

betydelse för det påstådda

intrånget.

2. The judicial authorities shall

have the authority to adopt

provisional measures inaudita

altera parte where appropriate, in

particular where any delay is likely

to cause irreparable harm to the

right holder, or where there is a

demonstrable risk of evicence

being destroyed.

2. De rättsliga myndigheterna skall

vara behöriga att utan hörande av

motparten ( inaudita altera parte )

besluta om interimistiska åtgärder

i förekommande fall, särskilt om

ett dröjsmål kan antas vålla

rättighetshavaren oersättlig skada

eller när bevisning löper uppenbar

risk att förstöras.

3. The judicial authorities shall

have the authority to require the

applicant to provide any

reasonably available evidence in

order to satisfy themselves with a

sufficient degree of certainty that

the applicant is the right holder

and that the applicant s right is

being infringed or that such

infringement is imminent, and to

order the applicant to provide a

security or equivalent assurance

sufficient to protect the defendant

and to prevent abuse.

3. De rättsliga myndigheterna skall

vara behöriga att från den sökande

parten infordra skälig bevisning

för att med tillräcklig säkerhet

kunna bedöma om den sökande

parten är rättighetshavare och om

den sökande partens rätt är

föremål för intrång eller om sådant

intrång är nära förestånde, och att

ålägga den sökande parten att

ställa säkerhet dels för den skada

som kan tillfogas svaranden, och

dels för att förhindra missbruk.

4. Where provisional measures

have been adopted inaudita altera

parte, the parties affected shall be

given notice, without delay after

the execution of the measures at

the latest. A rewiew, including a

right to be heard, shall take place

upon request of the defendant with

a view to deciding, within a

reasonable period after the

notification of the measures,

whether these measures, shall be

modified, revoked or confirmed.

4. När interimistiska åtgärder har

beslutats utan att part har hörts

( inaudita altera parte ), skall

berörda parter underrättas utan

dröjsmål och senast efter att

åtgärderna verkställts. En

prövning, inbegripet rätt för part

att höras, skall efter begäran av

svaranden äga rum i syfte att inom

en skälig tidrymd efter

delgivningen av underrättelse om

åtgärder besluta om dessa skall

ändras, upphävas eller fastställas.

5. The applicant may be required

to supply other information

necessary for the identification of

the goods concerned by the

authority that will execute the

provisional measures.

5. Den sökande parten kan av den

myndighet som skall verkställa de

interimistiska åtgärderna komma

att avkrävas annan för identifiering

av de berörda varorna nödvändig

information.

6. Without prejudice to paragraph

4, provisional measures taken on

the basis of paragraphs 1 and 2

shall, upon request by the

defendant, be revoked or otherwise

cease to have effect, if proceedings

leading to a decision on the merits

of the case are not initiated within

a reasonable period, to be

determined by the judicial

authority ordering the measures

where a Member s law so permits

or, in the absence of such a

determination, not to exeed 20

working days or 31 calendar days,

whichever is the longer.

6. Utan inskränkning av punkt 4

skall, efter begäran av svaranden,

interimistiska åtgärder, vilka

beslutats på grundval av punkterna

1 och 2, upphävas eller upphöra att

gälla, om ett förfarande i syfte att

fatta slutligt beslut i ärendet inte

har inletts inom skälig tid, vars

längd, om en medlems lagstiftning

möjliggör detta, skall fastställas av

den rättsliga myndighet som

beslutat om åtgärderna eller, om

sådan tid inte fastställts, skall vara

den längsta tid som motsvaras av

antingen 20 arbetsdagar eller 31

kalenderdagar.

7. Where the provisional measures

are revoked or where they lapse

due to any act or omission by the

applicant, or where it is

subsequently found that there has

been no infringement or threat of

infringement of an intellectual

property right, the judicial

authorities shall have the authority

to order the applicant, upon

request of the defendant, to

provide the defendant appropriate

compensation for any injury

caused by these measures.

7. När interimistiska åtgärder

upphävs eller upphör att gälla på

grund av handling eller

underlåtelse från den sökande

partens sida eller när det

sedermera framkommer att en

immaterialrätt inte blivit utsatt för

intrång eller hot om intrång, skall

de rättsliga myndigheterna vara

behöriga att efter svarandens

begäran ålägga den sökande parten

att på lämpligt sätt gottgöra

svaranden för de av åtgärderna

orsakade skadorna.

8. To the extent that any

provisional measure can be

ordered as a result of

administrative procedures, such

procedures shall conform to

principles equivalent in substance

to those set forth in this Section.

8. I den utsträckning beslut om

interimistiska åtgärder kan fattas

som en följd av administrativa

förfaranden, skall dessa

förfaranden i allt väsentligt vara

förenliga med de i detta avsnitt

fastställda principerna.

Promemorians huvudsakliga innehåll

Under senare år har olovligt kommersiellt utnyttjande av andras verk,

produkter och varumärken ökat. Detta gäller exempelvis kopiering av

datorprogram och produktion av förfalskade exemplar av kläder, skivor,

etc. De motmedel som idag finns för innehavaren av en immateriell

rättighet är straffbestämmelser, de därav följande tvångsmedel,

vitesbestämmelser samt möjligheten till skadestånd.

I promemorian föreslås att rättighetsinnehavare skall kunna begära att

det görs en undersökning hos någon som kränkt en immateriell rättighet.

Allmän domstol skall kunna besluta om sådan undersökning om det med

hänsyn till omständigheterna skäligen kan antas att någon har vidtagit

eller står i begrepp att vidta en åtgärd som innebär överträdelse av eller

intrång i den immateriella rättigheten. Undersökningen skall kunna

omfatta dels de kopior, förfalskningar eller liknande som utgör själva

intrånget, dels handlingar som kan vara bevis på att ett intrång skett.

Undersökningen skall utföras av kronofogdemyndigheten.

Lagändringarna föreslås träda i kraft den första april 1999.

Promemorians lagförslag

Förslag till lag om ändring i lagen (1960:729) om upphovsrätt

till litterära och konstnärliga verk

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1960:729) om upphovsrätt till

litterära och konstnärliga verk

dels att rubriken närmast före 53 § skall lyda Ansvar och

ersättningsskyldighet m.m.

dels att det i lagen skall införas åtta nya paragrafer, 55 a 55 h §§, av

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

55 a §

Om det med hänsyn till

omständigheterna skäligen kan

antas att någon har vidtagit eller

står i begrepp att vidta en åtgärd

som innebär ett intrång eller en

överträdelse som avses i 53 §, får

domstolen besluta att en

undersökning får göras hos denne

för att söka efter föremål som avses

i 55 § och efter handlingar som kan

ha betydelse för utredning om

intrånget eller överträdelsen. Ett

sådant beslut får meddelas bara om

vikten av att åtgärden vidtas är

tillräckligt stor för att uppväga den

olägenhet eller annat men som

åtgärden kan innebära för den som

drabbas av den eller för något

annat motstående intresse.

55 b §

Ett beslut om en undersökning

meddelas av den domstol där

rättegång angående intrånget eller

överträdelsen är anhängig. Är

någon sådan rättegång inte

anhängig, gäller i fråga om behörig

domstol vad som är bestämt i

rättegångsbalken om tvistemål. Vad

som sägs om inskränkning av

domstols behörighet i fråga om

tvist som skall tas upp i annan

ordning än inför domstol skall dock

inte tillämpas.

Fråga om undersökning får tas

upp endast på yrkande av

upphovsmannen eller hans

rättsinnehavare eller den som på

grund av upplåtelse har rätt att

utnyttja verket. Är rättegång inte

anhängig skall yrkandet framställas

skriftligen.

Innan ett beslut om undersökning

meddelas skall motparten ha fått

tillfälle att yttra sig, om inte ett

dröjsmål skulle medföra risk för att

föremål och handlingar som har

betydelse för undersökningen

undanskaffas, förstörs eller

förvanskas.

55 c §

Ett beslut om undersökning får

meddelas endast om sökanden

ställer säkerhet hos domstolen för

den skada som kan tillfogas

motparten. Saknar sökanden

förmåga att ställa sådan säkerhet

får domstolen befria honom från

detta. I fråga om slaget av

säkerheten gäller 2 kap. 25 §

utsökningsbalken. Säkerheten skall

prövas av domstolen, om den inte

har godkänts av motparten.

I fråga om överklagande av

beslut om undersökning samt i

fråga om handläggningen i högre

domstol gäller vad som föreskrivs i

rättegångsbalken om överklagande

av beslut enligt 15 kap.

rättegångsbalken.

55 d §

Ett beslut om undersökning skall

innehålla uppgifter om

1. ändamålet med

undersökningen,

2. vilka föremål och handlingar

som får eftersökas samt, i

förekommande fall,

3. begränsningar när det gäller

vilka utrymmen som får

genomsökas.

Domstolen får även meddela

andra föreskrifter för

verkställandet, om det behövs.

55 e §

Ett beslut om undersökning

gäller omedelbart till dess annat

bestäms. Beslutet förfaller om

verkställigheten av det inte

påbörjats inom en månad från

beslutet.

Om inte sökanden inom en

månad från verkställighetens

avslutande väcker talan eller på

annat sätt inleder ett förfarande om

saken, skall en åtgärd som

företagits vid verkställigheten av

undersökningen omedelbart gå

åter, i den mån det kan ske.

55 f §

Ett beslut om undersökning

verkställs av

kronofogdemyndigheten enligt de

föreskrifter som domstolen har

meddelat och i övrigt enligt

utsökningsbalkens bestämmelser.

Myndigheten har rätt att ta kopior

av och göra utdrag ur sådana

handlingar som avses i 55 a §.

Undersökningen får inte avse en

skriftlig handling som avses i 27

kap. 2 rättegångsbalken.

55 g §

När en undersökning skall

genomföras har motparten rätt att

tillkalla ett juridiskt biträde eller

annan. I avvaktan på att denne

inställer sig får undersökningen

inte börja. Detta gäller dock inte,

om

1. undersökningen därigenom

onödigt fördröjs, eller

2. undersökningen har beslutats

enligt 55 b § tredje stycket.

För undersökningens

verkställighet får

kronofogdemyndigheten anlita

erforderligt biträde av sakkunnig

eller annan. Myndigheten får också

tillåta att sökanden eller ombud för

denne är närvarande vid

undersökningen för att bistå med

upplysningar. Därvid skall tillses

att sökanden eller ombudet inte i

större utsträckning än som behövs

för verkställigheten får kännedom

om förhållanden som kommer fram.

55 h §

Tas kopior av eller görs utdrag

ur handlingar skall dessa

förtecknas och hållas tillgängliga

för sökanden och motparten.

Denna lag träder i kraft den 1 april 1999.

Förslag till lag om ändring i varumärkeslagen (1960:644)

Härigenom föreskrivs i fråga om varumärkeslagen (1960:644)

dels att 42 och 66 §§ skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas åtta nya paragrafer, 41 a 41 h §§, av

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

41 a §

Om det med hänsyn till

omständigheterna skäligen kan

antas att någon har vidtagit eller

står i begrepp att vidta en åtgärd

som innebär ett intrång, får

domstolen besluta att en

undersökning får göras hos denne

för att söka efter föremål som avses

i 41 § och efter handlingar som kan

antas ha betydelse för utredning om

intrånget. Ett sådant beslut får

meddelas bara om vikten av att

åtgärden vidtas är tillräckligt stor

för att uppväga det intrång eller

annat men som åtgärden innebär

för den som drabbas av den eller

för något annat motstående

intresse.

41 b §

Ett beslut om en undersökning

meddelas av den domstol där

rättegång angående intrånget är

anhängig. Är någon sådan

rättegång inte anhängig, gäller i

fråga om behörig domstol vad som

är bestämt i rättegångsbalken om

tvistemål. Vad som sägs om

inskränkning av domstols

behörighet i fråga om tvist som

skall tas upp i annan ordning än

inför domstol skall dock inte

tillämpas.

Fråga om undersökning får tas

upp endast på yrkande av den som

innehar ett varukännetecken enligt

1 3 §§ eller den som på grund av

licens har rätt att utnyttja

varukännetecknet. Är rättegång inte

anhängig skall yrkandet framställas

skriftligen.

Innan ett beslut om undersökning

meddelas skall motparten ha fått

tillfälle att yttra sig, om inte ett

dröjsmål skulle medföra risk för att

föremål och handlingar som har

betydelse för undersökningen

undanskaffas, förstörs eller

förvanskas.

41 c §

Ett beslut om undersökning får

meddelas endast om sökanden

ställer säkerhet hos domstolen för

den skada som kan tillfogas

motparten. Saknar sökanden

förmåga att ställa sådan säkerhet

får domstolen befria honom från

detta. I fråga om slaget av

säkerheten gäller 2 kap. 25 §

utsökningsbalken. Säkerheten skall

prövas av domstolen, om den inte

har godkänts av motparten.

I fråga om överklagande av

beslut om undersökning samt i

fråga om handläggningen i högre

domstol gäller vad som föreskrivs i

rättegångsbalken om överklagande

av beslut enligt 15 kap.

rättegångsbalken.

41 d §

Ett beslut om undersökning enligt

41 a § skall innehålla uppgifter om

1. ändamålet med

undersökningen,

2. vilka föremål och handlingar

som får eftersökas samt, i

förekommande fall,

3. begränsningar när det gäller

vilka utrymmen som får

genomsökas.

Domstolen får även meddela

andra föreskrifter för

verkställandet, om det behövs.

41 e §

Ett beslut om undersökning

gäller omedelbart till dess annat

bestäms. Beslutet förfaller om

verkställigheten av det inte

påbörjats inom en månad från

beslutet.

Om inte sökanden inom en

månad från verkställighetens

avslutande väcker talan eller på

annat sätt inleder ett förfarande om

saken, skall en åtgärd som

företagits vid verkställigheten av

undersökningen omedelbart gå

åter, i den mån det kan ske.

41 f §

Ett beslut om undersökning

verkställs av

kronofogdemyndigheten enligt de

föreskrifter som domstolen har

meddelat och i övrigt enligt

utsökningsbalkens bestämmelser.

Myndigheten har rätt att ta kopior

av och göra utdrag ur sådana

handlingar som avses i 41 a §.

Undersökningen får inte avse en

skriftlig handling som avses i 27

kap. 2 rättegångsbalken.

41 g §

När en undersökning skall

genomföras har motparten rätt att

tillkalla ett juridiskt biträde eller

annan. I avvaktan på att denne

inställer sig får undersökningen

inte börja. Detta gäller dock inte

om

1. undersökningen därigenom

onödigt fördröjs, eller

2. undersökningen har beslutats

enligt 41 b § tredje stycket.

För undersökningens

verkställighet får

kronofogdemyndigheten anlita

erforderligt biträde av sakkunnig

eller annan. Myndigheten får också

tillåta att sökanden eller ombud för

denne är närvarande vid

undersökningen för att bistå med

upplysningar. Därvid skall tillses

att sökanden eller ombudet inte i

större utsträckning än som behövs

för verkställigheten får kännedom

om förhållanden som kommer fram.

41 h §

Tas kopior av eller görs utdrag

ur handlingar skall dessa

förtecknas och hållas tillgängliga

för sökanden och motparten.

42 §

Om en registrering av ett

varumärke har upphävts genom ett

beslut eller en dom som har vunnit

laga kraft, får rätten inte döma till

påföljd eller besluta om annan

åtgärd enligt 37 41 §§.

Om en registrering av ett

varumärke har upphävts genom ett

beslut eller en dom som har vunnit

laga kraft, får domstolen inte döma

till påföljd eller besluta om annan

åtgärd enligt 37 41 a §§.

I mål om sådant intrång skall

rätten, på yrkande av den mot

vilken talan föres, förklara målet

vilande i avbidan på att frågan om

registreringens havande slutligen

avgöres. Är talan härom icke väckt,

skall rätten i samband med

vilandeförklaringen förelägga

honom viss tid inom vilken sådan

talan skall väckas.

I mål om sådant intrång skall

domstolen, på yrkande av den mot

vilken talan förs, förklara målet

vilande i avvaktan på att frågan om

registreringens havande slutligen

avgörs. Är talan härom inte väckt,

skall domstolen i samband med

vilandeförklaringen förelägga

honom viss tid inom vilken sådan

talan skall väckas.

66 §

Vid intrång i ett

gemenskapsvarumärke tillämpas

bestämmelserna i 37 § om ansvar

för varumärkesintrång. I övrigt

gäller 37 a 41 §§, i den mån inte

något annat följer av rådets

förordning om

gemenskapsvarumärken. Härvid

skall vad som sägs om

varumärkesintrång gälla intrång i

gemenskapsvarumärke.

Vid intrång i ett

gemenskapsvarumärke tillämpas

bestämmelserna i 37 § om ansvar

för varumärkesintrång. I övrigt

gäller 37 a 41 h §§, i den mån inte

något annat följer av rådets

förordning om gemen-

skapsvarumärken. Härvid skall vad

som sägs om varumärkesintrång

gälla intrång i

gemenskapsvarumärke.

Denna lag träder i kraft den 1 april 1999.

Förslag till lag om ändring i patentlagen (1967:837)

Härigenom föreskrivs i fråga om patentlagen (1967:837) att det skall

införas åtta nya paragrafer, 59 a 59 h §§, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

59 a §

Om det med hänsyn till

omständigheterna skäligen kan

antas att någon har vidtagit eller

står i begrepp att vidta en åtgärd

som innebär ett intrång, får

domstolen besluta att en

undersökning får göras hos denne

för att söka efter föremål som avses

i 59 § och efter handlingar som kan

antas ha betydelse för utredning om

intrånget. Ett sådant beslut får

meddelas bara om vikten av att

åtgärden vidtas är tillräckligt stor

för att uppväga det intrång eller

annat men som åtgärden innebär

för den som drabbas av den eller

för något annat motstående

intresse.

59 b §

Ett beslut om en undersökning

meddelas av den domstol där

rättegång angående intrånget är

anhängig. Är någon sådan

rättegång inte anhängig, gäller i

fråga om behörig domstol vad som

är bestämt i rättegångsbalken om

tvistemål. Vad som sägs om

inskränkning av domstols

behörighet i fråga om tvist som

skall tas upp i annan ordning än

inför domstol skall dock inte

tillämpas.

Fråga om undersökning får tas

upp endast på yrkande av

patenthavaren eller den som på

grund av licens har rätt att utnyttja

uppfinningen. Är rättegång inte

anhängig skall yrkandet framställas

skriftligen.

Innan ett beslut om undersökning

meddelas skall motparten ha fått

tillfälle att yttra sig, om inte ett

dröjsmål skulle medföra risk för att

föremål och handlingar som har

betydelse för undersökningen

undanskaffas, förstörs eller

förvanskas.

59 c §

Ett beslut om undersökning får

meddelas endast om sökanden

ställer säkerhet hos domstolen för

den skada som kan tillfogas

motparten. Saknar sökanden

förmåga att ställa sådan säkerhet

får domstolen befria honom från

detta. I fråga om slaget av

säkerheten gäller 2 kap. 25 §

utsökningsbalken. Säkerheten skall

prövas av domstolen, om den inte

har godkänts av motparten.

I fråga om överklagande av

beslut om undersökning samt i

fråga om handläggningen i högre

domstol gäller vad som föreskrivs i

rättegångsbalken om överklagande

av beslut enligt 15 kap.

rättegångsbalken.

59 d §

Ett beslut om undersökning enligt

59 a § skall innehålla uppgifter om

1. ändamålet med

undersökningen,

2. vilka föremål och handlingar

som får eftersökas samt, i

förekommande fall,

3. begränsningar när det gäller

vilka utrymmen som får

genomsökas.

Domstolen får även meddela

andra föreskrifter för

verkställandet, om det behövs.

59 e §

Ett beslut om undersökning

gäller omedelbart till dess annat

bestäms. Beslutet förfaller om

verkställigheten av det inte

påbörjats inom en månad från

beslutet.

Om inte sökanden inom en

månad från verkställighetens

avslutande väcker talan eller på

annat sätt inleder ett förfarande om

saken, skall en åtgärd som

företagits vid verkställigheten av

undersökningen omedelbart gå

åter, i den mån det kan ske.

59 f §

Ett beslut om undersökning

verkställs av

kronofogdemyndigheten enligt de

föreskrifter som domstolen har

meddelat och i övrigt enligt

utsökningsbalkens bestämmelser.

Myndigheten har rätt att ta kopior

av och göra utdrag ur sådana

handlingar som avses i 59 a §.

Undersökningen får inte avse en

skriftlig handling som avses i 27

kap. 2 rättegångsbalken.

59 g §

När en undersökning skall

genomföras har motparten rätt att

tillkalla ett juridiskt biträde eller

annan. I avvaktan på att denne

inställer sig får undersökningen

inte börja. Detta gäller dock inte

om

1. undersökningen därigenom

onödigt fördröjs, eller

2. undersökningen har beslutats

enligt 59 b § tredje stycket.

För undersökningens

verkställighet får

kronofogdemyndigheten anlita

erforderligt biträde av sakkunnig

eller annan. Myndigheten får också

tillåta att sökanden eller ombud för

denne är närvarande vid

undersökningen för att bistå med

upplysningar. Därvid skall tillses

att sökanden eller ombudet inte i

större utsträckning än som behövs

för verkställigheten får kännedom

om förhållanden som kommer fram.

59 h §

Tas kopior av eller görs utdrag

ur handlingar skall dessa

förtecknas och hållas tillgängliga

för sökanden och motparten.

Denna lag träder i kraft den 1 april 1999.

Förslag till lag om ändring i mönsterskyddslagen (1970:485)

Härigenom föreskrivs i fråga om mönsterskyddslagen (1970:485) att

det i lagen skall införas åtta nya paragrafer, 37 a 37 h §§, av följande

lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

37 a §

Om det med hänsyn till

omständigheterna skäligen kan

antas att någon har vidtagit eller

står i begrepp att vidta en åtgärd

som innebär ett intrång, får

domstolen besluta att en

undersökning får göras hos denne

för att söka efter föremål som avses

i 37 § och efter handlingar som kan

antas ha betydelse för utredning om

intrånget. Ett sådant beslut får

meddelas bara om vikten av att

åtgärden vidtas är tillräckligt stor

för att uppväga det intrång eller

annat men som åtgärden innebär

för den som drabbas av den eller

för något annat motstående

intresse.

37 b §

Ett beslut om en undersökning

meddelas av den domstol där

rättegång angående intrånget är

anhängig. Är någon sådan

rättegång inte anhängig, gäller i

fråga om behörig domstol vad som

är bestämt i rättegångsbalken om

tvistemål. Vad som sägs om

inskränkning av domstols

behörighet i fråga om tvist som

skall tas upp i annan ordning än

inför domstol skall dock inte

tillämpas.

Fråga om undersökning får tas

upp endast på yrkande av

mönsterhavaren eller den som på

grund av licens har rätt att utnyttja

mönstret. Är rättegång inte

anhängig skall yrkandet framställas

skriftligen.

Innan ett beslut om undersökning

meddelas skall motparten ha fått

tillfälle att yttra sig, om inte ett

dröjsmål skulle medföra risk för att

föremål och handlingar som har

betydelse för undersökningen

undanskaffas, förstörs eller

förvanskas.

37 c §

Ett beslut om undersökning får

meddelas endast om sökanden

ställer säkerhet hos domstolen för

den skada som kan tillfogas

motparten. Saknar sökanden

förmåga att ställa sådan säkerhet

får domstolen befria honom från

detta. I fråga om slaget av

säkerheten gäller 2 kap. 25 §

utsökningsbalken. Säkerheten skall

prövas av domstolen, om den inte

har godkänts av motparten.

I fråga om överklagande av

beslut om undersökning samt i

fråga om handläggningen i högre

domstol gäller vad som föreskrivs i

rättegångsbalken om överklagande

av beslut enligt 15 kap.

rättegångsbalken.

37 d §

Ett beslut om undersökning enligt

37 a § skall innehålla uppgifter om

1. ändamålet med

undersökningen,

2. vilka föremål och handlingar

som får eftersökas samt, i

förekommande fall,

3. begränsningar när det gäller

vilka utrymmen som får

genomsökas.

Domstolen får även meddela

andra föreskrifter för

verkställandet, om det behövs.

37 e §

Ett beslut om undersökning

gäller omedelbart till dess annat

bestäms. Beslutet förfaller om

verkställigheten av det inte

påbörjats inom en månad från

beslutet.

Om inte sökanden inom en

månad från verkställighetens

avslutande väcker talan eller på

annat sätt inleder ett förfarande om

saken, skall en åtgärd som

företagits vid verkställigheten av

undersökningen omedelbart gå

åter, i den mån det kan ske.

37 f §

Ett beslut om undersökning

verkställs av

kronofogdemyndigheten enligt de

föreskrifter som domstolen har

meddelat och i övrigt enligt

utsökningsbalkens bestämmelser.

Myndigheten har rätt att ta kopior

av och göra utdrag ur sådana

handlingar som avses i 37 a §.

Undersökningen får inte avse en

skriftlig handling som avses i 27

kap. 2 rättegångsbalken.

37 g §

När en undersökning skall

genomföras har motparten rätt att

tillkalla ett juridiskt biträde eller

annan. I avvaktan på att denne

inställer sig får undersökningen

inte börja. Detta gäller dock inte

om

1. undersökningen därigenom

onödigt fördröjs, eller

2. har beslutats enligt 37 b §

undersökningen tredje stycket.

För undersökningens

verkställighet får

kronofogdemyndigheten anlita

erforderligt biträde av sakkunnig

eller annan. Myndigheten får också

tillåta att sökanden eller ombud för

denne är närvarande vid

undersökningen för att bistå med

upplysningar. Därvid skall tillses

att sökanden eller ombudet inte i

större utsträckning än som behövs

för verkställigheten får kännedom

om förhållanden som kommer fram.

37 h §

Tas kopior av eller görs utdrag

ur handlingar skall dessa

förtecknas och hållas tillgängliga

för sökanden och motparten.

Denna lag träder i kraft den 1 april 1999.

Förslag till lag om ändring i firmalagen (1974:156)

Härigenom föreskrivs i fråga om firmalagen (1974:156)

dels att 21 §§ skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas åtta nya paragrafer, 20 a 20 h §§, av

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

20 a §

Om det med hänsyn till

omständigheterna skäligen kan

antas att någon har vidtagit eller

står i begrepp att vidta en åtgärd

som innebär ett intrång, får

domstolen besluta att en

undersökning får göras hos denne

för att söka efter föremål som avses

i 20 § och efter handlingar som kan

antas ha betydelse för utredning om

intrånget. Ett sådant beslut får

meddelas bara om vikten av att

åtgärden vidtas är tillräckligt stor

för att uppväga det intrång eller

annat men som åtgärden innebär

för den som drabbas av den eller

för något annat mot-stående

intresse.

20 b §

Ett beslut om en undersökning

meddelas av den domstol där

rättegång angående intrånget är

anhängig. Är någon sådan

rättegång inte anhängig, gäller i

fråga om behörig domstol vad som

är bestämt i rättegångsbalken om

tvistemål. Vad som sägs om

inskränkning av domstols

behörighet i fråga om tvist som

skall tas upp i annan ordning än

inför domstol skall dock inte

tillämpas.

Fråga om undersökning får tas

upp endast på yrkande av den som

lider skada av kännetecknet eller

dess användning. Är rättegång inte

anhängig skall yrkandet framställas

skriftligen.

Innan ett beslut om undersökning

meddelas skall motparten ha fått

tillfälle att yttra sig, om inte ett

dröjsmål skulle medföra risk för att

föremål och handlingar som har

betydelse för undersökningen

undanskaffas, förstörs eller

förvanskas.

20 c §

Ett beslut om undersökning får

meddelas endast om sökanden

ställer säkerhet hos domstolen för

den skada som kan tillfogas

motparten. Saknar sökanden

förmåga att ställa sådan säkerhet

får domstolen befria honom från

detta. I fråga om slaget av

säkerheten gäller 2 kap. 25 §

utsökningsbalken. Säkerheten skall

prövas av domstolen, om den inte

har godkänts av motparten.

I fråga om överklagande av

beslut om undersökning samt i

fråga om handläggningen i högre

domstol gäller vad som föreskrivs i

rättegångsbalken om överklagande

av beslut enligt 15 kap.

rättegångsbalken.

20 d §

Ett beslut om undersökning enligt

20 a § skall innehålla uppgifter om

1. ändamålet med

undersökningen,

2. vilka föremål och handlingar

som får eftersökas samt, i

förekommande fall,

3. begränsningar när det gäller

vilka utrymmen som får

genomsökas.

Domstolen får även meddela

andra föreskrifter för

verkställandet, om det behövs.

20 e §

Ett beslut om undersökning

gäller omedelbart till dess annat

bestäms. Beslutet förfaller om

verkställigheten av det inte

påbörjats inom en månad från

beslutet.

Om inte sökanden inom en

månad från verkställighetens

avslutande väcker talan eller på

annat sätt inleder ett förfarande om

saken, skall en åtgärd som

företagits vid verkställigheten av

undersökningen omedelbart gå

åter, i den mån det kan ske.

20 f §

Ett beslut om undersökning

verkställs av

kronofogdemyndigheten enligt de

föreskrifter som domstolen har

meddelat och i övrigt enligt

utsökningsbalkens bestämmelser.

Myndigheten har rätt att ta kopior

av och göra utdrag ur sådana

handlingar som avses i 20 a §.

Undersökningen får inte avse en

skriftlig handling som avses i 27

kap. 2 rättegångsbalken.

20 g §

När en undersökning skall

genomföras har motparten rätt att

tillkalla ett juridiskt biträde eller

annan. I avvaktan på att denne

inställer sig får undersökningen

inte börja. Detta gäller dock inte

om

1. undersökningen därigenom

onödigt fördröjs, eller

2. undersökningen har beslutats

enligt 20 b § tredje stycket.

För undersökningens

verkställighet får

kronofogdemyndigheten anlita

erforderligt biträde av sakkunnig

eller annan. Myndigheten får också

tillåta att sökanden eller ombud för

denne är närvarande vid

undersökningen för att bistå med

upplysningar. Därvid skall tillses

att sökanden eller ombudet inte i

större utsträckning än som behövs

för verkställigheten får kännedom

om förhållanden som kommer fram.

20 h §

Tas kopior av eller görs utdrag

ur handlingar skall dessa

förtecknas och hållas tillgängliga

för sökanden och motparten.

21 §

För intrång i firma som är

skyddad enbart på grund av

registrering får ej dömas till straff,

ersättning eller säkerhetsåtgärd

enligt 18 20 § sedan registreringen

hävts genom dom som vunnit laga

kraft.

För intrång i firma som är

skyddad enbart på grund av

registrering får ej dömas till straff,

ersättning eller säkerhetsåtgärd

enligt 18 20 a § sedan

registreringen hävts genom dom

som vunnit laga kraft.

Denna lag träder i kraft den 1 april 1999.

Förslag till lag om ändring i lagen (1992:1685) om skydd för

kretsmönster för halvledarprodukter

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1992:1685) om skydd för

kretsmönster för halvledarprodukter att det i lagen skall införas åtta nya

paragrafer, 12 a 12 h §§, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

12 a §

Om det med hänsyn till

omständigheterna skäligen kan

antas att någon har vidtagit eller

står i begrepp att vidta en åtgärd

som innebär ett intrång, får

domstolen besluta att en

undersökning får göras hos denne

för att söka efter föremål som avses

i 12 § och efter handlingar som kan

antas ha betydelse för utredning om

intrånget. Ett sådant beslut får

meddelas bara om vikten av att

åtgärden vidtas är tillräckligt stor

för att uppväga det intrång eller

annat men som åtgärden innebär

för den som drabbas av den eller

för något annat motstående

intresse.

12 b §

Ett beslut om en undersökning

meddelas av den domstol där

rättegång angående intrånget är

anhängig. Är någon sådan

rättegång inte anhängig, gäller i

fråga om behörig domstol vad som

är bestämt i rättegångsbalken om

tvistemål. Vad som sägs om

inskränkning av domstols

behörighet i fråga om tvist som

skall tas upp i annan ordning än

inför domstol skall dock inte

tillämpas.

Fråga om undersökning får tas

upp endast på yrkande av

innehavaren av kretsmönstret eller

den som på grund av licens har rätt

att utnyttja kretsmönstret. Är

rättegång inte anhängig skall

yrkandet framställas skriftligen.

Innan ett beslut om undersökning

meddelas skall motparten ha fått

tillfälle att yttra sig, om inte ett

dröjsmål skulle medföra risk för att

föremål och handlingar som har

betydelse för undersökningen

undanskaffas, förstörs eller

förvanskas.

12 c §

Ett beslut om undersökning får

meddelas endast om sökanden

ställer säkerhet hos domstolen för

den skada som kan tillfogas

motparten. Saknar sökanden

förmåga att ställa sådan säkerhet

får domstolen befria honom från

detta. I fråga om slaget av

säkerheten gäller 2 kap. 25 §

utsökningsbalken. Säkerheten skall

prövas av domstolen, om den inte

har godkänts av motparten.

I fråga om överklagande av

beslut om undersökning samt i

fråga om handläggningen i högre

domstol gäller vad som föreskrivs i

rättegångsbalken om överklagande

av beslut enligt 15 kap.

rättegångsbalken.

12 d §

Ett beslut om undersökning enligt

12 a § skall innehålla uppgifter om

1. ändamålet med

undersökningen,

2. vilka föremål och handlingar

som får eftersökas samt, i

förekommande fall,

3. begränsningar när det gäller

vilka utrymmen som får

genomsökas.

Domstolen får även meddela

andra föreskrifter för

verkställandet, om det behövs.

12 e §

Ett beslut om undersökning

gäller omedelbart till dess annat

bestäms. Beslutet förfaller om

verkställigheten av det inte

påbörjats inom en månad från

beslutet.

Om inte sökanden inom en

månad från verkställighetens

avslutande väcker talan eller på

annat sätt inleder ett förfarande om

saken, skall en åtgärd som

företagits vid verkställigheten av

undersökningen omedelbart gå

åter, i den mån det kan ske.

12 f §

Ett beslut om undersökning

verkställs av

kronofogdemyndigheten enligt de

föreskrifter som domstolen har

meddelat och i övrigt enligt

utsökningsbalkens bestämmelser.

Myndigheten har rätt att ta kopior

av och göra utdrag ur sådana

handlingar som avses i 12 a §.

Undersökningen får inte avse en

skriftlig handling som avses i 27

kap. 2 rättegångsbalken.

12 g §

När en undersökning skall

genomföras har motparten rätt att

tillkalla ett juridiskt biträde eller

annan. I avvaktan på att denne

inställer sig får undersökningen

inte börja. Detta gäller dock inte

om

1. undersökningen därigenom

onödigt fördröjs, eller

2. undersökningen har beslutats

enligt 12 b § tredje stycket.

För undersökningens

verkställighet får

kronofogdemyndigheten anlita

erforderligt biträde av sakkunnig

eller annan. Myndigheten får också

tillåta att sökanden eller ombud för

denne är närvarande vid

undersökningen för att bistå med

upplysningar. Därvid skall tillses

att sökanden eller ombudet inte i

större utsträckning än som behövs

för verkställigheten får kännedom

om förhållanden som kommer fram.

12 h §

Tas kopior av eller görs utdrag

ur handlingar skall dessa

förtecknas och hållas tillgängliga

för sökanden och motparten.

Denna lag träder i kraft den 1 april 1999.

Förslag till lag om ändring i växtförädlarrättslagen (1997:306)

Härigenom föreskrivs i fråga om växtförädlarrättslagen (1997:306) att

det i lagen skall införas åtta nya paragrafer, 9 kap. 7 a 7 h §§, av följande

lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

9 kap.

7 a §

Om det med hänsyn till

omständigheterna skäligen kan

antas att någon har vidtagit eller

står i begrepp att vidta en åtgärd

som innebär ett intrång, får

domstolen besluta att en

undersökning får göras hos denne

för att söka efter föremål som avses

i 7 § och efter handlingar som kan

antas ha betydelse för utredning om

intrånget. Ett sådant beslut får

meddelas bara om vikten av att

åtgärden vidtas är tillräckligt stor

för att uppväga det intrång eller

annat men som åtgärden inne-bär

för den som drabbas av den eller

för något annat motstående

intresse.

7 b §

Ett beslut om en undersökning

meddelas av den domstol där

rättegång angående intrånget är

anhängig. Är någon sådan

rättegång inte anhängig, gäller i

fråga om behörig domstol vad som

är bestämt i rättegångsbalken om

tvistemål. Vad som sägs om

inskränkning av domstols

behörighet i fråga om tvist som

skall tas upp i annan ordning än

inför domstol skall dock inte

tillämpas.

Fråga om undersökning får tas

upp endast på yrkande av

innehavaren av växtförädlarrätten

eller den som på grund av licens

har rätt att utnyttja växtsorten. Är

rättegång inte anhängig skall

yrkandet framställas skriftligen.

Innan ett beslut om undersökning

meddelas skall motparten ha fått

tillfälle att yttra sig, om inte ett

dröjsmål skulle medföra risk för att

föremål och handlingar som har

betydelse för undersökningen

undanskaffas, förstörs eller

förvanskas.

7 c §

Ett beslut om undersökning får

meddelas endast om sökanden

ställer säkerhet hos domstolen för

den skada som kan tillfogas

motparten. Saknar sökanden

förmåga att ställa sådan säkerhet

får domstolen befria honom från

detta. I fråga om slaget av

säkerheten gäller 2 kap. 25 §

utsökningbalken. Säkerheten skall

prövas av domstolen, om den inte

har godkänts av motparten.

I fråga om överklagande av

beslut om undersökning samt i

fråga om handläggningen i högre

domstol gäller vad som föreskrivs i

rättegångsbalken om överklagande

av beslut enligt 15 kap.

rättegångsbalken.

7 d §

Ett beslut om undersökning enligt

7 a § skall innehålla uppgifter om

1. ändamålet med

undersökningen,

2. vilka föremål och handlingar

som får eftersökas samt, i

förekommande fall,

3. begränsningar när det gäller

vilka utrymmen som får

genomsökas.

Domstolen får även meddela

andra föreskrifter för

verkställandet, om det behövs.

7 e §

Ett beslut om undersökning

gäller omedelbart till dess annat

bestäms. Beslutet förfaller om

verkställigheten av det inte

påbörjats inom en månad från

beslutet.

Om inte sökanden inom en

månad från verkställighetens

avslutande väcker talan eller på

annat sätt inleder ett förfarande om

saken, skall en åtgärd som

företagits vid verkställigheten av

undersökningen omedelbart gå

åter, i den mån det kan ske.

7 f §

Ett beslut om undersökning

verkställs av

kronofogdemyndigheten enligt de

föreskrifter som domstolen har

meddelat och i övrigt enligt

utsökningsbalkens bestämmelser.

Myndigheten har rätt att ta kopior

av och göra utdrag ur sådana

handlingar som avses i 7 a §.

Undersökningen får inte avse en

skriftlig handling som avses i 27

kap. 2 rättegångsbalken.

7 g §

När en undersökning skall

genomföras har motparten rätt att

tillkalla ett juridiskt biträde eller

annan. I avvaktan på att denne

inställer sig får undersökningen

inte börja. Detta gäller dock inte

om

1. undersökningen därigenom

onödigt fördröjs, eller

2. undersökningen har beslutats

enligt 7 b § tredje stycket.

För undersökningens

verkställighet får

kronofogdemyndigheten anlita

erforderligt biträde av sakkunnig

eller annan. Myndigheten får också

tillåta att sökanden eller ombud för

denne är närvarande vid

undersökningen för att bistå med

upplysningar. Därvid skall tillses

att sökanden eller ombudet inte i

större utsträckning än som behövs

för verkställigheten får kännedom

om förhållanden som kommer fram.

7 h §

Tas kopior av eller görs utdrag

ur handlingar skall dessa

förtecknas och hållas tillgängliga

för sökanden och motparten.

Denna lag träder i kraft den 1 april 1999.

Förteckning över remissinstanser

Remissyttranden över Justitiedepartementets promemoria Ny

skyddsåtgärd vid immaterialrättsintrång (Ds 1998:24) har avgetts av

Hovrätten för Övre Norrland, Malmö tingsrätt, Patentbesvärsrätten,

Justitiekanslern, Riksåklagaren, Rikspolisstyrelsen, Domstolsverket,

Generaltullstyrelsen, Kommerskollegium, Konkurrensverket, Patent- och

registreringsverket, Riksskatteverket, Statens växtsortnämnd, Juridiska

fakultetsnämnden vid Stockholms universitet, Business Software

Alliance, COPYSWEDE, Datorprogramföretagens Intresseförening mot

Illegal Kopiering, Föreningen Svenska Tonsättares Internationella

Musikbyrå (STIM), Föreningen Svensk Form, Föreningen Svensk

Programvaruindustri, Föreningen Sveriges Kronofogdar, Företagarnas

Riksorganisation, Svensk Handel, Konstnärliga och Litterära

Yrkesutövares Samarbetsnämnd (KLYS), Stockholms handelskammare,

Svenska artisters och musikers intresseorganisation (SAMI), Svenska

Föreningen för Industriellt Rättsskydd, Svenska Förläggareföreningen,

Svenska gruppen av the International Federation for the Phonographic

Industry (IFPI), Svenska Industrins Patentingenjörers Förening (SIPF),

Svenska Patentombudsföreningen (SPOF), Svenska

Uppfinnareföreningen, Sveriges advokatsamfund, Sveriges

Författarförbund, Sveriges Industriförbund och Sveriges

Videodistributörers Förening.

Dessutom har yttrande inkommit från Sveriges Branschförening

MDTS och Svenska IT-företagens Organisation.

Svenska Fotografernas Upphovsrättsråd och Svenska föreningen för

upphovsrätt har inte kommit in med något yttrande.

Lagrådsremissens lagförslag

1 Förslag till lag om ändring i lagen (1960:729) om

upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1960:729) om upphovsrätt till

litterära och konstnärliga verk

dels att rubriken närmast före 53 § skall lyda Ansvar och

ersättningsskyldighet m.m. ,

dels att det i lagen skall införas åtta nya paragrafer, 55 a 55 h §§, av

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

55 a §

Om det skäligen kan antas att

någon har gjort eller förbereder ett

intrång eller en överträdelse som

avses i 53 §, får domstolen besluta

att en undersökning får göras hos

denna för att söka efter föremål

som avses i 55 § och efter

handlingar som kan antas ha

betydelse för utredning om

intrånget eller överträdelsen

(intrångsundersökning).

Ett beslut om

intrångsundersökning får meddelas

endast om skälen för åtgärden

uppväger den olägenhet eller det

men i övrigt som åtgärden innebär

för den som drabbas av den eller

för något annat motstående

intresse.

55 b §

Ett beslut om

intrångsundersökning meddelas av

den domstol där rättegång som rör

intrånget pågår. Om rättegång inte

är inledd, gäller i fråga om behörig

domstol vad som är bestämt om

tvistemål som rör intrång. Vad som

sägs i rättegångsbalken om

inskränkning av domstols

behörighet i fråga om tvist som

skall tas upp i annan ordning än

inför domstol skall dock inte

tillämpas.

En fråga om

intrångsundersökning får tas upp

endast på yrkande av

upphovsmannen eller

upphovsmannens rättsinnehavare

eller den som på grund av

upplåtelse har rätt att utnyttja

verket. Om rättegång inte är inledd,

skall yrkandet framställas

skriftligen.

Innan ett beslut om undersökning

meddelas skall motparten ha fått

tillfälle att yttra sig. Rätten får dock

omedelbart meddela ett beslut som

gäller till dess annat har beslutats,

om ett dröjsmål skulle medföra risk

för att föremål eller handlingar

som har betydelse för utredning om

intrånget skaffas undan, förstörs

eller förvanskas.

I övrigt skall en fråga om

intrångsundersökning som

uppkommer då rättegång inte är

inledd handläggas på samma sätt

som om frågan uppkommit under

rättegång.

55 c §

Ett beslut om

intrångsundersökning får meddelas

endast om sökanden ställer

säkerhet hos domstolen för den

skada som kan tillfogas motparten.

Saknar sökanden förmåga att ställa

säkerhet, får domstolen befria

sökanden från det. I fråga om

slaget av säkerhet gäller 2 kap. 25

§ utsökningsbalken. Säkerheten

skall prövas av domstolen, om den

inte har godkänts av motparten.

I fråga om överklagande av

domstolens beslut om

intrångsundersökning och i fråga

om handläggningen i högre

domstol gäller vad som föreskrivs i

rättegångsbalken om överklagande

av beslut enligt 15 kap.

rättegångsbalken.

55 d §

Ett beslut om

intrångsundersökning skall

innehålla uppgifter om

1. vilket ändamål undersökningen

skall ha,

2. vilka föremål och handlingar

som det får sökas efter, och

3. vilka utrymmen som får

genomsökas.

Om det behövs, skall domstolen

även förordna om andra villkor för

verkställandet.

55 e §

Ett beslut om

intrångsundersökning gäller

omedelbart. Om ansökan om

verkställighet inte har gjorts inom

en månad från beslutet, förfaller

det.

Om sökanden inte inom en

månad från det att verkställigheten

avslutats väcker talan eller på

något annat sätt inleder ett

förfarande om saken, skall en

åtgärd som företagits vid

verkställigheten av

intrångsundersökningen

omedelbart gå åter, i den

utsträckning det är möjligt.

Detsamma gäller om ett beslut om

intrångsundersökning upphävs

sedan verkställighet genomförts.

55 f §

Ett beslut om

intrångsundersökning verkställs av

kronofogdemyndigheten enligt de

villkor som domstolen har

föreskrivit och med tilllämpning av

1 3 kap., 16 kap. 10 §, 17 kap. 1 5

§§ samt 18 kap. utsökningsbalken.

Sökandens motpart skall

underrättas om verkställigheten

endast om beslutet om

intrångsundersökning har

tillkommit efter sökandens hörande.

Myndigheten har rätt att ta

fotografier och göra film- och

ljudupptagningar av sådana

föremål som den får söka efter.

Myndigheten har också rätt att ta

kopior av och göra utdrag ur

sådana handlingar som den får

söka efter.

En intrångsundersökning får inte

omfatta en skriftlig handling som

avses i 27 kap. 2 §

rättegångsbalken.

55 g §

När ett beslut om

intrångsundersökning skall

verkställas har motparten rätt att

tillkalla ett juridiskt biträde. I

avvaktan på att biträdet inställer

sig får verkställigheten inte

påbörjas. Detta gäller dock inte,

om

1. undersökningen därigenom

onödigt fördröjs, eller

2. det finns en risk att ändamålet

med åtgärden annars inte uppnås.

Vid verkställigheten får

kronofogdemyndigheten anlita det

biträde av en sakkunnig som

behövs.

Myndigheten får tillåta att

sökanden eller ett ombud för

sökanden är närvarande vid

undersökningen för att bistå med

upplysningar. Om ett sådant

tillstånd ges, skall myndigheten se

till att sökanden eller ombudet inte

i större utsträckning än som kan

motiveras av verkställigheten får

kännedom om förhållanden som

kommer fram.

55 h §

Fotografier och film- och

ljudupptagningar av föremål samt

kopior av och utdrag ur handlingar

skall förtecknas och hållas

tillgängliga för sökanden och

motparten.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

2 Förslag till lag om ändring i varumärkeslagen (1960:644)

Härigenom föreskrivs i fråga om varumärkeslagen (1960:644)

dels att 42 och 66 §§ skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas åtta nya paragrafer, 41 a 41 h §§, av

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

41 a §

Om det skäligen kan antas att

någon har gjort eller förbereder ett

intrång, får domstolen besluta att

en undersökning får göras hos

denna för att söka efter föremål

som avses i 41 § och efter

handlingar som kan antas ha

betydelse för utredning om

intrånget (intrångsundersökning).

Ett beslut om

intrångsundersökning får meddelas

endast om skälen för åtgärden

uppväger den olägenhet eller det

men i övrigt som åtgärden innebär

för den som drabbas av den eller

för något annat motstående

intresse.

41 b §

Ett beslut om

intrångsundersökning meddelas av

den domstol där rättegång som rör

intrånget pågår. Om rättegång inte

är inledd, gäller i fråga om behörig

domstol vad som är bestämt om

tvistemål som rör intrång. Vad som

sägs i rättegångsbalken om

inskränkning av domstols

behörighet i fråga om tvist som

skall tas upp i annan ordning än

inför domstol skall dock inte

tillämpas.

En fråga om

intrångsundersökning får tas upp

endast på yrkande av den som

innehar ett varukännetecken enligt

1 3 §§ eller den som på grund av

licens har rätt att utnyttja

varukännetecknet. Om rättegång

inte är inledd, skall yrkandet

framställas skriftligen.

Innan ett beslut om undersökning

meddelas skall motparten ha fått

tillfälle att yttra sig. Rätten får dock

omedelbart meddela ett beslut som

gäller till dess annat har beslutats,

om ett dröjsmål skulle medföra risk

för att föremål eller handlingar

som har betydelse för utredning om

intrånget skaffas undan, förstörs

eller förvanskas.

I övrigt skall en fråga om

intrångsundersökning som

uppkommer då rättegång inte är

inledd handläggas på samma sätt

som om frågan uppkommit under

rättegång.

41 c §

Ett beslut om

intrångsundersökning får meddelas

endast om sökanden ställer

säkerhet hos domstolen för den

skada som kan tillfogas motparten.

Saknar sökanden förmåga att ställa

säkerhet, får domstolen befria

sökanden från det. I fråga om

slaget av säkerhet gäller 2 kap. 25

§ utsökningsbalken. Säkerheten

skall prövas av domstolen, om den

inte har godkänts av motparten.

I fråga om överklagande av

domstolens beslut om

intrångsundersökning och i fråga

om handläggningen i högre

domstol gäller vad som föreskrivs i

rättegångsbalken om överklagande

av beslut enligt 15 kap.

rättegångsbalken.

41 d §

Ett beslut om

intrångsundersökning skall

innehålla uppgifter om

1. vilket ändamål undersökningen

skall ha,

2. vilka föremål och handlingar

som det får sökas efter, och

3. vilka utrymmen som får

genomsökas.

Om det behövs, skall domstolen

även förordna om andra villkor för

verkställandet.

41 e §

Ett beslut om

intrångsundersökning gäller

omedelbart. Om ansökan om

verkställighet inte har gjorts inom

en månad från beslutet, förfaller

det.

Om sökanden inte inom en

månad från det att verkställigheten

avslutats väcker talan eller på

något annat sätt inleder ett

förfarande om saken, skall en

åtgärd som företagits vid

verkställigheten av

intrångsundersökningen

omedelbart gå åter, i den

utsträckning det är möjligt.

Detsamma gäller om ett beslut om

intrångsundersökning upphävs

sedan verkställighet genomförts.

41 f §

Ett beslut om

intrångsundersökning verkställs av

kronofogdemyndigheten enligt de

villkor som domstolen har

föreskrivit och med tilllämpning av

1 3 kap., 16 kap. 10 §, 17 kap. 1 5

§§ samt 18 kap. utsökningsbalken.

Sökandens motpart skall

underrättas om verkställigheten

endast om beslutet om

intrångsundersökning har

tillkommit efter sökandens hörande.

Myndigheten har rätt att ta

fotografier och göra film- och

ljudupptagningar av sådana

föremål som den får söka efter.

Myndigheten har också rätt att ta

kopior av och göra utdrag ur

sådana handlingar som den får

söka efter.

En intrångsundersökning får inte

omfatta en skriftlig handling som

avses i 27 kap. 2 §

rättegångsbalken.

41 g §

När ett beslut om

intrångsundersökning skall

verkställas har motparten rätt att

tillkalla ett juridiskt biträde. I

avvaktan på att biträdet inställer

sig får verkställigheten inte

påbörjas. Detta gäller dock inte,

om

1. undersökningen därigenom

onödigt fördröjs, eller

2. det finns en risk att ändamålet

med åtgärden annars inte uppnås.

Vid verkställigheten får

kronofogdemyndigheten anlita det

biträde av en sakkunnig som

behövs.

Myndigheten får tillåta att

sökanden eller ett ombud för

sökanden är närvarande vid

undersökningen för att bistå med

upplysningar. Om ett sådant

tillstånd ges, skall myndigheten se

till att sökanden eller ombudet inte

i större utsträckning än som kan

motiveras av verkställigheten får

kännedom om förhållanden som

kommer fram.

41 h §

Fotografier och film- och

ljudupptagningar av föremål samt

kopior av och utdrag ur handlingar

skall förtecknas och hållas

tillgängliga för sökanden och

motparten.

42 §

Om en registrering av ett

varumärke har upphävts genom ett

beslut eller en dom som har vunnit

laga kraft, får rätten inte döma till

påföljd eller besluta om annan

åtgärd enligt 37 41 §§.

Om en registrering av ett

varumärke har upphävts genom ett

beslut eller en dom som har vunnit

laga kraft, får domstolen inte döma

till påföljd eller besluta om annan

åtgärd enligt 37 41 a §§.

I mål om sådant intrång skall

rätten, på yrkande av den mot

vilken talan föres, förklara målet

vilande i avbidan på att frågan om

registreringens hävande slutligen

avgöres. Är talan härom icke väckt,

skall rätten i samband med

vilandeförklaringen förelägga

honom viss tid inom vilken sådan

talan skall väckas.

I mål om sådant intrång skall

domstolen, på yrkande av den mot

vilken talan förs, förklara målet

vilande i avvaktan på att frågan om

registreringens hävande slutligen

avgörs. Är talan härom inte väckt,

skall domstolen i samband med

vilandeförklaringen förelägga

honom viss tid inom vilken sådan

talan skall väckas.

66 §

Vid intrång i ett

gemenskapsvarumärke tillämpas

bestämmelserna i 37 § om ansvar

för varumärkesintrång. I övrigt

gäller 37 a 41 §§, i den mån inte

något annat följer av rådets

förordning om

gemenskapsvarumärken. Härvid

skall vad som sägs om

varumärkesintrång gälla intrång i

gemenskapsvarumärke.

Vid intrång i ett

gemenskapsvarumärke tillämpas

bestämmelserna i 37 § om ansvar

för varumärkesintrång. I övrigt

gäller 37 a 41 h §§, i den mån inte

något annat följer av rådets

förordning om gemen-

skapsvarumärken. Härvid skall vad

som sägs om varumärkesintrång

gälla intrång i

gemenskapsvarumärke.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

3 Förslag till lag om ändring i patentlagen (1967:837)

Härigenom föreskrivs att det i patentlagen (1967:837) skall införas åtta

nya paragrafer, 59 a 59 h §§, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

59 a §

Om det skäligen kan antas att

någon har gjort eller förbereder ett

intrång, får domstolen besluta att

en undersökning får göras hos

denna för att söka efter föremål

som avses i 59 § och efter

handlingar som kan antas ha

betydelse för utredning om

intrånget (intrångsundersökning).

Ett beslut om

intrångsundersökning får meddelas

endast om skälen för åtgärden

uppväger den olägenhet eller det

men i övrigt som åtgärden innebär

för den som drabbas av den eller

för något annat motstående

intresse..

59 b §

Ett beslut om

intrångsundersökning meddelas av

den domstol där rättegång som rör

intrånget pågår. Om rättegång inte

är inledd, gäller i fråga om behörig

domstol vad som är bestämt om

tvistemål som rör intrång. Vad som

sägs i rättegångsbalken om

inskränkning av domstols

behörighet i fråga om tvist som

skall tas upp i annan ordning än

inför domstol skall dock inte

tillämpas.

En fråga om

intrångsundersökning får tas upp

endast på yrkande av

patenthavaren eller den som på

grund av licens har rätt att utnyttja

uppfinningen. Om rättegång inte är

inledd, skall yrkandet framställas

skriftligen.

Innan ett beslut om undersökning

meddelas skall motparten ha fått

tillfälle att yttra sig. Rätten får dock

omedelbart meddela ett beslut som

gäller till dess annat har beslutats,

om ett dröjsmål skulle medföra risk

för att föremål eller handlingar

som har betydelse för utredning om

intrånget skaffas undan, förstörs

eller förvanskas.

I övrigt skall en fråga om

intrångsundersökning som

uppkommer då rättegång inte är

inledd handläggas på samma sätt

som om frågan uppkommit under

rättegång.

59 c §

Ett beslut om

intrångsundersökning får meddelas

endast om sökanden ställer

säkerhet hos domstolen för den

skada som kan tillfogas motparten.

Saknar sökanden förmåga att ställa

säkerhet, får domstolen befria

sökanden från det. I fråga om

slaget av säkerhet gäller 2 kap. 25

§ utsökningsbalken. Säkerheten

skall prövas av domstolen, om den

inte har godkänts av motparten.

I fråga om överklagande av

domstolens beslut om

intrångsundersökning och i fråga

om handläggningen i högre

domstol gäller vad som föreskrivs i

rättegångsbalken om överklagande

av beslut enligt 15 kap.

rättegångsbalken.

59 d §

Ett beslut om

intrångsundersökning skall

innehålla uppgifter om

1. vilket ändamål undersökningen

skall ha,

2. vilka föremål och handlingar

som det får sökas efter, och

3. vilka utrymmen som får

genomsökas.

Om det behövs, skall domstolen

även förordna om andra villkor för

verkställandet.

59 e §

Ett beslut om

intrångsundersökning gäller

omedelbart. Om ansökan om

verkställighet inte har gjorts inom

en månad från beslutet, förfaller

det.

Om sökanden inte inom en

månad från det att verkställigheten

avslutats väcker talan eller på

något annat sätt inleder ett

förfarande om saken, skall en

åtgärd som företagits vid

verkställigheten av

intrångsundersökningen

omedelbart gå åter, i den

utsträckning det är möjligt.

Detsamma gäller om ett beslut om

intrångsundersökning upphävs

sedan verkställighet genomförts.

59 f §

Ett beslut om

intrångsundersökning verkställs av

kronofogdemyndigheten enligt de

villkor som domstolen har

föreskrivit och med tilllämpning av

1 3 kap., 16 kap. 10 §, 17 kap. 1 5

§§ samt 18 kap. utsökningsbalken.

Sökandens motpart skall

underrättas om verkställigheten

endast om beslutet om

intrångsundersökning har

tillkommit efter sökandens hörande.

Myndigheten har rätt att ta

fotografier och göra film- och

ljudupptagningar av sådana

föremål som den får söka efter.

Myndigheten har också rätt att ta

kopior av och göra utdrag ur

sådana handlingar som den får

söka efter.

En intrångsundersökning får inte

omfatta en skriftlig handling som

avses i 27 kap. 2 §

rättegångsbalken.

59 g §

När ett beslut om

intrångsundersökning skall

verkställas har motparten rätt att

tillkalla ett juridiskt biträde. I

avvaktan på att biträdet inställer

sig får verkställigheten inte

påbörjas. Detta gäller dock inte,

om

1. undersökningen därigenom

onödigt fördröjs, eller

2. det finns en risk att ändamålet

med åtgärden annars inte uppnås.

Vid verkställigheten får

kronofogdemyndigheten anlita det

biträde av en sakkunnig som

behövs.

Myndigheten får tillåta att

sökanden eller ett ombud för

sökanden är närvarande vid

undersökningen för att bistå med

upplysningar. Om ett sådant

tillstånd ges, skall myndigheten se

till att sökanden eller ombudet inte

i större utsträckning än som kan

motiveras av verkställigheten får

kännedom om förhållanden som

kommer fram.

59 h §

Fotografier och film- och

ljudupptagningar av föremål samt

kopior av och utdrag ur handlingar

skall förtecknas och hållas

tillgängliga för sökanden och

motparten.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

3 Förslag till lag om ändring i mönsterskyddslagen

 (1970:485)

Härigenom föreskrivs att det i mönsterskyddslagen (1970:485) skall

införas åtta nya paragrafer, 37 a 37 h §§, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

37 a §

Om det skäligen kan antas att

någon har gjort eller förbereder ett

intrång, får domstolen besluta att

en undersökning får göras hos

denna för att söka efter föremål

som avses i 37 § och efter

handlingar som kan antas ha

betydelse för utredning om

intrånget (intrångsundersökning).

Ett beslut om

intrångsundersökning får meddelas

endast om skälen för åtgärden

uppväger den olägenhet eller det

men i övrigt som åtgärden innebär

för den som drabbas av den eller

för något annat motstående

intresse.

37 b §

Ett beslut om

intrångsundersökning meddelas av

den domstol där rättegång som rör

intrånget pågår. Om rättegång inte

är inledd, gäller i fråga om behörig

domstol vad som är bestämt om

tvistemål som rör intrång. Vad som

sägs i rättegångsbalken om

inskränkning av domstols

behörighet i fråga om tvist som

skall tas upp i annan ordning än

inför domstol skall dock inte

tillämpas.

En fråga om

intrångsundersökning får tas upp

endast på yrkande av

mönsterhavaren eller den som på

grund av licens har rätt att utnyttja

mönstret. Om rättegång inte är

inledd, skall yrkandet framställas

skriftligen.

Innan ett beslut om undersökning

meddelas skall motparten ha fått

tillfälle att yttra sig. Rätten får dock

omedelbart meddela ett beslut som

gäller till dess annat har beslutats,

om ett dröjsmål skulle medföra risk

för att föremål eller handlingar

som har betydelse för utredning om

intrånget skaffas undan, förstörs

eller förvanskas.

I övrigt skall en fråga om

intrångsundersökning som

uppkommer då rättegång inte är

inledd handläggas på samma sätt

som om frågan uppkommit under

rättegång.

37 c §

Ett beslut om

intrångsundersökning får meddelas

endast om sökanden ställer

säkerhet hos domstolen för den

skada som kan tillfogas motparten.

Saknar sökanden förmåga att ställa

säkerhet, får domstolen befria

sökanden från det. I fråga om

slaget av säkerhet gäller 2 kap. 25

§ utsökningsbalken. Säkerheten

skall prövas av domstolen, om den

inte har godkänts av motparten.

I fråga om överklagande av

domstolens beslut om

intrångsundersökning och i fråga

om handläggningen i högre

domstol gäller vad som föreskrivs i

rättegångsbalken om överklagande

av beslut enligt 15 kap.

rättegångsbalken.

37 d §

Ett beslut om

intrångsundersökning skall

innehålla uppgifter om

1. vilket ändamål undersökningen

skall ha,

2. vilka föremål och handlingar

som det får sökas efter, och

3. vilka utrymmen som får

genomsökas.

Om det behövs, skall domstolen

även förordna om andra villkor för

verkställandet.

37 e §

Ett beslut om

intrångsundersökning gäller

omedelbart. Om ansökan om

verkställighet inte har gjorts inom

en månad från beslutet, förfaller

det.

Om sökanden inte inom en

månad från det att verkställigheten

avslutats väcker talan eller på

något annat sätt inleder ett

förfarande om saken, skall en

åtgärd som företagits vid

verkställigheten av

intrångsundersökningen

omedelbart gå åter, i den

utsträckning det är möjligt.

Detsamma gäller om ett beslut om

intrångsundersökning upphävs

sedan verkställighet genomförts.

37 f §

Ett beslut om

intrångsundersökning verkställs av

kronofogdemyndigheten enligt de

villkor som domstolen har

föreskrivit och med tilllämpning av

1 3 kap., 16 kap. 10 §, 17 kap. 1 5

§§ samt 18 kap. utsökningsbalken.

Sökandens motpart skall

underrättas om verkställigheten

endast om beslutet om

intrångsundersökning har

tillkommit efter sökandens hörande.

Myndigheten har rätt att ta

fotografier och göra film- och

ljudupptagningar av sådana

föremål som den får söka efter.

Myndigheten har också rätt att ta

kopior av och göra utdrag ur

sådana handlingar som den får

söka efter.

En intrångsundersökning får inte

omfatta en skriftlig handling som

avses i 27 kap. 2 §

rättegångsbalken.

37 g §

När ett beslut om

intrångsundersökning skall

verkställas har motparten rätt att

tillkalla ett juridiskt biträde. I

avvaktan på att biträdet inställer

sig får verkställigheten inte

påbörjas. Detta gäller dock inte,

om

1. undersökningen därigenom

onödigt fördröjs, eller

2. det finns en risk att ändamålet

med åtgärden annars inte uppnås.

Vid verkställigheten får

kronofogdemyndigheten anlita det

biträde av en sakkunnig som

behövs.

Myndigheten får tillåta att

sökanden eller ett ombud för

sökanden är närvarande vid

undersökningen för att bistå med

upplysningar. Om ett sådant

tillstånd ges, skall myndigheten se

till att sökanden eller ombudet inte

i större utsträckning än som kan

motiveras av verkställigheten får

kännedom om förhållanden som

kommer fram.

37 h §

Fotografier och film- och

ljudupptagningar av föremål samt

kopior av och utdrag ur handlingar

skall förtecknas och hållas

tillgängliga för sökanden och

motparten.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

5 Förslag till lag om ändring i firmalagen (1974:156)

Härigenom föreskrivs i fråga om firmalagen (1974:156)

dels att 21 §§ skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas åtta nya paragrafer, 20 a 20 h §§, av

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

20 a §

Om det skäligen kan antas att

någon har gjort eller förbereder ett

intrång, får domstolen besluta att

en undersökning får göras hos

denna för att söka efter föremål

som avses i 20 § och efter

handlingar som kan antas ha

betydelse för utredning om

intrånget (intrångs-undersökning).

Ett beslut om

intrångsundersökning får meddelas

endast om skälen för åtgärden

uppväger den olägenhet eller det

men i övrigt som åtgärden innebär

för den som drabbas av den eller

för något annat motstående

intresse.

20 b §

Ett beslut om

intrångsundersökning meddelas av

den domstol där rättegång som rör

intrånget pågår. Om rättegång inte

är inledd, gäller i fråga om behörig

domstol vad som är bestämt om

tvistemål som rör intrång. Vad som

sägs i rättegångsbalken om

inskränkning av domstols

behörighet i fråga om tvist som

skall tas upp i annan ordning än

inför domstol skall dock inte

tillämpas.

En fråga om

intrångsundersökning får tas upp

endast på yrkande av den som lider

skada av kännetecknet eller dess

användning. Om rättegång inte är

inledd, skall yrkandet framställas

skriftligen.

Innan ett beslut om undersökning

meddelas skall motparten ha fått

tillfälle att yttra sig. Rätten får dock

omedelbart meddela ett beslut som

gäller till dess annat har beslutats,

om ett dröjsmål skulle medföra risk

för att föremål eller handlingar

som har betydelse för utredning om

intrånget skaffas undan, förstörs

eller förvanskas.

I övrigt skall en fråga om

intrångsundersökning som

uppkommer då rättegång inte är

inledd handläggas på samma sätt

som om frågan uppkommit under

rättegång.

20 c §

Ett beslut om

intrångsundersökning får meddelas

endast om sökanden ställer

säkerhet hos domstolen för den

skada som kan tillfogas motparten.

Saknar sökanden förmåga att ställa

säkerhet, får domstolen befria

sökanden från det. I fråga om

slaget av säkerhet gäller 2 kap. 25

§ utsökningsbalken. Säkerheten

skall prövas av domstolen, om den

inte har godkänts av motparten.

I fråga om överklagande av

domstolens beslut om

intrångsundersökning och i fråga

om handläggningen i högre

domstol gäller vad som föreskrivs i

rättegångsbalken om överklagande

av beslut enligt 15 kap.

rättegångsbalken.

20 d §

Ett beslut om

intrångsundersökning skall

innehålla uppgifter om

1. vilket ändamål undersökningen

skall ha,

2. vilka föremål och handlingar

som det får sökas efter, och

3. vilka utrymmen som får

genomsökas.

Om det behövs, skall domstolen

även förordna om andra villkor för

verkställandet.

20 e §

Ett beslut om

intrångsundersökning gäller

omedelbart. Om ansökan om

verkställighet inte har gjorts inom

en månad från beslutet, förfaller

det.

Om sökanden inte inom en

månad från det att verkställigheten

avslutats väcker talan eller på

något annat sätt inleder ett

förfarande om saken, skall en

åtgärd som företagits vid

verkställigheten av

intrångsundersökningen

omedelbart gå åter, i den

utsträckning det är möjligt.

Detsamma gäller om ett beslut om

intrångsundersökning upphävs

sedan verkställighet genomförts.

20 f §

Ett beslut om

intrångsundersökning verkställs av

kronofogdemyndigheten enligt de

villkor som domstolen har

föreskrivit och med tilllämpning av

1 3 kap., 16 kap. 10 §, 17 kap. 1 5

§§ samt 18 kap. utsökningsbalken.

Sökandens motpart skall

underrättas om verkställigheten

endast om beslutet om

intrångsundersökning har

tillkommit efter sökandens hörande.

Myndigheten har rätt att ta

fotografier och göra film- och

ljudupptagningar av sådana

föremål som den får söka efter.

Myndigheten har också rätt att ta

kopior av och göra utdrag ur

sådana handlingar som den får

söka efter.

En intrångsundersökning får inte

omfatta en skriftlig handling som

avses i 27 kap. 2 §

rättegångsbalken.

20 g §

När ett beslut om

intrångsundersökning skall

verkställas har motparten rätt att

tillkalla ett juridiskt biträde. I

avvaktan på att biträdet inställer

sig får verkställigheten inte

påbörjas. Detta gäller dock inte,

om

1. undersökningen därigenom

onödigt fördröjs, eller

2. det finns en risk att ändamålet

med åtgärden annars inte uppnås.

Vid verkställigheten får

kronofogdemyndigheten anlita det

biträde av en sakkunnig som

behövs.

Myndigheten får tillåta att

sökanden eller ett ombud för

sökanden är närvarande vid

undersökningen för att bistå med

upplysningar. Om ett sådant

tillstånd ges, skall myndigheten se

till att sökanden eller ombudet inte

i större utsträckning än som kan

motiveras av verkställigheten får

kännedom om förhållanden som

kommer fram.

20 h §

Fotografier och film- och

ljudupptagningar av föremål samt

kopior av och utdrag ur handlingar

skall förtecknas och hållas

tillgängliga för sökanden och

motparten.

21 §

För intrång i firma som är

skyddad enbart på grund av

registrering får ej dömas till straff,

ersättning eller säkerhetsåtgärd

enligt 18

20 § sedan registreringen hävts

genom dom som vunnit laga kraft.

För intrång i firma som är

skyddad enbart på grund av

registrering får ej dömas till straff,

ersättning eller åtgärd enligt 18 20

a § sedan registreringen hävts

genom dom som vunnit laga kraft.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

6 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:1685) om skydd

 för kretsmönster för halvledarprodukter

Härigenom föreskrivs att det i lagen (1992:1685) om skydd för

kretsmönster för halvledarprodukter lagen skall införas åtta nya

paragrafer,

12 a 12 h §§, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

12 a §

Om det skäligen kan antas att

någon har gjort eller förbereder ett

intrång, får domstolen besluta att

en undersökning får göras hos

denna för att söka efter föremål

som avses i 12 § och efter

handlingar som kan antas ha

betydelse för utredning om

intrånget (intrångsundersökning).

Ett beslut om

intrångsundersökning får meddelas

endast om skälen för åtgärden

uppväger den olägenhet eller det

men i övrigt som åtgärden innebär

för den som drabbas av den eller

för något annat motstående

intresse.

12 b §

Ett beslut om

intrångsundersökning meddelas av

den domstol där rättegång som rör

intrånget pågår. Om rättegång inte

är inledd, gäller i fråga om behörig

domstol vad som är bestämt om

tvistemål som rör intrång. Vad som

sägs i rättegångsbalken om

inskränkning av domstols

behörighet i fråga om tvist som

skall tas upp i annan ordning än

inför domstol skall dock inte

tillämpas.

En fråga om

intrångsundersökning får tas upp

endast på yrkande av innehavaren

av kretskortsmönstret eller den som

på grund av licens har rätt att

utnyttja kretsmönstret. Om

rättegång inte är inledd, skall

yrkandet framställas skriftligen.

Innan ett beslut om undersökning

meddelas skall motparten ha fått

tillfälle att yttra sig. Rätten får dock

omedelbart meddela ett beslut som

gäller till dess annat har beslutats,

om ett dröjsmål skulle medföra risk

för att föremål eller handlingar

som har betydelse för utredning om

intrånget skaffas undan, förstörs

eller förvanskas.

I övrigt skall en fråga om

intrångsundersökning som

uppkommer då rättegång inte är

inledd handläggas på samma sätt

som om frågan uppkommit under

rättegång.

12 c §

Ett beslut om

intrångsundersökning får meddelas

endast om sökanden ställer

säkerhet hos domstolen för den

skada som kan tillfogas motparten.

Saknar sökanden förmåga att ställa

säkerhet, får domstolen befria

sökanden från det. I fråga om

slaget av säkerhet gäller 2 kap. 25

§ utsökningsbalken. Säkerheten

skall prövas av domstolen, om den

inte har godkänts av motparten.

I fråga om överklagande av

domstolens beslut om

intrångsundersökning och i fråga

om handläggningen i högre

domstol gäller vad som föreskrivs i

rättegångsbalken om överklagande

av beslut enligt 15 kap.

rättegångsbalken.

12 d §

Ett beslut om

intrångsundersökning skall

innehålla uppgifter om

1. vilket ändamål undersökningen

skall ha,

2. vilka föremål och handlingar

som det får sökas efter, och

3. vilka utrymmen som får

genomsökas.

Om det behövs, skall domstolen

även förordna om andra villkor för

verkställandet.

12 e §

Ett beslut om

intrångsundersökning gäller

omedelbart. Om ansökan om

verkställighet inte har gjorts inom

en månad från beslutet, förfaller

det.

Om sökanden inte inom en

månad från det att verkställigheten

avslutats väcker talan eller på

något annat sätt inleder ett

förfarande om saken, skall en

åtgärd som företagits vid

verkställigheten av

intrångsundersökningen

omedelbart gå åter, i den

utsträckning det är möjligt.

Detsamma gäller om ett beslut om

intrångsundersökning upphävs

sedan verkställighet genomförts.

12 f §

Ett beslut om

intrångsundersökning verkställs av

kronofogdemyndigheten enligt de

villkor som domstolen har

föreskrivit och med tilllämpning av

1 3 kap., 16 kap. 10 §, 17 kap. 1 5

§§ samt 18 kap. utsökningsbalken.

Sökandens motpart skall

underrättas om verkställigheten

endast om beslutet om

intrångsundersökning har

tillkommit efter sökandens hörande.

Myndigheten har rätt att ta

fotografier och göra film- och

ljudupptagningar av sådana

föremål som den får söka efter.

Myndigheten har också rätt att ta

kopior av och göra utdrag ur

sådana handlingar som den får

söka efter.

En intrångsundersökning får inte

omfatta en skriftlig handling som

avses i 27 kap. 2 §

rättegångsbalken.

12 g §

När ett beslut om

intrångsundersökning skall

verkställas har motparten rätt att

tillkalla ett juridiskt biträde. I

avvaktan på att biträdet inställer

sig får verkställigheten inte

påbörjas. Detta gäller dock inte,

om

1. undersökningen därigenom

onödigt fördröjs, eller

2. det finns en risk att ändamålet

med åtgärden annars inte uppnås.

Vid verkställigheten får

kronofogdemyndigheten anlita det

biträde av en sakkunnig som

behövs.

Myndigheten får tillåta att

sökanden eller ett ombud för

sökanden är närvarande vid

undersökningen för att bistå med

upplysningar. Om ett sådant

tillstånd ges, skall myndigheten se

till att sökanden eller ombudet inte

i större utsträckning än som kan

motiveras av verkställigheten får

kännedom om förhållanden som

kommer fram.

12 h §

Fotografier och film- och

ljudupptagningar av föremål samt

kopior av och utdrag ur handlingar

skall förtecknas och hållas

tillgängliga för sökanden och

motparten.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

7 Förslag till lag om ändring i växtförädlarrättslagen

 (1997:306)

Härigenom föreskrivs i fråga om växtförädlarrättslagen (1997:306)

dels att 12 kap. 2 § skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas åtta nya paragrafer, 9 kap. 7 a 7 h §§,

av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

9 kap.

7 a §

Om det skäligen kan antas att

någon har gjort eller förbereder ett

intrång, får domstolen besluta att

en undersökning får göras hos

denna för att söka efter föremål

som avses i 7 § och efter

handlingar som kan antas ha

betydelse för utredning om

intrånget (intrångs-undersökning).

Ett beslut om

intrångsundersökning får meddelas

endast om skälen för åtgärden

uppväger den olägenhet eller det

men i övrigt som åtgärden innebär

för den som drabbas av den eller

för något annat motstående

intresse.

7 b §

Ett beslut om

intrångsundersökning meddelas av

den domstol där rättegång som rör

intrånget pågår. Om rättegång inte

är inledd, gäller i fråga om behörig

domstol vad som är bestämt om

tvistemål som rör intrång. Vad som

sägs i rättegångsbalken om

inskränkning av domstols

behörighet i fråga om tvist som

skall tas upp i annan ordning än

inför domstol skall dock inte

tillämpas.

En fråga om

intrångsundersökning får tas upp

endast på yrkande av innehavaren

av växtförädlarrätten eller den som

på grund av licens har rätt att

utnyttja växtsorten. Om rättegång

inte är inledd, skall yrkandet

framställas skriftligen.

Innan ett beslut om undersökning

meddelas skall motparten ha fått

tillfälle att yttra sig. Rätten får dock

omedelbart meddela ett beslut som

gäller till dess annat har beslutats,

om ett dröjsmål skulle medföra risk

för att föremål eller handlingar

som har betydelse för utredning om

intrånget skaffas undan, förstörs

eller förvanskas.

I övrigt skall en fråga om

intrångsundersökning som

uppkommer då rättegång inte är

inledd handläggas på samma sätt

som om frågan uppkommit under

rättegång.

7 c §

Ett beslut om

intrångsundersökning får meddelas

endast om sökanden ställer

säkerhet hos domstolen för den

skada som kan tillfogas motparten.

Saknar sökanden förmåga att ställa

säkerhet, får domstolen befria

sökanden från det. I fråga om

slaget av säkerhet gäller 2 kap. 25

§ utsökningsbalken. Säkerheten

skall prövas av domstolen, om den

inte har godkänts av motparten.

I fråga om överklagande av

domstolens beslut om

intrångsundersökning och i fråga

om handläggningen i högre

domstol gäller vad som föreskrivs i

rättegångsbalken om överklagande

av beslut enligt 15 kap.

rättegångsbalken.

7 d §

Ett beslut om

intrångsundersökning skall

innehålla uppgifter om

1. vilket ändamål undersökningen

skall ha,

2. vilka föremål och handlingar

som det får sökas efter, och

3. vilka utrymmen som får

genomsökas.

Om det behövs, skall domstolen

även förordna om andra villkor för

verkställandet.

7 e §

Ett beslut om

intrångsundersökning gäller

omedelbart. Om ansökan om

verkställighet inte har gjorts inom

en månad från beslutet, förfaller

det.

Om sökanden inte inom en

månad från det att verkställigheten

avslutats väcker talan eller på

något annat sätt inleder ett

förfarande om saken, skall en

åtgärd som företagits vid

verkställigheten av

intrångsundersökningen

omedelbart gå åter, i den

utsträckning det är möjligt.

Detsamma gäller om ett beslut om

intrångsundersökning upphävs

sedan verkställighet genomförts.

7 f §

Ett beslut om

intrångsundersökning verkställs av

kronofogdemyndigheten enligt de

villkor som domstolen har

föreskrivit och med tilllämpning av

1 3 kap., 16 kap. 10 §, 17 kap. 1 5

§§ samt 18 kap. utsökningsbalken.

Sökandens motpart skall

underrättas om verkställigheten

endast om beslutet om

intrångsundersökning har

tillkommit efter sökandens hörande.

Myndigheten har rätt att ta

fotografier och göra film- och

ljudupptagningar av sådana

föremål som den får söka efter.

Myndigheten har också rätt att ta

kopior av och göra utdrag ur

sådana handlingar som den får

söka efter.

En intrångsundersökning får inte

omfatta en skriftlig handling som

avses i 27 kap. 2 §

rättegångsbalken.

7 g §

När ett beslut om

intrångsundersökning skall

verkställas har motparten rätt att

tillkalla ett juridiskt biträde. I

avvaktan på att biträdet inställer

sig får verkställigheten inte

påbörjas. Detta gäller dock inte,

om

1. undersökningen därigenom

onödigt fördröjs, eller

2. det finns en risk att ändamålet

med åtgärden annars inte uppnås.

Vid verkställigheten får

kronofogdemyndigheten anlita det

biträde av en sakkunnig som

behövs.

Myndigheten får tillåta att

sökanden eller ett ombud för

sökanden är närvarande vid

undersökningen för att bistå med

upplysningar. Om ett sådant

tillstånd ges, skall myndigheten se

till att sökanden eller ombudet inte

i större utsträckning än som kan

motiveras av verkställigheten får

kännedom om förhållanden som

kommer fram.

7 h §

Fotografier och film- och

ljudupptagningar av föremål samt

kopior av och utdrag ur handlingar

skall förtecknas och hållas

tillgängliga för sökanden och

motparten.

12 kap.

2 §

Vid intrång i en gemenskapens

växtförädlarrätt tillämpas

bestämmelserna i 9 kap. 1 § om

ansvar för intrång i en

växtförädlarrätt.

Vid intrång i en gemenskapens

växtförädlarrätt tillämpas

bestämmelserna i 9 kap. 1 § om

ansvar för intrång i en

växtförädlarrätt och 7 a h §§ om

intrångsundersökning.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

Lagrådets yttrande

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1998-09-21

Närvarande: f.d. justitierådet Staffan Vängby, justitierådet

Gertrud Lennander, regeringsrådet Kjerstin[REDACTED_EFTERNAMN].

Enligt en lagrådsremiss den 3 september 1998 (Justitiedepartementet) har

regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till

1. lag om ändring i lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära

 och konstnärliga verk,

2. lag om ändring i varumärkeslagen (1960:644),

3. lag om ändring i patentlagen (1967:837),

4. lag om ändring i mönsterskyddslagen (1970:485),

5. lag om ändring i firmalagen (1974:156),

6. lag om ändring i lagen (1992:1685) om skydd för kretsmönster

 för halvledarprodukter och

7. lag om ändring i växtförädlarrättslagen (1997:306).

Förslagen har inför Lagrådet föredragits av ämnessakkunniga

Christine Lager.

Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet:

De föreslagna lagändringarna avser att tillgodose krav som ställts på en

bättre anpassning av den svenska immaterialrättsliga lagstiftningen till

det s.k. TRIP:s-avtalet. Detta innehåller i artikel 50 föreskrifter om att de

rättsliga myndigheterna skall vara behöriga att besluta om snabba och

effektiva interimistiska åtgärder dels (punkten 1 a) för att förebygga att

intrång görs i immaterialrätter, särskilt att förhindra att varor släpps ut på

marknaden, dels (punkten 1 b) för att bevara bevisning av betydelse för

det påstådda intrånget. I artikel 50 punkten 3 sägs vidare, med avseende

på den bevisning som de rättsliga myndigheterna får begära av den som

ansöker om interimistiska åtgärder, att myndigheterna skall kunna

bedöma bl.a. om sökandens rätt är föremål för intrång "eller om sådant

intrång är nära förestående".

Några interimistiska åtgärder som direkt syftar till att "förebygga" att

varor släpps ut på marknaden föreslås inte nu. Det finns dock i

exempelvis 53 a § upphovsrättslagen möjligheter att även interimistiskt

genom vitesförbud stoppa ett påbörjat intrång. Såvitt Lagrådet kan

bedöma är detta en åtgärd ägnad att förebygga att varor släpps ut på

marknaden. Att exempelvis beslagta varor innan något intrång skett

eller försök eller förberedelse till intrång föreligger enligt 23 kap.

brottsbalken synes knappast vara förenligt med svenska rättstraditioner.

Det föreliggande förslaget avser endast åtgärder enligt artikel 50

punkten 1 b i TRIP:s-avtalet, dvs. för att bevara bevisning av betydelse

för det påstådda intrånget. I huvudsak synes de föreslagna

bestämmelserna vara väl ägnade att tillgodose kraven i nyssnämnda

punkt samtidigt som de erbjuder garantier mot oproportionerliga

integritetsintrång. På en punkt har dock Lagrådet erinringar mot förslaget

i sak. Dessa hänför sig till a-paragraferna i samtliga remitterade förslag

som i det aktuella hänseendet är likalydande. I samma paragrafer är det,

inte minst av pedagogiska skäl, önskvärt att syftet med lagstiftningen

kommer till tydligare uttryck. Lagrådet hänför sig i nu angivna

hänseenden endast till 55 a § upphovsrättslagen. Godtas vad Lagrådet

anför om denna paragraf skall motsvarande ändringar göras i övriga

lagförslag.

Förslaget till lag om ändring i upphovsrättslagen

55 a §

Förslaget tillåter interimistiska åtgärder för att säkra bevisning, om det

skäligen kan antas att någon har gjort "eller förbereder" ett intrång eller

en överträdelse som avses i 53 §. Så länge "förbereder" syftar på försök

eller förberedelse till brott, vilka är straffbara enligt 53 § femte stycket,

finns inget att erinra mot förslaget. Enligt vad som blivit upplyst vid

föredragningen åsyftas emellertid också vad som kallats för "civilrättslig

förberedelse".

Ett sådant institut skulle utgöra en nyskapelse i svensk rätt. Det är att

märka att en enbart "civilrättslig" förberedelse inte kan föranleda några

sanktioner enligt upphovsrättslagen. Straffansvar förutsätter att intrång

eller överträdelse enligt 53 § eller försök eller förberedelse därtill som är

straffbar har begåtts. Vitesförbud enligt 53 a § kan riktas mot den som

vidtar en åtgärd som innebär intrång eller överträdelse enligt 53 §.

Motsvarande gäller om skadeståndsansvar enligt 54 § härtill kommer

ersättning för utnyttjande av annans verk och om åtgärder mot

intrångsföremål enligt 55 §. Att säkra bevisning om åtgärder som inte är

rättsstridiga måste anses a priori vara ett oproportionerligt intrång i

motpartens integritet. Som exempel har under föredragningen anförts att

innehavaren av ett patent har uppgifter om att en försäljare av

hushållsapparater har fått hem ett lager av en apparat som, utan

försäljarens vetskap, bland mycket annat innehåller en beståndsdel vars

tillverkning utgör ett intrång i patenthavarens rätt. Att kronofogden i

denna situation skulle oanmäld tränga in hos försäljaren för att utreda hur

därmed må förhålla sig framstår som ett icke godtagbart

integritetsintrång. Det bör vara tillräckligt att patenthavaren informerar

försäljaren om risken för intrång och agerar om denne verkligen skulle

börja sälja apparaterna.

Till det anförda kommer att en bevissäkring som genomförs innan

något intrång ägt rum synes medföra skadeståndsskyldighet för

rättighetshavaren, om motparten inte fullföljer intrånget (och fortfarande

under förutsättning att det inte är fråga om försök eller förberedelse som

är straffbar).

Vid föredragningen har som ett stöd för tolkningen av TRIP:s-avtalets

föreskrifter lagts viss vikt vid den förut citerade bestämmelsen i artikel

50 punkten 3. Denna säger emellertid något endast om vilken bevisning

som myndigheterna kan begära av sökanden. En sådan bevisning som

avses där kan ju mycket väl ge domstolen skälig anledning till antagande

att intrång redan inletts.

Det skulle självfallet vara oegentligt att använda instrumentet

bevissäkring för att skrämma motparten och därmed för annat ändamål

än vad det är avsett för.

Lagrådet avstyrker därför att den föreslagna möjligheten till

bevissäkring används vid "civilrättslig förberedelse".

Vad angår den språkliga utformningen av bestämmelsen används i

paragrafen uttrycket "en undersökning ... för att söka efter föremål".

Läsaren inges härigenom omedelbart den föreställningen att avsikten är

att ta föremålen om hand för att förebygga vidare intrång. Den

lagtekniskt skolade läsaren inser fem paragrafer längre fram att så inte

kan vara fallet eftersom där står vad kronofogdemyndigheten får göra

med föremålen. Den mindre insiktsfulle läsaren måste sannolikt läsa den

allmänna motiveringen eller författningskommentaren för att komma till

samma resultat. Det bör redan av den inledande paragrafen framgå att

avsikten med åtgärden är att säkra bevisning.

Lagrådet har inte något att erinra mot att begreppet handlingar får

omfatta även elektroniska dokument. Detta får anses gälla även

datorprogram. En elektronisk handling kan utgöra själva

intrångsföremålet, t.ex. en litterär text som kopierats i ett datorminne i

avsikt att sprida den över nätet. Någon alltför skarp gränsdragning bör

därför inte göras mellan intrångsföremål och handlingar som kan belysa

affärsförhållanden.

Bestämmelserna om avstående mot lösen m.m. i 55 § första - tredje

styckena har ansetts utan föreskrift därom vara tillämpliga också på

försök och förberedelse till brott som avses i 53 § (se prop. 1981/82:152

s. 30 in fine). Å andra sidan innehåller liknande bestämmelser i 41 §

varumärkeslagen en uttrycklig föreskrift i ämnet. För att förebygga

oklarhet förordar Lagrådet att försök och förberedelse särskilt omnämns i

förevarande paragraf. Detta kan också vara lämpligt från pedagogisk

synpunkt med hänsyn till den vikt som i TRIP:s-avtalet lagts vid

förebyggande åtgärder.

På grund av det anförda förordar Lagrådet att 55 a § första stycket ges

följande lydelse:

"Om det skäligen kan antas att någon vidtar en åtgärd, som innebär ett

intrång eller en överträdelse som avses i 53 § eller försök eller

förberedelse enligt femte stycket samma paragraf, får domstolen för att

bevisning skall kunna säkras om åtgärden besluta att en undersökning får

göras hos denne för att söka efter föremål eller handlingar som kan antas

ha betydelse för utredning om åtgärden (intrångsundersökning)."

De nya bestämmelserna om intrångsundersökning har i

lagrådsremissen placerats mellan 55 och 56 §§ upphovsrättslagen.

Eftersom dessa båda paragrafer har ett inbördes samband, som

härigenom bryts, synes det naturligare att de nya bestämmelserna sätt in

efter

56 § och således erhåller beteckningen 56 a - h §§. Godtas det sagda

erfordras en konsekvensändring i 57 § och en ändring av ingressen till

lagförslaget.

55 b §

I motiveringen till denna bestämmelse och motsvarande bestämmelser i

övriga lagar anges att ansökan om interimistiska åtgärder av en licens-

tagare eller likställd endast får tas upp om det utnyttjande som har skett

innebär ett intrång i den rätt licenstagaren förvärvat. Detta framgår

emellertid inte av lagtexten. Resultatet torde bli att licenstagarens

ansökan i stället skall ogillas på materiell grund.

55 e §

I författningskommentaren till denna paragraf anges att om ansökan

avvisas eller avslås efter yttrande av motparten, så bör denne i samband

med beslutet kunna tillerkännas ersättning för rättegångskostnader men

att någon särskild bestämmelse härom inte ansetts nödvändig. Uttalandet

grundar sig på att beslutet blir ett slutligt beslut och att av

rättegångsbalken följer att den vinnande parten i ett sådant fall har rätt till

ersättning för rättegångskostnader. Lagrådet godtar det sagda men vill

påpeka att i 15 kap. 5 § rättegångsbalken finns en uttrycklig bestämmelse

med motsvarande innehåll.

Förslaget till lag om ändring i patentlagen

61 §

I denna paragraf bör förbudet mot vissa åtgärder, när ett patent hävts eller

förklarats ogiltigt, omfatta även intrångsundersökning. Eftersom en sådan

inte kan betecknas som en säkerhetsåtgärd bör sist i första stycket läggas

till orden "eller intrångsundersökning." Ändringen föranleder ändring

även av ingressen till lagförslaget.

Förslaget till lag om ändring i mönsterskyddslagen

39 §

I denna paragraf bör förbudet mot vissa åtgärder, när registrering av

mönster hävts, omfatta även intrångsundersökning. Eftersom en sådan

inte kan betecknas som en säkerhetsåtgärd bör orden "ersättning eller

säkerhetsåtgärd" ersättas med orden "ersättning, säkerhetsåtgärd eller

intrångsundersökning". Ändringen föranleder ändring även av ingressen

till lagförslaget.

Justitiedepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 1 oktober 1998

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden

Hjelm-Wallén,[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Engqvist

Föredragande: statsrådet Freivalds

Regeringen beslutar proposition 1998/99:11 Ny skyddsåtgärd vid im-

materialrättsintrång.

 Senaste lydelse 1995:447.

 Senaste lydelse 1994:1510.

 Senaste lydelse 1995:1277.

 Senaste lydelse 1993:1406.

Prop. 1998/99:11

164

1

Prop. 1998/99:11

Prop. 1998/99:11

Bilaga 1

Prop. 1998/99:11

Bilaga 1

Prop. 1998/99:11

Bilaga 2

Prop. 1998/99:11

Bilaga 3

Prop. 1998/99:11

Bilaga 3

Prop. 1998/99:11

Bilaga 4

Prop. 1998/99:11

Bilaga 5

Prop. 1998/99:11

Bilaga 5

Prop. 1998/99:11

Bilaga 6

Prop.1998/99:11

Bilaga 6

Prop.1998/99:11