Propositionens huvudsakliga innehåll

Propositionen innehåller förslag till nya regler för

skatteavdrag och betalning av socialavgifter. Förslaget

innebär att skyldigheten att göra såväl skatteavdrag som att

betala arbetsgivaravgifter vid utbetalning av ersättning för

arbete knyts till vilken typ av skattsedel på preliminär skatt

mottagaren har.

Syftet med de nya reglerna är att göra det möjligt för den

som betalar ut ersättningen att på ett enkelt sätt få uppgift

om huruvida han är skyldig att göra skatteavdrag och betala

arbetsgivaravgifter eller inte. Med dagens regler kan detta i

många fall inte ske utan stora svårigheter.

Förslaget innebär i korthet följande.

En ny skattsedel på preliminär skatt för företagare -- en

F-skattesedel -- införs. Samtidigt slopas den nuvarande B-

skattesedeln. F-skattesedeln får utfärdas för den som

bedriver näringsverksamhet eller som kan antas komma att

bedriva sådan verksamhet.

Den som för ett arbete anlitar någon som har en F-

skattesedel skall inte vara skyldig vare sig att göra

skatteavdrag eller betala arbetsgivaravgifter på

ersättningen för arbetet. Har den som utför arbetet däremot

en A-skattesedel eller saknar han skattsedel på preliminär

skatt skall den som betalar ut ersättningen för arbetet vara

skyldig att både göra skatteavdrag och betala

arbetsgivaravgifter. En sådan ordning innebär att

skatteavdrag skall göras även på sidoinkomster.

Den som har fått en F-skattesedel skall betala sin

preliminära skatt i form av F-skatt efter särskild debitering

och socialavgifter i form av egenavgifter.

I det nu föreslagna systemet ingår att det vid

beräkningen av F-skatten skall tas hänsyn också till sådan

mervärdeskatt som den skattskyldige har att redovisa i sin

allmänna självdeklaration.

En F-skattesedel skall kunna tilldelas inte bara fysiska

personer utan också juridiska personer, t.ex. aktiebolag,

handelsbolag och ekonomiska föreningar, som bedriver

verksamhet av sådant slag att intäkten därav räknas till

intäkt av näringsverksamhet eller kan antas komma att

bedriva sådan verksamhet. Om så inte är fallet skall de i

stället få en A-skattesedel. Även när det gäller arbete som

uppdragits åt juridiska personer är uppdragsgivaren befriad

från skyldigheten att göra skatteavdrag och betala

arbetsgivaravgifter på ersättningen för arbetet om den

juridiska personen innehar en F-skattesedel. Har den i

stället en A-skattesedel är uppdragsgivaren alltid skyldig att

göra skatteavdrag men däremot inte att betala

arbetsgivaravgifter.

En F-skattesedel skall kunna återkallas och ersättas med

en A-skattesedel bl.a. om F-skattesedeln missbrukas eller

om innehavaren påtagligt försummar att redovisa och

betala skatter och avgifter. Sedan en F-skattesedel har

återkallats på grund av missbruk får ny F-skattesedel inte

utfärdas förrän två år förflutit från återkallelsebeslutet. Har

återkallelse skett på annan grund får en ny F-skattesedel

inte utfärdas så länge återkallelsegrunden fortfarande

föreligger.

Beslut som avser utfärdande eller återkallelse av en F-

skattesedel skall meddelas av skattemyndigheten. Sådana

beslut skall kunna överklagas hos länsrätt. Därifrån kan

överklagande ske hos kammarrätt och, i sista hand, hos

regeringsrätten.

De föreslagna reglerna täcker även de områden som nu

regleras av lagen (1982:1006) om avdrags- och

uppgiftsskyldighet beträffande vissa uppdrags- ersättningar

och lagen (1983:850) om undantag från vissa bestämmelser

i uppbördslagen (1953:272) m.m. Dessa lagar föreslås

därför bli upphävda.

I propositionen föreslås även ändringar i reglerna om

skatteavdrag från artistersättning. Dessutom innehåller

propositionen ett förslag till ändring i lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter som syftar till en mer

flexibel ordning för förvaring och gallring av

deklarationshandlingar avseende främst aktiebolag.

De nya reglerna för skatteavdrag och arbetsgivaravgifter

föreslås bli tillämpliga fr.o.m. den 1 april 1993 och reglerna

rörande förvaring och gallring av deklarationshandlingar

fr.o.m. den 1 juli 1992.

Författningsförslag

1 Förslag till

Lag om ändring i uppbördslagen (1953:272)

Härigenom föreskrivs i fråga om uppbördslagen

(1953:272)1

dels att 24 § 2 mom. och 104 § samt anvisningarna

till 3 § skall upphöra att gälla,

dels att nuvarande 14 § och 24 § 1 mom. skall

betecknas 13 § 3 mom. och 24 §,

dels att 1 §, 2 § 1, 2 och 4 mom., 3 § 1 och 2

mom., 4 § 1 och 4 mom., 5--7, 10--12, 13 § 1 och 2 mom.

samt nya 3 mom., 15, 17, 20 och 22 §§, nya 24 §, 25 och

26 §§, 27 § 2 och 3 mom., 33 och 34--36 §§, 39 § 1, 2 och 3

mom., 40, 41 och 43 §§, 45 § 1 och 2 mom., 46 § 2--4 mom.,

48 § 1 och 2 mom., 52 §, 54 § 1 mom., 55 § 1 mom., 56, 65,

75, 77, 78, 79, 80, 83 och 102 §§, anvisningarna till 39, 40,

45 och 46 §§ samt rubrikerna närmast före 13 och 22 §§ skall

ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas nya paragrafer, 7 a,

14, 27 b, 33 a--33 d, 36 a, 38 a, 38 b, 40 a, 52 a, 75 c--75 e och

79 a §§, nya moment, 3 § 3 och 4 mom., 4 § 2 mom. och 39

§ 1 a mom. samt närmast före 3, 14, 15, 33 och 38 a §§ nya

rubriker av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 §2

Med skatt avses i denna lag, om inte annat anges:

1. kommunal inkomstskatt,

2. statlig inkomstskatt,

3. statlig förmögenhetsskatt,

4. statlig fastighetsskatt,

5. skogsvårdsavgift,

6. egenavgifter enligt lagen (1981:691) om socialavgifter,

7. avkastningsskatt,

8. särskild löneskatt enligt lagen (1991:687) om särskild

löneskatt på pensionskostnader,

9. skattetillägg och förseningsavgift enligt taxeringslagen

(1990:324),

10. mervärdeskatt i fall som avses i 21 § lagen (1968:430)

om mervärdeskatt,

11. annuitet på avdikningslån.

 Att vad som sägs i denna

 lag om egenavgifter enligt

 lagen om socialavgifter

 även tillämpas i

 fråga om skatt enligt 2

 § lagen (1990:659) om

 särskild löneskatt på

 vissa förvärvsinkomster

 följer av 3 §

 sistnämnda lag.

2 §

1 mom. Beteckningar som används i

kommunalskattelagen (1928:370), lagen (1947:576) om

statlig inkomstskatt, lagen (1947:577) om statlig

förmögenhetsskatt, taxeringslagen (1990:324) eller lagen

(1968:430) om mervärdeskatt har samma betydelse i denna

lag, om inte annat anges eller framgår av sammanhanget.

 Med skattskyldig likställs

 i denna lag handelsbolag, om

 inte annat framgår av

 sammanhanget.

 2 mom.3I denna lag

2 mom. I denna lag avses med

förstås med

slutlig skatt: skatt som har påförts vid den årliga

debiteringen på grund av skattemyndighets beslut eller på

grund av annat beslut, som enligt gällande föreskrifter skall

beaktas vid sådan debitering, och återstår efter iakttagande

av bestämmelserna om nedsättning av skatt enligt 4 mom.;

preliminär skatt: i 3 § nämnd skatt, som betalas i

avräkning på slutlig skatt;

överskjutande ingående mervärdeskatt: den del

av ingående mervärdeskatt som återstår sedan utgående

mervärdeskatt avräknats;

kvarstående skatt: skatt, som återstår att betala,

sedan skatt gottskrivits enligt 27 § 2 mom.;

överskjutande skatt: sådan enligt 27 § 2 mom.

gottskriven skatt som överstiger slutlig skatt;

tillkommande skatt: skatt som skall betalas på

grund av eftertaxering eller enligt beslut om debitering

sedan påföringen av slutlig skatt har avslutats;

kvarskatteavgift: avgift enligt 27 § 3 mom.;

respitränta: ränta enligt 32 §;

anståndsränta: ränta enligt 49 § 4 mom.;

ö-skatteränta: ränta enligt 69 § 1 mom.;

restitutionsränta: ränta enligt 69 § 2 mom.;

skattereduktion: nedsättning av skatt enligt 4

mom.;

inkomstår: det kalenderår, som närmast har

föregått taxeringsåret;

uppbördsår: tiden från och med februari månad

ett år till och med januari månad det följande året;

uppbördsmånad: varje månad under

uppbördsåret;

gift skattskyldig: skattskyldig som taxeras med

tillämpning av 52 § 1 mom. kommunalskattelagen

(1928:370) och 11 § 1 mom. lagen (1947:576) om statlig

inkomstskatt;

ogift skattskyldig: annan ogift skattskyldig: annan

skattskyldig fysisk person skattskyldig fysisk person

än nyss har sagts. än nyss har sagts;

 arbetsgivare: den som betalar

 ut ersättning för vilken

 mottagaren enligt

 bestämmelserna i 3 § 2

 mom. första och andra

 styckena skall betala

 preliminär A-skatt, varvid

 med arbetsgivare likställs

 den som utger ränta eller

 utdelning för vilken

 mottagaren enligt

 bestämmelserna i 3 § 2

 mom. tredje stycket skall

 betala preliminär A-skatt;

 arbetstagare: skattskyldig som

 skall betala preliminär

 A-skatt enligt

 bestämmelserna i 3 § 2

 mom. första och andra

 styckena, varvid med

 arbetstagare likställs den

 som skall betala preliminär

 A-skatt enligt

 bestämmelserna i 3 § 2

 mom. tredje stycket; lön:

 lön eller annan

 ersättning för vilken

 mottagaren enligt

 bestämmelserna i 3 § 2

 mom. första och andra

 styckena skall betala

 preliminär A-skatt, varvid

 med lön likställs

 sådan ränta och

 utdelning för vilken

 preliminär A-skatt skall

 betalas enligt

 bestämmelserna i 3 § 2

 mom. tredje stycket;

 näringsverksamhet:

 verksamhet av sådant slag

 att intäkten därav

 räknas till intäkt av

 näringsverksamhet för

 den som bedriver verksamheten

 eller, när verksamheten

 bedrivs av ett handelsbolag,

 för någon delägare i

 bolaget.

 4 mom.4 Skattereduktion medges

4 mom. Skattereduktion medges

skattskyldig för underskott skattskyldig för underskott

av kapital enligt 3 § 14 av kapital enligt 3 § 14

mom. lagen (1947:576) om mom. lagen (1947:576) om

statlig inkomstskatt. statlig inkomstskatt.

Skattereduktionen uppgår Skattereduktionen skall

till 25 procent av den del av uppgå till 25 procent av

underskottet som inte den del av underskottet som

överstiger 100 000 kronor inte överstiger 100 000

och 18 procent av kronor och 18 procent av

återstoden. Har återstoden. Om en

skattskyldig under skattskyldig under

beskattningsåret varit beskattningsåret har varit

skyldig att betala skyldig att betala

sjömansskatt enligt lagen sjömansskatt enligt lagen

(1958:295) om sjömansskatt (1958:295) om sjömansskatt

och har denna nedsatts enligt och denna har satts ned enligt

12 § 4 mom. samma lag på 12 § 4 mom. samma lag på

grund av underskott av kapital grund av underskott av kapital

skall skattereduktionen dock skall skattereduktionen dock

minskas med det belopp varmed minskas med det belopp varmed

nedsättning har skett. nedsättning har skett.

 Skattereduktion sker endast i fråga om

statlig

inkomstskatt, kommunal inkomstskatt, skogsvårdsavgift

och statlig fastighetsskatt.

Bestämmelserna om Bestämmelserna om

skattereduktion iakttagas vid skattereduktion skall

debitering av slutlig skatt, tillämpas vid debitering av

tillkommande skatt och slutlig skatt, tillkommande

preliminär B-skatt samt vid skatt, preliminär F-skatt

fastställande av och särskild A-skatt samt

preliminär A-skatt. vid beslut om beräkning i

Öretal som uppkommer vid enskilt fall av preliminär

beräkning av A-skatt. Öretal som

skattereduktion bortfaller. uppkommer vid beräkning av

 skattereduktion bortfaller.

Preliminär skatt

 3 §

1 m o m.5 I den omfattning 1 m o m. I den omfattning

nedan anges skall skattskyldig nedan anges skall skattskyldig

betala preliminär skatt med betala preliminär skatt med

belopp, vilket så nära belopp, vilket så nära

som möjligt kan antas som möjligt kan antas

motsvara i den slutliga motsvara den slutliga skatten

skatten ingående statlig minskad med överskjutande

inkomstskatt, statlig ingående mervärdeskatt.

förmögenhetsskatt, Hänsyn skall dock inte tas

avkastningsskatt, till i den slutliga skatten

egenavgifter, kommunal ingående skattetillägg

inkomstskatt, och förseningsavgift enligt

skogsvårdsavgift, statlig taxeringslagen (1990:324)

fastighetsskatt och eller annuitet på

särskild löneskatt på avdikningslån.

pensionskostnader.

Den preliminära skatten

 skall betalas genom

 skatteavdrag (preliminär

 A-skatt) eller enligt

 särskild debitering

 (preliminär F-skatt och

 särskild A-skatt). Den

 skattskyldige får

 därutöver betala

 preliminär skatt i annan

 ordning. Handelsbolag skall,

 om inte annat sägs i denna

 lag, betala preliminär

 A-skatt trots att slutlig

 skatt inte skall

 påföras.

 2 m o m.6Preliminär skatt

utgår såsom

preliminär A-skatt eller

preliminär B-skatt.

 1.Preliminär A--skatt skall

2 mom. Preliminär A--skatt

med de undantag, som skall för inkomståret

framgår av vad nedan i betalas av den som har

detta moment och i 10 § tilldelats en A- skattesedel

sägs, betalas för enligt bestämmelserna i 33

sådan inkomst av tjänst, a eller 38 b § eller som

vilken helt eller delvis saknar skattsedel på

utgår i pengar och vilken preliminär skatt.

hänför sig till den Preliminär A- skatt skall

skattskyldiges huvudsakliga dock inte betalas av staten,

arbetsanställning eller landsting, kommuner eller

annars utgör hans andra menigheter.

huvudsakliga inkomst av Preliminär A-skatt skall,

tjänst. För inkomst av om inte annat föreskrivs i

sådan huvudsaklig detta moment eller i 10 §,

arbetsanställning hos betalas för sådan

fysisk person eller dödsbo, ersättning för arbete,

som är avsedd att vara vilken helt eller delvis

kortare tid än en vecka, lämnas i pengar.

skall dock preliminär Preliminär A-skatt skall

A-skatt erläggas endast om inte betalas för

vad som utbetalats utgör ersättning som tillsammans

utgift i en av arbetsgivaren med annan ersättning för

bedriven näringsverksamhet. arbete från samma

 utbetalare understiger 10 000

 kronor under inkomståret,

 om utbetalaren är en fysisk

 person eller ett dödsbo och

 vad som utbetalats inte

 utgör utgift i en av

 utbetalaren bedriven

 näringsverksamhet.

 Med tjänst likställs i

Med ersättning för

denna lag rätt till arbete likställs i denna

pension, livränta, som lag 1. pension, 2.

utgår på grund av sjuk-, livränta, som inte utgör

olycksfalls- eller ersättning vid avyttring av

skadeförsäkring eller egendom, 3. ersättning, som

annorledes än på grund i annan form än livränta

av försäkring och inte lämnas på grund av sjuk-

utgör vederlag vid eller

avyttring av egendom, olycksfallsförsäkring,

ersättning, som i annan tagen i samband med tjänst,

form än livränta 4. inkomst som avses i punkt

utgår på grund av sjuk- 12 av anvisningarna till 32

eller § kommunalskattelagen

olycksfallsförsäkring, (1928:370), samt 5.

tagen i samband med tjänst, undantagsförmåner och

samt undantagsförmåner sådant periodiskt

och sådant periodiskt understöd eller sådan

understöd eller sådan därmed jämförlig

därmed jämförlig periodisk intäktför

periodisk intäkt för vilken givaren enligt 23 §

vilken givaren enligt 23 § kommunalskattelagen är

kommunalskattelagen (1928:370) berättigad till avdrag.

är berättigad till

avdrag.

 Preliminär A-skatt skall

Oavsett om mottagaren har en

också, med de undantag som A-skattesedel eller en

föreskrivs i 10 §, F-skattesedel eller saknar

betalas för sådan skattsedel på preliminär

ränta och utdelning vilken skatt skall preliminär

utgår i pengar och för A-skatt, med de undantag som

vilken kontrolluppgift skall föreskrivs i 10 §,

lämnas med tillämpning betalas för sådan

av bestämmelserna i 3 kap. ränta och utdelning som

22, 23 eller 27 § lagen lämnas i pengar och för

(1990:325) om vilken kontrolluppgift skall

självdeklaration och lämnas med tillämpning

kontrolluppgifter. av bestämmelserna i 3 kap.

 22, 23 eller 27 § lagen

 (1990:325) om

 självdeklaration och

 kontrolluppgifter. Detsamma

 gäller i fråga om

 dagpenning från

 arbetslöshetskassa,

 korttidsstudiestöd eller

 särskilt

 vuxenstudiestöd.

 Preliminär A-skatt skall

Preliminär A-skatt skall, i

utgå enligt skattetabell, fråga om en fysisk person,

som avses i 4 §, eller beräknas enligt

enligt de grunder som anges i skattetabell, som avses i 4

7, 12 eller 40 §. För §, eller enligt de grunder

enskilda fall får som anges i 7, 12 eller 40

skattemyndighet föreskriva § och i fråga om en

särskild juridisk person enligt de

beräkningsgrund, exempelvis grunder som anges i 7 a eller

att skatten skall beräknas 40 §. För enskilda fall

på viss del av inkomsten får skattemyndighet i

eller på inkomsten minskad fråga om sådan

med visst belopp eller att ersättning som utgör

skatten skall utgå med mottagarens huvudsakliga

särskilt angiven procent av inkomst av arbete

inkomsten eller att föreskriva särskild

preliminär skatt inte skall beräkningsgrund, exempelvis

betalas för viss ränta att skatten skall beräknas

eller utdelning. på viss del av inkomsten

 eller på inkomsten minskad

 med visst belopp eller att

 skatten skall beräknas med

 särskilt angiven procent av

 inkomsten eller att

 preliminär skatt inte skall

 betalas för viss ränta

 eller utdelning.

 Är den, som åtnjuter

Är den, som åtnjuter i

ovan avsedd inkomst av första eller andra stycket

tjänst, skattskyldig avsedd inkomst, skattskyldig

jämväl för annan också för annan inkomst

inkomst eller för från vilken skatteavdrag

förmögenhet får inte kan göras eller för

skattemyndighet, då förmögenhet eller skall

särskilda skäl han betala statlig

föreligger, föreskriva fastighetsskatt, får

att preliminär A-skatt skattemyndighet, om det finns

skall betalas också för särskilda skäl,

sistnämnda inkomst eller föreskriva att

för förmögenheten. preliminär A-skatt skall

Därvid skall den betalas också för

skattskyldiges preliminära sistnämnda inkomst eller

skatt beräknas antingen för förmögenheten

till viss procent av den eller för

huvudsakliga inkomsten av fastighetsskatten. Därvid

tjänst eller enligt skall den skattskyldiges

skattetabell på nämnda preliminära skatt

inkomst ökad med visst beräknas antingen till viss

belopp eller också utgå procent av inkomsten enligt

med visst belopp utöver vad första eller andra stycket

i skattetabellen anges för eller enligt skattetabell

den huvudsakliga inkomsten av på nämnda inkomst

tjänst. ökad med visst belopp eller

 också beräknas med visst

 belopp utöver vad i

 skattetabellen anges för

 inkomsten.

 Är i fall varom i

föregående stycke

sägs inkomsten vid sidan av

den huvudsakliga inkomsten av

tjänst betydande i

förhållande till denna

eller föreligger annars

särskilda

omständigheter, får

skattemyndighet föreskriva,

att preliminär B-skatt

skall erläggas i stället

för preliminär A-skatt.

Ytterligare bestämmelser om

preliminär A-skatt finns i

lagen (1990:326) om

skatteavdrag i vissa fall

från folkpension m.m.,

lagen (1990:327) om

skatteavdrag från

sjukpenning m.m. och lagen

(1990:328) om skatteavdrag i

vissa fall från

artistersättning.

 2. Preliminär B--skatt

3 mom. Preliminär F--skatt

skall för inkomståret skall för inkomståret

betalas av skattskyldig, som betalas av den som har

inte skall betala tilldelats en F-skattesedel

preliminär A-skatt enligt 1 enligt bestämmelserna i 33

första eller andra b § första stycket.

stycket.Preliminär B-skatt Preliminär F-skatt skall,

skall avse de skatter och om inte annat följer av

avgifter som anges i 1 mom. andra stycket, avse den

Preliminär B-skatt skall slutliga skatten med de

betalas enligt särskild justeringar som anges i 1 mom.

debitering.

 Skattemyndigheten får

Om skattemyndigheten enligt 33

besluta att fysisk person, som a § första stycket andra

har inkomst av sådan meningen har utfärdat en

uppdragsverksamhet som avses i A-skattesedel för den

4 § lagen (1982:1006) om skattskyldige, skall detta

avdrags- och beaktas vid beräkningen av

uppgiftsskyldighet den preliminära F-skatten.

beträffande vissa

uppdragsersättningar, skall

betala preliminär A-skatt i

stället för

preliminär B-skatt. Ett

sådant beslut får

meddelas om den för

inkomståret beräknade

slutliga skatten kan antas

till huvudsaklig del bli

betald genom avdrag för

skatt.

4 mom. Särskild A--skatt

 skall, om skattemyndigheten

 beslutar om det, för

 inkomståret betalas av

 skattskyldig som har

 tilldelats en A-skattesedel.

 Ett sådant beslut får

 meddelas om

 överensstämmelsen mellan

 den preliminära och den

 slutliga skatten med de

 justeringar som anges i 1 mom.

 därigenom kan antas bli

 bättre än om endast

 preliminär A-skatt betalas.

 (Se vidare anvisningarna.)

4 §

1 mom. För inkomst av 1 mom. För inkomst av

tjänst som hänför sig arbete som hänför sig

till bestämd tidsperiod och till bestämd tidsperiod och

uppbärs vid regelbundet uppbärs vid regelbundet

återkommande tillfällen återkommande tillfällen

eller till och arbete som är avsett

arbetsanställning som är att pågå kortare tid

avsedd att vara kortare tid än en vecka skall

än en vecka skall preliminär A-skatt utgå

preliminär A-skatt utgå med belopp, som anges i

med belopp, som anges i skattetabeller, om inte annat

skattetabeller, om inte framgår av 7 eller 7 a §

skattemyndighet har bestämt eller av skattemyndighets

annat. Skattetabellerna skall beslut. Regeringen eller

ange den preliminära skatt myndighet som regeringen

som belöper på olika bestämmer fastställer

inkomstbelopp, beräknade för varje inkomstår

för månad eller den sådana tabeller.

kortare tid som anges i

tabellerna. Regeringen eller

myndighet som regeringen

bestämmer fastställer

för varje inkomstår

sådana tabeller.

 Tabellerna skall grundas på

Tabellerna skall, om inte

följande annnat sägs i 2 mom., ange

förutsättningar, den preliminära skatten

nämligen på olika inkomstbelopp,

 beräknade för en

 månad eller den kortare tid

 som anges i tabellerna och

 grundas på följande

 förutsättningar,

 nämligen

att inkomsten är oförändrad under inkomståret,

att den skattskyldige endast kommer att taxeras för

den inkomst som anges i tabellen,

a t t den skattskyldige inte a t t den skattskyldige inte

skall erlägga annan skatt skall betala annan skatt eller

eller avgift som avses i denna avgift som avses i denna lag

lag än statlig inkomstskatt än statlig inkomstskatt och

och kommunal inkomstskatt, kommunal inkomstskatt,

att den skattskyldige vid taxering för inkomsten

inte erhåller andra avdrag än grundavdrag samt avdrag som

avses i 33 § 2 mom. kommunalskattelagen (1928:370) med

ett belopp av 4 000 kronor, dock högst tio procent av

inkomsten.

 2 m o m. För inkomst som

 avses i första, andra och

 femte styckena i punkt 12 av

 anvisningarna till 32 §

 kommunalskattelagen

 (1928:370), med undantag

 för vårdbidrag enligt

 lagen (1962:381) om allmän

 försäkring, skall avdrag

 för preliminär A-skatt

 göras med ledning av

 särskilda skattetabeller.

 Detta gäller också i

 fråga om skatteavdrag

 från dagpenning från

 arbetslöshetskassa. De

 särskilda tabellerna för

 beräkning av skatteavdrag

 på ersättning som avses

 i första stycket första

 meningen skall för olika

 sjukpenninggrundande inkomster

 enligt 3 kap. lagen om

 allmän försäkring

 ange den preliminära skatt

 som skall tas ut på en viss

 ersättning uttryckt i

 procent av ersättningen. I

 tabellerna skall det finnas

 särskilda kolumner med

 procentsatser dels för

 ersättningar som grundas

 på hela den

 sjukpenninggrundande

 inkomsten, dels för

 ersättningar som grundas

 på 80 eller 90 procent av

 den sjukpenninggrundande

 inkomsten. Ersättning som

 en allmän

 försäkringskassa

 lämnar enligt 20 § lagen

 (1991:1047) om sjuklön

 skall anses grundad på 90

 procent av den

 sjukpenninggrundande

 inkomsten. De procenttal efter

 vilka skatteavdrag skall

 göras skall grundas på

 skattesatsen för en

 årlig inkomst motsvarande

 den skattskyldiges

 sjukpenninggrundande inkomst

 eller, om ersättningen

 grundas på 80 eller 90

 procent av den

 sjukpenninggrundande

 inkomsten, den andel av den

 sjukpenninggrundandeinkomsten

 som ersättningen

 beräknas på. Om någon

 sjukpenninggrundande inkomst

 inte har fastställts för

 den skattskyldige, skall det

 underlag som utgör grund

 för ersättningen anses

 som sjukpenninggrundande

 inkomst när skatteavdraget

 bestäms. Avdrag för

 preliminär A-skatt på

 föräldrapenning görs

 endast om den

 sjukpenninggrundande inkomsten

 uppgår till lägst 6 000

 kronor. Skattetabellen för

 skatteavdrag från

 dagpenning från

 arbetslöshetskassa skall

 grundas på för landet

 genomsnittlig skattesats till

 kommunal inkomstskatt under

 beskattningsåret.

 Skattesatsen bestäms med

 tillämpning av avrundning

 enligt 5 §.

 4 m o m. I skattetabellerna

4 m o m. I skattetabellerna

skall också anges det skall också anges det

belopp varmed preliminär belopp varmed preliminär

A-skatt skall beräknas A-skatt skall beräknas

på inkomst för dag av på inkomst för en dag av

sådan anställning som sådant arbete som är

är avsedd att vara kortare avsett att pågå kortare

tid än en vecka. tid än en

Skattebeloppet skall vecka.Skattebeloppet skall

beräknas på grundval av beräknas på grundval av

beräknelig genomsnittlig beräknelig genomsnittlig

sysselsättning under sysselsättning under

året och med ledning av året och med ledning av

för riket genomsnittlig för riket genomsnittlig

skattesats till kommunal skattesats till kommunal

inkomstskatt föregående inkomstskatt föregående

år. I övrigt skall vad år. I övrigt skall vad

ovan i denna paragraf sägs ovan i denna paragraf sägs

i tillämpliga delar i tillämpliga delar

gälla vid skattebeloppens gälla vid skattebeloppens

beräkning. beräkning.

5 §7

Vid beräkning av Vid beräkning av

preliminär A-skatt enligt preliminär A-skatt enligt

skattetabell skall för skattetabell skall för

envar skattskyldig, varje skattskyldig,

beträffande vilken icke beträffande vilken inte

skall tillämpas enligt 4 skall tillämpas enligt 4

§ 3 mom. andra stycket § 3 mom. andra stycket

fastställd särskild fastställd särskild

tabell, tillämpas den tabell, tillämpas den

tabell, som avser en tabell, som avser en

sammanlagd utdebitering till sammanlagd utdebitering till

kommunal inkomstskatt och kommunal inkomstskatt och

landstingsskatt, vilken för landstingsskatt, vilken för

skattekrona och skatteöre skattekronor och skatteören

är lika med det belopp, som är lika med det belopp, som

för inkomståret för inkomståret

bestämts till utdebitering bestämts till utdebitering

i kommunen eller kommundelen. i kommunen eller kommundelen.

Ingår i sistnämnda Ingår i sistnämnda

utdebitering öretal, utdebitering öretal,

uppgående till högst uppgående till högst

femtio, användes den femtio, används den

tabell, som avser närmast tabell,som avser närmast

lägre utdebitering. lägre utdebitering. Om i

Därest i utdebiteringen utdebiteringen ingår

ingår öretal, öretal, överstigande

överstigande femtio, femtio, tillämpas den

tillämpas den tabell som tabell som avser närmast

avser närmast högre högre utdebitering. Att

utdebitering. Att å inkomst på inkomst av arbete som

av arbetsanställning, som är avsett att pågå

är avsedd att vara kortare kortare tid än en vecka,

tid än en vecka, preliminär A-skatt dock kan

preliminär A-skatt dock kan beräknas enligt vilken som

beräknas enligt vilken som helst för inkomståret

helst för inkomståret upprättad skattetabell,

upprättad skattetabell, framgår av

framgår av bestämmelserna i 4 § 4

bestämmelserna i 4 § 4 mom.

mom.

 6 §

Preliminär A-skatt enligt skattetabell utgår vid varje

tillfälle, då inkomst uppbärs, med det belopp som anges i

vederbörlig tabell för det inkomstbelopp och den tidsperiod

som är i fråga.

Beträffande inkomst av För inkomst av arbete som

anställning som avses i 4 avses i 4 § 4 mom. skall,

§ 4 mom. skall, om inkomst om inkomst som tjänats in

som intjänats under flera under flera dagar uppbärs

dagar uppbärs vid ett vid ett tillfälle, den

tillfälle, den preliminära A-skatten

preliminära A-skatten beräknas på grundval av

beräknas på grundval av inkomsten under varje

inkomsten under varje ifrågakommande dag och med

ifrågakommande dag och med tillämpning av vad som

tillämpning av vad som anges i skattetabellen för

anges i skattetabellen för dagsinkomst. Är inkomsten

dagsinkomst. Är annan än sådan, som

anställningen annan än avses i 4 § 4 mom., skall

sådan, varom i 4 § 4 gälla att, om inkomsten

mom. sägs, skall gälla avser annan tidsperiod än

att, därest inkomsten avser som är upptagen i

annan tidsperiod än som skattetabellen, först

är i skattetabellen uträknas hur mycket av

upptagen, först uträknas inkomsten som belöper på

huru mycket av inkomsten som en i tabellen upptagen

belöper på en i tabellen tidsperiod av minst en veckas

upptagen tidsperiod av minst längd. Skatten beräknas

en veckas längd. Skatten därefter med

beräknas därefter med utgångspunkt från det

utgångspunkt från det skattebelopp, som skulle

skattebelopp, som skulle utgå för sådan del av

utgå för sådan del av inkomsten, och efter

inkomsten, och efter förhållandet mellan,

förhållandet mellan, å ena sidan, längden av

å ena sidan, längden av den tidsperiod den uppburna

den tidsperiod den uppburna inkomsten avser och, å

inkomsten avser och, å andra sidan, den i tabellen

andra sidan, den i tabellen angivna tidsperiodens

angivna tidsperiodens längd.

längd.

 Uppbäres vid anställning

Uppbärs vid arbete inkomst

varom nu är fråga för en kortare tidsperiod

inkomst för kortare än en vecka, skall

tidsperiod än en vecka, preliminär skatt inte

skall preliminär skatt icke utgå mer än en gång i

utgå mer än en gång i veckan. Därvid skall de

veckan. Därvid skola de under samma vecka uppburna

under samma vecka uppburna inkomstbeloppen

inkomstbeloppen sammanräknas och anses

sammanräknas och anses på en gång utbetalda.

på en gång utbetalda.

7 §8

För inkomst av tjänst, För inkomst av arbete som

som icke avser bestämd uppbärs av en fysisk person

tidsperiod eller icke och som inte avser bestämd

uppbäres vid regelbundet tidsperiod eller inte

återkommande tillfällen, uppbärs vid regelbundet

skall utgå preliminär återkommande tillfällen

A-skatt med trettio procent av skall preliminär A-skatt

inkomsten. utgå med 30 procent av

 inkomsten. Detsamma gäller

 i fråga om inkomst som inte

 utgör den skattskyldiges

 huvudsakliga inkomst av

 arbete.

 Uppbäres inkomst som avses

 Uppbärs inkomst som avses

i första stycket jämte i första stycket första

inkomst, som avses i 4 § 1 meningen tillsammans med

mom. första stycket, skall inkomst, som utgör den

preliminär A-skatt utgå skattskyldiges huvudsakliga

enligt grunder som inkomst av arbete, skall

riksskatteverket preliminär A-skatt utgå

fastställer. enligt grunder som

 riksskatteverket

 fastställer med beaktande

 av bestämmelserna i 3 §

 1 mom.

 För inkomst som avses i 3

För inkomst som avses i 3

§ 2 mom. 1 tredje stycket § 2 mom. tredje stycket

skall preliminär skatt skall preliminär skatt

utgå med tjugofem procent utgå med 25 procent av

av inkomsten. Preliminär inkomsten. Preliminär skatt

skatt på ränta eller på ränta eller utdelning

utdelning på utländska på utländska

värdepapper skall utgå värdepapper skall utgå

med så stort belopp att det med så stort belopp att det

tillsammans med den skatt som tillsammans med den skatt som

innehållits i utlandet innehållits i utlandet

uppgår till tjugofem uppgår till 25 procent av

procent av räntan eller räntan eller utdelningen.

utdelningen.

 Skatt enligt första eller

Skatt enligt första eller

andra stycket uttages icke andra stycket tas inte ut

på belopp under tio kronor. på belopp under 100 kronor.

 Att särskilda grunder för uttagande av

preliminär A-

skatt kan föreskrivas i vissa fall framgår av 3 §2 mom.

Bestämmelserna i denna Bestämmelserna i denna

paragraf gälla icke om paragraf gäller inte om

annat följer av 40 §. annat följer av 40 §.

 7 a §

 För inkomst av arbete som

 uppbärs av en juridisk

 person skall preliminär

 A-skatt betalas med 30 procent

 av inkomsten. Skatt enligt

 första stycket skall inte

 tas ut på belopp under 100

 kronor.

10 §9

Preliminär A-skatt skall beräknas på ersättningar för

ökade levnadskostnader som lämnas vid sådan tjänsteresa

inom riket som avses i punkt 3 av anvisningarna till 33 §

kommunalskattelagen (1928:370) endast till den del

ersättningarna överstiger de schablonbelopp som anges i

nämnda lagrum eller, såvitt gäller kostnad för logi, den

faktiska utgiften. På ansökan av den som betalar ut

ersättning får skattemyndigheten besluta att i den mån

tjänsteresa varar mer än tre månader motsvarande skall

gälla till den del ersättningarna inte överstiger vad som

anges i punkt 3 a av anvisningarna till nämnda paragraf.

På ersättning för ökade levnadskostnader vid sådan

tjänsteresa utom riket som avses i punkt 3 sista stycket av

anvisningarna till 33 § kommunalskattelagen skall

preliminär A-skatt beräknas endast till den del ersättningen

överstiger avdragsgillt belopp enligt nämnda lagrum.

I fråga om ersättning för resa med egen bil i tjänsten

gäller att preliminär A-skatt beräknas på ersättningen

endast till den del den överstiger det i punkt 3 c av

anvisningarna till 33 § kommunalskattelagen angivna

beloppet.

Beträffande annan skattepliktig ersättning för kostnader

som är förenade med tjänsten beräknas preliminär A-skatt

endast om det är uppenbart att ersättningen avser kostnader

som inte är avdragsgilla vid mottagarens inkomsttaxering

eller att den överstiger avdragsgillt belopp. I sådant fall

beräknas skatten på hela ersättningen respektive den del av

ersättningen som överstiger det avdragsgilla beloppet.

Preliminär A-skatt skall inte utgå för:

a) folkpension och a) familjebidrag till den som

tilläggspension enligt tjänstgör inom

lagen (1962:381) om allmän totalförsvaret;

försäkring, om inte

annat följer av

bestämmelserna i lagen

(1990:326) om skatteavdrag i

vissa fall från folkpension

m.m. eller den skattskyldige

begär att avdrag för

sådan skatt skall göras;

b) familjebidrag till den som

tjänstgör inom

totalförsvaret;

c) sådan pension, b) ränta eller utdelning

livränta eller från som tillkommer en annan

försäkringsföretag juridisk person än svenskt

utgående annan dödsbo eller en fysisk

skattepliktig ersättning, person som inte är bosatt i

som uppgår till högst Sverige; c) ränta eller

hälften av det basbelopp utdelning som enligt

som enligt lagen om allmän dubbelbeskattningsavtal är

försäkring gällde helt undantagen från

för året före det beskattning i Sverige; d)

år under vilket ränta på

ersättningen utges. Vad nu förfogarkonto som avses i 3

har sagts skall dock ej kap. 57 § lagen (1990:325)

tillämpas på pension och om självdeklaration och

vårdbidrag, som utgår kontrolluppgifter, om

på grund av lagen om räntan inte uppgår till

allmän försäkring, 1 000 kronor; e) ränta

delpension enligt lagen på konto för

(1979:84) om klientmedel; f) ränta som

delpensionsförsäkring ingår i belopp som

och på redovisats enligt 3 kap. 22

yrkesskadelivränta eller § sista stycket lagen om

livränta enligt lagen självdeklaration och

(1976:380) om kontrolluppgifter; g)

arbetsskadeförsäkring utdelning som avses i punkt 2

eller lagen (1977:265) om tredje stycket av

statligt personskadeskydd; anvisningarna till 22 §

 kommunalskattelagen eller 3

d) ränta eller utdelning § 1 mom. tredje stycket

som tillkommer en annan lagen (1947:576) om statlig

juridisk person än svenskt inkomstskatt; eller h)

dödsbo eller en fysisk ersättning till en och

person som inte är bosatt i samma idrottsutövare

Sverige; e) ränta eller från en sådan ideell

utdelning som enligt förening som avses i 7 §

dubbelbeskattningsavtal är 5 mom. lagen (1947:576) om

helt undantagen från statlig inkomstskatt och som

beskattning i Sverige; f) har till huvudsakligt syfte

ränta på att främja idrottslig

förfogarkonto som avses i 3 verksamhet, om ersättningen

kap. 57 § lagen (1990:325) från föreningen under

om självdeklaration och året inte uppgått till

kontrolluppgifter, om ett halvt basbelopp enligt

räntan inte uppgår till lagen (1962:381) om allmän

1 000 kronor; g) ränta försäkring.

på konto för

klientmedel; h) ränta som 11 §10

ingår i belopp som

redovisats enligt 3 kap. 22

§ sista stycket lagen om

självdeklaration och

kontrolluppgifter eller i)

utdelning som avses i punkt 2

tredje stycket av

anvisningarna till 22 §

kommunalskattelagen eller 3

§ 1 mom. tredje stycket

lagen (1947:576) om statlig

inkomstskatt.

Preliminär A-skatt skall Preliminär A-skatt skall

beräknas å det belopp, beräknas på det belopp,

som återstår sedan som återstår sedan

från inkomsten avräknats från inkomsten avräknats

dels avgifter, som den dels avgifter, som den

skattskyldige erlägger skattskyldige betalar för

för sådan sådan

pensionsförsäkring eller pensionsförsäkring eller

sjuk- eller sjuk- eller

olycksfallsförsäkring olycksfallsförsäkring

som tagits i samband med som tagits i samband med

tjänst, dels ock avgifter, tjänst, dels avgifter, som

som den skattskyldige i den skattskyldige i samband

samband med tjänsten med tjänsten betalar för

erlägger för egen eller egen eller efterlevandes

efterlevandes pensionering pensionering på annat

annorledes än genom sätt än genom

försäkring. försäkring.

 Till andra vid taxering

Till andra vid taxering

medgivna avdrag för medgivna avdrag för

kostnader för kostnader från inkomst som

fullgörande av tjänst uppbärs av en fysisk person

än ovan sagts får än ovan sagts får

hänsyn inte tas vid hänsyn tas vid beräkning

beräkning av preliminär av preliminär A-skatt

A-skatt. endast om kostnaderna kan

 beräknas uppgå till

 minst 10 procent av

 arbetstagarens ersättning

 från arbetsgivaren under

 inkomståret. I sådant

 fall gäller

 bestämmelserna i tredje

 stycket. Regeringen eller den

 myndighet regeringen

 bestämmer får

 fastställa en schablon

 för beräkning av en

 skattskyldigs kostnader i en

 viss verksamhet. Schablonen

 skall avse bestämda

 yrkesgrupper och grundas på

 de genomsnittliga kostnaderna

 inom respektive grupp. Om en

 sådan schablon är

 tillämplig på den

 skattskyldige, skall

 kostnaderna beräknas enligt

 schablonen. Finns det inte

 någon schablon skall

 skattemyndigheten på

 framställning av

 arbetsgivaren bestämma hur

 kostnaderna skall beräknas.

 Utan hinder av andra stycket får

skattemyndigheten på

ansökan av arbetsgivaren besluta att vid beräkningen av

preliminär A-skatt hänsyn inte skall tas till förmån av fri

hemresa eller ersättning för kostnad för hemresa med

allmänna kommunikationer till den del förmånen eller

ersättningen inte överstiger avdragsgillt belopp enligt punkt

3 b av anvisningarna till 33 § kommunalskattelagen

(1928:370).

12 §

I fråga om inkomst som inte I fråga om inkomst som inte

berättigar till avdrag som berättigar till avdrag som

avses i 33 § 2 mom. avses i 33 § 2 mom.

kommunalskattelagen (1928: kommunalskattelagen (1928:

370) skall preliminär 370) skall preliminär

A-skatt i fall som avses i 4 A-skatt i fall som avses i 4

och 40 §§ utgå enligt och 40 §§ utgå enligt

de grunder som anges i de grunder som anges i

sistnämnda paragrafer med sistnämnda paragrafer med

beaktande av att rätt till beaktande av att rätt till

sådant avdrag inte sådant avdrag inte

föreligger. föreligger. Vad gäller

 folkpension och annan

 ersättning som utbetalas

 tillsammans med sådan

 pension får dock den

 utbetalande myndigheten eller

 inrättningen vid

 beräkning av preliminär

 A-skatt med frångående

 av dessa bestämmelser ta

 hänsyn till att den

 skattskyldige kan vara

 berättigad till särskilt

 grundavdrag, om därmed

 bättre

 överensstämmelse kan

 uppnås mellan preliminär

 och slutlig skatt.

 Skattemyndighets beslut med

 stöd av 3 § 2 mom. om

 preliminär skatt för den

 skattskyldige får dock inte

 frångås.

 Preliminär B-skatt

Preliminär F-skatt

 13 §

1 m o m. Preliminär B-skatt 1 m o m. Preliminär F-skatt

skall tas ut med belopp skall tas ut med ett belopp

motsvarande 120 procent av den motsvarande 120 procent av den

i 14 § angivna delen av den skatt enligt 3 mom. som har

slutliga skatt som har bestämts för den

påförts den skattskyldige vid den

skattskyldige året före årliga debiteringen året

inkomståret. Understiger före inkomståret.

den slutliga skatten den Understiger denna skatt den

ursprungligen debiterade B- ursprungligen debiterade

skatten tas preliminär F-skatten tas preliminär

B-skatt ut med 110 procent. F-skatt ut med 110 procent.

 Preliminär B-skatt enligt

Preliminär F-skatt enligt

första stycket får inte första stycket får inte

tas ut med lägre belopp tas ut med ett lägre belopp

än som motsvarar den än som motsvarar den

preliminära B-skatt som har preliminära F-skatt som har

debiterats för året debiterats för året

före inkomståret. före inkomståret.

 Bestämmelserna i första

Bestämmelserna i första

och andra styckena gäller och andra styckena gäller

inte när preliminär inte när preliminär

B-skatt skall beräknas med F-skatt skall beräknas med

ledning av preliminär ledning av preliminär

taxering enligt 2 mom. eller taxering enligt 2 mom. eller

när annars särskilda när annars särskilda

omständigheter omständigheter

föreligger. föreligger.

 Vid beräkning av

Vid beräkning av

preliminär B-skatt skall, preliminär F-skatt skall,

om möjligt, hänsyn tas om möjligt, hänsyn tas

till preliminär A-skatt som till preliminär A-skatt som

den skattskyldige kan ha att den skattskyldige kan ha att

betala enligt 3 § 2 mom. 1 betala.

tredje stycket eller på

grund av bestämmelserna i

lagen (1990:327) om

skatteavdrag från

sjukpenning m.m. eller lagen

(1990:328) om skatteavdrag i

vissa fall från

artistersättning m.m.

 2 m o m. Har skattskyldig inte

2 m o m. Har skattskyldig inte

påförts slutlig skatt påförts slutlig skatt

enligt den årliga enligt den årliga

taxeringen året före taxeringen året före

inkomståret, men kan han inkomståret, men kan han

antas bli påförd antas bli påförd

sådan skatt enligt den sådan skatt enligt den

årliga taxeringen året årliga taxeringen året

efter inkomståret, skall efter inkomståret, skall

preliminär B-skatt preliminär F-skatt

beräknas med ledning av beräknas med ledning av

särskild taxering särskild taxering

(preliminär taxering). (preliminär taxering).

 Preliminär B-skatt skall

Preliminär F-skatt skall

också beräknas med också beräknas med

ledning av preliminär ledning av preliminär

taxering, om det med taxering, om det med

sannolikhet kan antas, att den sannolikhet kan antas, att den

i 14 § angivna delen av den skatt som avses i 3 mom.

slutliga skatten enligt den enligt den årliga

årliga taxeringen året taxeringen året efter

efter inkomståret kommer inkomståret kommer att

att avvika från motsvarande avvika från motsvarande

skatt enligt den årliga skatt enligt den årliga

taxeringen året före taxeringen året före

inkomståret med minst en inkomståret med minst en

femtedel av sistnämnda femtedel av sistnämnda

skatt, dock minst 2 000 skatt, dock minst 2 000

kronor. kronor.

 Preliminär B-skatt får

Preliminär F-skatt får

beräknas på grundval av beräknas på grundval av

preliminär taxering även preliminär taxering även

i annat fall än som sägs i annat fall än som sägs

i första eller andra i första eller andra

stycket, om det är fråga stycket, om det är fråga

om mer betydande skillnad om mer betydande skillnad

mellan annars utgående mellan annars utgående

preliminär skatt och preliminär skatt och

beräknad slutlig skatt beräknad slutlig skatt

eller det finns andra eller det finns andra

särskilda skäl. särskilda skäl.

 14 § I den slutliga skatt

3 m o m. Vid tillämpning av

som avses i 13 § 1 mom. bestämmelserna i 1 mom.

första stycket, 13 § 2 första stycket, 2 mom.

mom. andra stycket och 17 § andra stycket och 17 § 1

1 mom. 2 skall inte mom. 2 avses med skatt slutlig

inräknas skattetillägg skatt minskad med dels

eller förseningsavgift skattetillägg och

enligt taxeringslagen förseningsavgift enligt

(1990:324),mervärdeskatt taxeringslagen (1990:324),

enligt lagen (1968:430) om dels överskjutande

mervärdeskatt eller ingående mervärdeskatt.

sådan i denna lag inte

omnämnd skatt eller avgift,

vilken har påförts

enligt bestämmelse i annan

författning.

Särskild A-skatt

 14 §

 Vid beräkning av

 särskild A-skatt skall

 gälla vad som föreskrivs

 i 13 § 1 och 3 mom. om

 preliminär F-skatt.

 Särskild A-skatt skall

 beräknas med ledning av

 preliminär taxering.

Preliminär taxering

 15 §

Preliminär taxering skall Preliminär taxering skall

ske i enlighet med de ske i enlighet med de

bestämmelser som skall bestämmelser som skall

tillämpas vid den årliga tillämpas vid den årliga

taxeringen året efter taxeringen året efter

inkomståret. Vid debitering inkomståret. Vid debitering

av den preliminära skatten av den preliminära skatten

skall hänsyn dock inte tas skall hänsyn dock inte tas

till sådan skatt som inte till sådan skatt som inte

ingår i den slutliga ingår i den slutliga

skatten enligt 14 §. skatten enligt 13 § 3 mom.

 Vid den preliminära taxeringen skall

hänsyn tas till de

förhållanden som kan antas komma att ligga till grund för

taxering under året efter inkomståret.

17 §

1 m o m. Skattskyldig, som 1 m o m. Skattskyldig skall

skall betala preliminär B- utan anmaning lämna

skatt, skall utan anmaning preliminär

lämna preliminär självdeklaration:

självdeklaration:

1) om han inte har 1. när han ansöker om

påförts slutlig skatt skattsedel på preliminär

enligt den årliga F- skatt, eller

taxeringen året före

inkomståret;

2) om den i 14 § angivna 2. om han har debiterats

delen av den slutliga skatten preliminär F-skatt eller

enligt den årliga särskild A-skatt och den

taxeringen året efter skatt som avses i 13 § 3

inkomståret, såvitt mom. enligt den årliga

senast den 1 december året taxeringen året efter

före inkomståret kan inkomståret, såvitt

bedömas, kommer att senast den 1 december året

överstiga motsvarande skatt före inkomståret kan

enligt den årliga bedömas, kommer att

taxeringen året före överstiga motsvarande skatt

inkomståret med minst en enligt den årliga

femtedel av sistnämnda taxeringen året före

skatt, dock minst 2 000 inkomståret med minst en

kronor; eller femtedel av sistnämnda

 skatt, dock minst 2 000

 kronor.

 3) om han året före

2 m o m. Skattskyldig får

inkomståret har haft att även i andra fall än som

betala preliminär A-skatt avses i 1 mom. avge

enligt 3 § 2 mom. 1 preliminär

första eller andra stycket. självdeklaration, om han

 anser att det behövs.

2 m o m. Skattskyldig må i

andra fall än i 1 mom. 20 §

sägs avgiva preliminär

självdeklaration, därest

han så finner erforderligt.

Finnes anledning antaga, att Finns det anledning att anta,

skattskyldig enligt 17 § 1 att skattskyldig enligt 17

mom. varit skyldig att utan § 1 mom. varit skyldig att

anmaning avgiva preliminär utan anmaning avge

självdeklaration, men har preliminär

han icke avlämnat sådan självdeklaration, men har

deklaration inom han inte avlämnat sådan

föreskriven tid eller deklaration inom

befinnes avgiven deklaration föreskriven tid eller är

ofullständig, äger avgiven deklaration

skattemyndigheten anmana den ofullständig, får

skattskyldige att avgiva dylik skattemyndigheten anmana den

deklaration eller att skattskyldige att avge

fullständiga den avgivna sådan deklaration eller att

deklarationen. fullständiga den avgivna

 deklarationen. Den

 skattskyldige får också

 anmanas att avge en

 preliminär

 självdeklaration om det

 finns anledning att anta att

 han bör betala särskild

 A-skatt.

 Debitering av skatt m.m. samt

Debitering av skatt m.m.

utfärdande av skattsedel

 22 §11

Skattemyndighet beslutar i Skattemyndighet beslutar i

fråga om beräkning av fråga om beräkning av

preliminär A-skatt samt preliminär A-skatt samt

debitering av preliminär debitering av preliminär F-

B-skatt och slutlig, skatt, särskild A-skatt

kvarstående och samt slutlig, kvarstående

tillkommande skatt. och tillkommande skatt.

Skattemyndighet fastställer Skattemyndighet fastställer

också avgiftsunderlag också avgiftsunderlag

för egenavgifter. Skatt, för egenavgifter. Skatt,

avgift och ränta avgift och ränta

beräknas enligt denna lag i beräknas enligt denna lag i

helt krontal, varvid öretal helt krontal, varvid öretal

bortfaller. bortfaller.

24 §

1 m o m. För varje För fysisk person, som

skattskyldig, som skall betala skall betala preliminär A-

preliminär A-skatt för skatt för annan inkomst

annan inkomst än inkomst av än inkomst av kapital,

kapital, skall bestämmas skall bestämmas

tillämplig skattetabell i tillämplig skattetabell i

enlighet med bestämmelserna enlighet med bestämmelserna

i 5 § eller, i i 5 § eller, i

förekommande fall, den förekommande fall, den

särskilda särskilda

beräkningsgrund efter beräkningsgrund efter

vilken skatten skall utgå. vilken skatten skall utgå.

 Har för kommunal inkomstskatt fastställd

 skattesats

ändrats genom beslut som meddelats så sent under

december månad året före inkomståret att ändringen inte

kan beaktas vid beräkningen av den preliminära skatten,

skall den först fastställda skattesatsen tillämpas.

25 §

Vid debitering av Vid debitering av

preliminär B-skatt med preliminär F-skatt och

ledning av preliminär särskild A- skatt med

taxering skall iakttas: ledning av preliminär

 taxering skall iakttas:

att egenavgifter uträknas med ledning av

bestämmelserna i lagen (1981:691) om socialavgifter samt

att kommunal inkomstskatt uträknas med ledning av den

skattesats, som för inkomståret gäller i beskattningsorten.

26 §

Preliminär B-skatt skall Preliminär F-skatt och

debiteras i en gemensam post. särskild A-skatt skall

Skattebeloppet avrundas till debiteras i en post.

det närmast lägre hela Skattebeloppet avrundas till

krontal, som utan att det närmast lägre hela

öretal uppkommer är krontal, som utan att

jämnt delbart med antalet öretal uppkommer är

uppbördsmånader under jämnt delbart med antalet

vilka skatten skall betalas. uppbördsmånader under

Skatt som inte uppgår till vilka skatten skall betalas.

600 kronor påförs ej.

 Preliminär B-skatt skall

Preliminär F-skatt och

betalas med lika stora belopp särskild A-skatt skall

senast den 18 i betalas med lika stora belopp

uppbördsmånaderna mars, senast den 18 i

maj, juli, september, november uppbördsmånaderna mars,

och januari under maj, juli, september, november

uppbördsåret eller, vid och januari under

debitering under uppbördsåret eller, vid

inkomståret, i var och en debitering under

av de nyss nämnda inkomståret, i var och en

uppbördsmånaderna som av de nyss nämnda

återstår efter uppbördsmånaderna som

utgången av den månad återstår efter

då skatten debiteras. utgången av den månad

 då skatten debiteras.

 Preliminär F-skatt som inte

 uppgår till 2 000 kronor

 för uppbördsåret

 påförs inte.

27 §

2 mom.12 Vid debitering av slutlig skatt

skall skattskyldig gottskrivas:

1) debiterad preliminär 1. debiterad preliminär

B-skatt; F-skatt och debiterad

 särskild A-skatt;

2) sådan preliminär 2. sådan preliminär

A-skatt, som den A-skatt, som den

skattskyldiges arbetsgivare i skattskyldiges arbetsgivare

strid mot denna lag eller med ålagts att betala enligt 75

stöd av lagen meddelade §;

bestämmelser underlåtit

att innehålla genom

skatteavdrag och som till

följd härav

fastställts till betalning;

3) annan än under 1 och 2 3. annan än under 1 och 2

avsedd preliminär skatt, avsedd preliminär skatt,

som av den skattskyldige som har betalats av den

erlagts; skattskyldige i den mån

 skatten inte har använts

 för betalning av

 innehållen preliminär

 skatt enligt bestämmelserna

 i 52 a § första stycket;

4) överskjutande 4. överskjutande

ingående mervärdeskatt; ingående mervärdeskatt;

samt 5) skatt som samt 5. skatt som

överförts från stat överförts från stat

med vilken Sverige ingått med vilken Sverige ingått

överenskommelse om överenskommelse om

uppbörd och uppbörd och

överföring av skatt. överföring av skatt.

 Vid debitering av slutlig skatt skall

skattskyldig också

gottskrivas särskild inkomstskatt som betalats enligt lagen

(1991:586) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta

samt enligt lagen (1991:591) om särskild inkomstskatt för

utomlands bosatta artister m.fl. för tid under

beskattningsåret då den skattskyldige varit bosatt i Sverige

eller stadigvarande vistats här.

3 mom.13Överstiger skattskyldigs slutliga

skatt, efter avdrag för överskjutande ingående

mervärdeskatt, den preliminära skatt som han har betalat

senast den 18 februari året efter inkomståret och vad som

skall gottskrivas honom enligt 2 mom. första stycket 1, 2

eller 5 eller andra stycket samma moment, skall den

skattskyldige betala en avgift (kvarskatteavgift) på

det överskjutande beloppet. Kvarskatteavgift tas ut med en

procentsats motsvarande 20 procent av den statslåneränta

som gällde vid utgången av november inkomståret på det

överskjutande beloppet till den del det har täckts av

preliminär skatt som har betalats senast den 30 april året

efter inkomståret och med en procentsats motsvarande 125

procent av statslåneräntan på resterande del.

Procentsatserna bestäms till tal med högst en decimal. Om

särskild beräkning i vissa fall föreskrivs i 4 mom.

Avgift, i förekommande fall Avgift, i förekommande fall

efter avdrag för ö- efter avdrag för ö-

skatteränta, påförs skatteränta, påförs

inte om beloppet understiger inte om beloppet under stiger

femtio kronor. Vid 50 kronor. Vid beräkningen

beräkningen av avgiften av avgiften gäller att i

gäller att i den slutliga den slutliga skatten inte

skatten inte inräknas inräknas skattetillägg

skattetillägg eller eller förseningsavgift

förseningsavgift enligt enligt taxeringslagen

taxeringslagen (1990:324) och (1990:324) och att avgift inte

att avgift inte skall skall beräknas på

beräknas på överskjutande belopp till

överskjutande belopp till den del det uppgår till

den del det uppgår till högst 20 000 kronor och har

högst den mervärdeskatt betalats senast den 30 april

som avses i 1 § första året efter inkomståret.

stycket jämte 20 000 kronor

och har betalats senast den 30

april året efter

inkomståret.

 Ändras debitering eller gottskrivning

enligt 27 § 2 mom.

eller debiteras tillkommande skatt, görs ny beräkning av

kvarskatteavgift. Avgiften bestäms därvid till belopp som

skulle ha utgått, om beräkningen gjorts vid den årliga

debiteringen av motsvarande slutliga skatt.

Bestämmelserna i denna lag om kvarstående skatt och

tillkommande skatt skall tillämpas på kvarskatteavgift om

inte annat anges.

 27 b §

 Ett belopp som innehållits

 genom skatteavdrag på

 ersättning för arbete

 till ett handelsbolag skall

 gottskrivas bolaget som

 inbetalning av sådan

 utgående mervärdeskatt

 som avses i 5 § lagen

 (1968:430) om mervärdeskatt

 för den sista

 redovisningsperioden under det

 kalenderår då det

 innehölls. Detta gäller

 även om beloppet inte har

 betalats in till

 skattemyndigheten. Ett

 skattebelopp, som inte har

 innehållits men betalats in

 av den som betalat ut

 ersättningen i enlighet med

 ett beslut av

 skattemyndigheten eller

 allmän

 förvaltningsdomstol, skall

 gottskrivas bolaget som

 inbetalning av utgående

 mervärdeskatt för den

 redovisningsperiod då

 ersättningen betalades ut.

 Bestämmelserna i första

 och andra styckena

 tillämpas inte om

 skattemyndigheten meddelat

 beslut om betalning enligt 52

 a §.

Utfärdande av skattsedel

 33 §

För skattskyldig skall För skattskyldig skall

utfärdas skattsedel, utfärdas skattsedel,

särskild för särskild för

preliminär skatt, för preliminär skatt, för

slutlig skatt och för slutlig skatt och för

tillkommande skatt. Skattsedel tillkommande skatt. Skattsedel

skall dock inte utfärdas skall dock inte utfärdas

för preliminär skatt för preliminär skatt

enligt 3 § 2 mom. 1 tredje enligt 3 § 2 mom. tredje

stycket. Vid skattsedel på stycket. Att skattsedel får

preliminär A-skatt skall utfärdas för

fogas skattekort och handelsbolag framgår av 33

skattetabell. Vid skattsedel a och 33 b §§.

på preliminär B-skatt

skall fogas skattekort,

varjämte inbetalningskort

skall tillställas den

skattskyldige. Vid skattsedel

på tillkommande skatt samt

vid sådan skattsedel på

slutlig skatt enligt vilken

kvarstående skatt skall

betalas skall fogas

inbetalningskort.

 Om den skattskyldiges slutliga

skatt består uteslutande av

skatt på ränta eller

utdelning för vilken

preliminär skatt skall

betalas enligt 3 § 2 mom. 1

tredje stycket behöver

någon skattsedel på

slutlig skatt inte

utfärdas.

 Närmare föreskrifter om

skattsedel och handlingar som

skall fogas till skattsedel

meddelas av regeringen eller

myndighet som regeringen

bestämmer. Skattsedel,

skattekort och

inbetalningskort skall

upprättas i enlighet med

formulär som fastställs

av regeringen eller myndighet

som regeringen bestämmer.

 33 a §

 Skattsedel på preliminär

 A-skatt (A-- skattesedel)

 skall utfärdas för

 skattskyldig som inte har

 tilldelats en F-skattesedel.

 En A-skattesedel skall även

 utfärdas för

 skattskyldig om

 skattemyndigheten beslutat om

 ett sådant villkor som

 avses i 33 b § andra

 stycket.

En A-skattesedel får efter

 ansökan också

 utfärdas för ett

 handelsbolag som är

 registrerat i handelsregistret

 och som inte har tilldelats en

 F-skattesedel.

 33 b §

 Skattsedel på

 preliminär F-skatt (F--

 skattesedel) skall, om inte

 annat följer av 33 c §,

 efter ansökan utfärdas

 för en skattskyldig som

 bedriver eller som kan antas

 komma att bedriva

 näringsverksamhet.

Skattemyndigheten får

 besluta att en F-skattesedel

 utfärdas under villkor att

 den inte åberopas i ett

 anställningsförhållande.

 Av F-skattesedeln skall i

 sådant fall framgå att

 även en A-skattesedel har

 utfärdats.

I det fall som avses i andra

 stycket skall sådan

 arbetsgivare till den

 skattskyldige som

 skattemyndigheten känner

 till underrättas om

 beslutet.

Bestämmelserna i första

 stycket gäller i fråga

 om ett handelsbolag endast om

 bolaget är registrerat i

 handelsregistret.

 F-skattesedel får inte

 utfärdas för en

 delägare i ett handelsbolag

 enbart på grund av

 intäkt som han åtnjuter

 i denna egenskap.

 33 c §

 För varje uppbördsår

 skall utan ansökan

 utfärdas en F-skattesedel

 för den som vid utgången

 av närmast föregående

 uppbördsår har en

 sådan skattsedel.

En F-skattesedel får inte

 utfärdas för den som har

 fått en tidigare

 utfärdad F-skattesedel

 återkallad på grund av

 sådant missbruk som avses i

 38 a § första stycket 3

 förrän två år

 förflutit från

 återkallelsebeslutet.

En F-skattesedel får inte

 utfärdas för den som har

 fått en tidigare

 F-skattesedel återkallad

 på annan grund än som

 avses i andra stycket så

 länge grunden för

 återkallelsen finns kvar.

 En F-skattesedel får inte

 heller utfärdas för den

 som inte har haft någon

 F-skattesedel men för

 vilken det skulle finnas grund

 för återkallelse av en

 sådan skattsedel.

Om det finns särskilda

 skäl får en

 F-skattesedel utfärdas

 trots vad som sägs i andra

 och tredje styckena.

 33 d §

 Till en A-skattesedel skall

 fogas ett skattekort. Till en

 F-skattesedel skall fogas ett

 F-skattebevis. Om den

 skattskyldige har debiterats

 preliminär F-skatt eller

 särskild A-skatt skall

 inbetalningskort

 tillställas honom. Till en

 skattsedel på tillkommande

 skatt samt till en sådan

 skattsedel på slutlig skatt

 enligt vilken kvarstående

 skatt skall betalas skall

 fogas inbetalningskort.

Om den skattskyldiges slutliga

 skatt består uteslutande av

 skatt på ränta eller

 utdelning för vilken

 preliminär skatt skall

 betalas enligt 3 § 2 mom.

 tredje stycket, behöver

 någon skattsedel på

 slutlig skatt inte

 utfärdas.

Skattsedel, skattekort,

 F-skattebevis och

 inbetalningskort skall

 upprättas i enlighet med

 formulär som fastställs

 av regeringen eller myndighet

 som regeringen bestämmer.

34 §

Skattsedel enligt 33 § Skattsedel enligt 33 §

utfärdas av den utfärdas av den

skattemyndighet som har att skattemyndighet som skall

besluta i fråga om den besluta i fråga om den

skatt som skattsedeln avser. skatt som skattsedeln avser.

 Skattsedel på preliminär

 skatt som avser handelsbolag

 utfärdas av

 skattemyndigheten i det län

 där bolaget enligt uppgift

 i handelsregistret har sin

 adress.

35 §

Skattsedel å slutlig skatt Skattsedel på slutlig skatt

skall tillställas den skall översändas till

skattskyldige senast den 15 den skattskyldige senast den

december under 15 december under

taxeringsåret. taxeringsåret.

 Skattsedel, avseende

En A-skattesedel skall

preliminär A-skatt, skall översändas till den

översändas till skattskyldige senast den 18

skattskyldig senast den 18 januari under inkomståret.

januari under inkomståret.

 Uppbär skattskyldig, som

Uppbär skattskyldig, som

tidigare icke haft inkomst tidigare inte haft inkomst

för vilken preliminär för vilken preliminär

A-skatt uttages, sådan A-skatt skall betalas,

inkomst under inkomståret, sådan inkomst under

skall han ofördröjligen inkomståret, skall han

göra anmälan därom anmäla detta till

hos vederbörande vederbörande

skattemyndighet. Denna har att skattemyndighet. Denna skall

skyndsamt sända skattsedel sända en skattsedel till

till den skattskyldige. den skattskyldige så snart

 det kan ske

 36 §

Skattsedel, upptagande En F-skattesedel skall

preliminär B-skatt, skall översändas till den

översändas till skattskyldige senast den 25

skattskyldig senast den 25 februari under inkomståret.

februari under inkomståret.

 Skattsedel å preliminär

En F-skattesedel, som grundar

B-skatt, som grundar sig på sig på preliminär

preliminär taxering taxering verkställd under

verkställd under inkomståret, och skattsedel

inkomståret, så ock på tillkommande skatt skall

skattsedel å tillkommande översändas till den

skatt skola översändas skattskyldige så snart det

till skattskyldig så snart kan ske.

ske kan.

 36 a §

 Ett besked om debitering av

 särskild A-skatt skall

 översändas till den

 skattskyldige senast den 25

 februari under inkomståret.

Ett besked om debitering av

 särskild A-skatt som

 grundar sig på

 preliminär taxering

 verkställd under

 inkomståret, skall

 översändas till den

 skattskyldige så snart det

 kan ske.

 Återkallelse av

 F-skattesedel m.m.

 38 a §

 En F-skattesedel skall

 återkallas om innehavaren

 1. begär att skattsedeln

 skall återkallas,

 2. upphör att bedriva

 näringsverksamhet,

 3. inte iakttar villkor som

 meddelats med stöd av 33 b

 § andra stycket eller på

 annat sätt missbrukar sin

 F- skattesedel och missbruket

 inte är ringa,

 4. inte efterkommer

 föreläggande att

 lämna allmän

 självdeklaration eller, i

 fråga om handelsbolag,

 uppgifter som avses i 2 kap.

 25 § lagen (1990:325) om

 självdeklaration och

 kontrolluppgifter, eller

 endast lämnar en handling

 med så bristfälligt

 innehåll att den

 uppenbarligen inte är

 ägnad att ligga till grund

 för taxering och

 underlåtenheten inte är

 ringa,

 5. brister i redovisning eller

 betalning av preliminär

 eller slutlig skatt, skatt som

 skall innehållas genom

 skatteavdrag, sådana

 avgifter som uppbärs enligt

 lagen (1984:668) om uppbörd

 av socialavgifter från

 arbetsgivare eller

 mervärdeskatt som

 uppbärs enligt lagen

 (1968:430) om mervärdeskatt

 och försummelsen inte är

 ringa,

 6. har meddelats

 näringsförbud,

 7. är i konkurs, eller

 8. är företagsledare i

 ett fåmansföretag eller

 i ett fåmansägt

 handelsbolag och företagets

 eller bolagets F- skattesedel

 har återkallats på grund

 av ett förhållande som

 kan hänföras till

 företagsledaren.

Återkallelse enligt

 första stycket 3 -- 8

 får underlåtas om det

 finns särskilda skäl.

Ett fåmansföretags eller

 ett fåmansägt

 handelsbolags F-skattesedel

 skall, om inte särskilda

 skäl talar emot det,

 återkallas också om en

 F-skattesedel inte får

 utfärdas för en

 företagsledare i

 företaget eller bolaget

 på grund av ett

 förhållande som avses i

 första stycket 3--5 eller

 7.

 38 b §

 Om en F-skattesedel har

 återkallats, skall

 innehavaren efter

 föreläggande av

 skattemyndigheten

 överlämna F-skattesedeln

 och F-skattebeviset till

 myndigheten. Skattemyndigheten

 skall lämna uppgift om

 återkallelsen till

 sådana berörda

 uppdragsgivare som myndigheten

 känner till.

Om en F-skattesedel har

 återkallats skall

 skattemyndigheten i stället

 utfärda en A-skattesedel om

 det inte är obehövligt.

39 §

1 mom. Vid utbetalning av 1 mom. Vid utbetalning av

kontant belopp, som för kontant ersättning för

mottagaren (arbetstagaren) arbete skall den som betalar

utgör sådan inkomst av ut ersättningen göra

tjänst som i 3 § 2 mom. avdrag för betalning av

under 1 första och andra mottagarens preliminära

styckena avses (lön), skall A-skatt (skatteavdrag).

den som utbetalar beloppet

(arbetsgivaren) göra avdrag

för betalning av

preliminär A-skatt som

arbetstagaren har att betala

(skatteavdrag) om inte annat

följer av bestämmelserna

i lagen (1983:850) om undantag

från vissa bestämmelser

i uppbördslagen (1953:272)

m.m. Bestämmelser om

skyldighet att göra avdrag

i vissa fall när det

utbetalade beloppet inte

utgör sådan lön finns

i lagen (1982:1006) om

avdrags- och

uppgiftsskyldighet

beträffande vissa

uppdragsersättningar.

Bestämmelser om

skatteavdrag finns dessutom i

lagen (1990:326) om

skatteavdrag i vissa fall

från folkpension m.m.,

lagen (1990:327) om

skatteavdrag från

sjukpenning m.m. och lagen

(1990:328) om skatteavdrag i

vissa fall från

artistersättning m.m.

Skyldighet att göra

 skatteavdrag föreligger

 inte om

 1. det kan antas att vad en

 arbetsgivare kommer att betala

 ut till arbetstagaren under

 inkomståret inte uppgår

 till minst 1 000 kronor,

 2. ersättningen betalas ut

 av ett handelsbolag och

 mottagaren är delägare i

 bolaget.

Skyldighet att göra

 skatteavdrag föreligger

 inte heller, om den som tar

 emot ersättningen har en F-

 skattesedel antingen när

 ersättningen för arbetet

 bestäms eller när den

 betalas ut. En uppgift om

 innehav av en F- skattesedel

 får tas för god om den

 lämnas i en anbudshandling,

 en faktura eller någon

 därmed jämförlig

 handling, som även

 innehåller uppgifter om

 utbetalarens och

 betalningsmottagarens namn och

 adress eller andra för

 identifiering godtagbara

 uppgifter samt uppgift om

 betalningsmottagarens

 personnummer eller

 organisationsnummer. Det som

 sagts i andra meningen

 gäller dock inte om den som

 betalar ut ersätttningen

 känner till att uppgiften

 om innehav av en F-skattesedel

 är oriktig.

Om betalningsmottagaren har

 både en F-skattesedel och

 en A-skattesedel får

 skatteavdrag underlåtas

 bara om F-skattesedeln

 skriftligen åberopas.

 Görs detta, anses

 mottagaren ha endast en

 F-skattesedel. I annat fall

 anses han ha endast en

 A-skattesedel. I fråga om

 ersättning som avses i 3

 § 2 mom. andra stycket

 skall han alltid anses ha

 endast en A-skattesedel. En

 sådan uppgift om innehav av

 en F-skattesedel som enligt

 andra stycket får tas

 för god gäller även

 som skriftligt åberopande

 av F-skattesedeln.

 Har arbetstagare, vilken har

1 a mom. Har en fysisk person,

att vidkännas skatteavdrag vilken har att vidkännas

för preliminär A-skatt, skatteavdrag för

att erlägga kvarstående preliminär A-skatt att

skatt, som har debiterats betala kvarstående skatt,

året före det år som har debiterats året

skatteavdraget skall göras, före det år

är arbetsgivaren skyldig skatteavdraget skall göras,

att vid utbetalning av lön är arbetsgivaren, om inte

göra skatteavdrag även annat framgår av andra

för sådan skatt. stycket, skyldig att vid

Avdragsskyldighet utbetalning av ersättning

föreligger dock inte, om för arbete göra

anställningen är avsedd skatteavdrag även för

att vara kortare tid än en sådan skatt om

vecka. För betalning av den arbetstagaren har sin

kvarstående skatten skall huvudsakliga inkomst av arbete

arbetsgivaren vid varje från honom. Detsamma

utbetalningstillfälle gäller även den som

avdraga ett belopp motsvarande betalar ut annan ersättning

så stor del av skatten som för arbete om

belöper på skattemyndigheten har beslutat

utbetalningstillfället att avdrag för

medhänsyn till antalet kvarstående skatt skall

utbetalningstillfällen göras eller mottagaren

före ingången av begär det. En arbetsgivare

uppbördsmånaden april. är dock inte skyldig att

Belopp, som dras av vid annat göra avdrag för

utbetalningstillfälle än kvarstående skatt, om

det första, skall dock arbetet är avsett att

avrundas till närmast pågå kortare tid än

lägre hela antal kronor och en vecka.

återstoden dras av vid det

första

utbetalningstillfället.

Avdrag för kvarstående

 skatt skall inte göras

 från sådan ersättning

 som avses i punkt 12 av

 anvisningarna till 32 §

 kommunalskattelagen (1928:370)

 eller livränta, om inte

 skattemyndigheten har beslutat

 att avdrag för

 kvarstående skatt skall

 göras eller mottagaren

 begär det, och inte heller

 från ränta eller

 utdelning. Utgörs

 ersättningen av

 korttidsstudiestöd eller

 särskilt vuxenstudiestöd

 skall dock avdrag för

 kvarstående skatt göras

 om inte mottagaren visar upp

 intyg från en annan

 arbetsgivare att denna gör

 ett sådant avdrag.

För betalning av den

 kvarstående skatten skall

 arbetsgivaren, om inte annat

 följer av 40 § 2 mom.

 andra stycket, vid varje

 utbetalningstillfälle dra

 av ett belopp motsvarande

 så stor del av skatten som

 belöper på

 utbetalningstillfället med

 hänsyn till antalet

 utbetalningstillfällen

 före ingången av

 uppbördsmånaden april.

 Belopp, som dras av vid annat

 utbetalningstillfälle än

 det första, skall dock

 avrundas till närmast

 lägre hela antal kronor och

 återstoden dras av vid det

 första

 utbetalningstillfället.

 Öretal som uppkommer vid beräkning av

skatteavdrag

bortfaller.

2 mom. Under januari månad 2 mom. Under januari månad

och, då särskilda och, om det finns särskilda

förhållanden därtill skäl, också under

föranleda, jämväl februari månad får

under februari månad må skatteavdrag för betalning

skatteavdrag för av preliminär A-skatt,

gäldande av preliminär beräknad enligt

A-skatt, beräknad enligt skattetabell, ske enligt den

skattetabell, ske enligt den tabell som senast

tabell som senast tillämpats under det

tillämpats under föregående

nästföregående inkomståret.

inkomstår.

 3 mom. Vid utbetalning eller

 3 mom. Vid utbetalning eller

gottskrivning av sådan gottskrivning av sådan

ränta eller utdelning som ränta eller utdelning som

avses i 3 § 2 mom. 1 tredje avses i 3 § 2 mom.tredje

stycket skall den som har att stycket skall den som har att

avge kontrolluppgift avge kontrolluppgift

beträffande räntan eller beträffande räntan eller

utdelningen göra utdelningen göra

skatteavdrag för betalning skatteavdrag för betalning

av preliminär A-skatt som av preliminär A-skatt som

mottagaren har att betala. I mottagaren har att betala. I

fråga om sådant avdrag fråga om sådant avdrag

skall bestämmelserna i 27 skall bestämmelsen i 39

§ 2 mom., 39 § 1 mom. § 1 a mom. fjärde

tredje stycket och 44 § stycket gälla i

gälla i tillämpliga tillämpliga delar.

delar. Vad som där sägs

om arbetsgivare och 40 §

arbetstagare skall då

gälla den som har att avge

kontrolluppgift beträffande

räntan eller utdelningen,

respektive den som gottskrivs

eller mottar räntan eller

utdelningen.

1 mom. Arbetstagare, som skall 1 mom. Den som skall ta emot

vidkännas avdrag för ersättning för arbete

preliminär A-skatt, skall är skyldig att upplysa den

överlämna skattsedel som betalar ut ersättningen

på sådan skatt till om vilken skattsedel på

arbetsgivaren omedelbart efter preliminär skatt han har.

det han mottagit den. Annan Om han skall vidkännas

arbetstagare skall snarast avdrag för preliminär A-

för arbetsgivaren uppvisa skatt på ersättningen,

skattsedel på preliminär skall han snarast visa upp en

B-skatt eller skattekort på skattsedel på sådan

sådan skatt eller intyg av skatt för utbetalaren. I

skattemyndighet, att han inte annat fall skall han visa upp

har att betala preliminär ett intyg av skattemyndighet

A-skatt. att han inte har att betala

 preliminär A-skatt eller en

 F- skattesedel eller ett

 F-skattebevis, om han inte

 enligt 39 § 1 mom. tredje

 stycket lämnar en sådan

 uppgift om innehav av en

 F-skattesedel som får tas

 för god.

 Fullgör inte arbetstagare

Fullgör inte den som tar

sin skyldighet enligt emot ersättning för

första stycket, skall arbete sin skyldighet enligt

avdrag för preliminär första stycket, skall

skatt göras enligt avdrag för preliminär

skattetabellen för den ort, skatt göras, i fråga om

där arbetsgivaren har sitt en juridisk person, med 30

kontor eller lönen i annat procent av ersättningen

fall utbetalas, jämte tio och, i fråga om en fysisk

procent av nämnda avdrag. person, enligt skattetabellen

 för den ort, där den som

 skall göra skatteavdraget

 har sitt kontor eller

 ersättningen i annat fall

 utbetalas, jämte tio

 procent av nämnda avdrag.

 Skatteavdraget skall dock vara

 30 procent av sådan

 ersättning för arbete

 som inte utgör en fysisk

 persons huvudsakliga inkomst

 av arbete.

 Åtnjuter arbetstagaren,

Åtnjuter den som skall

förutom kontant inkomst, vidkännas avdrag för

annan förmån som avses i preliminär A-skatt,

8 § första stycket, förutom kontant

skall skatteavdraget enligt ersättning, annan

andra stycket beräknas förmån som avses i 8

även på förmånens § första stycket, skall

värde för den tid skatteavdraget enligt andra

lönen avser. stycket beräknas även

 på förmånens värde

 för den tid ersättningen

 avser.

 Förhöjningen av avdrag som avses i andra

 stycket skall

utgöra minst en krona för daglön, fem kronor för veckolön,

tio kronor för halvmånadslön och tvåveckorslön samt tjugo

kronor för månadslön.

2 mom. Arbetstagare, som skall 2 mom. Arbetstagare, som skall

vidkännas skatteavdrag vidkännas skatteavdrag

enligt 1 mom., skall enligt 1 mom., skall

omedelbart efter det han omedelbart efter det han

mottagit skattsedel å mottagit skattsedel på

slutlig skatt överlämna slutlig skatt överlämna

den eller vederbörlig del den eller vederbörlig del

därav till arbetsgivaren därav till den arbetsgivare

eller för arbetsgivare som enligt 39 § 1 a mom.

uppvisa skattsedeln eller är skyldig att göra

vederbörlig del därav skatteavdrag för den

eller intyg av skattemyndighet kvarstående skatten eller

att han icke har att för denne uppvisa

erlägga kvarstående skattsedeln eller

skatt. vederbörlig del därav

 eller intyg av skattemyndighet

 att han inte har att betala

 kvarstående skatt.

 Fullgör icke arbetstagare

Fullgör inte arbetstagare

sin skyldighet enligt sin skyldighet enligt

första stycket, göres första stycket, görs

under tid, då avdrag för under tid, då avdrag för

kvarstående skatt skall kvarstående skatt skall

verkställas, avdrag för verkställas, avdrag för

sådan skatt vid varje sådan skatt vid varje

avlöningstillfälle med utbetalningstillfälle med

lika stort belopp som skall lika stort belopp som skall

avdragas för preliminär dras av för preliminär

A-skatt. Att skatteavdrag A-skatt. Att skatteavdrag

för kvarstående skatt för kvarstående skatt

icke skall verkställas vid inte skall verkställas vid

anställning, som är arbete som är avsett att

avsedd att vara kortare tid pågå kortare tid än

än en vecka, framgår av en vecka, framgår av 39

39 § 1 mom. § 1 a mom.

 3 mom. Bestämmelserna om

3 mom. Bestämmelserna om

skatteavdrag när skattsedel skatteavdrag när skattsedel

icke lämnats tillämpas inte lämnats tillämpas

icke, om arbetsgivaren inte, om den som är skyldig

erhållit besked av att göra skatteavdraget

skattemyndigheten erhållit besked av

beträffande vederbörligt skattemyndigheten

skatteavdrag från beträffande vederbörligt

arbetstagarens lön. I skatteavdrag från den

sådant fall skall skattskyldiges ersättning

arbetsgivaren göra för arbete. I sådant

skatteavdrag enligt det fall skall skatteavdrag

erhållna beskedet. göras enligt det

 erhållna beskedet.

(Se vidare anvisningarna.)

 (Se vidare anvisningarna.)

 40 a §

 Om det är uppenbart att

 ett arbete har utförts

 under sådana

 förhållanden att den som

 utfört arbetet är att

 anse som anställd hos den

 som betalar ut ersättningen

 för arbetet, skall denne

 skriftligen anmäla

 förhållandet till

 skattemyndigheten om den som

 tar emot ersättningen

 åberopar en F-skattesedel.

41 §

1 mom. Anmäler arbetstagare 1 mom. Anmäler arbetstagare

till arbetsgivare att till arbetsgivare från

skatteavdrag för vilken arbetstagaren har sin

preliminär A-skatt skall huvudsakliga inkomst av arbete

göras med större belopp att skatteavdrag för

än som följer av preliminär A-skatt skall

bestämmelserna i denna lag göras med större belopp

eller eljest föreskrivits, än som följer av

är arbetsgivaren skyldig bestämmelserna i denna lag

att göra avdrag med det eller annars föreskrivits,

begärda beloppet från är arbetsgivaren skyldig

och med det att göra avdrag med det

avlöningstillfälle, som begärda beloppet från

infaller näst efter det och med det

två veckor förflutit utbetalningstillfälle, som

från det anmälningen infaller sedan två veckor

skedde. Har skattemyndighet förflutit från det

med stöd av 45 § 3 mom. anmälningen skedde.

beslutat om minskning av Sådan skyldighet finns dock

skatteavdrag, äger inte vid utbetalning av

arbetsgivaren dock icke dagpenning från

tillmötesgå arbetslöshetskassa. Har

arbetstagarens begäran om skattemyndighet med stöd av

förhöjt skatteavdrag. 45 § 3 mom. beslutat om

 minskning av skatteavdrag,

 får arbetsgivaren dock inte

 tillmötesgå

 arbetstagarens begäran om

 förhöjt skatteavdrag.

 2 mom. Om det belopp, som skulle återstå

 sedan

skatteavdrag för kvarstående skatt har gjorts, jämte den

inkomst den skattskyldige i övrigt kan åtnjuta understiger

vad den skattskyldige behöver för eget underhåll och

familjens behov (förbehållsbeloppet) får

skattemyndigheten efter ansökan av den skattskyldige

förordna antingen att skatteavdrag över huvud taget inte

skall göras eller att för skatteavdraget får tas i anspråk

endast vad av lönen överskjuter förbehållsbeloppet.

Förbehållsbeloppet beräknas med ledning av

bestämmelserna i 15 kap. 6 a § utsökningsbalken.

Arbetsgivare skall tillämpa Arbetsgivare skall tillämpa

beslut om skatteavdrag enligt beslut om skatteavdrag enligt

första stycket senast första stycket senast

från och med det från och med det

avlöningstillfälle som utbetalningstillfälle som

inträffar sedan en vecka inträffar sedan en vecka

förflutit från det han förflutit från det han

fått del av beslutet eller, fått del av beslutet eller,

om det ej kan ske, inom fyra om det inte kan ske, inom fyra

dagar efter nämnda dagar efter nämnda

avlöningstillfälle utbetalningstillfälle

tillställa den tillställa den

skattskyldige det belopp som skattskyldige det belopp som

skulle ha tillkommit denne om skulle ha tillkommit denne om

beslutet tillämpats. beslutet tillämpats.

 (Se vidare anvisningarna.)

43 §

1 mom.14 Arbetsgivare skall 1 mom. Den som betalar ut

vid varje ersättning för arbete

avlöningstillfälle genom skall vid varje

särskilt kvitto eller på utbetalningstillfälle genom

annat lämpligt sätt särskilt kvitto eller på

lämna arbetstagare uppgift annat lämpligt sätt

om det belopp, som genom lämna mottagaren uppgift om

skatteavdrag har det belopp, som genom

innehållits på lönen. skatteavdrag har

Skyldighet att lämna innehållits på

sådan uppgift föreligger ersättningen. Skyldighet

dock inte, om lönen att lämna sådan uppgift

kvitteras på föreligger dock inte, om

avlöningslista, där ersättningen kvitteras

skatteavdraget har angivits. I på avlöningslista,

fråga om folkpension och där skatteavdraget har

tilläggspension enligt angivits. I fråga om

lagen (1962:381) om allmän folkpension och

försäkring, delpension tilläggspension enligt

enligt lagen (1979:84) om lagen (1962:381) om allmän

delpensionsförsäkring, försäkring, delpension

livränta enligt lagen enligt lagen (1979:84) om

(1954:243) om delpensionsförsäkring,

yrkesskadeförsäkring, livränta enligt lagen

lagen (1976:380) om (1954:243) om

arbetsskadeförsäkring, yrkesskadeförsäkring,

lagen (1977:265) om statligt lagen (1976:380) om

personskadeskydd eller lagen arbetsskadeförsäkring,

(1977:267) om lagen (1977:265) om statligt

krigsskadeersättning till personskadeskydd eller lagen

sjömän eller annan (1977:267) om

jämförbar ersättning krigsskadeersättning till

enligt äldre lagstiftning sjömän eller annan

behöver uppgift om jämförbar ersättning

skatteavdragets belopp dock enligt äldre lagstiftning

inte lämnas om avdraget behöver uppgift om

är lika stort som vid det skatteavdragets belopp dock

närmast föregående inte lämnas om avdraget

utbetalningstillfället. är lika stort som vid det

 närmast föregående

 utbetalningstillfället.

 Har skatteavdrag för

Har skatteavdrag för

kvarstående skatt inte kvarstående skatt inte

kunnat göras med så kunnat göras med så

stort belopp, som motsvarar stort belopp, som motsvarar

den kvarstående skatten, den kvarstående skatten,

skall arbetsgivaren vid det skall arbetsgivaren vid det

avlöningstillfälle, som utbetalningstillfälle, som

närmast föregår närmast föregår

uppbördsmånaden april, uppbördsmånaden april,

underrätta arbetstagaren om underrätta arbetstagaren om

storleken av felande belopp. storleken av felande belopp.

 Efter den 18 i den sista

Efter den 18 i

uppbördsmånad, under uppbördsmånaden april

vilken skatt enligt skattsedel eller, om arbetstagare

skall erläggas, eller, om tidigare har avslutat sitt

arbetstagare tidigare har arbete, vid arbetets slut

slutat sin anställning, vid skall arbetsgivaren

dennas slut skall återlämna skattsedeln

arbetsgivaren återlämna på slutlig skatt till

skattsedeln till arbetstagaren. Har

arbetstagaren. Har arbetstagaren avslutat sitt

arbetstagaren slutat sin arbete under tid då avdrag

anställning under tid då för kvarstående skatt

avdrag för kvarstående skall göras, skall

skatt skall göras, skall arbetsgivaren lämna

arbetsgivaren lämna arbetstagaren skriftlig

arbetstagaren skriftlig uppgift om summan av gjorda

uppgift om summan av gjorda skatteavdrag för sådan

skatteavdrag för sådan skatt och den tid som avdragen

skatt och den tid som avdragen avser. Sådan uppgift, som

avser. Sådan uppgift, som skall vara undertecknad eller

skall vara undertecknad eller signerad av arbetsgivaren

signerad av arbetsgivaren eller någon hos honom

eller någon hos honom anställd, skall också

anställd, skall också omfatta arbetsgivarens namn

omfatta arbetsgivarens namn och adress.

och adress.

 Regeringen eller myndighet som

regeringen bestämmer

fastställer formulär till blanketter för uppgifter enligt detta

moment. Blanketterna skall kostnadsfritt tillhandahållas

arbetsgivare.

2 mom. Arbetsgivare är 2 mom. Arbetsgivare är

pliktig att låta skyldig att låta

arbetstagare, när så arbetstagare ta del av för

utan väsentlig olägenhet honom utfärdad skattsedel,

kan ske, taga del av för som förvaras hos

honom utfärdad skattsedel, arbetsgivaren, när det kan

som förvaras hos ske utan väsentlig

arbetsgivaren. olägenhet.

45 §

1 mom. Sedan skattsedel på 1 mom. Sedan skattsedel på

preliminär skatt har preliminär skatt har

utfärdats, får, om utfärdats, får, om

bättre bättre

överensstämmelse mellan överensstämmelse mellan

den preliminära och den den preliminära skatten och

motsvarande slutliga skatten den motsvarande slutliga

därigenom kan antagas skatten minskad med

uppkomma, genom jämkning överskjutande ingående

föreskrivas ändrade mervärdeskatt därigenom

grunder för uttagande av kan antas uppkomma, genom

den preliminära skatten. jämkning föreskrivas

Jämkning skall göras ändrade grunder för

bland annat i följande uttagande av den

fall, nämligen preliminära skatten. Vid

 jämkning av preliminär

 A-skatt för en juridisk

 person får dock hänsyn

 inte tas till den juridiska

 personens kostnader för

 lön till delägare.

 Jämkning skall göras

 bland annat i följande

 fall, nämligen

1) då skattskyldig gör 1. då skattskyldig gör

sannolikt eller det annars sannolikt eller det annars

för myndigheten framstår för myndigheten framstår

såsom troligt, att den såsom troligt, att den

preliminära skatten till preliminära skatten till

följd av ändring i följd av ändring i

inkomst eller i avdrag för inkomst eller i avdrag för

omkostnader i omkostnader i

förvärvskälla eller förvärvskälla eller

beträffande allmänna beträffande allmänna

avdrag eller av annan avdrag eller av annan

anledning kommer att avvika anledning kommer att avvika

från motsvarande slutliga från motsvarande slutliga

skatt; eller 2) då genom skatt; eller 2. då genom

ändring i ändring i

inkomstförhållandena inkomstförhållandena

eller av annat skäl eller av annat skäl

ändrad skatteform synes ändrad skatteform synes

påkallad. påkallad.

 I fall, som avses i första

I fall, som avses i första

stycket under 1), bör stycket 1, bör såvitt

såvitt angår angår preliminär A-skatt

preliminär A-skatt jämkning göras bara

jämkning göras bara då på grund av

då på grund av jämkningen preliminär

jämkningen preliminär skatt skulle tas ut med minst

skatt skulle tas ut med minst en femtedel högre eller

en femtedel högre eller lägre belopp än som utan

lägre belopp än som utan jämkning skulle betalas.

jämkning skulle Jämkning av preliminär

erläggas. Jämkning av F- skatt eller särskild

preliminär B-skatt i nyss A-skatt i nyss angivna fall

angivna fall bör göras bör göras bara då

bara då påräknelig påräknelig skatt med

skatt med minst en femtedel minst en femtedel över-

över- eller understiger den eller understiger den tidigare

tidigare antagna skatten, dock antagna skatten, dock med

med minst 2 000 kronor. minst 2 000 kronor.

 Jämkning av skatteavdrag

 från dagpenning från

 arbetslöshetskassa får

 ske endast vid arbetslöshet

 där dagpenning har betalats

 för längre tid än en

 månad och skatteavdrag

 enligt tabell skulle

 medföra ett avsevärt

 överuttag av preliminär

 skatt. Jämkning av skatt

 för sådan mottagare av

 dagpenning som debiterats

 preliminär F-skatt eller

 särskild A-skatt skall i

 första hand avse den

 debiterade skatten.

Oavsett vad som sägs i föregående stycke, får jämkning

verkställas om skillnaden mellan slutlig och annars

utgående preliminär skatt skulle bli mer betydande eller det

föranleds av särskilda omständigheter.

Jämkning skall i första Jämkning skall i första

hand ske av preliminär hand ske av preliminär

skatt på andra inkomster skatt på sådan

än ränta och utdelning. ersättning som utgör den

 skattskyldiges huvudsakliga

 inkomst av arbete och

 därefter på andra

 inkomster än ränta och

 utdelning. Om särskild A-

 skatt har debiterats, skall

 dock jämkningen i första

 hand avse sådan skatt.

 I fråga om preliminär skatt på ränta och

 utdelning får

jämkning ske även om skattsedel avseende annan

preliminär skatt inte har utfärdats.

Får en skattemyndighet

genom anmälan av

skattskyldig eller annars

vetskap om att preliminär

skatt har blivit påförd

obehörigen eller med

oriktigt belopp eller att

felaktighet har ägt rum vid

utskrivandet av skattsedel,

skall myndigheten vidtaga den

jämkning av nämnda

skatt, som kan behövas.

 Innan jämkning äger rum, skall den

skattskyldige

beredas tillfälle att yttra sig, om detta inte uppenbarligen är

obehövligt.

Jämkning får inte verkställas efter inkomstårets utgång

med mindre den preliminära skatten därigenom nedsätts.

Ansökan om sådan jämkning skall av skattskyldig inges före

utgången av april månad året efter inkomståret.

2 mom. Har skattskyldig 2 mom. Har skattskyldig

inbetalt preliminär skatt betalat preliminär skatt

med belopp, som beräknas med belopp, som beräknas

överskjuta motsvarande överstiga motsvarande

slutliga skatt med minst en slutliga skatt, i

femtedel av sistnämnda förekommande fall minskad

skatt, dock minst 500 kronor, med överskjutande

skall efter beslut av ingående mervärdeskatt,

skattemyndigheten i samband med minst en femtedel av den

med jämkning det sålunda minskade slutliga

överskjutande beloppet skatten, dock minst 500

återbetalas till den kronor, skall efter beslut av

skattskyldige på det skattemyndigheten i samband

sätt som anges i 68 § 1 med jämkning det

mom. utan avvaktan på överskjutande beloppet

debitering av den slutliga återbetalas till den

skatten. Då särskilda skattskyldige på det

omständigheter sätt som anges i 68 § 1

föranleder det, får mom. utan avvaktan på

skattemyndighet besluta om debitering av den slutliga

återbetalning av för skatten. Då särskilda

mycket erlagd preliminär omständigheter

skatt, även om den föranleder det, får

inbetalda preliminärskatten skattemyndighet besluta om

inte överstiger den återbetalning av för

beräknade slutliga skatten mycket erlagd preliminär

på det sätt som nyss har skatt, även om den

angivits. inbetalda preliminärskatten

 inte överstiger den

 beräknade slutliga skatten,

 i förekommande fall,

 minskad med överskjutande

 ingående mervärdeskatt

 på det sätt som nyss har

 angivits.

46 §

2 mom. Beslut om jämkning skall tillställas den

skattskyldige. Innebär beslutet, att debiterad preliminär

skatt, som förfaller till betalning efter det beslutet

meddelats, skall betalas med annat belopp än som tidigare

utfärdad skattsedel utvisar, skall därjämte utfärdas ny

skattsedel upptagande den ändrade skatten.

Sker jämkning av preliminär skatt, skall i beslutet anges,

att skatten skall beräknas t.ex. på viss del av inkomsten eller

på inkomsten minskad med visst belopp eller att skatten

skall tas ut med viss procent av inkomsten.

Vid jämkning av preliminär skatt, som tas ut efter i 7 §

första stycket nämnd procentsats, skall i beslutet anges efter

vilken procentsats den ändrade skatten skall tas ut.

Sker jämkning av preliminär skatt på ränta eller utdelning

skall i beslutet anges att preliminär skatt inte skall tas ut på

ränta på eller utdelning från visst konto eller vissa

värdepapper.

Sker jämkning av Sker jämkning av

preliminär B-skatt, skall preliminär F-skatt eller

skatten beräknas på särskild A- skatt, skall

samma sätt som i 13, 15 och skatten beräknas på

25 §§ anges samma sätt som i 13-- 15

beträffande påföring och 25 §§ anges

av sådan skatt efter beträffande påföring

preliminär taxering. av sådan skatt efter

 preliminär taxering.

 3 mom. Beslut om jämkning, som grundar

sig på

ansökan av skattskyldig, skall meddelas skyndsamt.

Beslutet och, i förekommande fall, den nya skattsedeln

skall genast tillställas den skattskyldige utan kostnad för

denne.

Arbetstagare som har att vidkännas skatteavdrag skall

genast till arbetsgivaren överlämna beslut om jämkning

och, i förekommande fall, den nya skattsedeln.

Arbetsgivare skall iakttaga Arbetsgivare skall iaktta

beslut om jämkning från beslut om jämkning från

och med det och med det

avlöningstillfälle, som utbetalningstillfälle som

infaller näst efter det först infaller sedan två

två veckor förflutit veckor förflutit från

från det han fick del av det han fick del av beslutet.

beslutet. Innebär sådant Innebär sådant beslut

beslut nedsättning av nedsättning av skatteavdrag

skatteavdrag i annat fall i annat fall än som avses i

än som avses i 45 § 3 45 § 3 mom., skall beslutet

mom., skall beslutet tillämpas redan vid det

tillämpas redan vid det utbetalningstillfälle som

avlöningstillfälle som inträffar sedan en vecka

inträffar sedan en vecka förflutit från det

förflutit från det arbetsgivaren fått del av

arbetsgivaren fått del av beslutet eller, om det inte

beslutet eller, om det ej kan kan ske, det belopp som skulle

ske, det belopp som skulle ha ha tillkommit den

tillkommit den skattskyldige skattskyldige om beslutet

om beslutet tillämpats tillämpats tillställas

tillställas denne inom fyra denne inom fyra dagar efter

dagar efter sistnämnda sistnämnda

avlöningstillfälle. utbetalningstillfälle.

 4 mom. Skattskyldig är

4 mom. Skattskyldig är

efter anmaning av efter anmaning av

skattemyndighet skyldig att skattemyndighet skyldig att

för jämkning av den för jämkning av den

preliminära skatten avgiva preliminära skatten avge

preliminär preliminär

självdeklaration eller självdeklaration eller

inkomma med för den inkomma med för den

skattskyldige utfärdad skattskyldige utfärdad

skattsedel å preliminär skattsedel på preliminär

skatt. Befinnes deklaration skatt. Är deklarationen

ofullständig, äger ofullständig, får

myndigheten anmana den myndigheten anmana den

skattskyldige att skattskyldige att

fullständiga den avgivna fullständiga den avgivna

deklarationen. deklarationen.

Bestämmelserna i 21 § Bestämmelserna i 21 §

skola härvid äga skall härvid äga

motsvarande tillämpning. motsvarande tillämpning.

(Se vidare anvisningarna.) (Se vidare anvisningarna.)

48 §

1 mom. Skattskyldig, vars 1 mom. Skattskyldig, vars

skattebetalningsförmåga skattebetalningsförmåga

har blivit nedsatt på grund har blivit nedsatt på grund

av arbetslöshet eller av arbetslöshet eller

sjukdom eller annars sjukdom eller annars

oförvållat, får av oförvållat, får av

skattemyndighet beviljas skattemyndighet beviljas

anstånd med erläggande anstånd med betalning av

av preliminär B-skatt, preliminär F-skatt,

kvarstående skatt eller särskild A-skatt,

tillkommande skatt. Ansökan kvarstående skatt eller

om anstånd skall för att tillkommande skatt.

kunna prövas ha kommit in Ansökanom anstånd skall

senast den dag då den för att kunna prövas ha

skatt, som ansökningen kommit in senast den dag då

avser, senast skall betalas. den skatt, som ansökningen

Beslut om anstånd får avser, senast skall betalas.

meddelas i fråga om skatt Beslut om anstånd får

som skall betalas under de meddelas i fråga om skatt

två uppbördsmånader, som skall betalas under de

vilka utlöper närmast två uppbördsmånader,

efter det ansökan om vilka utlöper närmast

anstånd har gjorts. efter det ansökan om

 anstånd har gjorts.

 Anståndet får avse hela skatten eller en

 del av den.

Anståndstiden får bestämmas till längst ett år. Avser

anståndet skatt, som skall betalas under två

uppbördsmånader, skall anståndstiden räknas från

utgången av den först infallande uppbördsmånaden.

2 mom. Värnpliktig, som har 2 mom. Värnpliktig, som har

ryckt in till ryckt in till

militärtjänstgöring militärtjänstgöring

och vars och vars

skattebetalningsförmåga skattebetalningsförmåga

till följd härav har till följd härav har

blivit nedsatt, får av blivit nedsatt, får av

skattemyndighet beviljas skattemyndighet beviljas

anstånd med erläggande anstånd med betalning av

av preliminär B- skatt, preliminär F- skatt,

kvarstående skatt eller särskild A-skatt,

tillkommande skatt, som skall kvarstående skatt eller

betalas under tillkommande skatt, som skall

uppbördsmånad, vilken betalas under

helt eller delvis infaller uppbördsmånad, vilken

under tiden för helt eller delvis infaller

militärtjänstgöringen under tiden för

eller under tiden därefter, militärtjänstgöringen

dock senast under tredje eller under tiden därefter,

kalendermånaden efter den dock senast under tredje

då tjänstgöringen kalendermånaden efter den

upphör. Anståndet får då tjänstgöringen

avse hela skatten eller en del upphör. Anståndet får

av den. Anståndstiden avse hela skatten eller en del

får bestämmas till av den. Anståndstiden

längst ett år. får bestämmas till

Anstånd får dock längst ett år.

därutöver beviljas Anstånd får dock

för tiden intill dess den därutöver beviljas

värnpliktige efter beviljad för tiden intill dess den

ledighet för återgång värnpliktige efter beviljad

till civil verksamhet ledighet för återgång

(hempermittering) eller till civil verksamhet

hemförlovning har varit fri (hempermittering) eller

från tjänstgöring tre hemförlovning har varit fri

kalendermånader i följd. från tjänstgöring tre

 kalendermånader i följd.

52 §15

Skatt, som har innehållits Skatt, som har innehållits

genom skatteavdrag, skall genom skatteavdrag, skall

betalas genom insättning betalas in senast den 18 i den

på skattepostgirokonto hos uppbördsmånad, som

den skattemyndighet som avses infaller närmast efter

i 2 a § andra stycket. utgången av den månad,

Inbetalning från landsting då skatteavdraget gjordes

och kommun skall dock, genom insättning på

såvitt gäller skattepostgirokonto hos den

preliminär A-skatt, ske skattemyndighet som avses i 2

genom avräkning mot fordran a § andra

enligt 4 § lagen (1965:269) stycket.Inbetalning från

med särskilda landsting och kommun skall

bestämmelser om kommuns och dock, såvitt gäller

annan menighets utdebitering preliminär A-skatt, ske

av skatt, m.m. genom avräkning mot fordran

 enligt 4 § lagen (1965:269)

 med särskilda

 bestämmelser om kommuns och

 annan menighets utdebitering

 av skatt, m.m.

 Sådan preliminär A-skatt

Sådan preliminär eller

eller kvarstående skatt, kvarstående skatt, som inte

som ej har innehållits har innehållits genom

genom skatteavdrag, skatteavdrag samt tillkommande

preliminär B-skatt samt skatt skall betalas genom

tillkommande skatt skall insättning på

betalas genom insättning skattepostgirokonto hos den

på skattepostgirokonto hos skattemyndighet till vilken

den skattemyndighet till skatten skall betalas enligt

vilken skatten skall betalas skattsedel.

enligt skattsedel.

 Insättning enligt första eller andra

stycket kan göras

också genom inbetalning hos de banker, med vilka

regeringen har träffat avtal därom.

Om den som har innehållit skatt eller skattskyldig inte vet

till vilken skattemyndighet inbetalning skall göras, skall

skatten sättas in på skattepostgirokonto hos

skattemyndigheten i det län där den som har innehållit

skatten respektive den skattskyldige är bosatt.

Betalas skatt genom girering från postgirokonto, skall

skatten anses vara inbetald den dag då

gireringshandlingarna kom in till postanstalt. Statlig

myndighet, som använder det centrala

redovisningssystemet (system S) för betalning av skatt, skall

anses ha betalt den dag då uppdrag att betala skatten sändes

till redovisningscentral i systemet.

Inbetalning av skatt sker kostnadsfritt.

 52 a §

 Om det är sannolikt att

 preliminär A-skatt som har

 betalats av en juridisk person

 kommer att överstiga den

 slutliga skatt som den

 juridiska personen skall

 betala, får

 skattemyndigheten, efter

 särskild ansökan,

 besluta att det

 överskjutande beloppet

 tillgodoräknas den

 juridiska personen såsom

 inbetalning enligt 52 §

 första stycket av

 preliminär skatt som den

 juridiska personen har

 innehållit. Om

 preliminär skatt har

 betalats av ett handelsbolag

 får skattemyndigheten,

 efter särskild ansökan,

 besluta att det betalda

 beloppet skall

 tillgodoräknas

 handelsbolaget enligt

 första stycket eller

 delägare såsom betalning

 av hans preliminära skatt.

54 §

1 mom.16 En arbetsgivare, som 1 mom. En arbetsgivare,som har

har gjort skatteavdrag för gjort skatteavdrag för

preliminär A-skatt eller preliminär A-skatt på

utgett lön för vilken ersättning för arbete

månadsavgift skall eller utgett lön för

redovisas enligt lagen vilken månadsavgift skall

(1984:668) om uppbörd av redovisas enligt lagen

socialavgifter från (1984:668) om uppbörd av

arbetsgivare skall utan socialavgifter från

anmaning lämna uppgift arbetsgivare skall utan

(uppbördsdeklaration) om anmaning lämna uppgift

detta till den skattemyndighet (uppbördsdeklaration) om

som avses i 2 a § andra detta till den skattemyndighet

stycket. Deklaration skall som avses i 2 a § andra

lämnas av landsting och stycket. Deklaration skall

kommun senast den 12 och av lämnas av landsting och

annan arbetsgivare senast den kommun senast den 12 och av

18 i uppbördsmånaden annan arbetsgivare senast den

efter den månad då 18 i uppbördsmånaden

skatteavdraget gjordes eller efter den månad då

lönen utgavs. skatteavdraget gjordes eller

 lönen utgavs.

 Efter anmaning av skattemyndigheten är

också den,

som inte är deklarationsskyldig enligt första stycket, skyldig

att avge uppbördsdeklaration.

Uppbördsdeklaration skall avges på heder och samvete

samt avfattas på blankett enligt fastställt formulär.

Uppbördsdeklaration skall upptaga

1) arbetsgivarens personnummer, organisationsnummer

eller särskilda redovisningsnummer;

2) uppgift om den tid för vilken redovisning lämnas;

3) det belopp som har dragits av för preliminär A-skatt

från lön;

4) sådan utgiven avgiftspliktig lön eller ersättning som

avses i 2 kap. 3 § första och andra styckena lagen (1981:691)

om socialavgifter, dock inräknat det belopp som avses i

punkt 5;

5) det belopp med vilket avdrag görs enligt 6 § lagen om

uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare;

6) den lön eller ersättning på vilken månadsavgiften

beräknas;

7) månadsavgiftens belopp;

8) summan av skatt enligt punkt 3 och avgift enligt punkt

7.

En arbetsgivare, som har gjort skatteavdrag för

kvarstående skatt, skall lämna uppgift

(uppbördsdeklaration för kvarstående skatt) om

detta. Sådan deklaration skall lämnas senast den 18 i

uppbördsmånaden april och upptaga, förutom uppgift som

avses i fjärde stycket 1, det belopp som dragits av för

kvarstående skatt. I övrigt gäller i tillämpliga delar vad som

sägs i första--tredje styckena.

Den som har gjort skatteavdrag för preliminär A-skatt på

ränta eller utdelning skall lämna uppgift

(uppbördsdeklaration för ränta och utdelning) om

detta. Sådan deklaration skall lämnas senast den 18 i

uppbördsmånaden efter den månad då skatteavdraget

gjordes och ta upp

1) den deklarationsskyldiges namn och person- eller

organisationsnummer;

2) uppgift om den tid för vilken redovisning lämnas;

3) det belopp som har dragits av för preliminär A-skatt.

I övrigt gäller i tillämpliga delar vad som sägs i första--

tredje styckena.

55 §

1 mom. Skattemyndigheten 1 mom. Skattemyndigheten

får när särskilda får när särskilda

skäl föreligger besluta skäl föreligger besluta

att en arbetsgivare förutom att en arbetsgivare förutom

uppbördsdeklaration skall uppbördsdeklaration skall

lämna uppgift om namn och lämna uppgift om namn och

personnummer samt avdrag personnummer eller

för preliminär A-skatt organisationsnummer samt

för varje arbetstagare. avdrag för preliminär

Beslutet skall upphävas av A-skatt för varje

skattemyndigheten när arbetstagare. Beslutet skall

skäl för att vidhålla upphävas av

det inte längre finns. skattemyndigheten när

 skäl för att vidhålla

 det inte längre finns.

 Bestämmelserna i denna lag om

uppbördsdeklaration

gäller i tillämpliga delar uppgifter enligt första stycket.

56 §

Preliminär B-skatt, som Preliminär F-skatt eller

skattskyldig har inbetalt särskild A-skatt, som

utöver debiterat belopp, skattskyldig har inbetalt

skall avräknas på senare utöver debiterat belopp,

under uppbördsåret skall avräknas på senare

förfallande B-skatt i den under uppbördsåret

mån den inte erläggs. förfallande F- skatt eller

 särskild A-skatt i den

 mån den inte betalas.

 Har inbetalt skattebelopp på grund av

bristfälliga

identifieringsuppgifter inte kunnat tillgodoföras

skattskyldig inom sju år efter utgången av det uppbördsår,

under vilket inbetalningen skedde, skall beloppet tillfalla

statsverket.

65 §

Avkortning av obetald Avkortning av obetald

debiterad skatt skall äga debiterad skatt skall äga

rum, då någon vunnit rum, då någon vunnit

nedsättning i eller nedsättning i eller

befrielse från honom befrielse från honom

påförd debitering, dock påförd debitering, dock

att preliminär skatt skall att preliminär skatt skall

avkortas endast i den mån avkortas endast i den mån

den blivit restförd. den blivit restförd. Har en

 skattskyldig debiterats

 både preliminär F-skatt

 och särskild A-skatt för

 ett och samma uppbördsår

 skall avkortningen i första

 hand avse den först

 debiterade skatten.

 Vidare skall, om skattskyldig vid

debitering av slutlig

skatt gottskrivits preliminär skatt till högre belopp än den

slutliga skatten, det överskjutande beloppet avkortas i den

mån det är obetalt.

Har en arbetsgivare för betalning av arbetstagares skatt

verkställt avdrag på lön enligt denna lag eller enligt 15 kap.

utsökningsbalken men trots anmaning underlåtit att

inbetala det innehållna beloppet, skall häremot svarande

skatt, om denna är debiterad, avkortas såvitt den

skattskyldige angår samtidigt som ett motsvarande belopp

uppdebiteras såsom fordran på arbetsgivaren.

75 §17

Om arbetsgivare utan skälig Om arbetsgivare utan skälig

anledning underlåter att anledning underlåter att

göra avdrag för göra avdrag för

preliminär eller preliminär eller

kvarstående skatt, är kvarstående skatt, är

han ansvarig för skatt, som han ansvarig för skatt, som

skatteavdraget skulle ha skatteavdraget skulle ha

avsett, till belopp som svarar avsett, till belopp som svarar

mot vad han har underlåtit mot vad han har underlåtit

att avdraga. Gäller att dra av. Gäller

arbetsgivarens ansvarighet arbetsgivarens ansvarighet

på grund av på grund av

underlåtenhet att göra underlåtenhet att göra

avdrag för preliminär avdrag för preliminär

skatt arbetstagare, som ej skatt arbetstagare, som ej

är känd, skall vad är känd, skall vad

arbetsgivaren har arbetsgivaren har

underlåtit att avdraga underlåtit att dra av anses

anses utgöra 40 procent av utgöra 30 procent av den

den lön på vilken ersättning på vilken

skatteavdrag skulle ha gjorts. skatteavdrag skulle ha gjorts.

 Beslut enligt första stycket skall

fattas av

skattemyndigheten.

Åläggs Åläggs

betalningsskyldighet betalningsskyldighet

arbetsgivare på grund av arbetsgivare på grund av

underlåtenhet att göra underlåtenhet att göra

avdrag för preliminär avdrag för preliminär

skatt, innan slutlig skatt har skatt, innan slutlig skatt har

debiterats för det debiterats för det

inkomstår under vilket inkomstår under vilket

skatteavdraget skulle ha skatteavdraget skulle ha

gjorts, skall gjorts, skall

betalningsskyldighet för betalningsskyldighet för

skattebeloppet åläggas skattebeloppet åläggas

också arbetstagaren, om han också arbetstagaren, om han

är känd. Beloppet får är känd. Beloppet får

indrivas hos arbetstagaren i indrivas hos arbetstagaren i

samma ordning som gäller samma ordning som gäller

för restförd skatt. för restförd skatt.

 Betalningsskyldighet enligt

 detta stycke får inte

 åläggas handelsbolag.

 Om arbetstagare blir känd först sedan

betalningsskyldighet har ålagts arbetsgivaren, men före

debiteringen av slutlig skatt som avses i tredje stycket, skall

betalningsskyldighet för skattebeloppet åläggas

arbetstagaren. Blir arbetstagaren känd senare än som har

sagts nu skall beslut meddelas om hur stor del av

arbetstagarens kvarstående eller tillkommande skatt som

omfattas av arbetsgivarens betalningsskyldighet.

Betalningsskyldighet får i fall som avses i tredje eller

fjärde stycket åläggas arbetstagaren också efter det att

slutlig skatt har debiterats, om det med fog kan antagas att

tillkommande skatt kommer att påföras honom.

 75 c §

 Om den som i en av honom

 bedriven näringsverksamhet

 betalar ut ersättning

 för arbete till någon

 som har en F-skattesedel, inte

 i samband därmed har gjort

 anmälan enligt 40 a §

 trots att han varit skyldig

 att göra det, får

 betalningsskyldighet

 åläggas honom enligt vad

 nedan sägs. I fall då

 arbetet har utförts av

 betalningsmottagaren själv

 eller, när

 betalningsmottagaren är ett

 handelsbolag, en delägare i

 bolaget, får

 betalningsansvar åläggas

 utbetalaren för

 betalningsmottagarens eller

 delägarens obetalda skatt

 intill ett belopp som svarar

 mot 60 procent av

 ersättningen för

 arbetet. Om arbetet i annat

 fall har utförts av en

 annan person än

 betalningsmottagaren, får

 utbetalaren åläggas

 betalningsskyldighet för

 skatt som belöper på

 ersättningen för

 arbetet, i den mån

 betalningsskyldighet enligt 75

 eller 77 § har ålagts

 betalningsmottagaren eller

 någon annan som varit

 arbetsgivare åt den som

 utfört arbetet, samt för

 dröjsmålsavgift som

 belöper på

 skattebeloppet.

 Betalningsskyldighet får

 inte åläggas enligt

 denna paragraf, om

 betalningsmottagaren har

 betalat sin preliminära

 F-skatt för

 uppbördsåret inom

 föreskriven tid.

75 d § Beslut om

 betalningsskyldighet enligt 75

 c § skall fattas av

 skattemyndigheten.

 Betalningsskyldighet enligt 75

 c § får inte

 åläggas sedan den

 skattskyldiges

 betalningsskyldighet för

 skattebeloppet fallit bort

 enligt lagen (1982:188) om

 preskription av

 skattefordringar m.m. Hos den

 som blivit ålagd

 betalningsskyldighet enligt 75

 c § får indrivning ske i

 samma ordning som gäller

 för restförd skatt.

75 e § En utbetalare som

 har fullgjort

 betalningsskyldighet i

 enlighet med beslut enligt 75

 c § andra stycket får

 söka beloppet åter av

 den som har utfört arbetet.

 En utbetalare som har

 fullgjort betalningsskyldighet

 i enlighet med beslut enligt

 75 c § tredje stycket

 får söka beloppet

 åter av den som har

 ålagts betalningsskyldighet

 enligt 75 eller 77 § eller,

 om betalningsskyldigheten

 ålagts enligt 75 §, av

 den som utfört arbetet.

 På regressfordran enligt

 första stycket tillämpas

 bestämmelserna i 76 §.

77 §18

En arbetsgivare som har gjort En arbetsgivare som har gjort

skatteavdrag men inte betalat skatteavdrag men inte betalat

in det innehållna beloppet in det innehållna beloppet

i den tid och ordning, som i den tid och ordning, som

föreskrivs i 24 § 2 föreskrivs i 52 och 53

mom., 52 och 53 §§, §§, är ansvarig

är ansvarig för för beloppet. Sedan beslut

beloppet. Sedan beslut om om beloppets storlek har

beloppets storlek har fattats fattats får beloppet drivas

får beloppet drivas in hos in hos arbetsgivaren i den

arbetsgivaren i den ordning ordning som gäller för

som gäller för indrivning av skatt.

indrivning av skatt.

 Har arbetsgivaren lämnat

uppbördsdeklaration inom

den tid som anges i 54 § 1 mom. första stycket eller inom

den tid som anges i ett beslut om anstånd med att lämna

deklaration, anses beslut om skattens storlek ha fattats i

enlighet med deklarationen.

Kommer deklarationen in till skattemyndigheten vid en

senare tidpunkt anses beslut om skattens storlek också ha

fattats i enlighet med deklarationen, om inte ett

omprövningsbeslut har meddelats dessförinnan.

Beslut enligt första stycket skall fattas av

skattemyndigheten.

Arbetstagaren är fri från betalningsansvar för

skattebelopp som enligt denna paragraf får drivas in hos

arbetsgivaren.

78 §

1 mom.19 Arbetsgivare, som 1 mom. Arbetsgivare, som

enligt lag är skyldig enligt lag är

föra handelsböcker, bokföringsskyldig skall ha

skall ha sin bokföring sin bokföring så ordnad

så ordnad att därav att därav framgår

framgår arbetstagares namn, arbetstagares namn,

lönebelopp och lönebelopp och

skatteavdrags belopp. Om skatteavdrags belopp. Om

skattsedel eller skattekort skattsedel eller skattekort

har företetts för har företetts för

arbetsgivaren skall också arbetsgivaren skall också

framgå arbetstagares framgå arbetstagares

födelsetid samt nummer födelsetid samt nummer

på för honom utfärdad på för honom utfärdad

skattsedel. skattsedel.

 Också annan arbetsgivare än i första

stycket sägs, som

har att verkställa skatteavdrag på arbetstagares lön, är

skyldig att i enahanda omfattning föra anteckningar i

hänseenden som har sagts nyss.

För kontroll av att För kontroll av att

bestämmelserna om bestämmelserna om

skatteavdrag har följts skatteavdrag har följts

får revision verkställas får revision göras hos

hos sådan arbetsgivare, som sådan arbetsgivare, som

avses i första och andra avses i första och andra

styckena. Beslut om revision styckena. Revision får

meddelas av riksskatteverket också göras hos den som

eller skattemyndighet. I har ansökt om en

övrigt gäller i fråga F-skattesedel för kontroll

om revision i tillämpliga av att lämnade uppgifter

delar bestämmelserna i 3 är riktiga och

kap. 8--14 §§ fullständiga. Beslut om

taxeringslagen (1990:324). revision meddelas av

 riksskatteverket eller

 skattemyndighet. I övrigt

 gäller i fråga om

 revision i tillämpliga

 delar bestämmelserna i 3

 kap. 8--14 §§

 taxeringslagen (1990:324).

 2 mom. Det åligger varje

2 mom. Det åligger varje

arbetsgivare att efter arbetsgivare att efter

anmaning av skattemyndigheten anmaning av skattemyndigheten

lämna uppgift om lämna uppgift om

anställda arbetstagare, arbetstagare,utbetalda

utbetalda löner och löner och beloppet av

beloppet av verkställda verkställda skatteavdrag.

skatteavdrag.

 79 §

Skattskyldig som Den som uppsåtligen eller

uppsåtligen eller av grov av grov oaktsamhet till

oaktsamhet till myndighet myndighet lämnar oriktig

eller arbetsgivare lämnar uppgift om förhållande,

oriktig uppgift om som har betydelse för

förhållande, som har skyldigheten för honom

betydelse för hans eller för en juridisk

skyldighet att erlägga person som han

skatt, eller underlåter att företräder att betala

lämna föreskriven skatt, eller underlåter att

uppgift av sådant slag, lämna föreskriven

dömes till böter, om ej uppgift av sådant slag,

gärningen är belagd med döms till böter, om inte

straff i skattebrottslagen. gärningen är belagd med

 straff i skattebrottslagen

 (1971:69).

 I ringa fall dömes ej till

I ringa fall döms inte till

ansvar enligt första ansvar enligt första

stycket. stycket.

 79 a §

 Den som uppsåtligen eller

 av grov oaktsamhet till

 arbetsgivaren lämnar

 oriktiga uppgifter om innehav

 av F- skattesedel eller

 något annat

 förhållande som har

 betydelse för skyldigheten

 för honom eller för en

 juridisk person som han

 företräder att betala

 skatt döms till böter

 eller fängelse i högst

 sex månader. Ansvar enligt

 första stycket inträder

 inte, om ansvar för

 gärningen kan utdömas

 enligt skattebrottslagen

 (1971:69) eller brottsbalken.

 I ringa fall döms inte till

 ansvar enligt första

 stycket.

80 §

Arbetsgivare som Arbetsgivare som

uppsåtligen eller av grov uppsåtligen eller av grov

oaktsamhet åsidosätter oaktsamhet åsidosätter

skyldighet att verkställa skyldighet att verkställa

skatteavdrag dömes till skatteavdrag döms till

böter. böter.

 I ringa fall dömes ej till

I ringa fall döms inte till

ansvar enligt första ansvar enligt första

stycket. stycket.

83 §

Hörsammar inte skattskyldig anmaning att avlämna

preliminär självdeklaration eller att komplettera sådan

deklaration eller att för jämkning inkomma med för den

skattskyldige utfärdad skattsedel på preliminär skatt, eller

underlåter någon att underlåter någon att

hörsamma anmaning enligt 19 hörsamma anmaning enligt 19

eller 54 §, eller §, 38 b § första

 stycket eller 54 §, eller

underlåter arbetsgivare, som är skyldig att göra

skatteavdrag, att fullgöra sådan skyldighet eller gör han

skatteavdrag med för lågt belopp, eller

fullgör arbetsgivare inte vad som åligger eller åläggs

honom enligt 43 §, 55 § 1 mom. första stycket eller 78 §,

får skattemyndigheten förelägga den försumlige vite.

Vite får inte föreläggas staten, kommun eller tjänsteman

i tjänsten.

Har vitet förelagts också med stöd av bestämmelse i

taxeringslagen (1990:324) eller i lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter prövas en fråga om

uttagande av den länsrätt som är behörig enligt nämnda

lagar.

Vid prövning av ansökan om utdömande av vite får även

vitets lämplighet bedömas.

102 §

Länsrättens beslut om Länsrättens beslut om

preliminär taxering, preliminär taxering,

sättet för att ta ut debitering eller jämkning

preliminär skatt, av preliminär skatt,

debitering eller jämkning verkställande av

av sådan skatt, skatteavdrag och anstånd

verkställande av med att betala in skatt får

skatteavdrag och anstånd inte överklagas. Vad som

med att betala in skatt får sagts nu gäller dock inte

inte överklagas. Vad som beslut med anledning av en

sagts nu gäller dock inte begäran enligt 44 § om

beslut med anledning av en besked angående

begäran enligt 44 § om skyldigheten att verkställa

besked angående skatteavdrag.

skyldigheten att verkställa

skatteavdrag. Anvisningar till 39 §

1. I 39 § 1 mom. anges

när fråga är om

arbetsgivare och arbetstagare

i uppbördslagens mening.

Så är i princip fallet

då någon utbetalar

belopp, som för mottagaren

motsvarar i nämnda paragraf

avsedd inkomst av tjänst.

Härav följer att

exempelvis den som är

självständig

företagare och vars inkomst

är hänförlig till

inkomst av

näringsverksamhet inte

skall vidkännas

skatteavdrag på nämnda

inkomst. I handelsbolag eller

enkelt bolag är det icke

ovanligt, att en eller flera

delägare utföra arbete

för bolagets räkning och

därför uppbära

bestämd lön, beräknad

för vecka, månad eller

annan bestämd tidsperiod,

varjämte vederbörande,

utöver lönen,

erhåller viss del i

vinsten. Sådan delägare

är icke arbetstagare enligt

denna lags mening. Den

omständigheten att någon

vid sidan av fastställd

lön uppbär tantiem eller

avlönas medelst provision

förhindrar i och för sig

icke att skatteavdrag

verkställes. 2. Har

arbetstagaren jämte sin

huvudsyssla en eller flera

bisysslor, skall, i de fall

då enligt vad förut

sagts skatteavdrag skall

verkställas, sådant

avdrag göras av den

arbetsgivare, hos vilken

arbetstagaren har sin

huvudanställning. Kan av

flera anställningar ingen

anses såsom den

huvudsakliga eller

föreligger tvekan om vilken

anställning som skall

betraktas såsom

huvudsaklig, har arbetstagaren

eller arbetsgivaren att

vända sig till

skattemyndigheten, som

meddelar besked om vid vilken

anställning skatteavdrag

skall verkställas.

 3. Skatteavdrag

1. Skatteavdrag kommer inte i

ifrågakommer icke fråga för preliminär

beträffande preliminär F-skatt, särskild A-skatt

B-skatt eller tillkommande eller tillkommande skatt.

skatt.

 Avdragsskyldighet för

kvarstående skatt är

icke inskränkt till att

avse skatt, som utgår

för inkomst av tjänst,

utan gäller även i

fråga om skatt för annan

inkomst. Den kvarstående

skatten kan nämligen avse

även annan inkomst än av

tjänst.

 4. Föreligger särskilda

2. Föreligger särskilda

svårigheter för svårigheter för

arbetsgivare att göra arbetsgivare att göra

skatteavdrag för skatteavdrag för

kvarstående skatt, får kvarstående skatt, får

skattemyndigheten medge, att skattemyndigheten medge, att

sådant avdrag inte görs. sådant avdrag inte görs.

Svårighet att göra Svårighet att göra

skatteavdrag för sådan skatteavdrag för sådan

skatt kan vara för handen, skatt kan vara för handen,

om lön utbetalas för om ersättning utbetalas

kvartal eller halvår eller för kvartal eller halvår

annars vid sådana eller annars vid sådana

tidpunkter, att genom tidpunkter, att genom

skatteavdrag innehållna skatteavdrag innehållna

medel inte förslår att medel inte förslår att

betala den kvarstående betala den kvarstående

skatten. skatten.

 Såväl arbetsgivare som arbetstagare kan

göra

framställning om befrielse från skatteavdrag. Har

arbetsgivare begärt befrielse från att göra skatteavdrag,

skall arbetstagare, som berörs av framställningen, eller

ombud för denne höras i frågan.

Vid prövning av arbetsgivares ansökan om befrielse från

skyldighet att göra skatteavdrag skall särskilt beaktas

intresset för arbetstagare att få en bekväm

skattebetalningsform och för det allmänna att få en effektiv

skattebetalning.

5. Riksskatteverket 3. Den skattemyndighet som

må,då fråga är om utfärdat den skattskyldiges

anställning som är A-skattesedel får, då

avsedd att vara kortare tid fråga är om arbete som

än en vecka, föreskriva är avsett att pågå

att skatteavdrag ej skall kortare tid än en vecka,

verkställas, därest föreskriva att skatteavdrag

sådant avdrag skulle inte skall göras om

medföra avsevärda sådant avdrag skulle

olägenheter eller om medföra avsevärda

särskilda skäl eljest olägenheter eller om det

föreligga. Även i andra annars finns särskilda

fall må verket, där skäl. Även i andra fall

detta med hänsyn till får skattemyndigheten,

skattskyldigs inkomst eller där detta med hänsyn

anställningsförhållanden till skattskyldigs inkomst

finnes påkallat, eller

förklara att skatteavdrag anställningsförhållanden

ej skall verkställas. är påkallat, förklara

 att skatteavdrag inte skall

 göras.

 Verket äger medgiva att

Skattemyndigheten får medge

preliminär A-skatt, som att preliminär A- skatt,

skall utgå enligt som skall utgå enligt

skattetabell, må skattetabell, får

beräknas till annat belopp beräknas till annat belopp

än som angives i tabellen än som anges i tabellen

under förutsättning att under förutsättning att

avvikelsen är ringa. avvikelsen är ringa.

till 40 §

I 40 § 1 mom. andra stycket I 40 § 2 mom. andra stycket

och 2 mom. andra stycket angivet skatteavdrag skall

angivna skatteavdrag skola ej inte verkställas, då det

verkställas, då det är uppenbart för

är uppenbart för arbetsgivaren att

arbetsgivaren att anställningen hos honom

anställningen hos honom är att anse såsom

är att anse såsom bisyssla.Är så inte

bisyssla. Är så ej fallet, får avdrag

fallet, må avdrag underlåtas endast om

underlåtas allenast arbetstagaren med intyg

därest arbetstagaren med från skattemyndighet

intyg från skattemyndighet styrker att fråga är om

styrker att fråga är om bisyssla.

bisyssla.

 Skatteavdrag skall icke

Skatteavdrag skall inte

göras å lön, som göras på lön, som

utbetalas senast den 25 utbetalas senast den sista

februari under inkomståret, februari under inkomståret,

därest arbetstagaren om arbetstagaren företer

företer skattsedel eller skattsedel eller F-

skattekort utvisande att han skattebevis utvisande att han

för nästföregående för nästföregående

inkomstår varit inkomstår varit

påförd preliminär påförd preliminär

B-skatt. Vad sist sagts har F-skatt. Vad sist sagts

dock icke avseende å gäller dock inte

nyanställd arbetstagare, nyanställd arbetstagare,

som kan antagas hava sin som kan antas ha sin

väsentliga utkomst av väsentliga utkomst av

anställningen. anställningen.

 Det åligger arbetsgivaren,

Det åligger arbetsgivaren,

att senast en vecka innan i 40 att senast en vecka innan i 40

§ 2 mom. andra stycket § 2 mom. andra stycket

angivet avdrag för angivet avdrag för

kvarstående skatt första kvarstående skatt första

gången göres, genom gången görs, genom

skriftlig eller muntlig skriftlig eller muntlig

hänvändelse till hänvändelse till

arbetstagaren uppmana denne arbetstagaren uppmana denne

att överlämna skattsedel att överlämna skattsedel

å slutlig skatt eller på slutlig skatt eller

vederbörlig del av sådan vederbörlig del av sådan

skattsedel eller på skattsedel eller på

föreskrivet sätt visa föreskrivet sätt visa

att skatteavdrag att skatteavdrag

förkvarstående skatt ej förkvarstående skatt

skall göras. Därvid inte skall göras. Därvid

skall arbetsgivaren tillika skall arbetsgivaren tillika

erinra arbetstagaren om det erinra arbetstagaren om det

skatteavdrag, som eljest skatteavdrag, som annars

kommer att göras. kommer att göras.

 Arbetsgivarens val av

Arbetsgivarens val av

skattetabell för skattetabell för

beräkning av förhöjt beräkning av förhöjt

avdrag enligt 40 § 1 mom. avdrag enligt 40 § 1 mom.

andra stycket bör godtagas, andra stycket bör godtas,

om skälig anledning får om skälig anledning får

anses ha förelegat att anses ha förelegat att

tillämpa skattetabellen i tillämpa skattetabellen i

fråga. fråga.

 Har genom skatteavdrag enligt

Har genom skatteavdrag enligt

40 § 1 mom. andra stycket 40 § 1 mom. andra stycket

eller 2 mom. andra stycket eller 2 mom. andra stycket

innehållits större innehållits större

belopp än vad som skall belopp än vad som skall

inbetalas vid närmast inbetalas vid närmast

följande följande

uppbördstillfälle enligt uppbördstillfälle enligt

skattsedel, skattekort eller skattsedel, F-skattebevis

av skattemyndighet utfärdat eller av skattemyndighet

intyg, som arbetstagaren utfärdat intyg, som

företett efter det avdraget arbetstagaren företett

gjorts, eller erhållet efter det avdraget gjorts,

besked om skatteavdrag, skall eller erhållet besked om

arbetsgivaren, om icke skatteavdrag, skall

särskilda hinder arbetsgivaren, om inte

föreligga, mot kvitto särskilda hinder

tillhandahålla föreligger, mot kvitto

arbetstagaren vad som tillhandahålla

sålunda innehållits arbetstagaren vad som

för mycket. sålunda innehållits

 för mycket.

 Kan det antagas, att

nyanställd arbetstagare,som

har skattsedel å

preliminär B-skatt, har sin

väsentliga utkomst av

anställningen, åligger

det arbetsgivaren anmäla

dylikt förhållande till

skattemyndigheten.

 Vad i 40 § sägs om

Vad i 40 § sägs om

skyldighet att överlämna skyldighet att visa upp

skattsedel till arbetsgivare skattsedel för arbetsgivare

och om påföljd för och om påföljd för

underlåtenhet att underlåtenhet att

fullgöra sådan fullgöra sådan

skyldighet äger icke skyldighet gäller inte vid

tillämpning vid utbetalning utbetalning av folkpension

av folkpension eller eller tilläggspension

tilläggspension från från allmän

allmän försäkringskassa eller

försäkringskassa eller riksförsäkringsverket

riksförsäkringsverket eller annars i den mån

eller eljest i den mån regeringen så förordnar.

regeringen så förordnar.

 till 45 §

1. Skattemyndighet äger utan särskild anmälan från den

skattskyldige uppta fråga om jämkning av preliminär skatt i

fall som avses i 45 §.

2. För att få bättre 2. För att få bättre

överensstämmelse mellan överensstämmelse mellan

slutlig skatt och erlagd slutlig skatt och betald

preliminärskatt kan genom preliminärskatt kan genom

jämkning föreskrivas, jämkning föreskrivas,

att utbyte skall ske av att utbyte skall ske av

preliminär A-skatt preliminär A-skatt

beräknad enligt beräknad enligt

skattetabell eller av skattetabell mot preliminär

preliminär B- skatt mot A-skatt beräknad enligt

preliminär A-skatt särskild av skattemyndighet

beräknad enligt särskild angiven grund. Jämför

av skattemyndighet angiven vidare 3 §.

grund. Jämför vidare 3

§ och anvisningarna till

samma paragraf.

 3. Har skattskyldig under inkomståret,

innan beslutet

om jämkning meddelats, erlagt högre preliminär skatt än

han rätteligen bort göra, skall den för mycket inbetalda

skatten icke restitueras. I stället skall den preliminära skatt

som skall erläggas efter beslut om jämkning i motsvarande

mån reduceras, så att den sammanlagda preliminärskatten

kommer att uppgå till belopp, som beräknas böra utgå för

inkomståret. Fall kan förekomma, särskilt vid jämkning

under senare delen av inkomståret, då preliminärskatten

nedsätts med så stort belopp att den skattskyldige, trots att

han helt befriats från att betala sådan skatt under

återstående uppbördsmånader, ändå har inbetalt högre

skatt än han kan antas ha rätteligen bort göra.

Uppgår det för mycket Uppgår det för mycket

inbetalda beloppet till minst inbetalda beloppet till minst

en femtedel av den slutliga en femtedel av den

skatt, som kan beräknas beräknade slutliga skatten,

komma att utgå, dock till i förekommande fall minskad

minst 500 kronor, har den med överskjutande

skattskyldige rätt att ingående mervärdeskatt,

få tillbaka det för dock till minst 500 kronor,

mycket inbetalda beloppet utan har den skattskyldige rätt

avvaktan på debitering av att få tillbaka det för

den slutliga skatten. Är mycket inbetalda beloppet utan

särskilda avvaktan på debitering av

förhållanden för den slutliga skatten. Är

handen -- fråga är t.ex. särskilda

om ett särskilt stort förhållanden för

skattebelopp -- kan handen -- fråga är t.ex.

myndigheten, även om det om ett särskilt stort

angivna villkoret inte är skattebelopp -- kan

uppfyllt, medge att det för myndigheten, även om det

mycket betalda beloppet angivna villkoret inte är

återbetalas till den uppfyllt, medge att det för

skattskyldige. mycket betalda beloppet

 återbetalas till den

 skattskyldige.

 till 46 §

Preliminär Preliminär

självdeklaration kan vara självdeklaration kan vara

behövlig t.ex. om behövlig t.ex. om

skattskyldig, som har att skattskyldig, som har att

erlägga preliminär B- betala preliminär F-skatt

skatt, kan antagas komma att eller särskild A-skatt, kan

få sina inkomster eller antagas komma att få sina

utgifter mera avsevärt inkomster eller utgifter mera

förändrade eller om avsevärt förändrade

skattskyldig, för vilken eller om skattskyldig, för

utfärdats skattsedel å vilken utfärdats skattsedel

preliminär A-skatt, blivit på preliminär A-skatt,

näringsidkare och i också bör påföras

följd därav bör särskild A- skatt.

påföras preliminär

B-skatt.

 Preliminär självdeklaration bör icke

infordras, där för

jämkning erforderliga uppgifter kunna införskaffas på

annat sätt.

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993. Äldre

bestämmelser gäller dock i fråga om preliminär skatt som

avser tid före den 1 april 1993. Vid tillämpning av

bestämmelserna om jämkning i samband med sådan

återbetalning av för mycket betald preliminär skatt som

avses i 45 § 2 mom. och anvisningarna till 45 § skall vid

återbetalningar som avser inkomståret 1992 hänsyn tas

också till överskjutande ingående mervärdeskatt.

2. Vid lagens ikraftträdande skall fysiska och juridiska

personer, som är registrerade för betalning av preliminär B-

skatt och redovisning av mervärdeskatt, eller som är

registrerade för betalning av preliminär B-skatt och som vid

1992 års taxering redovisat mervärdeskatt i sin allmänna

självdeklaration tilldelas en F-skattesedel. Vad som sagts nu

gäller dock inte sådan skattskyldig som är registrerad i

kronofogdemyndighetens register för obetalda skatter eller

avgifter. Under tiden den 1 januari -- 31 mars 1993 skall

äldre bestämmelser om preliminär B-skatt och skattsedel på

sådan skatt gälla för den som har tilldelats en F-skattesedel.

3. Vid utgången av mars 1993 upphör följande lagar att

gälla:

a) lagen (1982:1006) om avdrags- och uppgiftsskyldighet

beträffande vissa uppdragsersättningar,

b) lagen (1983:850) om undantag från vissa bestämmelser

i uppbördslagen (1953:272),

c) lagen (1990:326) om skatteavdrag i vissa fall från

folkpension m.m.,

d) lagen (1990:327) om skatteavdrag från sjukpenning

m.m.,

e) lagen (1990:328) om skatteavdrag från artistersättning

m.m.

Nu nämnda lagar skall dock fortfarande tillämpas i fråga

om ersättningar som har betalats ut före den 1 april 1993.

1 Lagen omtryckt 1991:97.

Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:771.

2 Senaste lydelse 1991:697.

3 Lydelse enligt prop. 1991/92:93.

4 Senaste lydelse 1991:1835.

5 Senaste lydelse 1991:697.

6 Senaste lydelse 1991:697.

7 Senaste lydelse 1991:1908.

8 Senaste lydelse 1991:1835.

9 Senaste lydelse 1991:1908.

10 Senaste lydelse 1991:1908.

11 Lydelse enligt prop. 1991/92:93.

12 Lydelse enligt prop. 1991/92:82.

13 Lydelse enligt prop. 1991/92:93.

14 Senaste lydelse 1991:1908.

15 Senaste lydelse 1991:1908.

16 Senaste lydelse 1991:1908.

17 Senaste lydelse 1991:1908.

18 Senaste lydelse 1991:1908.

19 Senaste lydelse 1991:503.

2 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration

och kontrolluppgifter

Härigenom föreskrivs att 3 kap. 4, 5, 9, 35 och 37 §§ samt

4 kap. 13 § lagen (1990:325) om självdeklaration och

kontrolluppgifter skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 3 kap.

4 §1

Kontrolluppgifter om lön, arvode, andra ersättningar

eller förmåner som utgör skattepliktig intäkt av tjänst skall

lämnas av den som betalat ut beloppet eller gett ut

förmånen.

Kontrolluppgifter skall lämnas för den som av den

uppgiftsskyldige har fått skattepliktigt belopp eller

skattepliktig förmån.

Uppgiftsskyldighet enligt Uppgiftsskyldighet enligt

första och andra styckena första och andra styckena

föreligger även i föreligger även i

fråga om ersättning fråga om ersättning

eller förmån som för eller förmån som

mottagaren utgör intäkt mottagaren får för

av näringsverksamhet om den arbete och som för honom

som betalat ut beloppet eller utgör intäkt av

gett ut förmånen näringsverksamhet om inte

åtagit sig att betala mottagaren antingen har enbart

arbetsgivaravgifter på en F-skattesedel eller både

ersättningen eller en F- skattesedel och en

förmånen eller gjort A-skattesedel och skriftligen

avdrag enligt lagen åberopat F- skattesedeln.

(1982:1006) om avdrags- och

uppgiftsskyldighet

beträffande vissa

uppdragsersättningar.

 Kontrolluppgift skall ta upp utgiven

ersättning eller

förmån samt avdragen preliminär skatt. I 6--12 §§ lämnas

närmare föreskrifter om vad som skall iakttas när

kontrolluppgift lämnas.

5 §2

Uppgiftsskyldighet enligt 4 § föreligger först efter

föreläggande av skattemyndigheten beträffande

1. ersättning och förmån med anledning av tillfälligt

arbete, som getts ut av fysisk person eller dödsbo och inte

utgör omkostnad i näringsverksamhet, om avdrag för

preliminär A-skatt inte har gjorts och det som mottagaren

sammanlagt fått haft ett lägre värde än 1 000 kronor för hela

året,

2. ersättning och förmån med anledning av tillfälligt

arbete i andra fall än som avses i 1 om det som mottagaren

sammanlagt fått haft ett lägre värde än 100 kronor för hela

året,

3. ersättning för

uppdrag enligt 4 § 1--3

lagen (1982:1006) om avdrags-

och uppgiftsskyldighet

beträffande vissa

uppdragsersättningar i

fråga om fastighet eller

bostadslägenhet som avses i

8 § första stycket

nämnda lag, om avdrag

för skatt inte har gjorts,

4. följande slag av 3. följande slag av

ersättningar om det har ersättningar om det har

angetts i kontrolluppgiften angetts i kontrolluppgiften

att sådan ersättning har att sådan ersättning har

lämnats lämnats

a) kostnadsersättning för resa i tjänsten med allmänt

kommunikationsmedel, hyrbil eller taxi, motsvarande

gjorda utlägg,

b) kostnadsersättning för logi vid sådan resa i tjänsten

som avses i punkt 3 av anvisningarna till 33 §

kommunalskattelagen (1928:370), motsvarande gjorda

utlägg,

c) representationsersättning, motsvarande gjorda utlägg,

d) ersättning för ökade levnadskostnader vid sådan resa i

tjänsten som avses i punkterna 3 och 3 a av anvisningarna

till 33 § kommunalskattelagen eller för kostnader för resa

med egen bil i tjänsten, i den mån ersättningarna enligt 10 §

första--tredje styckena uppbördslagen (1953:272) inte skall

ligga till grund för beräkning av preliminär A-skatt.

9 §3

I kontrolluppgiften skall det för varje belopp anges om

arbetsgivaren skall betala arbetsgivaravgifter enligt lagen

(1981:691) om socialavgifter.

I kontrolluppgiften skall särskilt för sig tas upp det

sammanlagda värdet av utgivna ersättningar för ökade

levnadskostnader vid resa i tjänsten som varit förenad med

övernattning och kostnader för resa med egen bil i tjänsten

till den del ersättningarna överstiger avdragsgilla belopp.

Det sammanlagda värdet av andra kostnadsersättningar

än sådana som avses i andra stycket skall anges särskilt för

sig. Traktamentsersättning vid resa i tjänsten som inte varit

förenad med övernattning skall dock anges som lön, arvode

eller motsvarande.

I kontrolluppgiften skall I kontrolluppgiften skall

särskilt för sig tas upp särskilt för sig tas upp

sådant avdrag som har sådant avdrag som har

gjorts för preliminär gjorts för preliminär

A-skatt eller enligt lagen A-skatt.

(1982:1006) om avdrags- och

uppgiftsskyldighet 35 §

beträffande vissa

uppdragsersättningar.

Efter föreläggande av Efter föreläggande av

skattemyndigheten skall den skattemyndigheten skall den

som uppburit visst som uppburit visst

avlöningsbelopp som avlöningsbelopp som

ackordsöverskott eller ackordsöverskott eller

dylikt för att fördelas dylikt för att fördelas

inom ett arbetslag eller inom ett arbetslag eller

liknande grupp av personer liknande grupp av personer

lämna kontrolluppgift lämna kontrolluppgift

för medlem av gruppen. för medlem av gruppen.

Kontrolluppgiften skall avse Kontrolluppgiften skall avse

det belopp som betalats ut det belopp som betalats ut

till medlemmen med upplysning till medlemmen. I

huruvida arbetsgivaren för förekommande fall skall

beloppet skall betala avgift anmärkas att denne innehar

enligt 19 kap. 1 § lagen F-skattesedel.

(1962:381) om allmän

försäkring. 37 §4

Efter föreläggande av Efter föreläggande av

skattemyndigheten skall skattemyndigheten skall

kontrolluppgift om utbetalning kontrolluppgift om utbetalning

av ersättning för av ersättning för arbete

tillfälligt arbete till den som innehar enbart en

lämnas av den som betalt ut F-skattesedel eller innehar

ersättningen. både en F-skattesedel och

Kontrolluppgiften skall en A-skattesedel och

lämnas för den som skriftligen åberopat

bedriver näringsverksamhet F-skattesedeln.

och avse utbetalt belopp. Kontrolluppgiften skall avse

 utbetalt belopp.

4 kap.

13 §

Självdeklarationer och Självdeklarationer och

andra handlingar som enligt andra handlingar som enligt

bestämmelserna i denna lag bestämmelserna i denna lag

eller taxeringslagen eller taxeringslagen

(1990:324) har avlämnats (1990:324) har avlämnats

till ledning för taxering till ledning för taxering

eller upprättats eller eller upprättats eller

för granskning för granskning

omhändertagits av en omhändertagits av en

myndighet för myndighet för

taxeringskontroll, skall taxeringskontroll, skall

förvaras hos förstöras sedan sex

skattemyndigheten. Om inte år eller, i fråga om

regeringen eller den myndighet handlingar som avser

som regeringen bestämmer aktiebolag eller ekonomisk

föreskriver något annat, förening, tio år har

skall handlingarna förflutit efter

förstöras sedan sex taxeringsårets utgång.

år har förflutit efter

taxeringsårets utgång. Regeringen eller den myndighet

 som regeringen bestämmer

 får föreskriva att

 handlingarna skall bevaras

 under längre tid än som

 sägs i första stycket.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1992. Bestämmelserna

i 3 kap. i sin nya lydelse skall dock tillämpas för tid från och

med den 1 april 1993. Äldre bestämmelser i 3 kap. gäller

fortfarande i fråga om ersättningar som betalats ut före den

1 april 1993.

3 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring

 Härigenom föreskrivs att 3 kap. 2 och 2 a §§, 11 kap.

2 § samt 20 kap. 2 § lagen (1962:381) om allmän

försäkring1 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 3 kap.

2 §2

Sjukpenninggrundande inkomst är den årliga

inkomst i pengar eller andra skattepliktiga förmåner som en

försäkrad kan antas komma att tills vidare få för eget

arbete, antingen såsom arbetstagare i allmän eller enskild

tjänst (inkomst av anställning) eller på annan grund

(inkomst av annat förvärvsarbete). Med inkomst av

anställning likställs kostnadsersättning som inte enligt 10 §

uppbördslagen (1953:272) undantas vid beräkning av

preliminär A-skatt. Som inkomst av anställning räknas dock

inte ersättning från en arbetsgivare som är bosatt utomlands

eller en utländsk juridisk person, om arbetet har utförts i

arbetsgivarens verksamhet utom riket. I fråga om arbete

som utförs utomlands av den som av en statlig arbetsgivare

sänts till ett annat land för arbete för arbetsgivarens räkning

bortses vid beräkningen av sjukpenninggrundande inkomst

från sådana lönetillägg som betingas av ökade

levnadskostnader och andra särskilda förhållanden i

sysselsättningslandet. Som inkomst av anställning eller

inkomst av annat förvärvsarbete räknas inte heller intäkt

som avses i 32 § 1 mom. första stycket h och i

kommunalskattelagen (1928:370) eller sådan ersättning

som enligt 1 § första stycket 2 -- 6 lagen (1990:659) om

särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster utgör underlag

för nämnda skatt. Som inkomst av annat förvärvsarbete

räknas inte sådan ersättning enligt gruppsjukförsäkring

eller trygghetsförsäkring vid arbetsskada som enligt 2 §

första stycket lagen om särskild löneskatt på vissa

förvärvsinkomster utgör underlag för nämnda skatt. Den

sjukpenninggrundande inkomsten fastställs av

försäkringskassan. Inkomst av anställning och inkomst av

annat förvärvsarbete skall därvid var för sig avrundas till

närmast lägre hundratal kronor.

Vid beräkning av Vid beräkning av

sjukpenninggrundande inkomst sjukpenninggrundande inkomst

bortses från sådan bortses från sådan

inkomst av anställning och inkomst av anställning och

annat förvärvsarbete som annat förvärvsarbete som

överstiger sju och en halv överstiger sju och en halv

gånger basbeloppet. Det gånger basbeloppet. Det

belopp som sålunda skall belopp som sålunda skall

undantas skall i första undantas skall i första

hand räknas av från hand räknas av från

inkomst av annat inkomst av annat

förvärvsarbete. förvärvsarbete.

Ersättning i pengar eller Ersättning i pengar eller

andra skattepliktiga andra skattepliktiga

förmåner för förmåner för

utfört arbete i annan form utfört arbete i annan form

än pension räknas som än pension räknas som

inkomst av anställning, inkomst av anställning,

såvida ersättningen såvida ersättningen

under ett år uppgår till under ett år uppgår till

minst 1 000 kronor, även om minst 1 000 kronor, även om

mottagaren inte är mottagaren inte är

anställd hos den som utger anställd hos den som utger

ersättningen. I fråga om ersättningen. I nu angivna

ersättning som utgör fall skall den som utför

inkomst av arbetet anses såsom

näringsverksamhet, arbetstagare och den som utger

gäller vad nu har sagts ersättningen såsom

endast under arbetsgivare. Kan

förutsättning att den ersättning för arbete

försäkrade och den som för någon annans

utger ersättningen är räkning under året inte

ense om detta. I nu angivna antas uppgå till minst 1

fall skall den som utför 000 kronor, skall

arbetet anses såsom ersättningen från denne

arbetstagare och den som utger inte tas med vid

ersättningen såsom beräkningen av den

arbetsgivare. Kan sjukpenninggrundande inkomsten

ersättning för arbete i annat fall än då den

för någon annans utgör inkomst av

räkning under året inte näringsverksamhet. Vid

antas uppgå till minst 1 beräkning av

000 kronor, skall sjukpenninggrundande inkomst

ersättningen från denne av anställning skall

inte tas med vid bortses från ersättning

beräkningen av den som enligt 2 a § skall

sjukpenninggrundande inkomsten anses som inkomst av annat

i annat fall än då den förvärvsarbete samt

utgör inkomst av ersättning som

näringsverksamhet. Vid idrottsutövare får

beräkning av från sådan ideell

sjukpenninggrundande inkomst förening som avses i 7 §

av anställning skall 5 mom. lagen (1947:576) om

bortses från ersättning statlig inkomstskatt och som

som idrottsutövare får har till huvudsakligt syfte

från sådan ideell att främja idrottslig

förening som avses i 7 § verksamhet, om ersättningen

5 mom. lagen (1947:576) om från föreningen under

statlig inkomstskatt och som året inte kan antas

har till huvudsakligt syfte uppgå till minst ett halvt

att främja idrottslig basbelopp.

verksamhet, om ersättningen

från föreningen under

året inte kan antas

uppgå till minst ett halvt

basbelopp.

 Beräkningen av den sjukpenninggrundande

inkomsten

skall, där förhållandena inte är kända för

försäkringskassan, grundas på de upplysningar som kassan

kan inhämta av den försäkrade eller dennes arbetsgivare

eller som kan framgå av den uppskattning, som vid taxering

gjorts av den försäkrades inkomst. Inkomst av arbete för

egen räkning får ej beräknas högre än som motsvarar skälig

avlöning för liknande arbete för annans räkning. Om

inkomsten helt eller delvis utgörs av skattepliktiga förmåner

skall de tas upp till ett värde som bestäms i enlighet med 8

§ första--fjärde styckena uppbördslagen (1953:272).

2 a §3

Vid beräkning av sjukpenninggrundande inkomst skall

ersättning från en arbetsgivare som är bosatt utomlands

eller är en utländsk juridisk person anses som inkomst av

annat förvärvsarbete, om ersättningen avser arbete som

utförts inom riket samt arbetsgivaren och arbetstagaren

träffat överenskommelse om att ersättningen skall hänföras

till sådan inkomst.

Vid beräkning av sjukpenninggrundande inkomst skall

som inkomst av annat förvärvsarbete också anses ersättning

som utgör skattepliktig inkomst av tjänst enligt

kommunalskattelagen (1928:370) och som, utan att

anställningsförhållande förelegat, utbetalats av fysisk

person bosatt utomlands eller utländsk juridisk person.

 Som inkomst av annat

 förvärvsarbete räknas

 dessutom ersättning för

 arbete under

 förutsättning att

 ersättningen betalas ut 1.

 till mottagare som har en

 F-skattesedel antingen när

 ersättningen bestäms

 eller när den betalas ut,

 2. till mottagare som har en

 A-skattesedel eller som saknar

 skattsedel på preliminär

 skatt om ersättningen

 tillsammans med annan

 ersättning för arbete

 från samma utbetalare under

 inkomståret kan antas komma

 att understiga 10 000 kronor

 och utbetalaren är en

 fysisk person eller ett

 dödsbo samt vad som

 utbetalats inte utgör

 utgift i en av utbetalaren

 bedriven näringsverksamhet,

 3. till delägare i

 handelsbolag av bolaget. Om i

 fall som avses i tredje

 stycket 1 mottagaren har

 både en F-skattesedel och

 en A-skattesedel, räknas

 ersättningen som inkomst av

 annat förvärvsarbete

 bara om F-skattesedeln

 skriftligen åberopas.

11 kap.

2 §4

Med inkomst av anställning avses lön eller annan

ersättning i pengar eller andra skattepliktiga förmåner, som

en försäkrad har fått såsom arbetstagare i allmän eller

enskild tjänst. Med lön likställs kostnadsersättning som inte

enligt 10 § uppbördslagen (1953:272) undantas vid

beräkning av preliminär A-skatt. Till sådan inkomst räknas

dock inte från en och samme arbetsgivare utgiven lön som

under ett år ej uppgått till 1 000 kronor. Till sådan inkomst

räknas inte heller intäkt som avses i 32 § 1 mom. första

stycket h och i kommunalskattelagen (1928:370) eller sådan

ersättning som enligt 1 § första stycket 2--6 lagen (1990:659)

om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster utgör

underlag för nämnda skatt. I fråga om arbete som har

utförts utomlands bortses vid beräkningen av

pensionsgrundande inkomst från sådana lönetillägg som

betingas av ökade levnadskostnader och andra särskilda

förhållanden i sysselsättningslandet. Såsom inkomst av

anställning anses även

a) sjukpenning och rehabiliteringspenning enligt denna

lag samt sjukpenning enligt lagen (1976:380) om

arbetsskadeförsäkring eller motsvarande ersättning som

utgår enligt annan författning eller på grund av regeringens

förordnande, i den mån ersättningen träder i stället för

försäkrads inkomst såsom arbetstagare i allmän eller

enskild tjänst,

b) föräldrapenningförmåner,

c) vårdbidrag enligt 9 kap. 4 §, i den mån bidraget inte är

ersättning för merkostnader,

d) dagpenning från erkänd arbetslöshetskassa,

e) kontant arbetsmarknadsstöd enligt lagen (1973:371)

om kontant arbetsmarknadsstöd,

f) utbildningsbidrag under arbetsmarknadsutbildning och

yrkesinriktad rehabilitering i form av dagpenning,

g) korttidsstudiestöd, vuxenstudiebidrag och

utbildningsarvode enligt studiestödslagen (1973:349),

h) delpension enligt lagarna (1975:380) och (1979:84) om

delpensionsförsäkring,

i) dagpenning till värnpliktiga och vapenfria

tjänstepliktiga under repetitionsutbildning, frivilliga som

genomgår utbildning under krigsförbandsövning eller

särskild övning inom värnpliktsutbildningen, läkare under

försvarsmedicinsk tjänstgöring samt civilförsvarspliktiga,

j) utbildningsbidrag för doktorander,

k) timersättning vid kommunal vuxenutbildning

(komvux), vid vuxenutbildning för psykiskt

utvecklingsstörda (särvux) och vid svenskundervisning för

invandrare (sfi),

l) livränta enligt 4 kap. lagen (1976:380) om

arbetsskadeförsäkring eller motsvarande livränta som

bestäms med tillämpning av sagda lag,

m) från Sveriges författarfond och konstnärsnämnden

utgående bidrag som ej är att hänföra till inkomst av annat

förvärvsarbete enligt 3 §, i den mån regeringen så förordnar,

n) statsbidrag till arbetslösa som tillskott till deras

försörjning när de startar egen rörelse,

p) ersättning enligt lagen (1988:1465) om ersättning och

ledighet för närståendevård,

q) tillfälliga förvärvsinkomster av verksamhet som inte

bedrivs självständigt,

r) ersättning som en allmän försäkringskassa utger enligt

20 § lagen (1991:1047) om sjuklön.

I fråga om ersättning i I fråga om ersättning i

pengar eller andra pengar eller andra

skattepliktiga förmåner skattepliktiga förmåner

för utfört arbete i för utfört arbete i

annan form än pension samt annan form än pension samt

i fråga om ersättning i fråga om ersättning

till idrottsutövare från till idrottsutövare från

visst slag av ideell visst slag av ideell

förening gäller i förening gäller i

tillämpliga delar tillämpliga delar

bestämmelserna i 3 kap. 2 bestämmelserna i 3 kap. 2

§ andra stycket. § andra stycket samt 2 a

 § tredje och fjärde

 styckena.

 Vid beräkning av inkomst av

Vid beräkning av inkomst av

anställning skall hänsyn anställning skall hänsyn

tas till lön eller annan tas till lön eller annan

ersättning, som den ersättning, som den

försäkrade har fått försäkrade har fått

från en arbetsgivare, som från en arbetsgivare, som

är bosatt utom riket eller är bosatt utom riket eller

är utländsk juridisk är utländsk juridisk

person, endast i fall då person, endast i fall då

den försäkrade den försäkrade

sysselsatts här i riket och sysselsatts här i riket och

överenskommelse inte överenskommelse inte

träffats enligt 3 kap. 2 a träffats enligt 3 kap. 2 a

§ eller då han § första stycket eller

tjänstgjort som sjöman då han tjänstgjort som

ombord på svenskt sjöman ombord på svenskt

handelsfartyg. Vad som sägs handelsfartyg. Vad som sägs

här skall inte gälla här skall inte gälla

beträffande lön till beträffande lön till

svenska medborgare, om svenska svenska medborgare, om svenska

staten eller, där lönen staten eller, där lönen

härrör från härrör från

utländsk juridisk person, utländsk juridisk person,

en svensk juridisk person, som en svensk juridisk person, som

äger ett bestämmande äger ett bestämmande

inflytande över den inflytande över den

utländska juridiska utländska juridiska

personen, enligt av personen, enligt av

riksförsäkringsverket riksförsäkringsverket

godtagen förbindelse har godtagen förbindelse har

att svara för att svara för

tilläggspensionsavgiften. tilläggspensionsavgiften.

 Hänsyn skall ej heller tas till lön

eller annan ersättning

från främmande makts beskickning eller lönade konsulat

här i riket eller från arbetsgivare, som tillhör sådan

beskickning eller sådant konsulat och som inte är svensk

medborgare. Vad som sägs här skall inte gälla beträffande

lön till svensk medborgare eller till den som utan att vara

svensk medborgare är bosatt i riket, om en utländsk

beskickning här i riket enligt av riksförsäkringsverket

godtagen förbindelse har att svara för

tilläggspensionsavgiften.

Den som åtagit sig förbindelse enligt tredje eller fjärde

stycket skall anses som arbetsgivare.

20 kap.

2 §5

Vid tillämpningen av bestämmelserna i 11 kap. 6 a § om

försäkrad, som vårdar barn, skall med barn som där sägs

likställas fosterbarn.

Med förälder skall vid tillämpningen av bestämmelserna

i 9 kap. 4 § och 11 kap. 6 a § likställas den, med vilken

förälder är eller varit gift eller har eller har haft barn, om de

stadigvarande sammanbor.

Med förälder skall vid tillämpningen av bestämmelserna

i 9 kap. 4 § likställas den som med socialnämndens tillstånd

har tagit emot ett utländskt barn för vård och fostran i syfte

att adoptera det.

Har någon med socialnämndens medgivande tagit emot

ett utländskt barn i sitt hem här i landet för vård och fostran

i adoptionssyfte, skall vid tillämpning av bestämmelserna i

8 och 14 kap. om rätt till barnpension barnet anses som barn

till denne. I sådana fall anses barnet bosatt i Sverige, om den

blivande adoptivföräldern var bosatt här i landet vid den

tidpunkt då han avled.

Enligt 2 § andra stycket Vid tillämpning av denna

lagen (1983:850) om undantag lags bestämmelser om

från vissa bestämmelser sjukpenninggrundande inkomst

i uppbördslagen (1953:272) och pensionsgrundande inkomst

m.m. skall ersättning som gäller vad som i 22 c §

avses i nämnda lag i vissa lagen (1984:668) om uppbörd

fall anses som inkomst av av socialavgifter från

annat förvärvsarbete vid arbetsgivare sägs om

tillämpning av denna lags iakttagande av

bestämmelser om förhandsbesked.

sjukpenninggrundandeinkomst

och pensionsgrundande inkomst.

Vid tillämpning av

sistnämnda bestämmelser

gäller vidare vad som i 22

c § lagen (1984:668) om

uppbörd av socialavgifter

från arbetsgivare sägs

om iakttagande av

förhandsbesked.

Vid tillämpning av

 bestämmelserna i 3 kap. 2 a

 § tredje stycket skall den

 som lämnat uppgift om

 innehav av en F-skattesedel i

 en anbudshandling, en faktura

 eller någon därmed

 jämförlig handling, som

 även innehåller

 uppgifter om utbetalarens och

 betalningsmottagarens namn och

 adress eller andra för

 identifiering godtagbara

 uppgifter samt uppgift om

 betalningsmottagarens

 personnummer eller

 organisationsnummer anses ha

 en sådan skattsedel.

 Uppgiften om innehav av en

 F-skattesedel gäller

 även som sådant

 skriftligt åberopande av

 F-skattesedeln som avses i 3

 kap. 2 a § fjärde

 stycket. Det som nu sagts

 gäller dock inte om den som

 betalar ut ersättningen

 känner till att uppgiften

 om innehav av en F-skattesedel

 är oriktig. Bestämmelser

 om påföljd för den

 som lämnar oriktig uppgift

 om innehav av F-skattesedel

 finns i 79 a §

 uppbördslagen (1953:272).

Denna lag träder i kraft den 1 april 1993. Äldre

bestämmelser gäller fortfarande i fråga om

sjukpenninggrundande inkomst och pensionsgrundande

inkomst som avser tid före ikraftträdandet.

4 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter

 Härigenom föreskrivs att 1 kap. 2 § och 2 kap. 4 §

lagen (1981:691) om socialavgifter1 skall ha följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 kap.

2 §2

Avgifterna skall betalas av Avgifterna utgörs av

arbetsgivare samt av den som arbetsgivaravgifter och

är försäkrad enligt egenavgifter.

lagen (1962:381) om allmän Arbetsgivaravgifter skall

försäkring och har betalas av den som är

inkomst av annat arbetsgivare och egenavgifter

förvärvsarbete som avses av den som är

i 3 kap. 2 eller 2 a § försäkrad enligt lagen

eller 11 kap. 3 § nämnda (1962:381) om allmän

lag. försäkring och har

 inkomst av annat

 förvärvsarbete som avses

 i 3 kap. 2 eller 2 a §

 eller 11 kap. 3 § nämnda

 lag.

 Vid tillämpning av denna lag skall, även

 om ett

anställningsförhållande inte föreligger, den som har utgett

sådan ersättning som enligt bestämmelserna i 3 kap. 2 §

andra stycket eller 11 kap. 2 § första stycket m), andra

stycket och femte stycket lagen om allmän försäkring är att

hänföra till inkomst av anställning anses som arbetsgivare.

Vid tillämpning av denna lag gäller vidare vad som i 22 c §

lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från

arbetsgivare sägs om iakttagande av förhandsbesked.

Bestämmelser om betalning

av avgifter vid vissa uppdrag

finns i lagen (1983:850) om 2 kap.

undantag från vissa

bestämmelser i

uppbördslagen (1953:272)

m.m.

4 §3

Vid bestämmande av avgiftsunderlaget skall bortses

från

1. ersättning till en och samme arbetstagare om den under

året inte uppgått till 1 000 kronor,

2. ersättning till arbetstagare som vid årets ingång fyllt 65

år,

3. ersättning till arbetstagare vid sjukdom eller ledighet

för vård av barn eller med anledning av barns födelse, till

den del ersättningen motsvarar sjukpenning,

föräldrapenning eller rehabiliteringspenning som

arbetsgivare får uppbära enligt 3 kap. 16 §, 4 kap. 18 § eller

22 kap. 12 § lagen (1962:381) om allmän försäkring,

4. ersättning för vilken skall betalas särskild inkomstskatt

enligt lagen (1991:591) om särskild inkomstskatt för

utomlands bosatta artister m.fl.,

5. ersättning som en arbetsgivare utgett till barn för

arbete som utförts i hans förvärvsverksamhet i de fall

avdrag för ersättningen inte får göras vid

inkomsttaxeringen,

6. ersättning till den del denna motsvarar kostnader i

arbetet som arbetstagare haft att täcka med ersättningen,

7. ersättning för tjänstgöring i verkskydd enligt 47 § tredje

stycket civilförsvarslagen (1960:74) i den mån ersättningen

utgör eller motsvarar dagpenning,

8. ersättning för arbete som har utförts utomlands, till

den del denna inte räknas som lön enligt 11 kap. 2 § första

stycket lagen om allmän försäkring,

9. ersättning för skiljemannauppdrag i fall där parterna i

skiljeförfarandet är av utländsk nationalitet,

10. ersättning som på grund av bestämmelserna i 5 § lagen

(1984:947) om beskattning av utländska forskare vid

tillfälligt arbete i Sverige inte utgör skattepliktig intäkt,

11. ersättning som avses i 3 kap. 2 a § lagen om allmän

försäkring,

12. intäkt som avses i 32 § 1 mom. första stycket h och i

kommunalskattelagen (1928:370),

13. sådan ersättning som enligt 1 § första stycket 2-6 lagen

(1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster

utgör underlag för nämnda skatt,

14. ersättning till en och samme idrottsutövare från en

sådan ideell förening som avses i 7 § 5 mom. lagen

(1947:576) om statlig inkomstskatt och som har till

huvudsakligt syfte att främja idrottslig verksamhet, om

ersättningen från föreningen under året inte uppgått till ett

halvt basbelopp enligt lagen om allmän försäkring.

Bestämmelsen i första Bestämmelsen i första

stycket 6 är tillämplig stycket 6 är tillämplig

endast om kostnaderna kan endast om kostnaderna kan

beräknas uppgå till beräknas uppgå till

minst 10 procent av minst 10 procent av

arbetstagarens ersättning arbetstagarens ersättning

från arbetsgivaren under från arbetsgivaren under

utgiftsåret. Regeringen utgiftsåret. Regeringen

eller den myndighet som eller den myndighet som

regeringen bestämmer får regeringen bestämmer får

fastställa schablon för fastställa schablon för

beräkning av arbetstagares beräkning av arbetstagares

kostnader i viss verksamhet. kostnader i viss verksamhet.

 Schablonen skall avse

 bestämda yrkesgrupper och

 grundas på de

 genomsnittliga kostnaderna

 inom respektive grupp.

 I fråga om inkomst från fåmansföretag

och fåmansägt

handelsbolag skall föreskrifterna i punkt 13 av

anvisningarna till 32 § kommunalskattelagen (1928:370)

tillämpas vid bestämmande av avgiftsunderlaget.

Denna lag träder i kraft den 1 april 1993. Äldre

bestämmelser gäller fortfarande i fråga om avgifter som

avser tid före ikraftträdandet.

5 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1984:668) om uppbörd av

socialavgifter från arbetsgivare

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1984:668) om

uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare1

dels att nuvarande 21 och 22 §§ skall betecknas 15

och 19 §§,

dels att 6 och 25 §§ samt övergångsbestämmelserna

till lagen (1991:1907) om ändring i lagen (1984:668) om

uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare skall ha följande

lydelse,

dels att rubriken närmast före nuvarande 21 § skall

sättas närmast före den nya 15 §,

dels att det i lagen skall införas nya paragrafer, 16 --

18 och 22 e §§, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 6 §

En arbetsgivare får vid redovisning av en arbetstagares

lön göra avdrag för sådana kostnader som avses i 2 kap. 4 §

första stycket 6 lagen (1981:691) om socialavgifter och som

arbetstagaren haft under månaden, om kostnaderna för

utgiftsåret kan beräknas uppgå till minst 10 procent av

arbetstagarens lön från arbetsgivaren under nämnda år.

Är en schablon, som fastställts enligt 2 kap. 4 § andra

stycket lagen om socialavgifter, tillämplig på arbetstagare

hos arbetsgivaren, skall avdrag i fråga om lön för sådan

arbetstagare beräknas enligt schablonen.

Skattemyndigheten skall på Finns det inte en sådan

framställning av schablon som avses i andra

arbetsgivaren på förhand stycket skall

bestämma hur en skattemyndigheten på

arbetstagares kostnader skall framställning av

beräknas vid redovisningen. arbetsgivaren bestämma hur

 kostnaderna skall beräknas

 vid redovisningen.

16 § Om den, som i en av

 honom bedriven

 näringsverksamhet betalar

 ut ersättning för arbete

 till någon som har en

 F-skattesedel, inte i samband

 därmed har gjort anmälan

 enligt 40 a §

 uppbördslagen (1953:272)

 trots att han varit skyldig

 att göra det, får, i

 fall då arbetet har

 utförts av en annan person

 än

 F-skattesedelsinnehavaren,

 betalningsskyldighet

 åläggas utbetalaren

 för de arbetsgivaravgifter

 och den dröjsmålsavgift

 som F- skattesedelsinnehavaren

 skall betala på

 ersättningen till den som

 har utfört arbetet.

 Betalningsskyldighet får

 inte åläggas enligt

 första stycket om

 F-skattesedelsinnehavaren har

 betalat avgifterna inom

 föreskriven tid.

 Betalningsskyldighet får

 inte heller åläggas

 sedan F-

 skattesedelsinnehavarens

 betalningsskyldighet för

 avgifterna bortfallit enligt

 lagen (1982:188) om

 preskription av

 skattefordringar m.m. Hos den

 som har blivit ålagd

 betalningsskyldighet enligt

 första stycket får

 indrivning ske i samma ordning

 som gäller för

 restförd skatt enligt

 uppbördslagen.

17 § Med en

 F-skattesedelsinnehavare avses

 i 16 § en person som har en

 F-skattesedel antingen när

 ersättningen för arbetet

 bestäms eller när den

 betalas ut. En uppgift om

 innehav av en F-skattesedel

 får tas för god om den

 lämnas i en anbudshandling,

 en faktura eller någon

 därmed jämförlig

 handling, som även

 innehåller uppgifter om

 utbetalarens och

 betalningsmottagarens namn och

 adress eller andra för

 identifiering godtagbara

 uppgifter samt uppgift om

 betalningsmottagarens

 personnummer eller

 organisationsnummer. Det som

 sagts i andra meningen

 gäller dock inte om den som

 betalar ut ersättningen

 känner till att uppgiften

 om innehav av en F-skattesedel

 är oriktig.

 Om betalningsmottagaren har

 både en F-skattesedel och

 en A-skattesedel anses han ha

 endast en F-skattesedel om

 F-skattesedeln skriftligen

 åberopas. I annat fall

 anses han ha endast en

 A-skattesedel. En sådan

 uppgift om innehav av en

 F-skattesedel som enligt

 första stycket får tas

 för god gäller även

 som skriftligt åberopande

 av F- skattesedeln.

18 § Beslut om

 betalningsskyldighet enligt 16

 § första stycket skall

 fattas av skattemyndigheten.

 Den som har fullgjort

 betalningsskyldighet i

 enlighet med ett beslut enligt

 16 § får söka

 beloppet åter av F-

 skattesedelsinnehavaren. Den

 som vill söka beloppet

 åter skall till

 kronofogdemyndigheten ge in

 det kvitto som han fått vid

 betalningen eller på annat

 sätt styrka, att han har

 betalat avgifterna.

 Kronofogdemyndigheten får

 hos F- skattesedelsinnehavaren

 driva in beloppet i den

 ordning som gäller för

 indrivning av skatt.

 Införsel får dock inte

 beviljas.

 F-skattesedelsinnehavaren

 skall betala

 dröjsmålsavgift på

 beloppet. Bestämmelsen i 4

 § preskriptionslagen

 (1981:130) gäller i

 fråga om regressfordran

 enligt andra stycket.

22 e § Den som har en

 A-skattesedel eller saknar

 skattsedel på preliminär

 skatt och som bedriver

 näringsverksamhet är

 betalningsskyldig för ett

 belopp motsvarande de

 arbetsgivaravgifter som

 belöper på en till honom

 utbetald ersättning för

 arbete som utförts inom

 näringsverksamheten och den

 dröjsmålsavgift som

 belöper på dessa om

 utbetalarens

 betalningsskyldighet för

 avgifterna eftergetts enligt

 bestämmelserna i 22 d §

 och det måste anses ha

 varit uppenbart för den som

 bedrivit

 näringsverksamheten att

 utbetalaren 1. inte insåg

 att han var arbetsgivare och

 2. med hänsyn till

 föreliggande

 omständigheter måste

 anses ha saknat anledning att

 räkna med att han var

 arbetsgivare. Beslut om

 betalningsskyldighet enligt

 första stycket skall fattas

 av skattemyndigheten.

25 §

Om en arbetsgivare står i Om en arbetsgivare står i

skuld för skuld för

arbetsgivaravgifter, allmän arbetsgivaravgifter, skatt

löneavgift enligt 1 § enligt uppbördslagen

lagen (1982:423) om allmän (1953:272), mervärdeskatt

löneavgift, skatt enligt enligt lagen (1968:430) om

uppbördslagen (1953:272) mervärdeskatt, särskild

eller mervärdeskatt, har löneskatt enligt lagen

denne rätt att av det (1990:659) om särskild

belopp som skall restitueras löneskatt på vissa

enligt denna lag återfå förvärvsinkomster eller

bara vad som överstiger de enligt lagen (1991:687) om

obetalda avgifterna eller särskild löneskatt på

skatterna och de räntor pensionskostnader har denne

eller avgifter som belöper rätt att av det belopp som

på dessa. skall restitueras enligt denna

 lag återfå bara vad som

 överstiger de obetalda

 avgifterna eller skatterna och

 de räntor eller avgifter

 som belöper på dessa.

 I lagen (1985:146) om avräkning vid

återbetalning av

skatter och avgifter finns också föreskrifter som begränsar

rätten till restitution.

---------- Denna lag2 ---------- Denna lag2

träder i kraft den 1 träder i kraft den 1

januari 1992. Utom såvitt januari 1992. Utom såvitt

avser 43 och 62 §§ skall avser 3, 43 och 62 §§

dock äldre bestämmelser skall dock äldre

fortfarande gälla i bestämmelser fortfarande

fråga om gälla i fråga om

arbetsgivaravgifter som arbetsgivaravgifter som

belöper på tid före belöper på tid före

ikraftträdandet. ikraftträdandet.

Denna lag3 träder i kraft den 1 juli 1992 och

tillämpas, med undantag för övergångsbestämmelserna,

från och med den 1 april 1993. Äldre bestämmelser, med

undantag för övergångsbestämmelserna, gäller fortfarande

i fråga om ersättningar som betalats ut före ikraftträdandet.

6 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1990:659) om särskild löneskatt

på vissa förvärvsinkomster

Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (1990:659) om

särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster1 skall

ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 §2

En enskild person eller ett dödsbo skall för varje år till

staten betala särskild löneskatt med 21,85 procent på

inkomst av passiv näringsverksamhet här i riket samt, om

den skattskyldige före årets början fyllt 65 år eller inte fyllt

65 år men under hela året uppburit hel ålderspension eller

avlidit under året, på inkomst som avses i 3 kap. 4 § andra

stycket lagen (1981:691) om socialavgifter samt vidare på

ersättning som utgår enligt sådan avtalsgruppsjukförsäkring

som avses i punkt 12 av anvisningarna till 22 §

kommunalskattelagen (1928:370) eller enligt sådan

trygghetsförsäkring som avses i nämnda anvisningspunkt till

den del ersättningen utgår i form av engångsbelopp som inte

utgör kompensation för mistad inkomst. Skatt beräknas

inte på sådana inkomster för vilka den skattskyldige skall

betala egenavgifter enligt 3 kap. 4 § lagen om socialavgifter.

Skatt beräknas inte heller

på ersättning för ett

uppdrag där avtal har

träffats om att

ersättningen för

uppdraget skall likställas

med inkomst av anställning

enligt 3 kap. 2 §

lagen(1962:381) om allmän

försäkring.

 Vid beräkning av skatteunderlaget gäller

 i tillämpliga

delar bestämmelserna i 3 kap. 5 § lagen om socialavgifter.

Denna lag träder i kraft den 1 april 1993. Äldre

bestämmelser gäller dock fortfarande i fråga om

ersättningar som betalats ut före ikraftträdandet.

7 Förslag till

Lag om ändring i skatteregisterlagen (1980:343)

Härigenom föreskrivs att 7 § skatteregisterlagen

(1980:343) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 7 §1

För fysisk och juridisk person får, utöver de uppgifter

som anges i 5 och 6 §§, det centrala skatteregistret innehålla

följande uppgifter.

1. Sådana uppgifter om ägarförhållandena i

fåmansföretag, företag som enligt 3 § 12 mom. nionde

stycket lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt skall

behandlas som fåmansföretag, fåmansägt handelsbolag och

dotterföretag som avses i 2 kap. 16 § lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter.

2. Uppgifter angående avslutad revision, verkställt

taxerings- eller mervärdeskattebesök eller annat

sammanträffande enligt 3 kap. 7 § taxeringslagen

(1990:324) eller 26 a § lagen (1968:430) om mervärdeskatt.

För varje sådan åtgärd får anges tid, art,

beskattningsperiod, skatteslag, myndighets beslut om

beloppsmässiga ändringar av skatt eller underlag för skatt

med anledning av åtgärden samt uppgift huruvida

bokföringsskyldighet har fullgjorts.

3. Uppgift om registrering av 3. Uppgift om registrering av

skyldighet att betala skatt, skyldighet att betala skatt,

uppgifter som behövs för uppgift om innehav av

att bestämma skatt enligt skattsedel på preliminär

uppbördslagen (1953:272) skatt, uppgifter om beslut om

och lagen om mervärdeskatt återkallelse av skattsedel

eller avgift enligt lagen på preliminär F-skatt

(1982:423) om allmän med angivande av skälen

löneavgift och lagen för beslutet, uppgifter som

(1984:668) om uppbörd av behövs för att

socialavgifter från bestämma skatt enligt

arbetsgivare samt uppgifter om uppbördslagen (1953:272)

redovisning, inbetalning och och lagen om mervärdeskatt

återbetalning av sådana eller avgift enligt lagen

skatter eller avgifter. (1982:423) om allmän

 löneavgift och lagen

 (1984:668) om uppbörd av

 socialavgifter från

 arbetsgivare samt uppgifter om

 redovisning, inbetalning och

 återbetalning av sådana

 skatter eller avgifter.

 4. Uppgift om maskinellt framställt

förslag till sådant

beslut som enligt lag eller förordning skall antecknas i

skattelängd.

5. Uppgift om beslut om anstånd med avgivande av

deklaration och med betalning av skatt, dock ej skälen för

besluten, samt uppgift om att laga förfall föreligger för

underlåtenhet att fullgöra deklarationsskyldighet.

6. Administrativa och tekniska uppgifter som behövs för

beskattningen.

7. Uppgifter som skall lämnas i allmän självdeklaration i

sammanställningarna för statlig och kommunal

inkomstskatt, i förmögenhetsredovisningen om

skattepliktig förmögenhet samt uppgifter som skall lämnas

i förenklad självdeklaration.

8. Uppgift om beslut om beskattning, dock ej skälen för

beslutet, samt uppgift om utmätning enligt 68 § 6 mom.

uppbördslagen.

9. Uppgift om att fordran mot personen registrerats hos

kronofogdemyndighet, uppgift om indrivningsresultat,

uppgift om beslut om ackord, likvidation eller konkurs samt

uppgift om betalningsinställelse.

10. Uppgift om antal anställda och de anställdas

personnummer.

11. Uppgift om telefonnummmer, särskild adress för

skattsedelsförsändelse samt namn, adress och

telefonnummer för ombud.

12. Uppgift från kontrolluppgift som enligt 3 kap. lagen

om självdeklaration och kontrolluppgifter skall lämnas utan

föreläggande samt från sådan särskild uppgift som avses i

3 § lagen (1959:551) om beräkning av pensionsgrundande

inkomst enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring.

13. Uppgift om beteckning, köpeskilling, taxeringsvärde,

delvärde, beskattningsnatur, typ av fång och tidpunkt för

fånget för fastighet som ägs eller innehas av personen,

andelens storlek om fastigheten har flera ägare och övriga

uppgifter som behövs för beräkning av statlig fastighetsskatt

samt uppgift som behövs för värdering av bostad på

fastighet.

14. Uppgift om tid och art för planerad eller pågående

revision samt beskattningsperiod och skatteslag som denna

avser samt uppgift om tid för planerat taxerings- eller

mervärdeskattebesök eller annat sammanträffande enligt 3

kap. 7 § taxeringslagen eller 26 a § lagen om mervärdeskatt.

15. Uppgift om postgiro- eller bankgironummer, om

personen är näringsidkare.

16. Uppgift om bruttointäkt av tjänst och dennas

fördelning på olika kategorier av tjänst samt summan av

avdrag från intäkten och dennas fördelning på kostnader för

resor mellan bostad och arbetsplats å ena sidan och övriga

kostnader å andra sidan.

17. Uppgift om omsättning i näringsverksamhet.

18. Uppgifter som skall lämnas enligt 2 kap. 19 § lagen

om självdeklaration och kontrolluppgifter samt uppgifter

angående resultat av bruttovinstberäkning, annan

beräkning av relationstal eller liknande, skönsmässig

beräkning och belopp som under beskattningsåret stått till

förfogande för levnadskostnader.

19. Uppgift från centrala bilregistret om innehav av

fordon samt om fordonets registreringsnummer, märke typ,

och årsmodell.

20. Uppgift för beräkning av skattereduktion för

fackföreningsavgift.

21. Uppgift om bosättningsland och tidpunkt för byte av

bosättningsland.

22. Uppgifter om antal årsanställda i en koncern i fall som

avses i 2 kap. 16 § sista stycket lagen om självdeklaration

och kontrolluppgifter, totalt respektive i Sverige,

koncernomsättning och koncernbalansomslutning för

koncernmoderföretag.

Denna lag träder i kraft den 1 april 1993.

1 Senaste lydelse 1990:1136.

2 Senaste lydelse 1990:1136.

3 Senaste lydelse 1990:1136.

4 Senaste lydelse 1990:1136.

1 Lagen omtryckt 1982:120.

2 Senaste lydelse 1991:689.

3 Senaste lydelse 1990:657.

4 Senaste lydelse 1991:1839.

5 Lydelse enligt prop. 1991/92:124.

1 Lagen omtryckt 1989:633.

2 Lydelse enligt prop. 1991/92:124.

3 Senaste lydelse 1991:1155.

1 Lagen omtryckt 1991:98.

Nuvarande lydelse av 21 § enligt prop. 1991/92:93.

21991:1907.

31992:000.

1 Senaste lydelse av lagens rubrik 1991:688.

2 Senaste lydelse 1991:1846.

1 Senaste lydelse 1990:1139.

1990/91:112

Prop.

1991/92

112

Finansdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 12

mars 1992

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och

statsråden B.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], af[REDACTED_EFTERNAMN], Dinkelspiel,[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], P.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om F-skattebevis, m.m.

1 Inledning

Nuvarande regler om skyldigheten att göra skatteavdrag

och betala socialavgifter är ibland svåra att tillämpa. De har

framför allt brister som gör att det kan vara svårt för en

arbetsgivare eller en uppdragsgivare att avgöra om han på

en ersättning för ett visst arbete är skyldig att göra

skatteavdrag och betala arbetsgivaravgifter eller inte.

Inom regeringskansliet har sedan en tid pågått ett arbete

som syftar till att göra systemet för uppbörd av inkomstskatt

och socialavgifter enklare och smidigare. En viktig del i

detta arbete är att förenkla reglerna om skyldigheten att

göra skatteavdrag och betala arbetsgivaravgifter. Målet är

att inte någon skall behöva sväva i ovisshet om huruvida han

har en sådan skyldighet eller inte. Riksdagen har redan vid

flera tillfällen antagit lagförslag som inneburit inte

oväsentliga förenklingar för såväl de enskilda som

skattemyndigheterna.

Genom lagstiftning år 1984 infördes regler om en

samordnad uppbörd av källskatt och arbetsgivaravgifter

(prop. 1983/84:167, SfU 28, rskr. 369, SFS 1984:668--673).

De nya reglerna trädde i kraft den 1 januari 1985.

En annan åtgärd som bidragit till ett smidigare

uppbördssystem är den ändring av uppbördslagen

(1953:272), UBL, som gjordes sommaren 1985 och som

innebär att en arbetsgivare som har överklagat ett beslut

varigenom han ålagts betalningsskyldighet för en

arbetstagares skatt, kan få anstånd med betalningen i

avvaktan på att förvaltningsdomstolarna slutligt avgör

ärendet (prop. 1984/85:192, SkU 61, rskr. 352, SFS

1985:404).

Av betydelse är också de ändringar som har gjorts i lagen

(1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare,

USAL, och som innebär att den lokala skattemyndigheten,

numera skattemyndigheten, fr.o.m. den 1 januari 1987 getts

möjlighet att lämna förhandsbesked i frågor huruvida

arbetsgivaravgifter skall betalas för en viss ersättning eller

inte (prop. 1986/87:16, SfU 4, rskr. 66, SFS 1986:1137). En

motsvarande möjlighet fanns redan i fråga om skyldigheten

att göra skatteavdrag. Vidare innebär dessa ändringar att

arbetsgivaravgifter kan efterges i de fall arbetsgivaren haft

skäl att inte uppfatta sig som arbetsgivare. I samband med

dessa lagändringar infördes motsvarande

eftergiftsmöjlighet beträffande skyldigheten att göra

skatteavdrag (prop.1986/87:16 och 47, SkU 11, rskr. 95, SFS

1986:1288).

Den samordnade uppbörden och de nu redovisade

lagändringarna bygger på förslag som lämnats av

socialavgiftsutredningen (S 1981:04)1. Utredningen

har dessutom utarbetat ett förslag om företagarregistrering,

Ds S 1985:1, Företagarregistrering -- klarare regler för

socialavgifter, som har remissbehandlats. Vid

remissbehandlingen framhölls från flera håll att förslaget

inte var tillräckligt långtgående. Bl.a. riktades kritik mot att

reglerna om företagarregistrering inte skulle gälla juridiska

personer.

En överarbetning av utredningsförslaget har gjorts inom

regeringskansliet. I samband därmed har också regler om

skatteavdrag på biinkomster arbetats in i förslaget. Arbetet

i den delen bygger på ett av riksskatteverket, RSV, under år

1983 till regeringen avlämnat förslag (RSV Rapport 1983:3,

Skatteavdrag på biinkomster).

Resultatet av överarbetningen har redovisats i en

promemoria, Ds 1988:59, F-skattebevis -- nya regler för

skatteavdrag och socialavgifter.

De allmänna överväganden som har redovisats i

promemorian bygger i princip på samma grund som

socialavgiftsutredningens förslag, nämligen att skyldigheten

att betala socialavgifter bör knytas till en särskild

registrering. Övervägandena har emellertid gett vid handen

att anknytningen till en sådan registrering bör utformas

efter delvis andra linjer än de som utredningen följt och att

möjligheterna till en registrering och rättsverkningarna av

denna bör vidgas i förhållande till utredningens förslag.

En sammanfattning av promemorians förslag bör fogas

till protokollet i detta ärende som bilaga 1.

Promemorian har remissbehandlats. En förteckning

över de remissinstanser som har yttrat sig över

promemorian bör fogas som bilaga 2 till protokollet.

En sammanställning av remissyttrandena har upprättats

inom finansdepartementet och finns tillgänglig i

lagstiftningsärendet (Dnr 5510/88).

RSV har den 29 juni 1989 lagt fram ett förslag till

ändringar i reglerna om preliminär skatt på ersättning till

artister som i sin tur förutsätter att förslagen i promemorian

om F-skattebevis genomförs. Verkets förslag har

remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna

bör fogas som bilaga 3 till protokollet. En

sammanställning av remissyttrandena har upprättats inom

finansdepartementet och finns tillgänglig i

lagstiftningsärendet (Dnr 3675/89).

Riksdagen har vid sin behandling av prop. 1989/90:74

om en ny taxeringslag m.m. framställt önskemål om nya

regler för skatteavdrag och socialavgifter (1989/90:SkU32,

rskr. 217).

Lagrådet

Regeringen beslutade den 30 januari 1992 att inhämta

lagrådets yttrande över de lagförslag som utarbetats inom

finansdepartementet mot den bakgrund som jag nu har

redogjort för. De granskade förslagen bör fogas till

protokollet i detta ärende som bilaga 4.

Lagrådets yttrande bör fogas till protokollet som

bilaga 5. Jag återkommer till yttrandet i

författningskommentarerna till de lagrum vilkas utformning

lagrådet lämnat synpunkter på. Jag godtar, som kommer att

framgå, lagrådets förslag till ändringar. Lagrådets

granskning har också lett till vissa redaktionella ändringar i

lagtexten. Behovet av en genomgripande lagteknisk

översyn av UBL kvarstår dock. Jag vill framhålla att

lagrådet i sitt yttrande understryker vikten av att den

översyn av UBL som jag aviserade i protokollet till

remissen snarast kommer till stånd.

Utöver de lagförslag som remitterades till lagrådet tar

jag här upp ett kompletterande förslag till ändring i

skatteregisterlagen (1980:343). Dessutom föreslår jag

justeringar i 4 kap. 13 § lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter, samt i

övergångsbestämmelserna till lagen (1991:1907) om

ändring i lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter

från arbetsgivare.

Förslaget om ändring i lagen om självdeklaration och

kontrolluppgifter bygger på en framställning av RSV den 1

augusti 1991 med begäran om ändrade lagregler avseende

gallring av deklarationer för aktiebolag och ekonomiska

föreningar. Framställningen har remissbehandlats.

Yttranden har avgetts av Riksåklagaren,

Bokföringsnämnden, Riksarkivet, Statistiska centralbyrån

och Länsrätten i Östergötlands län.

2 Behovet av en reform

2.1 Allmänt

Uppbörden av arbetsgivaravgifter inom

socialförsäkringen har fr.o.m. år 1985 samordnats med

uppbörden av preliminär skatt som innehållits av

arbetsgivare. Genom samordningen har man fått en säkrare

avgiftsberäkning samt en effektivare och snabbare

avgiftsuppbörd. Dessutom medför ett samordnat

uppbördssystem ett jämnare betalningsflöde.

Samordningen gäller i huvudsak formerna för

arbetsgivarnas redovisning till myndigheterna, betalningen

av skatterna och avgifterna och handläggningen inom

myndigheterna. De materiella reglerna är däremot i stort

sett desamma som tidigare. Några väsentliga ändringar har

sålunda inte skett i fråga om vilka företag eller enskilda som

skall betala arbetsgivaravgifter och vilka som skall göra

avdrag för preliminär A-skatt resp. vilka som skall betala

egenavgifter och preliminär B-skatt.

Reglerna i nämnda avseenden inom socialförsäkringen

och den preliminära beskattningen stämmer i stor

utsträckning överens men rymmer också betydande

skillnader. Dessa skillnader är en naturlig följd av att olika

syften har legat till grund för lagstiftningen inom

socialförsäkrings- och skatteområdena och att reglerna i

praxis tillämpats vid helt skilda förfaranden och av skilda

myndigheter och domstolar.

De materiella reglerna är i många fall, främst i fråga om

skyldigheten att betala arbetsgivaravgifter, komplicerade

och förutsätter att en rad olika omständigheter beaktas i det

enskilda fallet.

I fråga om beskattningsområdet gäller att arbetsgivarens

skyldighet att göra avdrag för preliminär A-skatt knyter an

till de olika inkomstslagen enligt kommunalskattelagen

(1928:370), KL, inkomst av tjänst och inkomst av

näringsverksamhet. Bestämmelser om preliminär A- och B-

skatt samt om arbetsgivarnas skyldighet att göra

skatteavdrag finns i UBL. Preliminär A-skatt skall betalas

endast för sådan inkomst av tjänst som hänför sig till den

skattskyldiges huvudsakliga arbetsanställning eller annars

utgör hans huvudsakliga inkomst av tjänst. Skatteavdrag

skall följaktligen göras endast av s.k. huvudarbetsgivare.

Enligt UBL:s regler ifrågakommmer inte skatteavdrag på

biinkomster. I de fall utbetalningen sker till en anställd eller

uppdragstagare som är skyldig att betala preliminär B-skatt

skall skatteavdrag inte göras. Den som betalar ut

ersättningen har här endast att kontrollera att mottagaren

har en B-skattesedel.

Inom socialförsäkringen gäller enligt USAL att

arbetsgivaravgifter i regel skall betalas av arbetsgivaren om

en ersättning för arbete på minst 1 000 kr. betalats ut under

ett år till en arbetstagare.

Den som betalar ut en ersättning för arbete tvingas

beträffande socialavgifterna att själv bedöma om

arbetsgivaravgifter eller egenavgifter skall betalas på

ersättningen. Frågan skall bedömas med utgångspunkt i det

civilrättsliga arbetstagarbegreppet. Flera olika lagar på det

socialpolitiska området har emellertid inverkat på

rättspraxis. Vid bedömningen fästs i princip inte någon

avgörande vikt vid om mottagaren har en B- skattesedel

eller är registrerad till mervärdeskatt. Vid bedömningen av

det enskilda fallet skall hänsyn tas till samtliga i samband

med arbetsavtalet förekommande omständigheter. Det

förekommer dock i viss utsträckning en schabloniserad

bedömning.

Det förekommer också fall där arbetsgivaravgifter skall

betalas trots att det inte är fråga om ett direkt

anställningsförhållande. Jag tänker då på det fallet att en

makes arbetsgivare utger en förmån till den andra maken

eller att ett bolag i en koncern tillhandahåller en bilförmån

till någon som är anställd i ett annat bolag inom koncernen.

En arbetsgivare, som betalar ut ersättning för arbete till

en arbetstagare, är skyldig att betala arbetsgivaravgifter i ett

stort antal fall där han inte skall göra skatteavdrag. Detta

gäller t.ex. då han inte är huvudarbetsgivare eller om

ersättningen betalas ut till någon som har en B-skattesedel.

Att mottagaren är registrerad för mervärdeskatt och

inlevererar sådan skatt hindrar inte att han kan anses vara

arbetstagare i socialförsäkringslagstiftningens mening.

Det finns också arbetsgivare som är skyldiga att göra

skatteavdrag men som inte är skyldiga att betala

arbetsgivaravgifter. Detta gäller t.ex. huvudarbetsgivare

som enbart betalar ut sjukpenning, pensioner och livräntor.

2.2 Kritiken mot nuvarande ordning

Den nuvarande ordningen för uttag av

arbetsgivaravgifter föranleder inte någon tvekan om

avgiftsskyldigheten i det stora flertalet fall. I fråga om

sedvanliga anställnings- och uppdragsförhållanden skall den

som betalar ut ersättningen för arbetet betala

socialavgifterna i form av arbetsgivaravgifter. I dessa fall är

den som betalar ut ersättningen också i regel skyldig att göra

avdrag för preliminär skatt. Han fungerar alltså som

arbetsgivare inom både socialförsäkrings- och

skatteområdet. Båda parter har i dessa fall fullt klart för sig

vilka skyldigheter som åligger dem.

Det finns emellertid en lång rad gränsfall där framför allt

skyldigheten att betala arbetsgivaravgifter men också

skyldigheten att göra avdrag för preliminär skatt inte

framstår lika klart. Det är till dessa fall som invändningarna

mot nuvarande system i huvudsak hänför sig. Kritiken har

framförts från flera skilda utgångspunkter.

En anledning till kritiken -- och kanske den

väsentligaste -- har varit den bristande samordningen

mellan skyldigheten att göra avdrag för preliminär A-skatt

och att betala arbetsgivaravgifter för utgiven ersättning för

arbete. Båda dessa skyldigheter kan sägas ge den som utger

ersättningen ställning av arbetsgivare gentemot motparten.

I en rad fall har företag och enskilda personer påförts

arbetsgivaravgifter trots att de varit övertygade om att den

som för deras räkning utfört arbetet varit en självständig

företagare och att socialavgifter på ersättningen för arbetet

skulle betalas av mottagaren i form av egenavgifter. De

faktiska förhållandena i dessa fall har växlat. Den som

utfört arbetet har ofta uppträtt som egenföretagare med

inregistrerad firma, företett B-skattesedel, lämnat faktura

avseeende det utförda arbetet etc. Även registrering till

mervärdeskatt har ibland förelegat. Den för vars räkning

arbetet utförts har därför ansett det vara klart att något

skatteavdrag för preliminär skatt inte skulle ske och inte

ansett sig vara arbetsgivare i fråga om den preliminära

skatten. Han har då, med visst fog, inte heller föreställt sig

att han skulle kunna anses som arbetsgivare när det gäller

socialavgifter.

Det har också förekommit fall där den som utfört ett

arbete oriktigt påstått sig ha en B-skattesedel liksom fall där

parterna inte ens diskuterat frågan om preliminär skatt. I

dessa fall har den som utfört arbetet likväl utåt framträtt

som egenföretagare. Uppdragsgivaren har då inte ansett sig

behöva fråga motparten eller skattemyndigheten om den

preliminära skatten.

En annan utgångspunkt för kritiken mot gällande

ordning har varit att reglerna för vem som skall betala

arbetsgivaravgifter är komplicerade och svårtillämpade.

En viktig faktor är att skyldigheten att betala

arbetsgivaravgifter bör bedömas redan när avtalet om

arbetet ingås eftersom detta är av betydelse vid

bestämmandet av ersättningen för arbetet. Därvid skall

hänsyn tas till bl.a. arbetets art, var arbetet skall utföras,

hur ersättningen skall beräknas etc. Det kan uppenbarligen

i många fall vara svårt för parterna att överblicka dessa

förhållanden i förväg och att redan då man kommer överens

om en viss arbetsprestation kunna bedöma om

socialavgifterna skall betalas i form av arbetsgivaravgifter

eller egenavgifter.

Av betydelse är också att reglerna om en arbetsgivares

skyldighet att betala arbetsgivaravgifter på lön till en

arbetstagare är tvingande. Därav följer att en

överenskommelse, som träffas av parterna om att lönen

eller ersättningen inkluderat sociala avgifter eller att

arbetstagaren åtar sig att själv svara för sina socialavgifter,

inte fritar arbetsgivaren från skyldigheten att betala

arbetsgivaravgifter.

Vid kritiken av den nuvarande ordningen har man också

framhållit att oklarheten i fråga om skatteavdrag och

arbetsgivaravgifter har gjort det svårt för företag och

enskilda att bilda sig en allmän uppfattning om

skyldigheterna i detta hänseende för den som betalar ut

ersättning till annan för utfört arbete. Den krets som enligt

skatte- och socialförsäkringsreglerna betraktas som

arbetsgivare är långt mera omfattande än vad som framgår

av allmänt språkbruk. Många underlåter därför att fullgöra

sina skyldigheter mera av bristande kunskaper än med en

direkt avsikt att undandra skatter eller avgifter.

Svårigheten att förutse avgiftsskyldigheten har också

föranlett en lång rad processer vid försäkringsdomstolarna

och de allmänna förvaltningsdomstolarna. Sammantaget är

det avsevärda resurser hos myndigheter och domstolar som

avsätts för att handlägga ärenden rörande avgiftsskyldighet.

Till detta kommer de arbetsinsatser som företag och

enskilda måste lägga ned för att bedöma vem som är skyldig

att svara för socialavgifterna i ett visst fall.

Sammanfattningsvis kan sägas att den nuvarande

ordningen för preliminär beskattning och uttag av

arbetsgivaravgifter föranlett en stor mängd situationer där

företag och enskilda personer på mer eller mindre goda

grunder utgått ifrån att de inte varit skyldiga att göra avdrag

för preliminär A-skatt eller att betala arbetsgivaravgifter för

utgiven arbetsersättning. När sedan ansvar i dessa

hänseenden görs gällande genom myndighetsåtgärder, ofta

långt efter det att ersättningen betalats ut, kan de

ekonomiska konsekvenserna bli förödande för de enskilda.

De lagstiftningsåtgärder som hittills vidtagits för att

förbättra situationen har fått verkan endast under vissa

omständigheter eller i fråga om vissa typer av arbeten. Jag

anser därför att mera generella ändringar av reglerna krävs.

3 Det nya förfarandet

3.1 Allmänna riktlinjer

Mitt förslag: Arbetsgivarnas skyldighet att göra

avdrag för preliminär skatt från ersättning för arbete och att

betala arbetsgivaravgifter på sådan ersättning skall knytas

an till en särskild registrering av de skattskyldiga hos

skattemyndigheterna.

Promemorians förslag: Överensstämmer med

mitt.

Remissinstanserna: De flesta är mycket positiva

till den föreslagna lösningen. Det är endast en

remissinstans, kammarrätten i Göteborg, som inte

accepterar den grundläggande konstruktion som bär upp

förslaget. Kammarrätten anser att en bättre lösning vore att

komplettera lagstiftningen med en bestämmelse som

närmare reglerade begreppen arbetsgivare och

arbetstagare. Enligt kammarrätten i Stockholm är

det också önskvärt att en generell definition av arbetsgivar-

och arbetstagarbegreppen tas in på ett lämpligt ställe i

lagtexten. Därefter får område för område prövas om

avvikelser från denna definition behövs och, när så är fallet,

dessa avvikelser tas in i den aktuella lagtexten.

Kammarrätten i Stockholm anser emellertid att den i

promemorian föreslagna modellen i det allt övervägande

antalet fall gör det lätt för en arbets-eller uppdragsgivare att

avgöra om han är skyldig att göra skatteavdrag och betala

avgifter. Kammarrätten i Stockholm är därför beredd att i

huvudsak godta förslaget.

Skälen för mitt förslag: Erfarenheterna från de

nuvarande systemen för uppbörd av källskatt och

arbetsgivaravgifter enligt UBL resp. USAL är i det stora

hela positiva. I flertalet fall råder det ingen tvekan om

huruvida en arbets- eller uppdragsgivare är skyldig att

innehålla preliminär skatt och betala arbetsgivaravgifter

eller inte. I vissa situationer krävs emellertid, som jag redan

framhållit, en ingående prövning av den som vill ha ett

arbete utfört för att han skall få klarhet i vilka skyldigheter

han eventuellt har. Denna brist måste man råda bot på.

För att den enskilde skall slippa att göra en sådan

ingående prövning som nu kan behöva göras bör ansvaret

för prövningen, som föreslås i promemorian, i stället

generellt överlåtas på skattemyndigheterna. En sådan

prövning måste göras på förhand för att ge avsedd effekt.

Prövningen måste alltså grundas på uppgifter om under

vilka förhållanden ett arbete kommer att utföras och inte,

som nu, med hänsyn till hur förhållandena faktiskt varit i

det enskilda fallet. Eftersom skattemyndigheterna givetvis

inte kan gå in och pröva varje särskilt fall bör man ha regler

av schablonkaraktär.

För att systemet skall bli enkelt att administrera är det

vidare önskvärt att skyldigheterna att göra skatteavdrag och

betala arbetsgivaravgifter i så stor utsträckning som möjligt

sammanfaller. Reglerna bör dessutom ges ett sådant

innehåll att de så långt som möjligt stämmer överens med

de regler om avdrags- och betalningsskyldighet som finns

nu. Om ett sådant system skall leda till de förenklingar som

eftersträvas måste det vinna gehör hos både arbetsgivare

och arbetstagare. Görs systemet enkelt och klart bör det

också kunna få den nödvändiga förankringen. Det bör då

vara möjligt att, om det behövs, i någon mån rubba på

exempelvis den nuvarande förutsättningen att i princip

endast den som är arbetsgivare är skyldig att betala

arbetsgivaravgifter.

En avgiftsskyldighet bör sålunda kunna åläggas även i

vissa andra fall under förutsättning att det inte råder någon

tvekan om vilka som avses. Ersättningen för arbetet kan ju

då bestämmas med utgångspunkt i att socialavgifterna skall

betalas i form av arbetsgivaravgifter i stället för

egenavgifter.

I promemorian har föreslagits att skyldigheterna att göra

skatteavdrag och betala arbetsgivaravgifter skall knytas an

till ett för mottagaren särskilt registreringsförfarande hos

skattemyndigheterna.

Att, som någon remissinstans föreslagit, i stället införa

en legaldefinition av begreppen arbetsgivare och

arbetstagare, är enligt min mening i praktiken inte möjligt.

En definition av begreppet arbetstagare har övervägts

tidigare vid flera tillfällen men tanken har förkastats, t.ex. i

betänkandet SOU 1961:57, Sociallagstiftningen och de

beroende uppdragstagarna. Där anfördes bl.a. följande

(s. 209):

Med hänsyn till de starkt växlande förhållandena inom

näringslivet och den frihet, som de enskilda människorna

har att gestalta sina mellanhavanden efter vad som passar

dem bäst, torde det inte vara möjligt att i lag lämna en så

utförlig beskrivning av arbetstagarbegreppet, att man av

lagtexten klart kan utläsa hur varje enskilt fall skall

bedömas. -- -- -- En sådan lagtext skulle nämligen, hur

omfångsrik och detaljerad den än gjordes, ändå aldrig

kunna bli komplett; den skulle dessutom sannolikt bli

föråldrad ganska snart. Inte heller torde det vara möjligt att

utan en väsentlig inskränkning av det nuvarande

arbetstagarbegreppet i lag angiva ett eller ett fåtal kriterier,

som skulle vara av utslagsgivande betydelse vid prövningen

av vem som är arbetstagare. -- -- --.

Det som anfördes i betänkandet gäller enligt min mening

även i fråga om arbetsgivarbegreppet och i minst lika hög

grad i dag.

Däremot bör frågan om vem som skall vara skyldig att i

första hand svara för inbetalningen av preliminär skatt och

socialavgifter kunna knytas an till ett särskilt

registreringsförfarande för den som tar emot ersättning för

arbete även om reglerna för registreringen i enstaka fall

medför att dessa skyldigheter kommer att åvila någon som

enligt allmänt språkbruk inte är att anse som arbetsgivare.

Det är emellertid av avgörande betydelse att man då

utformar entydiga regler. Detta kan ske utan att man

behöver göra några långtgående avsteg från vad som nu

gäller. Den i promemorian föreslagna registreringen ger

goda möjligheter att lösa de nu aktuella problemen. Jag

anser därför att det alternativet bör väljas.

Hur en registrering redan i nuvarande system för

utfärdande av skattsedlar på preliminär skatt kommit att

påverka skattsedelsinnehavarens möjligheter att få arbete

har berörts i olika sammanhang. Det har visat sig att

innehav av B-skattesedel av många uppdragsgivare ställs

som förutsättning för att den som vill utföra ett visst arbete

skall få uppdraget.

Det är uppenbart att en registrering som styr både

skyldigheten att göra skatteavdrag och skyldigheten att

betala arbetsgivaravgifter får ett ännu större

konkurrensvärde än nuvarande registrering till preliminär

B-skatt. Det är därför av största vikt att bestämmelserna om

en registrering avvägs så att de som åtar sig ett arbete mot

ersättning för vilken socialavgifter skall betalas i form av

egenavgifter inte utan särskilda skäl undanhålls möjligheten

att bli registrerade. Men det gäller också att skapa klara

regler om vilka skyldigheter den har som inte är registrerad.

Därigenom bör de nackdelar som i en del branscher kan

vara förknippade med att driva en verksamhet utan

registrering kunna minimeras.

3.2 Grunderna i ett nytt system

Mitt förslag: Det skall finnas två slags skattsedlar

på preliminär skatt, A-skattesedel och F-skattesedel.

Skattemyndigheternas registrering av skattsedel på

preliminär skatt skall vara avgörande för hur såväl den

preliminära skatten som socialavgifterna skall betalas på

ersättning för arbete som betalas till skattsedelns

innehavare.

Promemorians förslag: Överensstämmer med

mitt.

Remissinstanserna: Det stora flertalet

remissinstanser anser att den föreslagna ordningen gör

reglerna enklare och klarare och tillstyrker därför förslaget.

Flera, bl.a. Föreningen Auktoriserade Revisorer

FAR, framhåller att förslagen är väl genomtänkta och

ägnade att leda till en förbättrad rättssäkerhet och en

rationellare hantering. Kammarrätten i Stockholm

ställer sig tveksam till förslaget att B-skattesedeln skall

avskaffas. Sveriges Advokatsamfund finner de

överväganden som redovisas i promemorian vara

välgrundade och anser i huvudsak de lösningar som föreslås

ändamålsenliga. FUD anser att förslagen ger en så

väl avvägd situation mellan de uppbördsskyldiga som det

enligt delegationens erfarenhet är möjligt att uppnå. Enligt

Näringslivets skattedelegation innebär förslagen i

promemorian en klar förbättring av gällande system.

Endast kammarrätterna i Stockholm och Göteborg

har, som redan framgått av föregående avsnitt, uttryckt

tveksamhet till grunderna i förslaget.

Skälen för mitt förslag: I promemorian föreslås att

den särskilda registrering hos skattemyndigheterna till

vilken skyldigheten att göra avdrag för preliminär skatt och

att betala arbetsgivaravgifter skall knytas an också skall ges

en uppbördsteknisk funktion. Registreringen avses i denna

del få samma betydelse som nuvarande registrering till

preliminär B-skatt. Förslaget innebär alltså att nuvarande

regler om preliminär B-skatt skall tillämpas på inkomst som

förvärvas av den som registrerats.

I likhet med det stora flertalet remissinstanser ansluter

jag mig till promemorians förslag. Den som registreringen

avser bör givetvis få en handling som bekräftar

registreringen och som kan ses som ett beslut om denna.

Med hänsyn till de funktioner som avses bli knutna till

registreringen bör denna handling kunna utformas som en

skattsedel på preliminär skatt. Den kan lämpligen kallas F-

skattesedel, där F:et står för Företagare. Den preliminära

skatt F-skattesedelns innehavare skall betala bör benämnas

preliminär F-skatt.

Genom att införa en F-skattesedel med de funktioner

som jag föreslagit nu får man klarare regler om skyldigheten

att betala preliminär skatt och socialavgifter för många fall.

De nuvarande bristerna avhjälps dock endast om den som

åtar sig ett arbete har en F-skattesedel. Hade han däremot

en A- eller B-skattesedel skulle nuvarande problem komma

att stå kvar.

1 Särskild utredningsman regeringsrådet G.[REDACTED_EFTERNAMN].

I promemorian har föreslagits att även A-skattesedeln

skall ges vissa rättsverkningar, i förhållande till en arbets-

eller uppdragsgivare, som rör skyldigheten att göra

skatteavdrag och betala arbetsgivaravgifter och att B-

skattesedeln skall slopas.

Tillerkänns A-skattesedeln vissa rättsverkningar

gentemot en arbets- eller uppdragsgivare i fråga om

skyldigheten att göra skatteavdrag och betala

arbetsgivaravgifter bör den också ges vissa rättsverkningar i

förhållande till innehavaren. Situationer kan annars

uppkomma där socialavgifter kan påföras bägge parter eller

där socialavgifter över huvud taget inte kan tas ut. Jag

återkommer till denna fråga (avsnitten 3.4 och 3.6).

Det är inte praktiskt möjligt att tillerkänna B-

skattesedeln några rättsverkningar gentemot en arbets-

eller uppdragsgivare utöver vad som gäller i dag. Här skulle

alltså den som ger ett uppdrag alltjämt komma att vara

tvungen att utföra en tämligen noggrann undersökning för

att få klarhet i vilka skyldigheter som åligger honom.

Införs en F-skattesedel kommer antalet skattskyldiga

med B-skattesedel att bli begränsat. B-skattesedel skulle då

innehas endast av personer som inte behöver någon F-

skattesedel men som inte kan ha nuvarande form av A-

skattesedel och av personer som fått sin F-skattesedel

återkallad.

Den begränsade användning av B-skattesedeln som kan

förutses har väckt frågan om inte denna skattsedel kan

slopas. För detta talar framför allt att man då kan få tydliga

regler om båda parternas skyldigheter i såväl skatte- som

avgiftshänseende i alla uppdragssituationer.

Förutsättningen för att B-skattesedeln skall kunna

avskaffas är givetvis, som påpekas i promemorian, att

skatte- och avgiftsuppbörden för den krets skattskyldiga

som inte bör tilldelas en F-skattesedel kan ordnas på något

annat ändamålsenligt sätt. För närvarande är det ju bara

den som har en B-skattesedel som kan åläggas att själv

betala in sin preliminära skatt inkl. egenavgifterna. Någon

särskild debitering förekommer alltså inte beträffande

preliminär A-skatt. Ingen av remissinstanserna har ställt sig

direkt avvisande till att B-skattesedeln slopas men det har

pekats på att den fyller en viktig funktion exempelvis för

personer som vid sidan av arbetsinkomster har

kapitalinkomster av betydelse.

Numera görs i regel skatteavdrag även från räntor och

utdelningar. Det är därför i allmänhet endast näringsidkare

som ges en B-skattesedel. Dessutom avser jag att föreslå att

skattemyndigheten skall kunna debitera den som har enbart

en A-skattesedel en särskild A-skatt i de fall hans inkomster

är av sådant slag att preliminär skatt inte kan innehållas

genom avdrag från lön (avsnitt 3.3). Nuvarande B-

skattesedel bör därför kunna slopas.

3.3 Fysiska personers skattsedlar på preliminär skatt

Mitt förslag: En F-skattesedel får efter ansökan

utfärdas för en fysisk person som bedriver eller som gör

troligt att han kommer att bedriva näringsverksamhet.

En A-skattesedel skall utfärdas för en fysisk person som

inte skall ha en F-skattesedel.

Den som har en F-skattesedel skall också kunna tilldelas

en A-skattesedel.

Om både en F-skattesedel och en A-skattesedel skall

utfärdas skall F-skattesedeln förenas med villkor om att

denna inte åberopas i anställningsförhållanden.

Den som har enbart en A-skattesedel och har sådana

inkomstförhållanden att hans preliminära skatt inte kan

antas bli betald genom att skatteavdrag görs skall kunna

debiteras en särskild A-skatt att betalas preliminärt med

lika belopp under månaderna mars, maj, juli, september,

november och januari.

Promemorians förslag: Överensstämmer i

huvudsak med mitt. I promemorian föreslås dock att en F-

skattesedel skall kunna utfärdas för en fysisk person som

bedriver rörelse eller som gör troligt att han kommer att

bedriva rörelse. Detsamma gäller i fråga om jordbruk men

endast om den fysiska personen kan antas ha behov av en

F-skattesedel. I promemorian föreslås att den som har

tilldelats en A-skattesedel skall kunna debiteras s.k. D-

skatt.

Remissinstanserna: Huvuddelen av

remissinstanserna har inte haft något att invända mot

förslaget. RSV anser dock att det knappast är

motiverat att behandla en jordbrukare annorlunda än en

rörelseidkare. LRF förutsätter att lantbrukarna ges

en lika stor rätt till F-skatteregistrering som övriga

näringsidkare. LRF anser vidare att man inte bör ytterligare

komplicera preliminärskatteuttaget genom att införa tre

typer av preliminär skatt. De fall som enligt promemorian

motiverar införandet av särskilt debiterad A-skatt (D-skatt

enligt promemorians förslag) bör enligt LRF kunna lösas

inom ramen för det nya skattesystemet. Sveriges

fastighetsägareförbund anser att det måste klarläggas

bättre vilka personer som skall betala D-skatt. Enligt

förbundets mening bör det inte vara möjligt att kunna ta ut

A-skatt av den som betalar D-skatt.

Företagareförbundet SFR motsätter sig

förslaget att en person skall kunna inneha både en A- och

en F-skattesedel. I sådana fall skulle nuvarande

gränsdragningsproblem kvarstå. Näringslivets

skattedelegation anser däremot att förslaget om att A-

skattesedel skall kunna innehas och användas parallellt med

F-skattesedel innebär ett värdefullt inslag för den som både

vill ha anställning och driva eget företag. Liknande

synpunkter förs fram av Svenska revisorsamfundet

och Sveriges advokatsamfund.

Fastighetsägareförbundet hyser förståelse för

systemet med dubbla skattsedlar men anser att man endast

i undantagsfall skall använda sådana.

Skälen för mitt förslag: Bestämmelserna i UBL om

vem som skall tilldelas A- resp. B-skattesedel är av rent

uppbördsteknisk natur. De reglerar endast den ordning i

vilken en skattskyldig skall betala sin egen preliminära

skatt, genom skatteavdrag (A-skattesedel) eller betalning i

enlighet med utfärdad räkning (B-skattesedel).

Bestämmelserna har utformats efter grundtanken att en

skattskyldig skall tilldelas en A-skattesedel när han har

sådana inkomstförhållanden att huvuddelen av hans skatt

kan betalas genom att skatteavdrag görs. De regler enligt

vilka skattemyndigheten skall avgöra om en skattskyldig

bör tilldelas A- eller B-skattesedel är därför inte precisa

utan mera riktlinjer för skattemyndighetens beslut.

I ett system vari skyldigheten att göra skatteavdrag och

betala socialavgifter knyts an till skattsedeln på preliminär

skatt måste villkoren för de olika skattsedlarna vara mer

bundna till den skattskyldiges verksamhet än när en

registrering endast avser sättet för inbetalning av den

registrerades egen skatt. Man måste också beakta att ett

system med F-skattesedlar inte är meningsfullt, om inte F-

skattesedeln ges rättsverkningar i fråga om både

skyldigheten att betala socialavgifter och skyldigheten att

göra skatteavdrag. Om den som enligt nu gällande regler

bör tilldelas en A-skattesedel får rätt att inneha en F-

skattesedel måste han sålunda också ges rätt att själv betala

den preliminära skatten.

Villkor för F-skattesedel

Som framhålls i promemorian bör ett grundläggande

villkor för F-skattesedel vara att den skattskyldige utövar en

verksamhet från vilken inkomsten skall läggas till grund för

beräkning av egenavgifter. Det innebar -- vid tiden för

promemorian -- att den skattskyldige skulle ha inkomst av

rörelse eller jordbruksfastighet. Som en ytterligare

förutsättning borde enligt promemorian gälla att den

skattskyldige hade behov av en F-skattesedel. Detta kunde

förutsättas generellt för dem som hade inkomst av rörelse

medan de som hade inkomst av jordbruksfastighet många

gånger knappast kunde anses ha något sådant behov.

Inkomstslagen rörelse och jordbruksfastighet har genom

skattereformen slagits ihop med delar av inkomstslaget

annan fastighet till ett inkomstslag, näringsverksamhet.

Frågan är då om det verkligen finns ett behov av att

behandla jordbrukare på annat sätt än andra företagare.

Med hänsyn till att det är vanligt att jordbrukare vid sidan

av själva jordbruket åtar sig arbeten för vilka ersättningen

skall ingå i inkomstslaget näringsverksamhet kan jag inte se

något skäl att ha olika regler. Var och en som bedriver eller

avser att bedriva näringsverksamhet bör kunna tilldelas en

F-skattesedel.

Har den skattskyldige också inkomster av annat slag,

främst inkomst av tjänst, bör som anförs i promemorian

ytterligare villkor gälla. Jag vill då först framhålla att om

man vill skapa enkla och lättillämpade regler beträffande

skyldigheten att göra skatteavdrag och att betala

socialavgifter måste man vara beredd till eftergifter i det

nuvarande källskattesystemet. Man måste nämligen lägga

större vikt än för närvarande vid den skattskyldiges behov

av att ha en F-skattesedel. Detta behov får å andra sidan

inte övervärderas i förhållande till det allmännas

berättigade krav på att den skattskyldige inordnas i

källskattesystemet på ett sätt som är lämpligt och i det

särskilda fallet visat sig nödvändigt för att skatten skall bli

betald i rätt tid.

Mycket talar alltså för att man bör vara relativt generös

när det gäller möjligheten att utfärda en F-skattesedel, men

man bör samtidigt skapa en ordning som så långt möjligt

hindrar ett missbruk av det nya systemet. En sådan ordning

behöver i stort sett bara ta sikte på sådana skattskyldiga som

vid sidan av sin näringsverksamhet har så stora

tjänsteinkomster att de helt eller till väsentlig del kan betala

den preliminära skatten genom skatteavdrag. Detta innebär

inte att F-skattesedlar inte bör få utfärdas för sådana

skattskyldiga utan i stället att en F-skattesedel bör få

kombineras med en A-skattesedel så som föreslås i

promemorian. Jag återkommer strax till denna fråga.

Villkor för A-skattesedel

Vårt källskattesystem bygger till största delen på A-

skattesedeln, som styr uppbörden av preliminär skatt på

tjänsteinkomster. Sådan skatt betalas genom att

arbetsgivaren gör ett skatteavdrag vid utbetalningen av

lönen och betalar in det innehållna beloppet till

skattemyndigheten.

Nuvarande regler innebär att en A-skattesedel skall

utfärdas för skattskyldiga som inte skall ha en B-

skattesedel. Principen bör kunna vara densamma i ett

system med F-skattesedel. Tanken är ju att den i många

avseenden skall ersätta B-skattesedeln även om

tillämpningsområdena inte kommer att överensstämma

helt.

Jag föreslår alltså att en A-skattesedel skall utfärdas för

fysiska personer som inte skall ha en F-skattesedel antingen

det beror på att de inte har rätt att få en sådan skattsedel,

att utfärdad F-skattesedel har återkallats eller att den

skattskyldige helt enkelt inte vill ha någon F-skattesedel.

Om A-skattesedeln skall kunna utgöra det enda

alternativet till F-skattesedeln krävs såsom påpekas i

promemorian vissa ändringar i reglerna om preliminär A-

skatt. Anledningen till detta är att preliminär skatt i vissa

fall bör betalas också av de skattskyldiga själva även om de

inte kommer att uppfylla de villkor som avses gälla för

tilldelning av F-skattesedel och därför skall ha en A-

skattesedel. Visserligen gäller numera regler om

skatteavdrag från räntor och utdelningar oberoende av

vilken typ av preliminärskattesedel mottagaren har (3 §

2 mom. 1 tredje stycket och 39 § 2 mom. UBL). Det finns

emellertid fortfarande inkomster för vilka preliminär skatt

inte lämpligen kan betalas genom skatteavdrag. Jag tänker

då t.ex. på sådana inkomster som uppkommer på grund av

försäljning av varor eller andra produkter och som uppbärs

av någon som inte vill eller får ha en F-skattesedel.

I promemorian föreslås att det skall införas en möjlighet

att i det särskilda fallet bestämma att den som innehar en A-

skattesedel även själv skall betala in preliminär skatt. Det

blir alltså fråga om en särskild debitering som motsvarar

den nuvarande B-skatten och som skall avse inkomster på

vilka skatteavdrag inte kan göras. Senare i detta avsnitt

föreslår jag att en sådan möjlighet skall föras in i

uppbördssystemet.

Villkor för F-skattesedel i kombination med A-

skattesedel

Åtskilliga skattskyldiga har inkomster från både

anställning och näringsverksamhet. Från

uppbördssynpunkt är det viktigt att en sådan person betalar

sin källskatt för tjänsteinkomsterna genom preliminär A-

skatt och att socialavgifterna på dessa inkomster betalas i

form av arbetsgivaravgifter. Han bör alltså tilldelas en A-

skattesedel. När det gäller den bedrivna

näringsverksamheten måste beaktas att den som har

tilldelats en A-skattesedel i konkurrenshänseende kan

komma i ett sämre läge en den som har fått en F-

skattesedel.

Ett sätt att lösa detta problem har föreslagits i

promemorian. Det är att möjliggöra en kombination av F-

och A-skattesedel, där F-skattesedeln skall användas för

inkomsterna av näringsverksamhet och A-skattesedeln för

tjänsteinkomsterna. En sådan kombination är enligt min

mening den bästa vägen att lösa de problem som uppstår när

en skattskyldig, som har behov av en F-skattesedel, har

såväl inkomster för vilka preliminär skatt bör betalas genom

skatteavdrag som inkomster för vilka han själv bör betala

den preliminära skatten. Vilka rättsverkningar som då skall

gälla kommer att bero på vilken av skattsedlarna som

används i det enskilda fallet.

Villkoren för att få kombinera en A-skattesedel med en

F-skattesedel bör vara desamma som gäller för att få enbart

en F-skattesedel, dvs. att den skattskyldige visar sig bedriva

näringsverksamhet eller gör troligt att han i fortsättningen

kommer att bedriva sådan verksamhet.

Avsikten med en kombination av A- och F-skattesedel

är som redan nämnts att A-skattesedeln skall användas när

den skattskyldige har tjänsteinkomster och F-skattesedeln

när han har inkomster av näringsverksamhet. Möjligheten

till en sådan ordning blir betydelsefull inte minst för den

som har en anställning men som avser att starta en

näringsverksamhet. Det är då, som flera remissinstanser

påpekat, angeläget att han redan från början kan visa att

han har den skattsedel på preliminär skatt som allmänt blir

en näringsidkares kännetecken. Att han samtidigt har en A-

skattesedel för att användas i ett klart

anställningsförhållande bör inte på något sätt vara till

nackdel i hans näringsverksamhet. För de enskilda bör en

sådan ordning tvärtom vara till stor fördel eftersom den

möjliggör en generös tillämpning av systemet med F-

skattesedel. A-skattesedeln har också den fördelen för den

enskilde att tjänsteinkomsten automatiskt kan räknas in i

underlaget för arbetsgivaravgifter. Detta tillgodoser

önskemålet att en företagarregistrering inte skall påverka

skyldigheten att betala socialavgifter när det är fråga om

klara tjänsteinkomster.

I linje med det anförda ligger att den som redan har en

F-skattesedel skall, om han så önskar, tilldelas också en A-

skattesedel. I denna situation behöver ingen prövning

göras. Skattemyndigheten bör givetvis också på eget

initiativ, när det finns skäl för det, kunna utfärda en A-

skattesedel för den som har en F-skattesedel. I de nu

nämnda fallen bör F-skattesedeln bytas ut mot en ny av

vilken det framgår att skattsedelsinnehavaren även har en

A-skattesedel.

Normalt bör det vara lättare att få en F-skattesedel i

kombination med en A-skattesedel än att få enbart en F-

skattesedel. För att möjliggöra en generös tillämpning

måste det emellertid skapas någon form av garantier för att

rätt skattsedel används vid rätt tillfälle. Från

uppbördsteknisk synpunkt är det givetvis särskilt viktigt att

A-skattesedeln används när det är fråga om

tjänsteinkomster. Denna fråga behandlar jag mer utförligt

i nästa avsnitt. Här vill jag bara nämna att i promemorian

föreslås att en F-skattesedel som kombineras med en A-

skattesedel skall tilldelas under villkor att F-skattesedeln

inte används i anställningsförhållanden. Jag instämmer i

detta förslag.

Särskild A-skatt

Om B-skattesedeln slopas uppstår som redan nämnts i

vissa fall ett behov av att kunna debitera en skattskyldig som

inte har en F-skattesedel preliminär skatt. Jag tänker då

t.ex. på sådana skattskyldiga som bedriver

näringsverksamhet men som inte vill ha en F-skattesedel

eller som fått sin F-skattesedel återkallad. Detsamma kan

gälla om den skattskyldige har att betala exempelvis skatt

på tjänsteinkomst förvärvad i utlandet. Men frågan gäller

inte bara att skapa en ändrad ordning för debitering. Någon

form av skattsedel bör nämligen alltid utfärdas för att det

för en eventuell arbets-eller uppdragsgivare skall framgå

vad han har att rätta sig efter i fråga om betalning av

källskatt och socialavgifter när han betalar ut ersättningen

för arbetet.

I promemorian anförs att det ligger nära till hands att

utvidga tillämpningsområdet för A-skattesedeln på det

sättet att det öppnas möjlighet att bestämma att en A-

skattesedelsinnehavare själv skall betala preliminär skatt

utöver vad som kan komma att betalas genom skatteavdrag.

En sådan lösning har många fördelar. Med en möjlighet

att i ett enskilt fall föreskriva att ett bestämt belopp skall

betalas som preliminär skatt saknas anledning att ha kvar B-

skattesedeln exempelvis för sådana näringsidkare som inte

har något behov av F-skattesedeln därför att de inte har

något mellanhavande där fråga om skatteavdrag kan

uppkomma.

Den nu angivna ordningen bör innebära att en A-

skattesedel -- till skillnad från nu -- bör få utfärdas även för

alla slag av näringsidkare och för juridiska personer. Något

principiellt eller praktiskt hinder mot en sådan utvidgning

kan jag inte se. Tveksamhet kan däremot finnas rörande fall

där en näringsidkares F-skattesedel bör återkallas samtidigt

som denne har behov av en F-skattesedel för att kunna

upprätthålla smidiga kontakter med sina kunder. Som jag

senare kommer att utveckla (se avsnitt 3.11) bör en

påtvingad återkallelse emellertid få ske endast under

närmare angivna förutsättningar som har det gemensamt att

den skattskyldige på ett påtagligt sätt har missbrukat sin F-

skattesedel. Jag anser därför att det inte inger några

betänkligheter att i stället utfärda en A-skattesedel för att

därigenom förbättra möjligheterna till att det allmännas

skatte- och avgiftsfordringar verkligen blir betalda.

Mitt förslag i den här delen medför att B-skattesedeln

kan avskaffas. Till övervägande del kommer den då att

ersättas av F-skattesedeln men i en del fall av A-

skattesedeln kombinerad med en särskilt debiterad A-skatt.

3.4 Rättsverkningar av skattsedlar på preliminär skatt

som innehas av fysiska personer

Mitt förslag: Den som för ett arbete anlitar en

fysisk person som har enbart en F-skattesedel skall varken

göra skatteavdrag eller betala arbetsgivaravgifter på

ersättningen för arbetet. Detta gäller även om den som har

åtagit sig arbetet har en F-skattesedel kombinerad med en

A-skattesedel, om han skriftligen har åberopat F-

skattesedeln. Vad som sagts nu gäller även om den som har

åtagit sig arbetet anlitar en annan person för att utföra det.

Har den som åtagit sig ett arbete både en F- och en A-

skattesedel skall det presumeras att han har endast en A-

skattesedel om han inte gentemot uppdragsgivaren

skriftligen åberopat F-skattesedeln.

När reglerna för F-skatt tillämpas skall

skattsedelsinnehavaren själv betala sin preliminärskatt (F-

skatt) och socialavgifterna på ersättningen i form av

egenavgifter.

En uppdragstagare med F-skattesedel som låter arbetet

utföras av en annan person (anställda, medhjälpare eller

underentreprenörer) skall överta det ansvar för dessa

personers källskatt och socialavgifter som enligt nuvarande

regler kan åligga uppdragsgivaren.

Den som för ett arbete anlitar en fysisk person som har

en A-skattesedel skall, med ett undantag, alltid vara skyldig

att göra skatteavdrag och betala arbetsgivaravgifter på

ersättningen för arbetet.

Undantaget gäller om uppdragsgivaren är en fysisk

person eller ett dödsbo. En sådan uppdragsgivare skall vara

skyldig att göra skatteavdrag och betala arbetsgivaravgifter

på ersättningen för arbetet endast om vad som har

utbetalats utgör utgift i en av utbetalaren bedriven

näringsverksamhet eller under ett kalenderår överstiger 10

000 kr. I övriga fall skall uppdragstagaren (A-

skattesedelsinnehavaren) själv svara för den preliminära

skatten och socialavgifterna som då skall betalas i form av

egenavgifter.

Promemorians förslag: Överensstämmer i

huvudsak med mitt. I promemorian föreslås dock att

begränsningen i skyldigheten att göra skatteavdrag för

fysiska personer och dödsbon skall vara beroende av om

ersättningen har betalats ut inom en bokföringspliktig

verksamhet. Vidare föreslås att gränsbeloppet 10 000 kr.

skall beräknas med utgångspunkt i en tidsrymd på ett år och

att gränsbeloppet skall knytas an till vad som kan komma

att betalas ut under denna tidsrymd. Gränsbeloppsregeln

föreslås dessutom gälla även när ersättningen betalas ut av

en juridisk person som inte är bokföringsskyldig.

Remissinstanserna: RSV tillstyrker den

föreslagna beloppsgränsen på 10 000 kr. men framhåller att

den som betalar ut ersättning som överstiger

beloppsgränsen sannolikt i många fall inte kommer att

känna till sina skyldigheter. Eftersom mottagaren av

ersättning som understiger gränsbeloppet blir skyldig att

betala egenavgifter för ersättningen föreslår verket

införandet av ett schablonavdrag för sådana avgifter. RSV

föreslår slutligen med hänsyn till att uppbördssystemet är

uppbyggt kring kalenderårsprincipen att gränsbeloppet

skall beräknas per kalenderår. KLYS anser det vara

en fördel att själva innehavet av F-skattesedeln konstituerar

förhållandet mellan betalningsmottagare och betalare.

Näringslivets skattedelegation anser att

skyldighet att göra skatteavdrag och betala

arbetsgivaravgifter för en inte bokföringsskyldig

uppdragsgivare skall föreligga endast om

uppdragsersättningen överstiger ett halvt basbelopp i stället

för föreslagna 10 000 kr. Dessutom bör det i lagtexten för

tydlighets skull tilläggas att i ersättningen inte skall räknas

in vad som utgör ersättning för material och dylikt.

Länsrätten i Stockholms län anför att utformningen

av en F-skattesedel som kombineras med A-skattesedel

måste vara sådan att även mycket oerfarna personer och

personer som första gången uppdrar åt någon annan person

att utföra ett arbete inte kan missuppfatta de

rättsverkningar som följer av skattsedeln. Det kan därför

enligt länsrätten inte nog betonas att det är av största vikt

att de fakta som är relevanta klart och otvetydigt framgår av

skattsedeln. FAR tillstyrker förslaget men föreslår att

ytterligare uppmärksamhet riktas på den situationen att en

enskild person tillfälligt anlitar en rörelseidkare, t.ex. en

advokat som inte har en F-skattesedel. LRF vill peka

på det fall att om en person med A-skattesedel och med ett

D-skattebeslut tar ett uppdrag utan att ansöka om F-

skattesedel, uppstår, trots beslutet om D-skatteinbetalning,

skyldighet för uppdragsgivaren att betala

arbetsgivaravgifter. En sådan ordning kan enligt LRF

medföra att oklarheter kan uppkomma om vem av parterna

som är skyldig att leverera in avgifterna. Detta anser LRF

illustrerar det riktiga i förbundets uppfattning att

företeelsen D-skatt inte bör införas. Sveriges

advokatsamfund anser att det föreslagna undantaget för

enskilda personers ansvar för skatteavdrag och

socialavgifter bör avse utbetalningar under en tidsrymd av

ett år endast om de faktiskt understiger 10 000 kr.

Svenska revisorsamfundet SRS anser att den närmare

tillämpningen av den föreslagna presumtionsregeln inte är

helt klar. Enligt samfundets mening bör det inte förekomma

någon skillnad beroende på om den fysiska personen har

enbart en F-skattesedel eller kombinerad F- och A-

skattesedel. Samfundet föreslår att det skall krävas att

uppdragstagaren skriftligen vitsordar, t.ex. på en faktura,

att han innehar en F-skattesedel för att presumtionen om

A-skattesedel skall brytas. Kammarrätten i Göteborg

anser att förslaget måhända innebär ett enkelt och smidigt

sätt för det allmänna att få in obetalda skatter och avgifter

men knappast medför någon förenkling eller förbättring för

uppdragsgivarna generellt. Enligt kammarrätten vore det

antagligen en bättre väg att utveckla förhandsbeskeden

enligt 44 § UBL och 22 a § USAL.

Skälen för mitt förslag: Enligt kammarrätten i

Göteborg skulle det antagligen vara en bättre väg att

komma till rätta med de nu aktuella bristerna i

uppbördssystemet genom att utveckla förhandsbeskeden

enligt UBL och USAL. Jag delar inte denna uppfattning.

En sådan ordning har flera allvarliga nackdelar. Allvarligast

är den att parterna måste vänta viss tid på ett

förhandsbesked och att de därför ofta inte kommer att

känna till sina skyldigheter när avtalet om arbetet ingås.

Med hänsyn till det relativt stora antalet fall där det kan

råda osäkerhet om källskatt och socialavgifter skall betalas

eller inte och förhandsbesked därför skulle behövas skulle

den angivna ordningen dessutom kunna bli mycket

kostsam. En annan allvarlig nackdel är att parterna i vissa

fall kan anse att avgiftsfrågan tveklöst skall bedömas på

visst sätt och därför avstår från att begära förhandsbesked,

varefter skattemyndigheten gör en annan bedömning.

Om uppbördssystemet skall bli effektivt och vara lätt att

tillämpa måste det innehålla vissa schabloner. Att införa

skattsedlar på preliminär skatt som har rättsverkningar i

fråga om skyldigheten att betala såväl preliminär skatt som

socialavgifter kan ses som att skattemyndigheten skall

lämna förhandsbesked till alla skattskyldiga om hur den

preliminära skatten och socialavgifterna skall betalas. Jag

anser att detta leder till ett väsentligt enklare och mer

förutsebart uppbördssystem än det som föreslås av

kammarrätten i Göteborg. Jag godtar därför i huvudsak de

förslag som läggs fram i promemorian och som i allmänhet

också har godtagits av remissinstanserna.

F-skattesedeln

En F-skattesedel bör medföra att den som uppdrar ett

arbete åt skattsedelsinnehavaren inte betraktas som

arbetsgivare. Han bör därför inte vara skyldig att vare sig

göra skatteavdrag eller betala arbetsgivaravgifter på

ersättningen för arbetet. Den preliminära skatten och

socialavgifterna bör F-skattesedelsinnehavaren själv betala.

Socialavgifterna bör alltså betalas i form av egenavgifter.

Det är angeläget att F-skattesedeln får rättsverkan också

i fråga om de personer som utför arbetet såsom anställda,

medhjälpare eller underentreprenörer till den som åtagit sig

arbetet.

Den osäkerhet, särskilt i fråga om skyldigheten att

betala arbetsgivaravgifter, som en uppdragsgivare i dag kan

känna avspeglas visserligen rikligast i sådana ärenden om

åläggande av betalningsskyldighet som har sin grund i

utbetalningar till uppdragstagare som felaktigt uppfattats

som enmansföretagare. Men de fall i vilka

betalningsskyldigheten avser uppdragstagarens personal

eller medhjälpare får, trots att de är färre, oftast de

allvarligaste konsekvenserna för uppdragsgivaren.

Betalningsskyldigheten gäller nämligen då vanligen mycket

stora belopp. Till detta kommer att det är i dessa fall som

det kan vara särskilt svårt att bedöma om ett

anställningsförhållande föreligger eller inte.

Med hänsyn till vad som har sagts nu bör F-skattesedeln

ges sådana rättsverkningar att den som uppdrar ett arbete

åt någon som har en F-skattesedel men som i sin tur anlitar

någon annan för att utföra arbetet inte heller skall riskera

ansvar för källskatt eller socialavgifter.

För detta talar också konkurrensskäl. Om F-

skattesedeln ges rättsverkningar endast i förhållande till

innehavaren själv skulle en uppdragstagare som själv utför

ett arbete få en fördel gentemot den som låter arbetet

utföras av någon annan, t.ex. en anställd. En sådan ordning

skulle därför behöva kompletteras med regler som

utjämnar skillnaden. När det gäller uppdragstagare som är

fysiska personer torde emellertid full likställdhet kunna

uppnås endast om F-skattesedeln ges rättsverkningar också

i fråga om de personer som uppdragstagaren låter utföra

arbetet.

Jag instämmer alltså i promemorians förslag även i den

här delen. Ett solidariskt betalningsansvar bör dock kunna

kunna krävas ut i vissa missbrukssituationer. Jag

återkommer till denna fråga (avsnitt 3.9).

När det gäller F-skattesedelns rättsverkningar för

innehavaren själv är det uppenbart att socialavgifterna på

ersättningen bör betalas av denne. Detsamma gäller den

preliminära skatten. Socialavgifterna bör betalas i form av

egenavgifter.

En logisk följd av att ge F-skattesedeln en friande verkan

för uppdragsgivaren när det gäller skyldigheten att göra

skatteavdrag och betala arbetsgivaravgifter på ersättningen

för arbetet även i fråga om skattsedelsinnehavarens

anställda, medhjälpare eller underentreprenörer är, som

föreslås i promemorian, att flytta över ett eventuellt ansvar

för källskatt och socialavgifter på skattsedelsinnehavaren.

Denne bör med andra ord sättas i uppdragsgivarens ställe.

Skattsedelsinnehavaren bör alltså i detta fall bli skyldig att

betala källskatt och socialavgifter på ersättning som utgått

till exempelvis en underentreprenör. Huruvida

betalningsskyldighet uppkommer i det enskilda fallet bör

naturligtvis bero på bl.a. vilken typ av skattsedel

entreprenören har och på om denne i sin tur anlitat en

underentreprenör.

Med den föreslagna ordningen vinner man också den

fördelen att skyldighet att betala socialavgifter på en

ersättning för arbete i princip alltid åvilar någon. En annan

sak är att denna skyldighet i vissa fall kan komma att

efterges enligt eftergiftsreglerna i USAL.

A-skattesedeln

Det är givetvis önskvärt att parterna i ett

avtalsförhållande som rör arbete skall kunna förutse vilka

skyldigheter som åvilar resp. part även när den som utför

arbetet har en A-skattesedel.

Utgångspunkten bör, som sägs i promemorian, vara att

en arbets- eller uppdragsgivare skall göra skatteavdrag och

betala arbetsgivaravgifter när han anlitar någon som har en

sådan A-skattesedel. Fördelen med en sådan regel är att

den blir mycket enkel att tillämpa. Den medför också att

man får till stånd en ordning med skatteavdrag på

biinkomster.

Den angivna regeln måste förses med tämligen

långtgående undantag som tar sikte på vanliga

transaktioner mellan enskilda personer.

Enligt promemorian skall den som anlitar en fysisk

person med en A-skattesedel inte vara skyldig att göra

skatteavdrag och betala arbetsgivaravgifter om ersättningen

för arbetet inte belastar en bokföringspliktig verksamhet

eller kan antas komma att överstiga 10 000 kr. under en

tidsperiod på ett år.

Skyldigheten att göra skatteavdrag och betala

arbetsgivaravgifter på ersättningar understigande 10 000 kr.

skulle enligt promemorians förslag i huvudsak komma att

åvila arbetsgivare som bedriver näringsverksamhet och som

det normalt ställs högre krav på vad gäller bl.a. bokföring

och olika former av medverkan i beskattningssammanhang.

Det ligger då nära till hands att göra en gränsdragning

utifrån bokföringsskyldigheten enligt bokföringslagen och

jordbruksbokföringslagen. En sådan gränsdragning har

också förordats av RSV när det gäller skyldigheten att göra

skatteavdrag från biinkomster i den tidigare nämnda

rapporten med förslag i detta ämne. Enligt det förslaget

skulle nämligen den som är bokföringsskyldig göra

skatteavdrag även på ersättningar som denne betalar ut

utan att vara huvudarbetsgivare. RSV:s förslag, som har

remissbehandlats, godtogs i den här delen av nära nog

samtliga remissinstanser.

Det ligger alltså helt i linje med RSV:s nämnda förslag

att den som är bokföringsskyldig alltid skall göra

skatteavdrag och betala arbetsgivaravgifter på

arbetsersättning som betalas till den som har enbart en A-

skattesedel. Med bokföringsskyldig avses då en person,

fysisk eller juridisk, som är bokföringsskyldig enligt någon

av nyssnämnda lagar om bokföring när den utbetalda

ersättningen utgör en utgift i den bokföringspliktiga

verksamheten. Härigenom kommer i stort sett var och en

som bedriver näringsverksamhet att omfattas. De två

lagarna om bokföring gäller däremot inte bl.a. staten och

kommunerna och inte heller alla juridiska personer. Ideella

föreningar och stiftelser som inte bedriver

näringsverksamhet är nämligen undantagna. Dessa kan

emellertid, liksom staten och kommunerna, vara stora

arbetsgivare och bör därför i det här sammanhanget ha

samma skyldigheter som bokföringsskyldiga personer.

Enligt min mening bör ett undantag finnas med i

huvudsak den innebörd som föreslagits i promemorian. Jag

anser dock att undantaget bör begränsas till att gälla i fråga

om sådan ersättning som betalas ut av fysiska personer och

dödsbon och som inte utgör utgift i en av utbetalaren

bedriven näringsverksamhet. Med en sådan lösning behövs

inga särskilda regler vare sig i fråga om staten och

kommunerna eller för ideella föreningar och stiftelser.

Jag anser vidare i likhet med RSV att gränsbeloppet

10 000 kr. bör knytas an till kalenderåret. Jag delar också

advokatsamfundets uppfattning att undantagsregeln bör

tillämpas endast när ersättningen faktiskt understigit

gränsbeloppet och inte, som föreslås i promemorian, knytas

an till vad som kan antas komma att betalas ut under en viss

period. Med dessa justeringar blir undantagsregeln mer

precis och därigenom lättare att tillämpa. Däremot är jag

inte beredd att såsom flera remissinstanser föreslagit knyta

an gränsbeloppet till basbeloppet enligt lagen om allmän

försäkring. Jag anser att regeln har större chans att vinna

gehör hos allmänheten om gränsbeloppet inte ändras varje

år. Det kan emellertid finnas anledning att se över den efter

någon tid. Vid beräkningen av gränsbeloppet skall inte

medräknas ersättning för material och dylikt om detta inte

inkluderas i ersättningen för arbetet.

I fall som omfattas av den nu föreslagna undantagsregeln

bör arbetstagaren betala de socialavgifter som belöper på

ersättningen för arbetet. De bör betalas i form av

egenavgifter. Jag föreslår att ersättningen i sådana fall i

socialförsäkringshänseende skall hänföras till inkomst av

annat förvärvsarbete. Bestämmelserna i punkten 7 av

anvisningarna till 32 § KL om schablonavdrag för

egenavgifter i inkomstslaget tjänst blir då tillämpliga.

Därigenom tillgodoses RSV:s önskemål om ett

schablonavdrag för egenavgifter i nu aktuella fall.

I detta sammanhang vill jag även beröra vad som avses

gälla när en uppdragstagare med A-skattesedel anlitar en

medhjälpare som också har en A-skattesedel.

Om uppdragsgivaren betalar ut ersättningen för arbetet

till såväl uppdragstagaren som medhjälparen uppstår inga

problem med den föreslagna ordningen. I båda fallen skall

uppdragsgivaren göra skatteavdrag och betala

arbetsgivaravgifter på ersättningarna om inte den

föreslagna undantagsregeln blir tillämplig.

Betalas däremot hela ersättningen till uppdragstagaren,

som i sin tur avlönar medhjälparen, blir skatte- och

avgiftsuttaget för stort. Uppdragsgivaren blir nämligen

skyldig att göra skatteavdrag och betala arbetsgivaravgifter

på hela ersättningen vid utbetalningen till uppdragstagaren

eftersom en uppdragstagares kostnader för arbetsersättning

till en medhjälpare som har A-skattesedel inte bör utgöra

sådan kostnad till vilken hänsyn generellt får tas vid

beräkning av preliminär A-skatt (se avsnitt 3.8).

Uppdragstagaren blir därefter skyldig att också göra samma

sak vid utbetalningen av ersättningen till medhjälparen

eftersom ersättningen även i detta fall måste anses utgöra

ersättning för arbete. Det nu angivna problemet kan dock,

som nyss framgått, enkelt undvikas genom att

uppdragsgivaren direkt avlönar såväl uppdragstagaren som

dennes medhjälpare.

För att man skall få ett heltäckande system bör, i enlighet

med vad som sägs i promemorian, det som föreslagits i fråga

om den som har en A-skattesedel gälla också den som

saknar skattsedel på preliminär skatt.

En F-skattesedel kombinerad med en A-skattesedel

Att en person innehar både en A-skattesedel och en F-

skattesedel bör i princip inte förändra resp. skattsedels

rättsverkningar. Vem av parterna som skall vara ansvarig

för källskatt och avgifter bör givetvis vara beroende av

vilken av skattsedlarna som används i det anställnings- eller

uppdragsförhållande som är aktuellt.

Som tidigare sagts bygger kombinationsmöjligheten på

att A-skattesedeln skall användas när det är fråga om

tjänsteinkomster. Det blir då en viktig fråga vilka regler som

behövs för att så långt möjligt garantera att rätt skattsedel

används vid rätt tillfälle.

Jag har redan föreslagit (avsnitt 3.3) att den

skattskyldige skall kunna tilldelas en F-skattesedel

tillsammans med en A-skattesedel på villkor att han inte

åberopar F-skattesedeln i anställningsförhållanden. Denna

regel bör kompletteras med en underrättelserutin. När

arbetsgivaren är känd för skattemyndigheten bör

myndigheten sålunda skriftligen underrätta arbetsgivaren

om villkoret för F-skattesedeln och om hans skyldighet att

göra skatteavdrag i enlighet med vad som anges på A-

skattesedeln.

Medlet för att hindra att den skattskyldige åberopar F-

skattesedeln i ett anställningsförhållande bör vara att den

skattskyldige då löper risken att få sin F-skattesedel

indragen. Detta ger emellertid inte några garantier för att

den skattskyldige verkligen använder A-skattesedeln när

arbetsgivaren är okänd för skattemyndigheten. Innan ett

missbruk av F-skattesedeln väl upptäcks kan det ha gått

lång tid och den skattskyldige kan ha ådragit sig stora

skatte- och avgiftsskulder, som visar sig omöjliga att driva

in.

Villkoret att använda A-skattesedeln i

anställningsförhållanden bör därför kompletteras, förutom

med den föreslagna underrättelserutinen, med en regel som

innebär att ett visst ansvar för att rätt skattsedel används

läggs också på den som anlitar någon för att få ett arbete

utfört.

I promemorian föreslås en presumtionsregel

innebärande att en uppdragsgivare alltid skall utgå från att

den som utför arbetet har en A-skattesedel. Först om den

som skall utföra arbetet verkligen åberopar en F-

skattesedel skall presumtionen brytas. Detta bör kunna ske

genom att uppdragstagaren skriftligen vitsordar att han

åberopar en F-skattesedel, t.ex. på en faktura på

ersättningen för arbetet. Därigenom kan uppdragsgivaren

lätt visa att han inte är skyldig att betala socialavgifter på

ersättningen.

Den föreslagna presumtionsregeln bör gälla endast då

den som utför ett arbete har både en F- och en A-

skattesedel. Har han däremot endast en F-skattesedel bör

det räcka med att uppdragsgivaren förvissar sig om detta

antingen genom att han tar kontakt med skattemyndigheten

eller genom att uppdragstagaren företer sin skattsedel eller

anger innehavet t.ex. på en faktura.

Den föreslagna ordningen innebär i och för sig inte att

uppdragstagaren är förhindrad att använda sig av F-

skattesedeln också när det är fråga om tjänsteinkomster. Ett

sådant missbruk kan emellertid begränsas genom en

bestämmelse om att arbetsgivaren skall vara skyldig att

anmäla förhållandet till skattemyndigheten.

Anmälningsskyldigheten bör kunna begränsas till sådana

fall då det är fråga om uppenbara anställningsförhållanden.

Det kan t.ex. vara så att F-skattesedelsinnehavaren själv

arbetar åt uppdragsgivaren under sådana förhållanden att

det är uppenbart att han är att anse som anställd hos honom.

F-skattesedelsinnehavaren kan också vara mellanman för

en eller flera personer som arbetar åt uppdragsgivaren

under sådana förhållanden att det är uppenbart att de är att

anse som anställda hos uppdragsgivaren. Det kan också

vara så att mellanmannen är en juridisk person som bara

förmedlar arbetskraft.

Om den förmedlade arbetskraften arbetar hos

uppdragsgivaren under sådana förhållanden att

ersättningen uppenbarligen skulle ha utgjort inkomst av

anställning om den hade utbetalats direkt bör

anmälningsskyldighet föreligga. Om förmedlingen skett

med stöd av lagen (1991:746) om privat arbetsförmedling

och uthyrning av arbetskraft är den arbetstagare som ställs

till förfogande alltid att anse som arbetstagare hos

uthyraren och inte hos utbetalaren av ersättningen. I sådant

fall kommer därför anmälningsskyldighet inte i fråga.

För att en arbetsgivare eller en uppdragsgivare skall

kunna veta om en arbetstagare resp. uppdragstagare har

båda typerna av skattsedlar bör ett sådant förhållande

framgå av F-skattesedeln. Även den nyss nämnda

anmälningsskyldigheten bör omnämnas på F-skattesedeln.

Har skattemyndigheten beslutat att en F-skattesedel

skall kombineras med en A-skattesedel bör

skattemyndigheten som redan nämnts underrätta känd

arbetsgivare om detta.

3.5 Juridiska personers skattsedlar på preliminär skatt

Mitt förslag: En F-skattesedel får efter ansökan

utfärdas för en juridisk person som bedriver eller som gör

troligt att den kommer att bedriva verksamhet av sådant

slag att intäkten därav räknas till intäkt av

näringsverksamhet för den som bedriver verksamheten

eller, när verksamheten bedrivs av ett handelsbolag, hos

någon delägare i bolaget.

Ett handelsbolag får dock tilldelas en F-skattesedel

endast om det har registrerats i handelsregistret.

En A-skattesedel skall utfärdas för en juridisk person

som inte skall ha en F-skattesedel.

En juridisk person som har en A-skattesedel och har

sådana inkomstförhållanden att den preliminära skatten

inte kan antas bli betald genom att skatteavdrag görs skall

även kunna debiteras preliminär skatt, s.k. särskild A-skatt.

Promemorians förslag: Överensstämmer i

huvudsak med mitt. I promemorian föreslås emellertid att

en F-skattesedel skall kunna utfärdas för en juridisk person

som bedriver rörelse eller som gör troligt att den kommer

att bedriva rörelse. Detsamma gäller i fråga om jordbruk,

dock endast om den juridiska personen kan antas ha ett

behov av en F-skattesedel.

Remissinstanserna: RSV anser att

möjligheten för juridiska personer att inneha endera en A-

skattesedel eller en F-skattesedel innebär en förenkling och

ett förtydligande av uppbördssystemet. Verket anser det

dock vara ett problem att en fysisk person, som genom

avregistrering mist sin F-skattesedel kan klara sig undan

avregistreringen genom att i fortsättningen driva sin

verksamhet i aktiebolagsform. Problemen torde i allt

väsentligt avse fåmansbolag. Verket anser det vara en

möjlighet att inte tilldela fåmansbolag F-skattesedel om

fåmansbolagsdelägare missbrukat sin F-skattesedel och fått

den återkallad. En ytterligare skärpning vore att utvidga

lagregeln i 77 a § UBL om företrädaransvar till att omfatta

även inte avdragen skatt och obetalda arbetsgivaravgifter.

Kammarrätten i Stockholm föreslår att juridiska

personer skall likställas med fysiska personer som innehar

en F-skattesedel. Med en sådan ordning skulle enligt

kammarrätten enkla regler komma till stånd i fråga om de

juridiska personerna och risken för bevissvårigheter för den

andra parten undanröjas i den delen. KLYS påpekar

att en ordning som innebär att F-skattesedeln kan användas

också för juridiska personer och i mellanmanssituationer

torde komma en del kulturarbetare till godo, t.ex.

fotografer som har sin verksamhet på bolag eller konstnärer

som vid utförande av monumentalverk anlitar medhjälpare

som underentreprenörer eller konstnärliga medarbetare.

Svenska revisorsamfundet SRS framhåller vikten av

att handelsbolag jämställs med andra juridiska personer.

Samfundet uppger dessutom att det kan finnas skäl att

överväga om någon reglering för enkla bolag är påkallad.

Sveriges advokatsamfund vill understryka

nödvändigheten av att i enlighet med promemorians förslag

låta handelsbolag kunna tilldelas F-skattesedel.

Näringslivets skattedelegation framhåller att det

genom att även juridiska personer skall kunna tilldelas en F-

skattesedel skapas neutralitet i uppbördshänseende mellan

olika slag av näringsidkare. Delegationen anser dock att

även juridiska personer som inte driver rörelse skall kunna

tilldelas en F-skattesedel, exempelvis kapital- eller

fastighetsförvaltande aktiebolag som i vissa fall kan tänkas

ha behov av en sådan skattsedel.

Skälen för mitt förslag: För att nå en sådan bredare

lösning på problemet med en bristande förutsebarhet inom

uppbördssystemet som efterfrågats från många håll har jag

redan föreslagit att en fysisk persons F-skattesedel skall ges

rättsverkningar inte bara när skattsedelsinnehavaren själv

utfört ett arbete som han åtagit sig utan även när

innehavaren har låtit arbetet utföras av en anställd, en

medhjälpare eller en underentreprenör. Om hela problemet

skall kunna lösas måste motsvarande regler gälla när en

juridisk person har åtagit sig att utföra ett visst arbete.

I promemorian föreslås att juridiska personer, t.ex.

aktiebolag, ekonomiska föreningar och handelsbolag,

också skall kunna tilldelas en F-skattesedel.

Remissinstanserna har med endast något enstaka undantag

anslutit sig till promemorians förslag även i denna del. För

förslaget talar att det är av värde även när det gäller

juridiska personer att genom uppbördssystemet kunna

ingripa mot den som inte sköter sina åligganden i fråga om

skatter och socialavgifter. En registrering till F-skatt bör

nämligen i sådana fall kunna återkallas. Med en registrering

till F-skatt ges också möjlighet att avskaffa B-skattesedeln

även för juridiska personer. Med hänsyn härtill skulle det

inte vara ändamålsenligt att som någon gjort gällande

likställa juridiska personer med fysiska personer som

innehar en F-skattesedel. Jag ansluter mig därför också till

promemorians förslag.

Enkla bolag kan regelmässigt inte utöva annan

näringsverksamhet än jordbruksrörelse. Visserligen finns

det undantag från denna regel, t.ex. vissa konsortier och

båtlag. Dessa undantagsfall är dock enligt min mening inte

så vanligt förekommande att även enkla bolag bör kunna

tilldelas en F- skattesedel. Dessutom är det i dessa fall sällan

på det sättet att det enkla bolaget åtar sig att utföra ett visst

arbete åt någon annan.

Villkor för F-skattesedel

Jag ansluter mig alltså till förslaget i promemorian om att

även juridiska personer bör kunna tilldelas en F-

skattesedel. Förslaget rörande villkoren för en F-

skattesedel måste dock justeras med hänsyn till att ett nytt

inkomstslag, inkomst av näringsverksamhet, har ersatt

inkomstslagen rörelse och jordbruksfastighet genom

skattereformen. Till inkomst av näringsverksamhet hänförs

all inkomst som förvärvas av juridiska personer utom

dödsbon. Jag föreslår att juridiska personer skall kunna

tilldelas en F-skattesedel om de bedriver näringsverksamhet

eller gör troligt att sådan verksamhet kommer att bedrivas.

Med begreppet näringsverksamhet avser jag i detta fall

verksamhet av sådant slag att intäkten därav räknas till

intäkt av näringsverksamhet för den som bedriver

verksamheten eller, när verksamheten bedrivs av ett

handelsbolag, för någon delägare i bolaget.

Enligt min mening skall skattemyndigheten inte behöva

göra någon mera ingående utredning av om ett aktiebolag

eller en ekonomisk förening bedriver eller avser att bedriva

näringsverksamhet för att en F-skattesedel skall kunna

utfärdas. En enkel ansökan torde i de flesta fall vara

tillräcklig. Vid en sådan ansökan bör fogas ett

registreringsbevis som visar att aktiebolaget eller den

ekonomiska föreningen verkligen existerar och vem eller

vilka som tecknar den juridiska personens firma.

En mera ingående prövning blir naturligtvis aktuell om

den juridiska personen i fråga tidigare har fått sin F-

skattesedel återkallad. Detsamma bör gälla t.ex. om en

styrelseledamot eller firmatecknare i aktiebolaget eller

föreningen fått sin F-skattesedel återkallad. Dessa frågor

avser jag dock att återkomma till (avsnitt 3.11) när frågan

om återkallelse av en F-skattesedel tas upp.

Särskilda problem föreligger i fråga om handelsbolag

eftersom dessa inte är inkomstskattesubjekt. De tilldelas

därför enligt nuvarande ordning inte någon skattsedel på

preliminär skatt.

Om handelsbolagen inte ges möjlighet till registrering

för F-skatt, finns risken att bolagen skulle missgynnas som

företagsform. Att inte kunna förete en F-skattesedel skulle

nämligen kunna uppfattas med misstro av presumtiva

uppdragsgivare. Men inte sällan skulle bolagsformen

tvärtom kunna gynnas, eftersom det då skulle saknas

möjligheter till ett effektivt ingripande -- genom

avregistrering från F-skatt -- mot det bolag som missköter

sina skyldigheter. Vidare skulle en fysisk person, som

genom avregistrering mist sin F-skattesedel, i praktiken

kunna klara sig undan verkningarna av en avregistrering

genom att fortsätta sin verksamhet i handelsbolagets form.

Den enda tillfredsställande lösningen på det nu aktuella

problemet är att införa ett registreringsförfarande till F-

skatt också för handelsbolagen. Det kan då visserligen göras

gällande att det krävs ett omfattande och ingående

prövningsförfarande. Detta är naturligtvis riktigt om man

förutsätter en prövning av om bolaget verkligen bedriver

eller avser att bedriva verksamhet som skall beskattas som

inkomst av näringsverksamhet hos någon av dess delägare.

Med tanke på syftet med en F-skattesedel behöver man

dock inte gå så långt. Jag anser att även handelsbolag bör

kunna tilldelas en F-skattesedel utan någon mera ingående

prövning i nu aktuellt hänseende. Det bör vara tillräckligt

att samtliga bolagsmän som inte är kommanditdelägare

anmäler att de önskar en registrering av handelsbolaget till

F-skatt och att bevis företes om att de äger rätt att företräda

bolaget. Givetvis bör en mer ingående prövning göras om

någon av delägarna har fått sin F-skattesedel återkallad.

Detsamma gäller om handelsbolaget tidigare fått sin F-

skattesedel återkallad.

Eftersom handelsbolag inte är inkomstskattesubjekt

skall F-skattesedeln inte leda till att någon preliminär F-

skatt debiteras.

Handelsbolagen bör på samma sätt som aktiebolag och

ekonomiska föreningar kunna åta sig uppdrag utan att

uppdragsgivaren skall behöva befara att senare bli ålagd

betalningsskyldighet för källskatt och arbetsgivaravgifter.

Med hänsyn till att en uppdragsgivare inte alltid kan avgöra

om det verkligen är ett handelsbolag som åtar sig att utföra

arbetet bör uppdragsgivaren gå fri från skatteavdrags- och

avgiftsskyldigheten inte bara när ett handelsbolag faktiskt

föreligger. Han bör vara befriad också om motparten på ett

påvisbart sätt gett uttryck för att det är ett handelsbolag

även om det inte skulle förhålla sig så. Har uppdragstagaren

åberopat en för honom utfärdad F-skattesedel bör

uppdragsgivaren kunna utgå från att han inte är skyldig att

vare sig göra skatteavdrag eller betala arbetsgivaravgifter.

För att så långt möjligt förhindra att en F-skattesedel

tilldelas i fall där det oriktigt uppges vara fråga om ett

handelsbolag bör givetvis gälla att skattemyndigheten skall

ha rätt att vägra registrering till F-skatt. Handelsbolagets

existens bör dessutom bekräftas genom att ett

registreringsbevis från handelsregistret skall bifogas en

ansökan om F-skattesedel. Visserligen kan ett handelsbolag

föreligga utan att registrering skett i handelsregistret. En

sådan registrering är nämligen enligt lagen (1980:1102) om

handelsbolag och enkla bolag inte någon förutsättning för

att handelsbolag skall anses föreligga. Men jag anser ändå

att en sådan registrering tillsammans med den prövning som

skattemyndigheten skall ha rätt att göra vid tilldelning av en

F-skattesedel bör medföra att det inte behöver göras några

särskilda inskränkningar i rättsverkningarna av de F-

skattesedlar som utfärdats för handelsbolag. Jag

återkommer strax till denna fråga.

Villkor för A-skattesedel

Som jag redan sagt bör en F-skattesedel kunna

återkallas. Från avgiftssynpunkt finns det inte någon

anledning att tilldela en juridisk person en A-skattesedel på

samma sätt som gäller för fysiska personer. På ersättning för

arbete som betalas ut till en juridisk person skall ju

arbetsgivaravgifter aldrig betalas. Men eftersom det ibland

kan vara svårt för en uppdragsgivare att avgöra om den han

anlitar verkligen är en juridisk person eller inte bör också

juridiska personer som inte har rätt till en F-skattesedel,

t.ex. om F-skattesedeln har återkallats, ges ett bevis på att

skattemyndigheten uppfattar dem som juridiska personer.

Det kan ske genom att den juridiska personen tilldelas en

A-skattesedel. Jag föreslår därför att också juridiska

personer skall kunna tilldelas en A-skattesedel. Det blir

således aktuellt när en juridisk person har ansökt om en F-

skattesedel men fått sin ansökan avslagen eller om en för

den juridiska personen utfärdad F-skattesedel har

återkallats.

De juridiska personer som enligt nuvarande regler är

skyldiga att betala preliminär skatt bör givetvis vara

skyldiga att göra det även i fortsättningen. Den nu

föreslagna ordningen, dvs. att även juridiska personer skall

kunna tilldelas en A-skattesedel, öppnar en möjlighet att

låta även dessa juridiska personers preliminära skatt såsom

huvudregel betalas genom skatteavdrag som knyts till A-

skattesedeln.

Enligt min mening är det i de flesta fall inte nödvändigt

att göra någon annan prövning vad gäller frågan om en

juridisk person är för handen eller inte än att kontrollera

att personen är registrerad på föreskrivet sätt, dvs. att ett

aktiebolag, en ekonomisk förening eller ett handelsbolag är

registrerat i aktiebolagsregistret, föreningsregistret resp.

handelsregistret. En mer ingående prövning bör ske först

vid taxeringen av den juridiska personens inkomster. Visar

det sig då att den första bedömningen var felaktig får en

avregistrering ske.

Särskild A-skatt

Har en juridisk person som har tilldelats en A-

skattesedel sådana inkomstförhållanden att den preliminära

skatten inte kan betalas helt eller till väsentlig del genom

skatteavdrag bör det finnas en möjlighet att också debitera

sådana juridiska personer en preliminär skatt. Det kan ske

genom att de föreslagna reglerna om särskild A-skatt görs

tillämpliga också i fråga om juridiska personer på samma

sätt som jag redan föreslagit i fråga om fysiska personer med

enbart en A-skattesedel. I sådana fall bör alltså den

juridiska personen få en särskild debitering av den

preliminära skatten i form av särskild A-skatt. Detta gäller

dock inte för handelsbolag, eftersom dessa inte är skyldiga

att betala inkomstskatt. Med den nu föreslagna ordningen

blir det möjligt att helt avskaffa B-skattesedeln.

3.6 Rättsverkningar av skattsedlar på preliminär skatt

som innehas av juridiska personer

Mitt förslag: Den som för ett arbete anlitar en

juridisk person som har en F-skattesedel skall varken vara

skyldig att göra skatteavdrag eller betala arbetsgivaravgifter

på ersättningen för arbetet.

En juridisk person med en F-skattesedel skall, i likhet

med en fysisk person med sådan skattsedel, själv betala sin

preliminärskatt (F-skatt) att avräknas mot den slutliga

skatten. Detta gäller dock inte handelsbolag. Sådana bolags

inkomster skall även i fortsättningen beskattas hos

delägarna.

På samma sätt som en fysisk person med F-skattesedel

skall en juridisk person med sådan skattsedel som låter

arbetet utföras av anställda eller underentreprenörer överta

det ansvar för dessa personers källskatt och socialavgifter

som enligt nuvarande regler kan åligga uppdragsgivaren. I

fråga om handelsbolags utbetalning av ersättning för arbete

till en delägare skall gälla att bolaget inte är skyldigt att göra

vare sig källskatteavdrag eller betala arbetsgivaravgifter på

ersättningen. Detta skall gälla även om delägaren är

kommanditdelägare.

Den som för ett arbete anlitar en juridisk person som har

en A-skattesedel skall, med ett undantag, vara skyldig att

göra skatteavdrag med 30 % på ersättningen för arbetet.

Undantaget gäller om uppdragsgivaren är en fysisk person

eller ett dödsbo. En sådan uppdragsgivare skall vara skyldig

att göra skatteavdrag på ersättningen för arbetet endast om

vad som har utbetalts utgör utgift i en av utbetalaren

bedriven näringsverksamhet eller under inkomståret

överstiger 10 000 kr.

Jämkning av skatteavdraget skall kunna medges om den

juridiska personen gör sannolikt att dess kostnader (för

annat än ersättning för arbete till person som innehar A-

skattesedel) är så höga att den preliminära skatten kommer

att överstiga motsvarande slutliga skatt.

Om den juridiska personen med A-skattesedel i sin tur

anlitar personer som innehar A-skattesedel, t.ex. delägare i

bolaget, och således är skyldig att innehålla preliminär skatt

vid utbetalning av ersättningen för arbetet skall

skattemyndigheten kunna besluta att skatten får inbetalas

genom avräkning mot vad som betalats av den juridiska

personen genom skatteavdrag. Om uppdragstagaren är ett

handelsbolag med A-skattesedel och arbetet utförs av

delägare i bolaget skall skattemyndigheten ha möjlighet att

besluta att skatteavdrag som gjorts på ersättning till bolaget

skall få användas för betalning av delägarens preliminära

skatt.

Arbetsgivaravgifter skall inte betalas på ersättning till

juridisk person.

Promemorians förslag: Överensstämmer i

huvudsak med mitt. I promemorian föreslås dock att

begränsningen i skyldigheten för fysiska personer och

dödsbon att göra skatteavdrag skall vara beroende av om

ersättningen har betalats ut inom en bokföringspliktig

verksamhet. Vidare föreslås att gränsbeloppet 10 000 kr.

skall beräknas med utgångspunkt i en tidsrymd på ett år och

att gränsbeloppet skall knytas an till vad som kan komma

att betalas ut under denna tidsrymd. Gränsbeloppsregeln

föreslås även gälla när ersättningen betalas ut av en juridisk

person som inte är bokföringsskyldig. Dessutom föreslås att

skatteavdrag på ersättningen till en juridisk person med A-

skattesedel skall göras med 50 % av ersättningen. När det

gäller andra juridiska personer än handelsbolag avses den

preliminära skatten bli avräknad mot den juridiska

personens slutliga skatt på vanligt sätt. Preliminär A-skatt

som betalats av ett handelsbolag föreslås däremot bli

gottskriven bolaget som mervärdeskatt. Slutligen föreslås

att ett handelsbolag skall vara skyldigt att göra skatteavdrag

och betala arbetsgivaravgifter på ersättning för arbete som

betalas ut till en kommanditdelägare.

Remissinstanserna: Huvuddelen av

remissinstanserna är positiva till promemorians förslag. Ett

fåtal instanser har dock haft synpunkter på förslagets

detaljutformning, bl.a. det föreslagna procenttal efter vilket

en uppdragsgivare skall göra skatteavdrag. Bl.a.

RSV anser att metoden att gottskriva avdragen

preliminär skatt för personer som inte är

inkomstskattesubjekt som mervärdeskatt är olämplig.

Verket anser att problematiken i första hand bör lösas

genom att samtidigt med införandet av F-skattesedeln göra

handelsbolag till egna skattesubjekt. Det är enligt verket

inte civilrättsligt möjligt att ta inbetald preliminär skatt i

anspråk för eventuellt obetalda skatter hos delägarna. Men

om skatteavdraget skall ha någon egentlig funktion om

handelsbolag inte blir egna skattesubjekt borde enligt

verkets mening i andra hand en sådan lösning konstrueras.

RSV anser vidare att det inte finns tillräckligt starka skäl att

ur skatte- och avgiftssynpunkt behandla

kommanditdelägare annorlunda än andra

handelsbolagsdelägare. Enligt RSV:s mening bör

handelsbolag antingen bli inkomstskattesubjekt och alla

delägare behandlas som anställda, vilket RSV förordar,

eller också bör även kommanditdelägare tilldelas F-

skattesedel och fullt ut ses som rörelseidkare. Svenska

försäkringsbolags riksförbund anser att en lösning där

skatteavdrag som gjorts på ersättning till ett handelsbolag

kunde tillgodoföras bolagsmännen direkt vore att föredra.

Även TCO och näringslivets skattedelegation

har pekat på att promemorians förslag medför en

komplikation i fråga om handelsbolag som inte bedriver

skattepliktig verksamhet.

Skälen för mitt förslag: Jag har föreslagit att

juridiska personer skall kunna få en F-skattesedel eller en

A-skattesedel, däremot inte -- till skillnad från fysiska

personer -- en kombination av F- och A-skattesedel. Detta

beror på att all ersättning för arbete som mottas av en

juridisk person skall hänföras till ett och samma

inkomstslag, nämligen inkomst av näringsverksamhet.

Rättsverkningarna av skattsedlar på preliminär skatt

som innehas av juridiska personer bör i princip vara

desamma som när en motsvarande skattsedel innehas av en

fysisk person. Detta är en förutsättning för att det nya

systemet skall få den genomslagskraft hos uppdragsgivare

och uppdragstagare som är nödvändig för att systemet skall

fungera i praktiken. Men den skillnaden bör finnas att

socialavgifter aldrig skall betalas på ersättning som utges till

en juridisk person som har tilldelats en skattsedel på

preliminär skatt. Det bör därvid vara utan betydelse om den

juridiska personen har en F-skattesedel eller en A-

skattesedel.

F-skattesedeln

En överensstämmelse i stora delar mellan fysiska och

juridiska personer i fråga om en skattsedels rättsverkningar

bör innebära att den som för ett arbete anlitar en juridisk

person med F-skattesedel inte skall riskera att bli

betalningsskyldig för vare sig källskatt eller socialavgifter

hänförliga till ersättningen för arbetet. Detta bör gälla

oberoende av om arbetet utförts av den juridiska personens

anställda, underentreprenörer eller, i fråga om

handelsbolag, delägare i bolaget. Jag vill dock också här

nämna att jag avser att föreslå (avsnitt 3.9) att ett solidariskt

ansvar skall kunna krävas ut i vissa missbrukssituationer.

Huruvida den juridiska personen i sin tur är ansvarig för

den källskatt och de socialavgifter som belöper på

ersättning som betalas ut till anställda och

underentreprenörer beror på vilken skattsedel dessa har.

När det gäller handelsbolag kan det diskuteras att också

ge en F-skattesedel rättsverkningar i förhållande till

delägarna i bolaget. Detta skulle medföra att bolaget alltid

skall vara skyldigt att betala arbetsgivaravgifter på

ersättning till delägare som har en A-skattesedel.

I promemorian föreslås emellertid att ett handelsbolag

skall vara skyldigt att betala arbetsgivaravgifter endast på

sådan ersättning för arbete som betalas ut till en delägare

hos vilken ersättningen inte skall hänföras till inkomst av

annat förvärvsarbete, dvs. på ersättning till en

kommanditdelägare. Härigenom uppnår man att

socialavgifterna skall betalas i form av arbetsgivaravgifter

när mottagaren inte är skyldig att betala egenavgifter på

ersättningen. I promemorian föreslås också att

handelsbolaget i sådana fall skall vara skyldigt att göra

skatteavdrag på ersättningen.

RSV har i sitt remissvar föreslagit att handelsbolag skall

göras till skattesubjekt och att ett sådant bolag skall vara

skyldigt att göra skatteavdrag och betala arbetsgivaravgifter

på all ersättning som betalas ut till delägare i bolaget. Jag är

emellertid inte beredd att nu ta upp frågan om handelsbolag

skall vara skattesubjekt eller inte. Den frågan övervägs för

närvarande i ett annat sammanhang. Jag utgår därför här

från de regler som gäller i dag i detta avseeende. Dessa

innebär bl.a. att bolagets inkomst taxeras hos delägarna och

att sådan inkomst vid beräkningen av den

pensionsgrundande inkomsten, om den skattskyldige inte är

en kommanditdelägare, hänförs till inkomst av annat

förvärvsarbete. Detta medför i sin tur att delägare som inte

är kommanditdelägare kommer att betala egenavgifter på

ersättningen. Enligt min mening finns det inte tillräckligt

starka skäl för att ha särskilda regler för

kommanditdelägare. Jag föreslår därför att de regler som

enligt promemorian skall gälla andra delägare än

kommanditdelägare skall gälla även kommanditdelägare.

En juridisk person som har en F-skattesedel bör själv

betala sin preliminära skatt i form av preliminär F-skatt.

Detta bör givetvis dock inte gälla handelsbolag eftersom

sådana bolag inte är inkomstskattesubjekt.

A-skattesedeln

Arbetsgivaravgifter bör aldrig betalas på ersättningar för

arbete som betalas till en juridisk person som innehar en A-

skattesedel. Däremot bör skatteavdrag i princip göras.

Detta bör dock inte gälla generellt.

I promemorian föreslås att en inte bokföringsskyldig

person som anlitar en juridisk person med A-skattesedel

inte skall vara skyldig att göra skatteavdrag om vad som kan

antas bli utbetalt understiger 10 000 kr. under en tidsrymd

av ett år. Remissinstanserna har inte haft något att invända

mot detta. Även jag godtar förslaget. Justeringar bör dock,

i likhet med vad jag föreslagit beträffande fysiska personer,

göras på två punkter. Dels bör undantagsregeln knytas till

bedriven näringsverksamhet i stället för till

bokföringsskyldighet (jfr avsnitt 3.4), dels bör

gränsbeloppet på 10 000 kr. beräknas med utgångspunkt i

kalenderåret och avse vad som faktiskt betalats ut under

året.

När det gäller skatteavdragets storlek har vid

remissbehandlingen påpekats att 50 % är en för hög

procentsats efter skattereformen. Enligt min mening bör,

med hänsyn till den sänkning av uttaget av statlig

inkomstskatt för juridiska personer som nu skett,

skatteavdraget bestämmas till 30 % av ersättningen.

I enlighet med vad jag har föreslagit i fråga om

rättsverkningarna av skattsedlar som innehas av fysiska

personer föreslår jag att samma regler som avses gälla för

den som har en A-skattesedel skall gälla också i fråga om

den som saknar en skattsedel på preliminär skatt. Utbetalas

ersättning för arbete till ett handelsbolag som saknar

skattsedel skall alltså skatteavdrag göras med 30 % av

ersättningen.

3.7 Tidpunkt för preliminärskattesedlarnas

rättsverkningar

Mitt förslag: En F-skattesedels rättsverkningar

skall gälla om uppdrags- eller arbetstagaren innehar

skattsedeln antingen när ersättningen för arbetet bestäms

eller när ersättningen betalas ut.

En F-skattesedels rättsverkningar skall begränsas till att

gälla t.o.m. februari året efter det år den har utfärdats.

En A-skattesedels rättsverkningar skall gälla om inte den

skattskyldige innehaft en F-skattesedel antingen vid

avtalstillfället eller vid utbetalningstillfället.

F-skattesedlarna skall utan särskild ansökan förnyas

årligen.

Promemorians förslag: En uppdrags- eller

arbetstagares skattsedelsinnehav vid utbetalningstillfället

skall vara avgörande för vilka skyldigheter som skall åligga

parterna i fråga om skatteavdrag och socialavgifter.

Parterna skall dock kunna avtala om att förhållandet vid

tidpunkten för ersättningens bestämmande i stället skall

vara avgörande. En F-skattesedels rättsverkningar skall

begränsas att gälla t.o.m. den 25 februari året efter det år

den utfärdats.

Remissinstanserna: Förslaget har i allmänhet

godtagits. Länsrätten i Stockholms län anser att det i

lagtexten bör arbetas in en regel som anger att om parterna

önskar att avtalstillfället i stället för utbetalningstillfället

skall vara den avgörande tidpunkten för skattsedlarnas

rättsverkningar detta måste skriftligen dokumenteras för att

det skall gälla. Enligt Byggentreprenörerna och

Schaktentreprenörernas riksförbund bör reglerna om

skattsedlarnas rättsverkningar utformas så att ingen

skyldighet skall föreligga att göra skatteavdrag eller att

betala socialavgifter om uppdragstagaren innehar F-

skattesedel antingen vid avtalstidpunkten eller vid

tidpunkten för utbetalning av ersättningen. Även

FUD, Småföretagens riksorganisation,

Näringslivets skattedelegation och Sveriges

fastighetsägareförbund instämmer i detta förslag. Något

uttryckligt avtal angående skyldigheten att göra

skatteavdrag och betala socialavgifter mellan parterna

skulle med en sådan ordning inte behövas.

Skälen för mitt förslag: För närvarande är

skyldigheten att göra skatteavdrag från ersättning för arbete

i princip beroende av vilken typ av skattsedel mottagaren

har när ersättningen betalas ut. Det är i regel utan betydelse

vilken skattsedel mottagaren hade dessförinnan, t.ex. när

arbetsavtalet ingicks. Att man kan ha denna ordning beror

bl.a. på att storleken av ersättningen inte påverkas av om

skatteavdrag skall göras eller inte.

De nuvarande reglerna, som är väl inarbetade hos

arbetsgivare, arbetstagare och myndigheter, har visat sig

vara praktiska och fungera bra. Det vore därför en fördel

om en liknande ordning kunde användas även inom det nya

systemet.

Mitt förslag att ge skattsedlarna rättsverkningar också i

fråga om skyldigheten att betala socialavgifter medför

emellertid att mottagarens typ av preliminärskattesedel får

betydelse även vid bestämmandet av ersättningens storlek.

Skall socialavgifterna betalas i form av egenavgifter bör ju

ersättningen vara större än om socialavgifterna skall betalas

i form av arbetsgivaravgifter. En avgörande fråga är då vid

vilken tidpunkt en F-skattesedel skall finnas för att de

rättsverkningar som avses följa med skattsedeln skall

inträda.

En uppdragstagares innehav av skattsedel på preliminär

skatt kan givetvis ändras under den tid som löper mellan

ingåendet av ett avtal om arbete och utbetalningen av

ersättningen. För att parterna på ett enkelt sätt skall få klart

för sig vad som gäller i fråga om källskatt och socialavgifter

måste på något sätt bestämmas vid vilken eller vilka

tidpunkter det förhållandet skall ha förelegat som avgör

avdrags- och betalningsskyldigheten.

Att ha olika tidpunkter för skyldigheten att göra

skatteavdrag resp. att betala socialavgifter skulle medföra

att uppbördssystemet blir alltför komplicerat.

För skyldigheten att göra skatteavdrag ligger det nära till

hands att låta skattsedelsinnehavet vid

utbetalningsstillfället vara avgörande även inom det nya

systemet. Läget är ett annat i fråga om skyldigheten att

betala socialavgifter, eftersom parterna bör veta vem som

är betalningsskyldig redan när arbetsavtalet ingås. När det

gäller socialavgifterna är det därför naturligt att låta

skattsedelsinnehavet vid avtalstillfället vara utslagsgivande.

Två tidpunkter är alltså aktuella, avtalstillfället och

betalningstillfället.

I promemorian har föreslagits att skattsedelsinnehavet

vid utbetalningstillfället skall styra parternas skyldigheter.

Parterna skulle dock få avtala att tidpunkten för

ersättningens bestämmande i stället skall vara avgörande.

Flera remissinstanser har i stället förordat att någon

skyldighet att göra skatteavdrag eller betala

arbetsgivaravgifter inte skall föreligga om den som åtagit sig

arbetet innehar en F-skattesedel antingen vid

avtalstidpunkten eller vid tidpunkten för utbetalning av

ersättningen.

Jag vill först påpeka att skillnaden mellan detta förslag

och promemorians inte är så stor som man först kan tro. I

normalfallet har ju uppdragstagaren samma typ av

skattsedel vid de båda tillfällena.

Remissinstansernas förslag tillgodoser uppdragsgivarnas

önskemål. För uppdragsgivarna förenas de fördelar som

följer av att man väljer avtalstidpunkten med dem som

följer av att man väljer utbetalningstillfället.

Genom att låta skattsedelsförhållandet vid

avtalstidpunkten vara bestämmande i fråga om såväl

skatteavdrag som socialavgifter tillgodoser man på ett

enkelt sätt det närmast oeftergivliga kravet på förutsebarhet

när det gäller frågan vem av parterna som skall betala

socialavgifterna. Ersättningen kan då tryggt bestämmas

med utgångspunkt i mottagarens aktuella innehav av

skattsedel.

Att dessutom låta förhållandena vid utbetalningstillfället

vara avgörande för vilka skyldigheter som skall åligga

parterna i fråga om att göra skatteavdrag och betala

socialavgifter har också flera fördelar. Beträffande

skyldigheten att göra skatteavdrag kommer

överensstämmelse att råda med vad som gäller i dag. Man

undviker alltså att frångå en inarbetad och fungerande

ordning. Det är också i många fall naturligt att en arbets-

eller uppdragsgivare först i samband med utbetalningen

ställer sig frågan om skatteavdrag skall göras eller inte i

enlighet med de regler som gäller för den skattsedel som

arbets- resp. uppdragstagaren då har. Vidare är det i regel

lättare att i efterhand avgöra när en ersättning har betalats

ut än att utröna när ett avtal har träffats. Metoden

underlättar därigenom för parterna och för

skattemyndigheterna.

Förslaget rymmer också nackdelar, nämligen för

uppdragstagare. En F-skattesedelsinnehavare blir t.ex.

skyldig att betala egenavgifter på en arbetsersättning även

om han efter avtalstillfället men före utbetalningstillfället

får skattsedeln ersatt med en A-skattesedel. Detta bör dock

i regel inte vara något problem för uppdragstagaren

eftersom ersättningen för arbetet bör ha bestämts med

utgångspunkt i att egenavgifter skulle betalas. Denna

situation skiljer sig för övrigt inte från vad som skulle gälla

enligt förslaget i promemorian om parterna vid

ersättningens bestämmande kommit överens om att

egenavgifter skulle betalas.

En annan nackdel med remissinstansernas förslag är att

om en uppdragstagare har en A-skattesedel när

arbetsavtalet träffas men har fått den utbytt mot en F-

skattesedel när ersättningen för arbetet betalas så skall

socialavgifterna betalas i form av egenavgifter. Detta gäller

även om parterna vid avtalstidpunkten utgick från att

arbetsgivaravgifter skulle betalas på ersättningen.

Enligt min mening är inte heller de nu redovisade

konsekvenserna av remissinstansernas förslag av allvarlig

natur. Uppdragstagaren har ju möjlighet att själv välja när

han vill ansöka om en F-skattesedel. Han kan alltså göra det

vid en tidpunkt då han inte har någon utestående fordran på

ersättning för arbete. Han har också möjlighet att begära att

F-skattesedeln kombineras med en A-skattesedel och sedan

inte åberopa F-skattesedeln i nu aktuellt fall.

Remissinstansernas förslag medför i viss mån även ett

uppbördstekniskt problem. Jag tänker då på den

situationen att en F-skattesedel har återkallats. En

återkallelse skulle inte i något fall få effekt på ersättningar

som bestämts före återkallelsen. Det skulle alltså inte bli

möjligt för skattemyndigheten att, om den upptäcker att en

F-skattesedel används inom ett anställningsförhållande,

hindra skattsedelns fortsatta användning genom att

återkalla den. Motsvarande problem uppkommer om man

väljer promemorians förslag och parterna vid

bestämmandet av ersättningen har överenskommit att

skattsedelsförhållandet vid den tidpunkten skall vara

avgörande. Jag anser dock att inte heller detta är något

allvarligare problem med hänsyn till att en F-skattesedels

rättsverkningar skall begränsas till att gälla t.o.m februari

året efter det år den har utfärdats.

Promemorians huvudregel, dvs. att man skall utgå från

förhållandet vid utbetalningstillfället, innebär att parterna

inte vid avtalstillfället kan vara säkra på vilka skyldigheter i

fråga om skatteavdrag och socialavgifter som de har. Ett

ändrat skattsedelsinnehav skulle kunna medföra att endera

av parterna åläggs skyldigheter som inte förelåg vid

avtalstillfället. Detta problem har i promemorian lösts på

det sättet att parterna har getts möjlighet att träffa avtal om

att förhållandena vid tidpunkten för ersättningens

bestämmande i stället skall vara avgörande. Med en sådan

ordning kan det dock hända att parterna förlitar sig på att

en F-skattesedel som utfärdats för den som åtar sig arbetet

kommer att gälla även vid utbetalningstillfället och därför

inte träffar något uttryckligt avtal om att skattsedeln skall

gälla. Om skattsedeln återkallas före

utbetalningstidpunkten kommer skyldigheten att göra

skatteavdrag och betala socialavgifter, tvärtemot vad

parterna utgått ifrån, då att styras av en A-skattesedel.

Med hänsyn till vad som sagts nu, och eftersom man

härigenom får ett mycket enkelt system som kan förväntas

vinna gehör hos parterna, föreslår jag att en F-skattesedels

rättsverkningar skall gälla om en uppdrags- eller

arbetstagare innehar skattsedeln antingen när ersättningen

för arbetet bestäms eller när ersättningen betalas ut.

En F-skattesedelsinnehavare som efter avtalstillfället

men före utbetalningstillfället förlorat sin F-skattesedel blir

med den nu aktuella lösningen, i motsats till vad som gäller

enligt promemorians förslag, skyldig att ändå betala

egenavgifter för ersättningen.

I en situation kan det uppkomma osäkerhet om vilka

skyldigheter parterna har, nämligen när den som utfört

arbetet har fått sin F-skattesedel utbytt mot en A-

skattesedel före utbetalningstidpunkten och det är outrett

vid vilken tidpunkt arbetsavtalet träffades. De föreslagna

reglerna bör då tillämpas på det sättet att det åligger den

som betalat ut ersättningen att visa att mottagaren hade en

F-skattesedel när avtalet ingicks om han skall befrias från

skyldigheten att göra skatteavdrag och betala

arbetsgivaravgifter. För uppdragstagare som har en

kombinerad A- och F-skattesedel skall F-skattesedelns

rättsverkningar gälla endast om den som betalar ut

ersättningen visar att F-skattesedeln åberopats antingen vid

avtalstillfället eller vid utbetalningstillfället.

Skattsedlarnas giltighetstid

I promemorian behandlas också frågan hur långt fram i

tiden en F-skattesedel skall gälla. Införs ingen begränsning

kan den som uppdragit ett arbete åt någon som då hade en

F-skattesedel aldrig åläggas att göra skatteavdrag från och

betala arbetsgivaravgifter på ersättningen för arbetet. Detta

skulle gälla även om F-skattesedeln återkallades och

ersättningen betalades ut efter återkallelsen. En sådan

ordning skulle alltså innebära att den som har en F-

skattesedel men åtar sig att utföra ett arbete såsom anställd

själv skulle få svara för socialavgifterna så länge

anställningsförhållandet pågick. Detta skulle gälla även om

F-skattesedeln återkallades.

Nuvarande B-skattesedel gäller i princip t.o.m. den 25

februari året efter det inkomstår för vilket den utfärdats (se

anvisningarna till 40 § UBL). Detta hänger samman med att

en ny B-skattesedel enligt huvudregeln skall översändas till

den skattskyldige senast vid nämnda datum (36 § första

stycket UBL) och intill dess den skattskyldige fått den nya

skattsedeln avses den gamla kunna användas.

Även inom det nya systemet bör skattsedlarna

automatiskt förnyas med jämna intervaller. De bör förnyas

årligen och nya A- och F-skattesedlar bör översändas till de

skattskyldiga senast den 18 januari under inkomståret resp.

den 25 februari under inkomståret. Det ligger då nära till

hands att -- som också föreslagits i promemorian och

godtagits av remissinstanserna -- begränsa en skattsedels

rättsverkningar att gälla fram till den tidpunkt då en ny

skattsedel skall utfärdas. Med hänsyn till att både

preliminär skatt och arbetsgivaravgifter beräknas

månadsvis anser jag emellertid att praktiska skäl talar för

att en F-skattesedels rättsverkningar bör gälla t.o.m.

februari.

En sådan begränsning är dessutom ett nästan nödvändigt

komplement till mitt förslag att den som betalar ut

ersättning för arbete till någon som innehar en F-skattesedel

antingen vid avtalstidpunkten eller vid tidpunkten för

utbetalningen av ersättningen inte skall vara skyldig att vare

sig göra skatteavdrag eller betala arbetsgivaravgifter.

Tidsbegränsningen innebär att den som uppdrar ett

arbete åt någon med en F-skattesedel under tiden den 1

januari ett år t.o.m. februari året därpå är skyddad från

krav på källskatt och arbetsgivaravgifter hänförliga till

ersättningen för arbetet om den betalas ut någon gång

under samma period. Om ersättningen däremot betalas ut

efter nämnda period och F-skattesedeln har ersatts med en

A-skattesedel blir den som uppdragit arbetet skyldig att

betala arbetsgivaravgifter på ersättningen. Någon möjlighet

att undgå detta finns inte enligt mitt förslag. Jag bortser då

från reglerna om eftergift av arbetsgivaravgifter som jag

anser bör finnas kvar även inom det nya systemet (se avsnitt

3.16).

3.8 Underlaget för beräkning av skatteavdrag och

arbetsgivaravgifter

Mitt förslag: Om i en ersättning för ett arbete som

betalas ut till någon som har en A-skattesedel har räknats in

även kostnader för t.ex. material eller anlitande av

underentreprenör med F-skattesedel, skall skatteavdrag

och arbetsgivaravgifter beräknas på hela ersättningen om

kostnaderna kan beräknas understiga 10 % av hela

ersättningen för arbetet under kalenderåret. Beräknas

kostnaderna vara större än 10 % av ersättningen skall vid

beräkningen av såväl skatteavdrag som arbetsgivaravgifter

bortses från den del av ersättningen som är avsedd att täcka

kostnaderna, om riksskatteverket har fastställt en schablon

för beräkning av arbetstagarens kostnader eller

skattemyndigheten har bestämt hur arbetstagarens

kostnader skall beräknas.

Promemorians förslag: Överensstämmer i princip

med mitt. I promemorian föreslås dock att arbetsgivarna

själva skall ha rätt att beräkna kostnadsavdragets storlek

om tillämplig schablon inte finns. Om uppgift saknas om

kostnadernas storlek skall skattemyndigheten dessutom på

framställning av arbetsgivaren på förhand bestämma hur

kostnaderna skall beräknas.

Remissinstanserna: Förslaget tillstyrks eller

lämnas utan erinran av flertalet remissinstanser, bl.a.

RSV. Vägverket konstaterar att med

föreslaget system måste verket vara mycket noga med att

alltid få en specificerad faktura. Av denna skall det klart

framgå hur stor del av fakturan som utgör ersättning för

utfört arbete resp. hur stor del som är kostnadsersättning.

Om en specifikation saknas riskerar verket att bli skyldigt

att betala både källskatt och socialavgifter på hela

fakturabeloppet. Byggentreprenörerna anser att det

i socialavgiftslagen och i UBL bör föreskrivas att

kostnadsersättning skall borträknas från underlaget för

socialavgifter och från underlaget för skatteavdrag oavsett

kostnadens storlek om kostnaden kan särskiljas från

ersättningen i övrigt. Enligt byggentreprenörerna sägs

också detta i promemorian men den föreslagna lagtexten

ger ett annat intryck. Även Näringslivets

skattedelegation pekar på denna misstämning. Enligt

delegationens mening bör kostnadsersättningar -- oavsett

storlek -- aldrig räknas med i underlaget om beloppen är

specificerade på en faktura. I lagtexten bör för tydlighets

skull tilläggas att i ersättningen för arbetet inte skall

inräknas vad som utgör ersättning för material och dylikt.

Delegationen vill dessutom understryka vikten av att

underlaget för skatteavdrag och arbetsgivaravgifter bestäms

på samma sätt. Svenska revisorsamfundet SRS

tillstyrker att underlaget för beräkning av skatteavdrag och

arbetsgivaravgifter skall bestämmas oberoende av hur

ersättningen skall taxeras hos mottagaren. Sveriges

fastighetsägareförbund anser att flera invändningar

kvarstår mot de aktuella skatteavdragen. En sådan

invändning gäller de fall då inkomsttagaren anlitar

medhjälpare och i sin tur skall betala ersättning till dessa.

Om preliminärskatt beräknas på hela den ursprungliga

ersättningen blir skatteavdraget alltför högt.

Skälen för mitt förslag: I praktiken har nuvarande

regler om skatteavdrag och arbetsgivaravgifter, som bl.a.

knyter an till hur en viss ersättning skall taxeras hos

mottagaren, visat sig skapa ett stort mått av osäkerhet hos

såväl arbetsgivare och arbetstagare som

uppbördsmyndigheter. Reglerna har därigenom blivit

svårtillämpade och lett till att arbetsgivare inte sällan

drabbats av betalningskrav som de haft svårt att förutse.

För att undvika nuvarande tillämpningsproblem bör,

som jag redan föreslagit (avsnitten 3.4 och 3.6),

skyldigheten att göra skatteavdrag och betala

arbetsgivaravgifter vara helt oberoende av hur

ersättningarna skall taxeras hos mottagaren.

Mina hittills framlagda förslag löser dock inte hela

problemet. Det behövs också regler om hur den

avgiftspliktiga ersättningen skall beräknas när ersättningen

också är avsedd att täcka mottagarens kostnader för använt

material m.m. Man bör då hålla i minnet att ersättningarna

bör bestämmas utifrån faktorer som är kända för

utbetalaren. Ersättningarna bör dessutom, som

understrukits från remisshåll, så långt möjligt bestämmas på

ett och samma sätt vid beräkning av både skatteavdrag och

arbetsgivaravgifter. Därigenom underlättas uppbörden av

källskatten och socialavgifterna för såväl arbetsgivare och

arbetstagare som skattemyndigheter.

Det är inte ovanligt att en person som åtar sig att utföra

ett arbete betingar sig en ersättning i ett för allt, dvs. en

ersättning som även omfattar kostnader för material e.d.

Har uppdragstagaren en F-skattesedel, vilket torde bli

vanligast förekommande, uppkommer inga problem.

Mottagaren av ersättningen skall ju då svara för både den

preliminära skatten och socialavgifterna. Har han däremot

en A-skattesedel kan tveksamhet uppstå om vilket underlag

skatteavdraget och arbetsgivaravgifterna skall beräknas på.

Tveksamheten undviks om uppdragstagaren i sin faktura

anger ersättningen för själva arbetet för sig och

kostnadsersättningen för sig. I sådana fall bör

kostnadsersättningen givetvis inte ingå i underlagen för

beräkning av vare sig skatteavdrag eller arbetsgivaravgifter.

Många gånger är det inte möjligt att med en rimlig

arbetsinsats dela upp en uppdragsersättning på ersättning

för arbete och ersättning för kostnader, särskilt när

kostnaderna är små i förhållande till den utbetalda

ersättningen. Även i framtiden torde det därför ofta

förekomma att den som utfört ett arbete låter bli att göra en

sådan uppdelning. För dessa fall behövs därför en

särreglering.

Underlaget för arbetsgivaravgifterna överensstämmer

inte alltid helt med arbetstagarnas förmånsgrundande

inkomster. Det finns i allmänhet också skillnader mellan

den preliminära skatt som skall betalas genom skatteavdrag

och arbetstagarnas slutliga skatt. Med hänsyn härtill finns

det inget absolut behov av att vid beräkning av skatteavdrag

och arbetsgivaravgifter alltid beakta att viss del av en

utgiven ersättning är avsedd att täcka mottagarens

kostnader. Av förenklingsskäl bör man vid beräkningen av

både skatteavdrag och arbetsgivaravgifter kunna acceptera

vissa schabloner. De bör innebära att man bortser från att

en viss del av en ersättning för ett arbete är avsedd att täcka

kostnader om dessa är små i förhållande till den utgivna

ersättningen.

När det gäller avgiftsunderlaget finns det redan i dag en

schablonregel. Vid avgiftsberäkningen skall sålunda bortses

från ersättning till den del denna motsvarar kostnader i

arbetet som arbetstagaren har haft att täcka med

ersättningen endast om kostnaderna kan beräknas uppgå

till minst 10 % av arbetstagarens ersättning från

arbetsgivaren under utgiftsåret [2 kap. 4 § lagen (1981:691)

om socialavgifter, socialavgiftslagen]. I fråga om beräkning

av skatteavdrag saknas för närvarande någon motsvarande

regel. Enligt min mening bör emellertid en sådan införas,

något som också ligger i linje med vad som tidigare sagts om

att man bör sträva efter ett enhetligt underlag för beräkning

av skatteavdrag och arbetsgivaravgifter. För arbetstagaren

uppkommer -- jämfört med gällande rätt -- ingen annan

nackdel än att han kan få betala en något för hög preliminär

skatt i de fall kostnaderna inte uppgår till 10 % av

ersättningen. Detta justeras dock vid debiteringen av den

slutliga skatten. Arbetstagaren har också möjlighet att

begära att den preliminära skatten skall jämkas.

I de fall den nyss föreslagna regeln inte blir tillämplig,

dvs. när kostnaderna kan beräknas uppgå till minst 10 % av

ersättningen, bör kostnadsavdragets storlek vid

beräkningen av såväl skatteavdraget som

arbetsgivaravgifterna efter särskild framställning från

arbetsgivaren bestämmas av skattemyndigheten. Det bör

alltså ankomma på den som betalar ut ersättningen att visa

hur stor del av denna som är kostnadsersättning. I den mån

kostnadsersättningen inte kan skiljas ut bör presumeras att

hela ersättningen utgör ersättning för arbete.

Den ordning som föreslås i promemorian, dvs. att

arbetsgivaren själv skall få beräkna skatteavdragets storlek,

anser jag öppnar för stora möjligheter till missbruk om den

används på både skatte- och avgiftssidan. Däremot ansluter

jag mig till promemorians förslag om att arbetsgivaren skall

få göra kostnadsavdrag enligt schablon när sådan finns. En

sådan regel är enkel att hantera för både arbetsgivare och

skattemyndigheterna.

3.9 Solidarisk och subsidiär betalningsskyldighet

Mitt förslag: Den som inom en näringsverksamhet

har uppdragit ett arbete till en person med F-skattesedel

skall -- om F-skattesedeln har missbrukats -- kunna åläggas

ett med F-skattesedelsinnehavaren solidariskt ansvar för de

inkomstskatter och socialavgifter som hänför sig till

ersättningen för arbetet.

Det solidariska ansvaret skall kunna krävas ut om det är

uppenbart att utbetald ersättning utgör inkomst av

anställning för mottagaren och utbetalaren underlåtit att i

samband med utbetalningen anmäla detta till

skattemyndigheten.

Om arbetet har uppdragits till en fysisk person med F-

skattesedel som själv utfört arbetet skall ansvaret begränsas

till 60 % av ersättningen. Har arbetet uppdragits till ett

handelsbolag och har arbetet utförts av en delägare skall det

solidariska ansvaret också begränsas till 60 % av

ersättningen. Har arbetet uppdragits till en fysisk eller

juridisk person men utförts av någon som

betalningsmottagaren anställt eller anlitat och har

betalningsmottagaren ålagts betalningsskyldighet enligt 75

eller 77 §§ uppbördslagen skall utbetalarens ansvar också

omfatta detta belopp.

En fysisk person med A-skattesedel som åtagit sig att

utföra ett arbete inom näringsverksamhet som han bedriver

skall -- om A-skattesedeln har missbrukats -- kunna åläggas

ett subsidiärt ansvar för de arbetsgivaravgifter som hänför

sig till ersättningen för arbetet.

Det subsidiära ansvaret skall kunna krävas ut endast om

det måste anses ha varit uppenbart för uppdragstagaren att

uppdragsgivaren inte insåg att han var arbetsgivare och med

hänsyn till omständigheterna måste anses ha saknat

anledning räkna med att han var arbetsgivare.

En fråga om solidarisk eller subsidiär

betalningsskyldighet skall i första instans prövas av

skattemyndigheten. Ett beslut i frågan skall kunna

överklagas till länsrätt och vidare till kammarrätt och

regeringsrätten.

Promemorians förslag: I promemorian föreslås att

den som till en person med F-skattesedel har uppdragit ett

arbete som utförts under sådana förhållanden att det måste

anses ha varit uppenbart för uppdragsgivaren att det

förelegat en fast eller tillfällig arbetsanställning hos honom

skall kunna åläggas ett solidariskt ansvar för den skatt och

de socialavgifter som hänför sig till ersättningen för arbetet.

I promemorian föreslås vidare att det solidariska ansvaret

skall avse 80 % av ersättningen för arbetet i de fall en F-

skattesedelsinnehavare åtagit sig arbetet och själv utfört

det. Detsamma föreslås gälla då ett handelsbolag har åtagit

sig arbetet och låtit en bolagsman utföra det. I

promemorian föreslås dessutom att det solidariska ansvaret

skall begränsas till ersättning som utges av en

bokföringsskyldig uppdragsgivare. Frågan om solidarisk

betalningsskyldighet föreslås bli prövad av den lokala

skattemyndigheten i första instans.

Remissinstanserna: Några har ställt sig tveksamma

till förslaget om en solidarisk betalningsskyldighet. Flertalet

har dock accepterat det, i vissa fall först om vissa justeringar

görs. RSV anser att en solidarisk

betalningsskyldighet bör införas. Av samma mening är

länsrätten i Stockholms län. Den understryker dock

att för att frångå de rättsverkningar som knyts till en F-

skattesedel måste synnerligen starka skäl föreligga. Det bör

enligt länsrätten objektivt sett stå helt klart att en fast eller

tillfällig arbetsanställning föreligger. En precisering av vad

som åsyftas med uppenbart anser länsrätten därför vara

önskvärd, liksom en precisering av vad som åsyftas med

tillfällig arbetsanställning. Byggentreprenörerna har

förståelse för att en ventil i form av ett undantag från

huvudregeln behövs för att komma till rätta med eventuella

missbruksfall. De anser dock att den i promemorian

föreslagna undantagsregeln är alltför vagt formulerad. En

uppdragsgivare bör enligt byggentreprenörerna kunna ådra

sig ansvar för uppdragstagarens skatter och avgifter endast

om det visas att parterna med uppsåt och i samförstånd

använt sig av uppdragstagarens F-skattesedel för att

undkomma skatter och avgifter. LRF föreslår, om ett

solidariskt ansvar skall införas, också införandet av en

beloppsgräns. Endast när ersättningsbeloppet under en

tolvmånadersperiod överstiger beloppsgränsen bör enligt

LRF:s mening betalningsskyldighet komma ifråga.

Dessutom anser LRF att rättssäkerhetshänsyn kräver att

utförliga anvisningar utfärdas rörande tillämpningen av den

solidariska betalningsskyldigheten. Småföretagens

riksorganisation m.fl. anser att hänsynen till

konkurrensneutraliteten kräver att vissa regler om

solidarisk betalningsskyldighet finns. Utformningen av den

föreslagna lagtexten ger emellertid utrymme för en för vid

tolkning. Utgångspunkten bör vara att först om det visats

att uppdragsgivaren insett och varit medveten om

förhållandet bör solidariskt ansvar kunna åläggas.

Dessutom bör i anvisningar till lagen uttryckligen anges i

vilka fall fast eller tillfällig arbetsanställning skall anses

föreligga. För att få en överensstämmelse med den faktiska

beskattningen bör den solidariska betalningsskyldigheten

begränsas till 60 % av den utbetalda ersättningen.

Näringslivets skattedelegation delar uppfattningen

att missbruk av en F-skattesedel så långt möjligt bör

förhindras. Ansvar för eventuellt missbruk bör kunna

åläggas uppdragsgivaren endast om parterna i samförstånd

och uppsåtligen utnyttjat F-skattesedeln i syfte att undandra

skatt. Enligt Svenska revisorsamfundet SRS bör

undantagsreglerna utformas efter förebild i reglerna om

enkel borgen. Enligt samfundets mening bör frågan redan

från början prövas i ett domstolsförfarande då det rör sig

om ett beslut med allvarliga rättsverkningar. Samfundet

anser vidare att för att minska risken för missbruk bör delvis

andra åtgärder vidtas. En sådan åtgärd kan vara att kräva

att uppdragstagarens vitsordande av att han har en F-

skattesedel skall innefatta uppgift som gör det möjligt att

identifiera skattsedeln, t.ex. någon form av

registreringsnummer och uppgift om vilken

skattemyndighet som utfärdat skattsedeln. En annan åtgärd

kan vara att skattemyndigheten kan ålägga kända

uppdragsgivare att göra skatteavdrag och betala sociala

avgifter för vissa uppdragstagare även om de uppvisar en F-

skattesedel. Kammarrätten i Stockholm anser att

sådana fall där solidariskt ansvar skulle kunna bli aktuellt

när uppdrag har getts till en F-skattesedelsinnehavare som i

sin tur låtit annan person utföra arbetet synes vara så udda

att det framstår som onödigt att tynga

författningskomplexet med den angivna undantagsregeln.

TCO, som har tolkat förslaget om solidariskt ansvar

på det sättet att ansvar inte kan komma i fråga om

uppdragsgivaren anmält uppdragsförhållandet till

skattemyndigheten enligt den föreslagna bestämmelsen i

40 a § UBL, anser att denna paragraf bör kompletteras med

en bestämmelse om att anmälan skall ske skriftligen. Enligt

länsrätten i Malmöhus län bör ett solidariskt ansvar

inte ifrågakomma. Länsrätten anför att i rena fall av

missbruk torde det räcka med sanktioner enligt

skattebrottslagen. Även statskontoret, Sveriges

advokatsamfund och Sveriges redovisningskonsulters

förbund avstyrker förslaget.

Skälen för mitt förslag: För att ett nytt system för

skyldigheten att göra skatteavdrag och betala

socialavgifter -- där skyldigheten kopplas till ett

registreringsförfarande -- skall få en så fast förankring hos

uppdragsgivare och uppdragstagare som är nödvändig för

att systemet skall fungera i praktiken, måste det vara klart

och entydigt. De rättsverkningar som skall följa med

registreringen bör därför helst vara definitiva. Det krävs

med andra ord att man så långt som möjligt undviker

undantagsbestämmelser som upphäver skattsedlarnas

rättsverkningar och att -- om undantag ändå måste göras --

de blir tillämpliga endast i situationer där parterna måste ha

klart för sig att registreringen inte ger uttryck för det

verkliga förhållandet mellan dem. En eventuell

undantagsregel bör således kunna tillämpas endast när det

är uppenbart att, trots att annat i och för sig kan följa av

registreringen, ett arbetsgivare-/arbetstagareförhållande

föreligger enligt både skatterättslig och

socialförsäkringsrättslig praxis.

Det skall alltså vara uppenbart att ersättningen hos

mottagaren skall taxeras som anställningsinkomst och att

ersättningen, om mottagaren inte hade haft en F-

skattesedel, vid beräkningen av sjukpenninggrundande

eller pensionsgrundande inkomst skulle ha hänförts till

inkomst av anställning. Däremot avses inte tolkningen av

arbetsgivar- eller arbetstagarbegreppen i annan lagstiftning

påverka den här aktuella frågan.

Solidarisk betalningsskyldighet för den som betalar ut

ersättning

Inom nuvarande system för uppbörd av källskatt och

arbetsgivaravgifer förekommer inte sällan skatte- och

avgiftsundandragande genom olika slag av olaglig

arbetsförmedling.

Arbetsförmedling fick enligt lagen (1935:113) med vissa

bestämmelser om arbetsförmedling inte bedrivas utan

tillstånd. Som arbetsförmedling ansågs inte bara ett

förfarande varigenom en arbetssökande mot avgift

hänvisades till en uppdragsgivare för att själv avtala om

arbetet och ersättningen. Det blev också arbetsförmedling

om den som skulle göra arbetet var anställd hos den som

åtog sig uppdraget om det av omständigheterna framgick att

det huvudsakliga syftet med anställningen var förmedling av

arbete åt arbetstagaren.

De nu redovisade reglerna om arbetsförmedling gällde

fram till den 1 januari 1992 då lagen med vissa bestämmelser

om arbetsförmedling upphörde att gälla. Samtidigt trädde

en ny lag, lagen (1991:746) om privat arbetsförmedling och

uthyrning av arbetskraft i kraft (prop. 1990/91:124, AU20,

rskr. 304).

I den nya lagen särregleras uthyrning av arbetskraft, dvs.

sådan verksamhet som enligt tidigare rätt ansågs som en

form av arbetsförmedling och som var förbjuden om den

bedrevs i förvärvssyfte. Särregleringen innebär att

uthyrning av arbetskraft legaliseras samtidigt som den som

hyr ut eller hyr in arbetskraft i sin verksamhet måste iaktta

vissa regler som syftar till att arbetstagare som fått arbete

via uthyrningsföretag inte skall hamna i svårigheter av olika

slag.

Dessa regler innebär bl.a. att uthyrd arbetskraft endast

får anlitas om detta föranleds av ett tillfälligt behov av

arbetskraft samt att vissa begränsningar skall gälla i

förhållande till de möjligheter som lagen (1982:80) om

anställningsskydd ger att träffa tidsbegränsade

anställningsavtal. Vidare får en enskild arbetstagare, inom

ramen för uthyrningsuppdraget, ställas till en beställares

förfogande för en sammanhängande tid av högst fyra

månader. Genom kollektivavtal får emellertid avvikelser

överenskommas från bl.a. den angivna tidsfristen.

Arbetskraften anses inte som anställd hos beställaren, utan

hos arbetsförmedlaren.

De fall som, enligt tidigare regler, mer eller mindre

tydligt framstår som en olaga arbetsförmedling smälter

såvitt nu är i fråga ihop med andra fall i vilka arbetstagaren

i själva verket intar en annan ställning gentemot

uppdragsgivaren än som framgår av det avtal som träffats

angående uppdraget. Det gäller de fall i vilka det mellan

uppdragsgivaren och dem som skall arbeta för hans räkning

sätts in en s.k. mellanman. Denne står formellt som

arbetsgivare men företräder i verkligheten bara de övriga

arbetstagarna när arbetsavtalet ingås och vid arbetets

utförande.

Utmärkande för dessa former av arbetsavtal är att

förmedlaren eller mellanmannen ofta inte gör något avdrag

för preliminär A-skatt vid utbetalningen av arbetstagarnas

ersättningar och inte heller lämnar föreskrivna

kontrolluppgifter efter inkomstårets utgång. Till bilden hör

då också att arbetstagarna inte deklarerar sina inkomster

rätt. Ibland avspeglas dessa förhållanden även i att

arbetstagarnas ersättning satts lägre än som skulle skett om

de utfört sitt arbete som anställda hos uppdragsgivaren.

Förmedlaren eller mellanmannen, som också ofta

underlåter att redovisa sin inkomst av verksamheten,

undandrar sig inkomstskatt samtidigt som varken han själv

eller uppdragsgivaren redovisar de arbetsgivaravgifter som

belöper på arbetstagarnas ersättningar. För att ge exempel

på områden där klara fall av arbetsförmedling förekommit

och påtalats kan nämnas att arbetstagare förmedlats för

taxibilskörning, för arbete på ett företags lager eller för

förstärkning av en uppdragsgivares egen städpersonal.

Mellanmansfall har särskilt uppmärksammats vid

kontrollaktioner rörande entreprenadverksamheten hos

varv och större anläggnings- och byggnadsföretag.

Med de hittills föreslagna reglerna om F-skattesedel

skulle det fortfarande finnas stora möjligheter till skatte-

och avgiftsfusk om en F-skattesedelsinnehavare hyr ut

arbetskraft olagligt eller uppträder som mellanman. Även

när F-skattesedelsinnehavaren själv utför arbetet kan F-

skattesedeln missbrukas i vissa situationer, t.ex. i rena

anställningsförhållanden.

I promemorian föreslås vissa skyddsregler som

inskränker F-skattesedelns rättsverkningar med syfte att

förhindra eller försvåra missbruk. Huvuddelen av

remissinstanserna har accepterat förslaget om en solidarisk

betalningsskyldighet men några har redovisat avvikande

meningar.

Från ett håll har gjorts gällande att det i rena fall av

missbruk torde räcka med sanktioner enligt

skattebrottslagen. Jag kan inte dela den uppfattningen.

Skattebrottslagen blir inte automatiskt tillämplig på de

missbrukssituationer som nu är aktuella utan i lagen måste

det uttryckligen anges i vilka situationer den skall tillämpas.

Detta är minst lika svårt som att ange tillämpningsområdet

för regler om ett solidariskt ansvar. Jag anser emellertid att

det inte är nödvändigt att tillgripa straffrättsliga sanktioner

för det nu aktuella missbruket.

Däremot anser jag att det bör införas regler om ett

solidariskt betalningsansvar som kan tillgripas om F-

skattesedeln missbrukas. Frågan blir då i vilka situationer

ett solidariskt ansvar bör kunna göras gällande.

Några remissinstanser, bl.a. Byggentreprenörerna och

Näringslivets skattedelegation, anser att det solidariska

ansvaret skall kunna krävas ut endast om det visats att

parterna med uppsåt och i samförstånd använt sig av

uppdragstagarens F-skattesedel för att undkomma skatter

och avgifter.

Enligt min mening vore det en svaghet i systemet om

uppdragsgivare trots allt inte skulle vara på den säkra sidan

om de förlitar sig på skattemyndigheternas beslut i fråga om

skattsedlar. Jag har tidigare (avsnitt 3.4) föreslagit att den

som betalar ut ersättning för arbete skall vara skyldig att

anmäla till skattemyndigheten om en F-skattesedel

missbrukas i ett anställningsförhållande. En sådan

anmälningsskyldighet skall dock föreligga endast om det är

uppenbart att det varit fråga om ett anställningsförhållande.

Jag anser att solidariskt ansvar inte skall kunna åläggas en

utbetalare som i samband med utbetalningen fullgör sådan

skyldighet. En förutsättning för solidarisk

betalningsskyldighet bör således vara att utbetalaren

underlåtit att göra anmälan trots att sådan skyldighet

förelegat. Det innebär att det solidariska ansvaret kan

krävas ut endast när det kan anses ha varit uppenbart för

den som uppdragit arbetet att ett anställningsförhållande

förelegat men detta inte i samband med utbetalningen

anmälts till skattemyndigheten.

Jag anser att en fördel med den i promemorian

föreslagna metoden är att reglerna inte behöver tillämpas

så länge F-skattesedelsinnehavaren fullgör sina skyldigheter

att betala skatter och socialavgifter. Man skall alltså inte,

som i dag, kunna hamna i den situationen att

arbetsgivaravgifter måste krävas ut av någon som betalat ut

en arbetsersättning trots att mottagaren har betalat

egenavgifter för ersättningen. Vidare anser jag att

promemorians förslag att betalningsskyldighet bara bör

kunna åläggas om utbetalaren varit bokföringsskyldig av

likformighetsskäl (jfr avsnitt 3.4 och 3.6) bör ersättas med

att arbetet har uppdragits inom en av utbetalaren bedriven

näringsverksamhet. En fysisk person som anlitar någon för

att utföra ett arbete bör alltså inte kunna påföras ett

solidariskt ansvar om inte ersättningen för arbetet betalas

ut inom en näringsverksamhet som bedrivs av den fysiska

personen.

Omfattningen av det solidariska ansvaret

Har en F-skattesedelsinnehavare som är fysisk person

åtagit sig ett arbete och själv utfört det bör det solidariska

ansvaret i princip avse den inkomstskatt och de egenavgifter

som belöper på ersättningen för arbetet. Detsamma bör

gälla när ett handelsbolag som åtagit sig arbetet låtit en

bolagsman utföra arbetet.

I nu angivna fall kan det emellertid inte sällan vara svårt

att beräkna de skatte- och avgiftsbelopp som hänför sig till

ersättningen. Detta beror bl.a. på att socialavgifterna skall

betalas i form av egenavgifter. Som föreslagits i

promemorian bör man därför införa en schablonregel som

innebär att det solidariska ansvaret skall omfatta på

ersättningen belöpande skatt inkl. egenavgifterna för det

beskattningsår då ersättningen betalades ut intill ett belopp

som svarar mot en procentuell andel av den utbetalda

ersättningen.

Med hänsyn till det sänkta skatteuttaget som följt av

skattereformen anser jag att det solidariska ansvaret för

skatten inkl. egenavgifterna bör begränsas till 60 % av

ersättningen i de nu aktuella fallen.

När det gäller det föreslagna solidariska ansvaret

tillsammans med en mellanman eller någon som förmedlat

arbetskraft bör ansvaret däremot avse det skatteavdrag som

skulle ha gjorts från ersättningen och de arbetsgivaravgifter

som belöper på ersättningen för arbetet. I dessa fall ser jag

inget behov av en schablonregel.

Subsidiärt ansvar för A-skattesedelsinnehavare

Frågan om ett subsidiärt ansvar aktualiseras när det

gäller arbeten som har utförts av någon som har en A-

skattesedel. Då skall ju den som betalar ut ersättningen för

arbetet normalt göra skatteavdrag och -- om den som åtagit

sig arbetet är en fysisk person -- betala arbetsgivaravgifter.

Ett sådant system skulle emellertid också kunna

missbrukas. Jag tänker då på sådana situationer där

uppdragsgivaren inte har anledning att räkna med att

uppdragstagaren har en A-skattesedel. Det kan exempelvis

vara så att uppdragstagaren tidigare haft en F-skattesedel

som återkallats men trots detta fortsätter att bedriva en

omfattande näringsverksamhet. Ersättningen kan dessutom

ha bestämts som om egenavgifter skulle ha betalats för

ersättningen. I en sådan situation tyder omständigheterna

på att han alltjämt har en F-skattesedel. I nu aktuella fall

kan reglerna om eftergift av arbetsgivaravgifter i 22 d §

USAL bli tillämpliga. Uppdragsgivaren befrias då helt från

skyldigheten att betala arbetsgivaravgifter. Om det då

måste anses ha varit uppenbart för uppdragstagaren att

uppdragsgivaren inte insåg att han var arbetsgivare och med

hänsyn till föreliggande omständigheter måste anses ha

saknat anledning att räkna med att han var arbetsgivare,

bör uppdragstagaren kunna göras ansvarig för avgifterna.

När det gäller den preliminära skatten behövs däremot

ingen särskild regel eftersom han kan sägas redan ansvara

för den genom att han har det slutliga ansvaret för

betalningen av eventuell kvarstående skatt.

Ansvaret bör endast kunna åläggas fysiska personer.

Denna begränsning motiveras av att ansvaret gäller endast

arbetsgivaravgifter och därför, enligt vad som tidigare har

sagts, inte kommer i fråga beträffande uppdrag till juridiska

personer med A-skattesedel.

Det subsidiära ansvaret bör dessutom i linje med

promemorians förslag begränsas till att gälla endast i fråga

om ersättning för arbete som utförts inom ramen för en av

A-skattesedelsinnehavaren bedriven näringsverksamhet.

I enlighet med mina tidigare förslag bör vad jag nu sagt

i fråga om den som innehar en A-skattesedel även gälla den

som saknar skattsedel på preliminär skatt.

Handläggande myndighet

Frågorna om solidariskt eller subsidiärt ansvar kan i

många fall förväntas bli komplicerade att avgöra. De

förutsätter därför att den som skall fatta beslutet är väl

förtrogen med både skatte- och avgiftsområdet. Detta talar

för att beslut om solidarisk betalningsskyldighet skall

meddelas av skattemyndighet eller förvaltningsdomstol.

Det kan hävdas att ett solidariskt betalningsansvar är av

så allvarlig beskaffenhet för den som drabbas att ansvaret

redan från början bör prövas i ett domstolsförfarande. Å

andra sidan blir handläggningen smidigare och snabbare om

det primära beslutet kan anförtros åt skattemyndigheterna.

Dessa har redan nu att i olika sammanhang ta ställning till

frågor om arbetsgivare/arbetstagareförhållanden bl.a. vid

skattsedelstilldelningen och framför allt vid taxeringen.

Med hänsyn härtill anser jag att även frågan om solidarisk

betalningsskyldighet i första instans bör prövas av

skattemyndigheten. Detsamma bör gälla frågan om

subsidiär betalningsskyldighet.

3.10 Skattsedelstilldelningen

Mitt förslag: En skattsedel på preliminär A- eller

F-skatt skall utfärdas av skattemyndigheten i det län där den

skattskyldiges hemortskommun är belägen. Om den

skattskyldige saknar hemortskommun skall beslut meddelas

av skattemyndigheten i Stockholms län.

För handelsbolag skall skattsedeln utfärdas av

skattemyndigheten i det län där handelsbolaget enligt

uppgift i handelsregistret har sin adress.

För kontroll av att bestämmelserna om skattsedel på

preliminär skatt har följts skall revision få verkställas hos

den som ansöker om en F-skattesedel.

Promemorians förslag: Skattsedlar på preliminär

skatt skall utfärdas av den lokala skattemyndighet som har

att besluta om den skatt som skattsedeln avser. Skattsedel

som avser handelsbolag skall dock utfärdas av den lokala

skattemyndigheten i det fögderi där bolagets huvudkontor

är beläget. Något förslag om revision läggs inte fram.

Remissinstanserna: RSV anser att förslaget

bör kompletteras med en regel om att det skall ankomma

på skattemyndigheten att pröva om en F-skattesedel skall

bytas ut mot en A-skattesedel eller mot en A-skattesedel

med D-skatt. Verket påpekar också att den regel som

föreslagits när det gäller vilken skattemyndighet som skall

besluta om skattsedel på preliminär skatt kan bli

svårhanterlig. RSV föreslår därför att avgörandet av vilken

myndighet som skall vara behörig att utfärda skattsedeln

knyts till ett kriterium som är lätt att konstatera. Ett sådant

kriterium skulle enligt RSV kunna vara den i

handelsregistret intagna adressen. Slutligen föreslår verket

att det införs möjlighet att göra preliminärskatterevision.

Kammarrätten i Göteborg anför att det finns många

personer som oriktigt innehar B-skattesedel och som är

registrerade till mervärdeskatt. Att inledningsvis

automatiskt tilldela sådana personer en F-skattesedel anser

kammarrätten kunna inbjuda till missbruk och

felanvändning. Med tanke på de rättsverkningar

skattsedlarna föreslås få måste skattsedelstilldelningen

enligt kammarrätten ske med betydligt större noggrannhet

än tidigare. Byggentreprenörerna anser att även

företag som förvaltar fastigheter eller kapital borde kunna

tilldelas en F-skattesedel. Ur konkurrenssynpunkt är det

väsentligt att en företagare erhåller en F-skattesedel. Enligt

byggentreprenörerna är det därför av största vikt att det

garanteras att besluten angående skattsedeln handläggs

skyndsamt.

Skälen för mitt förslag: Mot bakgrund av den

ändring som gjorts i skatteförvaltningens organisation gäller

numera att beslut enligt UBL rörande en skattskyldig

normalt fattas av skattemyndigheten i det län där den

skattskyldiges hemortskommun för inkomståret är belägen

(2 a § UBL). Dessa bestämmelser bör också gälla i fråga om

de nya A- och F-skattsedlarna för fysiska personer,

aktiebolag och ekonomiska föreningar.

När det gäller handelsbolagen har RSV föreslagit att

beslut om sådana bolags preliminärskattesedlar skall

meddelas av skattemyndigheten i det län där

handelsbolaget enligt uppgift i handelsregistret har sin

adress. En sådan behörighetsregel blir lättare att hantera än

den som förelagits i promemorian. Jag ansluter mig alltså

till RSV:s förslag.

Även i övrigt bör nuvarande förfarande för

skattsedelstilldelningen tillämpas också i fortsättningen. Jag

anser alltså att det inte behövs något formellt beslut om

företagarregistrering. Det är tillräckligt att en F-

skattesedel, som alltså blir beslutshandling, utfärdas. Jag

anser inte heller att det finns något behov av att i lagen ange

att ärenden om skattsedlar på preliminär skatt skall

handläggas skyndsamt. Det ligger i sakens natur. Jag utgår

ifrån att skattemyndigheterna kommer att behandla nu

aktuella ärenden så snart de har fått in tillräckliga uppgifter

från sökandena.

Med anledning av ett påpekande vid

remissbehandlingen att även förvaltningsföretag bör kunna

tilldelas en F-skattesedel vill jag säga följande. Alla

juridiska personer som sysslar med ekonomisk verksamhet

anses enligt den nu föreslagna ordningen bedriva

näringsverksamhet. De nya reglerna medför att vissa

förvaltningsföretag som tidigare inte har ansetts vara

rörelsedrivande nu anses bedriva näringsverksamhet. I

sådana fall kommer förvaltningsföretaget också att kunna

tilldelas en F-skattesedel.

Jag vill i detta sammanhang understryka att

skattemyndighetens uppgift att besluta om skattsedel på

preliminär skatt ofta är en mycket grannlaga uppgift. Det

kan nämligen vara svårt att -- med ledning av de uppgifter

den skattskyldige lämnat -- avgöra om den skattskyldige är

arbetstagare eller näringsidkare. I de fall den skattskyldige

parallellt med en anställning även bedriver

näringsverksamhet kan det dessutom vara svårt att bedöma

hur stora inkomster han kommer att få och hur de kommer

att förhålla sig till varandra.

När skyldigheterna att göra skatteavdrag och betala

arbetsgivaravgifter knyts an till de olika skattsedlarna på

preliminär skatt blir det ännu viktigare än i dag att de

skattskyldiga och handelsbolagen får rätt typ av skattsedel.

Skattemyndigheterna måste alltså även fortsättningsvis

bedriva arbetet med skattsedelstilldelningen med stor

omsorg. Arbetsuppgiften bör emellertid bli mindre

tidskrävande än i dag. Den bör exempelvis bli enklare

genom att myndigheterna i en del tveksamma situationer

inte behöver välja mellan skattsedlar utan kan kombinera

två olika skattsedlar.

I de fall den skattskyldige har endast

anställningsinkomster, dvs. inkomster som skall taxeras

som inkomst av tjänst, bör inga problem uppstå. Då skall

den skattskyldige givetvis tilldelas en A-skattesedel.

Problem bör inte heller uppstå när den skattskyldige endast

bedriver näringsverksamhet och har ansökt om en F-

skattesedel. Då bör en sådan skattsedel utfärdas.

Bedriver däremot den skattskyldige näringsverksamhet

samtidigt som han uppbär anställningsinkomster eller

ersättningar för uppdrag som skall taxeras som inkomst av

tjänst kan vissa svårigheter uppstå. De flesta av dessa bör

dock kunna undvikas om den skattskyldige -- förutom en F-

skattesedel -- tilldelas också en A-skattesedel. Då skall F-

skattesedel som jag redan sagt utfärdas under villkor att den

inte åberopas i anställningsförhållanden.

Det kan emellertid förutses att det i vissa fall kommer att

bli svårt för skattemyndigheten att avgöra om den

skattskyldige verkligen bedriver näringsverksamhet. Med

hänsyn till de rättsverkningar som avses följa med en F-

skattesedel bör skattemyndigheten ges möjlighet att på

något sätt kontrollera de uppgifter som den skattskyldige

har lämnat. RSV har i sitt remissvar förordat införandet av

en möjlighet att göra preliminärskatterevision.

Enligt nuvarande bestämmelser i UBL och USAL får

revision verkställas hos en arbetsgivare för kontroll av att

bestämmelserna om skatteavdrag resp. uppgiftsskyldighet

har följts. Därvid skall bestämmelserna i 3 kap. 8--14 §§

taxeringslagen (1990:324) gälla i tillämpliga delar. Även jag

anser det lämpligt att nu justera revisionsbestämmelserna så

att revision också får göras för kontroll av att

bestämmelserna om F-skattesedel har följts.

Om det visar sig att en F-skattesedelsinnehavare har

missbrukat sin skattsedel, t.ex. på det sättet att han

underlåtit att göra skatteavdrag och betala

arbetsgivaravgifter på ersättningar till sina anställda, bör

skattemyndigheten vara skyldig att pröva om F-

skattesedeln skall bytas ut mot en A-skattesedel, eventuellt

i kombination med att särskild A-skatt debiteras.

Den som bedriver näringsverksamhet men vars F-

skattesedel har återkallats och den som inte vill ha en F-

skattesedel skall tilldelas en A-skattesedel. Detta gäller

även näringsidkare som har uppdragsgivare bland

allmänheten. En sådan ordning medför att enskilda

personer -- i motsats till vad som gäller i dag -- på grund av

A-skattesedeln kan bli skyldiga att både göra skatteavdrag

och betala arbetsgivaravgifter.

Jag bedömer dock att detta inte blir något problem. De

flesta näringsidkare kommer säkerligen att finna det mest

rationellt att ha en F-skattesedel vilket de ju också i

allmänhet har rätt att få. I de fall en näringsidkare

undantagsvis har tilldelats en A-skattesedel blir reglerna om

skatteavdrag och arbetsgivaravgifter aktuella för en fysisk

person som inte bedriver näringsverksamhet endast om

ersättningen överstiger 10 000 kr. för inkomståret. I dessa

fall bör de regler om subsidiär betalningsskyldighet för A-

skattesedelsinnehavare som jag föreslagit och reglerna om

eftergift av arbetsgivaravgifter medverka till att den som

innehar en A-skattesedel upplyser sin motpart om detta

förhållande.

Hur frågan om skattsedelstilldelningen vid införandet av

det nya systemet bör lösas återkommer jag till (avsnitt

3.22).

3.11 Återkallelse av F-skattesedel

Mitt förslag: En F-skattesedel skall återkallas om

innehavaren

1. begär det,

2. inte längre skall bedriva näringsverksamhet,

3. har underlåtit att efterkomma villkor som förenats

med F-skattesedeln eller på annat sätt missbrukat sin

skattesedel, såvida inte underlåtenheten eller missbruket är

ringa,

4. har underlåtit att efter föreläggande avlämna allmän

självdeklaration inom föreskriven tid, eller lämnar en

självdeklaration med så bristfälligt innehåll att den

uppenbarligen inte är ägnad att ligga till grund för taxering,

såvida inte underlåtenheten är ringa,

5. har brustit i redovisning eller betalning av preliminär

eller slutlig skatt, skatt som har innehållits genom

skatteavdrag, mervärdeskatt eller sådana avgifter som

uppbärs enligt lagen (1984:668) om uppbörd av

socialavgifter från arbetsgivare, såvida inte bristen är ringa,

6. har meddelats näringsförbud,

7. är i konkurs.

En fysisk persons F-skattesedel skall återkallas också om

han är företagsledare i ett fåmansföretag eller i ett

fåmansägt handelsbolag och företagets resp. bolagets F-

skattesedel har återkallats och återkallelsen beror på

omständigheter som kan hänföras till den fysiska personen.

Ett fåmansföretags eller ett fåmansägt handelsbolags F-

skattesedel skall återkallas också om företagsledaren själv

inte har rätt att få en F-skattesedel på grund av att han

underlåtit att fullgöra sina skyldigheter i fråga om skatter

eller avgifter.

Återkallelse av en F-skattesedel skall få underlåtas om

det finns särskilda skäl.

Om en F-skattesedel har återkallats skall

skattemyndigheten underrätta kända uppdragsgivare.

Promemorians förslag: Överensstämmer i

huvudsak med mitt. I promemorian föreslås dock att en F-

skattesedel skall återkallas om innehavaren inte driver

rörelse eller annan verksamhet som motiverar innehavet av

en sådan skattesedel. I promemorian föreslås vidare att ett

handelsbolags F-skattesedel skall få återkallas på grund av

att en delägare underlåter att redovisa eller betala sin egen

preliminära eller slutliga skatt endast om skatten hänför sig

till inkomster från bolaget. I promemorian finns inget

förslag om att en F-skattesedel skall kunna återkallas om

innehavaren har underlåtit att avlämna en allmän

självdeklaration, underlåtit att redovisa eller betala

mervärdeskatt eller försatts i konkurs och inte heller något

förslag om att ett fåmansföretags eller ett fåmansägt

handelsbolags F-skattesedel skall kunna återkallas på grund

av förhållanden som gäller en företagsledare i företaget

resp. bolaget. I promemorian saknas också ett förslag till en

generell regel om att återkallelse får underlåtas om det

föreligger särskilda skäl eller någon regel om att

skattemyndigheten skall underrätta kända uppdragsgivare

om återkallelse av en F-skattesedel.

Remissinstanserna: RSV accepterar

huvuddelen av promemorians förslag även i dessa delar.

Verket anser dock att det är skattemyndigheten ensam som

bör ha rätten att besluta om skattsedel på preliminär skatt

samt om debitering av sådan skatt. Vidare anser verket att

de riktlinjer som anges i promemorian för återkallelse av en

F-skattesedel är för detaljerade. Större utrymme bör

lämnas åt praxis. RSV anser också att bristande redovisning

och betalning av mervärdeskatt bör kunna föranleda

återkallelse av F-skattesedeln. Detsamma bör enligt RSV

gälla ett aktiebolags F-skattesedel om styrelseledamot eller

verkställande direktör underlåter att redovisa eller betala

sin preliminära eller slutliga skatt. Dessutom bör ett

aktiebolag inte kunna få en F-skattesedel om i bolagets

styrelse ingår någon som har fått sin egen F-skattesedel

återkallad eller som har meddelats näringsförbud.

Kammarrätten i Stockholm påpekar att de

civilrättsliga konsekvenser som kan uppkomma vid en

återkallelse också bör belysas. Kammarrätten understryker

dessutom att om en F-skattesedel återkallas bör det

ankomma på skattemyndigheten att utan dröjsmål infordra

både den och F-skattebeviset. Kammarrätten i

Göteborg efterlyser en närmare beskrivning av själva

återkallelseförfarandet. Bl.a. bör det anges från vilken

tidpunkt en återkallelse skall gälla. Länsrätten i

Stockholms län vill påtala att det kan uppfattas som

stötande att en person som år efter år skönstaxeras men som

betalar skatter och avgifter som påförs honom skall få

behålla en F-skattesedel. Länsrätten i Malmöhus län

finner att starka motiv föreligger för återkallelse av F-

skattesedel även när innehavaren inte fullgjort sin

deklarationsskyldighet och när innehavaren underlåtit att

redovisa och betala mervärdeskatt. Enligt

Byggentreprenörerna kan brister i redovisningen och

betalningen av skatter och avgifter ha andra orsaker än

missbruk och vårdslöshet. Det finns därför anledning att

göra en helhetsbedömning när det gäller återkallelse på den

grunden. Byggentreprenörerna anser dessutom att

återkallelsegrunderna är för omfattande när det gäller en

handelsbolagsdelägares brister i redovisning eller betalning

av sina egna skatter och avgifter. Vid överprövning av

återkallelsebeslut bör hänsyn också kunna tas till

förhållanden som inträffat efter återkallelsebeslutet.

Småföretagens riksorganisation anser att den

föreslagna regeln att ett handelsbolags F-skattesedel skall

återkallas om en annan delägare i bolaget än en

kommanditdelägare fått sin F-skattesedel återkallad är

alltför generell. Endast missbruk som har samband med

bolagets rörelse bör få påverka frågan om bolagets F-

skattesedel skall återkallas. Riksorganisationen anser

vidare att bedömningen av vad som är att anse som ringa

missbruk bör vara generös. Riksorganisationen påpekar

slutligen att det är av största vikt att ärenden och mål om

återkallelse av F-skattesedel handläggs skyndsamt. Därför

bör det finnas särskilda lagbestämmelser om förtur. Vidare

bör man föra in en lagbestämmelse om möjlighet till

inhibition av återkallelsebeslut vid överklagande om inte

missbruket är att anse som grovt. Enligt Näringslivets

skattedelegation förefaller de riktlinjer som anges i

promemorian vara alltför snävt utformade. Att återkalla en

F-skattesedel under löpande år bör normalt ske endast om

bristen är väsentlig och inte framstår som ursäktlig, t.ex. på

grund av sjukdom eller liknande. I övriga fall bör

återkallandet ske i form av att företagaren inte erhåller

någon ny F-skattesedel för det följande året. Enligt

delegationens mening kan det visserligen finnas skäl att i

vissa fall koppla samman ett bolags och en bolagsmans

skattsedelsinnehav. De föreslagna reglerna i detta avseende

synes dock vara alltför generellt utformade. Svenska

revisorsamfundet SRS har inget att erinra mot att en F-

skattesedel skall kunna återkallas om innehavaren brister i

sina skatte- och avgiftsskyldigheter. Samfundet anser dock

att de enskilda förhållandena måste vara avgörande när en

återkallelse övervägs. Sveriges advokatsamfund

framhåller att en återkallelse bör ske endast i fall då det

verkligen är påkallat. Vid återkallande av ett handelsbolags

F-skattesedel på grund av en delägares förhållanden

föreslår samfundet att återkallelse skall få ske först sedan de

övriga delägarna i handelsbolaget haft möjlighet att utesluta

den delägare som utgör grund för avregistreringen.

Skälen för mitt förslag: En återkallelse av en F-

skattesedel bör i första hand syfta till att i det enskilda fallet

åstadkomma en säkrare och effektivare form för betalning

av källskatt och socialavgifter än vad som följer av ett F-

skattesedelsinnehav. Detta syfte kan i regel uppnås genom

att F-skattesedeln ersätts med en A-skattesedel. Då skall

uppdragsgivarna i princip såväl göra skatteavdrag som

betala arbetsgivaravgifter.

En konstruktion av motsvarande slag finns redan i dag.

Enligt 3 § 2 mom. 2 andra stycket UBL kan

skattemyndigheten när det gäller en fysisk person byta ut

en B-skattesedel mot en A-skattesedel om innehavaren har

inkomst av sådan verksamhet som avses i 4 § AUL.

Förutsättningen är att den för inkomståret beräknade

slutliga skatten kan antas till huvudsaklig del bli betald

genom avdrag för skatt. Konsekvenserna av ett sådant

utbyte av skattsedel blir att en uppdragsgivare som uppdrar

ett arbete till någon som har en A-skattesedel blir skyldig

att göra skatteavdrag enligt AUL om inte sådan skyldighet

redan föreligger enligt UBL. Detta gäller oavsett om

uppdragstagaren bedriver näringsverksamhet eller inte.

Skyldigheten att betala socialavgifter påverkas dock inte av

utbytet.

Innan jag går in på frågan om i vilka situationer en F-

skattesedel bör återkallas vill jag understryka att en

återkallelse av en F-skattesedel i allmänhet måste ses som

en mycket ingripande åtgärd. Återkallelsegrunderna bör

därför anges i detalj i lagtexten och denna bör tolkas

restriktivt. Det bör dessutom finnas en möjlighet för

skattemyndigheten att ta hänsyn till samtliga

omständigheter i varje enskilt fall. Enligt min mening bör

man därför föra in en generell regel om att återkallelse får

underlåtas om det finns särskilda skäl.

För att en återkallelse av en F-skattesedel skall bli så

effektiv som möjligt bör skattemyndigheten underrätta

kända uppdragsgivare till den som fått sin F-skattesedel

återkallad om återkallelsen. Den som, efter att ha fått en

sådan underrättelse, anlitar den som har fått sin F-

skattesedel återkallad bör givetvis inte ha rätt att förlita sig

på uppgift från uppdragstagaren om innehav av F-

skattesedel.

3.11.1 Återkallelse av fysiska personers F-skattesedlar

Allmänt

Jag skall först beröra vilka följder en återkallelse kan få

i olika situationer.

En återkallelse av en F-skattesedel som inte har

kombinerats med en A-skattesedel får olika betydelse

beroende på i vilken situation innehavaren befinner sig. Har

han upphört med den näringsverksamhet som föranlett F-

skattesedeln medför en återkallelse i regel inte några

olägenheter. Det kan tvärtom vara så att han själv önskar

en A-skattesedel för att preliminärskatt och socialavgifter

skall beräknas på hans tjänsteinkomster enligt vad som

annars gäller för arbetstagare. Så länge han hade en F-

skattesedel skulle han ju betala preliminär skatt och

egenavgifter också för sina tjänsteinkomster.

Är skattsedelsinnehavaren en fysisk person och bedriver

han en sådan näringsverksamhet som normalt berättigar

honom till en F-skattesedel kan däremot en återkallelse

medföra betydande nackdelar för honom. Skattsedeln på

preliminär F-skatt byts ut mot en på preliminär A-skatt. I

stället för att han själv alltid är skyldig att betala preliminär

skatt och egenavgifter för sina arbetsinkomster blir hans

uppdragsgivare skyldiga att göra skatteavdrag från och

betala arbetsgivaravgifter på ersättningen för arbetet. Vad

som sagts nu gäller en sådan skattsedelsinnehavare vilkens

näringsverksamhet innebär att han utför arbete åt

motparten.

Om F-skattesedelsinnehavaren däremot bedriver

försäljningsverksamhet, t.ex. partihandel, där det inte

förekommer några uppdragsgivare, kommer en återkallelse

av F-skattesedeln i och för sig inte att leda till en effektivare

skatte- och avgiftsuppbörd. Den preliminära skatten och

socialavgifterna kan oavsett skatteform endast betalas av

näringsidkaren själv. Detta blir han skyldig att göra också

efter att ha fått en A-skattesedel, nämligen genom att denna

förenas med en särskild debitering av preliminär skatt, s.k.

särskild A-skatt.

Den som bedriver näringsverksamhet är både som

innehavare av F-skattesedel och som innehavare av A-

skattesedel i princip skyldig att betala egenavgifter för

inkomsterna från näringsverksamheten. Dock skall sådana

ersättningar för arbete för vilka utbetalaren är skyldig att

betala arbetsgivaravgifter undantas, dvs. ersättningar som

betalas ut till en fysisk person som har en A-skattesedel.

Har en fysisk person slutligen inkomst av tjänst vid sidan

av sin näringsverksamhet och har han på grund därav

tilldelats både en F-skattesedel och en A-skattesedel gäller

följande.

Om en skattskyldig i dag har inkomster av flera slag skall

han tilldelas antingen en A- eller en B-skattesedel. Det

skatteavdrag som skall göras eller den B-skatt som skall

betalas har då regelmässigt jämkats uppåt för att avdraget

resp. B-skatten så nära som möjligt skall svara mot den

slutliga skatten på den totala inkomsten. För inkomsterna

från näringsverksamheten skall den skattskyldige betala

egenavgifter.

Som F-skattesedelsinnehavare får mottagaren inom det

föreslagna systemet betala egenavgifter också på eventuella

tjänsteinkomster, om han inte också har tilldelats en A-

skattesedel. Byts F-skattesedeln ut mot en A-skattesedel

skall socialavgifterna alltid betalas i form av

arbetsgivaravgifter på ersättning för arbete med undantag

för de fall då en fysisk person eller ett dödsbo som inte

bedriver näringsverksamhet betalar ut ersättning

understigande 10 000 kr. Endast i detta undantagsfall eller i

den mån A-skattesedelsinnehavaren har andra inkomster

av näringsverksamhet än arbetsersättning kommer han att

bli skyldig att betala egenavgifter. Hans uppdragsgivare

kommer också enligt huvudregeln att bli skyldiga att göra

skatteavdrag på all ersättning för arbete till honom.

Om F-skattesedeln återkallas i ett fall som detta blir

följden att den skattskyldige får behålla A-skattesedeln

med jämkning så att skatteavdraget också täcker skatten på

näringsinkomsterna till den del den preliminära skatten inte

kan betalas genom skatteavdrag. Skatteavdrag kan t.ex.

inte göras om näringsverksamheten är någon form av

försäljningsverksamhet. En annan möjlighet är att han

debiteras särskild A-skatt.

Egen begäran m.m.

Enligt promemorian bör en F-skattesedel kunna

återkallas om skattsedelsinnehavaren anmäler att han inte

längre vill ha en sådan skattsedel. Det bör också enligt vad

som sägs i promemorian vara möjligt att besluta om

återkallelse om det visar sig att skattsedelsinnehavaren inte

driver rörelse eller -- när denne är jordbrukare -- sådan

verksamhet som föranlett F-skattesedeln.

Promemorians förslag i den här delen har godtagits av

remissinstanserna. RSV anser dock att det bör vara

skattemyndigheten ensam som skall besluta om vilken typ

av skattsedel som skall utfärdas.

Jag delar inte RSV:s uppfattning på den här punkten. En

F-skattesedels rättsverkningar avses bli av sådan betydelse

för innehavaren, bl.a. skall han betala egenavgifter också

för tjänsteinkomster, att skattemyndigheten inte mot den

skattskyldiges vilja bör kunna tilldela honom en sådan

skattsedel. Jag instämmer därför i promemorians förslag.

Det bör dock justeras med hänsyn till den nya indelning i

inkomstslag som införts genom skattereformen.

Missbruk av F-skattesedeln

I promemorian föreslås vidare att en F-skattesedel skall

kunna återkallas om innehavaren underlåter att

efterkomma villkor som förenats med skattsedeln eller om

skattsedeln missbrukas på annat sätt. Remissinstanserna

har i allmänhet godtagit förslaget.

Det bör först erinras om att utfärdandet av en F-

skattesedel för en fysisk person avses kunna kombineras

med en A-skattesedel under villkoret att den

skattskyldige -- om han också har eller får inkomst på grund

av anställning -- inte använder F-skattesedeln i

anställningsförhållandet. Denna kombinationsmöjlighet är

motiverad främst för att en F-skattesedel skall kunna

tilldelas även den som bedriver näringsverksamhet i mindre

omfattning men som från konkurrenssynpunkt är i behov av

en sådan skattsedel. Inte minst kan detta vara fallet med

den som startar en verksamhet men under kanske relativt

lång tid också måste skaffa sig tjänsteinkomster.

Det förhållandet att en F-skattesedelsinnehavare

bedriver näringsverksamhet i endast ringa omfattning kan

alltså inte ses som något skäl för en återkallelse. Ett sådant

skäl måste däremot anses föreligga om innehavaren

underlåter att uppfylla det villkor som uppställts för F-

skattesedeln. För en återkallelse bör dock förutsättas att

den skatt som inte innehållits på grund av underlåtenheten

inte är obetydlig i förhållande till den slutliga skatt som kan

beräknas bli debiterad för det år tjänsteinkomsten uppbärs.

Även andra former av missbruk av en F-skattesedel bör,

enligt vad som sägs i promemorian, medföra att F-

skattesedeln återkallas. Återkallelse bör dock inte få ske

om missbruket är ringa. Jag instämmer även i den här delen

i promemorians förslag. Jag vill dock tillägga att man bör

vara mycket restriktiv vid tolkningen av begreppet

missbruk. Om F-skattesedeln används på ett sådant sätt att

skatter och avgifter undandras, exempelvis i sådana fall där

skattsedelsinnehavaren bedriver uthyrning av arbetskraft i

strid mot bestämmelserna i lagen om privat

arbetsförmedling och uthyrning av arbetskraft eller

uppträder som s.k. mellanman när det föreligger ett

anställningsförhållande (jämför avsnitt 3.9) bör det givetvis

anses föreligga ett missbruk.

Underlåtelse att lämna allmän självdeklaration

I promemorian finns inget förslag om att en F-

skattesedel skall kunna återkallas om innehavaren

underlåtit att avlämna allmän självdeklaration.

Länsrätterna i Stockholms län och Malmöhus län anser att

det bör finnas en sådan möjlighet.

Jag delar länsrätternas uppfattning. Det måste anses

vara minst lika viktigt att en F-skattesedelsinnehavare

avlämnar självdeklaration inom föreskriven tid som att han

redovisar och betalar sina skatter och avgifter på rätt sätt. I

regel är det ju dessutom en förutsättning för en riktig

skattedebitering att en självdeklaration har lämnats. Jag

föreslår därför att en F-skattesedel skall kunna återkallas

även när innehavaren har underlåtit att lämna allmän

självdeklaration efter föreläggande eller lämnat en

självdeklaration med så bristfälligt innehåll att den

uppenbarligen inte är ägnad att ligga till grund för taxering.

Bristande redovisning eller betalning av skatter och

avgifter

I promemorian anges som en femte återkallelsegrund

bristande redovisning eller betalning av preliminär skatt,

slutlig skatt eller socialavgifter. Återkallelse avses dock inte

kunna ske om bristen är ringa. Det stora flertalet

remissinstanser har inte haft något att invända mot

förslaget. RSV och länsrätten i Malmöhus län anser

emellertid att bristande redovisning och betalning av

mervärdeskatt också bör kunna medföra att F-skattesedeln

återkallas. Det har också framhållits att brister i

redovisningen och betalningen av skatter och avgifter kan

ha andra orsaker än missbruk och vårdslöshet, varför det

finns anledning att göra en helhetsbedömning när det gäller

återkallelse på den nu aktuella grunden.

Frågan om återkallelse på grund av att

skattsedelsinnehavaren inte sköter betalningen av skatter

och avgifter har vissa beröringspunkter med reglerna om

näringsförbud eftersom näringsförbud kan meddelas -- om

vissa ytterligare förutsättningar föreligger -- bl.a. när en

näringsidkare underlåtit att fullgöra sina skyldigheter i

nämnda hänseende. Att ett näringsförbud oavsett på vilken

grund det är meddelat skall resultera i en återkallelse av F-

skattesedeln föreslås i det följande. Bristande betalning av

skatter och avgifter kan sålunda via ett näringsförbud

resultera i att F-skattesedeln återkallas.

Frågan är nu om möjligheterna till ett ingripande med

anledning av underlåten redovisning eller betalning av

skatter och avgifter bör byggas ut ytterligare.

Den föreslagna F-skattesedeln har getts rättsverkningar

som jämfört med nuvarande bestämmelser innebär en inte

obetydlig uppmjukning av arbetsgivarnas ansvarighet för

källskatt och socialavgifter. En F-skattesedel bör därför få

innehas endast av dem som sköter sin verksamhet på ett

seriöst sätt och korrekt redovisar och betalar sina skatter

och socialavgifter. Det skulle framstå som mycket

otillfredsställande om en näringsidkare kom att kvarstå som

innehavare av en F-skattesedel en längre tid efter det han

börjat brista i sin redovisning eller betalning av skatter och

avgifter. Att avvakta ett näringsförbud skulle inte sällan

medföra en fördröjning som inte är önskvärd. Det kan

dessutom i flera fall vara så att förutsättningarna för att

meddela ett näringsförbud inte är uppfyllda men att

bristerna i fråga om redovisning och betalning av källskatt

och socialavgifter är så allvarliga att F-skattesedeln bör

återkallas. Jag delar alltså den uppfattning som framförts i

promemorian och instämmer i princip i det förslag som

läggs fram där.

Jag anser emellertid att förslaget av administrativa skäl

bör justeras på det sättet att bristande redovisning eller

betalning i fråga om vilka som helst av de skatter och

avgifter som uppbärs enligt bestämmelserna i UBL och

USAL skall kunna leda till att en F-skattesedel återkallas.

Genom den redan föreslagna regeln om att återkallelse får

underlåtas om det föreligger särskilda skäl blir det möjligt

för skattemyndigheten att ta hänsyn till omständigheterna i

det enskilda fallet.

Även bristande redovisning eller betalning av sådan

mervärdeskatt som skall redovisas i den allmänna

självdeklarationen skall alltså kunna medföra återkallelse

av en F-skattesedel. Mervärdeskatt som uppbärs enligt

bestämmelserna i ML bör inte behandlas på annat sätt än

sådan mervärdeskatt som skall redovisas i allmän

självdeklaration och alltså skall uppbäras enligt

bestämmelserna i UBL. Skulle mervärdeskatt som uppbärs

enligt ML inte omfattas av återkallelsereglerna skulle

följden kunna bli att en näringsidkare som får

likviditetsproblem helt avstår från att betala mervärdeskatt.

En persons F-skattesedel bör självfallet inte återkallas så

snart han brister i sina skatte- och avgiftsskyldigheter. Det

bör förutsättas att bristerna inte är ringa. Dessutom bör

skattesedelsinnehavaren ges tillfälle att yttra sig och inom

en kortare frist fullgöra sin betalningsskyldighet innan

skattsedeln återkallas.

Frågan om när brister i redovisning eller betalning av

skatter och avgifter skall anses som ringa är en fråga som

det ankommer på rättstillämpningen att besvara. Av

administrativa skäl är det lämpligt att schabloner tillämpas

så långt det är möjligt. Härvid bör hänsyn tas till såväl

skuldbeloppets storlek som till betalningsdröjsmålets längd.

Många gånger bör även skattsedelsinnehavarens enskilda

förhållanden kunna beaktas. Här vill jag endast anföra

några synpunkter.

Preliminär skatt som debiteras som F-skatt eller särskild

A-skatt skall enligt mitt förslag betalas senast den 18 i

varannan månad med början i mars. Någon enstaka

betalningsförsummelse bör inte ens vid stora skuldbelopp

direkt föranleda återkallelse. Först om betalning har

uteblivit i fråga om mer än två tillfällen bör det komma i

fråga att återkalla F-skattesedeln.

En skatteskuld som hänför sig till endast en eller två

betalningstillfällen bör dessutom kunna föranleda

återkallelse om betalningsdröjsmålet blir långvarigt.

Betalas inte skulden inom viss tid, senast under närmast

följande uppbördsår, bör återkallelse i regel ske.

Innehållen källskatt och arbetsgivaravgifter skall

redovisas och betalas senast den 18 i månaden efter den

månad lönen betalades ut. Källskatter och avgifter skall

sålunda vanligtvis betalas varje månad. Även när det gäller

sådana skatter och avgifter bör nyssnämnda principer

kunna tillämpas.

Mervärdeskatt som uppbärs enligt bestämmelserna i ML

skall i regel redovisas i tvåmånadersperioder. Kvarstående

skatt skall betalas senast den 18 april året efter taxeringsåret

och tillkommande skatt senast den 18 i den uppbördsmånad

som skattemyndigheten bestämmer. Även för dessa skatter

bör nyssnämnda principer kunna tillämpas. Främst vad

gäller kvarstående och tillkommande skatt bör också

skuldens storlek påverka frågan om återkallelse skall ske.

Som har berörts bör den enskilde, innan F-skattesedeln

återkallas, lämnas tillfälle att åberopa skäl som kan medföra

att skattsedeln inte återkallas. Ett skäl kan vara att han inte

kunnat fullgöra sin betalningsskyldighet på grund av

omständigheter som han i huvudsak inte kunnat råda över.

Det kan vara fråga om tillfälliga likviditetsproblem. Han

har exempelvis kundfordringar där betalningen har

försenats. Återkallelse bör inte heller ske i fall där det vid

en kreditprövning eller liknande ekonomisk analys bedöms

att han har möjlighet att reda ut betalningsproblemen.

Kronofogdemyndigheten gör ofta sådana analyser i

samband med överväganden om att upprätta

avbetalningsplaner.

Jag utgår från att riksskatteverket lämnar

rekommendationer om den närmare tillämpningen av

bestämmelserna om återkallelse. De bör bl.a. behandla i

vilken mån skattemyndigheten bör samråda med

kronofogdemyndigheten med hänsyn till att den som inte

fullgjort sin betalningsskyldighet i den utsträckning som

förutsätts för beslut om återkallelse ofta också kommer att

vara föremål för indrivningsåtgärder.

Konkurs

I promemorian sägs inget om återkallelse av F-

skattesedeln vid konkurs. Frågan kan emellertid inte

förbigås. Enligt 6 kap. 1 § konkurslagen (1987:672) får en

gäldenär som är en fysisk person under konkursen inte

bedriva näringsverksamhet som medför

bokföringsskyldighet enligt bokföringslagen (1976:125)

under konkursen. Från denna regel finns vissa undantag

som motiveras av grundlagsskyddade rättigheter. Däremot

har en konkursgäldenär rätt att bedriva jordbruk. En

konkursgäldenär bör inte ha rätt till en F-skattesedel med

tanke på det ansvar för betalning av skatter och avgifter som

följer med skattsedeln. Den bör därför kunna återkallas.

Visserligen avslutas många konkurser efter relativt kort tid

och då har den som försatts i konkurs i regel åter rätt att

bedriva bokföringspliktig näringsverksamhet och till följd

av detta åter ett behov av F-skattesedel. Jag anser

emellertid att en ny F-skattesedel bör kunna utfärdas först

efter en sådan prövning som regelmässigt skall ske när

någon ansöker om en F-skattesedel. En ny F-skattesedel

bör kunna utfärdas så snart konkursen avslutats såvitt det

inte finns även annat skäl för återkallelsen (se avsnitt 3.12).

Näringsförbud

I promemorian föreslås att en F-skattesedel skall

återkallas om innehavaren har meddelats näringsförbud.

Remissinstanserna har inte haft något att invända mot

förslaget.

Näringsförbud får enligt lagen (1986:436) om

näringsförbud (prop. 1985/86:126, NU 22, rskr. 335)

meddelas bl.a. när någon i egenskap av enskild

näringsidkare gjort sig skyldig till brott som inte är ringa

eller underlåtit att betala sådan skatt, tull eller avgift som

omfattas av lagen (1978:880) om betalningssäkring för

skatter, tullar och avgifter. För att näringsförbud skall få

meddelas krävs dock att underlåtenheten att betala inte är

ringa. Vidare gäller för dessa fall att näringsförbud får

meddelas endast om näringsidkaren grovt åsidosatt vad som

har ålegat honom i näringsverksamhet och förbudet är

påkallat från allmän synpunkt.

Konsekvenserna av ett näringsförbud är många. Den

som meddelats ett förbud har bl.a. inte rätt att driva

näringsverksamhet eller att vara bolagsman i ett annat

handelsbolag än kommanditbolag eller komplementär i ett

kommanditbolag. Han är också förbjuden att vara

styrelseledamot eller suppleant för styrelseledamot i bl.a.

aktiebolag, handelsbolag eller ekonomisk förening.

Förbudet gäller också hans möjligheter att vara

verkställande eller vice verkställande direktör i ett

aktiebolag eller att i annan egenskap vara ställföreträdare

för juridisk person. Av ett näringsförbuds övriga verkningar

kan dessutom nämnas att den som meddelats förbud inte får

vara anställd eller ta emot återkommande uppdrag i en

näringsverksamhet som drivs av en närstående till honom

och inte heller i den näringsverksamhet där han åsidosatt

sina åligganden. Talan om näringsförbud förs i allmän

domstol av allmän åklagare. Vidare gäller att ett

näringsförbud skall meddelas för viss tid, som får

bestämmas till lägst tre och högst fem år. Den som är

underkastad näringsförbud kan medges dispens för att driva

en näringsverksamhet, inneha anställning eller uppdrag,

vara delägare i ett handelsbolag eller äga vissa aktier.

Den i detta sammanhang viktigaste konsekvensen av ett

näringsförbud är att den som har meddelats förbudet inte

har rätt att driva näringsverksamhet utan särskild dispens.

Härigenom faller den grundläggande förutsättningen för

innehav av F-skattesedel, nämligen att innehavaren

bedriver näringsverksamhet. Att ett undantagslöst

näringsförbud, oavsett på vilken grund det är meddelat, bör

resultera i en återkallelse av en F-skattesedel ligger därför i

sakens natur.

Av vad som sagts nyss framgår emellertid att den som

har meddelats näringsförbud ändå kan bedriva

näringsverksamhet, nämligen om han fått dispens för viss

sådan verksamhet.

Den som har medgetts dispens för viss

näringsverksamhet som normalt bedrivs av någon med F-

skattesedel kan få svårigheter att bedriva verksamheten om

inte också han kan få en F-skattesedel. Därigenom kan

syftet med dispensen motverkas. En möjlighet att få eller

behålla en F-skattesedel när dispens getts bör därför finnas

för dessa fall. Den redan föreslagna regeln om att

återkallelse får underlåtas om det föreligger särskilda skäl

medger en sådan ordning.

Vissa ställföreträdares F-skattesedel

En fysisk person som bedrivit näringsverksamhet genom

en juridisk person, t.ex ett handelsbolag, som fått sin F-

skattesedel återkallad skulle -- med den ordning som jag

hittills föreslagit -- kunna fortsätta att bedriva sin

verksamhet som enskild näringsidkare med F-skattesedel.

Att låta ett beslut om återkallelse av F-skattesedeln endast

gälla handelsbolaget som sådant skulle därför

uppenbarligen vara otillräckligt. Här behövs alltså

kompletterande regler för att hindra ett kringgående av

bestämmelserna om återkallelse av ett handelsbolags F-

skattesedel.

Den bolagsman som varit orsak till att handelsbolagets

F-skattesedel har återkallats bör rimligen inte kunna

fortsätta verksamheten som enskild näringsidkare med F-

skattesedel eller i ett annat handelsbolag med F-

skattesedel. Det behövs därför en bestämmelse om att även

bolagsmannens egen F-skattesedel skall kunna återkallas.

De nu angivna bestämmelserna bör emellertid inte gälla

i fråga om alla delägare i handelsbolag. Jag anser att de bör

kunna begränsas till företagsledare i fåmansägda

handelsbolag. Motsvarande bestämmelser bör av

likformighetsskäl och för att hindra ett kringgående av

bestämmelserna finnas också för företagsledare i

fåmansföretag.

3.11.2 Återkallelse av juridiska personers F-

skattesedlar

Allmänt

Jag har tidigare föreslagit (se avsnitt 3.5) att bl.a.

aktiebolag, handelsbolag och ekonomiska föreningar skall

kunna tilldelas en F-skattesedel efter ansökan. Det kan

givetvis hända att även sådana juridiska personer

missbrukar sina skattsedlar. Det behövs alltså regler som

gör det möjligt att återkalla också en F-skattesedel som

innehas av en juridisk person.

Är skattsedelsinnehavaren en juridisk person blir

följden av en återkallelse att den juridiska personen i stället

tilldelas en A-skattesedel. Detta medför i sin tur att en

arbetsersättning som betalas ut till den juridiska personen i

regel blir föremål för skatteavdrag. I sådana fall avses

skatteavdrag göras med 30 % av ersättningen. Däremot blir

den som betalar ut ersättningen inte skyldig att betala

arbetsgivaravgifter på ersättningen.

Egen begäran m.m.

I överensstämmelse med vad jag föreslagit i fråga om

fysiska personers F-skattesedlar bör även för juridiska

personer gälla att en F-skattesedel skall återkallas om den

juridiska personen begär det. Det ligger också i sakens

natur att återkallelse av F-skattesedeln bör kunna beslutas

om den juridiska personen inte längre skall bedriva

näringsverksamhet.

Missbruk av F-skattesedeln

En juridisk person skall, enligt vad jag tidigare har

föreslagit, kunna tilldelas antingen en F- eller en A-

skattesedel. F-skattesedeln avses dock inte kunna utfärdas i

kombination med en A-skattesedel och under sådant villkor

såsom föreslagits beträffande fysiska personer, dvs. att F-

skattesedeln inte används i anställningsförhållanden. När

det gäller juridiska personer finns det alltså inte något

behov av en bestämmelse om återkallelse av F-skattesedeln

om visst villkor inte har uppfyllts.

Däremot bör det, i likhet med vad jag föreslagit i fråga

om fysiska personers F-skattesedlar, finnas en möjlighet att

återkalla en juridisk persons F-skattesedel mot dennes vilja

om det har visat sig att den juridiska personen har

missbrukat F-skattesedeln, t.ex. i samband med att den

bedriver uthyrning av arbetskraft i strid mot

bestämmelserna i lagen om privat arbetsförmedling och

uthyrning av arbetskraft eller uppträder som mellanman i

anställningsförhållanden.

Underlåtelse att lämna allmän självdeklaration

I överensstämmelse med vad jag föreslagit i fråga om

fysiska personers F-skattesedlar bör även för juridiska

personer gälla att en F-skattesedel skall återkallas om den

juridiska personen underlåtit att efter föreläggande lämna

allmän självdeklaration eller lämnat en självdeklaration

med så bristfälligt innehåll att den uppenbarligen inte är

ägnad att ligga till grund för taxering.

Ett handelsbolag är inte skyldigt att lämna allmän

självdeklaration eftersom bolaget inte är

inkomstskattesubjekt. Handelsbolag är i stället skyldiga att

varje år lämna en särskild uppgift för delägares taxering.

Lämnar bolaget inte sådan uppgift bör bolagets F-

skattesedel kunna återkallas.

Bristande redovisning eller betalning av skatter och

avgifter

När det gäller i vad mån bristande redovisning eller

betalning av skatter och avgifter skall medföra återkallelse

av en fysisk persons F-skattesedel har jag föreslagit att

återkallelse skall kunna ske på grund av sådana brister

rörande såväl egna skatter, inkl. mervärdeskatt och

egenavgifter, som innehållna skatter och arbetsgivaravgifter

(avsnitt 3.11.1). F-skattesedeln skall då ersättas med en A-

skattesedel. Samma ordning bör gälla för juridiska

personer.

Konkurs

Aktiebolags, handelsbolags och ekonomiska föreningars

konkurs avslutas, om konkursen inte ger överskott, med att

den juridiska personen upphör. För dessa fall behövs därför

inga särskilda regler om återkallelse av F-skattesedeln. Ger

konkursen ett överskott kan emellertid den juridiska

personen fortsätta att bedriva näringsverksamhet. För

sådana fall finns ett behov av att kunna återkalla den

juridiska personens F-skattesedel redan vid konkursens

början på samma sätt som har föreslagits gälla vid en fysisk

persons konkurs. Jag föreslår att en sådan möjlighet införs.

Näringsförbud

En juridisk person kan inte meddelas näringsförbud.

Har näringsverksamhet bedrivits av en juridisk person får

dock vissa ställföreträdare för den juridiska personen under

särskilda förutsättningar meddelas sådant förbud. Detta

gäller i fråga om ledamot och suppleant i styrelsen i ett

aktiebolag eller i en ekonomisk förening och i fråga om

komplementär i kommanditbolag samt bolagsman i annat

handelsbolag. Detsamma gäller också verkställande och

vice verkställande direktör i aktiebolag.

Enligt lagen om näringsförbud måste en juridisk persons

ställföreträdare som meddelats näringsförbud frånträda sitt

uppdrag. Det skall sålunda inte förekomma att en juridisk

person driver verksamhet med en ställföreträdare som

meddelats näringsförbud. Därför finns det inget behov av

att kunna återkalla en juridisk persons F-skattesedel på den

grunden att en ställföreträdare meddelats näringsförbud.

Skulle den situationen uppstå att t.ex. en delägare i ett

handelsbolag som ensam ansvarat för den bedrivna

näringsverksamheten meddelats näringsförbud och sätter

han inte någon annan i sitt ställe bör bolagets F-skattesedel

kunna återkallas. Men inte heller för detta fall behövs

någon särskild återkallelseregel. F-skattesedeln kan

nämligen då återkallas med stöd av den redan föreslagna

regeln att en F-skattesedel skall återkallas om den juridiska

personen inte längre skall bedriva näringsverksamhet.

Vissa ställföreträdares förhållanden

En fysisk person som bedrivit näringsverksamhet som

enskild näringsidkare men som fått sin F-skattesedel

återkallad skulle -- med den ordning som jag hittills

föreslagit -- kunna fortsätta att bedriva sin verksamhet

genom en juridisk person, t.ex. ett handelsbolag som

ansöker om en F-skattesedel. Om en sådan ansökan skulle

beviljas uppnår man inte syftet med återkallelsen av

näringsidkarens F-skattesedel. Det är också så att det i fall

där en delägare i ett handelsbolag underlåter att redovisa

eller betala sin preliminära eller slutliga skatt uppstår en

situation snarlik den som uppkommer då en fysisk person

som bedriver näringsverksamhet underlåter att fullgöra

motsvarande skyldigheter. Det kan vara rena tillfälligheter

som avgör om en näringsverksamhet bedrivs av en enskild

näringsidkare eller genom ett bolag.

För att hindra ett kringgående av bestämmelserna om

återkallelse av en fysisk persons F-skattesedel föreslås i

promemorian att ett handelsbolags F-skattesedel skall få

återkallas när en delägare i bolaget, som har bedrivit sådan

verksamhet som berättigat honom att ha en egen F-

skattesedel, fått sin F-skattesedel återkallad eller i annat fall

underlåtit att redovisa eller betala sin preliminära eller

slutliga skatt inkl. egenavgifterna. För återkallelse i

sistnämnda fall förutsätts att skatten eller avgifterna hänför

sig till inkomster från bolaget.

Promemorians förslag har accepterats av huvuddelen av

remissinstanserna. Några företrädare för näringslivet har

dock ansett att återkallelsegrunderna är för omfattande när

det gäller en handelsbolagsdelägares brister i fråga om

redovisning eller betalning av sina egna skatter och avgifter.

Det har också framhållits att ett beslut om återkallelse bör

ske med försiktighet.

Även för min del anser jag att man bör ha

uppbördsregler som i möjligaste mån är neutrala med

hänsyn till den form i vilken en näringsverksamhet bedrivs.

De kompletterande regler om återkallelse som behövs bör

emellertid -- till skillnad från vad som föreslagits i

promemorian -- inte gälla i fråga om alla handelsbolag och

inte heller alla delägare i ett bolag. De bör begränsas till att

avse fåmansägda handelsbolag. Dessutom bör endast en

företagsledares förhållanden få beaktas. F-skattesedeln för

ett fåmansägt handelsbolag bör således kunna få återkallas

på grund av missförhållanden i skatte- eller

avgiftshänseende som avser en företagsledare i bolaget. För

återkallelse bör förutsättas att missförhållandena är av det

slaget att företagledaren -- om han hade ansökt om en F-

skattesedel för egen del -- på grund av dem inte skulle ha

fått någon.

Det kan antas att missförhållandena rörande en

företagsledare normalt kommer att hänföra sig till bolagets

verksamhet, t.ex. avse påtagliga brister i betalningen av

skatt på inkomster från bolaget. Det kan också förekomma

att de påvisade missförhållandena inte har något samband

med bolagets verksamhet. De kan exempelvis avse en

verksamhet som företagsledaren driver vid sidan av

handelsbolaget. I ett sådant särskilt fall bör det vara möjligt

att underlåta att återkalla F-skattesedeln för bolaget.

När en fråga om återkallelse aktualiseras bör -- i likhet

med vad jag sagt beträffande enskilda näringsidkare --

bolaget ges tillfälle att yttra sig och därvid anföra skäl som

kan leda till att F-skattesedeln inte återkallas. Även kända

delägare i bolaget bör underrättas. Det kan då komma att

pekas på omständigheter som bör föranleda att återkallelse

inte skall ske, exempelvis att en återkallelse skulle medföra

väsentliga olägenheter för övriga delägare.

Enligt promemorian finns det inte något behov av regler

om återkallelse på grund av ställföreträdares förhållanden

när det gäller t.ex. aktiebolag. Det sägs vara betydligt

svårare att bilda sådana bolag än handelsbolag. Bl.a.

behövs ett aktiekapital på minst 50 000 kr. och detta kapital

kan tas i anspråk för bolagets skatte- och avgiftsskulder.

RSV har dock framfört en annan uppfattning. Enligt

verket bör även ett aktiebolags F-skattesedel kunna

återkallas om en styrelseledamot eller en verkställande

direktör underlåter att redovisa eller betala sin preliminära

eller slutliga skatt. Detsamma bör enligt RSV gälla om det

i bolagets styrelse ingår någon vars F-skattesedel har

återkallats eller som har meddelats näringsförbud.

Jag delar i princip RSV:s uppfattning att även aktiebolag

bör omfattas. För detta talar bl.a. likformighetsskäl. Man

bör emellertid begränsa tillämpningen till fåmansföretag

och till en företagsledares förhållanden. Vidare behövs

ingen regel om återkallelse av bolagets F-skattesedel på

grund av att en ställföreträdare har meddelats

näringsförbud, eftersom en ställföreträdare som meddelats

näringsförbud är skyldig att frånträda sitt uppdrag. Jag

föreslår alltså att ett fåmansföretags F-skattesedel skall

kunna återkallas i samma omfattning som jag föreslagit för

fåmansägda handelsbolag.

3.11.3 Tidpunkt för återkallelsens rättsverkningar

För själva återkallelseförfarandet bör de vanliga

reglerna för förvaltningsärenden gälla, dvs. de regler som

finns i förvaltningslagen (1986:223), om det inte för viss

fråga finns en särskild regel i UBL. Det innebär bl.a. att

innan ett återkallelsebeslut meddelas skall

skattsedelsinnehavaren ges tillfälle att yttra sig. Därigenom

blir det t.ex. möjligt för ett handelsbolag att, såsom Sveriges

advokatsamfund föreslagit, utesluta en delägare som varit

orsak till att frågan om en återkallelse blivit aktuell.

I sakens natur ligger att ärenden och mål om återkallelse

av en F-skattesedel skall handläggas skyndsamt. Jag anser

emellertid att detta inte bör föreskrivas i lag utan i stället

regleras av de handläggande myndigheterna själva i deras

arbetsordningar.

En återkallelse av en F-skattesedel bör få omedelbar

effekt. En återkallad F-skattesedel bör alltså inte kunna

användas sedan innehavaren fått del av återkallelsebeslutet.

Skulle innehavaren ändå använda F-skattesedeln bör detta

emellertid inte medföra att hans motpart skall kunna

åläggas betalningsskyldighet för källskatt och

arbetsgivaravgifter. Även i ett sådant fall bör den som

betalar ut ersättningen för ett arbete alltså kunna lita på

mottagarens uppgifter om innehav av F-skattesedel. Detta

gäller givetvis inte om skattemyndigheten har underrättat

uppdragsgivaren om återkallelsen i enlighet med den regel

om underrättelse till kända uppdragsgivare som jag har

föreslagit (se avsnitt 3.11). Genom en sådan ordning

undviker man de problem som med nuvarande regler kan

uppstå genom att ersättning för ett arbete bestämts under

ett felaktigt antagande om att socialavgifterna skall betalas

i form av egenavgifter. Visar det sig senare att

socialavgifterna skall betalas i form av arbetsgivaravgifter

har ersättningen bestämts till ett för högt belopp. Ett krav

på nedsättning av ersättningen kan då prövas endast i

civilrättslig ordning.

I vissa fall bör emellertid en återkallad F-skattesedel

medföra rättsverkningar, nämligen om en ersättning för ett

arbete bestämts eller betalats ut under tid då mottagaren

ännu hade en F-skattesedel. Denna fråga har jag redan

behandlat mera utförligt (avsnitt 3.7).

När en F-skattesedel har återkallats bör det, som

kammarrätten i Stockholm påpekat, åligga

skattemyndigheten, förutom att underrätta kända

uppdragsgivare om återkallelsen, att infordra såväl F-

skattesedeln som F-skattebeviset (jfr avsnitt 3.13).

Därigenom minskar risken att F-skattesedeln åberopas

även efter återkallelsen. Om handlingarna inte återlämnas

bör ett vitesföreläggande kunna tillgripas. Däremot är jag

inte beredd att nu föreslå någon straffrättslig sanktion för

den som inte lämnar tillbaka sin F-skattesedel eftersom en

sådan kommer att kräva stora utredningsresurser. Jag vill

avvakta och se om det kommer att behövas någon form av

sanktion.

Om ett återkallelsebeslut överklagas bör de allmänna

reglerna i förvaltningsprocesslagen (1971:291) gälla om det

inte för viss fråga finns en särskild regel i UBL. Det innebär

bl.a. att reglerna om inhibition blir tillämpliga.

3.12 Ny F-skattesedel efter återkallelse

Mitt förslag: Har en F-skattesedel återkallats på

grund av att innehavaren har underlåtit att efterkomma

sådant villkor som förenats med F-skattesedeln eller på

annat sätt missbrukat sin F-skattesedel skall en ny F-

skattesedel få utfärdas tidigast två år senare. Finns det

särskilda skäl skall dock en ny F-skattesedel kunna utfärdas

tidigare.

Har en F-skattesedel återkallats på annan grund än som

nyss sagts skall en ny F-skattesedel få utfärdas så snart

grunden för återkallelsen inte längre föreligger.

Om en F-skattesedel har återkallats skall detta antecknas

i skatteregistret.

Promemorians förslag: I promemorian föreslås att

spärrtiden skall gälla när återkallelse har skett på annan

grund än egen begäran eller näringsverksamheten har

upphört.

Remissinstanserna: RSV förutsätter att

anteckning om att en skattsedel återkallats också skall ske i

kronofogdemyndighetens utsökningsregister.

Länsrätten i Stockholms län anser, särskilt mot

bakgrund av att utfärdande av skattsedel är en årlig

företeelse och att F-skattesedel utfärdas efter ansökan, att

någon fast karenstid inte bör införas. Eventuellt skulle dock

särskilda krav kunna ställas upp för den som fått sin F-

skattesedel återkallad.

FUD anser att tvåårsregeln bör kompletteras med ett

undantag för de fall där det får anses ursäktligt att vissa

brister förelegat och dessa senare rättats till. Ett alternativ

till detta är att kriterierna för att återkalla en F-skattesedel

blir lindrigare för företagaren samtidigt som tvåårsregeln

behålls. FUD anser vidare att endast förhållanden som har

att göra med ett handelsbolag och dess rörelse skall påverka

handelsbolagets rätt att inneha en F-skattesedel.

Bestämmelserna som anknyter till bolagsmännen bör därför

justeras så att de inte gäller för annat än näringsförbud.

FUD framhåller dessutom att alla åtgärder som innebär en

förlust av en F-skattesedel kommer att föra med sig

begränsningar i näringsverksamheten eftersom inga andra

än F-skattesedelsinnehavare framdeles i praktiken kommer

att betraktas som näringsidkare. Av detta skäl är det enligt

FUD:s mening viktigt med en generös tillämpning av F-

skattesedlar. Sveriges advokatsamfund föreslår att en

ny F-skattesedel skall kunna utfärdas för handelsbolag

tidigare än två år efter återkallelsen om den delägare som

utgjort grund för återkallelsen inte längre är delägare.

Skälen för mitt förslag: En skattskyldig vars F-

skattesedel har återkallats bör givetvis ha möjlighet att så

småningom få en ny sådan skattsedel. Det måste beaktas att

en återkallad F-skattesedel medför att det blir väsentligt

svårare för den skattskyldige att bedriva

näringsverksamhet. Den skattskyldiges intresse av att så

snart som möjligt få tillbaka sin F-skattesedel måste dock

vägas mot det allmännas intresse av att de som tilldelas en

F-skattesedel fullgör sina skyldigheter i skatte- och

avgiftshänseende. Dessutom bör av administrativa skäl

tidsrymden så långt möjligt kunna bestämmas efter en

schablonregel och inte med hänsyn till de särskilda

omständigheterna i varje enskilt fall.

Har en F-skattesedel återkallats på grund av att

innehavaren har underlåtit att fullgöra en skyldighet som

åvilar honom, t.ex. att avlämna självdeklaration efter det

att särskilt föreläggande meddelats eller att betala skatter

och avgifter, skulle en i förväg fastlagd spärrtid -- vilket

föreslås i promemorian -- i många fall kunna leda till att

skyldigheten inte fullgörs förrän vid spärrtidens utgång. En

regel om spärrtid skulle alltså kunna motverka syftet med

återkallelsen. Med hänsyn härtill föreslår jag att om en F-

skattesedel har återkallats på annan grund än att den

missbrukats så skall en ny F-skattesedel få utfärdas så snart

grunden för återkallelsen inte längre föreligger.

En ny F-skattesedel skall alltså inte få utfärdas om det

fortfarande föreligger en återkallelsegrund. Har

återkallelsen skett t.ex. på den grunden att innehavaren inte

betalat sina skatter eller avgifter skall en ny F-skattesedel

inte få utfärdas så länge skatte- eller avgiftsskulden finns

kvar. I de fall ett näringsförbud har meddelats skall en ny F-

skattesedel inte kunna utfärdas förrän näringsförbudet har

upphävts.

Jag vill i detta sammanhang erinra om att ett

näringsförbud skall meddelas för viss tid, lägst tre och högst

fem år. Enligt 17 § lagen om näringsförbud får emellertid ett

lagakraftvunnet beslut om näringsförbud upphävas på

ansökan av den som förbudet avser om det senare kommer

fram att han inte hade grovt åsidosatt sina åligganden i

näringsverksamhet. Det kan alltså förekomma att ett

näringsförbud upphävs inom tre år från det att förbudet

meddelades. Om detta sker bör också en ny F-skattesedel

kunna utfärdas.

Däremot bör det enligt min mening förflyta viss tid innan

en ny F-skattesedel kan utfärdas, om en F-skattesedel har

återkallats på grund av att innehavaren har underlåtit att

efterkomma sådant villkor som förenats med F-skattesedeln

eller på annat sätt missbrukat den. Härigenom understryks

vikten av att F-skattesedeln används på ett riktigt sätt. Jag

anser vidare, till skillnad från länsrätten i Stockholms län,

att återkallelsetiden bör vara bestämd på förhand. Den bör

dessutom inte vara för kort. En sådan ordning underlättar

det administrativa förfarandet genom att antalet

ansökningar om ny skattsedel som inte kan bifallas blir

mindre under spärrtiden. Det främjar också en likformig

tillämpning av reglerna om när en ny F-skattesedel kan

utfärdas. Jag anser i likhet med det stora flertalet

remissinstanser att den i promemorian föreslagna

karenstiden på två år är väl vald.

Det kan finnas skäl att i vissa fall frångå den föreslagna

spärrtiden. Hänsyn bör kunna tas till omständigheterna i

det särskilda fallet. Som föreslås i promemorian bör därför

tvåårsgränsen kunna frångås om det finns särskilda skäl.

Vad gäller handelsbolag vill jag nämna att mitt förslag

leder till att bolaget ges möjlighet att få en ny F-skattesedel

tidigare än två år efter återkallelsen om en delägare som

föranlett återkallelsen har utträtt ur bolaget.

I fråga om handelsbolag har vid remissbehandlingen

också den synpunkten framförts att endast förhållanden

som har att göra med bolaget och dess verksamhet skall

påverka bolagets rätt att inneha en F-skattesedel.

Bestämmelserna som anknyter till bolagsmännen borde

därför justeras så att de inte gäller för annat än

näringsförbud. Jag delar inte denna uppfattning. En F-

skattesedels rättsverkningar är så omfattande att man måste

kunna kräva att delägarna i ett handelsbolag uppfyller de

krav som uppställts i promemorian.

Jag instämmer även i promemorians förslag om att ett

beslut om återkallelse av en F-skattesedel skall antecknas i

skatteregistret. Med hänsyn till att en uppgift om att en

gäldenärs F-skattesedel har återkallats är av väsentlig

betydelse för kronofogdemyndigheten i indrivningsarbetet

bör även kronofogdemyndigheten ha tillgång till sådana

uppgifter. Jag anser att det lämpligen bör ske genom att

kronofogdemyndigheten ges terminalåtkomst till de nu

aktuella uppgifterna i skatteregistret.

Enligt 7 § första stycket 3 skatteregisterlagen (1980:343)

får det centrala skatteregistret för fysiska och juridiska

personer innehålla bl.a. uppgift om registrering av

skyldighet att betala skatt samt de uppgifter som behövs för

att bestämma skatt enligt uppbördslagen. Nu aktuella

uppgifter kan inte anses tillhöra den nämnda kategorin.

Mitt förslag föranleder därför ändringar i

skatteregisterlagen. Dessutom behöver det göras vissa

justeringar i skatteregisterförordningen (1980:556). Jag

avser att återkomma till regeringen i denna fråga.

3.13 F-skattebevis

Mitt förslag: Vid F-skattesedeln skall fogas ett F-

skattebevis. Av detta bevis skall framgå att innehavaren

själv svarar för den preliminära skatt och de socialavgifter

som belöper på ersättning för arbete som uppdras åt

honom. Av skattebeviset skall det också framgå om F-

skattesedeln har kombinerats med en A-skattesedel och vad

som då gäller.

Är F-skattesedelsinnehavaren registrerad till

mervärdeskatt skall också detta framgå av F-skattebeviset.

Detsamma skall gälla om han redovisar mervärdeskatt i sin

allmänna självdeklaration.

Den som uppdrar ett arbete till någon skall ha rätt att

förlita sig på den uppgift om skattsedel på preliminär skatt

som denne lämnar i en anbudshandling, en faktura eller

någon därmed jämförlig handling, såvida han inte känner

till att uppgiften är oriktig.

Promemorians förslag: Överensstämmer med mitt

bortsett från att det i promemorian inte föreslås att en

registrering till mervärdeskatt skall framgå av F-

skattebeviset. Promemorians förslag är dessutom snävare

på det sättet att endast uppgift om innehav av F-skattesedel

som lämnats i en faktura får tas för god.

Remissinstanserna: RSV liksom Svenska

försäkringsbolags riksförbund föreslår att F-

skattebeviset samordnas med det registreringsbevis som

skall utfärdas enligt lagen om mervärdeskatt.

Kammarrätten i Stockholm anser att frågan om vad

som skall krävas av uppdragsgivaren i bevishänseende när

det gäller ett påstående från honom att en F-skattesedel har

företetts för honom måste penetreras ytterligare. Enligt

kammarrätten bör det exempelvis vara till fyllest om en

uppdragstagare vid fall av dubbla skattsedlar har åberopat

eller företett antingen F-skattesedeln eller F-skattebeviset.

LRF anser att det i UBL bör anges att

betalningsmottagaren alltid skriftligt skall ange att han

innehar en F-skattesedel och dessutom att skattebeviset

skall uppvisas. Ett alternativ till detta anser LRF vara att en

kopia av F-skattebeviset alltid skall tillställas

uppdragsgivaren. Svenska försäkringsbolags

riksförbund anser att det föreslagna systemet med F-

skattesedel och A-skattesedel skulle kunna innebära en

lättnad för försäkringsbolagen i skaderegleringen.

Förbundet understryker att försäkringsbolagen alltid måste

kunna utgå från att när ersättning betalas till en

uppdragstagare som skriftligen åberopat en F-skattesedel

bolagen skall vara fria från skyldighet att dra preliminär

skatt resp. betala arbetsgivaravgifter på ersättningen.

Bolagen måste också kunna utgå från att de, om en F-

skattesedel av någon anledning har återkallats men ändå

åberopas av uppdragstagaren på fakturan, inte i efterhand

skall bli betalningsskyldiga för skatter och avgifter.

Länsrätten i Stockholms län anser att det bör vara en

ovillkorlig förutsättning för de tänkta återkallelsereglerna

att tredje man inte drabbas i den situationen att F-

skattesedeln är formellt återkallad men ända utnyttjas.

Företagareförbundet SFR, som konstaterar att en

uppdragsgivare inte utan fortlöpande kontroll hos

skattemyndigheten kan hålla sig informerad om

avregistrering från F-skatt, anser att om uppdragstagaren

har sin F-skattesedel i behåll och företer den inför

uppdragsgivaren måste detta vara tillräckligt bevis för

uppdragsgivaren.

Skälen för mitt förslag: En uppdragsgivare som

inom det nya systemet vill veta vilken typ av skattsedel

motparten har skall naturligtvis kunna vända sig till

skattemyndigheten för att få besked. Om detta vore enda

möjligheten att få svar på frågan skulle detta emellertid leda

till mycket extra arbete för såväl parterna som

skattemyndigheterna. Den bör därför som föreslås i

promemorian kompletteras med en möjlighet för den som

innehar en F-skattesedel att visa att han har en sådan utan

att för den skull behöva visa upp skattsedeln. Den kan ju

innehålla uppgifter om debiterad preliminär skatt som kan

uppfattas som känsliga.

Den som tilldelas en F-skattesedel bör samtidigt med

denna få ett särskilt bevis om att han innehar en F-

skattesedel, ett s.k. F-skattebevis. Av beviset bör tydligt

framgå att innehavaren av F-skattesedeln själv svarar för

den preliminära skatt och de socialavgifter som belöper på

ersättning för arbete som uppdras åt honom. Av

skattebeviset skall också framgå om F-skattesedeln har

kombinerats med en A-skattesedel och vad som då gäller i

fråga om skyldigheten att betala preliminär skatt och

socialavgifter.

I likhet med några remissinstanser anser jag att en

samordning bör ske med registreringsbeviset enligt lagen

om mervärdeskatt. F-skattebeviset kan dock inte helt

ersätta registreringsbeviset eftersom det kan finnas fall där

den som är registrerad till mervärdeskatt inte skall ha en F-

skattesedel. Men i de fall den som innehar en F-skattesedel

också är registrerad till mervärdeskatt bör detta framgå av

F-skattebeviset. Detsamma gäller de övriga uppgifter som i

dag skall anges i registreringsbeviset. Om innehavaren

redovisar mervärdeskatt i sin allmänna självdeklaration,

bör F-skattebeviset innehålla uppgift om det.

I detta sammanhang vill jag också något beröra vissa

bevisfrågor som kan uppkomma.

Om den som utför ett arbete har en A-skattesedel både

vid avtalstillfället och vid utbetalningstillfället bör inga

problem uppstå. Jag bortser då från det fallet att en arbets-

eller uppdragstagare påstår sig ha en F-skattesedel. Har

mottagaren en A-skattesedel skall sålunda den som betalar

ut ersättningen göra skatteavdrag och betala

arbetsgivaravgifter. Att mottagaren av ersättningen har en

A-skattesedel kan utbetalaren i detta fall få veta antingen

genom att han gör en förfrågan hos skattemyndigheten eller

genom att motparten visar upp sin skattsedel. För

utbetalaren finns inget behov av att dokumentera vilken typ

av skattsedel som har använts. Däremot kan han behöva se

skattsedeln för att få veta hur skatteavdraget skall beräknas.

Om utbetalaren inte känner till vilken typ av skattsedel

motparten har och inte vill ha besväret att kontakta

skattemyndigheten, bör han alltid utgå från att det är en A-

skattesedel. Då riskerar han aldrig att i efterhand bli krävd

på vare sig källskatt eller arbetsgivaravgifter.

Har den som utfört ett arbete i stället en F-skattesedel

både vid avtalstillfället och vid utbetalningstillfället blir

situationen inte lika enkel från bevissynpunkt. Då skall i

princip F-skattesedelns rättsverkningar gälla. Den som

betalar ut ersättningen måste dock vidta vissa åtgärder för

att inte riskera att i efterhand bli betalningsskyldig för både

källskatt och arbetsgivaravgifter. Han kan t.ex. genom att

kontakta skattemyndigheten kontrollera att motpartens

uppgift om F-skattesedel är riktig. En sådan kontroll skall

då avse förhållandet antingen vid avtalstidpunkten eller vid

utbetalningstidpunkten. Jag vill här påpeka att om flera

uppdrag lämnas till en och samma person under ett år måste

kontroll göras vid varje avtalstillfälle resp.

utbetalningstillfälle eftersom en utfärdad F-skattesedel kan

ha återkallats. Om uppgiften stämmer behöver han

dessutom kunna visa när avtalet om arbetet träffades eller

när ersättningen betalades ut. Detta kan ske genom ett

skriftligt avtal, genom att utbetalningen sker genom post

eller bank eller genom att den kvitteras av mottagaren.

Enligt promemorian skall den som uppdrar ett arbete få

lita på uppgifter som motparten lämnar om sin skattsedel på

preliminär skatt i en faktura. Ingen av remissinstanserna har

invänt mot detta. Jag instämmer i förslaget. Som jag ser det

får man annars ett alltför krångligt system. Åberopas en F-

skattesedel skall den alltså i princip gälla. Detta bör gälla

även om F-skattesedeln har återkallats och till och med om

motparten aldrig har haft någon F-skattesedel. Men det

måste krävas av uppdragsgivaren att han kan visa att en F-

skattesedel har åberopats. Det bör vara tillräckligt att

mottagaren av ersättningen har angett sitt personnummer

eller organisationsnummer samt innehav av F-skattesedel

t.ex. på sin faktura. Regeln bör dessutom, som

lagrådet förordat, ges en mer generell utformning.

Man bör sålunda låta även uppgifter om innehav av F-

skattesedel som lämnats i t.ex. en anbudshandling eller i ett

av båda parter undertecknat avtal få samma verkan som en

uppgift lämnad i en faktura. En annan möjlighet är att en

kopia av F-skattebeviset bifogas anbudshandling, faktura

eller annan liknande handling. Om F-skattesedeln eller F-

skattebeviset endast har uppvisats bör det ankomma på den

som betalar ut ersättningen att dokumentera detta på

lämpligt sätt, t.ex. genom att själv fotokopiera skattsedeln

eller skattebeviset.

Om den som har utfört arbetet har både en F-skattesedel

och en A-skattesedel skall, enligt vad jag föreslagit tidigare,

den som betalar ut ersättningen för arbetet utgå från att A-

skattesedeln skall användas. Det är alltså inte möjligt för

den som betalar ut ersättningen att i den här situationen lita

till F-skattesedeln även om han genom att vända sig till

skattemyndigheten får veta att motparten har en sådan

skattsedel. Det är alltså viktigt att skattemyndigheten i

förekommande fall lämnar besked om att en F-skattesedel

har kombinerats med en A-skattesedel. Det är endast om

F-skattesedeln har åberopats av innehavaren, antingen vid

avtalstillfället eller vid utbetalningstillfället, som den

skattsedeln skall gälla. Även i detta fall måste det krävas av

den som uppdragit arbetet att han kan visa för

skattemyndigheten att F-skattesedeln har åberopats. Hur

det kan ske har jag redan nämnt.

3.14 Likställighetsavtal

Mitt förslag: Nuvarande möjlighet att ingå s.k.

likställighetsavtal skall slopas.

Promemorians förslag: En fysisk person som har

en F-skattesedel skall med uppdragsgivaren kunna ingå

avtal om att denne skall betala arbetsgivaravgifter och göra

skatteavdrag (likställighetsavtal). Ett sådant

likställighetsavtal skall alltid omfatta både

arbetsgivaravgifter och skatteavdrag. Ett avtal som enbart

avser arbetsgivaravgifter skall ändå anses omfatta också

skyldigheten att göra skatteavdrag. Ett avtal som enbart

avser skyldigheten att göra skatteavdrag skall däremot inte

påverka skyldigheten att betala socialavgifter.

Likställighetsavtal skall inte heller i fortsättningen kunna

ingås när uppdragstagaren är en juridisk person.

Remissinstanserna: Endast två remissinstanser har

yttrat sig särskilt om likställighetsavtal. Båda föreslår att

sådana avtal i förenklingssyfte skall slopas. RSV

konstaterar att genom möjligheten att kombinera F-

skattesedeln med en A-skattesedel ges den skattskyldige

möjlighet att i förväg bestämma de inkomster på vilka egna

skatteinbetalningar skall ske. Verket ser därför inget behov

av likställighetsavtal vare sig detta gäller endast

skatteavdrag eller såväl skatteavdrag som socialavgifter.

Statskontoret påpekar också att

kombinationsmöjligheten skapar alternativ till

likställighetsavtalen. I de fall sådana avtal kan bli aktuella

kan i stället A-skattesedlar användas. Enligt kontorets

bedömning skulle ett slopande av reglerna om

likställighetsavtal innebära en förenkling av regelsystemet

utan några nackdelar för de tänkbart berörda.

Skälen för mitt förslag: Nuvarande regler om

likställighetsavtal innebär följande. Socialavgifter på

ersättning för arbete som för mottagaren utgör inkomst av

näringsverksamhet skall normalt betalas i form av

egenavgifter. Är parterna ense om att arbetsgivaravgifter i

stället skall betalas för ersättningen gäller emellertid detta.

Parterna sägs då ha träffat ett likställighetsavtal. Ett sådant

avtal kan endast avse ersättning för arbete som uppdragits

åt en fysisk person.

Den föreslagna möjligheten att kombinera en F-

skattesedel med en A-skattesedel medför att det inte längre

finns något behov av likställighetsavtal. Att ha kvar

avtalsvägen skulle endast vara av intresse för den F-

skattesedelsinnehavare som för en enstaka ersättning inte

vill ha besväret med att också skaffa sig en A-skattesedel.

Med hänsyn till den förenkling som uppnås föreslår jag

emellertid att likställighetsavtalen slopas.

3.15 Överklagande

Mitt förslag: Skattemyndighetens beslut om

tilldelning av skattsedel och återkallelse av F-skattesedel får

överklagas av den skattskyldige och riksskatteverket hos

länsrätt och vidare hos kammarrätt och regeringsrätten.

Skattemyndighetens beslut om solidarisk eller subsidiär

betalningsskyldighet får överklagas hos länsrätt,

kammarrätt och regeringsrätten av den som ålagts

betalningsansvar och av riksskatteverket.

Promemorians förslag: Överensstämmer i

huvudsak med mitt. Det bygger dock på att lokal

skattemyndighet skall vara beslutsinstans och att det finns

ett allmänt ombud i uppbördsmål.

Remissinstanserna: Endast ett fåtal har

kommenterat förslaget. Bl.a. RSV och

kammarrätten i Göteborg understryker att det är av

största vikt att mål angående tilldelning av skattsedel

handläggs med förtur vid domstolarna. Kammarrätten

anser att det behövs en komplettering i form av en

bestämmelse om förtur eller tidsgränser för avgörandet.

Kammarrätten i Stockholm påpekar att, med hänsyn

till den stora betydelse beslut om tilldelning av skattsedel

kan ha för den skattskyldige, rättssäkerhetsskäl med styrka

talar för den föreslagna ordningen.

Skälen för mitt förslag: Som allmän regel vid

uppbörd av skatt gäller enligt UBL att skattemyndighetens

beslut kan överklagas till länsrätt. Därifrån kan

överklagande ske till kammarrätt och regeringsrätten.

Länsrättens beslut om bl.a. sättet för att ta ut preliminär

skatt får dock inte överklagas.

Eftersom ett beslut om skattsedel på preliminär skatt

avses vara direkt avgörande för frågan om hur

socialavgifterna skall betalas bör för ett sådant beslut gälla

samma överklagandeordning som för andra beslut rörande

skyldigheten att betala socialavgifter. Skattemyndighetens

beslut om sättet för uttagande av preliminär skatt bör alltså

kunna fullföljas till länsrätt och vidare till kammarrätt och

regeringsrätten.

Nuvarande regler om företrädare för det allmänna bör

gälla även i mål om skattsedel på preliminär skatt.

Ett beslut om att någon skall fråntas sin F-skattesedel

bör få verkställas utan hinder av att det har överklagats.

Detsamma bör gälla ett beslut om att preliminär F-skatt

skall betalas. Ett beslut av förvaltningsdomstol i mål om F-

skattesedel bör inte ges retroaktiv verkan.

När det gäller frågan om inhibition av beslut om

återkallelse av en F-skattesedel vill jag anföra följande. I

UBL finns inget undantag från den enligt lagen gällande

regeln att åtgärd skall verkställas oavsett att det beslut som

föranlett åtgärden inte vunnit laga kraft. Eftersom särskilda

regler om inhibition av återkallelsebeslut saknas i UBL blir

de allmänna reglerna om detta institut i

förvaltningsprocesslagen (1971:292) tillämpliga.

Det kan sättas i fråga om det inte behövs särskilda

bestämmelser i lag om förtur för mål om

skattsedelstilldelning. Några sådana bestämmelser är jag

dock inte beredd att föreslå nu. Däremot kan det vara

lämpligt att domstolarna själva ser till att frågan regleras i

deras arbetsordningar. Jag vill understryka att det är av stor

betydelse att dessa mål behandlas skyndsamt.

Vad så gäller skattemyndighetens beslut i fråga om

återkallelse av en F-skattesedel och betalningsansvar anser

jag det lämpligt att ha samma ordning som gäller i övrigt för

beslut enligt UBL. Belopp för vilka betalningsskyldighet

ålagts kommer då att kunna drivas in även om beslutet

överklagas (103 § UBL).

3.16 Tillämpningsområdet för nuvarande bestämmelser

om förhandsbesked och eftergift

Mitt ställningstagande: Nuvarande bestämmelser

om förhandsbesked och om eftergift av

betalningsskyldighet för arbetsgivaravgifter samt

motsvarande bestämmelser rörande skatteavdrag skall stå

kvar oförändrade.

Promemorians förslag: Överensstämmer med

mitt.

Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna

har tagit upp denna fråga särskilt.

Skälen för mitt ställningstagande: Den som

uppdragit ett arbete åt någon som har en F-skattesedel skall

inte löpa risken att bli betalningsskyldig för den källskatt

och de socialavgifter som belöper på ersättningen för

arbetet. Jag bortser då från de fall då de föreslagna reglerna

om ett solidariskt ansvar kan bli tillämpliga. Anlitar en

näringsidkare i stället någon som har en A-skattesedel blir

förhållandet det motsatta, dvs. han blir skyldig att både

göra skatteavdrag och, om A-skattesedelsinnehavaren är en

fysisk person, betala arbetsgivaravgifter. Är

uppdragsgivaren inte näringsidkare föreligger dock dessa

skyldigheter bara om ersättningen under beskattningsåret

överstiger 10 000 kr.

I nu angivna fall kommer det i allmänhet att vara möjligt

för uppdragsgivaren att förutse vilka skyldigheter i skatte-

och avgiftshänseende som åvilar honom. Man kan dock inte

utesluta att det även inom det nya systemet, t.ex. på grund

av att någon av parterna missuppfattat vilken skattsedel

som skall användas i ett visst fall, kan uppstå situationer där

det skulle vara oskäligt att kräva ut ansvar för källskatt och

arbetsgivaravgifter. Någon gång kan motsvarande gälla när

en privatperson anlitar en näringsidkare som har fått sin F-

skattesedel återkallad eller en näringsidkare som själv har

valt att ha en A-skattesedel i stället för en F-skattesedel. De

möjligheter till eftergift av betalningsskyldigheten som finns

inom det nuvarande uppbördssystemet genom

bestämmelserna i 75 § UBL och anvisningarna till denna

paragraf samt i 22 d § USAL bör därför, såsom också

föreslås i promemorian, finnas kvar.

Behovet av att kunna få ett förhandsbesked angående

skatteavdrag och avgiftsskyldighet enligt de nuvarande

bestämmelserna i 44 § UBL resp. 22 a § USAL bör i stort

sett upphöra med den nu föreslagna ordningen. Det kan

dock inte uteslutas att situationer kan uppstå där det råder

viss osäkerhet rörande skyldigheten att göra skatteavdrag

eller att betala socialavgifter. Jag anser därför att nuvarande

regler om förhandsbesked, såsom föreslås i promemorian,

också skall finnas kvar i UBL och USAL.

3.17 Närmare om skatteavdrag på biinkomster

Mitt förslag: Skatteavdrag på ersättningar för

arbete som utgör biinkomst för mottagaren skall göras med

30 % om inte skattemyndigheten efter särskild ansökan

beslutat om ett lägre procenttal.

En beloppsgräns på 1 000 kr. skall finnas för såväl

skyldigheten att göra skatteavdrag som skyldigheten att

betala arbetsgivaravgifter.

Reglerna i de särskilda lagarna om skatteavdrag på

sjukpenning m.m., folkpension och tilläggspension

inarbetas i uppbördslagen.

Promemorians förslag: Överensstämmer i

huvudsak med mitt. I promemorian föreslås dock att

skatteavdrag på biinkomster skall beräknas enligt tabell

utom i de fall skatteavdraget enligt tabell skulle vara mindre

än 30 % av den utbetalda ersättningen. I sådana fall skulle

skatteavdrag göras med 30 %. I promemorian föreslås

också att skatteavdrag på sådant engångsbelopp som inte

avser bestämd tidsperiod eller inte uppbärs vid regelbundet

återkommande tillfällen skall göras med 30 % av beloppet.

Remissinstanserna: RSV konstaterar med

tillfredsställelse att skatteavdrag införs på biinkomster.

Verket anser dock att den föreslagna spärregeln om att

skatteavdrag på biinkomst får understiga 30 % av

ersättningen endast om den som skall göra avdraget är

huvudarbetsgivare bör undvikas. Verket anser vidare att det

är en klar förbättring om alla bestämmelser som behandlar

skatteavdrag finns i en och samma lag. Kammarrätten i

Stockholm erinrar om att domstolen i ett remissyttrande

år 1984 avstyrkte ett förslag om skatteavdrag på

binkomster. De argument som då anfördes synes enligt

kammarrätten fortfarande i det väsentliga vara bärande.

Kammarrätten anser att den föreslagna beloppsgränsen,

1 000 kr., är för låg. Kammarrätten föreslår att den sätts till

10 000 kr, eller -- hellre -- motsvarande andel av ett

basbelopp. Kammarrätten framhåller att det är angeläget

att systemet med skatteavdrag på biinkomster konstrueras

så att den skattskyldige aldrig blir dubbelt belastad av

preliminärskatt. Byggentreprenörerna anser att

förslaget visserligen torde innebära en ökning av företagens

arbete med uppbörd av skatt men fördelen med ett

effektivare uppbördssystem väger upp denna nackdel.

Förslaget tillstyrks därför. Kooperationens

pensionsanstalt anför att merparten av de skatteavdrag

som enligt förslaget skall ske på biinkomster kommer vad

gäller pensionsanstalten att uppgå till 30 %. En

kontrollfunktion på gällande skattetabell för envar

betalningsmottagare måste dock inarbetas i de

administrativa systemen. Näringslivets

skattedelegation är inte övertygad om att förslaget löser

de praktiska problem som fastställandet av

preliminärskatteavdragets storlek medför. Delegationen

anser sig inte kunna tillstyrka förslaget innan detta problem

är löst. Svenska försäkringsbolags riksförbund pekar

på att försäkringsbolagen årligen betalar ut pensioner,

skadelivräntor och ersättningar för inkomstförlust till

försäkringstagare och skadelidande till avsevärda belopp

och i ett stort antal utbetalningar. Genom förslaget får de

ett mycket omfattande skatteuppbördsarbete. Enligt

förbundets mening måste förutsättas att bolagen inte skall

ha någon skyldighet att undersöka vilken typ av skattsedel

på preliminär skatt mottagaren av ersättningen har utan att

de skall kunna utgå från att skatteavdrag alltid skall göras.

Riksförbundet anser vidare att för att bolagen skall ha

någon möjlighet att verkställa skatteavdrag på biinkomster

måste ett schablonuttag med viss procentsats få göras på alla

utbetalningar oavsett vilken skattetabell som gäller i det

enskilda fallet. Försäkringsbolagen kan inte heller ta på sig

att undersöka om begäran om förhöjt skatteavdrag eller

jämkning av skatt föreligger. Dessutom anser riksförbundet

att den skatteavdragsfria gränsen bör sättas vid ett helt

basbelopp i stället för, som föreslagits, ett halvt basbelopp.

Förbundet pekar slutligen på att inget sägs i promemorian

om skatteavdrag på utbetalningar till mottagare bosatta

utomlands. I dessa fall skall skatt ofta inte betalas i Sverige.

Svenska revisorsamfundet SRS anser att det

föreslagna systemet kan bli administrativt betungande för

uppdragsgivarna genom att de måste hantera ett stort antal

skattetabeller. Samfundet anser därför att förenklingar bör

övervägas. Sveriges fastighetsägareförbund befarar

att antalet jämkningsansökningar kommer att öka avsevärt

om skatteavdrag görs på biinkomster. Förbundet anser

dessutom att de föreslagna beloppsgränserna bör höjas och

göras värdebeständiga.

Skälen för mitt förslag: I det nuvarande systemet

för uppbörd av preliminär skatt enligt UBL är det endast

den som är huvudarbetsgivare som är skyldig att göra

skatteavdrag för betalning av den preliminära A-skatt som

arbetstagaren har att betala. Vid utbetalning av ersättning,

som för den anställde inte utgör huvudsaklig inkomst av

tjänst, skall arbetsgivaren sålunda inte göra något

källskatteavdrag. Resultatet blir att den preliminära skatten

väsentligt understiger den slutliga skatten om den

skattskyldige har stora biinkomster. Detta tar sig uttryck i

stora fyllnadsinbetalningar och kvarstående skatter.

I fråga om skyldigheten att betala arbetsgivaravgifter

finns inte, som inom skatteområdet, någon skillnad mellan

huvudarbetsgivare och andra arbetsgivare. Samtliga

arbetsgivare är skyldiga att betala arbetsgivaravgifter för

utgivna löner och andra ersättningar för arbete.

I det nu (sedan år 1985) gällande samordnade systemet

för uppbörd av källskatt och arbetsgivaravgifter framträder

skillnaderna mellan arbetsgivarnas skyldighet att göra

skatteavdrag och betala avgifter tydligare än förr. Varje

arbetsgivare är skyldig att månatligen lämna en

uppbördsdeklaration och i denna redovisa avgiftsunderlag

och arbetsgivaravgifter. Däremot är det bara

huvudarbetsgivare som är skyldiga att också redovisa

gjorda skatteavdrag. En sådan skillnad ter sig i många

avseenden omotiverad.

Genom mitt redan framlagda förslag att den som betalar

ut ersättning för arbete till någon som har en A-skattesedel

i princip skall vara skyldig att göra skatteavdrag på

ersättningen oberoende av om han är mottagarens

huvudarbetsgivare eller inte uppnår man en ordning med

skatteavdrag även på biinkomster. Jag anser, till skillnad

från kammarrätten i Stockholm, att fördelarna med ett

sådant system är så stora att man nu inte kan avstå från att

ta ut preliminär skatt även på biinkomster. Genom en sådan

ordning kan uppbördssystemet göras effektivare. Man

minskar behovet av fyllnadsinbetalningar och debitering av

kvarstående skatt. Dessutom kommer alla

anställningsinkomster att behandlas mer likformigt i

uppbördshänseende.

Dessa förbättringar kan uppnås utan någon väsentlig

ökning i arbetsgivarnas skyldigheter om man begränsar

kretsen av arbetsgivare som skall vara skyldiga att göra

skatteavdrag även från biinkomster till sådana arbetsgivare

som under alla förhållanden är skyldiga att redovisa och

betala arbetsgivaravgifter.

De hittills föreslagna bestämmelserna om skatteavdrag

på biinkomster innebär bl.a. att en uppdrags- eller

arbetsgivare som bedriver näringsverksamhet och som

betalar ut ersättning för arbete till någon som har en A-

skattesedel eller som saknar skattsedel alltid skall vara

skyldig att betala arbetsgivaravgifter för och göra

skatteavdrag från ersättningen. Skyldigheten att göra

skatteavdrag skall alltså gälla även om ersättningen hos

mottagaren skall taxeras som inkomst av

näringsverksamhet. Skatteavdragsskyldigheten skall

emellertid inte gälla för en uppdrags- eller arbetsgivare som

inte bedriver näringsverksamhet om ersättningen från

honom understiger 10 000 kr. under inkomståret. De

föreslagna reglerna behöver emellertid kompletteras i vissa

avseenden.

Beräkning av skatteavdrag

Det är givetvis viktigt att systemet med skatteavdrag på

biinkomster konstrueras så att den skattskyldiges

preliminära skatt så nära som möjligt ansluter till den

slutliga skatten. Därigenom undviker man bl.a.

jämkningsansökningar. I promemorian föreslås att samtliga

arbetsgivare i princip skall vara skyldiga att göra

skatteavdrag enligt skattetabell. För att få ett så gott

uppbördsresultat som möjligt föreslås dock att det skall

införas en spärregel. Den innebär att skatteavdrag, som

beräknat efter skattetabell understiger viss procentuell

andel av ersättningen, får göras endast av

huvudarbetsgivare medan övriga arbetsgivare skall beräkna

skatteavdraget enligt ett fast procenttal. För att en

arbetsgivare i så få fall som möjligt skall behöva ta ställning

till om han är huvudarbetsgivare eller inte föreslås i

promemorian att gränsen för när skatteavdraget inte får

beräknas enligt tabell skall vara när skatteavdraget enligt

tabell understiger 30 %.

Det i promemorian framlagda förslaget innebär alltså i

praktiken att vid beräkning av skatteavdrag från biinkomst

skall samma skattetabeller användas som vid beräkning av

skatteavdrag från huvudinkomst. Förslaget innebär att

arbetsgivarna i många fall måste arbeta med flera tabeller

än nu. Endast i de fall skatteavdraget beräknat enligt tabell

blir mindre än 30 % skall tabellerna frångås och

skatteavdraget i stället beräknas till just 30 % av

ersättningen.

Flera remissinstanser, bl.a. Svenska revisorsamfundet,

har pekat på att den i promemorian föreslagna ordningen är

administrativt betungande för arbetsgivarna. RSV anser att

den i promemorian föreslagna spärregeln bör undvikas.

Jag vill först nämna att den sänkning av

marginalskatterna som vi fått genom skattereformen bl.a.

innebär att den i promemorian föreslagna ordningen för

uttag av preliminär skatt på biinkomster inte längre ter sig

så enkel. Genom att marginalskatten har sänkts blir antalet

fall där arbetsgivaren måste ställa sig frågan om han är

huvudarbetsgivare eller inte väsentligt större. Jag anser

därför att man bör välja en annan metod.

Enligt de regler som gäller efter skattereformen skall

den statliga och kommunala inkomstskatten tas ut efter

endast två olika procentsatser. Den ena motsvarar det

kommunala skatteuttaget och den andra det kommunala

skatteuttaget ökat med 20 %. Den högre procentsatsen

kommer att gälla för endast ca 15 % av de skattskyldiga. Av

administrativa skäl bör skatteavdrag på biinkomster

beräknas med utgångspunkt i den lägre av dessa två

procentsatser för samtliga skattskyldiga. Om ett

skatteavdrag på 30 % i ett enskilt fall skulle bli för högt bör

skattemyndigheten ha möjlighet att bestämma en lägre

procentsats. Ett sådant beslut måste på ett enkelt sätt kunna

meddelas arbetsgivaren. Det kan ske genom att den

aktuella procentsatsen anges på den skattskyldiges A-

skattesedel. Jag föreslår att den nu redovisade metoden

skall användas.

Skyldighet att automatiskt innehålla kvarstående skatt

bör endast föreligga för den som betalar den huvudsakliga

inkomsten av arbete med undantag för sjukpenning,

föräldrapenningförmåner m.m. Om den skattskyldige

särskilt begär eller skattemyndigheten särskilt beslutar att

skatteavdrag för kvarstående skatt skall göras bör sådan

skyldighet föreligga också i fråga om inkomst av arbete som

utgör sidoinkomst och sjukpenning,

föräldrapenningförmån m.m. Vidare bör skatteavdrag för

betalning av kvarskatt göras från korttidsstudiestöd om den

skattskyldige inte visar upp intyg från annan arbetsgivare att

denne gör avdrag.

Skyldighet att verkställa förhöjt skatteavdrag från

biikomster bör inte föreligga.

Enligt 2 kap. 4 § socialavgiftslagen skall vid

bestämmandet av avgiftsunderlaget bortses från ersättning

till en och samme arbetstagare om den under året inte

uppgått till 1 000 kr. Beloppsgränserna för skyldigheten att

göra källskatteavdrag och för skyldigheten att betala

arbetsgivaravgifter bör enligt promemorian

överensstämma. I promemorian föreslås att gränsbeloppet

skall vara 1 000 kr. Kammarrätten i Stockholm anser att

denna beloppsgräns bör höjas till 10 000 kr. eller till

motsvarande andel av ett basbelopp. Liknande synpunkter

har förts fram av Sveriges fastighetsägareförbund.

Enligt min mening bör man inte höja den i promemorian

föreslagna skatteavdragsfria gränsen. Det skulle vara ett

alltför stort avsteg från principen att skatteavdrag skall

göras även från biinkomster.

I promemorian har föreslagits att den som betalar ut ett

sådant engångsbelopp som avses i 7 § första stycket UBL

även fortsättningsvis skall innehålla preliminär skatt med

30 %. Jag instämmer i detta förslag.

Frågan om skatteavdragets storlek när en ersättning för

arbete tas emot av någon som i sin tur har anlitat

medhjälpare och själv avlönar dessa har jag behandlat i

avsnitt 3.8.

När det slutligen gäller ansvars- och straffbestämmelser

föranleder de förslag som jag har lagt fram nu vissa

justeringar i gällande bestämmelser. Dessa redovisas dock

endast i författningskommentarerna.

Sjukpenning

De särskilda regler som nu gäller i fråga om skatteavdrag

på sjukpenning enligt lagen om allmän försäkring m.m.

innebär att preliminär A-skatt skall betalas oberoende av

om inkomsten utgör den skattskyldiges huvudsakliga

inkomst av tjänst enligt 3 § 2 mom. UBL eller inte.

Eftersom detta blir huvudregel enligt det system jag nu

föreslår kan de särskilda reglerna i detta hänseende slopas.

Skatteavdrag från sjukpenning och andra ersättningar som

grundar sig på sjukpenninggrundande inkomst bör

emellertid även fortsättningsvis göras enligt särskilda

skattetabeller eftersom den ordningen ger ett mer korrekt

skatteuttag. Dessa regler bör emellertid tas in i UBL,

liksom de särskilda reglerna om skatteavdrag från

dagpenning från arbetslöshetskassa. Lagen om

skatteavdrag från sjukpenning m.m. bör upphävas.

Livräntor

Försäkringsbolagens riksförbund har påpekat att de

genom förslaget om skatteavdrag på biinkomster får utföra

ett mycket omfattande skatteuppbördsarbete och menar att

bolagen måste få utgå ifrån att skatteavdrag alltid skall

göras efter samma procentsats utan hänsyn till

skattsedelsinnehav, jämkningsbeslut, begäran om förhöjt

skatteavdrag m.m.

Om försäkringsbolagen skall följa de bestämmelser jag

föreslår kommer de -- när livräntan utgör biinkomst -- att ha

att göra skatteavdrag med 30 %. Som tidigare föreslagits

bör skyldighet att verkställa förhöjt skatteavdrag från

biikomster inte föreligga.

Om den preliminära skatten skall jämkas bör

jämkningen i första hand göras av den skatt som hänför sig

till huvudinkomsten och som skall betalas enligt tabell. I

undantagsfall kan jämkning behöva beslutas även

beträffande skatteavdrag från livräntor som utgör

biinkomst.

I dag gäller enligt 10 § UBL beträffande livräntor att

skatteavdrag inte skall göras när utbetalningen understiger

ett halvt basbelopp. Eftersom det nu föreslagna systemet

innebär att skatteavdrag skall göras även från biinkomster

skulle en sådan regel aktualiseras på ett helt annat sätt än

tidigare om den behölls. Det torde vara administrativt

lättare för försäkringsbolag m.fl. att innehålla skatt efter 30

% även när utbetalningen understiger ett halvt basbelopp

än att göra undantag för sådana utbetalningar. Dessutom

skulle härigenom undvikas problemet med att bestämma

skatteavdragets storlek när en utbetalning ensam

understiger ett halvt basbelopp men efterföljande

utbetalningar på grund av samma försäkring medför att

denna gräns överskrids. Jag föreslår att undantaget slopas.

Vid utbetalning av livränta enligt lagen (1954:243) om

yrkesskadeförsäkring, lagen (1976:380) om

arbetsskadeförsäkring, lagen (1977:265) om statligt

personskadeskydd och lagen (1977:267) om

krigsskadeersättning till sjömän skall preliminär A-skatt i

dag betalas enligt den särskilda lagen om skatteavdrag i

vissa fall från folkpension m.m. Skatteavdraget verkställs

enligt tabell. Den särskilda lagen bör upphävas så att

skatteavdrag verkställs antingen enligt tabell eller -- om

livräntan utgör en biinkomst för mottagaren -- med 30 %.

Folkpension, tilläggspension, delpension och vårdbidrag

enligt lagen om allmän försäkring m.m.

Preliminär A-skatt bör betalas även för folkpension,

tilläggspension och vårdbidrag enligt lagen om allmän

försäkring samt delpension enligt lagstiftningen om

delpensionsförsäkring enligt samma principer som för

övriga inkomster. Hänsyn bör därvid tas till att

folkpensionärer åtnjuter ett särskilt grundavdrag vid

beskattningen. Därför bör preliminär skatt inte tas ut på

folkpension så länge den inte betalas ut tillsammans med

annan pension, livränta eller liknande förmån. Den

skattskyldige kommer enligt 41 § 1 mom. UBL att kunna

åstadkomma att den utbetalande myndigheten eller

inrättningen ändå innehåller skatt. Skattemyndigheten

kommer också enligt 3 § 2 mom. UBL att kunna fatta

särskilt beslut beträffande preliminär skatt på pension om

pensionen utgör den huvudsakliga inkomsten av arbete.

3.18 Artistersättning m.m.

Mitt förslag: De särskilda reglerna i lagen

(1990:328) om skatteavdrag i vissa fall från artistersättning

m.m. upphävs. Skatteavdrag vid utbetalning av ersättning

till en artist eller en idrottsman skall i stället göras enligt

reglerna i uppbördslagen.

Preliminär A-skatt skall dock inte betalas på sådana

ersättningar till idrottsutövare för vilka arbetsgivaravgifter

inte skall betalas.

Redovisning av skatten skall ske i vanlig

uppbördsdeklaration senast den 18 i månaden efter

utbetalningen. Uppgift om vem skatten avser skall lämnas

till skattemyndigheten först i kontrolluppgift.

RSV:s förslag: Överensstämmer med mitt utom så

till vida att verket föreslår att en särskild fördelningslista på

blankett enligt fastställt formulär skall lämnas till

skattemyndigheten senast vid samma tidpunkt som

uppbördsdeklarationen skall ges in. Det skall finnas olika

formulär för turnerande resp. icke turnerande artister för

att utbetalaren skall veta hur kostnadsersättningar skall

behandlas. RSV:s förslag innehåller inte heller någon regel

om undantag från skyldigheten att betala preliminär A-

skatt på vissa ersättningar till idrottsutövare.

Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser

tillstyrker förslaget att de särskilda reglerna för

skatteavdrag från ersättning till artister och idrottsmän

avskaffas. AMS anser dock att frågan om artistskatt

behöver bli föremål för en mer allsidig utredning och

bedömning och statskontoret menar att de

administrativa och resursmässiga konsekvenserna bör

belysas innan slutgiltigt beslut tas.

Beträffande det föreslagna kravet på fördelningslista är

meningarna delade. RRV anser att det från

kontrollsynpunkt är angeläget att fördelningslistan

bibehålls. Kammarrätten i Jönköping tillstyrker

förslaget men anför att listorna helt kan slopas när

skattemyndigheterna fått erfarenhet av de nya

uppbördsreglerna. Vidare anser kammarrätten liksom

länsrätten i Örebro län att det vore lämpligt att också

ta in bestämmelser om vad som omfattas av artistisk

verksamhet i lagrummet om redovisning av skatt.

Artisternas och arbetsgivarnas intresseorganisationer,

däribland Svenska musikerförbundet och

Svenska teaterförbundet menar att förslaget om

fördelningslistor inte löser problemet att bedöma i vad mån

ersättning för resor och andra kostnader skall ingå i

underlaget för beräkning av arbetsgivaravgifter och

skatteavdrag. Sveriges Radio AB påpekar att det

krävs en dispensmöjlighet om krav på fördelningslista

föreskrivs. Folkbildningsförbundet är av

uppfattningen att fördelninglistorna kommer att förenkla

hanteringen -- om utformningen blir klargörande -- samt att

det är en fördel att medföljande teknisk personal föreslås få

tas upp på listorna.

Skälen för mitt förslag: Regler om skatteavdrag

från artistersättning även i fall där ersättningen inte utgör

den skattskyldiges huvudsakliga inkomst av tjänst och där

den skattskyldige har B-skattesedel infördes 1969. De gavs

först i förordningsform med stöd av bemyndigande i 3 §

3 mom. UBL men överfördes i huvudsak oförändrade till en

särskild lag, lagen (1990:328) om skatteavdrag i vissa fall

från artistersättning m.m. Samtidigt utmönstrades

bemyndigandet ur UBL (prop. 1989/90:74, SkU32, rskr.

217). Reglerna innebär i korthet att preliminär A-skatt skall

dras med 40 % av det utbetalade beloppet till den del det

inte utgör reseersättning. Skattemyndigheten kan i

särskilda fall bestämma annan beräkningsgrund för

avdraget, t.ex. beroende på att den skattskyldige har så

stora avdragsgilla kostnader att skatteuttaget annars skulle

bli för högt. Skatten skall normalt betalas in till

skattemyndigheten i Örebro län senast fjorton dagar efter

det att avdraget gjorts. Uppgift om bl.a. ersättningens

storlek, datum för utbetalningen och mottagarens namn

skall lämnas på inbetalningskortet eller, om inbetalning sker

i en post vid samma tillfälle för flera skattskyldiga, i en

särskild förteckning (fördelningslista).

Reglernas tillkomst hängde samman med att artister ofta

mottar ersättning som utgör inkomst av tjänst utan att det

är fråga om ersättning från huvudsaklig inkomst av tjänst

vilket innebar att skatteavdrag inte skulle göras enligt

bestämmelserna i UBL. Det hade förekommit ett antal

uppmärksammade fall där artister med B-skattesedel hade

fått problem med höga kvarstående skatter.

Mina redan lämnade förslag om skatteavdrag även från

biinkomster har en sådan generell utformning att även

artistersättning omfattas. Skatteavdrag skall alltså göras

också från artisters biinkomster om de har en A-

skattesedel. Om en artist som innehar F-skattesedel inte

sköter sina preliminärskatteinbetalningar och alltså riskerar

att få hög kvarskatt kan F-skattesedeln återkallas.

Följaktligen kommer de skäl som en gång anfördes för de

särskilda reglerna inte längre att föreligga. RSV har också

funnit att de särskilda reglerna för artister kan avskaffas.

Härigenom kan en samordning ske av

preliminärskatteuppbörd och uppbörd av

arbetsgivaravgifterna så som skett för andra arbetstagare.

Jag delar uppfattningen att särreglerna för artister m.m. bör

avskaffas.

I ett avseende föreslår RSV att särregleringen behålls,

nämligen vad gäller redovisningen till skattemyndigheterna

i form av en s.k. fördelningslista. Skälen anges

huvudsakligen vara dels att listorna, särskilt om två

alternativa nya formulär upprättades, skulle vara ett gott

hjälpmedel för den som betalar ut ersättning till artister vid

bedömning av hur kostnaderna för resa och uppehälle skall

behandlas, dels att den behövs för

skattemyndigheternas kontrollverksamhet. Aktörerna på

artistmarknaden däremot har starkt ifrågasatt att införandet

av två fördelningslistor -- en för turnerande och en för icke

turnerande artister -- skulle lösa bedömningsproblemen vad

gäller resekostnadsersättningar.

Sedan RSV lade fram sitt förslag har som en del av

skattereformen genomförts ändringar i 10 § UBL, som bl.a.

innebär att beräkningen av preliminär skatt på

traktamentsersättning vid tjänsteresa och resa med egen bil

i tjänsten har kopplats samman med de avdragsschabloner

som numera gäller på dessa områden. Beträffande annan

kostnadsersättning beräknas preliminär skatt endast om det

är uppenbart att ersättningen avser kostnader som inte är

avdragsgilla vid mottagarens inkomsttaxering eller att den

överstiger avdragsgillt belopp. De nyligen införda

bestämmelserna i 10 § UBL anser jag vara ändamålsenliga

även vid beräkning av preliminär skatt på ersättning till

artister.

Att RSV anser att det finns behov av gränsdragning

mellan turnerande och inte turnerande artister bottnar i att

resor till olika orter där artisten haft kortvariga engagemang

ses som resor till de i resp. engagemangsavtal angivna

tjänsteställena och således inte som resor i tjänsten (se RÅ

1979 ref 1:93), medan resor för den som inte återvänder till

bostaden mellan de olika engagemangen (turnerande artist)

betraktats som tjänsteresor (se kammarrättens i Stockholm

dom den 6 februari 1984 i mål 4895-1983). För min del kan

jag inte se att någon särskild redovisningsblankett bör

påbjudas av denna anledning. Inte heller kan jag se att

kontrollaspekten motiverar andra bestämmelser än de som

föreskrivs i 78 § UBL. Jag föreslår därför inga sådana

bestämmelser.

Om ersättning utgetts i en klumpsumma och artisten

svarar för kostnader förenade med framträdandet innebär

mitt förslag att vid beräkningen av såväl skatteavdrag som

arbetsgivaravgifter hänsyn tas till kostnaderna endast om de

kan beräknas uppgå till minst 10 % av ersättningen (11 §

UBL och 2 kap. 4 § socialavgiftslagen). Skattemyndigheten

skall på framställning av den som utger betalningen

bestämma hur kostnaderna skall beräknas. För musiker och

sångartister gäller för närvarande en av RSV fastställd

schablon (30 %) vid beräkning av underlag för

arbetsgivaravgifter enligt socialavgiftslagen. Den bör gälla

även vid beräkningen av preliminärskatteavdrag.

Innehar artisten eller idrottsmannen en F-skattesedel

skall inte vare sig skatteavdrag göras eller

arbetsgivaravgifter betalas. Om den skattskyldige har både

F- och A-skattesedel måste F-skattesedeln ha åberopats för

att gälla (jfr avsnitt 3.4). Samma regler om skatteavdrag

skall gälla när artistersättning betalas ut till en juridisk

person. Även om ersättningen ges ut till ett handelsbolag

skall preliminär skatt innehållas om bolaget inte innehar F-

skattesedel. När artistersättning betalas ut till en juridisk

person kommer däremot inte arbetsgivaravgifter i fråga.

Ersättning från en ideell förening till en idrottsutövare,

som inte är att betrakta som näringsidkare, skall, om den

per år understiger ett halvt basbelopp enligt lagen om

allmän försäkring, inte räknas med vid beräkning av

sjukpenning- och pensionsgrundande inkomst och inte

utgöra underlag för arbetsgivaravgifter (prop. 1990/91:76,

SfU10, rskr. 116, SFS 1991:121). Av administrativa skäl bör

den som betalar ut nu aktuella ersättningar inte heller vara

skyldig att göra skatteavdrag. Däremot bör de allmänna

reglerna om kontrolluppgift gälla även dessa ersättningar.

3.19 Uppbörd av F-skatt och särskild A-skatt

Mitt förslag: Preliminär F-skatt och särskilt

debiterad A-skatt skall betalas varannan månad med början

i mars. De skattskyldiga skall tillställas särskilda

inbetalningskort.

Vid beräkning av preliminär F-skatt och särskild A-skatt

skall hänsyn tas också till sådan mervärdeskatt som den

skattskyldige redovisar i allmän självdeklaration.

Promemorians förslag: I promemorian finns inget

förslag i de här delarna.

Skälen för mitt förslag: Jag har i det föregående

vid flera tillfällen framhållit att en F-skattesedel skall kunna

utfärdas efter en relativt enkel prövning. Den som ansöker

om en F-skattesedel skall, om inte särskilda skäl talar emot

det, få en sådan skattsedel, i vissa fall kombinerad med en

A-skattesedel. I ett system som är så generöst mot de

skattskyldiga måste det finnas goda möjligheter att

kontrollera att varje F-skattesedelsinnehavare fullgör sina

skyldigheter i fråga om betalningen av den preliminära

skatten. Inte minst viktigt är att skatten betalas i tid och att

det ges möjligheter för skattemyndigheterna att snabbt

gripa in då detta inte sker. Därigenom minskas risken för att

en F-skattesedelsinnehavare drar på sig stora

preliminärskatteskulder som han sedan inte förmår betala

med åtföljande skattebortfall för det allmänna.

Uppbörd varannan månad

I samband med att uppbörden av arbetsgivaravgifter

samordnades med uppbörden av källskatt infördes en

månatlig betalning av sådana avgifter och skatter.

Dessförinnan, dvs. före den 1 januari 1985, skulle

avgifterna och skatterna betalas varannan månad --

avgifterna i jämna månader och skatterna i udda. Varje

betalning avsåg då en period på två månader.

Den månatliga uppbörden av arbetsgivaravgifter och

källskatt har visat sig fungera mycket bra.

Skattemyndigheterna använder ett system för maskinell

bevakning av att betalningar görs och kan med hjälp av

detta snabbt sända ut betalningspåminnelser till de

arbetsgivare som har missat en inbetalning.

Enligt min mening bör samma slag av rutiner som nu

används vid uppbörden av arbetsgivaravgifter och källskatt

användas också vid uppbörden av F-skatt. Med hänsyn till

att de skattskyldigas likviditet inte bör försämras i det kärva

ekonomiska klimat som råder nu anser jag dock inte att

också F-skatten skall betalas in till skattemyndigheten varje

månad. Den bör i stället, såsom nu gäller i fråga om B-

skatten, betalas in varannan månad med början i mars. De

skattskyldiga bör betala den preliminära F-skatten med

särskilt inbetalningskort som de får från

skattemyndigheten.

Av administrativa skäl bör uppbörden av särskilt

debiterad A-skatt ske på samma sätt som uppbörden av

preliminär F-skatt. Jag föreslår därför att även sådan skatt

skall betalas varannan månad med inbetalningskort som

sänds ut av skattemyndigheten.

Preliminär skatt i fråga om mervärdeskatt

I samband med skattereformen gjordes också en

omfattande reformering av de indirekta skatterna, dvs.

mervärdeskatten och punktskatterna. Mervärdeskatten

utvidgades till en generell och enhetlig beskattning av i

princip all yrkesmässig omsättning av varor och tjänster.

Endast enstaka undantag från skatteplikten behölls.

Samtidigt ändrades redovisningsordningen för

mervärdeskatten så att redovisning av skatten skall ske för

all skattepliktig omsättning utan någon nedre gräns. Av

förenklingsskäl beslutades att om den skattepliktiga

omsättningen inte överstiger 200 000 kr. per år skall

redovisningen ske i den skattskyldiges inkomstdeklaration.

För att inte betalningstidpunkten skulle komma tidigare vid

en redovisning av mervärdeskatten i självdeklarationen

bestämdes att mervärdeskatten skulle få betalas så sent som

senast den 30 april utan att kvarskatteavgift påfördes. En

sådan betalning sker då såsom en fyllnadsinbetalning av

preliminär skatt.

Behovet av att göra fyllnadsinbetalning avseende

mervärdeskatten skulle kunna ha motverkats genom att låta

även mervärdeskatten ingå i den preliminärt debiterade B-

skatten. RSV bedömde emellertid att detta inte var

praktiskt möjligt att genomföra förrän tidigast under

inkomståret 1993. Tills vidare skulle därför

mervärdeskatten inte ingå i den preliminärt debiterade B-

skatten (prop. 1989/90:111, SkU31, rskr. 357, SFS

1990:576).

Jag har nu inhämtat från RSV att verket har möjligheter

att administrera en preliminär skatt även i fråga om sådan

mervärdeskatt som redovisas i självdeklaration fr.o.m.

inkomståret 1993. Visserligen medför detta att

inbetalningen av mervärdeskatt i vissa fall måste

tidigareläggas. Slutdatum blir den 18 februari i stället för

den 30 april. Detta gäller dock endast den del av

mervärdeskatten som tillsammans med obetald preliminär

skatt på övriga inkomster överstiger 20 000 kr. För vissa

skattskyldiga medför preliminär skatt i fråga om

mervärdeskatt däremot fördelar, nämligen för sådana

skattskyldiga som har rätt att få tillbaka mervärdeskatt.

Detta kan då ske redan under inkomståret i stället för som

nu först i samband med att överskjutande preliminär skatt

återbetalas i december året efter inkomståret. Jag anser att

även sådan mervärdeskatt som redovisas i allmän

självdeklaration bör inordnas i preliminärskattesystemet.

En sådan ordning har så stora administrativa fördelar att

den bör införas nu.

3.20 AUL och undantagslagen

Mitt förslag: Både lagen om avdrags- och

uppgiftsskyldighet beträffande vissa uppdragsersättningar

(AUL) och lagen om undantag från vissa bestämmelser i

uppbördslagen (1953:272) m.m. skall upphävas.

Nuvarande bestämmelser om uppgiftsskyldighet i AUL

skall flyttas över till lagen om självdeklaration och

kontrolluppgifter.

Promemorians förslag: Överensstämmer i allt

väsentligt med mitt.

Remissinstanserna: Förslaget tillstyrks eller

lämnas utan erinran av nästan alla remissinstanser.

Kammarrätten i Stockholm anser att AUL bör

avskaffas utan att få någon motsvarighet på annat håll.

Svenska revisorsamfundet SRS tillstyrker att AUL

och undantagslagen upphävs. Mot bakgrund av att

uppgiftsskyldigheten för innehavare av schablontaxerade

fastigheter och lägenhetsinnehavare i AUL inte visat sig

fungera särskilt bra bör det enligt samfundet övervägas att

utmönstra reglerna helt. Den lösning som anförs i

promemorian leder enligt samfundets mening inte till några

förbättringar.

Skälen för mitt förslag: Enligt lagen (1982:1006)

om avdrags- och uppgiftsskyldighet beträffande vissa

uppdragsersätttningar, AUL, skall skatteavdrag göras med

50 % av överenskommen ersättning för uppdrag som utgör

mervärdeskattepliktig tjänst och avser vissa i lagen angivna

arbeten. För att avdragsskyldighet skall föreligga krävs att

uppdragstagaren, när denne är en fysisk person, har en A-

skattesedel. Med dessa bestämmelser i AUL

korresponderar en föreskrift i UBL, som gör det möjligt för

skattemyndigheten att utfärda en A-skattesedel i stället för

en B-skattesedel för en fysisk person som har sådan

uppdragsverksamhet som avses i AUL. En A-skattesedel

får sålunda utfärdas om uppdragstagarens för inkomstårets

beräknade slutliga skatt kan antas till huvudsaklig del bli

betald genom skatteavdrag.

AUL:s bestämmelser om skatteavdrag får genom UBL:s

särskilda föreskrift om utfärdande av A-skattesedel en

dubbel effekt. När uppdragstagaren har en fast anställning

och vid sidan av denna åtar sig uppdrag av det slag som

anges i AUL medför uppdragsgivarens avdragsskyldighet

att uppdragstagaren får vidkännas skatteavdrag också på

biinkomster, något som ju inte kan bli fallet om endast

UBL:s bestämmelser hade varit tillämpliga. Driver

uppdragstagaren sin uppdragsverksamhet yrkesmässigt

innebär uppdragsgivarens avdragsskyldighet i stället att

skatteavdrag kommer att göras på en inkomst av

näringsverksamhet.

AUL är, som sagts, konstruerad så att skatteavdrag på

biinkomster skall göras inom de områden som omfattas av

lagen. Genom de av mig föreslagna generella

bestämmelserna om skatteavdrag på biinkomster blir den

särskilda regleringen i AUL mer eller mindre obehövlig

såvitt gäller en uppdragstagare som är fysisk person. AUL:s

regler om skatteavdrag i denna del bör därför upphävas,

även om det i vissa fall kommer att innebära en minskad

avdragsskyldighet. Jag har ju föreslagit att skatteavdrag

skall ske endast om uppdragsgivaren är näringsidkare eller

om ersättningen överstiger 10 000 kr. Dessutom kommer

skatteavdraget på biinkomster enligt de regler jag föreslagit

att vara 30 % i stället för 50 %.

Reglerna om skatteavdrag i AUL tillämpas inte på ägare

av privatbostadsfastigheter och lägenhetsinnehavare om

uppdraget avser fastigheten resp. lägenheten. Skatteavdrag

från ersättning för sådana uppdrag skall sålunda bara göras

enligt reglerna i UBL med beaktande av reglerna i

undantagslagen. Skatteavdrag skall alltså göras endast av

huvudarbetsgivare samt under förutsättning att mottagaren

har en A-skattesedel och inte skall betala mervärdeskatt. I

fråga om privatbostadsfastigheter och lägenheter kommer

därför den nyss beskrivna lindringen i avdragsskyldigheten

att inträda bara i de fall en huvudarbetsgivare betalar ut

ersättning som understiger 10 000 kr. till någon som inte är

skyldig att betala mervärdeskatt.

Med hänsyn till att antalet fall där en lindring i

avdragsskyldigheten inträffar är begränsat och eftersom

eventuella bestämmelser om avdragsskyldighet i sådana fall

skulle kräva att begreppet huvudarbetsgivare används,

vilket i sin tur skulle medföra problem för främst

uppdragsgivare, bör området inte regleras särskilt. Jag

föreslår därför inte något undantag från den tidigare

nämnda 10 000-kronorsgränsen.

Den uppgiftsskyldighet som ägare av en

privatbostadsfastighet och lägenhetsinnehavare har enligt

AUL och som innebär att uppgiften om utbetald ersättning

skall lämnas i självdeklarationen har visat sig fungera

mindre bra. Dessutom har uppgiftsskyldigheten lett till

praktiska svårigheter genom införandet av den förenklade

självdeklarationen. Att sådana uppgifter som anges i AUL

skall lämnas i självdeklarationen är olämpligt. Reglerna om

uppgiftsskyldighet i AUL bör därför upphävas. I de

situationer som nu är av intresse bör i stället kontrolluppgift

lämnas under samma förutsättningar som gäller beträffande

andra skattepliktiga ersättningar.

När det gäller ersättningar till juridiska personer syftar

AUL:s bestämmelser om skatteavdrag till att förbättra

skattekontrollen inom vissa tjänstesektorer där

erfarenheterna visade att ett skattebortfall inte var ovanligt.

Det rör sig om sektorer där uppdragsgivarna i regel är

bokföringsskyldiga. Av särskilt intresse är att lagen inte

föreskriver någon avdragsskyldighet om betalning erläggs

mot faktura som bl.a. anger att uppdragstagaren är

registrerad för mervärdeskatt eller, om uppdragstagaren

inte är registrerad, hans organisationsnummer samt

mervärdeskattens belopp.

Genom det föreslagna systemet med att ge

rättsverkningar åt både A- och F-skattesedlarna blir AUL:s

regler närmast överspelade. Enligt mitt förslag skall

nämligen skatteavdrag inte göras på ersättning till den som

har en F-skattesedel -- vilket praktiskt taget samtliga nu

berörda juridiska personer kommer att ha -- medan

skatteavdrag många gånger skall göras för andra. För att

uppdragsgivaren skall kunna veta om avdrag skall göras

måste uppdragstagaren visa vilken skattsedel han har. En F-

skattesedel kan i detta sammanhang sägas få samma

betydelse som en registrering till mervärdeskatt. AUL:s

bestämmelser bör därför kunna upphävas även i den här

delen. Det som sagts nu innebär att AUL kan avskaffas i sin

helhet.

Genom undantagslagen har, för en begränsad krets av

uppdragsgivare, införts regler som gör det möjligt att i fråga

om vissa uppdrag förutse om skyldighet föreligger att göra

skatteavdrag och betala arbetsgivaravgifter. Jag har nu

föreslagit regler med samma syfte men som, till skillnad från

undantagslagens regler, avses kunna gälla samtliga

uppdragsgivare. De föreslagna reglerna avses alltså kunna

tillämpas även i fråga om de uppdragsgivare som anges i

undantagslagen. Detta innebär i vissa avseenden en

skärpning av nuvarande regler om skyldigheten att göra

skatteavdrag och betala arbetsgivaravgifter. Skärpningen

berör ägare av privatbostadsfastighet och

lägenhetsinnehavare som för ett arbete på fastigheten resp.

lägenheten anlitat någon som har en A-skattesedel och som

är registrerad till mervärdeskatt när ersättningen för arbetet

uppgår till 10 000 kr. eller mer.

Skärpningen gäller för både huvudarbetsgivare och

sidoarbetsgivare. Med hänsyn till gränsbeloppets storlek

torde antalet berörda uppdragsgivare vara begränsat. Med

hänsyn härtill och eftersom en specialreglering bör undvikas

när generella regler finns att tillgå föreslår jag att också

undantagslagen upphävs.

3.21 Gallring av bolags- och föreningsdeklarationer

Mitt förslag: Självdeklarationer och andra

taxeringshandlingar som avser aktiebolag eller ekonomiska

föreningar skall normalt förstöras sedan tio år förflutit efter

taxeringsårets utgång.

RSV:s förslag: Överensstämmer i huvudsak med

mitt. RSV föreslår dock att handlingarna skall förstöras

sedan sex år har gått.

Remissinstanserna: Förslaget har i huvudsak fått

ett positivt mottagande. Riksåklagaren framhåller att

myndigheterna genom den föreslagna ordningen avhänder

sig en stor del av de möjligheter som finns för att kunna få

fram utredning i anslutning till bolagets eller föreningens

deklaration. Detta kan ha betydelse inte bara vid grova

skattebedrägerier, där preskriptionstiden är tio år, utan

även utredningar av andra brott exempelvis

förskingringsbrott och bokföringsbrott. Enligt

riksåklagarens mening bör gallringsreglerna anpassas inte

bara till de intressen som ligger bakom skattelagstiftningen

utan även till de krav som kan ställas från

brottsutredningssynpunkt. Riksarkivet framhåller att

bolags- och föreningsdeklarationerna har ett stort

forskningsvärde framförallt på grund av att företagsarkiven

gallras allt hårdare, särskilt avseende små och medelstora

företag där som regel inga arkivbestånd bevaras åt

framtiden. Riksarkivet föreslår att samtliga deklarationer,

såväl för fysiska personer som för bolag och ekonomiska

föreningar inom Östergötlands, Gotlands, och

Västernorrlands län samt Göteborgs kommun skall

undantas från gallring.

Skälen för mitt förslag: Enligt 4 kap. 13 § lagen

(1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter, LSK,

skall självdeklarationer och andra handlingar som

avlämnats eller upprättats med anledning av taxering

förvaras hos skattemyndigheten. Handlingarna skall

förstöras sedan sex år har gått efter taxeringsårets utgång,

om inte regeringen eller den myndighet som regeringen

bestämmer föreskriver något annat. Med stöd härav har

regeringen lämnat föreskrifter, 3 § förordningen

(1990:1237) om självdeklaration och kontrolluppgifter, i

fråga om handlingar som avser aktiebolag och ekonomiska

föreningar. Sådana handlingar skall förvaras i sex år efter

utgången av det år då bolaget eller föreningen blivit

upplöst, och först därefter förstöras.

Bestämmelserna i förordningen innefattar väsentliga

undantag från de generella gallringsreglerna i LSK såvitt

avser aktiebolag och ekonomiska föreningar. Detta har

medfört att ett mycket omfattande arkivmaterial har byggts

upp hos skattemyndigheterna. Som exempel kan nämnas

att i Stockholms län förvaras för närvarande ca 2 000

hyllmeter bolags- och föreningsdeklarationer. För hela

landet kan materialet beräknas uppgå till ca 5 000 hyllmeter.

Den främsta anledningen till att bolags- och

föreningsdeklarationer normalt inte gallras är att även

uppgifter om gamla förhållanden kan vara av betydelse vid

taxering till utskiftningsskatt (se bl.a. prop. 1927:210

s. 246). Läget har förändrats genom att lagen (1927:321) om

utskiftningsskatt upphört att gälla vid utgången av år 1990.

Enligt lagen (1990:1452) om upphävande av lagen om

utskiftningsskatt skall dock de äldre bestämmelserna

tillämpas vid 1992 och senare års taxeringar om, efter beslut

om likvidation eller fusion, medel har utskiftats till

aktieägare före utgången av år 1990. Det innebär att

taxering tilll utskiftningsskatt kan komma att äga rum

avsevärd tid efter 1990 års utgång. Det kan emellertid på

goda grunder antas att de äldre bestämmelserna bara i

undantagsfall kommer att tillämpas senare än vid 1992 års

taxering (jfr prop. 1990/91:54 s. 252). Mot den här

bakgrunden finns det inte av hänsyn till

beskattningsverksamheten skäl att bevara

deklarationsmaterialet under någon längre tid.

Riksarkivet har föreslagit att en del av

deklarationsmaterialet bevaras för att forskningens behov

skall kunna tillgodoses. I 3 § arkivlagen (1990:782) anges

också att myndigheternas arkiv skall bevaras, hållas

ordnade och vårdas så att de tillgodoser bl.a. forskningens

behov. Mot bakgrund av de nya arkivreglerna föreskrivs

numera i socialtjänstförordningen (1981:750) att handlingar

som omfattas av gallringsskyldigheten enligt 60 §

socialtjänstlagen (1980:620) av hänsyn till forskningens

behov skall undantas från gallring bl.a. avseende

kommuner som ingår i Östergötlands, Gotlands och

Västernorrlands län samt Göteborgs kommun.

För forskningens behov bör ett urval av

självdeklarationer för aktiebolag och ekonomiska

föreningar undantas från gallring. Det förefaller lämpligt att

urvalet, på samma sätt som socialtjänsthandlingar och i

enlighet med riksarkivets förslag, utgörs av de

deklarationer som hänför sig till kommuner som ingår i

Östergötlands, Gotlands och Västernorrlands län samt

Göteborgs kommun. Även ett urval av äldre bolags- och

föreningsdeklarationer som avser andra kommuner bör få

bevaras. Det material som undantas från gallring bör

överlämnas till de statliga arkivmyndigheterna.

Övertagandet av deklarationerna förutsätts ske inom de

statliga arkivmyndigheternas befintliga ekonomiska ramar.

Jag föreslår alltså att huvuddelen av det äldre

deklarationsmaterialet avseende aktiebolag och

ekonomiska föreningar gallras. Gallringsfristen bör, bl.a.

med hänsyn till vad riksåklagaren anfört, bestämmas till tio

år efter taxeringsårets utgång. Förslaget bör föranleda

ändringar i 4 kap. 13 § LSK. Närmare föreskrifter om vilket

material som bör föras över till landsarkiven bör ges i

förordningen om självdeklaration och kontrolluppgifter.

3.22 Ikraftträdande

Mitt förslag: Den föreslagna lagstiftningen skall

träda i kraft den 1 januari 1993. Reglerna om skattsedlarnas

rättsverkningar skall dock inte träda i kraft förrän den 1

april 1993.

Vid lagens ikraftträdande skall fysiska och juridiska

personer, som är registrerade för betalning av preliminär B-

skatt och redovisning av mervärdeskatt, eller som är

registrerade för betalning av preliminär B-skatt och som vid

1992 års taxering redovisat mervärdeskatt i sin allmänna

självdeklaration automatiskt tilldelas en F-skattesedel.

Detta skall dock inte gälla om den skattskyldige är

registrerad i kronofogdemyndighetens register för en

obetald skatte-eller avgiftsskuld.

Promemorians förslag: I promemorian föreslogs

att den nya lagstiftningen skulle träda i kraft den 1 januari

1991. Reglerna om skattsedlarnas rättsverkningar avsågs

dock inte träda i kraft förrän den 1 april 1991. I

promemorian gjordes inget undantag från den automatiska

tilldelningen av F-skatt för sådana skattskyldiga som har

skatte- eller avgiftsskulder.

Remissinstanserna: RSV ansåg, med

hänsyn till alla ändringar som måste göras i ADB-system på

grund av olika reformer, bl.a. skattereformen, att det inte

var möjligt att genomföra den i promemorian föreslagna

reformen 1991. RSV föreslog i stället att reglerna om F-

skattebevis genomförs fr.o.m. inkomståret 1993.

Företagareförbundet SFR, Svenska

revisorssamfundet SRS och TCO ansåg att

promemorieförslaget var så angeläget att det borde

genomföras så snart som möjligt. Kooperationens

pensionsanstalt uttryckte en viss tveksamhet till

huruvida den föreslagna tiden till dess reglerna om

skatteavdrag på biinkomster skulle träda i kraft var

tillräcklig. LRF ansåg att man borde avvakta till dess

skattereformen genomförts. Målarmästarnas

riksförening framhöll att det parallellt med de föreslagna

reglerna erfordras en grundlig information till olika

kategorier, inte minst enskilda fastighets- och villaägare

samt bostadsrättshavare. Näringslivets

skattedelegation ville understryka vikten av att en

övergång till ett nytt system sker så smidigt som möjligt och

utan någon administrativ belastning för företagen. Den i

promemorian föreslagna ordningen synes delegationen

uppfylla kravet på en smidig övergång.

Skälen för mitt förslag: Reformen bör träda i kraft

den 1 januari 1993. Skatteförvaltningen får därmed tid bl.a.

för utbildning och -- inte minst -- för att lämna grundlig

information om de nya reglerna.

För att undvika ett särskilt ansökningsförfarande för alla

dem som blir berättigade till en F-skattesedel enligt den

föreslagna ordningen bör genomförandet av förslaget, i

enlighet med vad som sägs i promemorian, planeras så att

utfärdande av de nya F-skattesedlarna kan ske i samband

med att nya preliminärskattesedlar för uppbördsåret

framställs, utan att särskild ansökan behöver ske. Samtliga

fysiska och juridiska personer som är registrerade för

betalning av preliminär B-skatt och redovisning av

mervärdeskatt bör automatiskt tilldelas en F-skattesedel i

samband med att de nya skattsedlarna framställs. Även

sådana skattskyldiga som redovisar sin mervärdeskatt i den

allmänna självdeklarationen, och alltså inte är registrerade

till mervärdeskatt, bör automatiskt tilldelas en F-

skattesedel om de under 1992 har haft en B-skattesedel.

Däremot bör andra regler tillämpas i fråga om

handelsbolag. För att ett handelsbolag skall kunna tilldelas

en F-skattesedel bör det vara registrerat i handelsregistret.

Uppgift om sådan registrering finns inte i skatteregistret.

Handelsbolag bör därför tilldelas en F-skattesedel endast

efter ansökan.

Enligt nuvarande regler kan delägare i ett handelsbolag

tilldelas en B-skattesedel. Detta beror givetvis på att

bolagets vinst beskattas hos delägarna och att dessa skall

betala preliminär skatt i avräkning mot den slutliga skatten

på vinsten. Inom det nya systemet bör, med hänsyn till de

rättsverkningar som har knutits till F-skattesedeln, delägare

i handelsbolag normalt tilldelas en A-skattesedel. Den

preliminära skatten på bolagets vinst, som även i

fortsättningen skall beskattas hos delägarna, bör i det nya

systemet tas ut som särskild A-skatt. Eftersom delägare i

handelsbolag inte är registrerade för bolagets

mervärdeskatt och inte heller redovisar bolagets

mervärdeskatt i sin självdeklaration medför mitt förslag att

handelsbolagsdelägare normalt inte kommer att få en

automatisk tilldelning av F-skattesedel.

Den som brister i redovisning eller betalning av vissa

skatter och avgifter skall enligt mitt förslag inte ha rätt till

en F-skattesedel såvida bristen inte är ringa. Jag anser

därför att sådana skattskyldiga som är registrerade hos

kronofogdemyndigheten på grund av obetalda skatter eller

socialavgifter inte bör få en F-skattesedel automatiskt om

skatte- eller avgiftsskulden till någon del är obetald. I

sådana fall bör frågan om en F-skattesedel prövas av

skattemyndigheten.

De föreslagna bestämmelserna om skattsedlarnas

rättsverkningar i lagen om allmän försäkring,

socialavgiftslagen och UBL skulle kunna göras tillämpliga

samtidigt med att de nya reglerna om utfärdande av

skattsedlar träder i kraft. Detta skulle innebära att

bestämmelserna i de nämnda lagarna fick beaktas av de

skattskyldiga som automatiskt tilldelas en F-skattesedel och

deras motparter allt eftersom skattsedlarna distribuerades.

En sådan ordning skulle dock kunna skapa oklarheter.

Ifrågavarande bestämmelser bör därför göras tillämpliga

först viss tid efter den tidpunkt då skattsedlarna på

preliminär F-skatt skall vara utsända. De som tilldelas en F-

skattesedel automatiskt bör dessutom få möjlighet att om

de så önskar få sin F-skattesedel utbytt mot en A-

skattesedel innan reglerna om skattsedlarnas

rättsverkningar träder i kraft. Jag anser att det därför är

lämpligt att välja den 1 april 1993 som ikraftträdandedag för

de föreslagna reglerna om skattsedlarnas rättsverkningar.

Också ett annat skäl talar för en sådan lösning. Enligt

det nu framlagda förslaget får den som kan antas komma att

förvärva inkomst av näringsverksamhet och handelsbolag

som är registrerade i handelsregistret tilldelas en F-

skattesedel efter ansökan. Av praktiska och administrativa

skäl bör utfärdande av F-skattesedel efter särskild ansökan

kunna ske under några månader innan de nya reglerna om

skattsedlarnas rättsverkningar i lagen om allmän försäkring,

socialavgiftslagen och UBL börjar tillämpas. Det kan inte

anses föreligga hinder mot att möjlighet ges

skattemyndigheten att pröva ansökningar om F-skattesedel

innan den automatiska tilldelningen har skett. En sådan

ordning förutsätter att allmänheten informeras om att en

automatisk tilldelning av F-skattesedlar kommer att ske och

att denna tilldelning kommer att gälla alla fysiska och

juridiska personer som har B-skatt och är registrerade för

redovisning av mervärdeskatt eller redovisar mervärdeskatt

i sin självdeklaration.

Under perioden den 1 januari--den 31 mars 1993 bör

nuvarande regler gälla för den som har en A- skattesedel

och för den som betalar ut lön till en sådan person. För den

som har tilldelats en F-skattesedel bör däremot gälla

särskilda övergångsregler. Under den nyssnämnda perioden

bör nuvarande regler om en B-skattesedels rättsverkningar

gälla F-skattesedeln. Det innebär bl.a. att den som betalar

ut lön till innehavaren inte skall göra skatteavdrag och att

debiterad F-skatt skall betalas in av den skattskyldige själv

på samma sätt som debiterad B-skatt.

I konsekvens med vad som nyss har föreslagits bör AUL

och undantagslagen upphävas fr.o.m. den 1 april 1993.

4 Ekonomiska konsekvenser

Nuvarande system för uppbörd av källskatt, inom vilket

den preliminära A-skatten betalas månatligen genom

skatteavdrag och den preliminära B-skatten varannan

månad av de skattskyldiga själva, medför relativt stora

skillnader mellan den preliminära skatt som betalas i

anslutning till inkomståret och den slutliga skatten.

Skillnaderna korrigeras till stor del med

fyllnadsinbetalningar av preliminär skatt, främst under

månaderna januari, fr.o.m. 1992 februari, och april året

efter inkomståret.

Den exakta avstämningen mellan preliminär och slutlig

skatt sker genom återbetalning av för mycket betald

preliminär skatt i form av överskjutande skatt, s.k. Ö-skatt

under december året efter inkomståret och uttag av för lite

betald skatt i form av kvarstående skatt, s.k. K-skatt. K-

skatten skall betalas antingen av de skattskyldiga själva eller

genom att deras arbetsgivare gör skatteavdrag under

januari -- mars andra året efter inkomståret. I båda fallen

skall K- skatten betalas in till statsverket senast den 18 april

samma år.

Det nu framlagda förslaget om skatteavdrag även på

biinkomster innebär att det redan under inkomståret blir en

väsentligt bättre överensstämmelse mellan den preliminära

A-skatten och den slutliga skatten.

Under januari 1991 gjorde skattskyldiga med A-

skattesedel fyllnadsinbetalningar avseende inkomståret

1990 med ca 4 miljarder kronor. Huvuddelen av

fyllnadsinbetalningarna kan antas vara hänförlig till skatt på

kapital, bl.a. skatt på realisationsvinster. Av det inbetalda

beloppet kan 40 %, dvs. 1,6 miljarder kronor, beräknas

vara hänförligt till biinkomster. Under april 1991 gjorde

skattskyldiga med A-skattesedel fyllnadsinbetalningar med

ca 13,1 miljarder kronor. Även av detta belopp kan 40 %,

dvs. 5,2 miljarder kronor, beräknas vara hänförligt till

biinkomster.

Den K-skatt som debiterades skattskyldiga med A-

skattesedel för betalning senast den 18 april 1991, dvs. skatt

som avsåg inkomståret 1989, uppgick till ca 8,2 miljarder

kronor. Av detta belopp kan huvuddelen, uppskattningsvis

ca 70 % eller 5,7 miljarder kronor, hänföras till skatt på

biinkomster.

Tidigareläggningen av inbetalningen av skatt som kan

hänföras till biinkomster ger en effekt på statsbudgetens

saldo som kan uppskattas till 2,1 miljarder kronor

budgetåret 1992/93 samt till 6,1 och 0,3 miljarder kronor

budgetåren 1993/94 resp. 1994/95. Till detta kommer en

minskning av statens slutliga indrivningsförluster genom att

skatteavdrag på biinkomster inom det nya systemet

kommer att göras redan i anslutning till inkomståret.

De föreslagna ändringarna i uppbördssystemet för

källskatt och arbetsgivaravgifter medför i inledningsskedet

vissa kostnader för skatteförvaltningen, t.ex. för anpassning

av ADB-systemen, utbildning av förvaltningens personal

och information till allmänheten. Jag beräknar att

genomförandekostnaderna vid RSV kommer att uppgå till

ca 15 milj.kr. och vid förvaltningen i övrigt till ca 5 milj.kr.

När det gäller den löpande driften av det reformerade

uppbördssystemet är det min bedömning att den ökning av

insatser för kontroll och uppföljning av att F-

skattesedelsinnehavarna fullgör sina skyldigheter som bör

göras för att systemet skall bli så effektivt som möjligt

uppvägs av att minskade resurser behöver användas för

telefonförfrågningar, förhandsbesked, processer och

revisioner med hänsyn till att problemet med att tolka

arbetsgivar- och arbetstagarbegreppen i princip försvinner.

För kostnaden för administrationen av skatteavdrag på

biinkomster kompenseras arbetsgivarna genom att de ges

möjlighet att tillgodogöra sig ränta på de skatteavdrag som

skall göras från biinkomsterna vid löneutbetalningen till

dess den innehållna skatten skall betalas in till statsverket.

Det kan beräknas motsvara en räntevinst på drygt 100

milj.kr.

Det nu föreslagna systemet för uppbörd av källskatt och

arbetsgivaravgifter medför väsentliga förenklingar inte bara

för skatteförvaltningen utan också för såväl arbetsgivarna

som arbetstagarna. Hur stora besparingar arbetsgivarna

kan göra på grund av dessa förenklingar är svårt att säga

men jag beräknar att de -- tillsammans med den räntevinst

arbetsgivarna kan göra på innehållen preliminär skatt på

biinkomster -- mer än väl uppväger de kostnader

arbetsgivarna åsamkas genom att de blir skyldiga att också

göra skatteavdrag på sådana inkomster.

5 Upprättade lagförslag

I enlighet med vad jag nu anfört har inom

finansdepartementet upprättats förslag till

1. lag om ändring i uppbördslagen (1953:272),

2. lag om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration

och kontrolluppgifter,

3. lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän

försäkring,

4. lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter,

5. lag om ändring i lagen (1984:668) om uppbörd av

socialavgifter från arbetsgivare,

6. lag om ändring i lagen (1990:659) om särskild

löneskatt på vissa förvärvsinkomster,

7. lag om ändring i skatteregisterlagen (1980:343).

Förslagen under 3--5 har upprättats i samråd med

statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN].

Lagrådet har granskat förslagen under 1--6, dock med

den begränsning som nämnts i avsnitt 1 beträffande

förslagen under 2 och 5.

Datainspektionen har i avgivet yttrande över förslaget

under 7 inte haft någon erinran mot den föreslagna

ändringen.

Prop.

1991/92

112

Sammanfattning av förslagen i finansdepartementets

promemoria Ds 1988:59, F-skattebevis -- Nya regler för

skatteavdrag och socialavgifter

Skattsedelstilldelningen

Bilaga 1

 1. Det skall finnas två olika typer av skattsedlar för

preliminär skatt; A-skattesedel och F-skattesedel.

2. En fysisk person skall kunna tilldelas endera av

skattsedlarna eller en kombination av A- och F- skattesedel.

En juridisk person skall kunna tilldelas antingen en F- eller

en A-skattesedel.

3. En F-skattesedel skall utfärdas endast efter ansökan. F-

skattesedel skall kunna tilldelas fysisk person som driver

rörelse eller som gör troligt att han kommer att driva

rörelse. Detsamma gäller i fråga om jordbruk om personen

kan antas ha behov av en F-skattesedel.

4. F-skattesedel skall kunna tilldelas aktiebolag och

ekonomiska föreningar som driver rörelse.

5. Även handelsbolag skall -- trots att de inte är

inkomstskattesubjekt -- kunna tilldelas en F-skattesedel om

bolaget är registrerat i handelsregistret. Ett handelsbolag

skall dock av naturliga skäl inte debiteras preliminär F-

skatt.

6. F-skattesedel får inte utfärdas om det föreligger grund

för återkallelse av sådan skattsedel eller sådan grund

förelegat under de två närmast föregående åren.

7. A-skattesedel skall tilldelas en fysisk person som inte

skall ha en F-skattesedel. Även juridiska personer vars F-

skattesedel har återkallats skall tilldelas en A-skattesedel.

8. A-skattesedel skall också kunna tilldelas en fysisk

person som har en F-skattesedel. Om detta sker skall F-

skattesedeln utfärdas under villkor att A-skattesedeln

används i anställningsförhållanden. En kombination av A-

och F-skattesedel skall kunna tillkomma på initiativ från

såväl den skattskyldige som skattemyndigheten.

9. Den som har en A-skattesedel och har sådana

inkomstförhållanden att hans preliminära skatt inte kan

antas bli betald genom att skatteavdrag görs skall även

kunna debiteras preliminär skatt, s.k. D-skatt.

10. Vid F-skattsedeln skall fogas ett F-skattebevis. Av detta

bevis skall framgå hur den preliminära skatt och de

socialaavgifter som belöper på ersättning för arbete som

uppdras åt honom skall betalas. Det skall också framgå om

F-skattesedeln har kombinerats med en A-skattesedel och

vad som gäller härvidlag.

Skattsedlarnas rättsverkningar för utbetalaren

11. En arbets- eller uppdragsgivares skyldigheter i fråga

om källskatteavdrag och socialavgifter knyts direkt an till

vilken typ av skattsedel motparten har. Delvis olika regler

skall gälla beroende på om den som uppdragit arbetet har

gjort det inom ramen för en bokföringspliktig verksamhet

eller inte.

12. En uppdrags- eller arbetstagares skattsedelsinnehav vid

utbetalningstillfället skall vara avgörande för vilka

skyldigheter som åligger parterna i fråga om socialavgifter

och skatteavdrag.

Parterna skall dock ha möjlighet att avtala om att

förhållandena vid tidpunkten för ersättningens

bestämmande i stället skall vara avgörande.

Skattsedlarna skall förnyas årligen. F-skattesedelns

rättsverkningar skall begränsas till att gälla t.o.m. den 25

februari året efter det år den har utfärdats.

13. Den som mottar ersättning för arbete skall vara skyldig

att visa vilken typ av skattsedel han har. Har han en

kombination av A- och F-skattesedel skall han anses ha

endast en A-skattesedel om han inte skriftligen åberopat F-

skattesedeln.

14. En uppgift på en faktura om att utställaren har en F-

skattesedel skall få tas för god. Detta gäller dock inte om

den som betalar ut ersättningen insett eller bort inse att

uppgiften var oriktig. Uppgift på faktura om F-

skattesedelsinnehav skall gälla som sådant skriftligt

åberopande som avses i punkt 13.

15. Den som betalar ut ersättning för arbete till någon som

har enbart en F-skattesedel skall, om inte ett

likställighetsavtal har träffats, alltid vara befriad från

skyldigheten att göra skatteavdrag och betala

arbetsgivaravgifter. Detta gäller även om F-

skattesedelsinnehavaren anlitar annan för att utföra

arbetet. Dock skall uppdragsgivaren i vissa fall kunna

åläggas ett med mottagaren solidariskt ansvar för dennes

skatter och socialavgifter.

16. Den som uppdrar ett arbete till en fysisk person som har

en F-skattesedel skall i ett undantagsfall kunna åläggas ett

med F-skattesedelsinnehavaren solidariskt ansvar för

dennes inkomstskatt och egenavgifter till den del de kan

hänföras till ersättningen för arbetet. Detta gäller om

arbetet utförts av F-skattesedelsinnehavaren under sådana

förhållanden att det måste anses ha varit uppenbart för den

som uppdragit arbetet att en fast eller tillfällig anställning

har förelegat.

17. Den som uppdrar ett arbete till en fysisk eller juridisk

person med F-skattesedel som i sin tur låter någon annan

utföra arbetet skall i ett undantagsfall också kunna åläggas

ett med F-skattesedelsinnehavaren, eller annan som har

ålagts betalningsskyldighet för källskatt och

arbetsgivaravgifter som hänför sig till ersättningen för

arbetet, solidariskt ansvar för skatten och avgifterna. Detta

gäller om den som utfört arbetet gjort det under sådana

förhållanden att det måste anses ha varit uppenbart för den

som uppdragit arbetet att en fast eller tillfällig anställning

hos honom har förelegat.

18. När ett uppdrag ges till någon som saknar F-skattesedel

och det måste anses vara uppenbart för honom att

uppdragsgivaren inte insåg att han var arbetsgivare och med

hänsyn till omständigheterna måste anses ha saknat

anledning att räkna med att han var arbetsgivare skall

uppdragstagaren kunna åläggas ett med uppdragsgivaren

solidariskt betalningsansvar för de arbetsgivaravgifter som

belöper på ersättningen för arbetet.

19. Den som betalar ut ersättning för arbete till någon som

har en A-skattesedel skall enligt en huvudregel vara skyldig

att göra skatteavdrag från och betala arbetsgivaravgifter på

ersättningen. Detta gäller oberoende av om utbetalaren är

huvudarbetsgivare eller inte och oberoende av om

ersättningen hos mottagaren taxeras som inkomst av tjänst,

rörelse eller jordbruksfastighet. Från denna huvudregel

finns två undantag.

20. Det ena undantaget avser det fallet att mottagaren har

både en A-skattesedel och en F-skattesedel. I den

situationen föreligger inte skyldighet att göra skatteavdrag

och betala arbetsgivaravgifter om mottagaren skriftligen

åberopar F-skattesedeln.

21. Det andra undantaget avser det fallet att ersättningen

betalas ut utom bokföringspliktig verksamhet. Utbetalaren

är alltså en fysisk person som inte är bokföringsskyldig. I

sådant fall skall skatteavdrag inte göras och

arbetsgivaravgifter inte betalas om ersättningen för arbetet

kan antas komma att understiga 10 000 kr. under en tidrymd

av ett år. I nämnda undantagsfall skall den som utfört

arbetet själv svara för den preliminära skatten och

socialavgifterna (egenavgifter).

22. Den som betalar ut ersättning för arbete till en juridisk

person med en A-skattesedel skall göra skatteavdrag enligt

en schablon. Den innebär att 50 % av ersättningen skall

dras av och betalas in till skattemyndigheterna på samma

sätt som innehållen skatt.

Innehållet belopp skall gottskrivas den juridiska

personen som preliminär skatt. Om uppdragstagaren är

handelsbolag skall beloppet i stället gottskrivas som

mervärdeskatt.

Skattsedlarnas rättsverkningar för innehavaren

23. Den preliminära skatten skall betalas som

preliminär A-, D- eller F-skatt. Preliminär A-skatt skall

betalas genom skatteavdrag. Preliminär D- och F-skatt skall

betalas enligt särskild debitering.

24. En F-skattesedelsinnehavare är skyldig att själv svara

för den preliminära skatt och de socialavgifter som belöper

på de ersättningar han får för utfört arbete. Socialavgifterna

skall betalas i form av egenavgifter. Detta gäller även om

ersättningen för arbetet taxeras som inkomst av tjänst.

25. En F-skattesedelsinnehavare som åtar sig ett arbete

som han låter någon annan utföra skall anses vara

arbetsgivare åt den som utfört arbetet när det gäller

skyldigheten att göra skatteavdrag och betala

arbetsgivaravgifter.

Likställighetsavtal

26. En fysisk person som har en F-skattesedel skall med

uppdragsgivaren kunna ingå avtal om att denne skall betala

arbetsgivaravgifter och göra skatteavdrag (s.k.

likställighetsavtal).

Ett likställighetsavtal skall omfatta både

arbetsgivaravgifter och skatteavdrag.

Ett avtal som enbart avser arbetsgivaravgifter skall anses

omfatta också skyldigheten att göra skatteavdrag.

Ett avtal som enbart avser skyldigheten att göra

skatteavdrag skall inte påverka skyldigheten att betala

socialavgifter.

27. Likställighetsavtal skall, i likhet med vad som nu gäller

inte kunna ingås, om den som åtagit sig ett arbete är en

juridisk person.

Storleken av skatteavdraget

28. Underlag för beräkning av såväl skatteavdrag som

arbetsgivaravgifter skall vara ersättning för utfört arbete

(alltså ej ersättning för material m.m.). Hänsyn skall inte

tas till om ersättningen utgör mottagarens huvudsakliga

inkomst av tjänst eller inte. Genom en sådan regel införs ett

system med skatteavdrag på biinkomster.

29. Vid beräkning av skatteavdrag (men ej vid beräkning

av arbetsgivaravgifter) jämställs med ersättning för arbete

bl.a. pensioner. Dessa kommer sålunda alltid att bli föremål

för skatteavdrag.

30. Skatteavdrag skall i regel beräknas enligt skattetabell.

Blir avdraget mindre än 30 % skall avdrag dock göras efter

detta procenttal om inte den som betalar ut ersättningen är

huvudarbetsgivare.

31. Skyldighet att göra skatteavdrag och betala

arbetsgivaravgifter föreligger inte om ersättningen för

arbete från en och samme utbetalare under ett kalenderår

understiger 1 000 kr.

32. Skatteavdrag för K-skatt skall göras endast av

huvudarbetsgivare.

Återkallelse av F-skattesedel

33. En F-skattesedel skall återkallas om

a) innehavaren begär att skattsedeln skall återkallas,

b) innehavaren upphör med att driva rörelse eller annan

verksamhet som motiverar innehavet av F-skattesedeln,

c) innehavaren brister i redovisning eller betalning av

preliminär eller slutlig skatt eller socialavgifter,

d) innehavaren underlåter att efterkomma villkor som

förenats med skattsedeln eller på annat sätt missbrukar sin

F-skattesedel,

e) innehavaren har meddelats näringsförbud eller

f) innehavaren är bolagsman i annat handelsbolag än

kommanditbolag eller är komplementär i ett

kommanditbolag och bolagets F-skattesedel har återkallats.

Återkallelse enligt punkterna c och d skall inte ske när

underlåtenheten eller missbruket är att anse som ringa.

Ett handelsbolags skattsedel skall utöver i de fall som

anges ovan i punkterna a, b och d återkallas om en annan

delägare i bolaget än en kommanditdelägare

g) brister i redovisning eller betalning av egen preliminär

eller slutlig skatt och skatten hänför sig till inkomster från

handsbolagets verksamhet,

h) fått sin F-skattesedel återkallad eller

i) meddelats näringsförbud.

Underlåtelse enligt g skall inte föranleda återkallelse om

underlåtenheten är att anse som ringa.

34. Ny F-skattesedel får inte utfärdas förrän tidigast två år

efter dagen för ett återkallelsebeslut.

Förfaranderegler

35. Beslut om i vilken form den preliminära skatten

skall betalas (A-, D- eller F-skatt) samt beslut om

återkallelse av F-skattesedel skall meddelas av den lokala

skattemyndigheten. Sådana beslut skall kunna överklagas

hos länsrätt, kammarrätt och, efter prövningstillstånd, hos

regeringsrätten.

Det allmänna ombudet skall få överklaga ett beslut om

skattsedelstilldelning endast när beslutet innebär att en

fysisk eller juridisk person skall tilldelas en F-skattesedel.

Det allmänna ombudet får också överklaga ett beslut som

rör återkallelse av en F-skattesedel.

Övrigt

36. Reglerna om skatteavdrag på sjukpenning m.m.,

artistersättning samt på folkpension och tilläggspension

flyttas in under särskilda rubriker i uppbördslagen.

37. Den som lämnar osann uppgift om innehav av F-

skattesedel kan dömas till böter eller fängelse i högst sex

månader.

38. AUL upphävs.

39. Den s.k. undantagslagen upphävs.

40. Den föreslagna lagstiftningen avses träda i kraft den 1

januari 1991. Reglerna om F-skattesedlarnas

rättsverkningar skall dock inte träda i kraft förrän den 1

april 1991.

Bilaga 2

Förteckning över de remissinstanser som yttrat sig över

finansdepartementets promemoria Ds 1988:59, F-

skattebevis -- nya regler för skatteavdrag och

socialavgifter

Riksåklagaren (RÅ), datainspektionen,

riksförsäkringsverket (RFV), vägverket, riksskatteverket

(RSV), statskontoret, riksrevisionsverket (RRV),

statistiska centralbyrån (SCB), kammarrätten i Stockholm,

kammarrätten i Göteborg, länsrätten i Stockholms län,

länsrätten i Malmöhus län, försäkringsrätten för

Mellansverige, Byggentreprenörerna, Föreningen

Auktoriserade revisorer FAR (FAR), Företagareförbundet

SFR, Företagens uppgiftslämnardelegation (FUD),

Försäkringskasseförbundet, Handelns

arbetsgivareorganisation, HSB:s riksförbund (HSB),

Kooperativa förbundet (KF), Kooperationens

pensionsanstalt, Konstnärliga och Litterära yrkesutövares

samarbetsnämnd (KLYS), Landsorganisationen i Sverige

(LO), Landstingsförbundet, Lantbrukarnas riksförbund

(LRF), Målaremästarnas riksförening,

Schaktentreprenörernas riksförbund, Småföretagens

riksorganisation, Svenska arbetsgivareföreningen (SAF),

Svenska försäkringsbolags riksförbund, Svenska

kommunförbundet, Svenska revisorsamfundet SRS,

Svenska åkeriförbundet, Sveriges advokatsamfund,

Sveriges fastighetsägareförbund, Sveriges grossistförbund,

Sveriges handelsagenters förbund, Sveriges industriförbund

(SIF), Sveriges köpmannaförbund, Sveriges

redareförening, Sveriges redovisningskonsulters förbund,

Tjänstemännens centralorganisation (TCO), Stockholms

handelskammare och Sveriges riksidrottsförbund.

RÅ har bifogat yttranden som han har hämtat in från

överåklagaren i Stockholm, regionåklagarmyndigheterna i

Härnösand, Kalmar och Västerås samt

statsåklagarmyndigheten för speciella mål.

RSV har under remissarbetets gång erhållit yttrande

från tio av landets länsskattemyndigheter och fem av

landets kronofogdemyndigheter. Länsmyndigheternas

synpunkter har arbetats in i verkets yttrande.

Försäkringskasseförbundet har under arbetet med sitt

yttrande berett de allmänna försäkringskassorna tillfälle att

lämna synpunkter på det remitterade förslaget.

Synpunkterna utgör underlag för förbundets yttrande.

Småföretagens riksorganisation och Sveriges

köpmannaförbund har avgett ett gemensamt yttrande. Till

detta yttrande hänvisar också Svenska åkeriförbundet.

Handelns arbetsgivareorganisation, SAF, Svenska

försäkringsbolags riksförbund, SIF och Stockholms

handelskammare hänvisar i sina remissvar till ett yttrande

från Näringslivets skattedelegation. Svenska

försäkringsbolags riksförbund avger därutöver ett eget

yttrande.

Sveriges grossistförbund hänvisar för sin del till det

yttrande som avgetts av Svenska revisorsamfundet SRS.

Bilaga 3

Förteckning över de remissinstanser som yttrat sig över

riksskatteverkets förslag den 29 juni 1989 till ändringar i

reglerna för preliminär beskattning av ersättningar för

artistisk verksamhet (RSV, Dnr F 13-1198-89)

Riksförsäkringsverket, Statens kulturråd,

Arbetsmarknadsstyrelsen, Statskontoret,

Riksrevisionsverket, Kammarrätten i Jönköping,

Länsrätten i Örebro län, Folkbildningsförbundet,

Konstnärliga och litterära yrkesutövares samarbetsnämnd

(KLYS), Svenska teaterförbundet samt Sveriges Radio AB.

Dessutom har Folketshusrörelsens

förhandlingsorganisation och Folkets Parkers

Centralorganisation, Musiketablissementens Förening och

EMA Telstar AB, Föreningen Turnerande Sällskap och

Svenska musikerförbundet avgett ett gemensamt yttrande.

Svenska rikskonserter, som inte har lämnat något eget

yttrande, har hänvisat till det yttrande som lämnats av

Svenska teaterförbundet.

Sveriges Hotell- och Restaurangförbund har anslutit sig

till det yttrande som avgetts av bl.a. Musiketablissementens

Förening.

Bilaga 4

De remitterade lagförslagen

1 Förslag till

Lag om ändring i uppbördslagen (1953:272)

Härigenom föreskrivs i fråga om uppbördslagen

(1953:272)1

dels att 24 § 2 mom. och 104 § samt anvisningarna

till 3 § skall upphöra att gälla,

dels att nuvarande 14 § och 24 § 1 mom. skall

betecknas 13 § 3 mom. och 24 §,

dels att 1 §, 2 § 1, 2 och 4 mom., 3 § 1 och 2 mom.,

4 § 1 och 4 mom., 5--7, 10--12, 13 § 1 och 2 mom. samt nya

3 mom., 15, 17, 20, 22, nya 24, 25 och 26 §§, 27 § 2 och 3

mom., 33, 34--36 §§, 39 § 1--3 mom., 40, 41 och 43 §§, 45 §

1 och 2 mom., 46 § 2--4 mom., 48 § 1 och 2 mom., 52 §, 54

§ 1 mom., 55 § 1 mom., 56, 65, 75 och 77 §§, 78, 79, 80,

83 och 102 §§, anvisningarna till 39, 40, 45 och 46 §§ samt

rubrikerna närmast före 13 och 22 §§ skall ha följande

lydelse,

dels att det i lagen skall införas nya paragrafer, 7 a,

14, 27 b, 33 a--33 d, 36 a, 38 a, 38 b, 39 a, 40 a, 52 a, 75 c--

75 e och 79 a §§ samt nya moment, 3 § 3 och 4 mom., 4 § 2

mom. och 13 § 3 mom. samt närmast före 3, 14, 15, 33 och

38 a §§ nya rubriker av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 §2

Med skatt avses i denna lag, om inte annat anges:

1. kommunal inkomstskatt,

2. statlig inkomstskatt,

3. statlig förmögenhetsskatt,

4. statlig fastighetsskatt,

5. skogsvårdsavgift,

6. egenavgifter enligt lagen (1981:691) om socialavgifter,

7. avkastningsskatt,

8. särskild löneskatt enligt lagen (1991:687) om särskild

löneskatt på pensionskostnader,

9. skattetillägg och förseningsavgift enligt taxeringslagen

(1990:324),

10. mervärdeskatt i fall som avses i 21 § lagen (1968:430)

om mervärdeskatt,

11. annuitet på avdikningslån.

 Att vad som sägs i denna

 lag om egenavgifter enligt

 lagen om socialavgifter

 även tillämpas i

 fråga om skatt enligt 2

 § lagen (1990:659) om

 särskild löneskatt på

 vissa förvärvsinkomster

 framgår av 3 §

 sistnämnda lag.

2 §

1 mom. Beteckningar som används i

kommunalskattelagen (1928:370), lagen (1947:576) om

statlig inkomstskatt, lagen (1947:577) om statlig

förmögenhetsskatt, taxeringslagen (1990:324) eller lagen

(1968:430) om mervärdeskatt har samma betydelse i denna

lag, om inte annat anges eller framgår av sammanhanget.

 Med skattskyldig likställs

 i denna lag handelsbolag, om

 inte annat framgår av

 sammanhanget.

 2 m o m.3I denna lag

2 m o m. I denna lag avses med

förstås med

slutlig skatt: skatt som har påförts vid den årliga

debiteringen på grund av skattemyndighets beslut eller på

grund av annat beslut, som enligt gällande föreskrifter skall

beaktas vid sådan debitering, och återstår efter iakttagande

av bestämmelserna om nedsättning av skatt enligt 4 mom.;

preliminär skatt: i 3 § nämnd skatt, som betalas i

avräkning på slutlig skatt;

överskjutande ingående mervärdeskatt: den del av

ingående mervärdeskatt som återstår sedan utgående

mervärdeskatt avräknats;

kvarstående skatt: skatt, som återstår att betala,

sedan preliminär skatt och överskjutande ingående

mervärdeskatt har avräknats från slutlig skatt;

överskjutande skatt: sådan preliminär skatt och

överskjutande ingående mervärdeskatt som överstiger

slutlig skatt;

tillkommande skatt: skatt som skall betalas på

grund av eftertaxering eller enligt beslut om debitering

sedan påföringen av slutlig skatt har avslutats;

kvarskatteavgift: avgift enligt 27 § 3 mom.;

respitränta: ränta enligt 32 §;

anståndsränta: ränta enligt 49 § 4 mom.;

ö-skatteränta: ränta enligt 69 § 1 mom.;

restitutionsränta: ränta enligt 69 § 2 mom.;

skattereduktion: nedsättning av skatt enligt 4

mom.;

inkomstår: det kalenderår, som närmast har

föregått taxeringsåret;

uppbördsår: tiden från och med februari månad ett

år till och med januari månad det följande året;

uppbördsmånad: varje månad under

uppbördsåret;

gift skattskyldig: skattskyldig som taxeras med

tillämpning av 52 § 1 mom. kommunalskattelagen

(1928:370) och 11 § 1 mom. lagen (1947:576) om statlig

inkomstskatt;

ogift skattskyldig: annan ogift skattskyldig: annan

skattskyldig fysisk person skattskyldig fysisk person

än nyss har sagts. än nyss har sagts;

 arbetsgivare: den som betalar

 ut ersättning för vilken

 mottagaren enligt

 bestämmelserna i 3 § 2

 mom. första och andra

 styckena skall betala

 preliminär A-skatt, varvid

 med arbetsgivare likställs

 den som utger ränta eller

 utdelning för vilken

 mottagaren enligt

 bestämmelserna i 3 § 2

 mom. tredje stycket skall

 betala preliminär A-skatt;

 arbetstagare: skattskyldig som

 skall betala preliminär

 A-skatt enligt

 bestämmelserna i 3 § 2

 mom. första och andra

 styckena, varvid med

 arbetstagare likställs den

 som skall betala preliminär

 A-skatt enligt

 bestämmelserna i 3 § 2

 mom. tredje stycket; lön:

 lön eller annan

 ersättning för vilken

 mottagaren enligt

 bestämmelserna i 3 § 2

 mom. första och andra

 styckena skall betala

 preliminär A-skatt, varvid

 med lön likställs

 sådan ränta och

 utdelning för vilken

 preliminär A-skatt skall

 betalas enligt

 bestämmelserna i 3 § 2

 mom. tredje stycket.

 4 mom.4 Skattereduktion medges

4 mom. Skattereduktion medges

skattskyldig för underskott skattskyldig för underskott

av kapital enligt 3 § 14 av kapital enligt 3 § 14

mom. lagen (1947:576) om mom. lagen (1947:576) om

statlig inkomstskatt. statlig inkomstskatt.

Skattereduktionen uppgår Skattereduktionen skall

till 25 procent av den del av uppgå till 25 procent av

underskottet som inte den del av underskottet som

överstiger 100 000 kronor inte överstiger 100 000

och 18 procent av kronor och 18 procent av

återstoden. Har återstoden. Om en

skattskyldig under skattskyldig under

beskattningsåret varit beskattningsåret har varit

skyldig att betala skyldig att betala

sjömansskatt enligt lagen sjömansskatt enligt lagen

(1958:295) om sjömansskatt (1958:295) om sjömansskatt

och har denna nedsatts enligt och denna har satts ned enligt

12 § 4 mom. samma lag på 12 § 4 mom. samma lag på

grund av underskott av kapital grund av underskott av kapital

skall skattereduktionen dock skall skattereduktionen dock

minskas med det belopp varmed minskas med det belopp varmed

nedsättning har skett. nedsättning har skett.

 Skattereduktion sker endast i fråga om

statlig

inkomstskatt, kommunal inkomstskatt, skogsvårdsavgift

och statlig fastighetsskatt.

Bestämmelserna om Bestämmelserna om

skattereduktion iakttagas vid skattereduktion skall

debitering av slutlig skatt, tillämpas vid debitering av

tillkommande skatt och slutlig skatt, tillkommande

preliminär B-skatt samt vid skatt, preliminär F-skatt

fastställande av och särskild A-skatt samt

preliminär A-skatt. vid beräkning av

Öretal som uppkommer vid preliminär A-skatt utom i

beräkning av de fall beräkningen skall

skattereduktion bortfaller. ske enligt skattetabell.

 Öretal som uppkommer vid

 beräkning av

 skattereduktion bortfaller.

 Preliminär skatt

 3 §

1 mom.5 I den omfattning nedan 1 mom. I den omfattning nedan

anges skall skattskyldig anges skall skattskyldig

betala preliminär skatt med betala preliminär skatt med

belopp, vilket så nära belopp, vilket så nära

som möjligt kan antas som möjligt kan antas

motsvara i den slutliga motsvara den slutliga skatten

skatten ingående statlig minskad med överskjutande

inkomstskatt, statlig ingående mervärdeskatt.

förmögenhetsskatt, Hänsyn skall dock inte tas

avkastningsskatt, till i den slutliga skatten

egenavgifter, kommunal ingående skattetillägg

inkomstskatt, och förseningsavgift enligt

skogsvårdsavgift, statlig taxeringslagen (1990:324)

fastighetsskatt och eller annuitet på

särskild löneskatt på avdikningslån. Den

pensionskostnader. preliminära skatten skall

 betalas genom skatteavdrag

 (preliminär A-skatt) eller

 genom särskild debitering

 (preliminär F-skatt och

 särskild A-skatt).

 Handelsbolag skall, om inte

 annat sägs i denna lag,

 betala preliminär A-skatt

 trots att slutlig skatt inte

 skall påföras.

 2 mom.6 Preliminär skatt

2 mom. Preliminär A--skatt

utgår såsom skall för inkomståret

preliminär A-skatt eller betalas av den som har

preliminär B-skatt. tilldelats en A- skattesedel

 enligt bestämmelserna i 33

1. Preliminär A--skatt a eller 38 b § eller som

skall med de undantag, som saknar skattsedel på

framgår av vad nedan i preliminär skatt. Vad som

detta moment och i 10 § sagts nu gäller dock inte

sägs, betalas för staten, landstingskommuner,

sådan inkomst av tjänst, kommuner eller andra

vilken helt eller delvis menigheter. Preliminär

utgår i pengar och vilken A-skatt skall, om inte annat

hänför sig till den föreskrivs i detta moment

skattskyldiges huvudsakliga eller i 10 §, betalas

arbetsanställning eller för sådan ersättning

annars utgör hans för arbete, vilken helt

huvudsakliga inkomst av eller delvis lämnas i

tjänst. För inkomst av pengar. Preliminär A-skatt

sådan huvudsaklig skall inte betalas för

arbetsanställning hos ersättning som tillsammans

fysisk person eller dödsbo, med annan ersättning för

som är avsedd att vara arbete från samma

kortare tid än en vecka, arbetsgivare understiger 10

skall dock preliminär 000 kronor under

A-skatt erläggas endast om inkomståret, om

vad som utbetalats utgör arbetsgivaren är en fysisk

utgift i en av arbetsgivaren person eller ett dödsbo och

bedriven näringsverksamhet. om vad som utbetalats inte

 utgör utgift i en av

 arbetsgivaren bedriven

 näringsverksamhet.

 Med tjänst likställs i

Med ersättning för

denna lag rätt till arbete likställs i denna

pension, livränta, som lag 1. pension, 2.

utgår på grund av sjuk-, livränta, som inte utgör

olycksfalls- eller ersättning vid avyttring av

skadeförsäkring eller egendom, 3. ersättning, som

annorledes än på grund i annan form än livränta

av försäkring och inte lämnas på grund av sjuk-

utgör vederlag vid eller

avyttring av egendom, olycksfallsförsäkring,

ersättning, som i annan tagen i samband med tjänst,

form än livränta 4. inkomst som avses i punkt

utgår på grund av sjuk- 12 av anvisningarna till 32

eller § kommunalskattelagen

olycksfallsförsäkring, (1928:370), samt 5.

tagen i samband med tjänst, undantagsförmåner och

samt undantagsförmåner sådant periodiskt

och sådant periodiskt understöd eller sådan

understöd eller sådan därmed jämförlig

därmed jämförlig periodisk intäkt för

periodisk intäkt för vilken givaren enligt 23 §

vilken givaren enligt 23 § kommunalskattelagen (1928:370)

kommunalskattelagen (1928:370) är berättigad till

är berättigad till avdrag.

avdrag.

 Preliminär A-skatt skall

Preliminär A-skatt skall,

också, med de undantag som med de undantag som

föreskrivs i 10 §, föreskrivs i 10 §,

betalas för sådan betalas för sådan

ränta och utdelning vilken ränta och utdelning som

utgår i pengar och för betalas ut i pengar och för

vilken kontrolluppgift skall vilken kontrolluppgift skall

lämnas med tillämpning lämnas med tillämpning

av bestämmelserna i 3 kap. av bestämmelserna i 3 kap.

22, 23, eller 27 § lagen 22, 23, eller 27 § lagen

(1990:325) om (1990:325) om

självdeklaration och självdeklaration och

kontrolluppgifter. kontrolluppgifter oavsett om

 mottagaren har en A-

 skattesedel eller inte.

 Detsamma gäller den som

 får dagpenning från

 arbetslöshetskassa,

 korttidsstudiestöd eller

 särskilt

 vuxenstudiestöd.

 Preliminär A-skatt skall

Preliminär A-skatt skall, i

utgå enligt skattetabell, fråga om en fysisk person,

som avses i 4 §, eller beräknas enligt

enligt de grunder som anges i skattetabell, som avses i 4

7, 12 eller 40 §. För §, eller enligt de grunder

enskilda fall får som anges i 7, 12 eller 40

skattemyndighet föreskriva § och i fråga om en

särskild juridisk person enligt de

beräkningsgrund, exempelvis grunder som anges i 7 a eller

att skatten skall beräknas 40 §. För enskilda fall

på viss del av inkomsten får skattemyndighet i

eller på inkomsten minskad fråga om sådan

med visst belopp eller att ersättning som utgör

skatten skall utgå med mottagarens huvudsakliga

särskilt angiven procent av inkomst av arbete

inkomsten eller att föreskriva särskild

preliminär skatt inte skall beräkningsgrund, exempelvis

betalas för viss ränta att skatten skall beräknas

eller utdelning. på viss del av inkomsten

 eller på inkomsten minskad

 med visst belopp eller att

 skatten skall beräknas med

 särskilt angiven procent av

 inkomsten eller att

 preliminär skatt inte skall

 betalas för viss ränta

 eller utdelning.

 Är den, som åtnjuter

Är den, som åtnjuter

ovan avsedd inkomst av ovan avsedd inkomst av arbete,

tjänst, skattskyldig skattskyldig också för

jämväl för annan annan inkomst från vilken

inkomst eller för skatteavdrag inte kan göras

förmögenhet får eller för förmögenhet

skattemyndighet, då får skattemyndighet, om det

särskilda skäl finns särskilda skäl,

föreligger, föreskriva föreskriva att

att preliminär A- skatt preliminär A-skatt skall

skall betalas också för betalas också för

sistnämnda inkomst eller sistnämnda inkomst eller

för förmögenheten. för förmögenheten.

Därvid skall den Därvid skall den

skattskyldiges preliminära skattskyldiges preliminära

skatt beräknas antingen skatt beräknas antingen

till viss procent av den till viss procent av

huvudsakliga inkomsten av arbetsinkomsten eller enligt

tjänst eller enligt skattetabell på nämnda

skattetabell på nämnda inkomst ökad med visst

inkomst ökad med visst belopp eller också

belopp eller också utgå beräknas med visst belopp

med visst belopp utöver vad utöver vad i skattetabellen

i skattetabellen anges för anges för arbetsinkomsten.

den huvudsakliga inkomsten av Motsvarande gäller när

tjänst. den skattskyldige skall betala

 statlig fastighetsskatt.

 Är i fall varom i

3 mom. Preliminär F--skatt

föregående stycke skall för inkomståret

sägs inkomsten vid sidan av betalas av den som har

den huvudsakliga inkomsten av tilldelats en F-skattesedel

tjänst betydande i enligt bestämmelserna i 33

förhållande till denna b § första stycket.

eller föreligger annars Preliminär F-skatt skall,

särskilda om inte annat bestämts med

omständigheter, får stöd av bestämmelserna i

skattemyndighet föreskriva, andra stycket, avse de skatter

att preliminär B-skatt och avgifter som avses i 1

skall erläggas i stället mom.

för preliminär A-skatt.

Ytterligare bestämmelser om

preliminär A-skatt finns i

lagen (1990:326) om

skatteavdrag i vissa fall

från folkpension m.m.,

lagen (1990:327) om

skatteavdrag från

sjukpenning m.m. och lagen

(1990:328) om skatteavdrag i

vissa fall från

artistersättning.

 2. Preliminär B--skatt

skall för inkomståret

betalas av skattskyldig, som

inte skall betala

preliminär A-skatt enligt 1

första eller andra stycket.

Preliminär B-skatt skall

avse de skatter och avgifter

som anges i 1 mom.

Preliminär B- skatt skall

betalas enligt särskild

debitering.

 Skattemyndigheten får

Om skattemyndigheten enligt

besluta att fysisk person, som bestämmelserna i 33 b §

har inkomst av sådan andra stycket har beslutat att

uppdragsverksamhet som avses i en skattskyldig, som är

4 § lagen (1982:1006) om skyldig att betala

avdrags- och preliminär F-skatt i

uppgiftsskyldighet stället skall betala

beträffande vissa preliminär A-skatt för

uppdragsersättningar, skall sådan ersättning för

betala preliminär A-skatt i arbete som betalas ut i ett

stället för anställningsförhållande,

preliminär B-skatt. Ett skall detta beaktas vid

sådant beslut får beräkningen av den

meddelas om den för preliminära F- skatten.

inkomståret beräknade

slutliga skatten kan antas

till huvudsaklig del bli

betald genom avdrag för

skatt.

4 mom. Särskild A--skatt

 skall för inkomståret

 betalas av skattskyldig som

 har tilldelats en A-

 skattesedel, om

 skattemyndigheten beslutar om

 det. Ett sådant beslut

 får meddelas om

 överensstämmelsen mellan

 den preliminära och den

 slutliga skatten därigenom

 kan antas bli bättre än

 om preliminär A-skatt

 betalas endast genom

 skatteavdrag. Särskild

 A-skatt får avse de skatter

 och avgifter som avses i 1

 mom.

 (Se vidare anvisningarna.)

4 §

1 mom. För inkomst av 1 mom. För inkomst av

tjänst som hänför sig arbete som hänför sig

till bestämd tidsperiod och till bestämd tidsperiod och

uppbärs vid regelbundet uppbärs vid regelbundet

återkommande tillfällen återkommande tillfällen

eller till och arbete som är avsett

arbetsanställning som är att pågå kortare tid

avsedd att vara kortare tid än en vecka skall

än en vecka skall preliminär A-skatt utgå

preliminär A-skatt utgå med belopp, som anges i

med belopp, som anges i skattetabeller, om inte annat

skattetabeller, om inte framgår av 7 eller 7 a §

skattemyndighet har bestämt eller av skattemyndighets

annat. Skattetabellerna skall beslut. Regeringen eller

ange den preliminära skatt myndighet som regeringen

som belöper på olika bestämmer fastställer

inkomstbelopp, beräknade för varje inkomstår

för månad eller den sådana tabeller.

kortare tid som anges i

tabellerna. Regeringen eller

myndighet som regeringen

bestämmer fastställer

för varje inkomstår

sådana tabeller.

 Tabellerna skall grundas på

Tabellerna skall, om inte

följande annnat sägs i 2 mom., ange

förutsättningar, den preliminära skatten

nämligen på olika inkomstbelopp,

 beräknade för en

 månad eller den kortare tid

 som anges i tabellerna och

 grundas på följande

 förutsättningar,

 nämligen

att inkomsten är oförändrad under inkomståret,

att den skattskyldige endast kommer att taxeras för

den inkomst som anges i tabellen,

att den skattskyldige inte att den skattskyldige inte

skall erlägga annan skatt skall betala annan skatt eller

eller avgift som avses i denna avgift som avses i denna lag

lag än statlig inkomstskatt än statlig inkomstskatt och

och kommunal inkomstskatt, kommunal inkomstskatt,

att den skattskyldige vid taxering för inkomsten

inte erhåller andra avdrag än grundavdrag samt avdrag som

avses i 33 § 2 mom. kommunalskattelagen (1928:370) med

ett belopp av 4 000 kronor, dock högst tio procent av

inkomsten.

 2 mom. För inkomst som

 avses i första, andra och

 femte styckena i punkt 12 av

 anvisningarna till 32 §

 kommunalskattelagen

 (1928:370), med undantag

 för vårdbidrag enligt

 lagen (1962:381) om allmän

 försäkring, skall avdrag

 för preliminär A-skatt

 göras med ledning av

 särskilda skattetabeller.

 Detta gäller också i

 fråga om skatteavdrag

 från dagpenning från

 arbetslöshetskassa. De

 särskilda tabellerna för

 beräkning av skatteavdrag

 på ersättning som avses

 i första stycket första

 meningen skall för olika

 sjukpenninggrundande inkomster

 enligt 3 kap. lagen om

 allmän försäkring

 ange den preliminära skatt

 som skall tas ut på en viss

 ersättning uttryckt i

 procent av ersättningen. I

 tabellerna skall det finnas

 särskilda kolumner med

 procentsatser dels för

 ersättningar som grundas

 på hela den

 sjukpenninggrundande

 inkomsten, dels för

 ersättningar som grundas

 på 80 eller 90 procent av

 den sjukpenninggrundande

 inkomsten. Ersättning som

 en allmän

 försäkringskassa

 lämnar enligt 20 § lagen

 (1991:1047) om sjuklön

 skall anses grundad på 90

 procent av den

 sjukpenninggrundande

 inkomsten. De procenttal efter

 vilka skatteavdrag skall

 göras skall grundas på

 skattesatsen för en

 årlig inkomst motsvarande

 den skattskyldiges

 sjukpenninggrundande inkomst

 eller, om ersättningen

 grundas på 80 eller 90

 procent av den

 sjukpenninggrundande

 inkomsten, den andel av den

 sjukpenninggrundande inkomsten

 som ersättningen

 beräknas på. Om någon

 sjukpenninggrundande inkomst

 inte har fastställts för

 den skattskyldige, skall det

 underlag som utgör grund

 för ersättningen anses

 som sjukpenninggrundande

 inkomst när skatteavdraget

 bestäms. Avdrag för

 preliminär A- skatt på

 föräldrapenning görs

 endast om den

 sjukpenninggrundande inkomsten

 uppgår till lägst 6 000

 kronor. Skattetabellen för

 skatteavdrag från

 dagpenning från

 arbetslöshetskassa skall

 grundas på för landet

 genomsnittlig skattesats till

 kommunal inkomstskatt under

 beskattningsåret.

 Skattesatsen bestäms med

 tillämpning av avrundning

 enligt 5 §.

 4 mom. I skattetabellerna

4 mom. I skattetabellerna

skall också anges det skall också anges det

belopp varmed preliminär belopp varmed preliminär

A-skatt skall beräknas A-skatt skall beräknas

på inkomst för dag av på inkomst för en dag av

sådan anställning som sådant arbete som är

är avsedd att vara kortare avsett att pågå kortare

tid än en vecka. tid än en vecka.

Skattebeloppet skall Skattebeloppet skall

beräknas på grundval av beräknas på grundval av

beräknelig genomsnittlig beräknelig genomsnittlig

sysselsättning under sysselsättning under

året och med ledning av året och med ledning av

för riket genomsnittlig för riket genomsnittlig

skattesats till kommunal skattesats till kommunal

inkomstskatt föregående inkomstskatt föregående

år. I övrigt skall vad år. I övrigt skall vad

ovan i denna paragraf sägs ovan i denna paragraf sägs

i tillämpliga delar i tillämpliga delar

gälla vid skattebeloppens gälla vid skattebeloppens

beräkning. beräkning.

5 §7

Vid beräkning av Vid beräkning av

preliminär A-skatt enligt preliminär A-skatt enligt

skattetabell skall för skattetabell skall för

envar skattskyldig, varje skattskyldig,

beträffande vilken icke beträffande vilken inte

skall tillämpas enligt 4 skall tillämpas enligt 4

§ 3 mom. andra stycket § 3 mom. andra stycket

fastställd särskild fastställd särskild

tabell, tillämpas den tabell, tillämpas den

tabell, som avser en tabell, som avser en

sammanlagd utdebitering till sammanlagd utdebitering till

kommunal inkomstskatt och kommunal inkomstskatt och

landstingsskatt, vilken för landstingsskatt, vilken för

skattekrona och skatteöre skattekronor och skatteören

är lika med det belopp, som är lika med det belopp, som

för inkomståret för inkomståret

bestämts till utdebitering bestämts till utdebitering

i kommunen eller kommundelen. i kommunen eller kommundelen.

Ingår i sistnämnda Ingår i sistnämnda

utdebitering öretal, utdebitering öretal,

uppgående till högst uppgående till högst

femtio, användes den femtio, används den tabell,

tabell, som avser närmast som avser närmast lägre

lägre utdebitering. utdebitering. Om i

Därest i utdebiteringen utdebiteringen ingår

ingår öretal, öretal, överstigande

överstigande femtio, femtio, tillämpas den

tillämpas den tabell som tabell som avser närmast

avser närmast högre högre utdebitering. Att

utdebitering. Att å inkomst på inkomst av arbete som

av arbetsanställning, som är avsett att pågå

är avsedd att vara kortare kortare tid än en vecka,

tid än en vecka, preliminär A-skatt dock kan

preliminär A-skatt dock kan beräknas enligt vilken som

beräknas enligt vilken som helst för inkomståret

helst för inkomståret upprättad skattetabell,

upprättad skattetabell, framgår av

framgår av bestämmelserna i 4 § 4

bestämmelserna i 4 § 4 mom.

mom.

6 §

Preliminär A-skatt enligt skattetabell utgår vid varje

tillfälle, då inkomst uppbärs, med det belopp som anges i

vederbörlig tabell för det inkomstbelopp och den tidsperiod

som är i fråga.

Beträffande inkomst av För inkomst av arbete som

anställning som avses i 4 avses i 4 § 4 mom. skall,

§ 4 mom. skall, om inkomst om inkomst som tjänats in

som intjänats under flera under flera dagar uppbärs

dagar uppbärs vid ett vid ett tillfälle, den

tillfälle, den preliminära A-skatten

preliminära A-skatten beräknas på grundval av

beräknas på grundval av inkomsten under varje

inkomsten under varje ifrågakommande dag och med

ifrågakommande dag och med tillämpning av vad som

tillämpning av vad som anges i skattetabellen för

anges i skattetabellen för dagsinkomst. Är inkomsten

dagsinkomst. Är annan än sådan, som

anställningen annan än avses i 4 § 4 mom., skall

sådan, varom i 4 § 4 gälla att, om inkomsten

mom. sägs, skall gälla avser annan tidsperiod än

att, därest inkomsten avser som är upptagen i

annan tidsperiod än som skattetabellen, först

är i skattetabellen uträknas hur mycket av

upptagen, först uträknas inkomsten som belöper på

huru mycket av inkomsten som en i tabellen upptagen

belöper på en i tabellen tidsperiod av minst en veckas

upptagen tidsperiod av minst längd. Skatten beräknas

en veckas längd. Skatten därefter med

beräknas därefter med utgångspunkt från det

utgångspunkt från det skattebelopp, som skulle

skattebelopp, som skulle utgå för sådan del av

utgå för sådan del av inkomsten, och efter

inkomsten, och efter förhållandet mellan,

förhållandet mellan, å ena sidan, längden av

å ena sidan, längden av den tidsperiod den uppburna

den tidsperiod den uppburna inkomsten avser och, å

inkomsten avser och, å andra sidan, den i tabellen

andra sidan, den i tabellen angivna tidsperiodens

angivna tidsperiodens längd.

längd.

 Uppbäres vid anställning

Uppbärs vid arbete inkomst

varom nu är fråga för en kortare tidsperiod

inkomst för kortare än en vecka, skall

tidsperiod än en vecka, preliminär skatt inte

skall preliminär skatt icke utgå mer än en gång i

utgå mer än en gång i veckan. Därvid skall de

veckan. Därvid skola de under samma vecka uppburna

under samma vecka uppburna inkomstbeloppen

inkomstbeloppen sammanräknas och anses

sammanräknas och anses på en gång utbetalda.

på en gång utbetalda.

 7 §8

För inkomst av tjänst, För inkomst av arbete som

som icke avser bestämd uppbärs av en fysisk person

tidsperiod eller icke och som inte avser bestämd

uppbäres vid regelbundet tidsperiod eller inte

återkommande tillfällen, uppbärs vid regelbundet

skall utgå preliminär återkommande tillfällen

A-skatt med trettio procent av skall preliminär A-skatt

inkomsten. utgå med 30 procent av

 inkomsten. Detsamma gäller

 i fråga om inkomst som inte

 utgör den skattskyldiges

 huvudsakliga inkomst av

 arbete.

 Uppbäres inkomst som avses

Uppbärs inkomst som avses i

i första stycket jämte första stycket första

inkomst, som avses i 4 § 1 meningen tillsammans med

mom. första stycket, skall inkomst, som utgör den

preliminär A-skatt utgå skattskyldiges huvudsakliga

enligt grunder som inkomst av arbete, skall

riksskatteverket preliminär A-skatt utgå

fastställer. enligt grunder som

 riksskatteverket

 fastställer med beaktande

 av bestämmelserna i 3 §

 1 mom.

 För inkomst som avses i 3

För inkomst som avses i 3

§ 2 mom. 1 tredje stycket § 2 mom. tredje stycket

skall preliminär skatt skall preliminär skatt

utgå med tjugofem procent utgå med 25 procent av

av inkomsten. Preliminär inkomsten. Preliminär skatt

skatt på ränta eller på ränta eller utdelning

utdelning på utländska på utländska

värdepapper skall utgå värdepapper skall utgå

med så stort belopp att det med så stort belopp att det

tillsammans med den skatt som tillsammans med den skatt som

innehållits i utlandet innehållits i utlandet

uppgår till tjugofem uppgår till 25 procent av

procent av räntan eller räntan eller utdelningen.

utdelningen.

 Skatt enligt första eller

Skatt enligt första eller

andra stycket uttages icke andra stycket tas inte ut

på belopp under tio kronor. på belopp under 100 kronor.

 Att särskilda grunder för uttagande av

preliminär A-

skatt kan föreskrivas i vissa fall framgår av 3 § 2 mom.

Bestämmelserna i denna Bestämmelserna i denna

paragraf gälla icke om paragraf gäller inte om

annat följer av 40 §. annat följer av 40 §.

 7 a § För inkomst av

 arbete som uppbärs av en

 juridisk person skall

 preliminär A-skatt utgå

 med 30 procent av inkomsten.

 Skatt enligt första stycket

 skall inte tas ut på belopp

 under 100 kronor. Att genom

 jämkning kan föreskrivas

 ändrade grunder för

 uttag av preliminär skatt

 framgår av 45 § 1 mom.

10 §9

Preliminär A-skatt skall beräknas på ersättningar för

ökade levnadskostnader som lämnas vid sådan tjänsteresa

inom riket som avses i punkt 3 av anvisningarna till 33 §

kommunalskattelagen (1928:370) endast till den del

ersättningarna överstiger de schablonbelopp som anges i

nämnda lagrum eller, såvitt gäller kostnad för logi, den

faktiska utgiften. På ansökan av den som betalar ut

ersättning får skattemyndigheten besluta att i den mån

tjänsteresa varar mer än tre månader motsvarande skall

gälla till den del ersättningarna inte överstiger vad som

anges i punkt 3 a av anvisningarna till nämnda paragraf.

På ersättning för ökade levnadskostnader vid sådan

tjänsteresa utom riket som avses i punkt 3 sista stycket av

anvisningarna till 33 § kommunalskattelagen skall

preliminär A-skatt beräknas endast till den del ersättningen

överstiger avdragsgillt belopp enligt nämnda lagrum.

I fråga om ersättning för resa med egen bil i tjänsten

gäller att preliminär A-skatt beräknas på ersättningen

endast till den del den överstiger det i punkt 3 c av

anvisningarna till 33 § kommunalskattelagen angivna

beloppet.

Beträffande annan skattepliktig ersättning för kostnader

som är förenade med tjänsten beräknas preliminär A-skatt

endast om det är uppenbart att ersättningen avser kostnader

som inte är avdragsgilla vid mottagarens inkomsttaxering

eller att den överstiger avdragsgillt belopp. I sådant fall

beräknas skatten på hela ersättningen respektive den del av

ersättningen som överstiger det avdragsgilla beloppet.

Preliminär A-skatt skall inte utgå för:

a) folkpension och

tilläggspension enligt

lagen (1962:381) om allmän

försäkring, om inte

annat följer av

bestämmelserna i lagen

(1990:326) om skatteavdrag i

vissa fall från folkpension

m.m. eller den skattskyldige

begär att avdrag för

sådan skatt skall göras;

b) familjebidrag till den som a) familjebidrag till den som

tjänstgör inom tjänstgör inom

totalförsvaret; totalförsvaret;

c) sådan pension,

livränta eller från

försäkringsföretag

utgående annan

skattepliktig ersättning,

som uppgår till högst

hälften av det basbelopp

som enligt lagen om allmän

försäkring gällde

för året före det

år under vilket

ersättningen utges. Vad nu

har sagts skall dock ej

tillämpas på pension och

vårdbidrag, som utgår

på grund av lagen om

allmän försäkring,

delpension enligt lagen

(1979:84) om

delpensionsförsäkring

och på

yrkesskadelivränta eller

livränta enligt lagen

(1976:380) om

arbetsskadeförsäkring

eller lagen (1977:265) om

statligt personskadeskydd;

d) ränta eller utdelning b) ränta eller utdelning

som tillkommer en annan som tillkommer en annan

juridisk person än svenskt juridisk person än svenskt

dödsbo eller en fysisk dödsbo eller en fysisk

person som inte är bosatt i person som inte är bosatt i

Sverige; e) ränta eller Sverige; c) ränta eller

utdelning som enligt utdelning som enligt

dubbelbeskattningsavtal är dubbelbeskattningsavtal är

helt undantagen från helt undantagen från

beskattning i Sverige; f) beskattning i Sverige; d)

ränta på ränta på

förfogarkonto som avses i 3 förfogarkonto som avses i 3

kap. 57 § lagen (1990:325) kap. 57 § lagen (1990:325)

om självdeklaration och om självdeklaration och

kontrolluppgifter, om kontrolluppgifter, om

räntan inte uppgår till räntan inte uppgår till

1 000 kronor; g) ränta 1 000 kronor; e) ränta

på konto för på konto för

klientmedel; h) ränta som klientmedel; f) ränta som

ingår i belopp som ingår i belopp som

redovisats enligt 3 kap. 22 redovisats enligt 3 kap. 22

§ sista stycket lagen om § sista stycket lagen om

självdeklaration och självdeklaration och

kontrolluppgifter eller i) kontrolluppgifter; g)

utdelning som avses i punkt 2 utdelning som avses i punkt 2

tredje stycket av tredje stycket av

anvisningarna till 22 § anvisningarna till 22 §

kommunalskattelagen eller 3 kommunalskattelagen eller 3

§ 1 mom. tredje stycket § 1 mom. tredje stycket

lagen (1947:576) om statlig lagen (1947:576) om statlig

inkomstskatt. inkomstskatt; eller h)

 ersättning till en och

 samma idrottsutövare

 från en sådan ideell

 förening som avses i 7 §

 5 mom. lagen (1947:576) om

 statlig inkomstskatt och som

 har till huvudsakligt syfte

 att främja idrottslig

 verksamhet, om ersättningen

 från föreningen under

 året inte uppgått till

 ett halvt basbelopp enligt

 lagen (1962:381) om allmän

 försäkring.

11 §10

Preliminär A-skatt skall Preliminär A-skatt skall

beräknas å det belopp, beräknas på det belopp,

som återstår sedan som återstår sedan

från inkomsten avräknats från inkomsten avräknats

dels avgifter, som den dels avgifter, som den

skattskyldige erlägger skattskyldige betalar för

för sådan sådan

pensionsförsäkring eller pensionsförsäkring eller

sjuk- eller sjuk- eller

olycksfallsförsäkring olycksfallsförsäkring

som tagits i samband med som tagits i samband med

tjänst, dels ock avgifter, tjänst, dels avgifter, som

som den skattskyldige i den skattskyldige i samband

samband med tjänsten med tjänsten betalar för

erlägger för egen eller egen eller efterlevandes

efterlevandes pensionering pensionering på annat

annorledes än genom sätt än genom

försäkring. försäkring.

 Till andra vid taxering

Till andra vid taxering

medgivna avdrag för medgivna avdrag för

kostnader för kostnader från inkomst som

fullgörande av tjänst uppbärs av en fysisk person

än ovan sagts får än ovan sagts får

hänsyn inte tas vid hänsyn tas vid beräkning

beräkning av preliminär av preliminär A-skatt

A-skatt. endast om kostnaderna kan

 beräknas uppgå till

 minst 10 procent av

 arbetstagarens ersättning

 från arbetsgivaren under

 inkomståret. I sådant

 fall gäller

 bestämmelserna i tredje

 stycket. Regeringen eller den

 myndighet regeringen

 bestämmer får

 fastställa en schablon

 för beräkning av en

 skattskyldigs kostnader i en

 viss verksamhet. Schablonen

 skall avse bestämda

 yrkesgrupper och grundas på

 de genomsnittliga kostnaderna

 inom respektive grupp. Om en

 sådan schablon är

 tillämplig på den

 skattskyldige, skall

 kostnaderna beräknas enligt

 schablonen. Finns det inte

 någon schablon skall

 skattemyndigheten på

 framställning av

 arbetsgivaren bestämma hur

 en arbetstagares kostnader

 skall beräknas.

 Utan hinder av andra stycket får

skattemyndigheten på

ansökan av arbetsgivaren besluta att vid beräkningen av

preliminär A-skatt hänsyn inte skall tas till förmån av fri

hemresa eller ersättning för kostnad för hemresa med

allmänna kommunikationer till den del förmånen eller

ersättningen inte överstiger avdragsgillt belopp enligt punkt

3 b av anvisningarna till 33 § kommunalskattelagen

(1928:370).

12 §

I fråga om inkomst som inte I fråga om inkomst som inte

berättigar till avdrag som berättigar till avdrag som

avses i 33 § 2 mom. avses i 33 § 2 mom.

kommunalskattelagen (1928: kommunalskattelagen (1928:

370) skall preliminär 370) skall preliminär

A-skatt i fall som avses i 4 A-skatt i fall som avses i 4

och 40 §§ utgå enligt och 40 §§ utgå enligt

de grunder som anges i de grunder som anges i

sistnämnda paragrafer med sistnämnda paragrafer med

beaktande av att rätt till beaktande av att rätt till

sådant avdrag inte sådant avdrag inte

föreligger. föreligger. Vad gäller

 folkpension och annan

 ersättning som utbetalas

 tillsammans med sådan

 pension får dock den

 utbetalande myndigheten eller

 inrättningen vid

 beräkning av preliminär

 A-skatt med frångående

 av dessa bestämmelser ta

 hänsyn till att den

 skattskyldige kan vara

 berättigad till särskilt

 grundavdrag, om därmed

 bättre

 överensstämmelse kan

 uppnås mellan preliminär

 och slutlig skatt.

 Skattemyndighets beslut med

 stöd av 3 § 2 mom.

 beträffande preliminär

 skatt för

 förmånstagaren får

 dock inte frångås.

Preliminär B-skatt Preliminär F-skatt

 13 §

1 mom. Preliminär B-skatt 1 mom. Preliminär F-skatt

skall tas ut med belopp skall tas ut med ett belopp

motsvarande 120 procent av den motsvarande 120 procent av den

i 14 § angivna delen av den skatt enligt 3 mom. som har

slutliga skatt som har bestämts för den

påförts den skattskyldige vid den

skattskyldige året före årliga debiteringen året

inkomståret. Understiger före inkomståret.

den slutliga skatten den Understiger denna skatt den

ursprungligen debiterade B- ursprungligen debiterade

skatten tas preliminär F-skatten tas preliminär

B-skatt ut med 110 procent. F-skatt ut med 110 procent.

 Preliminär B-skatt enligt

Preliminär F-skatt enligt

första stycket får inte första stycket får inte

tas ut med lägre belopp tas ut med ett lägre belopp

än som motsvarar den än som motsvarar den

preliminära B-skatt som har preliminära F-skatt som har

debiterats för året debiterats för året

före inkomståret. före inkomståret.

 Bestämmelserna i första

Bestämmelserna i första

och andra styckena gäller och andra styckena gäller

inte när preliminär inte när preliminär

B-skatt skall beräknas med F-skatt skall beräknas med

ledning av preliminär ledning av preliminär

taxering enligt 2 mom. eller taxering enligt 2 mom. eller

när annars särskilda när annars särskilda

omständigheter omständigheter

föreligger. föreligger.

 Vid beräkning av

Vid beräkning av

preliminär B-skatt skall, preliminär F-skatt skall,

om möjligt, hänsyn tas om möjligt, hänsyn tas

till preliminär A-skatt som till preliminär A-skatt som

den skattskyldige kan ha att den skattskyldige kan ha att

betala enligt 3 § 2 mom. 1 betala.

tredje stycket eller på

grund av bestämmelserna i

lagen (1990:327) om

skatteavdrag från

sjukpenning m.m. eller lagen

(1990:328) om skatteavdrag i

vissa fall från

artistersättning m.m.

 2 mom. Har skattskyldig inte

2 mom. Har skattskyldig inte

påförts slutlig skatt påförts slutlig skatt

enligt den årliga enligt den årliga

taxeringen året före taxeringen året före

inkomståret, men kan han inkomståret, men kan han

antas bli påförd antas bli påförd

sådan skatt enligt den sådan skatt enligt den

årliga taxeringen året årliga taxeringen året

efter inkomståret, skall efter inkomståret, skall

preliminär B-skatt preliminär F-skatt

beräknas med ledning av beräknas med ledning av

särskild taxering särskild taxering

(preliminär taxering). (preliminär taxering).

 Preliminär B-skatt skall

Preliminär F-skatt skall

också beräknas med också beräknas med

ledning av preliminär ledning av preliminär

taxering, om det med taxering, om det med

sannolikhet kan antas, att den sannolikhet kan antas, att den

i 14 § angivna delen av den skatt som avses i 3 mom.

slutliga skatten enligt den enligt den årliga

årliga taxeringen året taxeringen året efter

efter inkomståret kommer inkomståret kommer att

att avvika från motsvarande avvika från motsvarande

skatt enligt den årliga skatt enligt den årliga

taxeringen året före taxeringen året före

inkomståret med minst en inkomståret med minst en

femtedel av sistnämnda femtedel av sistnämnda

skatt, dock minst 2 000 skatt, dock minst 2 000

kronor. kronor.

 Preliminär B-skatt får

Preliminär F-skatt får

beräknas på grundval av beräknas på grundval av

preliminär taxering även preliminär taxering även

i annat fall än som sägs i annat fall än som sägs

i första eller andra i första eller andra

stycket, om det är fråga stycket, om det är fråga

om mer betydande skillnad om mer betydande skillnad

mellan annars utgående mellan annars utgående

preliminär skatt och preliminär skatt och

beräknad slutlig skatt beräknad slutlig skatt

eller det finns andra eller det finns andra

särskilda skäl. särskilda skäl.

 14 § I den slutliga skatt

3 m o m. Vid tillämpning av

som avses i 13 § 1 mom. bestämmelserna i 1 mom.

första stycket, 13 § 2 första stycket, 2 mom.

mom. andra stycket och 17 § andra stycket och 17 § 1

1 mom. 2 skall inte mom. 2 avses med skatt slutlig

inräknas skattetillägg skatt minskad med

eller förseningsavgift skattetillägg och

enligt taxeringslagen förseningsavgift enligt

(1990:324), mervärdeskatt taxeringslagen (1990:324) samt

enligt lagen (1968:430) om överskjutande ingående

mervärdeskatt eller mervärdeskatt.

sådan i denna lag inte

omnämnd skatt eller avgift, Särskild A-skatt 14 §

vilken har påförts Vid beräkning av

enligt bestämmelse i annan särskild A-skatt skall

författning. gälla vad som föreskrivs

 i 13 § 1 och 3 mom. om

 preliminär F-skatt.

Preliminär taxering

 15 §

Preliminär taxering skall Preliminär taxering skall

ske i enlighet med de ske i enlighet med de

bestämmelser som skall bestämmelser som skall

tillämpas vid den årliga tillämpas vid den årliga

taxeringen året efter taxeringen året efter

inkomståret. Vid debitering inkomståret. Vid debitering

av den preliminära skatten av den preliminära skatten

skall hänsyn dock inte tas skall hänsyn dock inte tas

till sådan skatt som inte till sådan skatt som inte

ingår i den slutliga ingår i den slutliga

skatten enligt 14 §. skatten enligt 13 § 3 mom.

 Vid den preliminära taxeringen skall

hänsyn tas till de

förhållanden som kan antas komma att ligga till grund för

taxering under året efter inkomståret.

17 §

1 mom. Skattskyldig, som skall 1 mom. Skattskyldig skall utan

betala preliminär B-skatt, anmaning lämna

skall utan anmaning lämna preliminär

preliminär självdeklaration:

självdeklaration:

1) om han inte har 1. när han ansöker om

påförts slutlig skatt skattsedel på preliminär

enligt den årliga F-skatt, eller

taxeringen året före

inkomståret;

2) om den i 14 § angivna 2. om han har debiterats

delen av den slutliga skatten preliminär F-skatt eller

enligt den årliga särskild A-skatt och den

taxeringen året efter skatt som avses i 13 § 3

inkomståret, såvitt mom. enligt den årliga

senast den 1 december året taxeringen året efter

före inkomståret kan inkomståret, såvitt

bedömas, kommer att senast den 1 december året

överstiga motsvarande skatt före inkomståret kan

enligt den årliga bedömas, kommer att

taxeringen året före överstiga motsvarande skatt

inkomståret med minst en enligt den årliga

femtedel av sistnämnda taxeringen året före

skatt, dock minst 2 000 inkomståret med minst en

kronor; eller femtedel av sistnämnda

 skatt, dock minst 2 000

 kronor.

 3) om han året före

inkomståret har haft att

betala preliminär A-skatt

enligt 3 § 2 mom. 1

första eller andra stycket.

 2 mom. Skattskyldig må i

2 mom. Skattskyldig får

andra fall än i 1 mom. även i andra fall än som

sägs avgiva preliminär avses i 1 mom. avge

självdeklaration, därest preliminär

han så finner erforderligt. självdeklaration, om han

 anser att det behövs.

20 §

Finnes anledning antaga, att Finns det anledning att anta,

skattskyldig enligt 17 § 1 att skattskyldig enligt 17

mom. varit skyldig att utan § 1 mom. varit skyldig att

anmaning avgiva preliminär utan anmaning avge

självdeklaration, men har preliminär

han icke avlämnat sådan självdeklaration, men har

deklaration inom han inte avlämnat sådan

föreskriven tid eller deklaration inom

befinnes avgiven deklaration föreskriven tid eller är

ofullständig, äger avgiven deklaration

skattemyndigheten anmana den ofullständig, får

skattskyldige att avgiva dylik skattemyndigheten anmana den

deklaration eller att skattskyldige att avge

fullständiga den avgivna sådan deklaration eller att

deklarationen. fullständiga den avgivna

 deklarationen.

Den skattskyldige får

 också anmanas att avge en

 preliminär

 självdeklaration om det

 finns anledning att anta att

 han bör betala särskild

 A-skatt.

Debitering av skatt m.m. samt Debitering av skatt m.m.

utfärdande av skattsedel

 22 §11

Skattemyndighet beslutar i Skattemyndighet beslutar i

fråga om beräkning av fråga om beräkning av

preliminär A-skatt samt preliminär A-skatt samt

debitering av preliminär debitering av preliminär F-

B-skatt och slutlig, skatt, särskild A-skatt

kvarstående och samt slutlig, kvarstående

tillkommande skatt. och tillkommande skatt.

Skattemyndighet fastställer Skattemyndighet fastställer

också avgiftsunderlag också avgiftsunderlag

för egenavgifter. Skatt, för egenavgifter. Skatt,

avgift och ränta avgift och ränta

beräknas enligt denna lag i beräknas enligt denna lag i

helt krontal, varvid öretal helt krontal, varvid öretal

bortfaller. bortfaller.

24 §

1 mom. För varje För fysisk person, som

skattskyldig, som skall betala skall betala preliminär A-

preliminär A-skatt för skatt för annan inkomst

annan inkomst än inkomst av än inkomst av kapital,

kapital, skall bestämmas skall bestämmas

tillämplig skattetabell i tillämplig skattetabell i

enlighet med bestämmelserna enlighet med bestämmelserna

i 5 § eller, i i 5 § eller, i

förekommande fall, den förekommande fall, den

särskilda särskilda

beräkningsgrund efter beräkningsgrund efter

vilken skatten skall utgå. vilken skatten skall utgå.

 Har för kommunal inkomstskatt fastställd

 skattesats

ändrats genom beslut som meddelats så sent under

december månad året före inkomståret att ändringen inte

kan beaktas vid beräkningen av den preliminära skatten,

skall den först fastställda skattesatsen tillämpas.

25 §

Vid debitering av Vid debitering av

preliminär B-skatt med preliminär F-skatt och

ledning av preliminär särskild A- skatt med

taxering skall iakttas: ledning av preliminär

 taxering skall iakttas:

att egenavgifter uträknas med ledning av

bestämmelserna i lagen (1981:691) om socialavgifter samt

att kommunal inkomstskatt uträknas med ledning av den

skattesats, som för inkomståret gäller i beskattningsorten.

26 §

Preliminär B-skatt skall Preliminär F-skatt och

debiteras i en gemensam post. särskild A-skatt skall

Skattebeloppet avrundas till debiteras i en post.

det närmast lägre hela Skattebeloppet avrundas till

krontal, som utan att det närmast lägre hela

öretal uppkommer är krontal, som utan att

jämnt delbart med antalet öretal uppkommer är

uppbördsmånader under jämnt delbart med antalet

vilka skatten skall betalas. uppbördsmånader under

Skatt som inte uppgår till vilka skatten skall betalas.

600 kronor påförs ej.

 Preliminär B-skatt skall

Preliminär F-skatt och

betalas med lika stora belopp särskild A-skatt skall

senast den 18 i betalas med lika stora belopp

uppbördsmånaderna mars, senast den 18 i

maj, juli, september, november uppbördsmånaderna mars,

och januari under maj, juli, september, november

uppbördsåret eller, vid och januari under

debitering under uppbördsåret eller, vid

inkomståret, i var och en debitering under

av de nyss nämnda inkomståret, i var och en

uppbördsmånaderna som av de nyss nämnda

återstår efter uppbördsmånaderna som

utgången av den månad återstår efter

då skatten debiteras. utgången av den månad

 då skatten debiteras.

 Preliminär F-skatt som inte

 uppgår till 2 000 kronor

 för uppbördsåret

 påförs inte.

27 §

2 mom.12 Vid debitering av slutlig skatt

skall skattskyldig gottskrivas:

1) debiterad preliminär 1. debiterad preliminär

B-skatt; F-skatt och debiterad

 särskild A-skatt;

2) sådan preliminär 2. sådan preliminär

A-skatt, som den A-skatt, som den

skattskyldiges arbetsgivare i skattskyldiges arbetsgivare

strid mot denna lag eller med ålagts att betala enligt 75

stöd av lagen meddelade §;

bestämmelser underlåtit

att innehålla genom

skatteavdrag och som till

följd härav

fastställts till betalning;

3) annan än under 1 och 2 3. annan än under 1 och 2

avsedd preliminär skatt, avsedd preliminär skatt,

som av den skattskyldige som har betalats av den

erlagts; skattskyldige i den mån

 skatten inte har använts

 för betalning av

 innehållen preliminär

 skatt enligt bestämmelserna

 i 52 a § första stycket;

4) överskjutande 4. överskjutande

ingående mervärdeskatt; ingående mervärdeskatt;

samt samt

5) skatt som överförts 5. skatt som överförts

från stat med vilken från stat med vilken

Sverige ingått Sverige ingått

överenskommelse om överenskommelse om

uppbörd och uppbörd och

överföring av skatt. överföring av skatt.

 Vid debitering av slutlig skatt skall

skattskyldig också

gottskrivas särskild inkomstskatt som betalats enligt lagen

(1991:586) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta

samt enligt lagen (1991:591) om särskild inkomstskatt för

utomlands bosatta artister m.fl. för tid under

beskattningsåret då den skattskyldige varit bosatt i Sverige

eller stadigvarande vistats här.

3 mom.13 Överstiger skattskyldigs

slutliga skatt, efter avdrag för överskjutande ingående

mervärdeskatt, den preliminära skatt som han har betalat

senast den 18 februari året efter inkomståret och den

preliminära skatt som skall gottskrivas honom enligt 2

mom. 1 eller 2, skall den skattskyldige betala en avgift

(kvarskatteavgift) på det överskjutande beloppet.

Kvarskatteavgift tas ut med en procentsats motsvarande 20

procent av den statslåneränta som gällde vid utgången av

november inkomståret på det överskjutande beloppet till

den del det har täckts av preliminär skatt som har betalats

senast den 30 april året efter inkomståret och med en

procentsats motsvarande 125 procent av statslåneräntan på

resterande del. Avgiften bestäms till procenttal med högst

en decimal. Om särskild beräkning i vissa fall föreskrivs i 4

mom.

Avgift, i förekommande fall efter avdrag för ö-

skatteränta, påförs inte om beloppet understiger femtio

kronor. Vid beräkningen av avgiften gäller

att i den slutliga skatten inte inräknas skattetillägg eller

förseningsavgift enligt taxeringslagen (1990:324);

att avgift inte skall att avgift inte skall

beräknas på beräknas på

överskjutande belopp till överskjutande belopp till

den del det uppgår till den del det uppgår till

högst den mervärdeskatt högst 20 000 kronor och har

som avses i 1 § första betalats senast den 30 april

stycket jämte 20 000 kronor året efter inkomståret.

och har betalats senast den 30

april året efter

inkomståret.

 Ändras debitering eller tillgodoräkning

av preliminär

skatt eller överskjutande ingående mervärdeskatt eller

debiteras tillkommande skatt, görs ny beräkning av

kvarskatteavgift. Avgiften bestäms därvid till belopp som

skulle ha utgått, om beräkningen gjorts vid den årliga

debiteringen av motsvarande slutliga skatt.

Bestämmelserna i denna lag om kvarstående skatt och

tillkommande skatt skall tillämpas på kvarskatteavgift om

inte annat anges.

 27 b § Ett belopp som

 innehållits genom

 skatteavdrag på

 ersättning för arbete

 till ett handelsbolag skall

 gottskrivas bolaget som

 sådan utgående

 mervärdeskatt som avses i 5

 § lagen (1968:431) om

 mervärdeskatt för den

 sista redovisningsperioden

 under det kalenderår då

 det innehölls. Detta

 gäller även om beloppet

 inte har betalats in till

 skattemyndigheten. Ett

 skattebelopp, som inte har

 innehållits men betalats in

 av den som betalat ut

 ersättningen i enlighet med

 ett beslut av

 skattemyndigheten eller

 allmän

 förvaltningsdomstol, skall

 gottskrivas bolaget som

 utgående mervärdeskatt

 för den redovisningsperiod

 då ersättningen

 betalades ut.

 Bestämmelserna i första

 och andra styckena

 tillämpas inte om

 skattemyndigheten meddelat

 beslut om betalning enligt 52

 a §. Utfärdande av

 skattsedel

 33 §

För skattskyldig skall För skattskyldig skall

utfärdas skattsedel, utfärdas skattsedel,

särskild för särskild för

preliminär skatt, för preliminär skatt, för

slutlig skatt och för slutlig skatt och för

tillkommande skatt. Skattsedel tillkommande skatt. Skattsedel

skall dock inte utfärdas skall dock inte utfärdas

för preliminär skatt för preliminär skatt

enligt 3 § 2 mom. 1 tredje enligt 3 § 2 mom. tredje

stycket. Vid skattsedel på stycket. För handelsbolag

preliminär A-skatt skall får utfärdas skattsedel

fogas skattekort och på preliminär skatt.

skattetabell. Vid skattsedel

på preliminär B-skatt

skall fogas skattekort,

varjämte inbetalningskort

skall tillställas den

skattskyldige. Vid skattsedel

på tillkommande skatt samt

vid sådan skattsedel på

slutlig skatt enligt vilken

kvarstående skatt skall

betalas skall fogas

inbetalningskort.

 Om den skattskyldiges slutliga

skatt består uteslutande av

skatt på ränta eller

utdelning för vilken

preliminär skatt skall

betalas enligt 3 § 2 mom. 1

tredje stycket behöver

någon skattsedel på

slutlig skatt inte

utfärdas. Närmare

föreskrifter om skattsedel

och handlingar som skall fogas

till skattsedel meddelas av

regeringen eller myndighet som

regeringen bestämmer.

Skattsedel, skattekort och

inbetalningskort skall

upprättas i enlighet med

formulär som fastställs

av regeringen eller myndighet

som regeringen bestämmer.

33 a § Skattsedel på

 preliminär A-skatt (A--

 skattesedel) skall utfärdas

 för skattskyldig som inte

 skall betala preliminär

 F-skatt. En A-skattesedel

 skall även utfärdas

 för skattskyldig om

 skattemyndigheten beslutat om

 ett sådant villkor som

 avses i 33 b § andra

 stycket. En A-skattesedel

 får efter ansökan

 också utfärdas för

 ett handelsbolag som är

 registrerat i

 handelsregistret. 33 b §

 Skattsedel på preliminär

 F-skatt (F-- skattesedel)

 skall, om inte annat följer

 av 33 c §, efter ansökan

 utfärdas för en

 skattskyldig som bedriver

 näringsverksamhet eller som

 kan antas komma att bedriva

 sådan verksamhet.

 Skattemyndigheten får

 besluta att en F-skattesedel

 utfärdas under villkor att

 den inte åberopas i ett

 anställningsförhållande.

 Då skall preliminär

 A-skatt betalas för

 sådan ersättning för

 arbete som betalas ut i

 anställningsförhållandet.

 Av F-skattesedeln skall

 framgå att även en A-

 skattesedel har utfärdats.

 I det fall som avses i andra

 stycket skall

 skattemyndigheten, om det

 är möjligt,

 underrätta arbetsgivaren om

 beslutet. Bestämmelserna i

 första stycket gäller

 även i fråga om ett

 handelsbolag som är

 registrerat i

 handelsregistret.

 33 c § För varje

 uppbördsår skall utan

 ansökan utfärdas en

 F-skattesedel för den som

 vid utgången av närmast

 föregående

 uppbördsår har en

 sådan skattsedel. En

 F-skattesedel får inte

 utfärdas för den som har

 fått en tidigare

 utfärdad F-skattesedel

 återkallad på grund av

 sådant missbruk som avses i

 38 a § första stycket 3

 förrän två år

 förflutit från

 återkallelsebeslutet. En

 F-skattesedel får inte

 utfärdas för den som har

 fått en tidigare

 F-skattesedel återkallad

 på annan grund än som

 avses i andra stycket så

 länge grunden för

 återkallelsen finns kvar.

 En F- skattesedel får inte

 heller utfärdas för den

 som inte har haft någon

 F-skattesedel men för

 vilken det finns grund för

 återkallelse av en sådan

 skattsedel. Om det finns

 särskilda skäl får en

 F-skattesedel utfärdas

 trots vad som sägs i andra

 och tredje styckena.

 33 d § Till en

 A-skattesedel skall fogas ett

 skattekort. Till en

 F-skattesedel skall fogas ett

 F-skattebevis. Om den

 skattskyldige har debiterats

 preliminär F-skatt eller

 särskild A-skatt skall han

 tillställas

 inbetalningskort. Till en

 skattsedel på tillkommande

 skatt samt till en sådan

 skattsedel på slutlig skatt

 enligt vilken kvarstående

 skatt skall betalas skall

 fogas inbetalningskort. Om den

 skattskyldiges slutliga skatt

 består uteslutande av skatt

 på ränta eller utdelning

 för vilken preliminär

 skatt skall betalas enligt 3

 § 2 mom. tredje stycket

 behöver någon skattsedel

 på slutlig skatt inte

 utfärdas. Skattsedel,

 skattekort, F-skattebevis och

 inbetalningskort skall

 upprättas i enlighet med

 formulär som fastställs

 av regeringen eller myndighet

 som regeringen bestämmer.

34 §

Skattsedel enligt 33 § Skattsedel enligt 33 §

utfärdas av den utfärdas av den

skattemyndighet som har att skattemyndighet som skall

besluta i fråga om den besluta i fråga om den

skatt som skattsedeln avser. skatt som skattsedeln avser.

 Skattsedel på preliminär

 skatt som avser handelsbolag

 utfärdas av

 skattemyndigheten i det län

 där bolaget enligt uppgift

 i handelsregistret har sin

 adress.

35 §

Skattsedel å slutlig skatt Skattsedel på slutlig skatt

skall tillställas den skall översändas till

skattskyldige senast den 15 den skattskyldige senast den

december under 15 december under

taxeringsåret. taxeringsåret.

 Skattsedel, avseende

En A-skattesedel skall

preliminär A-skatt, skall översändas till den

översändas till skattskyldige senast den 18

skattskyldig senast den 18 januari under inkomståret.

januari under inkomståret.

 Uppbär skattskyldig, som

Uppbär skattskyldig, som

tidigare icke haft inkomst tidigare inte haft inkomst

för vilken preliminär för vilken preliminär

A-skatt uttages, sådan A-skatt skall betalas,

inkomst under inkomståret, sådan inkomst under

skall han ofördröjligen inkomståret, skall han

göra anmälan därom anmäla detta till

hos vederbörande vederbörande

skattemyndighet. Denna har att skattemyndighet. Denna skall

skyndsamt sända skattsedel sända en skattsedel till

till den skattskyldige. den skattskyldige så snart

 det kan ske.

36 §

Skattsedel, upptagande En F-skattesedel skall

preliminär B-skatt, skall översändas till den

översändas till skattskyldige senast den 25

skattskyldig senast den 25 februari under inkomståret.

februari under inkomståret.

 Skattsedel å preliminär

En F-skattesedel, som grundar

B-skatt, som grundar sig på sig på preliminär

preliminär taxering taxering verkställd under

verkställd under inkomståret, och skattsedel

inkomståret, så ock på tillkommande skatt skall

skattsedel å tillkommande översändas till den

skatt skola översändas skattskyldige så snart det

till skattskyldig så snart kan ske. 36 a § Ett besked

ske kan. om debitering av särskild

 A-skatt skall översändas

 till den skattskyldige senast

 den 25 februari under

 inkomståret. Ett besked om

 debitering av särskild

 A-skatt som grundar sig på

 preliminär taxering

 verkställd under

 inkomståret, skall

 översändas till den

 skattskyldige så snart det

 kan ske.

Återkallelse av

 F-skattesedel m.m. 38 a §

 En F-skattesedel skall

 återkallas om innehavaren

 1. begär att skattsedeln

 skall återkallas, 2.

 upphör att bedriva

 näringsverksamhet, 3.

 underlåter att efterkomma

 villkor som meddelats med

 stöd av 33 b § andra

 stycket eller på annat

 sätt missbrukar sin

 F-skattesedel och

 underlåtenheten eller

 missbruket inte är ringa,

 4. trots föreläggande av

 skattemyndigheten

 underlåter att inom utsatt

 tid lämna allmän

 självdeklaration eller, i

 fråga om handelsbolag,

 uppgifter som avses i 2 kap.

 25 § lagen (1990:325) om

 självdeklaration och

 kontrolluppgifter, eller

 endast lämnar en

 självdeklaration med så

 bristfälligt innehåll

 att den uppenbarligen inte

 är ägnad att ligga till

 grund för taxering och

 underlåtenheten inte är

 ringa, 5. brister i

 redovisning eller betalning av

 preliminär eller slutlig

 skatt, skatt som skall

 innehållas genom

 skatteavdrag, sådana

 avgifter som uppbärs enligt

 lagen (1984:668) om uppbörd

 av socialavgifter från

 arbetsgivare eller

 mervärdeskatt som

 uppbärs enligt lagen

 (1968:430) om mervärdeskatt

 och bristen inte är ringa,

 6. har meddelats

 näringsförbud, 7. är

 försatt i konkurs, eller 8.

 är företagsledare i ett

 fåmansföretag eller i

 ett fåmansägt

 handelsbolag och företagets

 respektive bolagets

 F-skattesedel har

 återkallats på grund av

 ett förhållande som kan

 hänföras till

 företagsledaren.

 Återkallelse enligt

 första stycket 3 -- 8

 får underlåtas om det

 finns särskilda skäl.

 Ett fåmansföretags eller

 ett fåmansägt

 handelsbolags F-skattesedel

 skall, om inte särskilda

 skäl talar emot det,

 återkallas också om en

 F-skattesedel inte får

 utfärdas för en

 företagsledare på grund

 av ett förhållande som

 avses i första stycket 3--5

 eller 7.

 38 b § Om en F-skattesedel

 har återkallats skall

 innehavaren efter

 föreläggande av

 skattemyndigheten

 överlämna F-

 skattesedeln och

 F-skattebeviset till

 myndigheten. Skattemyndigheten

 skall lämna uppgift om

 återkallelsen till

 sådana berörda

 uppdragsgivare som myndigheten

 känner till. Om en

 F-skattesedel har

 återkallats skall

 skattemyndigheten, om

 preliminär skatt skall

 betalas eller om F-

 skattesedeln innehades av ett

 handelsbolag, i stället

 utfärda en A-skattesedel.

39 §

1 mom. Vid utbetalning av 1 mom. Vid utbetalning av

kontant belopp, som för kontant ersättning för

mottagaren (arbetstagaren) arbete skall arbetsgivaren

utgör sådan inkomst av göra avdrag för

tjänst som i 3 § 2 mom. betalning av preliminär

under 1 första och andra A-skatt som arbetstagaren har

styckena avses (lön), skall att betala (skatteavdrag).

den som utbetalar beloppet

(arbetsgivaren) göra avdrag

för betalning av

preliminär A-skatt som

arbetstagaren har att betala

(skatteavdrag) om inte annat

följer av bestämmelserna

i lagen (1983:850) om undantag

från vissa bestämmelser

i uppbördslagen (1953:272)

m.m. Bestämmelser om

skyldighet att göra avdrag

i vissa fall när det

utbetalade beloppet inte

utgör sådan lön finns

i lagen (1982:1006) om

avdrags- och

uppgiftsskyldighet

beträffande vissa

uppdragsersättningar.

Bestämmelser om

skatteavdrag finns dessutom i

lagen (1990:326) om

skatteavdrag i vissa fall

från folkpension m.m.,

lagen (1990:327) om

skatteavdrag från

sjukpenning m.m. och lagen

(1990:328) om skatteavdrag i

vissa fall från

artistersättning m.m.

Skyldighet att göra

 skatteavdrag enligt första

 stycket föreligger inte om

 1. det kan antas att vad

 arbetsgivaren kommer att

 betala ut till arbetstagaren

 under inkomståret inte

 uppgår till minst 1 000

 kronor, 2. arbetsgivaren kan

 visa att ersättningen

 för arbetet bestämts

 under sådan tid då

 arbetstagaren hade enbart en

 F-skattesedel, 3.

 arbetstagaren har både en

 A-skattesedel och en F-

 skattesedel och F-skattesedeln

 skriftligen åberopas

 antingen när

 ersättningen för arbetet

 bestäms eller när den

 betalas ut, 4. ersättningen

 betalas ut av ett handelsbolag

 och mottagaren är bolagsman

 i bolaget.

 Har arbetstagare, vilken har

Har en fysisk person, vilken

att vidkännas skatteavdrag har att vidkännas

för preliminär A-skatt, skatteavdrag för

att erlägga kvarstående preliminär A-skatt att

skatt, som har debiterats betala kvarstående skatt,

året före det år som har debiterats året

skatteavdraget skall göras, före det år

är arbetsgivaren skyldig skatteavdraget skall göras,

att vid utbetalning av lön är arbetsgivaren, om inte

göra skatteavdrag även annat framgår av fjärde

för sådan skatt. stycket, skyldig att vid

Avdragsskyldighet utbetalning av ersättning

föreligger dock inte, om för arbete göra

anställningen är avsedd skatteavdrag även för

att vara kortare tid än en sådan skatt om

vecka. För betalning av den arbetstagaren har sin

kvarstående skatten skall huvudsakliga inkomst av arbete

arbetsgivaren vid varje från honom. Detsamma

utbetalningstillfälle gäller även den som

avdraga ett belopp motsvarande betalar ut annan ersättning

så stor del av skatten som för arbete om

belöper på skattemyndigheten har beslutat

utbetalningstillfället med att avdrag för

hänsyn till antalet kvarstående skatt skall

utbetalningstillfällen göras eller mottagaren

före ingången av begär det. En arbetsgivare

uppbördsmånaden april. är dock inte skyldig att

Belopp, som dras av vid annat göra avdrag för

utbetalningstillfälle än kvarstående skatt, om

det första, skall dock arbetet är avsett att

avrundas till närmast pågå kortare tid än

lägre hela antal kronor och en vecka.

återstoden dras av vid det

första

utbetalningstillfället.

Avdrag för kvarstående

 skatt skall inte göras

 från sådan ersättning

 som avses i punkt 12 av

 anvisningarna till 32 §

 kommunalskattelagen (1928:

 370) eller livränta, om

 inte skattemyndigheten har

 beslutat att avdrag för

 kvarstående skatt skall

 göras eller mottagaren

 begär det, och inte heller

 från ränta eller

 utdelning. Utgörs

 ersättningen av

 korttidsstudiestöd eller

 särskilt vuxenstudiestöd

 skall dock avdrag för

 kvarstående skatt göras

 om inte mottagaren visar upp

 intyg från en annan

 arbetsgivare att denne gör

 ett sådant avdrag. För

 betalning av den

 kvarstående skatten skall

 arbetsgivaren, om inte annat

 följer av 40 § 2 mom.

 andra stycket, vid varje

 utbetalningstillfälle dra

 av ett belopp motsvarande

 så stor del av skatten som

 belöper på

 utbetalningstillfället med

 hänsyn till antalet

 utbetalningstillfällen

 före ingången av

 uppbördsmånaden april.

 Belopp, som dras av vid annat

 utbetalningstillfälle än

 det första, skall dock

 avrundas till närmast

 lägre hela antal kronor och

 återstoden dras av vid det

 första

 utbetalningstillfället.

 Öretal som uppkommer vid beräkning av

skatteavdrag

bortfaller.

2 mom. Under januari månad 2 mom. Under januari månad

och, då särskilda och, om det finns särskilda

förhållanden därtill skäl, också under

föranleda, jämväl februari månad får

under februari månad må skatteavdrag för betalning

skatteavdrag för av preliminär A-skatt,

gäldande av preliminär beräknad enligt

A-skatt, beräknad enligt skattetabell, ske enligt den

skattetabell, ske enligt den tabell som senast

tabell som senast tillämpats under det

tillämpats under föregående

nästföregående inkomståret.

inkomstår.

 3 mom. Vid utbetalning eller

3 mom. Vid utbetalning eller

gottskrivning av sådan gottskrivning av sådan

ränta eller utdelning som ränta eller utdelning som

avses i 3 § 2 mom. 1 tredje avses i 3 § 2 mom. tredje

stycket skall den som har att stycket skall den som har att

avge kontrolluppgift avge kontrolluppgift

beträffande räntan eller beträffande räntan eller

utdelningen göra utdelningen göra

skatteavdrag för betalning skatteavdrag för betalning

av preliminär A-skatt som av preliminär A-skatt som

mottagaren har att betala. I mottagaren har att betala. I

fråga om sådant avdrag fråga om sådant avdrag

skall bestämmelserna i 27 skall bestämmelserna i 39

§ 2 mom., 39 § 1 mom. § 1 mom. sjätte stycket

tredje stycket och 44 § gälla i tillämpliga

gälla i tillämpliga delar.

delar. Vad som där sägs

om arbetsgivare och

arbetstagare skall då

gälla den som har att avge

kontrolluppgift beträffande

räntan eller utdelningen,

respektive den som gottskrivs

eller mottar räntan eller

utdelningen.

 39 a § Den som tar emot

 ersättning för arbete

 är skyldig att upplysa den

 som betalar ut ersättningen

 om vilken skattsedel på

 preliminär skatt han har.

 Detta kan ske genom att han

 visar upp skattsedeln eller

 ett F-skattebevis eller, om

 ersättningen betalas mot en

 faktura, denna innehåller

 uppgift om utställarens och

 mottagarens namn och adress

 eller annan för

 identifieringen godtagbar

 angivelse, utställarens

 personnummer eller

 organisationsnummer samt

 innehav av F-skattesedel. Om

 arbetstagaren har både en

 A-skattesedel och en

 F-skattesedel skall han anses

 ha endast en A-skattesedel, om

 han inte skriftligen

 åberopar F-skattesedeln. Om

 han gör detta skall han

 anses ha endast en F-

 skattesedel. I fråga om

 ersättning som avses i 3

 § 2 mom. andra stycket

 skall dock arbetstagaren anses

 ha endast en A-skattesedel. Om

 ersättningen för arbetet

 betalas enligt en sådan

 faktura som avses i första

 stycket får uppgiften om

 innehav av F-skattesedel tas

 för god och även

 gälla som sådant

 skriftligt åberopande som

 anges i andra stycket. Detta

 gäller dock inte om den som

 betalar ut ersättningen

 känner till att uppgiften

 är oriktig.

40 §

1 mom. Arbetstagare, som skall 1 mom. Den, som skall

vidkännas avdrag för vidkännas avdrag för

preliminär A-skatt, skall preliminär A-skatt på

överlämna skattsedel ersättning för arbete,

på sådan skatt till skall snarast visa upp

arbetsgivaren omedelbart efter skattsedel på sådan

det han mottagit den. Annan skatt för den som skall

arbetstagare skall snarast göra skatteavdraget. Annan

för arbetsgivaren uppvisa person skall snarast för

skattsedel på preliminär den som betalar ut

B-skatt eller skattekort på ersättning för arbete

sådan skatt eller intyg av visa upp intyg av

skattemyndighet, att han inte skattemyndighet, att han inte

har att betala preliminär har att betala preliminär

A-skatt. A-skatt, om han inte enligt 39

 a § har visat upp en

 F-skattesedel eller ett

 F-skattebevis eller på en

 faktura lämnat uppgift om

 innehavet av en sådan

 skattsedel.

 Fullgör inte arbetstagare

Fullgör inte den som tar

sin skyldighet enligt emot ersättning för

första stycket, skall arbete sin skyldighet enligt

avdrag för preliminär första stycket, skall

skatt göras enligt avdrag för preliminär

skattetabellen för den ort, skatt göras, i fråga om

där arbetsgivaren har sitt en juridisk person, med 30

kontor eller lönen i annat procent av ersättningen

fall utbetalas, jämte tio och, i fråga om en fysisk

procent av nämnda avdrag. person, enligt skattetabellen

 för den ort, där den som

 skall göra skatteavdraget

 har sitt kontor eller

 ersättningen i annat fall

 utbetalas jämte tio procent

 av nämnda avdrag.

 Skatteavdraget skall dock vara

 30 procent av sådan

 ersättning för arbete

 som inte utgör en fysisk

 persons huvudsakliga inkomst

 av arbete.

 Åtnjuter arbetstagaren,

Åtnjuter den som skall

förutom kontant inkomst, vidkännas avdrag för

annan förmån som avses i preliminär A-skatt,

8 § första stycket, förutom kontant

skall skatteavdraget enligt ersättning, annan

andra stycket beräknas förmån som avses i 8

även på förmånens § första stycket, skall

värde för den tid skatteavdraget enligt andra

lönen avser. stycket beräknas även

 på förmånens värde

 för den tid ersättningen

 avser.

 Förhöjningen av avdrag som avses i andra

 stycket skall

utgöra minst en krona för daglön, fem kronor för veckolön,

tio kronor för halvmånadslön och tvåveckorslön samt tjugo

kronor för månadslön.

2 mom. Arbetstagare, som skall 2 mom. Arbetstagare, som skall

vidkännas skatteavdrag vidkännas skatteavdrag

enligt 1 mom., skall enligt 1 mom., skall

omedelbart efter det han omedelbart efter det han

mottagit skattsedel å mottagit skattsedel på

slutlig skatt överlämna slutlig skatt överlämna

den eller vederbörlig del den eller vederbörlig del

därav till arbetsgivaren därav till den arbetsgivare

eller för arbetsgivare som enligt 39 § 1 mom.

uppvisa skattsedeln eller tredje stycket är skyldig

vederbörlig del därav att göra skatteavdrag

eller intyg av skattemyndighet för den kvarstående

att han icke har att skatten eller för denne

erlägga kvarstående uppvisa skattsedeln eller

skatt. vederbörlig del därav

 eller intyg av skattemyndighet

 att han inte har att betala

 kvarstående skatt.

 Fullgör icke arbetstagare

Fullgör inte arbetstagare

sin skyldighet enligt sin skyldighet enligt

första stycket, göres första stycket, görs

under tid, då avdrag för under tid, då avdrag för

kvarstående skatt skall kvarstående skatt skall

verkställas, avdrag för verkställas, avdrag för

sådan skatt vid varje sådan skatt vid varje

avlöningstillfälle med utbetalningstillfälle med

lika stort belopp som skall lika stort belopp som skall

avdragas för preliminär dras av för preliminär

A-skatt. Att skatteavdrag A-skatt. Att skatteavdrag

för kvarstående skatt för kvarstående skatt

icke skall verkställas vid inte skall verkställas vid

anställning, som är arbete som är avsett att

avsedd att vara kortare tid pågå kortare tid än

än en vecka, framgår av en vecka, framgår av 39

39 § 1 mom. § 1 mom.

 3 mom. Bestämmelserna om

3 mom. Bestämmelserna om

skatteavdrag när skattsedel skatteavdrag när skattsedel

icke lämnats tillämpas inte lämnats tillämpas

icke, om arbetsgivaren inte, om den som är skyldig

erhållit besked av att göra skatteavdraget

skattemyndigheten erhållit besked av

beträffande vederbörligt skattemyndigheten

skatteavdrag från beträffande vederbörligt

arbetstagarens lön. I skatteavdrag från den

sådant fall skall skattskyldiges ersättning

arbetsgivaren göra för arbete. I sådant

skatteavdrag enligt det fall skall skatteavdrag

erhållna beskedet. (Se göras enligt det

vidare anvisningarna.) erhållna beskedet. (Se

 vidare anvisningarna.)

 40 a § Om det är

 uppenbart att ett arbete har

 utförts under sådana

 förhållanden att den som

 utfört arbetet är att

 anse som anställd hos den

 som betalar ut ersättningen

 för arbetet skall denne

 skriftligen anmäla

 förhållandet till

 skattemyndigheten om den som

 tar emot ersättningen

 åberopar en F-skattesedel.

 Detta gäller dock inte om

 arbetet har utförts av en

 arbetstagare som hyrts ut

 enligt bestämmmelserna i

 lagen (1991:746) om privat

 arbetsförmedling och

 uthyrning av arbetskraft.

41 §

1 mom. Anmäler arbetstagare 1 mom. Anmäler arbetstagare

till arbetsgivare att till arbetsgivare att

skatteavdrag för skatteavdrag för

preliminär A-skatt skall preliminär A-skatt skall

göras med större belopp göras från ersättning

än som följer av som utgör arbetstagarens

bestämmelserna i denna lag huvudsakliga inkomst av arbete

eller eljest föreskrivits, med större belopp än som

är arbetsgivaren skyldig följer av bestämmelserna

att göra avdrag med det i denna lag eller annars

begärda beloppet från föreskrivits, är

och med det arbetsgivaren skyldig att

avlöningstillfälle, som göra avdrag med det

infaller näst efter det begärda beloppet från

två veckor förflutit och med det

från det anmälningen utbetalningstillfälle, som

skedde. Har skattemyndighet infaller sedan två veckor

med stöd av 45 § 3 mom. förflutit från det

beslutat om minskning av anmälningen skedde.

skatteavdrag, äger Sådan skyldighet finns dock

arbetsgivaren dock icke inte vid utbetalning av

tillmötesgå dagpenning från

arbetstagarens begäran om arbetslöshetskassa. Har

förhöjt skatteavdrag. skattemyndighet med stöd av

 45 § 3 mom. beslutat om

 minskning av skatteavdrag,

 får arbetsgivaren dock inte

 tillmötesgå

 arbetstagarens begäran om

 förhöjt skatteavdrag.

 2 mom. Om det belopp, som skulle återstå

sedan skatteavdrag för kvarstående skatt har gjorts, jämte

den inkomst den skattskyldige i övrigt kan åtnjuta

understiger vad den skattskyldige behöver för eget

underhåll och familjens behov (förbehållsbeloppet) får

skattemyndigheten efter ansökan av den skattskyldige

förordna antingen att skatteavdrag över huvud taget inte

skall göras eller att för skatteavdraget får tas i anspråk

endast vad av lönen överskjuter förbehållsbeloppet.

Förbehållsbeloppet beräknas med ledning av

bestämmelserna i 15 kap. 6 a § utsökningsbalken.

Arbetsgivare skall tillämpa Arbetsgivare skall tillämpa

beslut om skatteavdrag enligt beslut om skatteavdrag enligt

första stycket senast första stycket senast

från och med det från och med det

avlöningstillfälle som utbetalningstillfälle som

inträffar sedan en vecka inträffar sedan en vecka

förflutit från det han förflutit från det han

fått del av beslutet eller, fått del av beslutet eller,

om det ej kan ske, inom fyra om det inte kan ske, inom fyra

dagar efter nämnda dagar efter nämnda

avlöningstillfälle utbetalningstillfälle

tillställa den tillställa den

skattskyldige det belopp som skattskyldige det belopp som

skulle ha tillkommit denne om skulle ha tillkommit denne om

beslutet tillämpats. (Se beslutet tillämpats.

vidare anvisningarna.)

 43 §

1 mom.14 Arbetsgivare skall 1 mom. Den som betalar ut

vid varje ersättning för arbete

avlöningstillfälle genom skall vid varje

särskilt kvitto eller på utbetalningstillfälle genom

annat lämpligt sätt särskilt kvitto eller på

lämna arbetstagare uppgift annat lämpligt sätt

om det belopp, som genom lämna mottagaren uppgift om

skatteavdrag har det belopp, som genom

innehållits på lönen. skatteavdrag har

Skyldighet att lämna innehållits på

sådan uppgift föreligger ersättningen. Skyldighet

dock inte, om lönen att lämna sådan uppgift

kvitteras på föreligger dock inte, om

avlöningslista, där ersättningen kvitteras

skatteavdraget har angivits. I på avlöningslista,

fråga om folkpension och där skatteavdraget har

tilläggspension enligt angivits. I fråga om

lagen (1962:381) om allmän folkpension och

försäkring, delpension tilläggspension enligt

enligt lagen (1979:84) om lagen (1962:381) om allmän

delpensionsförsäkring, försäkring, delpension

livränta enligt lagen enligt lagen (1979:84) om

(1954:243) om delpensionsförsäkring,

yrkesskadeförsäkring, livränta enligt lagen

lagen (1976:380) om (1954:243) om

arbetsskadeförsäkring, yrkesskadeförsäkring,

lagen (1977:265) om statligt lagen (1976:380) om

personskadeskydd eller lagen arbetsskadeförsäkring,

(1977:267) om lagen (1977:265) om statligt

krigsskadeersättning till personskadeskydd eller lagen

sjömän eller annan (1977:267) om

jämförbar ersättning krigsskadeersättning till

enligt äldre lagstiftning sjömän eller annan

behöver uppgift om jämförbar ersättning

skatteavdragets belopp dock enligt äldre lagstiftning

inte lämnas om avdraget behöver uppgift om

är lika stort som vid det skatteavdragets belopp dock

närmast föregående inte lämnas om avdraget

utbetalningstillfället. är lika stort som vid det

 närmast föregående

 utbetalningstillfället.

 Har skatteavdrag för

Har skatteavdrag för

kvarstående skatt inte kvarstående skatt inte

kunnat göras med så kunnat göras med så

stort belopp, som motsvarar stort belopp, som motsvarar

den kvarstående skatten, den kvarstående skatten,

skall arbetsgivaren vid det skall arbetsgivaren vid det

avlöningstillfälle, som utbetalningstillfälle, som

närmast föregår närmast föregår

uppbördsmånaden april, uppbördsmånaden april,

underrätta arbetstagaren om underrätta arbetstagaren om

storleken av felande belopp. storleken av felande belopp.

 Efter den 18 i den sista

Efter den 18 i

uppbördsmånad, under uppbördsmånaden april

vilken skatt enligt skattsedel eller, om arbetstagare

skall erläggas, eller, om tidigare har avslutat sitt

arbetstagare tidigare har arbete, vid dettas slut skall

slutat sin anställning, vid arbetsgivaren återlämna

dennas slut skall skattsedeln på slutlig

arbetsgivaren återlämna skatt till arbetstagaren. Har

skattsedeln till arbetstagaren avslutat sitt

arbetstagaren. Har arbete under tid då avdrag

arbetstagaren slutat sin för kvarstående skatt

anställning under tid då skall göras, skall

avdrag för kvarstående arbetsgivaren lämna

skatt skall göras, skall arbetstagaren skriftlig

arbetsgivaren lämna uppgift om summan av gjorda

arbetstagaren skriftlig skatteavdrag för sådan

uppgift om summan av gjorda skatt och den tid som avdragen

skatteavdrag för sådan avser. Sådan uppgift, som

skatt och den tid som avdragen skall vara undertecknad eller

avser. Sådan uppgift, som signerad av arbetsgivaren

skall vara undertecknad eller eller någon hos honom

signerad av arbetsgivaren anställd, skall också

eller någon hos honom omfatta arbetsgivarens namn

anställd, skall också och adress.

omfatta arbetsgivarens namn

och adress.

 Regeringen eller myndighet som

regeringen bestämmer

fastställer formulär till blanketter för uppgifter enligt detta

moment. Blanketterna skall kostnadsfritt tillhandahållas

arbetsgivare.

2 mom. Arbetsgivare är 2 mom. Arbetsgivare är

pliktig att låta skyldig att låta

arbetstagare, när så arbetstagare ta del av för

utan väsentlig olägenhet honom utfärdad skattsedel,

kan ske, taga del av för som förvaras hos

honom utfärdad skattsedel, arbetsgivaren, när det kan

som förvaras hos ske utan väsentlig

arbetsgivaren. olägenhet.

45 §

1 mom. Sedan skattsedel på 1 mom. Sedan skattsedel på

preliminär skatt har preliminär skatt har

utfärdats, får, om utfärdats, får, om

bättre bättre

överensstämmelse mellan överensstämmelse mellan

den preliminära och den den preliminära skatten och

motsvarande slutliga skatten den motsvarande slutliga

därigenom kan antagas skatten minskad med

uppkomma, genom jämkning överskjutande ingående

föreskrivas ändrade mervärdeskatt därigenom

grunder för uttagande av kan antas uppkomma, genom

den preliminära skatten. jämkning föreskrivas

Jämkning skall göras ändrade grunder för

bland annat i följande uttagande av den

fall, nämligen preliminära skatten. Vid

 jämkning av preliminär

 A-skatt för en juridisk

 person får dock hänsyn

 inte tas till den juridiska

 personens kostnader för

 lön till delägare.

 Jämkning skall göras

 bland annat i följande

 fall, nämligen

 1) då skattskyldig gör 1. då skattskyldig gör

sannolikt eller det annars sannolikt eller det annars

för myndigheten framstår för myndigheten framstår

såsom troligt, att den såsom troligt, att den

preliminära skatten till preliminära skatten till

följd av ändring i följd av ändring i

inkomst eller i avdrag för inkomst eller i avdrag för

omkostnader i omkostnader i

förvärvskälla eller förvärvskälla eller

beträffande allmänna beträffande allmänna

avdrag eller av annan avdrag eller av annan

anledning kommer att avvika anledning kommer att avvika

från motsvarande slutliga från motsvarande slutliga

skatt; eller skatt; eller

 2) då genom ändring i 2. då genom ändring i

inkomstförhållandena inkomstförhållandena

eller av annat skäl eller av annat skäl

ändrad skatteform synes ändrad skatteform synes

påkallad. påkallad.

 I fall, som avses i första

I fall, som avses i första

stycket under 1), bör stycket 1, bör såvitt

såvitt angår angår preliminär A-skatt

preliminär A-skatt jämkning göras bara

jämkning göras bara då på grund av

då på grund av jämkningen preliminär

jämkningen preliminär skatt skulle tas ut med minst

skatt skulle tas ut med minst en femtedel högre eller

en femtedel högre eller lägre belopp än som utan

lägre belopp än som utan jämkning skulle betalas.

jämkning skulle Jämkning av preliminär

erläggas. Jämkning av F- skatt eller särskild

preliminär B-skatt i nyss A-skatt i nyss angivna fall

angivna fall bör göras bör göras bara då

bara då påräknelig påräknelig skatt med

skatt med minst en femtedel minst en femtedel över-

över- eller understiger den eller understiger den tidigare

tidigare antagna skatten, dock antagna skatten, dock med

med minst 2 000 kronor. minst 2 000 kronor.

 Jämkning av skatteavdrag

 från dagpenning från

 arbetslöshetskassa får

 ske endast vid

 arbetslöshetstillfälle

 där dagpenning har betalats

 för längre tid än en

 månad och skatteavdrag

 enligt tabell skulle

 medföra ett avsevärt

 överuttag av preliminär

 skatt. Jämkning av skatt

 för sådan mottagare av

 dagpenning som debiterats

 preliminär F-skatt eller

 särskild A-skatt skall i

 första hand avse den

 debiterade skatten.

 Oavsett vad som sägs i föregående

stycke, får jämkning

verkställas om skillnaden mellan slutlig och annars

utgående preliminär skatt skulle bli mer betydande eller det

föranleds av särskilda omständigheter.

Jämkning skall i första Jämkning skall i första

hand ske av preliminär hand ske av preliminär

skatt på andra inkomster skatt på sådan

än ränta och utdelning. ersättning som utgör den

 skattskyldiges huvudsakliga

 inkomst av arbete och

 därefter på andra

 inkomster än ränta och

 utdelning. Om särskild A-

 skatt har debiterats, skall

 dock jämkningen i första

 hand avse sådan skatt.

 I fråga om preliminär skatt på ränta och

 utdelning får

jämkning ske även om skattsedel avseende annan

preliminär skatt inte har utfärdats.

Får en skattemyndighet

genom anmälan av

skattskyldig eller annars

vetskap om att preliminär

skatt har blivit påförd

obehörigen eller med

oriktigt belopp eller att

felaktighet har ägt rum vid

utskrivandet av skattsedel,

skall myndigheten vidtaga den

jämkning av nämnda

skatt, som kan behövas.

 Innan jämkning äger rum, skall den

skattskyldige

beredas tillfälle att yttra sig, om detta inte uppenbarligen är

obehövligt.

Jämkning får inte verkställas efter inkomstårets utgång

med mindre den preliminära skatten därigenom nedsätts.

Ansökan om sådan jämkning skall av skattskyldig inges före

utgången av april månad året efter inkomståret.

2 mom. Har skattskyldig 2 mom. Har skattskyldig

inbetalt preliminär skatt inbetalt preliminär skatt

med belopp, som beräknas med belopp, som beräknas

överskjuta motsvarande överstiga skillnaden mellan

slutliga skatt med minst en motsvarande slutliga skatt och

femtedel av sistnämnda överskjutande ingående

skatt, dock minst 500 kronor, mervärdeskatt med minst en

skall efter beslut av femtedel av nämnda

skattemyndigheten i samband skillnad, dock minst 500

med jämkning det kronor, skall efter beslut av

överskjutande beloppet skattemyndigheten i samband

återbetalas till den med jämkning det

skattskyldige på det överskjutande beloppet

sätt som anges i 68 § 1 återbetalas till den

mom. utan avvaktan på skattskyldige på det

debitering av den slutliga sätt som anges i 68 § 1

skatten. Då särskilda mom. utan avvaktan på

omständigheter debitering av den slutliga

föranleder det, får skatten. Då särskilda

skattemyndighet besluta om omständigheter

återbetalning av för föranleder det, får

mycket erlagd preliminär skattemyndighet besluta om

skatt, även om den återbetalning av för

inbetalda preliminärskatten mycket erlagd preliminär

inte överstiger den skatt, även om den

beräknade slutliga skatten inbetalda preliminärskatten

på det sätt som nyss har inte överstiger den

angivits. beräknade slutliga skatten

 minskad med den

 överskjutande ingående

 mervärdeskatten på det

 sätt som nyss har angivits.

46 §

2 mom. Beslut om jämkning skall tillställas den

skattskyldige. Innebär beslutet, att debiterad preliminär

skatt, som förfaller till betalning efter det beslutet

meddelats, skall betalas med annat belopp än som tidigare

utfärdad skattsedel utvisar, skall därjämte utfärdas ny

skattsedel upptagande den ändrade skatten.

Sker jämkning av preliminär skatt, skall i beslutet anges,

att skatten skall beräknas t.ex. på viss del av inkomsten eller

på inkomsten minskad med visst belopp eller att skatten

skall tas ut med viss procent av inkomsten.

Vid jämkning av preliminär skatt, som tas ut efter i 7 §

första stycket nämnd procentsats, skall i beslutet anges efter

vilken procentsats den ändrade skatten skall tas ut.

Sker jämkning av preliminär skatt på ränta eller utdelning

skall i beslutet anges att preliminär skatt inte skall tas ut på

ränta på eller utdelning från visst konto eller vissa

värdepapper.

Sker jämkning av Sker jämkning av

preliminär B-skatt, skall preliminär F-skatt eller

skatten beräknas på särskild A- skatt, skall

samma sätt som i 13, 15 och skatten beräknas på

25 §§ anges samma sätt som i 13-- 15

beträffande påföring och 25 §§ anges

av sådan skatt efter beträffande påföring

preliminär taxering. av sådan skatt efter

 preliminär taxering.

 3 mom. Beslut om jämkning, som grundar

sig på

ansökan av skattskyldig, skall meddelas skyndsamt.

Beslutet och, i förekommande fall, den nya skattsedeln

skall genast tillställas den skattskyldige utan kostnad för

denne.

Arbetstagare som har att vidkännas skatteavdrag skall

genast till arbetsgivaren överlämna beslut om jämkning

och, i förekommande fall, den nya skattsedeln.

Arbetsgivare skall iakttaga Arbetsgivare skall iaktta

beslut om jämkning från beslut om jämkning från

och med det och med det

avlöningstillfälle, som utbetalningstillfälle som

infaller näst efter det först infaller sedan två

två veckor förflutit veckor förflutit från

från det han fick del av det han fick del av beslutet.

beslutet. Innebär sådant Innebär sådant beslut

beslut nedsättning av nedsättning av skatteavdrag

skatteavdrag i annat fall i annat fall än som avses i

än som avses i 45 § 3 45 § 3 mom., skall beslutet

mom., skall beslutet tillämpas redan vid det

tillämpas redan vid det utbetalningstillfälle som

avlöningstillfälle som inträffar sedan en vecka

inträffar sedan en vecka förflutit från det

förflutit från det arbetsgivaren fått del av

arbetsgivaren fått del av beslutet eller, om det inte

beslutet eller, om det ej kan kan ske, det belopp som skulle

ske, det belopp som skulle ha ha tillkommit den

tillkommit den skattskyldige skattskyldige om beslutet

om beslutet tillämpats tillämpats tillställas

tillställas denne inom fyra denne inom fyra dagar efter

dagar efter sistnämnda sistnämnda

avlöningstillfälle. utbetalningstillfälle.

 4 mom. Skattskyldig är

4 mom. Skattskyldig är

efter anmaning av efter anmaning av

skattemyndighet skyldig att skattemyndighet skyldig att

för jämkning av den för jämkning av den

preliminära skatten avgiva preliminära skatten avge

preliminär preliminär

självdeklaration eller självdeklaration eller

inkomma med för den inkomma med för den

skattskyldige utfärdad skattskyldige utfärdad

skattsedel å preliminär skattsedel på preliminär

skatt. Befinnes deklaration skatt. Är deklarationen

ofullständig, äger ofullständig, får

myndigheten anmana den myndigheten anmana den

skattskyldige att skattskyldige att

fullständiga den avgivna fullständiga den avgivna

deklarationen. deklarationen.

Bestämmelserna i 21 § Bestämmelserna i 21 §

skola härvid äga skall härvid äga

motsvarande tillämpning. motsvarande tillämpning.

(Se vidare anvisningarna.) (Se vidare anvisningarna.)

48 §

1 mom. Skattskyldig, vars 1 mom. Skattskyldig, vars

skattebetalningsförmåga skattebetalningsförmåga

har blivit nedsatt på grund har blivit nedsatt på grund

av arbetslöshet eller av arbetslöshet eller

sjukdom eller annars sjukdom eller annars

oförvållat, får av oförvållat, får av

skattemyndighet beviljas skattemyndighet beviljas

anstånd med erläggande anstånd med betalning av

av preliminär B-skatt, preliminär F-skatt,

kvarstående skatt eller särskild A-skatt,

tillkommande skatt. Ansökan kvarstående skatt eller

om anstånd skall för att tillkommande skatt. Ansökan

kunna prövas ha kommit in om anstånd skall för att

senast den dag då den kunna prövas ha kommit in

skatt, som ansökningen senast den dag då den

avser, senast skall betalas. skatt, som ansökningen

Beslut om anstånd får avser, senast skall betalas.

meddelas i fråga om skatt Beslut om anstånd får

som skall betalas under de meddelas i fråga om skatt

två uppbördsmånader, som skall betalas under de

vilka utlöper närmast två uppbördsmånader,

efter det ansökan om vilka utlöper närmast

anstånd har gjorts. efter det ansökan om

 anstånd har gjorts.

 Anståndet får avse hela

Anståndet får avse hela

skatten eller en del av den. skatten eller en del av den.

Anståndstiden får Anståndstiden får

bestämmas till längst bestämmas till längst

ett år. Avser anståndet ett år.

skatt, som skall betalas under

två uppbördsmånader,

skall anståndstiden

räknas från utgången

av den först infallande

uppbördsmånaden.

 2 mom. Värnpliktig, som har

2 mom. Värnpliktig, som har

ryckt in till ryckt in till

militärtjänstgöring militärtjänstgöring

och vars och vars

skattebetalningsförmåga skattebetalningsförmåga

till följd härav har till följd härav har

blivit nedsatt, får av blivit nedsatt, får av

skattemyndighet beviljas skattemyndighet beviljas

anstånd med erläggande anstånd med betalning av

av preliminär B- skatt, preliminär F- skatt,

kvarstående skatt eller särskild A-skatt,

tillkommande skatt, som skall kvarstående skatt eller

betalas under tillkommande skatt, som skall

uppbördsmånad, vilken betalas under

helt eller delvis infaller uppbördsmånad, vilken

under tiden för helt eller delvis infaller

militärtjänstgöringen under tiden för

eller under tiden därefter, militärtjänstgöringen

dock senast under tredje eller under tiden därefter,

kalendermånaden efter den dock senast under tredje

då tjänstgöringen kalendermånaden efter den

upphör. Anståndet får då tjänstgöringen

avse hela skatten eller en del upphör. Anståndet får

av den. Anståndstiden avse hela skatten eller en del

får bestämmas till av den. Anståndstiden

längst ett år. får bestämmas till

Anstånd får dock längst ett år.

därutöver beviljas Anstånd får dock

för tiden intill dess den därutöver beviljas

värnpliktige efter beviljad för tiden intill dess den

ledighet för återgång värnpliktige efter beviljad

till civil verksamhet ledighet för återgång

(hempermittering) eller till civil verksamhet

hemförlovning har varit fri (hempermittering) eller

från tjänstgöring tre hemförlovning har varit fri

kalendermånader i följd. från tjänstgöring tre

 kalendermånader i följd.

52 §15

Skatt, som har innehållits Skatt, som har innehållits

genom skatteavdrag, skall genom skatteavdrag, skall

betalas genom insättning betalas senast den 18 i den

på skattepostgirokonto hos uppbördsmånad, som

den skattemyndighet som avses infaller närmast efter

i 2 a § andra stycket. utgången av den månad,

Inbetalning från landsting då skatteavdraget gjordes

och kommun skall dock, genom insättning på

såvitt gäller skattepostgirokonto hos den

preliminär A-skatt, ske skattemyndighet som avses i 2

genom avräkning mot fordran a § andra stycket.

enligt 4 § lagen (1965:269) Inbetalning från landsting

 med särskilda och kommun skall dock,

bestämmelser om kommuns och såvitt gäller

annan menighets utdebitering preliminär A-skatt, ske

av skatt, m.m. genom avräkning mot fordran

 enligt 4 § lagen (1965:269)

 med särskilda

 bestämmelser om kommuns och

 annan menighets utdebitering

 av skatt, m.m.

 Sådan preliminär A-skatt

Sådan preliminär A-skatt

eller kvarstående skatt, eller kvarstående skatt,

som ej har innehållits som inte har innehållits

genom skatteavdrag, genom skatteavdrag,

preliminär B-skatt samt preliminär F-skatt och

tillkommande skatt skall särskild A-skatt samt

betalas genom insättning tillkommande skatt skall

på skattepostgirokonto hos betalas genom insättning

den skattemyndighet till på skattepostgirokonto hos

vilken skatten skall betalas den skattemyndighet till

enligt skattsedel. vilken skatten skall betalas

 enligt skattsedel.

 Insättning enligt första eller andra

stycket kan göras

också genom inbetalning hos de banker, med vilka

regeringen har träffat avtal därom.

Om den som har innehållit skatt eller skattskyldig inte vet

till vilken skattemyndighet inbetalning skall göras, skall

skatten sättas in på skattepostgirokonto hos

skattemyndigheten i det län där den som har innehållit

skatten respektive den skattskyldige är bosatt.

Betalas skatt genom girering från postgirokonto, skall

skatten anses vara inbetald den dag då

gireringshandlingarna kom in till postanstalt. Statlig

myndighet, som använder det centrala

redovisningssystemet (system S) för betalning av skatt, skall

anses ha betalt den dag då uppdrag att betala skatten sändes

till redovisningscentral i systemet.

Inbetalning av skatt sker kostnadsfritt.

 52 a § Om det är

 sannolikt att preliminär

 A-skatt som har betalats av en

 juridisk person kommer att

 överstiga den slutliga

 skatt som den juridiska

 personen skall betala, får

 skattemyndigheten, efter

 särskild ansökan,

 besluta att det

 överskjutande beloppet

 används för inbetalning

 av preliminär skatt enligt

 52 § första stycket. Om

 preliminär skatt har

 betalats av ett handelsbolag

 får skattemyndigheten,

 efter särskild ansökan,

 besluta att det inbetalda

 beloppet skall användas

 för sådan inbetalning av

 skatt som avses i första

 stycket eller för betalning

 av delägares preliminära

 skatt.

54 §

1 mom.16 En arbetsgivare, som 1 mom. En arbetsgivare, som

har gjort skatteavdrag för har gjort skatteavdrag för

preliminär A-skatt eller preliminär A-skatt på

utgett lön för vilken ersättning för arbete

månadsavgift skall eller utgett lön för

redovisas enligt lagen vilken månadsavgift skall

(1984:668) om uppbörd av redovisas enligt lagen

socialavgifter från (1984:668) om uppbörd av

arbetsgivare skall utan socialavgifter från

anmaning lämna uppgift arbetsgivare skall utan

(uppbördsdeklaration om anmaning lämna uppgift

detta till den skattemyndighet (uppbördsdeklaration) om

som avses i 2 a § andra detta till den skattemyndighet

stycket. Deklaration skall som avses i 2 a § andra

lämnas av landstingskommun stycket. Deklaration skall

och kommun senast den 12 och lämnas av landstingskommun

av annan arbetsgivare senast och kommun senast den 12 och

den 18 i uppbördsmånaden av annan arbetsgivare senast

efter den månad då den 18 i uppbördsmånaden

skatteavdraget gjordes eller efter den månad då

lönen utgavs. skatteavdraget gjordes eller

 lönen utgavs.

 Efter anmaning av skattemyndigheten är

också den,

som inte är deklarationsskyldig enligt första stycket, skyldig

att avge uppbördsdeklaration.

Uppbördsdeklaration skall avges på heder och samvete

samt avfattas på blankett enligt fastställt formulär.

Uppbördsdeklaration skall upptaga

1) arbetsgivarens personnummer, organisationsnummer

eller särskilda redovisningsnummer;

2) uppgift om den tid för vilken redovisning lämnas;

3) det belopp som har dragits av för preliminär A-skatt

från lön;

4) sådan utgiven avgiftspliktig lön eller ersättning som

avses i 2 kap. 3 § första och andra styckena lagen (1981:691)

om socialavgifter, dock inräknat det belopp som avses i

punkt 5;

5) det belopp med vilket avdrag görs enligt 6 § lagen om

uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare;

6) den lön eller ersättning på vilken månadsavgiften

beräknas;

7) månadsavgiftens belopp;

8) summan av skatt enligt punkt 3 och avgift enligt punkt

7.

En arbetsgivare, som har gjort skatteavdrag för

kvarstående skatt, skall lämna uppgift

(uppbördsdeklaration för kvarstående skatt) om

detta. Sådan deklaration skall lämnas senast den 18 i

uppbördsmånaden april och upptaga, förutom uppgift som

avses i fjärde stycket 1, det belopp som dragits av för

kvarstående skatt. I övrigt gäller i tillämpliga delar vad som

sägs i första--tredje styckena.

Den som har gjort skatteavdrag för preliminär A-skatt på

ränta eller utdelning skall lämna uppgift

(uppbördsdeklaration för ränta och utdelning) om

detta. Sådan deklaration skall lämnas senast den 18 i

uppbördsmånaden efter den månad då skatteavdraget

gjordes och ta upp

1) den deklarationsskyldiges namn och person- eller

organisationsnummer;

2) uppgift om den tid för vilken redovisning lämnas;

3) det belopp som har dragits av för preliminär A-skatt.

I övrigt gäller i tillämpliga delar vad som sägs i första--

tredje styckena.

55 §

1 mom. Skattemyndigheten 1 mom. Skattemyndigheten

får när särskilda får när särskilda

skäl föreligger besluta skäl föreligger besluta

att en arbetsgivare förutom att en arbetsgivare förutom

uppbördsdeklaration skall uppbördsdeklaration skall

lämna uppgift om namn och lämna uppgift om namn och

personnummer samt avdrag personnummer eller

för preliminär A-skatt organisationsnummer samt

för varje arbetstagare. avdrag för preliminär A-

Beslutet skall upphävas av skatt för varje

skattemyndigheten när arbetstagare. Beslutet skall

skäl för att vidhålla upphävas av

det inte längre finns. skattemyndigheten när

 skäl för att vidhålla

 det inte längre finns.

 Bestämmelserna i denna lag om

uppbördsdeklaration

gäller i tillämpliga delar uppgifter enligt första stycket.

56 §

Preliminär B-skatt, som Preliminär F-skatt eller

skattskyldig har inbetalt särskild A-skatt, som

utöver debiterat belopp, skattskyldig har inbetalt

skall avräknas på senare utöver debiterat belopp,

under uppbördsåret skall avräknas på senare

förfallande B-skatt i den under uppbördsåret

mån den inte erläggs. förfallande F- skatt

 respektive särskild A-skatt

 i den mån den inte betalas.

 Har inbetalt skattebelopp på grund av

bristfälliga

identifieringsuppgifter inte kunnat tillgodoföras

skattskyldig inom sju år efter utgången av det uppbördsår,

under vilket inbetalningen skedde, skall beloppet tillfalla

statsverket.

65 §

Avkortning av obetald Avkortning av obetald

debiterad skatt skall äga debiterad skatt skall äga

rum, då någon vunnit rum, då någon vunnit

nedsättning i eller nedsättning i eller

befrielse från honom befrielse från honom

påförd debitering, dock påförd debitering, dock

att preliminär skatt skall att preliminär skatt skall

avkortas endast i den mån avkortas endast i den mån

den blivit restförd. den blivit restförd. Har en

 skattskyldig debiterats

 både preliminär F-skatt

 och särskild A-skatt för

 ett och samma uppbördsår

 skall avkortningen i första

 hand avse den först

 debiterade skatten.

 Vidare skall, om skattskyldig vid

debitering av slutlig

skatt gottskrivits preliminär skatt till högre belopp än den

slutliga skatten, det överskjutande beloppet avkortas i den

mån det är obetalt.

Har en arbetsgivare för betalning av arbetstagares skatt

verkställt avdrag på lön enligt denna lag eller enligt 15 kap.

utsökningsbalken men trots anmaning underlåtit att

inbetala det innehållna beloppet, skall häremot svarande

skatt, om denna är debiterad, avkortas såvitt den

skattskyldige angår samtidigt som ett motsvarande belopp

uppdebiteras såsom fordran på arbetsgivaren.

75 §17

Om arbetsgivare utan skälig Om arbetsgivare utan skälig

anledning underlåter att anledning underlåter att

göra avdrag för göra avdrag för

preliminär eller preliminär eller

kvarstående skatt, är kvarstående skatt, är

han ansvarig för skatt, som han ansvarig för skatt, som

skatteavdraget skulle ha skatteavdraget skulle ha

avsett, till belopp som svarar avsett, till belopp som svarar

mot vad han har underlåtit mot vad han har underlåtit

att avdraga. Gäller att avdraga. Gäller

arbetsgivarens ansvarighet arbetsgivarens ansvarighet

på grund av på grund av

underlåtenhet att göra underlåtenhet att göra

avdrag för preliminär avdrag för preliminär

skatt arbetstagare, som ej skatt arbetstagare, som ej

är känd, skall vad är känd, skall vad

arbetsgivaren har arbetsgivaren har

underlåtit att avdraga underlåtit att avdraga

anses utgöra 40 procent av anses utgöra 30 procent av

den lön på vilken den ersättning på vilken

skatteavdrag skulle ha gjorts. skatteavdrag skulle ha gjorts.

 Beslut enligt första stycket skall

fattas av

skattemyndigheten.

Åläggs Åläggs

betalningsskyldighet betalningsskyldighet

arbetsgivare på grund av arbetsgivare på grund av

underlåtenhet att göra underlåtenhet att göra

avdrag för preliminär avdrag för preliminär

skatt, innan slutlig skatt har skatt, innan slutlig skatt har

debiterats för det debiterats för det

inkomstår under vilket inkomstår under vilket

skatteavdraget skulle ha skatteavdraget skulle ha

gjorts, skall gjorts, skall

betalningsskyldighet för betalningsskyldighet för

skattebeloppet åläggas skattebeloppet åläggas

också arbetstagaren, om han också arbetstagaren, om han

är känd. Beloppet får är känd. Beloppet får

indrivas hos arbetstagaren i indrivas hos arbetstagaren i

samma ordning som gäller samma ordning som gäller

för restförd skatt. för restförd skatt.

 Detta gäller inte i

 fråga om sådant

 handelsbolag som likställs

 med arbetstagare.

 Om arbetstagare blir känd först sedan

betalningsskyldighet har ålagts arbetsgivaren, men före

debiteringen av slutlig skatt som avses i tredje stycket, skall

betalningsskyldighet för skattebeloppet åläggas

arbetstagaren. Blir arbetstagaren känd senare än som har

sagts nu skall beslut meddelas om hur stor del av

arbetstagarens kvarstående eller tillkommande skatt som

omfattas av arbetsgivarens betalningsskyldighet.

Betalningsskyldighet får i fall som avses i tredje eller

fjärde stycket åläggas arbetstagaren också efter det att

slutlig skatt har debiterats, om det med fog kan antagas att

tillkommande skatt kommer att påföras honom.

 75 c § Den som betalar ut

 ersättning för arbete

 till någon som har en

 F-skattesedel får

 åläggas

 betalningsskyldighet enligt

 andra, tredje eller fjärde

 stycket om 1. arbetet har

 uppdragits inom en av

 utbetalaren bedriven

 näringsverksamhet, 2.

 utbetalaren inte har gjort

 anmälan enligt 40 a §

 trots att han varit skyldig

 att göra det, och 3.

 betalningsmottagaren inte har

 betalat sin preliminära

 F-skatt inom föreskriven

 tid. Om betalningsmottagaren

 själv har utfört arbetet

 är utbetalaren ansvarig

 för betalningsmottagarens

 obetalda skatt intill ett

 belopp som svarar mot 60

 procent av ersättningen

 för arbetet. Om arbetet har

 uppdragits till ett

 handelsbolag och det har

 utförts av en bolagsman

 är utbetalaren ansvarig

 för bolagsmannens obetalda

 skatt intill ett belopp som

 svarar mot 60 procent av

 ersättningen för

 arbetet. Om arbetet har

 utförts av en annan person

 än betalningsmottagaren och

 betalningsskyldighet har

 ålagts betalningsmottagaren

 eller någon annan som varit

 arbetsgivare åt den som

 utfört arbetet för skatt

 som belöper på

 ersättningen för arbetet

 enligt 75 eller 77 § är

 också utbetalaren

 betalningsskyldig för

 skattebeloppet och den

 dröjsmålsavgift som

 belöper på detta.

 75 d § Beslut om

 betalningsskyldighet enligt 75

 c § skall fattas av

 skattemyndigheten.

 Betalningsskyldighet enligt 75

 c § får inte

 åläggas sedan den

 skattskyldiges

 betalningsskyldighet för

 skattebeloppet fallit bort

 enligt lagen (1982:188) om

 preskription av

 skattefordringar m.m. Hos den

 som blivit ålagd

 betalningsskyldighet enligt 75

 c § får indrivning ske i

 samma ordning som gäller

 för restförd skatt.

 75 e § En uppdragsgivare

 som har fullgjort

 betalningsskyldighet i

 enlighet med beslut enligt 75

 c § andra eller tredje

 stycket får söka

 beloppet åter av den som

 har utfört arbetet. En

 uppdragsgivare som har

 fullgjort betalningsskyldighet

 i enlighet med beslut enligt

 75 c § fjärde stycket

 får söka beloppet

 åter av den som har

 ålagts betalningsskyldighet

 enligt 75 eller 77 § eller,

 om betalningsskyldigheten

 ålagts enligt 75 §, av

 den som utfört arbetet.

 På regressfordran enligt

 första stycket tillämpas

 bestämmelserna i 76 §.

77 §18

En arbetsgivare som har gjort En arbetsgivare som har gjort

skatteavdrag men inte betalat skatteavdrag men inte betalat

in det innehållna beloppet in det innehållna beloppet

i den tid och ordning, som i den tid och ordning, som

föreskrivs i 24 § 2 föreskrivs i 52 och 53

mom., 52 och 53 §§, §§, är ansvarig

är ansvarig för för beloppet. Sedan beslut

beloppet. Sedan beslut om om beloppets storlek har

beloppets storlek har fattats fattats får beloppet drivas

får beloppet drivas in hos in hos arbetsgivaren i den

arbetsgivaren i den ordning ordning som gäller för

som gäller för indrivning av skatt.

indrivning av skatt.

 Har arbetsgivaren lämnat

uppbördsdeklaration inom

den tid som anges i 54 § 1 mom. första stycket eller inom

den tid som anges i ett beslut om anstånd med att lämna

deklaration, anses beslut om skattens storlek ha fattats i

enlighet med deklarationen.

Kommer deklarationen in till skattemyndigheten vid en

senare tidpunkt anses beslut om skattens storlek också ha

fattats i enlighet med deklarationen, om inte ett

omprövningsbeslut har meddelats dessförinnan.

Beslut enligt första stycket skall fattas av

skattemyndigheten.

Arbetstagaren är fri från betalningsansvar för

skattebelopp som enligt denna paragraf får drivas in hos

arbetsgivaren.

78 §

1 mom.19 Arbetsgivare, som 1 mom. Arbetsgivare, som

enligt lag är skyldig enligt lag är

föra handelsböcker, bokföringsskyldig enligt

skall ha sin bokföring bokföringslagen (1976:125)

så ordnad att därav eller

framgår arbetstagares namn, jordbruksbokföringslagen

lönebelopp och (1979:141), skall ha sin

skatteavdrags belopp. Om bokföring så ordnad att

skattsedel eller skattekort därav framgår

har företetts för arbetstagares namn,

arbetsgivaren skall också lönebelopp och

framgå arbetstagares skatteavdrags belopp. Om

födelsetid samt nummer skattsedel eller skattekort

på för honom utfärdad har företetts för

skattsedel. arbetsgivaren skall också

 framgå arbetstagares

 födelsetid samt nummer

 på för honom utfärdad

 skattsedel.

 Också annan arbetsgivare än i första

stycket sägs, som

har att verkställa skatteavdrag på arbetstagares lön, är

skyldig att i enahanda omfattning föra anteckningar i

hänseenden som har sagts nyss.

För kontroll av att För kontroll av att

bestämmelserna om bestämmelserna om

skatteavdrag har följts skatteavdrag har följts

får revision verkställas får revision göras hos

hos sådan arbetsgivare, som sådan arbetsgivare, som

avses i första och andra avses i första och andra

styckena. Beslut om revision styckena. Revision får

meddelas av riksskatteverket också göras hos den som

eller skattemyndighet. I har ansökt om en

övrigt gäller i fråga F-skattesedel för kontroll

om revision i tillämpliga av att lämnade uppgifter

delar bestämmelserna i 3 är riktiga och

kap. 8--14 §§ fullständiga. Beslut om

taxeringslagen (1990:324). revision meddelas av

 riksskatteverket eller

 skattemyndighet. I övrigt

 gäller i fråga om

 revision i tillämpliga

 delar bestämmelserna i 3

 kap. 8--14 §§

 taxeringslagen (1990:324).

 2 mom. Det åligger varje

2 mom. Det åligger varje

arbetsgivare att efter arbetsgivare att efter

anmaning av skattemyndigheten anmaning av skattemyndigheten

lämna uppgift om lämna uppgift om

anställda arbetstagare, arbetstagare, utbetalda

utbetalda löner och löner och beloppet av

beloppet av verkställda verkställda skatteavdrag.

skatteavdrag.

 79 §

Skattskyldig som Den som uppsåtligen eller

uppsåtligen eller av grov av grov oaktsamhet till

oaktsamhet till myndighet myndighet lämnar oriktig

eller arbetsgivare lämnar uppgift om förhållande,

oriktig uppgift om som har betydelse för

förhållande, som har skyldigheten för honom

betydelse för hans eller för en juridisk

skyldighet att erlägga person som han

skatt, eller underlåter att företräder att betala

lämna föreskriven skatt, eller underlåter att

uppgift av sådant slag, lämna föreskriven

dömes till böter, om ej uppgift av sådant slag,

gärningen är belagd med döms till böter, om inte

straff i skattebrottslagen. gärningen är belagd med

 straff i skattebrottslagen

 (1971:69).

 I ringa fall dömes ej till

I ringa fall döms inte till

ansvar enligt första ansvar enligt första

stycket. stycket.

 79 a § Den som

 uppsåtligen eller av grov

 oaktsamhet till arbetsgivaren

 lämnar oriktiga uppgifter

 om innehav av F- skattesedel

 eller något annat

 förhållande som har

 betydelse för skyldigheten

 för honom eller för en

 juridisk person som han

 företräder att betala

 skatt döms till böter

 eller fängelse i högst

 sex månader. Ansvar enligt

 första stycket inträder

 inte, om ansvar för

 gärningen kan utdömas

 enligt skattebrottslagen

 (1971:69) eller brottsbalken.

 I ringa fall döms inte till

 ansvar enligt första

 stycket.

80 §

Arbetsgivare som Arbetsgivare som

uppsåtligen eller av grov uppsåtligen eller av grov

oaktsamhet åsidosätter oaktsamhet åsidosätter

skyldighet att verkställa skyldighet att verkställa

skatteavdrag dömes till skatteavdrag döms till

böter. böter.

 I ringa fall dömes ej till

I ringa fall döms inte till

ansvar enligt första ansvar enligt första

stycket. stycket.

83 §

Hörsammar inte skattskyldig anmaning att avlämna

preliminär självdeklaration eller att komplettera sådan

deklaration eller att för jämkning inkomma med för den

skattskyldige utfärdad skattsedel på preliminär skatt, eller

underlåter någon att underlåter någon att

hörsamma anmaning enligt 19 hörsamma anmaning enligt 19

eller 54 §, eller §, 38 b § första

 stycket eller 54 §, eller

underlåter arbetsgivare, som är skyldig att göra

skatteavdrag, att fullgöra sådan skyldighet eller gör han

skatteavdrag med för lågt belopp, eller

fullgör arbetsgivare inte vad som åligger eller åläggs

honom enligt 43 §, 55 § 1 mom. första stycket eller 78 §,

får skattemyndigheten förelägga den försumlige vite.

Vite får inte föreläggas staten, kommun eller tjänsteman

i tjänsten.

Har vitet förelagts också med stöd av bestämmelse i

taxeringslagen (1990:324) eller i lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter prövas en fråga om

uttagande av den länsrätt som är behörig enligt nämnda

lagar.

Vid prövning av ansökan om utdömande av vite får även

vitets lämplighet bedömas.

102 §

Länsrättens beslut om Länsrättens beslut om

preliminär taxering, preliminär taxering,

sättet för att ta ut debitering eller jämkning

preliminär skatt, av preliminär skatt,

debitering eller jämkning verkställande av

av sådan skatt, skatteavdrag och anstånd

verkställande av med att betala in skatt får

skatteavdrag och anstånd inte överklagas. Vad som

med att betala in skatt får sagts nu gäller dock inte

inte överklagas. Vad som beslut med anledning av en

sagts nu gäller dock inte begäran enligt 44 § om

beslut med anledning av en besked angående

begäran enligt 44 § om skyldigheten att verkställa

besked angående skatteavdrag.

skyldigheten att verkställa

skatteavdrag. Anvisningar till 39 §

1. I 39 § 1 mom. anges 1. Skatteavdrag

när fråga är om ifrågakommer inte

arbetsgivare och arbetstagare beträffande preliminär

i uppbördslagens mening. F-skatt, särskild A-skatt

Så är i princip fallet eller tillkommande skatt.

då någon utbetalar

belopp, som för mottagaren

motsvarar i nämnda paragraf

avsedd inkomst av tjänst.

Härav följer att

exempelvis den som är

självständig

företagare och vars inkomst

är hänförlig till

inkomst av

näringsverksamhet inte

skall vidkännas

skatteavdrag på nämnda

inkomst. I handelsbolag eller

enkelt bolag är det icke

ovanligt, att en eller flera

delägare utföra arbete

för bolagets räkning och

därför uppbära

bestämd lön, beräknad

för vecka, månad eller

annan bestämd tidsperiod,

varjämte vederbörande,

utöver lönen,

erhåller viss del i

vinsten. Sådan delägare

är icke arbetstagare enligt

denna lags mening. Den

omständigheten att någon

vid sidan av fastställd

lön uppbär tantiem eller

avlönas medelst provision

förhindrar i och för sig

icke att skatteavdrag

verkställes. 2. Har

arbetstagaren jämte sin

huvudsyssla en eller flera

bisysslor, skall, i de fall

då enligt vad förut

sagts skatteavdrag skall

verkställas, sådant

avdrag göras av den

arbetsgivare, hos vilken

arbetstagaren har sin

huvudanställning. Kan av

flera anställningar ingen

anses såsom den

huvudsakliga eller

föreligger tvekan om vilken

anställning som skall

betraktas såsom

huvudsaklig, har arbetstagaren

eller arbetsgivaren att

vända sig till

skattemyndigheten, som

meddelar besked om vid vilken

anställning skatteavdrag

skall verkställas.

 3. Skatteavdrag

ifrågakommer icke

beträffande preliminär

B-skatt eller tillkommande

skatt.

 Avdragsskyldighet för

2. Föreligger särskilda

kvarstående skatt är svårigheter för

icke inskränkt till att arbetsgivare att göra

avse skatt, som utgår skatteavdrag för

för inkomst av tjänst, kvarstående skatt, får

utan gäller även i skattemyndigheten medge, att

fråga om skatt för annan sådant avdrag inte görs.

inkomst. Den kvarstående Svårighet att göra

skatten kan nämligen avse skatteavdrag för sådan

även annan inkomst än av skatt kan vara för handen,

tjänst. om ersättning utbetalas

 för kvartal eller halvår

4. Föreligger särskilda eller annars vid sådana

svårigheter för tidpunkter, att genom

arbetsgivare att göra skatteavdrag innehållna

skatteavdrag för medel inte förslår att

kvarstående skatt, får betala den kvarstående

skattemyndigheten medge, att skatten.

sådant avdrag inte görs.

Svårighet att göra

skatteavdrag för sådan

skatt kan vara för handen,

om lön utbetalas för

kvartal eller halvår eller

annars vid sådana

tidpunkter, att genom

skatteavdrag innehållna

medel inte förslår att

betala den kvarstående

skatten.

 Såväl arbetsgivare som arbetstagare kan

göra

framställning om befrielse från skatteavdrag. Har

arbetsgivare begärt befrielse från att göra skatteavdrag,

skall arbetstagare, som berörs av framställningen, eller

ombud för denne höras i frågan.

Vid prövning av arbetsgivares ansökan om befrielse från

skyldighet att göra skatteavdrag skall särskilt beaktas

intresset för arbetstagare att få en bekväm

skattebetalningsform och för det allmänna att få en effektiv

skattebetalning.

5. Riksskatteverket må, 3. Den skattemyndighet som

då fråga är om utfärdat den skattskyldiges

anställning som är A-skattesedel får, då

avsedd att vara kortare tid fråga är om arbete som

än en vecka, föreskriva är avsett att pågå

att skatteavdrag ej skall kortare tid än en vecka,

verkställas, därest föreskriva att skatteavdrag

sådant avdrag skulle inte skall göras om

medföra avsevärda sådant avdrag skulle

olägenheter eller om medföra avsevärda

särskilda skäl eljest olägenheter eller om det

föreligga. Även i andra annars finns särskilda

fall må verket, där skäl. Även i andra fall

detta med hänsyn till får skattemyndigheten,

skattskyldigs inkomst eller där detta med hänsyn

anställningsförhållanden till skattskyldigs inkomst

finnes påkallat, eller

förklara att skatteavdrag anställningsförhållanden

ej skall verkställas. är påkallat, förklara

 att skatteavdrag inte skall

 göras.

 Verket äger medgiva att

Skattemyndigheten får medge

preliminär A-skatt, som att preliminär A- skatt,

skall utgå enligt som skall utgå enligt

skattetabell, må skattetabell, får

beräknas till annat belopp beräknas till annat belopp

än som angives i tabellen än som anges i tabellen

under förutsättning att under förutsättning att

avvikelsen är ringa. avvikelsen är ringa.

till 40 §

I 40 § 1 mom. andra stycket I 40 § 2 mom. andra stycket

och 2 mom. andra stycket angivet skatteavdrag skall

angivna skatteavdrag skola ej inte verkställas, då det

verkställas, då det är uppenbart för

är uppenbart för arbetsgivaren att

arbetsgivaren att anställningen hos honom

anställningen hos honom är att anse såsom

är att anse såsom bisyssla. Är så inte

bisyssla. Är så ej fallet, får avdrag

fallet, må avdrag underlåtas endast om

underlåtas allenast arbetstagaren med intyg

därest arbetstagaren med från skattemyndighet

intyg från skattemyndighet styrker att fråga är om

styrker att fråga är om bisyssla.

bisyssla.

 Skatteavdrag skall icke

Skatteavdrag skall inte

göras å lön, som göras på lön, som

utbetalas senast den 25 utbetalas senast februari

februari under inkomståret, under inkomståret, om

därest arbetstagaren arbetstagaren företer

företer skattsedel eller skattsedel eller F-skattebevis

skattekort utvisande att han utvisande att han för

för nästföregående nästföregående

inkomstår varit inkomstår varit

påförd preliminär påförd preliminär

B-skatt. Vad sist sagts har F-skatt. Vad sist sagts

dock icke avseende å gäller dock inte

nyanställd arbetstagare, nyanställd arbetstagare,

som kan antagas hava sin som kan antas ha sin

väsentliga utkomst av väsentliga utkomst av

anställningen. anställningen.

 Det åligger arbetsgivaren,

Det åligger arbetsgivaren,

att senast en vecka innan i 40 att senast en vecka innan i 40

§ 2 mom. andra stycket § 2 mom. andra stycket

angivet avdrag för angivet avdrag för

kvarstående skatt första kvarstående skatt första

gången göres, genom gången görs, genom

skriftlig eller muntlig skriftlig eller muntlig

hänvändelse till hänvändelse till

arbetstagaren uppmana denne arbetstagaren uppmana denne

att överlämna skattsedel att överlämna skattsedel

å slutlig skatt eller på slutlig skatt eller

vederbörlig del av sådan vederbörlig del av sådan

skattsedel eller på skattsedel eller på

föreskrivet sätt visa föreskrivet sätt visa

att skatteavdrag för att skatteavdrag för

kvarstående skatt ej skall kvarstående skatt inte

göras. Därvid skall skall göras. Därvid

arbetsgivaren tillika erinra skall arbetsgivaren tillika

arbetstagaren om det erinra arbetstagaren om det

skatteavdrag, som eljest skatteavdrag, som annars

kommer att göras. kommer att göras.

 Arbetsgivarens val av

Arbetsgivarens val av

skattetabell för skattetabell för

beräkning av förhöjt beräkning av förhöjt

avdrag enligt 40 § 1 mom. avdrag enligt 40 § 1 mom.

andra stycket bör godtagas, andra stycket bör godtas,

om skälig anledning får om skälig anledning får

anses ha förelegat att anses ha förelegat att

tillämpa skattetabellen i tillämpa skattetabellen i

fråga. fråga.

 Har genom skatteavdrag enligt

Har genom skatteavdrag enligt

40 § 1 mom. andra stycket 40 § 1 mom. andra stycket

eller 2 mom. andra stycket eller 2 mom. andra stycket

innehållits större innehållits större

belopp än vad som skall belopp än vad som skall

inbetalas vid närmast inbetalas vid närmast

följande följande

uppbördstillfälle enligt uppbördstillfälle enligt

skattsedel, skattekort eller skattsedel, F-skattebevis

av skattemyndighet utfärdat eller av skattemyndighet

intyg, som arbetstagaren utfärdat intyg, som

företett efter det avdraget arbetstagaren företett

gjorts, eller erhållet efter det avdraget gjorts,

besked om skatteavdrag, skall eller erhållet besked om

arbetsgivaren, om icke skatteavdrag, skall

särskilda hinder arbetsgivaren, om inte

föreligga, mot kvitto särskilda hinder

tillhandahålla föreligger, mot kvitto

arbetstagaren vad som tillhandahålla

sålunda innehållits arbetstagaren vad som

för mycket. sålunda innehållits

 för mycket.

 Kan det antagas, att

Vad i 40 § sägs om

nyanställd arbetstagare, skyldighet att visa upp

som har skattsedel å skattsedel för arbetsgivare

preliminär B-skatt, har sin och om påföljd för

väsentliga utkomst av underlåtenhet att

anställningen, åligger fullgöra sådan

det arbetsgivaren anmäla skyldighet gäller inte vid

dylikt förhållande till utbetalning av folkpension

skattemyndigheten. eller tilläggspension

 från allmän

Vad i 40 § sägs om försäkringskassa eller

skyldighet att överlämna riksförsäkringsverket

skattsedel till arbetsgivare eller annars i den mån

och om påföljd för regeringen så förordnar.

underlåtenhet att

fullgöra sådan till 45 §

skyldighet äger icke

tillämpning vid utbetalning

av folkpension eller

tilläggspension från

allmän

försäkringskassa eller

riksförsäkringsverket

eller eljest i den mån

regeringen så förordnar.

1. Skattemyndighet äger utan särskild anmälan från den

skattskyldige uppta fråga om jämkning av preliminär skatt i

fall som avses i 45 §.

2. För att få bättre 2. För att få bättre

överensstämmelse mellan överensstämmelse mellan

slutlig skatt och erlagd slutlig skatt och betald

preliminärskatt kan genom preliminärskatt kan genom

jämkning föreskrivas, jämkning föreskrivas,

att utbyte skall ske av att utbyte skall ske av

preliminär A-skatt preliminär A-skatt

beräknad enligt beräknad enligt

skattetabell eller av skattetabell mot preliminär

preliminär B- skatt mot A-skatt beräknad enligt

preliminär A-skatt särskild av skattemyndighet

beräknad enligt särskild angiven grund. Jämför

av skattemyndighet angiven vidare 3 §.

grund. Jämför vidare 3

§ och anvisningarna till

samma paragraf.

 3. Har skattskyldig under inkomståret,

innan beslutet

om jämkning meddelats, erlagt högre preliminär skatt än

han rätteligen bort göra, skall den för mycket inbetalda

skatten icke restitueras. I stället skall den preliminära skatt

som skall erläggas efter beslut om jämkning i motsvarande

mån reduceras, så att den sammanlagda preliminärskatten

kommer att uppgå till belopp, som beräknas böra utgå för

inkomståret. Fall kan förekomma, särskilt vid jämkning

under senare delen av inkomståret, då preliminärskatten

nedsätts med så stort belopp att den skattskyldige, trots att

han helt befriats från att betala sådan skatt under

återstående uppbördsmånader, ändå har inbetalt högre

skatt än han kan antas ha rätteligen bort göra.

Uppgår det för mycket Uppgår det för mycket

inbetalda beloppet till minst inbetalda beloppet till minst

en femtedel av den slutliga en femtedel av skillnaden

skatt, som kan beräknas mellan motsvarande slutliga

komma att utgå, dock till skatt och överskjutande

minst 500 kronor, har den ingående mervärdeskatt,

skattskyldige rätt att dock till minst 500 kronor,

få tillbaka det för har den skattskyldige rätt

mycket inbetalda beloppet utan att få tillbaka det för

avvaktan på debitering av mycket inbetalda beloppet utan

den slutliga skatten. Är avvaktan på debitering av

särskilda den slutliga skatten. Är

förhållanden för särskilda

handen -- fråga är t.ex. förhållanden för

om ett särskilt stort handen -- fråga är t.ex.

skattebelopp -- kan om ett särskilt stort

myndigheten, även om det skattebelopp -- kan

angivna villkoret inte är myndigheten, även om det

uppfyllt, medge att det för angivna villkoret inte är

mycket betalda beloppet uppfyllt, medge att det för

återbetalas till den mycket betalda beloppet

skattskyldige. återbetalas till den

 skattskyldige.

till 46 §

Preliminär Preliminär

självdeklaration kan vara självdeklaration kan vara

behövlig t.ex. om behövlig t.ex. om

skattskyldig, som har att skattskyldig, som har att

erlägga preliminär B- betala preliminär F-skatt

skatt, kan antagas komma att eller särskild A-skatt, kan

få sina inkomster eller antagas komma att få sina

utgifter mera avsevärt inkomster eller utgifter mera

förändrade eller om avsevärt förändrade

skattskyldig, för vilken eller om skattskyldig, för

utfärdats skattsedel å vilken utfärdats skattsedel

preliminär A-skatt, blivit på preliminär A-skatt,

näringsidkare och i också bör påföras

följd därav bör särskild A- skatt.

påföras preliminär

B-skatt.

 Preliminär självdeklaration bör icke

infordras, där för

jämkning erforderliga uppgifter kunna införskaffas på

annat sätt.

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993. Äldre

bestämmelser gäller dock i fråga om preliminär skatt som

avser tid före den 1 april 1993. Vid tillämpning av

bestämmelserna om jämkning i samband med sådan

återbetalning av för mycket betald preliminär skatt som

avses i 45 § 2 mom. och anvisningarna till 45 § skall vid

återbetalningar som avser inkomståren 1991 och 1992

hänsyn tas också till överskjutande ingående

mervärdeskatt.

2. Vid lagens ikraftträdande skall fysiska och juridiska

personer, som är registrerade för betalning av preliminär B-

skatt och redovisning av mervärdeskatt, eller som är

registrerade för betalning av preliminär B-skatt och som vid

1992 års taxering redovisat mervärdeskatt i sin allmänna

självdeklaration tilldelas en F-skattesedel. Vad som sagts nu

gäller dock inte sådan skattskyldig som är registrerad i

kronofogdemyndighetens register för obetalda skatter eller

avgifter. Under tiden den 1 januari -- 31 mars 1993 skall

äldre bestämmelser om preliminär B-skatt och skattsedel på

sådan skatt gälla för den som har tilldelats en F-skattesedel.

3. Vid utgången av mars 1993 upphör följande lagar att

gälla:

a) lagen (1982:1006) om avdrags- och uppgiftsskyldighet

beträffande vissa uppdragsersättningar,

b) lagen (1983:850) om undantag från vissa bestämmelser

i uppbördslagen (1953:272),

c) lagen (1990:326) om skatteavdrag i vissa fall från

folkpension m.m.,

d) lagen (1990:327) om skatteavdrag från sjukpenning

m.m.,

e) lagen (1990:328) om skatteavdrag från artistersättning

m.m.

Nu nämnda lagar skall dock fortfarande tillämpas i fråga

om ersättningar som har betalats ut före den 1 april 1993.

2 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration

och kontrolluppgifter

Härigenom föreskrivs att 3 kap. 4, 5, 9, 35 och 37 §§

lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 3 kap. 4 §1

Kontrolluppgifter om lön, arvode, andra ersättningar

eller förmåner som utgör skattepliktig intäkt av tjänst skall

lämnas av den som betalat ut beloppet eller gett ut

förmånen.

Kontrolluppgifter skall lämnas för den som av den

uppgiftsskyldige har fått skattepliktigt belopp eller

skattepliktig förmån.

Uppgiftsskyldighet enligt Uppgiftsskyldighet enligt

första och andra styckena första och andra styckena

föreligger även i föreligger även i

fråga om ersättning fråga om ersättning

för arbete eller eller förmån som för

förmån som för mottagaren utgör intäkt

mottagaren utgör intäkt av näringsverksamhet om

av näringsverksamhet om den inte mottagaren antingen har

som betalat ut beloppet eller enbart en F-skattesedel eller

gett ut förmånen både en F-skattesedel och

åtagit sig att betala en A-skattesedel och

arbetsgivaravgifter på skriftligen åberopat

ersättningen eller F-skattesedeln.

förmånen eller gjort

avdrag enligt lagen

(1982:1006) om avdrags- och

uppgiftsskyldighet

beträffande vissa

uppdragsersättningar.

 Kontrolluppgift skall ta upp utgiven

ersättning eller

förmån samt avdragen preliminär skatt. I 6--12 §§ lämnas

närmare föreskrifter om vad som skall iakttas när

kontrolluppgift lämnas.

5 §2

Uppgiftsskyldighet enligt 4 § föreligger först efter

föreläggande av skattemyndigheten beträffande

1. ersättning och förmån med anledning av tillfälligt

arbete, som getts ut av fysisk person eller dödsbo och inte

utgör omkostnad i näringsverksamhet, om avdrag för

preliminär A-skatt inte har gjorts och det som mottagaren

sammanlagt fått haft ett lägre värde än 1 000 kronor för hela

året,

2. ersättning och förmån med anledning av tillfälligt

arbete i andra fall än som avses i 1 om det som mottagaren

sammanlagt fått haft ett lägre värde än 100 kronor för hela

året,

3. ersättning för 3. följande slag av

uppdrag enligt 4 § 1--3 ersättningar om det har

lagen (1982:1006) om avdrags- angetts i kontrolluppgiften

och uppgiftsskyldighet att sådan ersättning har

beträffande vissa lämnats

uppdragsersättningar i

fråga om fastighet eller

bostadslägenhet som avses i

8 § första stycket

nämnda lag, om avdrag

för skatt inte har gjorts,

4. följande slag av

ersättningar om det har

angetts i kontrolluppgiften

att sådan ersättning har

lämnats

a) kostnadsersättning för resa i tjänsten med allmänt

kommunikationsmedel, hyrbil eller taxi, motsvarande

gjorda utlägg,

b) kostnadsersättning för logi vid sådan resa i tjänsten

som avses i punkt 3 av anvisningarna till 33 §

kommunalskattelagen (1928:370), motsvarande gjorda

utlägg,

c) representationsersättning, motsvarande gjorda

utlägg,

d) ersättning för ökade levnadskostnader vid sådan resa

i tjänsten som avses i punkterna 3 och 3 a av anvisningarna

till 33 § kommunalskattelagen eller för kostnader för resa

med egen bil i tjänsten, i den mån ersättningarna enligt 10 §

första--tredje styckena uppbördslagen (1953:272) inte skall

ligga till grund för beräkning av preliminär A-skatt.

9 §3

I kontrolluppgiften skall det för varje belopp anges om

arbetsgivaren skall betala arbetsgivaravgifter enligt lagen

(1981:691) om socialavgifter.

I kontrolluppgiften skall särskilt för sig tas upp det

sammanlagda värdet av utgivna ersättningar för ökade

levnadskostnader vid resa i tjänsten som varit förenad med

övernattning och kostnader för resa med egen bil i tjänsten

till den del ersättningarna överstiger avdragsgilla belopp.

Det sammanlagda värdet av andra kostnadsersättningar

än sådana som avses i andra stycket skall anges särskilt för

sig. Traktamentsersättning vid resa i tjänsten som inte varit

förenad med övernattning skall dock anges som lön, arvode

eller motsvarande.

I kontrolluppgiften skall I kontrolluppgiften skall

särskilt för sig tas upp särskilt för sig tas upp

sådant avdrag som har sådant avdrag som har

gjorts för preliminär gjorts för preliminär

A-skatt eller enligt lagen A-skatt.

(1982:1006) om avdrags- och

uppgiftsskyldighet 35 §

beträffande vissa

uppdragsersättningar.

Efter föreläggande av Efter föreläggande av

skattemyndigheten skall den skattemyndigheten skall den

som uppburit visst som uppburit visst

avlöningsbelopp som avlöningsbelopp som

ackordsöverskott eller ackordsöverskott eller

dylikt för att fördelas dylikt för att fördelas

inom ett arbetslag eller inom ett arbetslag eller

liknande grupp av personer liknande grupp av personer

lämna kontrolluppgift lämna kontrolluppgift

för medlem av gruppen. för medlem av gruppen.

Kontrolluppgiften skall avse Kontrolluppgiften skall avse

det belopp som betalats ut det belopp som betalats ut

till medlemmen med upplysning till medlemmen. I

huruvida arbetsgivaren för förekommande fall skall

beloppet skall betala avgift anmärkas att denne innehar

enligt 19 kap. 1 § lagen F-skattesedel.

(1962:381) om allmän

försäkring. 37 §4

Efter föreläggande av Efter föreläggande av

skattemyndigheten skall skattemyndigheten skall

kontrolluppgift om utbetalning kontrolluppgift om utbetalning

av ersättning för av ersättning för arbete

tillfälligt arbete till den som innehar enbart en

lämnas av den som betalt ut F-skattesedel eller både en

ersättningen. F-skattesedel och en

Kontrolluppgiften skall A-skattesedel och

lämnas för den som F-skattesedeln åberopats.

bedriver näringsverksamhet Kontrolluppgiften skall avse

och avse utbetalt belopp. utbetalt belopp.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993 och tillämpas

på ersättningar som utgetts fr.o.m. den 1 april 1993.

3 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän

försäkring

Härigenom föreskrivs att 3 kap. 2 och 2 a §§, 11 kap. 2 §

samt 20 kap. 2 § lagen (1962:381) om allmän

försäkring1skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 3 kap. 2 §2

Sjukpenninggrundande inkomst är den årliga

inkomst i pengar eller andra skattepliktiga förmåner som en

försäkrad kan antas komma att tills vidare få för eget

arbete, antingen såsom arbetstagare i allmän eller enskild

tjänst (inkomst av anställning) eller på annan grund

(inkomst av annat förvärvsarbete). Med inkomst av

anställning likställs kostnadsersättning som inte enligt 10 §

uppbördslagen (1953:272) undantas vid beräkning av

preliminär A-skatt. Som inkomst av anställning räknas dock

inte ersättning från en arbetsgivare som är bosatt utomlands

eller en utländsk juridisk person, om arbetet har utförts i

arbetsgivarens verksamhet utom riket. I fråga om arbete

som utförs utomlands av den som av en statlig arbetsgivare

sänts till ett annat land för arbete för arbetsgivarens räkning

bortses vid beräkningen av sjukpenninggrundande inkomst

från sådana lönetillägg som betingas av ökade

levnadskostnader och andra särskilda förhållanden i

sysselsättningslandet. Som inkomst av anställning eller

inkomst av annat förvärvsarbete räknas inte heller intäkt

som avses i 32 § 1 mom. första stycket h och i

kommunalskattelagen (1928:370) eller sådan ersättning

som enligt 1 § första stycket 2--6 lagen (1990:659) om

särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster utgör underlag

för nämnda skatt. Som inkomst av annat förvärvsarbete

räknas inte sådan ersättning enligt gruppsjukförsäkring

eller trygghetsförsäkring vid arbetsskada som enligt 2 §

första stycket lagen om särskild löneskatt på vissa

förvärvsinkomster utgör underlag för nämnda skatt. Den

sjukpenninggrundande inkomsten fastställs av

försäkringskassan. Inkomst av anställning och inkomst av

annat förvärvsarbete skall därvid var för sig avrundas till

närmast lägre hundratal kronor.

Vid beräkning av Vid beräkning av

sjukpenninggrundande inkomst sjukpenninggrundande inkomst

bortses från sådan bortses från sådan

inkomst av anställning och inkomst av anställning och

annat förvärvsarbete som annat förvärvsarbete som

överstiger sju och en halv överstiger sju och en halv

gånger basbeloppet. Det gånger basbeloppet. Det

belopp som sålunda skall belopp som sålunda skall

undantas skall i första undantas skall i första

hand räknas av från hand räknas av från

inkomst av annat inkomst av annat

förvärvsarbete. förvärvsarbete.

Ersättning i pengar eller Ersättning i pengar eller

andra skattepliktiga andra skattepliktiga

förmåner för förmåner för

utfört arbete i annan form utfört arbete i annan form

än pension räknas som än pension räknas som

inkomst av anställning, inkomst av anställning,

såvida ersättningen såvida ersättningen

under ett år uppgår till under ett år uppgår till

minst 1 000 kronor, även om minst 1 000 kronor, även om

mottagaren inte är mottagaren inte är

anställd hos den som utger anställd hos den som utger

ersättningen. I fråga om ersättningen. I nu angivna

ersättning som utgör fall skall den som utför

inkomst av arbetet anses såsom

näringsverksamhet, arbetstagare och den som utger

gäller vad nu har sagts ersättningen såsom

endast under arbetsgivare. Kan

förutsättning att den ersättning för arbete

försäkrade och den som för någon annans

utger ersättningen är räkning under året inte

ense om detta. I nu angivna antas uppgå till minst 1

fall skall den som utför 000 kronor, skall

arbetet anses såsom ersättningen från denne

arbetstagare och den som utger inte tas med vid

ersättningen såsom beräkningen av den

arbetsgivare. Kan sjukpenninggrundande inkomsten

ersättning för arbete i annat fall än då den

för någon annans utgör inkomst av

räkning under året inte näringsverksamhet. Vid

antas uppgå till minst 1 beräkning av

000 kronor, skall sjukpenninggrundande inkomst

ersättningen från denne av anställning skall

inte tas med vid bortses från ersättning

beräkningen av den som enligt 2 a § skall

sjukpenninggrundande inkomsten anses som inkomst av annat

i annat fall än då den förvärvsarbete samt

utgör inkomst av ersättning som

näringsverksamhet. Vid idrottsutövare får

beräkning av från sådan ideell

sjukpenninggrundande inkomst förening som avses i 7 §

av anställning skall 5 mom. lagen (1947:576) om

bortses från ersättning statlig inkomstskatt och som

som idrottsutövare får har till huvudsakligt syfte

från sådan ideell att främja idrottslig

förening som avses i 7 § verksamhet, om ersättningen

5 mom. lagen (1947:576) om från föreningen under

statlig inkomstskatt och som året inte kan antas

har till huvudsakligt syfte uppgå till minst ett halvt

att främja idrottslig basbelopp.

verksamhet, om ersättningen

från föreningen under

året inte kan antas

uppgå till minst ett halvt

basbelopp.

 Beräkningen av den sjukpenninggrundande

inkomsten

skall, där förhållandena inte är kända för

försäkringskassan, grundas på de upplysningar som kassan

kan inhämta av den försäkrade eller dennes arbetsgivare

eller som kan framgå av den uppskattning, som vid taxering

gjorts av den försäkrades inkomst. Inkomst av arbete för

egen räkning får ej beräknas högre än som motsvarar skälig

avlöning för liknande arbete för annans räkning. Om

inkomsten helt eller delvis utgörs av skattepliktiga förmåner

skall de tas upp till ett värde som bestäms i enlighet med 8 §

första--fjärde styckena uppbördslagen (1953:272).

2 a §3

Vid beräkning av sjukpenninggrundande inkomst skall

ersättning från en arbetsgivare som är bosatt utomlands

eller är en utländsk juridisk person anses som inkomst av

annat förvärvsarbete, om ersättningen avser arbete som

utförts inom riket samt arbetsgivaren och arbetstagaren

träffat överenskommelse om att ersättningen skall hänföras

till sådan inkomst.

Vid beräkning av sjukpenninggrundande inkomst skall

som inkomst av annat förvärvsarbete också anses ersättning

som utgör skattepliktig inkomst av tjänst enligt

kommunalskattelagen (1928:370) och som, utan att

anställningsförhållande förelegat, utbetalats av fysisk

person bosatt utomlands eller utländsk juridisk person.

 Som inkomst av annat

 förvärvsarbete räknas

 dessutom ersättning för

 arbete under

 förutsättning att

 ersättningen utges till 1.

 mottagare som har enbart en

 F-skattesedel antingen när

 ersättningen bestäms

 eller när den betalas ut,

 2. mottagare som har både

 en F-skattesedel och en A-

 skattesedel om F-skattesedeln

 skriftligen åberopas för

 utbetalaren antingen när

 ersättningen bestäms

 eller när den betalas ut,

 3. mottagare som har en

 A-skattesedel eller som saknar

 skattsedel på preliminär

 skatt om ersättningen under

 inkomståret kan antas komma

 att understiga 10 000 kronor

 och utbetalaren är en

 fysisk person eller ett

 dödsbo samt vad som

 utbetalats inte utgör

 utgift i en av utbetalaren

 bedriven näringsverksamhet,

 4. bolagsman i handelsbolag av

 bolaget.

11 kap. 2 §4

Med inkomst av anställning avses lön eller annan

ersättning i pengar eller andra skattepliktiga förmåner, som

en försäkrad har fått såsom arbetstagare i allmän eller

enskild tjänst. Med lön likställs kostnadsersättning som inte

enligt 10 § uppbördslagen (1953:272) undantas vid

beräkning av preliminär A-skatt. Till sådan inkomst räknas

dock inte från en och samme arbetsgivare utgiven lön som

under ett år ej uppgått till 1 000 kronor. Till sådan inkomst

räknas inte heller intäkt som avses i 32 § 1 mom. första

stycket h och i kommunalskattelagen (1928:370) eller sådan

ersättning som enligt 1 § första stycket 2--6 lagen (1990:659)

om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster utgör

underlag för nämnda skatt. I fråga om arbete som har

utförts utomlands bortses vid beräkningen av

pensionsgrundande inkomst från sådana lönetillägg som

betingas av ökade levnadskostnader och andra särskilda

förhållanden i sysselsättningslandet. Såsom inkomst av

anställning anses även

a) sjukpenning och rehabiliteringspenning enligt denna

lag samt sjukpenning enligt lagen (1976:380) om

arbetsskadeförsäkring eller motsvarande ersättning som

utgår enligt annan författning eller på grund av regeringens

förordnande, i den mån ersättningen träder i stället för

försäkrads inkomst såsom arbetstagare i allmän eller

enskild tjänst,

b) föräldrapenningförmåner,

c) vårdbidrag enligt 9 kap. 4 §, i den mån bidraget inte

är ersättning för merkostnader,

d) dagpenning från erkänd arbetslöshetskassa,

e) kontant arbetsmarknadsstöd enligt lagen (1973:371)

om kontant arbetsmarknadsstöd,

f) utbildningsbidrag under arbetsmarknadsutbildning

och yrkesinriktad rehabilitering i form av dagpenning,

g) korttidsstudiestöd, vuxenstudiebidrag och

utbildningsarvode enligt studiestödslagen (1973:349),

h) delpension enligt lagarna (1975:380) och (1979:84)

om delpensionsförsäkring,

i) dagpenning till värnpliktiga och vapenfria

tjänstepliktiga under repetitionsutbildning, frivilliga som

genomgår utbildning under krigsförbandsövning eller

särskild övning inom värnpliktsutbildningen, läkare under

försvarsmedicinsk tjänstgöring samt civilförsvarspliktiga,

j) utbildningsbidrag för doktorander,

k) timersättning vid kommunal vuxenutbildning

(komvux), vid vuxenutbildning för psykiskt

utvecklingsstörda (särvux) och vid svenskundervisning för

invandrare (sfi),

l) livränta enligt 4 kap. lagen (1976:380) om

arbetsskadeförsäkring eller motsvarande livränta som

bestäms med tillämpning av sagda lag,

m) från Sveriges författarfond och konstnärsnämnden

utgående bidrag som ej är att hänföra till inkomst av annat

förvärvsarbete enligt 3 §, i den mån regeringen så förordnar,

n) statsbidrag till arbetslösa som tillskott till deras

försörjning när de startar egen rörelse,

p) ersättning enligt lagen (1988:1465) om ersättning och

ledighet för närståendevård,

q) tillfälliga förvärvsinkomster av verksamhet som inte

bedrivs självständigt,

r) ersättning som en allmän försäkringskassa utger

enligt 20 § lagen (1991:1047) om sjuklön.

I fråga om ersättning i I fråga om ersättning i

pengar eller andra pengar eller andra

skattepliktiga förmåner skattepliktiga förmåner

för utfört arbete i för utfört arbete i

annan form än pension samt annan form än pension samt

i fråga om ersättning i fråga om ersättning

till idrottsutövare från till idrottsutövare från

visst slag av ideell visst slag av ideell

förening gäller i förening gäller i

tillämpliga delar tillämpliga delar

bestämmelserna i 3 kap. 2 bestämmelserna i 3 kap. 2

§ andra stycket. § andra stycket och 2 a

 § tredje stycket.

 Vid beräkning av inkomst av

Vid beräkning av inkomst av

anställning skall hänsyn anställning skall hänsyn

tas till lön eller annan tas till lön eller annan

ersättning, som den ersättning, som den

försäkrade har fått försäkrade har fått

från en arbetsgivare, som från en arbetsgivare, som

är bosatt utom riket eller är bosatt utom riket eller

är utländsk juridisk är utländsk juridisk

person, endast i fall då person, endast i fall då

den försäkrade den försäkrade

sysselsatts här i riket och sysselsatts här i riket och

överenskommelse inte överenskommelse inte

träffats enligt 3 kap. 2 a träffats enligt 3 kap. 2 a

§ eller då han § första stycket eller

tjänstgjort som sjöman då han tjänstgjort som

ombord på svenskt sjöman ombord på svenskt

handelsfartyg. Vad som sägs handelsfartyg. Vad som sägs

här skall inte gälla här skall inte gälla

beträffande lön till beträffande lön till

svenska medborgare, om svenska svenska medborgare, om svenska

staten eller, där lönen staten eller, där lönen

härrör från härrör från

utländsk juridisk person, utländsk juridisk person,

en svensk juridisk person, som en svensk juridisk person, som

äger ett bestämmande äger ett bestämmande

inflytande över den inflytande över den

utländska juridiska utländska juridiska

personen, enligt av personen, enligt av

riksförsäkringsverket riksförsäkringsverket

godtagen förbindelse har godtagen förbindelse har

att svara för att svara för

tilläggspensionsavgiften. tilläggspensionsavgiften.

 Hänsyn skall ej heller tas till lön

eller annan ersättning

från främmande makts beskickning eller lönade konsulat

här i riket eller från arbetsgivare, som tillhör sådan

beskickning eller sådant konsulat och som inte är svensk

medborgare. Vad som sägs här skall inte gälla beträffande

lön till svensk medborgare eller till den som utan att vara

svensk medborgare är bosatt i riket, om en utländsk

beskickning här i riket enligt av riksförsäkringsverket

godtagen förbindelse har att svara för

tilläggspensionsavgiften.

Den som åtagit sig förbindelse enligt tredje eller fjärde

stycket skall anses som arbetsgivare.

20 kap.

2 §5

Vid tillämpningen av bestämmelserna i 11 kap. 6 a § om

försäkrad, som vårdar barn, skall med barn som där sägs

likställas fosterbarn.

Med förälder skall vid tillämpningen av bestämmelserna

i 9 kap. 4 § och 11 kap. 6 a § likställas den, med vilken

förälder är eller varit gift eller har haft barn, om de

stadigvarande sammanbor.

Med förälder skall vid tillämpningen av bestämmelserna

i 9 kap. 4 § likställas den som med socialnämndens tillstånd

har tagit emot ett utländskt barn för vård och fostran i syfte

att adoptera det.

Har någon med socialnämndens medgivande tagit emot

ett utländskt barn i sitt hem här i landet för vård och fostran

i adoptionssyfte, skall vid tillämpning av bestämmelserna i

8 och 14 kap. om rätt till barnpension barnet anses som barn

till denne. I sådana fall anses barnet bosatt i Sverige, om den

blivande adoptivföräldern var bosatt här i landet vid den

tidpunkt då han avled.

Enligt 2 § andra stycket Vid tillämpning av denna

lagen (1983:850) om undantag lags bestämmelser om

från vissa bestämmelser sjukpenninggrundande inkomst

i uppbördslagen (1953:272) och pensionsgrundande inkomst

m.m. skall ersättning som gäller vad som i 22 c §

avses i nämnda lag i vissa lagen (1984:668) om uppbörd

fall anses som inkomst av av socialavgifter från

annat förvärvsarbete vid arbetsgivare sägs om

tillämpning av denna lags iakttagande av

bestämmelser om förhandsbesked.

sjukpenninggrundande inkomst

och pensionsgrundande inkomst.

Vid tillämpning av

sistnämnda bestämmelser

gäller vidare vad som i 22

c § lagen (1984:668) om

uppbörd av socialavgifter

från arbetsgivare sägs

om iakttagande av

förhandsbesked.

Vid tillämpning av

 bestämmelserna i 3 kap. 2

 § och 2 a § tredje

 stycket skall den som mottar

 betalning enligt en faktura

 som innehåller uppgift om

 att utställaren har en F-

 skattesedel anses ha en

 sådan skattsedel.

 Bestämmelser om

 påföljd för den som

 lämnar oriktig uppgift om

 innehav av F- skattesedel

 finns i 79 a §

 uppbördslagen (1953:272).

 Att ersättning enligt 16 § lagen

(1989:425) om särskilda

inskolningsplatser hos offentliga arbetsgivare är att betrakta

som inkomst av anställning vid tillämpning av

bestämmelserna om sjukpenninggrundande inkomst och

pensionsgrundande inkomst framgår av 22 § nämnda lag.

Denna lag träder i kraft den 1 april 1993. Äldre

bestämmelser gäller fortfarande i fråga om

sjukpenninggrundande inkomst och pensionsgrundande

inkomst som avser tid före ikraftträdandet.

4 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter

Härigenom föreskrivs att 1 kap. 2 § och 2 kap. 4 § lagen

(1981:691) om socialavgifter1skall ha följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 kap. 2 §2

Avgifterna skall betalas av Avgifterna utgörs av

arbetsgivare samt av den som arbetsgivaravgifter och

är försäkrad enligt egenavgifter.

lagen (1962:381) om allmän Arbetsgivaravgifter skall

försäkring och har betalas av den som är

inkomst av annat arbetsgivare och egenavgifter

förvärvsarbete som avses av den som är

i 3 kap. 2 eller 2 a § försäkrad enligt lagen

eller 11 kap. 3 § nämnda (1962:381) om allmän

lag. försäkring och har

 inkomst av annat

 förvärvsarbete som avses

 i 3 kap. 2 eller 2 a §

 eller 11 kap. 3 § nämnda

 lag.

 Vid tillämpning av denna lag skall, även

 om ett

anställningsförhållande inte föreligger, den som har utgett

sådan ersättning som enligt bestämmelserna i 3 kap. 2 §

andra stycket eller 11 kap. 2 § första stycket m), andra

stycket och femte stycket lagen om allmän försäkring är att

hänföra till inkomst av anställning anses som arbetsgivare.

Vid tillämpning av denna lag gäller vidare vad som i 22 c §

lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från

arbetsgivare sägs om iakttagande av förhandsbesked.

Bestämmelser om betalning

av avgifter vid vissa uppdrag

finns i lagen (1983:850) om

undantag från vissa

bestämmelser i

uppbördslagen (1953:272)

m.m.

 Bestämmelser om betalning av

arbetsgivaravgifter finns

också i 23 § lagen (1989:425) om särskilda

inskolningsplatser hos offentliga arbetsgivare.

2 kap.

4 §3

Vid bestämmande av avgiftsunderlaget skall bortses

från

1. ersättning till en och samme arbetstagare om den

under året inte uppgått till 1 000 kronor,

2. ersättning till arbetstagare som vid årets ingång fyllt

65 år,

3. ersättning till arbetstagare vid sjukdom eller ledighet

för vård av barn eller med anledning av barns födelse, till

den del ersättningen motsvarar sjukpenning,

föräldrapenning eller rehabiliteringspenning som

arbetsgivare får uppbära enligt 3 kap. 16 §, 4 kap. 18 § eller

22 kap. 12 § lagen (1962:381) om allmän försäkring,

4. ersättning för vilken skall betalas särskild

inkomstskatt enligt lagen (1991:591) om särskild

inkomstskatt för utomlands bosatta artister m.fl.,

5. ersättning som en arbetsgivare utgett till barn för

arbete som utförts i hans förvärvsverksamhet i de fall

avdrag för ersättningen inte får göras vid

inkomsttaxeringen,

6. ersättning till den del denna motsvarar kostnader i

arbetet som arbetstagare haft att täcka med ersättningen,

7. ersättning för tjänstgöring i verkskydd enligt 4 kap. 8,

11 eller 12 § lagen (1992:000) om civilt försvar, i den

utsträckning ersättningen utgör eller motsvarar

dagpenning,

8. ersättning för arbete som har utförts utomlands, till

den del denna inte räknas som lön enligt 11 kap. 2 § första

stycket lagen om allmän försäkring,

9. ersättning för skiljemannauppdrag i fall där parterna

i skiljeförfarandet är av utländsk nationalitet,

10. ersättning som på grund av bestämmelserna i 5 §

lagen (1984:947) om beskattning av utländska forskare vid

tillfälligt arbete i Sverige inte utgör skattepliktig intäkt,

11. ersättning som avses i 3 kap. 2 a § lagen om allmän

försäkring,

12. intäkt som avses i 32 § 1 mom. första stycket h och i

kommunalskattelagen (1928:370),

13. sådan ersättning som enligt 1 § första stycket 2--6

lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa

förvärvsinkomster utgör underlag för nämnda skatt,

14. ersättning till en och samme idrottsutövare från en

sådan ideell förening som avses i 7 § 5 mom. lagen

(1947:576) om statlig inkomstskatt och som har till

huvudsakligt syfte att främja idrottslig verksamhet, om

ersättningen från föreningen under året inte uppgått till ett

halvt basbelopp enligt lagen om allmän försäkring.

Bestämmelsen i första Bestämmelsen i första

stycket 6 är tillämplig stycket 6 är tillämplig

endast om kostnaderna kan endast om kostnaderna kan

beräknas uppgå till beräknas uppgå till

minst 10 procent av minst 10 procent av

arbetstagarens ersättning arbetstagarens ersättning

från arbetsgivaren under från arbetsgivaren under

utgiftsåret. Regeringen utgiftsåret. Regeringen

eller den myndighet som eller den myndighet som

regeringen bestämmer får regeringen bestämmer får

fastställa schablon för fastställa schablon för

beräkning av arbetstagares beräkning av arbetstagares

kostnader i viss verksamhet. kostnader i viss verksamhet.

 Schablonen skall avse

 bestämda yrkesgrupper och

 grundas på de

 genomsnittliga kostnaderna

 inom respektive grupp.

 I fråga om inkomst från fåmansföretag

och fåmansägt

handelsbolag skall föreskrifterna i punkt 13 av

anvisningarna till 32 § kommunalskattelagen (1928:370)

tillämpas vid bestämmande av avgiftsunderlaget.

Denna lag träder i kraft den 1 april 1993. Äldre

bestämmelser gäller fortfarande i fråga om avgifter som

avser tid före ikraftträdandet.

5 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1984:668) om uppbörd av

socialavgifter från arbetsgivare

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1984:668) om

uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare1

dels att nuvarande 21 och 22 §§ skall betecknas 15

och 19 §§,

dels att 6 och 25 §§ skall ha följande lydelse,

dels att rubriken närmast före nuvarande 21 §

skall sättas närmast före den nya 15 §,

dels att det i lagen skall införas nya paragrafer,

16--18 och 22 e §§, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 6 §

En arbetsgivare får vid redovisning av en arbetstagares

lön göra avdrag för sådana kostnader som avses i 2 kap. 4 §

första stycket 6 lagen (1981:691) om socialavgifter och som

arbetstagaren haft under månaden, om kostnaderna för

utgiftsåret kan beräknas uppgå till minst 10 procent av

arbetstagarens lön från arbetsgivaren under nämnda år.

Är en schablon, som fastställts enligt 2 kap. 4 § andra

stycket lagen om socialavgifter, tillämplig på arbetstagare

hos arbetsgivaren, skall avdrag i fråga om lön för sådan

arbetstagare beräknas enligt schablonen.

Skattemyndigheten skall på Finns det inte en sådan

framställning av schablon som avses i andra

arbetsgivaren på förhand stycket skall

bestämma hur en skattemyndigheten på

arbetstagares kostnader skall framställning av

beräknas vid redovisningen. arbetsgivaren bestämma hur

 en arbetstagares kostnader

 skall beräknas vid

 redovisningen. 16 § Den som

 har betalat ut ersättning

 för arbete till någon

 som har en F-skattesedel

 enligt vad som sägs i 17

 § och som har låtit

 annan utföra arbetet är

 betalningsskyldig för de

 arbetsgivaravgifter och den

 dröjsmålsavgift som F-

 skattesedelsinnehavaren skall

 betala på ersättningen

 till den som har utfört

 arbetet om 1. arbetet har

 uppdragits inom en av

 utbetalaren bedriven

 näringsverksamhet, 2.

 utbetalaren inte har gjort

 anmälan enligt 40 a §

 uppbördslagen (1953:272)

 trots att sådan skyldighet

 förelegat och 3.

 betalningsmottagaren inte har

 betalat avgifterna inom

 föreskriven tid.

 Betalningsskyldighet enligt

 första stycket får inte

 åläggas sedan

 F-skattesedelsinnehavarens

 betalningsskyldighet för

 avgifterna bortfallit enligt

 lagen (1982:188) om

 preskription av

 skattefordringar m.m. Hos den

 som har blivit ålagd

 betalningsskyldighet enligt

 första stycket får

 indrivning ske i samma ordning

 som gäller för

 restförd skatt enligt

 uppbördslagen. 17 § Med

 en F-skattesedelsinnehavare

 avses i 16 § en person som

 vid tidpunkten för

 bestämmande av

 ersättningen för arbetet

 eller vid mottagandet av

 ersättningen 1. innehar en

 F-skattesedel eller 2. innehar

 både en A- och en

 F-skattesedel om F-

 skattesedeln skriftligen

 åberopats. Betalas

 ersättningen för arbetet

 enligt faktura som

 innehåller uppgift om att

 utställaren har en

 F-skattesedel får denna

 uppgift tagas för god och

 även gälla som sådant

 skriftligt åberopande som

 anges i första stycket 2.

 Vad som sagts nu gäller

 dock inte om den som betalar

 ut ersättningen känner

 till att uppgiften är

 oriktig. 18 § En fråga

 om betalningsskyldighet enligt

 16 § första stycket

 prövas av

 skattemyndigheten. Den som har

 fullgjort betalningsskyldighet

 i enlighet med ett beslut

 enligt 16 § får söka

 beloppet åter av F-

 skattesedelsinnehavaren. Den

 som vill söka beloppet

 åter skall till

 kronofogdemyndigheten ge in

 det kvitto som han fått vid

 betalningen eller på annat

 sätt styrka, att han har

 betalat avgifterna.

 Kronofogdemyndigheten får

 hos F- skattesedelsinnehavaren

 driva in beloppet i den

 ordning som gäller för

 indrivning av skatt.

 Införsel får dock inte

 beviljas.

 F-skattesedelsinnehavaren

 skall betala

 dröjsmålsavgift på

 beloppet. Bestämmelsen i 4

 § preskriptionslagen

 (1981:130) gäller i

 fråga om regressfordran

 enligt första stycket. 22 e

 § Den som har en

 A-skattesedel eller saknar

 skattsedel på preliminär

 skatt och som bedriver

 näringsverksamhet är

 betalningsskyldig för ett

 belopp motsvarande de

 arbetsgivaravgifter som

 belöper på en till honom

 utbetald ersättning för

 arbete som utförts inom

 näringsverksamheten och den

 dröjsmålsavgift som

 belöper på dessa om

 utbetalarens

 betalningsskyldighet för

 avgifterna eftergetts enligt

 bestämmelserna i 22 d §

 och det måste anses ha

 varit uppenbart för den som

 bedrivit

 näringsverksamheten att

 utbetalaren 1. inte insåg

 att han var arbetsgivare och

 2. med hänsyn till

 föreliggande

 omständigheter måste

 anses ha saknat anledning att

 räkna med att han var

 arbetsgivare. En fråga om

 betalningsskyldighet enligt

 första stycket prövas av

 skattemyndigheten.

25 §

Om en arbetsgivare står i Om en arbetsgivare står i

skuld för skuld för

arbetsgivaravgifter, allmän arbetsgivaravgifter, skatt

löneavgift enligt 1 § enligt uppbördslagen

lagen (1982:423) om allmän (1953:272), mervärdeskatt

löneavgift, skatt enligt enligt lagen (1968:430) om

uppbördslagen (1953:272) mervärdeskatt, särskild

eller mervärdeskatt, har löneskatt enligt lagen

denne rätt att av det (1990:659) om särskild

belopp som skall restitueras löneskatt på vissa

enligt denna lag återfå förvärvsinkomster eller

bara vad som överstiger de enligt lagen (1991:687) om

obetalda avgifterna eller särskild löneskatt på

skatterna och de räntor pensionskostnader har denne

eller avgifter som belöper rätt att av det belopp som

på dessa. skall restitueras enligt denna

 lag återfå bara vad som

 överstiger de obetalda

 avgifterna eller skatterna och

 de räntor eller avgifter

 som belöper på dessa.

 I lagen (1985:146) om avräkning vid

återbetalning av

skatter och avgifter finns också föreskrifter som begränsar

rätten till restitution.

Denna lag träder i kraft den 1 april 1993. Äldre

bestämmelser gäller fortfarande i fråga om avgifter som

avser tid före ikraftträdandet.

6 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1990:659) om särskild löneskatt

på vissa förvärvsinkomster

Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (1990:659) om

särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster1skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 §2

En enskild person eller ett dödsbo skall för varje år till

staten betala särskild löneskatt med 21,85 procent på

inkomst av passiv näringsverksamhet här i riket samt, om

den skattskyldige före årets början fyllt 65 år eller inte fyllt

65 år men under hela året uppburit hel ålderspension eller

avlidit under året, på inkomst som avses i 3 kap. 4 § andra

stycket lagen (1981:691) om socialavgifter samt vidare på

ersättning som utgår enligt sådan avtalsgruppsjukförsäkring

som avses i punkt 12 av anvisningarna till 22 §

kommunalskattelagen (1928:370) eller enligt sådan

trygghetsförsäkring som avses i nämnda anvisningspunkt till

den del ersättningen utgår i form av engångsbelopp som inte

utgör kompensation för mistad inkomst. Skatt beräknas

inte på sådana inkomster för vilka den skattskyldige skall

betala egenavgifter enligt 3 kap. 4 § lagen om socialavgifter.

Skatt beräknas inte heller

på ersättning för ett

uppdrag där avtal har

träffats om att

ersättningen för

uppdraget skall likställas

med inkomst av anställning

enligt 3 kap. 2 § lagen

(1962:381) om allmän

försäkring.

 Vid beräkning av skatteunderlaget gäller

 i tillämpliga

delar bestämmelserna i 3 kap. 5 § lagen om socialavgifter.

Denna lag träder i kraft den 1 april 1993 och tillämpas på

ersättning som utbetalas efter denna tidpunkt.

Bilaga 5

Lagrådet

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1992-02-17

Närvarande: f.d. regeringsrådet Bengt Hamdahl,

justitierådet Hans-Gunnar Solerud, regeringsrådet Anders

Swartling.

Enligt protokoll vid regeringssammanträde den 30

januari 1992 har regeringen på hemställan av statsrådet
[REDACTED_EFTERNAMN] beslutat inhämta lagrådets yttrande över förslag

till lag om ändring i uppbördslagen (1953:272), m.m.

Förslagen har inför lagrådet föredragits av kanslirådet

Kjell[REDACTED_EFTERNAMN].

Förslagen föranleder följande yttrande av

lagrådet:

Förslaget till lag om ändring i uppbördslagen (1953:272)

Som framhållits i remissprotokollet har uppbördslagen

(UBL) under årens lopp varit föremål för ett stort antal

ändringar, vilket lett till brister när det gäller såväl

systematik som överskådlighet. Bristerna blir ännu mer

påtagliga när man ser på uppbyggnaden av hela det

komplex av författningar -- UBL, lagen (1984:668) om

uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare (USAL) m.fl. --

som reglerar uppbörden av skatter och avgifter. Ett

exempel som aktualiseras genom lagrådsremissen är

bestämmelserna i 3 § lagen (1990:659) om särskild löneskatt

på vissa förvärvsinkomster. Dessa hänvisar till bl.a. 5 kap.

lagen (1981:691) om socialavgifter, som i sin tur innehåller

hänvisningar till bl.a. USAL och UBL. Det är inte lätt att

av dessa successiva hänvisningar uppfatta att det som i UBL

sägs om egenavgifter skall tillämpas på den särskilda

löneskatten. Oklarheten har nu föranlett ett förslag om ett

förtydligande tillägg till 1 § UBL, som i detta fall får godtas

fastän sådana hänvisningar i princip är olämpliga.

Det kan vara svårt att i ett så omfattande och ofta ändrat

regelverk som UBL upprätthålla en enhetlig och

konsekvent terminologi. Det remitterade förslaget ger

exempel också på detta.

Ett exempel på bristande enhetlighet är beskrivningen

av den skatteuppbörd som sker från de inkomsttagare som

omfattas av bestämmelserna om preliminär A-skatt.

Skattebetalningen verkställs i dessa fall i två steg, avdraget

från lönen och den efterföljande inlevereringen av det

innehållna beloppet till statsverket. Det finns behov av en

terminologi som skiljer mellan dessa två steg. I det

remitterade förslaget används uttrycken ''''''''betala'''''''' och

''''''''betalning av'''''''' skatt för det första steget och ''''''''betala in'''''''' och

''''''''inbetalning av'''''''' skatt för det andra. Lagrådet vill inte

motsätta sig den sålunda föreslagna terminologin, även om

den inte kan betraktas som helt tillfredsställande och inte

har genomförts konsekvent i de delar av UBL som inte

berörs av lagrådsremissen.

Ett annat exempel, som belyser de terminologiska

svårigheter som kan uppkomma vid ingrepp i det befintliga

systemet, är beteckningen av de olika formerna av

preliminär skatt. I det remitterade förslaget talas om

''''''''preliminär'''''''' A-skatt, ''''''''särskild'''''''' A-skatt och ''''''''preliminär''''''''

F-skatt. Eftersom alla tre skatteformerna är preliminära, är

terminologin inte konsekvent. Det hade varit riktigare att

använda beteckningarna A-skatt, särskild A-skatt och F-

skatt. En övergång från den hittills använda beteckningen

''''''''preliminär A-skatt'''''''' till ''''''''A-skatt'''''''' skulle emellertid

medföra behov av ett stort antal följdändringar i såväl UBL

som andra författningar. Mot den bakgrunden synes den i

remissprotokollet föreslagna terminologin få accepteras tills

vidare.

Det remitterade förslaget innefattar principiellt

betydelsefulla ändringar av uppbördssystemet. Från

lagteknisk synpunkt hade det varit önskvärt att bygga upp

det reviderade systemet utan bundenhet till den befintliga

lagens systematik. Det har dock av naturliga skäl inte

ansetts möjligt att åstadkomma detta inom ramen för det nu

aktuella lagstiftningsärendet. Nödvändigheten av att foga in

de nya bestämmelserna i det befintliga regelverket har

medfört att dispositionen inte i alla delar blivit

tillfredsställande och att de systematiska bristerna i UBL

därmed snarast har förstärkts. Lagrådet föreslår i det

följande ändringar för att underlätta läsningen. Mer

väsentliga förbättringar kan knappast uppnås utan en

genomgripande lagteknisk översyn. Lagrådet vill med det

sagda inte avstyrka att det remitterade förslaget läggs till

grund för lagstiftning utan endast understryka vikten av att

den i remissprotokollet aviserade översynen snarast

kommer till stånd.

Lagrådet övergår till att kommentera vissa

bestämmelser i lagförslaget. Utöver de ändringar som

behandlas i det följande förordar lagrådet ett antal

redaktionella justeringar.

2 § 2 mom.

I detta moment definieras bl.a. begreppen arbetsgivare,

arbetstagare och lön. Ett annat grundläggande begrepp i

den nya lagstiftningen är näringsverksamhet. Innebörden

av detta begrepp får betydelse för tillämpningen av 3 §

2 mom. (10 000-kronorsgränsen), 33 b § (förutsättningarna

för att utfärda F-skattesedel), 38 a § (förutsättningarna för

återkallelse av en F-skattesedel) och 75 c § (arbetsgivarens

ansvarighet för arbetstagarens skatt).

I 21 § kommunalskattelagen (KL) anges

förutsättningarna för att en verksamhet skall anses som

näringsverksamhet i skatterättslig mening. Det är i första

hand fråga om rörelse, jordbruk och skogsbruk samt

förvaltning av s.k. näringsfastigheter. För juridiska

personer gäller emellertid enligt 2 § 1 mom. sjätte stycket

lagen om statlig inkomstskatt (SIL) att alla skattepliktiga

intäkter, dvs. även intäkter av annan verksamhet än

näringsverksamhet i egentlig mening, skall räknas till intäkt

av näringsverksamhet.

Det är inte helt klart om begreppet näringsverksamhet,

såsom det används i det remitterade förslaget, är avsett att

för de juridiska personernas del omfatta all verksamhet som

ger skattepliktig intäkt eller endast näringsverksamhet i den

mening som avses i 21 § KL. Några uttalanden i

remissprotokollet pekar dock på att det är det vidare

begreppet som åsyftas. Enligt lagrådets mening bör detta

klargöras genom en uttrycklig definition i 2 § 2 mom. Av

definitionen bör framgå att det avgörande är om

verksamheten ger intäkter som är att hänföra till

inkomstslaget näringsverksamhet. För de fall då

verksamheten bedrivs i handelsbolag bör klargöras att det

avgörande är om intäkten för någon delägare i bolaget utgör

intäkt av näringsverksamhet. I enlighet med det sagda

föreslår lagrådet en definition av följande lydelse:

''''''''näringsverksamhet: verksamhet av sådant slag att

intäkten därav räknas till intäkt av näringsverksamhet för

den som bedriver verksamheten eller, när verksamheten

bedrivs av ett handelsbolag, för någon delägare i bolaget''''''''.

33 b §

I kommentaren till paragrafens första stycke anges att

det är avsett att delägare i ett handelsbolag inte skall få rätt

till en F-skattesedel på grund av den verksamhet som

bolaget bedriver, trots att bolagets inkomst skall taxeras hos

delägarna. Uttalandet gäller oavsett om handelsbolaget

såsom likställt med skattskyldig enligt 2 § 1 mom. skulle

kunna tilldelas F-skattesedel med tillämpning av

bestämmelsen i sista stycket. Att delägare i handelsbolag

inte i denna egenskap skall få tilldelas en F-skattesedel bör

framgå av lagtexten. Lagrådet föreslår därför att till sista

stycket i 33 b § fogas en mening av följande lydelse: ''''''''F-

skattesedel får inte utfärdas för en delägare i ett

handelsbolag enbart på grund av intäkt som han åtnjuter i

denna egenskap''''''''.

39 § 1 mom., 39 a § och 40 § 1 mom.

Det remitterade förslaget innebär att vissa

grundläggande bestämmelser om skyldigheten att göra

skatteavdrag och om betydelsen av att mottagaren har en F-

skattesedel tas in i 39 § 1 mom. Detta moment innehåller i

övrigt de detaljerade bestämmelserna om skatteavdrag för

kvarstående skatt. Den nya 39 a § föreslås innehålla dels

vissa bestämmelser om skyldigheten för den som tar emot

ersättning för arbete att till den som ger ut ersättningen

lämna upplysning om sitt skattsedelsinnehav, dels

bestämmelser som har nära samband med de nya

bestämmelserna i 39 § 1 mom. om betydelsen av ett innehav

av en F-skattesedel. I 40 § 1 mom. första stycket finns

bestämmelser som reglerar ersättningsmottagarens

skyldighet att visa upp skattsedel eller motsvarande för

arbets- eller uppdragsgivaren.

Enligt lagrådets mening vinner bestämmelserna i

överskådlighet om de disponeras om enligt följande.

Bestämmelserna i 39 a § om skyldigheten att lämna

upplysning om skattsedelsinnehavet förs över till 40 §

1 mom. första stycket. Återstående bestämmelser i 39 a §

förs samman med de nya bestämmelserna i 39 § 1 mom. om

skatteavdrag för preliminär skatt. Den föreslagna 39 a §

utgår således. Bestämmelserna i 39 § 1 mom. om

skatteavdrag för kvarstående skatt bryts ut till ett särskilt

moment som betecknas 39 § 1 a mom.

En ändring i sak synes också motiverad. Ett viktigt inslag

i det föreslagna systemet är att den som betalar ut en

ersättning för arbete under vissa förutsättningar skall kunna

lita på och ta för god en uppgift från mottagaren om att

denne har en F-skattesedel. Enligt förslaget skall således en

uppgift tas för god, om uppgiften tagits in i en faktura.

Lagrådet ifrågasätter om inte formuleringen av detta villkor

blivit för snäv. Det synes stå bättre i överensstämmelse med

de föreslagna reglernas uppbyggnad i övrigt och

intentionerna bakom den aktuella bestämmelsen att låta

även uppgifter som lämnats i t.ex. en anbudshandling eller

i ett av båda parter undertecknat avtal få samma verkan.

Lagrådet förordar en sådan utformning av lagtexten.

De centrala bestämmelser som enligt lagrådets förslag

till ändrad disposition samlas i 39 § 1 mom. bör -- utan att

sakinnehållet går förlorat -- kunna förkortas betydligt.

Huvudregeln är att skatteavdrag för preliminär skatt inte

skall ske om mottagaren av ersättningen vid

utbetalningstillfället innehar en F-skattesedel. Av skäl som

utförligt redovisats i remissprotokollet bör skatteavdrag få

underlåtas också i de fall då mottagaren haft en F-

skattesedel vid den tidpunkt då ersättningen bestämdes

(men inte längre innehar den vid utbetalningstillfället). Det

ligger i sakens natur och behöver knappast uttryckligen

anges att den som vill göra gällande att mottagaren vid

nämnda tidpunkt hade en F-skattesedel måste kunna

dokumentera vid vilken tidpunkt ersättningen bestämdes.

En uppgift i en anbudshandling, en faktura eller någon

därmed jämförlig handling bör i princip kunna tas för god,

vilket innebär att skyldigheten att göra skatteavdrag faller

bort även om uppgiften vid en senare tidpunkt än den då

ersättningen bestämdes eller betalades ut skulle visa sig vara

oriktig. Vid samtidigt innehav av A- och F-skattesedel bör

de regler som i remissprotokollet föreslagits för detta fall

träda i funktion.

I enlighet med det sagda föreslår lagrådet att

bestämmelserna i 39 § 1 mom. om skatteavdrag för

kvarstående skatt bryts ut till ett nytt moment, 39 §

1 a mom., och att 39 § 1 mom. och 40 § 1 mom. första

stycket ges följande lydelse:

''''''''39 §

1 mom. Vid utbetalning av kontant ersättning för

arbete skall den som betalar ut ersättningen göra avdrag för

betalning av mottagarens preliminära A-skatt

(skatteavdrag).

Skyldighet att göra skatteavdrag föreligger inte om

1. det kan antas att vad en arbetsgivare kommer att

betala ut till arbetstagaren under inkomståret inte uppgår

till minst 1 000 kronor,

2. ersättningen betalas ut av ett handelsbolag och

mottagaren är delägare i bolaget.

Skyldighet att göra skatteavdrag föreligger inte heller,

om den som tar emot ersättningen har en F-skattesedel

antingen när ersättningen för arbetet bestäms eller när den

betalas ut. En uppgift om innehav av en F-skattesedel får

tas för god om den lämnas i en anbudshandling, en faktura

eller någon därmed jämförlig handling, som även innehåller

uppgifter om utbetalarens och betalningsmottagarens namn

och adress eller andra för identifiering godtagbara uppgifter

samt uppgift om betalningsmottagarens personnummer

eller organisationsnummer. Det som sagts i andra meningen

gäller dock inte om den som betalar ut ersättningen känner

till att uppgiften om innehav av en F-skattesedel är oriktig.

Om betalningsmottagaren har både en F-skattesedel och

en A-skattesedel får skatteavdrag underlåtas bara om F-

skattesedeln skriftligen åberopas. Görs detta, anses

mottagaren ha endast en F-skattesedel. I annat fall anses

han ha endast en A-skattesedel. I fråga om ersättning som

avses i 3 § 2 mom. andra stycket skall han alltid anses ha

endast en A-skattesedel. En sådan uppgift om innehav av

en F-skattesedel som enligt andra stycket får tas för god

gäller även som skriftligt åberopande av F-skattesedeln.''''''''

''''''''40 §

1 mom. Den som skall ta emot ersättning för

arbete är skyldig att upplysa den som betalar ut ersättning

om vilken skattsedel på preliminär skatt han har. Om han

skall vidkännas avdrag för preliminär A-skatt på

ersättningen skall han snarast visa upp en skattsedel på

sådan skatt för utbetalaren. I annat fall skall han visa upp

ett intyg av skattemyndighet att han inte har att betala

preliminär A-skatt eller en F-skattesedel eller ett F-

skattebevis, om han inte enligt 39 § 1 mom. tredje stycket

lämnar en sådan uppgift om innehav av en F-skattesedel

som får tas för god.

Fullgör inte . . . för månadslön.''''''''

40 a §

Andra meningen i paragrafen innehåller att vad som

föreskrivs i första meningen inte gäller om det arbete för

vilket ersättning betalas ut har utförts av en arbetstagare

som hyrts ut enligt bestämmelserna i lagen (1991:746) om

privat arbetsförmedling och uthyrning av arbetskraft. En

arbetstagare som ställts till förfogande i överensstämmelse

med reglerna i den nämnda lagen är alltid att anse som

arbetstagare hos uthyraren och inte hos en sådan utbetalare

av ersättning som avses i förevarande paragraf. Andra

meningen i paragrafen är därför överflödig och bör utgå ur

förslaget.

75 c §

Denna paragraf handlar om sanktionen för den som i en

av honom bedriven näringsverksamhet har betalat ut

ersättning för arbete till någon som har en F-skattesedel,

när utbetalaren underlåtit att göra anmälan enligt 40 a §

trots att han varit skyldig att göra det. Skyldighet att göra

sådan anmälan föreligger om det är uppenbart att arbetet

har utförts under sådana förhållanden att den som utfört

arbetet är att anse som anställd hos utbetalaren.

Någon tid inom vilken anmälan skall göras är inte

uttryckligen föreskriven i lagförslaget. Det är dock tydligt

att anmälan måste göras i nära anslutning till

utbetalningstillfället, om inte bestämmelserna skall bli

verkningslösa. Underlåtenhet att göra anmälan enligt 40 a §

torde ofta inte bli upptäckt förrän vid en närmare

granskning av utbetalarens och betalningsmottagarens

skatteförhållanden. Det är givetvis inte tillfredsställande

om utbetalaren kan undgå påföljd för sin underlåtenhet

genom att göra anmälan på ett så sent stadium. Ett krav på

att anmälan enligt 40 a § skall göras i samband med

utbetalningen bör framgå av lagtexten i 75 c §.

I övrigt bör denna disponeras så att första stycket anger

huvudförutsättningen för att ålägga utbetalaren

betalningsskyldighet för betalningsmottagarens obetalda

skatt, nämligen att utbetalaren underlåtit att i samband med

utbetalningen göra anmälan enligt 40 a § trots att han varit

skyldig att göra det.

Andra och tredje styckena bör innehålla

bestämmelserna om betalningsskyldighetens omfattning i

olika fall. I fjärde stycket slutligen bör föreskrivas att

betalningsskyldighet inte får åläggas utbetalaren, om

betalningsmottagaren betalat sin preliminära F-skatt för

uppbördsåret inom föreskriven tid.

Enligt lagrådets förslag får paragrafen följande lydelse.

''''''''75 c §

Om den, som i en av honom bedriven

näringsverksamhet betalar ut ersättning för arbete till

någon som har en F-skattesedel, inte i samband därmed har

gjort anmälan enligt 40 a § trots att han varit skyldig att göra

det, får betalningsskyldighet åläggas honom enligt vad

nedan sägs.

I fall då arbetet har utförts av betalningsmottagaren själv

eller, när betalningsmottagaren är ett handelsbolag, en

delägare i bolaget, får betalningsansvar åläggas utbetalaren

för betalningsmottagarens eller delägarens obetalda skatt

intill ett belopp som svarar mot 60 procent av ersättningen

för arbetet.

Om arbetet i annat fall har utförts av en annan person än

betalningsmottagaren, får utbetalaren åläggas

betalningsskyldighet för skatt som belöper på ersättningen

för arbetet, i den mån betalningsskyldighet enligt 75 eller

77 § har ålagts betalningsmottagaren eller någon annan som

varit arbetsgivare åt den som utfört arbetet, samt för

dröjsmålsavgift som belöper på skattebeloppet.

Betalningsskyldighet får inte åläggas enligt denna

paragraf, om betalningsmottagaren har betalat sin

preliminära F-skatt för uppbördsåret inom föreskriven tid.''''''''

Övriga lagförslag

I förslagen till lag om ändring i lagen (1962:381) om

allmän försäkring och till lag om ändring i lagen (1984:668)

om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare bör göras

ändringar i konsekvens med vad lagrådet förordat i fråga

om förslaget till lag om ändring i uppbördslagen. I övrigt

lämnar lagrådet förslagen utan erinran.

Innehållsförteckning

Propositionens huvudsakliga innehåll1

Lagförslag

1

Lag om ändring i uppbördslagen (1953:272)3

2

Lag om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration

och kontrolluppgifter50

3

Lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän

försäkring53

4

Lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter59

5

Lag om ändring i lagen (1984:668) om uppbörd av

socialavgifter från arbetsgivare61

6

Lag om ändring i lagen (1990:659) om särskild löneskatt

på vissa förvärvsinkomster65

7

Lag om ändring i skatteregisterlagen (1980:343)66

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 12

mars 199268

1

Inledning68

2

Behovet av en reform70

2.1

Allmänt70

2.2

Kritiken mot nuvarande ordning71

3

Det nya förfarandet73

3.1

Allmänna riktlinjer73

3.2

Grunderna i ett nytt system76

3.3

Fysiska personers skattsedlar på preliminär skatt78

3.4

Rättsverkningar av skattsedlar på preliminär skatt som

innehas av fysiska personer83

3.5

Juridiska personers skattsedlar på preliminär skatt90

3.6

Rättsverkningar av skattsedlar på preliminär skatt som

innehas av juridiska personer94

3.7

Tidpunkt för preliminärskattesedlarnas

rättsverkningar98

3.8

Underlaget för beräkning av skatteavdrag och

arbetsgivaravgifter102

3.9

Solidarisk och subsidiär betalningsskyldighet105

3.10

Skattsedelstilldelningen111

3.11

Återkallelse av F-skattesedel114

3.11.1

Återkallelse av fysiska personers F-skattesedlar117

3.11.2

Återkallelse av juridiska personers F-skattesedlar123

3.11.3

Tidpunkt för återkallelsens rättsverkningar127

3.12

Ny F-skattesedel efter återkallelse128

3.13

F-skattebevis130

3.14

Likställighetsavtal133

3.15

Överklagande134

3.16

Tillämpningsområdet för nuvarande bestämmelser om

förhandsbesked och eftergift 135

3.17

Närmare om skatteavdrag på biinkomster136

3.18

Artistersättning m.m.141

3.19

Uppbörd av F-skatt och särskild A-skatt144

3.20

AUL och undantagslagen146

3.21

Gallring av bolags- och föreningsdeklarationer148

3.22

Ikraftträdande150

4

Ekonomiska konsekvenser152

5

Upprättade lagförslag154

6

Författningskommentarer154

6.1

Förslaget till lag om ändring i uppbördslagen

(1953:272)154

6.2

Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter188

6.3

Förslaget till lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän

försäkring189

6.4

Förslaget till lag om ändring i lagen (1981:691) om

socialavgifter192

6.5

Förslaget till lag om ändring i lagen (1984:668) om

uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare195

6.6

Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:659) om

särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster198

6.7

Förslaget till lag om ändring i skatteregisterlagen

(1980:343)198

7

Hemställan198

8

Beslut199

Bilaga 1

Sammanfattning av promemorians förslag200

Bilaga 2

Förteckning över remissinstanser

(departementspromemorian)205

Bilaga 3

Förteckning över remissinstanser (RSV:s förslag om

artistskatt)206

Bilaga 4

De remitterade lagförslagen207

Bilaga 5

Lagrådets yttrande269

1 Lagen omtryckt 1991:97.

2 Senaste lydelse 1991:697.

3 Senaste lydelse 1991:1869.

4 Senaste lydelse 1991:1835.

5 Senaste lydelse 1991:697.

6 Senaste lydelse 1991:697.

7 Senaste lydelse 1991:1908.

8 Senaste lydelse 1991:1835.

9 Senaste lydelse 1991:1908.

10 Senaste lydelse 1991:1908.

11 Senaste lydelse se prop. om ett nytt avgiftssystem

vid försenade skattebetalningar m.m.

12 Lydelse enligt prop. 1991/92:82.

13 Senaste lydelse se prop. om ett nytt avgiftssystem

vid försenade skattebetalningar m.m.

14 Senaste lydelse 1991:1908.

15 Senaste lydelse 1991:1908.

16 Senaste lydelse 1991:1908.

17 Senaste lydelse 1991:1908.

18 Senaste lydelse 1991:1908.

19 Senaste lydelse 1991:503.

1 Senaste lydelse 1990:1136.

2 Senaste lydelse 1990:1136.

3Senaste lydelse 1990:1136.

4 Senaste lydelse 1990:1136.

1 Lagen omtryckt 1982:120.

2 Senaste lydelse 1991:689.

3 Senaste lydelse 1990:657.

4 Senaste lydelse 1991:1839.

5 Senaste lydelse 1989:432.

1 Lagen omtryckt 1989:633.

2 Senaste lydelse 1990:1429.

3 Senaste lydelse se lagrådsremiss om civilt försvar.

1 Lagen omtryckt 1991:98.

Senaste lydelse av 21 § se lagrådsremiss om ett nytt

avgiftssystem vid försenade skattebetalningar m.m.

1 Senaste lydelse av lagens rubrik 1991:688.

2 Senaste lydelse 1991:1846.

6 Författningskommentarer

6.1 Förslaget till lag om ändring i uppbördslagen

(1953:272)

Allmänt

Systematiken i uppbördslagen (1953:272), UBL, har i

huvudsak behållits oförändrad. Skyldigheten att

betala preliminär skatt avses således alltjämt åligga

den skattskyldige. Den regeln gäller i princip också när den

preliminära skatten skall betalas genom att arbetsgivaren

gör skatteavdrag.

Systematiken har dock ändrats på en väsentlig punkt.

Huvudbestämmelserna om när de olika typerna av

preliminär skatt skall användas har flyttats från 3 § 2 mom.

och i stället tagits in i bestämmelserna om tilldelning av

skattsedel på preliminär A- och preliminär F-skatt (33 a och

33 b §§). I 3 § regleras nu endast för vilka inkomster

preliminär A-och F-skatt skall betalas och hur betalningen

skall göras. I 3 § 4 mom. anges dock när särskild A-skatt

skall betalas.

En annan väsentlig ändring är att skyldigheten att göra

skatteavdrag för betalning av preliminär skatt inte längre

skall förutsätta att den utbetalda ersättningen utgör

mottagarens huvudsakliga inkomst av tjänst. Skatteavdrag

skall kunna komma i fråga beträffande all ersättning för

arbete. Avdragsskyldigheten knyts endast an till vilken typ

av skattsedel på preliminär skatt mottagaren av

ersättningen har. En förutsättning för att skatteavdrag skall

göras är sålunda att mottagaren har en A-skattesedel eller

ingen skattsedel alls. Den som betalar ut en ersättning för

arbete kan alltså med ledning av mottagarens skattsedel

enkelt avgöra om han är skyldig att göra skatteavdrag eller

inte. Han behöver inte ta ställning till hur ersättningen skall

taxeras hos mottagaren.

Begreppen arbetsgivare och arbetstagare har nu getts en

väsentligt vidare betydelse i UBL.

Genom anknytningen av avdragsskyldigheten till endast

mottagarens skattsedelsinnehav har det skapats ett system

med skatteavdrag även på biinkomster. Vidare har de

nuvarande bestämmelserna i lagen (1990:326) om

skatteavdrag i vissa fall från folkpension m.m., lagen

(1990:327) om skatteavdrag från sjukpenning m.m. och

lagen (1990:328) om skatteavdrag i vissa fall från

artistersättning m.m. arbetats in i UBL. Dessa

bestämmelser har i sak inte ändrats på annat sätt än att

skyldigheten att göra skatteavdrag i några fall -- helt i linje

med principen att skatteavdrag skall göras även på

biinkomster -- har utökats.

Ett flertal ändringar i lagtexten beror slutligen på att F-

skattesedeln, som avses ha samma uppbördstekniska

funktioner som den nuvarande B-skattesedeln, har ersatt

denna skattsedel.

1 §

I förtydligande syfte erinras i andra stycket, som

är nytt, om att bestämmelserna om egenavgifter gäller även

sådan särskild löneskatt som avses i 2 § lagen om särskild

löneskatt på vissa förvärvsinkomster.

2 § 1 mom.

Av den allmänna motiveringen (avsnitt 3.5) framgår att

även ett handelsbolag skall kunna tilldelas antingen en F-

eller en A-skattesedel trots att en sådan juridisk person inte

är skattskyldig för inkomstskatt. Också i dessa fall skall

skattsedeln vara avgörande för om skatteavdrag skall göras

på ersättning för arbete som betalas ut till handelsbolaget.

UBL:s regler för skattskyldiga avses därför i tillämpliga

delar gälla även i fråga om handelsbolag om inte annat

framgår av sammanhanget. En bestämmelse om att

handelsbolag i UBL skall likställas med skattskyldig om inte

annat framgår av sammanhanget har därför tagits in i

andra stycket, som är nytt. Ett handelsbolag skall

sålunda kunna tilldelas skattsedel på preliminär skatt och

vara skyldigt att betala preliminär A-skatt. Däremot skall

ett handelsbolag inte betala vare sig F-skatt eller särskild A-

skatt. Detta framgår av de nya bestämmelserna i 3 § 1 mom.

tredje stycket.

2 § 2 mom.

Bestämmelserna om vad som avses med begreppen

arbetsgivare, arbetstagare och lön har flyttats från 39 § 1

mom. första stycket till detta moment som innehåller också

andra definitioner. Samtidigt har alla tre begreppen getts en

vidare betydelse än de har nu. I momentet har på lagrådets

inrådan också tagits in en definition av begreppet

näringsverksamhet.

Med arbetsgivare avses inte bara den som betalar

ut sådan ersättning som för mottagaren utgör dennes

huvudsakliga inkomst av tjänst. Begreppet omfattar alla

som betalar ut sådan arbetsersättning eller därmed likställd

ersättning för vilken mottagaren skall betala preliminär A-

skatt. Det innebär att man inte längre gör någon skillnad

mellan huvudarbetsgivare och sidoarbetsgivare när det

gäller skyldigheten att göra skatteavdrag. Det har inte

heller någon betydelse till vilket inkomstslag ersättningen

skall hänföras. Även den som betalar ut sådan ersättning för

arbete som hos mottagaren skall taxeras som t.ex. inkomst

av näringsverksamhet är att betrakta som arbetsgivare i

UBL:s mening om ersättningen betalas ut till någon som har

en A-skattesedel. Vilka ersättningar som likställs med

arbetsersättning framgår av bestämmelserna i 3 § 2 mom.

andra stycket.

Med arbetsgivare likställs den som betalar ut sådan ränta

eller utdelning som mottagaren är skyldig att betala

preliminär A-skatt för. Vilka räntor och utdelningar det är

fråga om framgår av 3 § 2 mom. tredje stycket.

Med arbetstagare avses den som mottar sådan

arbetsersättning och därmed likställd ersättning som han

skall betala preliminär A-skatt för. I konsekvens med vad

som avses gälla i fråga om arbetsgivare likställs den som

mottar sådan ränta eller utdelning för vilken han skall

betala preliminär A-skatt med arbetstagare.

Genom att de som betalar ut här aktuella räntor och

utdelningar har likställts med arbetsgivare och genom att

mottagarna har jämställts med arbetstagare har nuvarande

bestämmelser i 104 § kunnat utmönstras. Vissa

betämmelser i UBL skall dock även fortsättningsvis inte

gälla i fråga om ränta och utdelning. Detta anges i de

aktuella bestämmelserna.

Med lön avses sådan arbetsersättning eller

därmed likställd ersättning som mottagaren skall betala

preliminär A-skatt för. Begreppet har getts en vidare

betydelse än det har nu. Det omfattar inte bara den

huvudsakliga inkomsten av tjänst utan också biinkomster.

Det har dessutom inte längre någon betydelse till vilket

inkomstslag ersättningen skall hänföras vid taxeringen.

Ersättning för arbete som skall taxeras som t.ex. inkomst av

näringsverksamhet kan alltså i vissa fall anses vara lön.

Detta gäller om mottagaren enligt bestämmelserna i 3 § 2

mom. första stycket är skyldig att betala preliminär A-skatt

för ersättningen.

I 21 § KL anges förutsättningarna för att en verksamhet

skall anses som näringsverksamhet i skatterättslig mening.

Det är i första hand fråga om rörelse, jordbruk och

skogsbruk samt förvaltning av s.k. näringsfastigheter. För

juridiska personer gäller emellertid enligt 2 § 1 mom. sjätte

stycket lagen om statlig inkomstskatt att alla skattepliktiga

intäkter, dvs. även intäkter av annan verksamhet än

näringsverksamhet i egentlig mening, skall räknas till intäkt

av näringsverksamhet. På lagrådets inrådan har i detta

moment också tagits in en uttrycklig definition av begreppet

näringsverksamhet. Av definitionen framgår att med

näringsverksamhet avses verksamhet av sådant slag

att intäkten räknas till intäkt av näringsverksamhet för

mottagaren. När det är fråga om juridiska personer

omfattar begreppet all verksamhet som ger skattepliktig

intäkt. För de fall då verksamheten bedrivs i handelsbolag

klargörs att det avgörande är om intäkten för någon

delägare i bolaget utgör intäkt av näringsverksamhet.

I momentets inledning har slutligen gjorts en

redaktionell ändring.

2 § 4 mom.

Den preliminära B-skatten har slopats. Uppbörden av

den preliminära F-skatten avses i huvudsak ske på samma

sätt som nu gäller i fråga om B-skatt. Nuvarande

bestämmelser om skattereduktion skall sålunda iakttas även

vid debiteringen av preliminär F-skatt. Detsamma skall

gälla vid debitering av särskild A-skatt. Bestämmelserna i

tredje stycket har utformats i enlighet med detta.

Vidare har nuvarande bestämmelse om att

skattereduktionen skall beaktas även vid fastställande av

preliminär A-skatt justerats eftersom skattereduktion på

grund av underskott av kapital inte kan beaktas vid

fastställande av källskattetabellerna. Sådant underskott får

däremot beaktas när den preliminära A-skatten beräknas

enligt särskild beräkningsgrund (3 § 2 mom.) eller enligt

jämkningsbeslut (45 § 1 mom.). Slutligen har redaktionella

ändringar gjorts i såväl första som tredje stycket.

3 § 1 mom.

Ändringarna i första stycket föranleds av att

preliminär F- och särskild A-skatt skall beräknas även med

hänsyn till sådan mervärdeskatt som den skattskyldige skall

redovisa i sin allmänna självdeklaration. Stycket har också

redigerats om.

Till andra stycket, som är nytt, har från 3 § 2 mom.

första stycket flyttats bestämmelserna om hur den

preliminära skatten skall tas ut. Bestämmelserna har

samtidigt ändrats på det sättet att den preliminära B-skatten

ersatts med preliminär F-skatt. Vidare har särskild A-skatt

kommit till. Dessutom anges på vilket sätt, genom

skatteavdrag eller särskild debitering, den preliminära

skatten skall betalas. Att den preliminära skatten kan

betalas även på annat sätt, genom s.k. fyllnadsinbetalning,

framgår av sista meningen. Flyttningen har vidtagits av

redaktionella skäl. De efterföljande tre momenten har

därigenom uteslutande kunnat ägnas åt särskilda

bestämmelser om preliminär A-skatt, preliminär F-skatt

resp. särskild A-skatt.

I tredje stycket, som också är nytt, anges att

handelsbolag i vissa fall skall betala preliminär A-skatt trots

att slutlig skatt inte kan komma i fråga för sådana bolag.

3 § 2 mom.

Bestämmelserna i nuvarande första stycket har, efter viss

omarbetning, flyttats till 3 § 1 mom. andra stycket (se

kommentaren till detta moment).

Nuvarande bestämmelser i 3 § 2 mom. 1 och 2 anger i

vilka fall preliminär A- resp. preliminär B-skatt skall

betalas. Systematiken har nu ändrats.

Huvudbestämmelserna om när de olika typerna av

preliminär skatt skall användas har tagits in i

bestämmelserna om tilldelning av skattsedel på preliminär

A- och preliminär F-skatt (33 a och 33 b §§). I 3 § 2--4 mom.

regleras nu endast för vilka inkomster preliminär skatt skall

betalas. I 4 mom. anges dock även när särskild A-skatt skall

betalas.

I andra momentet första stycket anges sålunda för

vilka inkomster preliminär A-skatt skall betalas när

mottagaren har en skattsedel på sådan skatt. Att såväl

fysiska som juridiska personer inkl. handelsbolag kan

tilldelas en A-skattesedel framgår av 33 a och 38 b §§.

Bestämmelserna avses gälla även i fråga om fysiska och

juridiska personer, inkl. handelsbolag, som saknar

skattsedel på preliminär skatt.

Enligt huvudregeln skall preliminär skatt betalas för all

ersättning för arbete vilken helt eller delvis utgår i pengar.

Det fordras inte längre att ersättningen har betalats ut av

mottagarens huvudarbetsgivare. Preliminär A-skatt skall

alltså betalas även för biinkomster. Det är inte heller längre

av betydelse hur ersättningen skall taxeras hos den

skattskyldige. Preliminär A-skatt skall betalas också för

inkomst av näringsverksamhet om mottagaren har en A-

skattesedel. Det finns sålunda inte längre någon koppling

till inkomstslaget tjänst enligt kommunalskattelagen. Detta

begrepp har därför bytts ut mot det mera allmänt hållna

ersättning för arbete.

Med ersättning för arbete avses ersättning som mottagits

för en arbetsprestation oberoende av till vilket inkomstslag

enligt kommunalskattelagen som ersättningen är att

hänföra. I detta sammanhang ges även begreppet ersättning

för arbete en vid tolkning. Det rymmer bl.a. ersättningar till

idrottsmän och artister. I ersättning för arbete skall däremot

inte räknas in betalning för material o.d.

Enligt nuvarande ordning är det endast fysiska personer

som är skyldiga att betala preliminär A-skatt. Ytterligare en

förutsättning är att inkomsten är skattepliktig. Dessa

begränsningar följer i dag av att det skall vara fråga om

inkomst av tjänst. Den nya ordningen innebär att även

juridiska personer kan bli skyldiga att betala preliminär A-

skatt. Däremot skall begränsningen till skattepliktiga

ersättningar i princip fortfarande gälla. Någon särskild

bestämmelse om detta har emellertid inte ansetts nödvändig

i det nu aktuella momentet eftersom bestämmelserna i

UBL, som ju reglerar skatteuppbörden, över huvud taget

endast gäller i fråga om skattepliktiga ersättningar. Att även

handelsbolag kan bli skyldiga att betala preliminär A-skatt

trots att sådana bolag inte är inkomstskattesubjekt framgår

uttryckligen av 3 § 1 mom. tredje stycket. Däremot skall

staten, landstingskommuner, kommuner och andra

menigheter inte vara skyldiga att betala preliminär A-skatt.

I det nu aktuella momentets första stycke anges två

undantag från huvudregeln att preliminär A-skatt skall

betalas för ersättning för arbete, dels genom en hänvisning

till 10 §, dels genom en särskild regel om ersättning för

arbete som betalas ut av en fysisk person eller ett dödsbo.

För sådan ersättning skall preliminär A-skatt inte betalas

under förutsättning att den sammanlagda ersättningen från

utbetalaren understiger 10 000 kr. under inkomståret och

den utbetalda ersättningen inte heller utgör utgift i en av

utbetalaren bedriven näringsverksamhet.

Eftersom preliminär A-skatt inte skall betalas för nu

angivna ersättningar genom att utbetalaren gör

skatteavdrag måste den skattskyldige själv betala in den

preliminära skatt som belöper på ersättningarna. Görs inte

en sådan inbetalning i form av en fyllnadsinbetalning

kommer den skattskyldige att påföras en kvarstående skatt.

Vad som sagts nu gäller dock inte i fråga om handelsbolag.

I andra stycket uppräknade ersättningar skall

likställas med ersättning för arbete i stället för, som nu, med

inkomst av tjänst. Nuvarande begränsning i fråga om vissa

livräntor har slopats. Dessutom har i stycket (punkt 4)

tillagts de ersättningar för vilka preliminär skatt hittills

betalats enligt lagen (1990:327) om skatteavdrag från

sjukpenning m.m. samt vårdbidrag. Den lagen har nu

upphävts.

I tredje stycket har också tagits in en bestämmelse

om betalning av preliminär A-skatt för dagpenning från

arbetslöshetskassa och för korttidsstudiestöd. Den

motsvarar vad som nu gäller enligt 2 § lagen om

skatteavdrag från sjukpenning m.m. dock med den

ändringen att B-skatt ersatts med F-skatt. Genom lagen

(1991:744) om ändring i lagen (1973:370) om

arbetslöshetsförsäkring byttes orden ''''''''erkänd

arbetslöshetskassa'''''''' i olika böjningsformer ut mot

''''''''arbetslöshetskassa'''''''' i motsvarande form. Här används

därför det senare begreppet. Här har också lagts till en

motsvarande bestämmelse om betalning av preliminär A-

skatt för särskilt vuxenstudiestöd. Lagen om skatteavdrag

från sjukpenning m.m. har upphävts.

I fjärde stycket anges hur den preliminära A-

skatten skall beräknas. Skall skatten betalas av en fysisk

person skall skatten i regel beräknas enligt skattetabell och

skall den betalas av en juridisk person skall skatten

beräknas enligt ett visst procenttal av ersättningen. De

närmare bestämmelserna om beräkningen anges i särskilda

paragrafer till vilka hänvisning sker. Nuvarande

bestämmelser om särskild beräkningsgrund kvarstår. De

skall dock gälla endast i fråga om sådan ersättning som

utgör mottagarens huvudsakliga inkomst av arbete.

Ändringarna i femte stycket föranleds av att

preliminär A-skatt inte längre skall betalas enbart för sådan

inkomst som är mottagarens huvudsakliga inkomst av

tjänst. Inkomst från vilken skatteavdrag inte kan göras kan

vara t.ex. inkomst från en försäljningsverksamhet som

bedrivs vid sidan av en fast anställning. Bestämmelserna i

stycket har dessutom utvidgats till att gälla även statlig

fastighetsskatt.

Nuvarande bestämmelser i sjätte stycket, som i första

hand tar sikte på det fallet att den skattskyldige har stora

biinkomster eller kapitalinkomster, har slopats. De redan

införda bestämmelserna om skatteavdrag på räntor och

utdelningar och de nu föreslagna reglerna om skatteavdrag

på biinkomster samt om särskild A-skatt medför att

bestämmelserna inte längre behövs.

Bestämmelserna i de tre lagar som nu anges i sjunde

stycket har arbetats in i UBL. Hänvisningen till dessa lagar

har följaktligen utmönstrats.

3 § 3 mom.

I momentet, som är nytt, anges i första

stycket när preliminär F-skatt skall betalas. Preliminär

F-skatt skall betalas av den som tilldelats en skattsedel på

preliminär F-skatt i avräkning på sådan slutlig skatt som

avses i 1 mom. Att skatten skall betalas enligt särskild

debitering framgår av 3 § 1 mom. andra stycket.

Som närmare utvecklats i den allmänna motiveringen

och i kommentaren till 33 b § kan skattemyndigheten som

villkor för en skattsedel på preliminär F-skatt föreskriva att

preliminär A-skatt skall betalas för anställningsinkomster.

Skattsedeln på preliminär F-skatt skall då, enligt 33 a §

första stycket, kombineras med en skattsedel på preliminär

A-skatt. Den skattskyldige har också själv möjlighet att

ansöka om en sådan kombination.

Av andra stycket framgår att om

skattemyndigheten beslutat att någon som har tilldelats en

F-skattesedel skall betala preliminär A-skatt för sina

anställningsinkomster och den skattskyldige på grund av

detta tilldelats också en A-skattesedel skall detta beaktas

vid beräkningen av den preliminära skatten.

Nuvarande bestämmelser i 3 § 2 mom. 2 andra stycket,

som ger skattemyndigheten möjlighet att i de fall AUL är

tillämplig byta ut en B-skattesedel mot en A-skattesedel,

har slopats eftersom B-skattesedeln har utmönstrats och

AUL har upphävts.

3 § 4 mom.

I detta moment, som också är nytt, har tagits in

bestämmelser om särskild A-skatt. Sådan skatt skall betalas

av den som tilldelats en skattsedel på preliminär A-skatt om

skattemyndigheten fattar ett särskilt beslut om detta. Ett

beslut om särskild A-skatt får fattas om man därigenom kan

uppnå en bättre överensstämmelse mellan den preliminära

skatten och den slutliga skatt som avses i 1 mom. Särskild

A-skatt avses alltså kunna tas ut jämsides med preliminär

A-skatt. Vid beräkningen av den särskilda A-skatten skall

beaktas att den skattskyldige, som har en A-skattesedel,

kan komma att betala en del av den preliminära skatten

genom skatteavdrag. Detta framgår av hänvisningen i 14 §

till 13 §. Även den särskilda A-skatten skall betalas enligt

särskild debitering. Detta framgår av 3 § 1 mom. andra

stycket.

4 § 1 mom.

I detta moment anges hur den preliminära A-skatten

skall beräknas i vissa fall. Bestämmelserna avser alltså inte

att reglera om preliminär A-skatt skall utgå eller inte.

Bestämmelser i detta avseende finns dels i 33 a § första

stycket och 38 b § andra stycket, där det anges vem som

skall ha en A-skattesedel, dels i 3 § 2 mom., där det anges

för vilka inkomster preliminär A-skatt skall betalas om

mottagaren har en A-skattesedel.

Ändringarna i första stycket föranleds dels av den

utvidgning av området för preliminär A-skatt som följer av

ändringarna i 3 § 2 mom., vilket lett till att inkomst av tjänst

har ersatts med inkomst av arbete, dels av att bestämmelser

om hur den preliminära A-skatten skall beräknas har tagits

in också i 7 och 7 a §§. Skall den preliminära A-skatten

beräknas enligt någon av dessa bestämmelser gäller alltså

inte bestämmelserna i detta moment.

Dessutom har nuvarande bestämmelse i första stycket

om vad skattetabellerna skall ange av redaktionella skäl

flyttats till andra stycket.

Ändringarna i inledningen till andra stycket och

tredje att-satsen är endast av redaktionell natur.

4 § 2 mom.

Momentet är nytt. Första stycket innehåller

bestämmelser om hur beräkning av preliminär skatt på

ersättning som grundar sig på sjukpenninggrundande

inkomst och på dagpenning från arbetslöshetskassa skall gå

till. Reglerna motsvarar dem som nu finns i 4 § första stycket

och 5 § första meningen lagen (1990:327) om skatteavdrag

från sjukpenning m.m. Nämnda lag föreslås bli upphävd.

I andra--fjärde styckena har tagits in

bestämmelser som nu finns i 4 § andra, tredje och femte

styckena i den nyss nämnda lagen.

Bestämmelsen i femte stycket motsvarar vad som

nu sägs i 3 § första stycket lagen om skatteavdrag från

sjukpenning m.m.

Bestämmelsen i sjätte stycket motsvarar vad som

nu sägs i 5 § andra och tredje meningarna lagen om

skatteavdrag från sjukpenning m.m.

4 § 4 mom., 5 och 6 §§

Ändringarna föranleds av den utvidgning av

området för preliminär A-skatt som följer av ändringarna i

3 § 2 mom. Skyldigheten att betala preliminär A-skatt är

inte längre kopplad till ett anställningsförhållande. I 5 och 6

§§ har också gjorts redaktionella ändringar.

7 §

I nu aktuell paragraf har i första stycket tagits in

regler som innebär att preliminär A-skatt på en biinkomst

skall utgå med 30 procent av inkomsten.

Skulle den preliminära skatten bli för hög om den

beräknas enligt den nyss nämnda regeln har den

skattskyldige möjlighet att begära att den preliminära

skatten jämkas enligt bestämmelserna i 45 § 1 mom.

Bestämmelserna om skatteavdrag på biinkomster

innebär att den som betalar ut ersättning för arbete behöver

ta ställning till om det är fråga om huvudsaklig

arbetsinkomst eller inte för mottagaren. I de fall frågan

uppkommer bör ledning kunna hämtas ur den praxis som

finns rörande tolkningen av nuvarande bestämmelser i 3 §

2 mom. där en liknande frågeställning uppkommer. Vidare

finns möjligheten för såväl den som betalar ut ersättningen

som för mottagaren att vända sig till skattemyndigheten för

besked. Vid ursäktliga fel kan den som gör ett för lågt

skatteavdrag undgå betalningsansvar för mellanskillnaden.

Det följer av bestämmelserna i 75 §.

Av första stycket framgår att de regler som avses gälla

vid beräkning av skatteavdrag på biinkomster skall

tillämpas också på huvudinkomst som inte avser bestämd

tidsperiod eller som inte uppbärs vid regelbundet

återkommande tillfällen.

I första stycket har dessutom inkomst av tjänst ersatts

med det vidare begreppet inkomst av arbete. Även

redaktionella ändringar har gjorts.

Nuvarande bestämmelser i andra stycket har

justerats så att de gäller endast när de där aktuella

inkomsterna uppbärs tillsammans med inkomst som utgör

mottagarens huvudsakliga inkomst av arbete. De har

dessutom kompletterats med en erinran om att RSV är

bundet av vad som sägs i 3 § 1 mom.

I tredje stycket har hänvisningen till 3 § 2 mom.

justerats i enlighet med den redaktionella ändring som

gjorts i denna paragraf.

I fjärde och sjätte styckena har redaktionella

ändringar gjorts. I fjärde stycket har dessutom

beloppsgränsen höjts från 10 till 100 kr.

7 a §

Som framgår av den allmänna motiveringen skall även

sådana juridiska personer som aktiebolag, ekonomiska

föreningar och handelsbolag i vissa fall kunna tilldelas en

skattsedel på preliminär A-skatt. Den som anlitar en sådan

person för ett arbete skall då vara skyldig att göra

skatteavdrag på ersättningen för arbetet. Detsamma avses

gälla om den juridiska personen saknar skattsedel på

preliminär skatt. I första stycket har tagits in en

bestämmelse om hur den preliminära A-skatten skall

beräknas när inkomsten uppbärs av en juridisk person.

Skatten skall då vara 30 % av inkomsten. Underlaget för

beräkning av skatteavdraget är i detta fall alltid

bruttoinkomsten. Bestämmelserna i 11 § andra stycket är

nämligen inte tillämpliga i fråga om juridiska personer.

Andra stycket motsvarar nuvarande fjärde stycket

i 7 §. Dock har gränsbeloppet höjts till 100 kr.

Om ett skatteavdrag på 30 % blir för högt för en juridisk

person kan en ansökan om jämkning av den preliminära

skatten göras enligt 45 § 1 mom. Ett beslut om lägre

preliminär skatt bör givetvis inte meddelas förrän den

juridiska personen visat att ett preliminärskatteuttag på 30

% totalt sett är för högt.

10 §

De i 3 § 2 mom. andra stycket uppräknade

ersättningarna likställs med ersättning för arbete. Om

mottagaren har en A-skattesedel eller saknar skattsedel på

preliminär skatt skall i princip preliminär A-skatt betalas för

ersättningarna. I femte stycket av den nu aktuella

paragrafen görs dock vissa undantag från denna

huvudregel.

När det gäller folkpension innebär nuvarande

bestämmelser att preliminär A-skatt skall tas ut endast om

det följer av bestämmelserna i lagen om skatteavdrag i vissa

fall från folkpension m.m. eller den skattskyldige begär att

avdrag för sådan skatt skall göras. Bestämmelserna i den

nämnda lagen har nu arbetats in i UBL. Undantaget i

nuvarande femte stycket a för folkpension och

tilläggspension utmönstras därför. Vidare utmönstras

undantaget i punkten c för ersättningar på mindre än ett

halvt basbelopp från försäkringsföretag.

I punkten h, som avser idrottsutövare, har tagits

in bestämmelser som korresponderar med 2 kap. 4 § första

stycket 14 socialavgiftslagen.

11 §

I första stycket har endast redaktionella ändringar

gjorts.

I andra stycket har förts in nya bestämmelser om

beräkning av preliminär A-skatt i de fall den utgivna

ersättningen innefattar även ersättning för kostnader i

arbetet som den skattskyldige haft att täcka med

ersättningen. Bestämmelserna gäller i fråga om inkomst av

såväl tjänst som näringsverksamhet som förvärvas av en

fysisk person.

I tredje stycket anges att regeringen eller

myndighet som regeringen bestämmer får fastställa

schabloner för kostnadsberäkningen samt ramarna för

sådana schabloner. Finns det inte någon tillämplig schablon

skall kostnadsavdragets storlek bestämmas av

skattemyndigheten. Motsvarande bestämmelser har förts in

på avgiftsområdet (se 6 § USAL). Motivet till de nya

bestämmelserna framgår av den allmänna motiveringen

(avsnitt 3.8).

Bestämmelserna i 11 § gäller ersättning som betalas till

en fysisk person. Kostnadsavdrag enligt denna paragraf kan

således inte medges vid beräkning av preliminär A-skatt för

en juridisk person. Skulle den preliminära A-skatten för en

sådan person bli för hög med hänsyn till att den juridiska

personen har stora kostnader finns dock möjligheten att

begära jämkning hos skattemyndigheten.

12 §

Paragrafen har kompletterats med bestämmelser

motsvarande dem som nu finns i 2 och 3 §§ lagen om

skatteavdrag i vissa fall från folkpension m.m. som gör det

möjligt för utbetalaren att ta hänsyn också till det särskilda

grundavdraget.

13 § 1--3 mom.

Rubriken närmast före paragrafen har ändrats till att

gälla F-skatt i stället för B-skatt.

Som framgår av den allmänna motiveringen avses i

huvudsak samma uppbördsregler gälla för preliminär F-

skatt som nu gäller för preliminär B-skatt med undantag för

bestämmelserna om skattsedelstilldelningen.

Bestämmelserna i 1 och 2 mom. har i enlighet med

detta ändrats till att i stället för B-skatt avse F-skatt.

Av redaktionella skäl har nuvarande bestämmelser i 14

§ i aktuella delar flyttats till 3 mom., som är nytt. De

ändringar som har gjorts i bestämmelserna föranleds dels av

deras nya placering, dels av att preliminär F- och

särskild A-skatt skall beräknas även med hänsyn till sådan

mervärdeskatt som den skattskyldige skall redovisa i sin

allmänna självdeklaration. Hänsyn skall tas till såväl

utgående mervärdeskatt som överskjutande ingående

mervärdeskatt. Flyttningen föranleder även ändringar i

1 mom. första stycket och 2 mom. andra

stycket.

De nuvarande bestämmelserna om skatteavdrag från

sjukpenning och artistersättning som hittills har funnits i två

särskilda lagar har arbetats in i UBL. Hänvisningen till de

särskilda lagarna i 1 mom. fjärde stycket har därför

slopats. Däremot har styckets inledning behållits eftersom

det även inom det nya systemet kan inträffa att preliminär

A-skatt skall utgå samtidigt som en preliminär skatt har

debiterats. Detta gäller t.ex. då en F-skattesedel

kombineras med en A-skattesedel.

14 §

Närmast före paragrafen, som blev ledig när paragrafens

nuvarande bestämmelser flyttades till 13 § 3 mom., har

införts en ny rubrik, Särskild A-skatt.

I första stycket anges att bestämmelserna i 13 § 1

och 3 mom., som gäller för beräkning m.m. av preliminär

F-skatt, skall gälla även i fråga om särskild A-skatt. Under

vilka förutsättningar särskild A-skatt får tas ut framgår av 3

§ 4 mom. Bestämmelserna i 13 § 1 mom. första och andra

styckena kan antas komma att tillämpas endast i mindre

omfattning eftersom särskild A-skatt ofta kommer att tas ut

av den som har att också betala preliminär A-skatt genom

skatteavdrag.

I andra stycket har på lagrådets inrådan tagits in

en bestämmelse som klargör att också särskild A-skatt skall

beräknas med ledning av preliminär taxering.

15 §

Närmast före paragrafen har en ny rubrik, Preliminär

taxering, förts in.

I första stycket har hänvisningen till 14 § ersatts

med en hänvisning till 13 § 3 mom. dit de aktuella

bestämmelserna har flyttats.

Bestämmelserna i 15--21 §§ om preliminär taxering och

preliminär självdeklaration avses gälla i fråga om både

preliminär F-skatt och särskild A-skatt.

17 § 1 mom.

Till skillnad från vad som nu gäller i fråga om preliminär

B-skatt skall preliminär F-skatt utgå endast efter särskild

ansökan. Skattemyndigheten avses sålunda inte kunna mot

den skattskyldiges vilja besluta att preliminär F-skatt skall

betalas. Särskild A-skatt skall utgå endast i de fall

skattemyndigheten funnit skäl till det och meddelat ett

särskilt beslut om detta. Nuvarande bestämmelser i

punkterna 1 och 3 har därför slopats.

Av punkt 1, som ersätter nuvarande punkterna 1

och 3, framgår att en preliminär självdeklaration skall

bifogas en ansökan om skattsedel på preliminär F-skatt.

Bestämmelsen i punkt 2 har gjorts tillämplig på

den som redan har att betala preliminär F-skatt eller

särskild A-skatt. I punkten har också gjorts en ändring som

föranleds av att nuvarande bestämmelser i 14 § har flyttats

till 13 § 3 mom.

17 § 2 mom.

I momentet har endast redaktionella ändringar gjorts.

20 §

I första stycket har endast redaktionella ändringar

gjorts.

I andra stycket, som är nytt, har tagits in en

bestämmelse som ger skattemyndigheten möjlighet att

anmana en skattskyldig som myndigheten överväger att

debitera särskild A-skatt att komma in med en preliminär

självdeklaration. Om den skattskyldige inte efterkommer

anmaningen får skattemyndigheten förelägga den

försumlige vite. Detta framgår av 83 §.

22 §

Rubriken närmast före paragrafen har begränsats till att

gälla ''''''''Debitering av skatt m.m.'''''''' Närmast före 33 § har

införts rubriken ''''''''Utfärdande av skattsedel''''''''.

Ändringarna i första stycket innebär att

skattemyndigheten blir behörig att besluta även om

debitering av preliminär F-skatt och särskild A-skatt.

24 §

Bestämmelserna i nuvarande 2 mom. har av

redaktionella skäl flyttats till 52 § första stycket under

rubriken Uppbörd av skatt. Paragrafens momentindelning

har därefter kunnat slopas. Nuvarande 24 § 1 mom.

betecknas därför 24 §. Första stycket har ändrats så

att paragrafen blir tillämplig endast i fråga om fysiska

personer.

25 §

Bestämmelserna i paragrafen skall gälla i fråga om såväl

preliminär F-skatt som särskild A-skatt.

26 §

Bestämmelserna i paragrafen skall, med ett undantag,

gälla i fråga om såväl preliminär F-skatt som särskild A-

skatt.

Nuvarande bestämmelse i första stycket sista meningen

har flyttats till ett nytt tredje stycke. Den behöver gälla

endast i fråga om preliminär F-skatt eftersom en F-

skattesedel skall utfärdas helt oberoende av den

preliminära skattens storlek medan däremot

skattemyndigheten själv får besluta om särskild A-skatt

skall debiteras eller inte. Beloppsgränsen har höjts till 2 000

kr.

Av bestämmelsen i 26 § andra stycket framgår att

preliminär F-skatt och särskild A-skatt skall betalas

varannan månad med början i mars.

27 § 2 mom.

Nuvarande bestämmelser om debiterad preliminär B-

skatt blir genom ändringen i punkt 1 i stället

tillämpliga på debiterad preliminär F-skatt och särskild A-

skatt.

Ändringen i punkten 3 föranleds av att en

möjlighet införts i 52 a § att i vissa fall använda preliminär

A-skatt för inbetalning av innehållen preliminär skatt.

Ändringarna i punkterna 2 och 4 är av endast

redaktionell natur.

27 § 3 mom.

Ändringarna i andra stycket föranleds av att sådan

mervärdeskatt som den skattskyldige skall redovisa i sin

allmänna självdeklaration också skall ingå i preliminär F-

skatt och i särskild A-skatt.

27 b §

I paragrafen, som är ny, anges i första och andra

styckena hur ett belopp som har innehållits genom

skatteavdrag på ersättning för arbete till ett handelsbolag

resp. inte har innehållits men betalats i enlighet med ett

beslut av skattemyndigheten eller allmän

förvaltningsdomstol skall krediteras bolaget.

Bestämmelserna har utarbetats med 16 § AUL som

förebild. Innehållet belopp skall dock hänföras till den sista

redovisningsperioden under det kalenderår då det

innehölls. Har bolaget fullgjort sin skyldighet att betala

mervärdeskatt skall beloppet återbetalas till bolaget.

Detsamma gäller om bolaget över huvud taget inte bedriver

mervärdeskattepliktig verksamhet. Har det allmänna en

fordran på bolaget blir bestämmelserna i lagen (1985:146)

om avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter

tillämpliga.

I tredje stycket anges att bestämmelser i första och

andra styckena inte skall tillämpas om skattemyndigheten

meddelat beslut om betalning enligt 52 a §. Detta innebär

att ett beslut att gottskriva betald preliminär skatt som

mervärdeskatt måste upphävas om skattemyndigheten

senare bifaller en ansökan enligt 52 a § om att den

preliminära skatten i stället skall användas för betalning av

preliminär skatt som handelsbolaget innehållit eller

delägares preliminära skatt.

33 §

Bestämmelserna i 33 -- 38 §§, varav 33 a -- 33 d och 36 a

§§ är nya, handlar om utfärdande av skattsedlar. Närmast

före 33 § har därför införts rubriken ''''''''Utfärdande av

skattsedel''''''''.

Första och andra meningarna i 33 §

överensstämmer i huvudsak med den nuvarande lydelsen.

Resterande delar av nuvarande 33 § med undantag av tredje

stycket har efter vissa ändringar flyttats till 33 d §.

Som framgår av den allmänna motiveringen skall

skattsedel på såväl preliminär F-skatt som preliminär A-

skatt kunna utfärdas också för handelsbolag, trots att

sådana bolag inte är skattesubjekt vid

inkomstbeskattningen. En erinran om att

skattemyndigheten får utfärda skattsedel på preliminär

skatt för handelsbolag har tagits in i sista meningen.

33 a §

I första stycket anges när skattsedel på preliminär

A-skatt skall utfärdas. Det skall ske om den skattskyldige

inte har att betala preliminär F-skatt, dvs. om den

skattskyldige inte har fått en F-skattesedel.

Som har utvecklats i den allmänna motiveringen skall en

F-skattesedelsinnehavare kunna få sin F-skattesedel under

villkor att F-skattesedeln inte används i

anställningsförhållanden. Om skattemyndigheten beslutat

om ett sådant villkor skall även en A-skattesedel utfärdas

för den skattskyldige. En bestämmelse om detta har också

tagits in i första stycket.

I andra stycket anges att också ett handelsbolag

kan få en A-skattesedel. För sådana bolag skall en A-

skattesedel dock utfärdas endast efter ansökan från bolaget.

Även i detta fall är en förutsättning att bolaget inte har

tilldelats en F-skattesedel. En ytterligare förutsättning är att

bolaget är registrerat i handelsregistret. Att en A-

skattesedel skall utfärdas för en juridisk person också när en

F-skattesedel som innehafts av den juridiska personen har

återkallats framgår av 38 b § andra stycket.

Om särskild A-skatt debiteras en skattskyldig skall

någon skattsedel på sådan skatt inte utfärdas. Den

skattskyldige skall i ett sådant fall tilldelas en vanlig A-

skattesedel. Det skall sålunda finnas endast två olika typer

av skattsedlar på preliminär skatt, A-skattesedel och F-

skattesedel.

33 b §

I 33 b och 33 c §§ regleras under vilka förutsättningar en

F-skattesedel skall utfärdas. Frågan har behandlats utförligt

i den allmänna motiveringen (avsnitt 3.3 och 3.5).

I 33 b § första stycket anges att en skattsedel på

preliminär F-skatt skall utfärdas för en skattskyldig som

ansökt om sådan skattsedel om han bedriver

näringsverksamhet eller kan antas komma att bedriva sådan

verksamhet. Bestämmelsen gäller i fråga om såväl fysiska

som juridiska personer. Vad som avses med

näringsverksamhet framgår av den i 2 § 2 mom. intagna

definitionen av detta begrepp. Näringsverksamheten

behöver inte ha en viss omfattning för att en F-skattesedel

skall kunna utfärdas. Bedrivs näringsverksamheten i endast

ringa omfattning bör emellertid F-skattesedeln kombineras

med en A-skattesedel enligt bestämmelserna i andra

stycket. Det är inte heller nödvändigt att preliminär F-skatt

skall debiteras för att en F-skattesedel skall utfärdas. Den

som bedriver näringsverksamhet som under ett inkomstår

går med förlust skall alltså kunna tilldelas en F-skattesedel.

I andra stycket har tagits in bestämmelser som gör

det möjligt för skattemyndigheten att kombinera en F-

skattesedel med en A-skattesedel. En sådan kombination

bör tillgripas när den skattskyldige bedriver

näringsverksamhet i endast ringa omfattning och när han

vid sidan av inkomsterna från näringsverksamheten också

uppbär tjänsteinkomster.

I tredje stycket anges att skattemyndigheten skall

underrätta känd arbetsgivare till den skattskyldige om sitt

beslut att kombinera F-skattesedeln med en A-skattesedel.

Samtidigt bör skattemyndigheten upplysa arbetsgivaren om

att den skattskyldige är skyldig att använda A-skattesedeln

inom anställningsförhållandet och att skatteavdrag alltså

skall göras från anställningsinkomsten. Använder den

skattskyldige sin F-skattesedel i anställningsförhållandet är

arbetsgivaren skyldig att anmäla detta till

skattemyndigheten enligt den nya bestämmelsen i 40 a §.

Trots att handelsbolag inte är skattskyldiga till

inkomstskatt skall sådana bolag också kunna tilldelas en F-

skattesedel enligt bestämmelserna i första stycket om de är

registrerade i handelsregistret. Detta anges i fjärde

stycket. I detta fall skall skattemyndigheten givetvis inte

debitera någon preliminär F-skatt.

Delägare i ett handelsbolag avses inte få rätt till en F-

skattesedel på grund av den verksamhet som bolaget

bedriver trots att bolagets inkomst skall taxeras hos

delägarna. En uttrycklig bestämmelse om detta har på

lagrådets inrådan också tagits in i fjärde stycket.

Bolagsmännen skall i ett sådant fall tilldelas en A-

skattesedel och den preliminära skatten skall tas ut av

bolagsmännen i form av särskild A-skatt. Bedriver

delägaren också själv näringsverksamhet skall han däremot

ha rätt till en F-skattesedel.

33 c §

I första stycket anges att en utfärdad F-

skattesedel automatiskt skall förnyas årligen. Detta gäller

dock inte om annat sägs i andra eller tredje stycket.

I andra stycket föreskrivs en spärrtid på två år från

beslutet om återkallelse om det grundas på att F-

skattesedeln har missbrukats.

Enligt bestämmelsen i tredje stycket får en F-

skattesedel inte utfärdas för den som fått en tidigare

utfärdad F-skattesedel återkallad på annan grund än

missbruk förrän grunden för återkallelsen inte längre

föreligger. I tredje stycket anges också att den som inte har

haft någon F-skattesedel inte får tilldelas en sådan

skattsedel om det skulle föreligga en återkallelsegrund.

Av bestämmelserna i fjärde stycket framgår att

även om det föreligger hinder för utfärdande av en F-

skattesedel enligt bestämmelserna i andra och tredje

styckena får skattemyndigheten utfärda en ny F-skattesedel

om det finns särskilda skäl.

33 d §

Bestämmelserna i första stycket motsvarar

nuvarande 33 § första stycket tredje--femte meningarna.

Bestämmelserna har dock fått ett vidare

tillämpningsområde med hänsyn till att även en juridisk

person skall kunna tilldelas en A-skattesedel.

Bestämmelserna har justerats med hänsyn till dels att

preliminär skatt skall kunna debiteras även som särskild A-

skatt, dels att skattebevis har införts. Slutligen har

bestämmelsen om att en skattetabell skall bifogas A-

skattesedeln slopats. Avsikten är att göra det möjligt att

införa en mer flexibel ordning. I de fall två makar båda har

en A- skattesedel bör det exempelvis räcka om en

skattetabell sänds ut till hushållet. Bestämmelser om detta

behöver inte ha lagform.

Bestämmelserna i andra stycket motsvarar

nuvarande 33 § andra stycket med den justering som

föranleds av att punktindelningen i 3 § 2 mom. slopats.

Nuvarande bestämmelser i 33 § tredje stycket har

slopats. Sådana bestämmelser behöver inte ha lagform.

Bestämmelserna i tredje stycket motsvarar

nuvarande 33 § fjärde stycket med tillägget att också ett F-

skattebevis skall upprättas i enlighet med formulär som

fastställs av regeringen eller myndighet som regeringen

bestämmer.

34 §

Enligt bestämmelsen i första meningen, som är

oförändrad, skall en skattsedel utfärdas av den

skattemyndighet som har att besluta om den skatt som

skattsedeln avser. Enligt 2 a § första stycket meddelas ett

sådant beslut av skattemyndigheten i det län där den

skattskyldiges hemortskommun är belägen. Om den

skattskyldige saknar hemortskommun beslutar

skattemyndigheten i Stockholms län. För aktiebolag och

ekonomiska föreningar anses hemortskommunen vara den

kommun i vilken styrelsen har sitt säte.

Eftersom handelsbolag inte betalar någon inkomstskatt

behövs en särskild behörighetsregel för de fall ett sådant

bolag skall tilldelas en A- eller en F-skattesedel. I

paragrafen har därför lagts till en bestämmelse om vilken

skattemyndighet som har att utfärda skattsedel på

preliminär skatt för handelsbolag.

Var ett handelsbolag har sin adress framgår av bolagets

registrering i handelsregistret. Att ett handelsbolag skall

vara registrerat i handelsregistret för att över huvud taget

kunna få en skattsedel på preliminär skatt framgår av

bestämmelserna i 33 a och 33 b §§.

35 §

Ändringarna i första och andra styckena är endast

av redaktionell natur.

I andra stycket används det mer lätthanterliga

begreppet A-skattesedel som har införts genom 33 a § i

stället för skattsedel avseende preliminär A-skatt.

Bestämmelserna i tredje stycket har mildrats i

förhållande till den skattskyldige. Det ligger emellertid i

den skattskyldiges intresse att göra anmälan så snart som

möjligt eftersom han utan skattsedel på preliminär skatt i

regel får vidkännas ett för högt skatteavdrag.

Skattemyndigheten skall, på samma sätt som sägs i 36 §,

sända den skattskyldige en skattsedel så snart det kan ske.

I stycket har även gjorts ändringar av redaktionell natur.

36 §

I paragrafen, som skall gälla skattsedel på preliminär F-

skatt i stället för preliminär B-skatt, används det mer

lätthanterliga begreppet F-skattesedel som införts genom 33

b §. I övrigt har endast redaktionella ändringar gjorts.

36 a §

I paragrafen, som är ny, anges när besked om debiterad

särskild A-skatt skall översändas till den skattskyldige.

Bestämmelserna motvarar vad som gäller i fråga om F-

skattesedel, dock skall ingen separat skattsedel på särskild

A-skatt utfärdas.

38 a §

I 38 a och 38 b §§ har tagits in regler om återkallelse av

en F-skattesedel. Närmast före 38 a § har en ny rubrik tagits

in som anger vad bestämmelserna reglerar.

I 38 a § första stycket anges under åtta punkter när

en F-skattesedel skall återkallas.

Av punkt 1 framgår att en F-skattesedel skall

återkallas om innehavaren själv begär det.

Skattemyndigheten kan alltså inte -- till skillnad från vad

som nu gäller i fråga om preliminär B-skatt -- mot

innehavarens vilja besluta att preliminär F-skatt skall

betalas. Anser skattemyndigheten att preliminär skatt bör

betalas efter särskild debitering får myndigheten i stället

besluta att särskild A-skatt skall betalas. I ett sådant fall

skall den skattskyldige tilldelas en A-skattesedel.

Av punkt 2 framgår att en F-skattesedel skall

återkallas om innehavaren upphör med att bedriva

näringsverksamhet. Vad som avses med näringsverksamhet

framgår av definitionen av detta begrepp i 2 § 2 mom.

Av punkt 3 framgår att en F-skattesedel skall

återkallas om innehavaren i strid med skattemyndighetens

beslut enligt 33 b § andra stycket åberopar en F-skattesedel

som kombinerats med en A-skattesedel i ett

anställningsförhållande. Här anges också att en F-

skattesedel skall återkallas om F-skattesedeln missbrukas

även på annat sätt. Det missbruk som kan komma i fråga

här är uthyrning av arbetskraft i strid med bestämmelserna

i lagen om privat arbetsförmedling och uthyrning av

arbetskraft eller att innehavaren uppträder som mellanman

och genom detta medverkar till skatteundandragande.

Beträffande sådant missbruk hänvisas till vad som sagts i

den allmänna motiveringen (avsnitt 3.11.1 och 3.11.2).

Återkallelse enligt punkten 3 skall inte ske om

missbruket är ringa.

I punkt 4 anges att återkallelse skall ske om den

skattskyldige trots föreläggande underlåter att lämna sin

allmänna självdeklaration, eller, när det gäller

handelsbolag, sådana uppgifter som avses i 2 kap. 25 § lagen

om självdeklaration och kontrolluppgifter inom föreskriven

tid eller lämnat en handling med så bristfälligt innehåll att

den uppenbarligen inte är ägnad att ligga till grund för

taxering. Den som har en F-skattesedel torde inte kunna

lämna en förenklad självdeklaration. Därför har denna

punkt begränsats till att gälla allmän självdeklaration.

Återkallelse enligt punkt 4 får underlåtas om

deklarationen eller uppgifterna lämnats för sent men

förseningen varit ringa. En försening upp till en månad bör

kunna accepteras innan en återkallelse aktualiseras.

Återkallelse enligt denna punkt bör inte ske om

deklarationen eller uppgifterna, trots att de lämnats för

sent, kommit in innan skattemyndigheten hunnit meddela

ett återkallelsebeslut. En återkallelse blir givetvis inte

aktuell om skattemyndigheten gett den skattskyldige

anstånd med att lämna deklaration eller särskilda uppgifter.

I punkt 5 anges att en F-skattesedel skall

återkallas om innehavaren brister i redovisning eller

betalning av sådana skatter och avgifter som uppbärs enligt

bestämmelserna i UBL, USAL eller ML.

De skatter och avgifter som uppbärs enligt UBL är

främst preliminär och slutlig inkomstskatt, skatt som har

innehållits genom skatteavdrag, förmögenhetsskatt, statlig

fastighetsskatt, egenavgifter, avkastningsskatt,

mervärdeskatt i vissa fall samt särskild löneskatt i vissa fall.

De avgifter som uppbärs enligt USAL är i första hand

arbetsgivaravgifter och särskild löneskatt i vissa fall.

När det gäller återkallelse av ett handelsbolags F-

skattesedel på grund av bristande redovisning eller

betalning av skatter och avgifter blir endast innehållen

källskatt och avgifter som uppbärs enligt USAL samt

mervärdeskatt som uppbärs enligt ML aktuella. Övriga

skatter tas ju inte ut av handelsbolaget utan från delägarna.

Återkallelse enligt punkten 5 skall inte ske om

försummelsen är ringa. I den allmänna motiveringen

(avsnitt 3.11.1) har anförts vissa synpunkter på när

återkallelse bör ske.

I punkt 6 anges att en F-skattesedel skall

återkallas om innehavaren har meddelats näringsförbud.

Återkallelse får enligt bestämmelsen i andra stycket

underlåtas om det föreligger särskilda skäl. Vilka skäl som

kan medföra att F-skattesedeln inte behöver återkallas trots

att ett näringsförbud har meddelats framgår av den

allmänna motiveringen (avsnitt 3.11.1).

I punkt 7 anges att en F-skattesedel skall

återkallas om innehavaren är i konkurs.

Enligt punkt 8 skall en F-skattesedel återkallas om

innehavaren är företagsledare i ett fåmansföretag eller ett

fåmansägt handelsbolag och företagets resp. bolagets F-

skattesedel har återkallats på grund av brist, underlåtenhet

eller missbruk som kan hänföras till företagsledaren.

Företagets eller bolagets F-skattesedel skall alltså ha

återkallats enligt någon av de grunder som anges i

punkterna 3, 4, 5 eller 7.

Enligt bestämmelserna i 2 § 1 mom. skall beteckningar

som används i bl.a. kommunalskattelagen ha samma

betydelse i UBL om inte annat anges eller framgår av

sammanhanget. Det innebär att begreppen fåmansföretag,

fåmansägt handelsbolag och företagsledare i sådant företag

eller bolag även i UBL har den betydelse som anges i

punkten 14 av anvisningarna till 32 § kommunalskattelagen.

I andra stycket anges att skattemyndigheten får

underlåta att återkalla en F-skattesedel om det finns

särskilda skäl.

I tredje stycket anges en särskild

återkallelsegrund för fåmansföretag och fåmansägda

handelsbolag. Enligt den skall företagets resp. bolagets F-

skattesedel återkallas om en företagsledare inte har rätt att

få en egen F-skattesedel på grund av ett förhållande som

avses i första stycket 3--5 eller 7.

38 b §

I första stycket har tagits in en bestämmelse om att

en återkallad F-skattesedel skall återlämnas till

skattemyndigheten tillsammans med F-skattebeviset.

Bestämmelsen kompletteras med en ändring i 83 § som ger

skattemyndigheten möjlighet att förelägga vite i de fall

handlingarna inte återlämnas. I stycket har också tagits in

en bestämmelse om att skattemyndigheten skall upplysa

kända uppdragsgivare om återkallelsen.

I andra stycket finns bestämmelser om att

skattemyndigheten, när en F-skattesedel har återkallats,

skall tilldela den skattskyldige en A-skattesedel om det inte

är obehövligt. Detta gäller också när ett handelsbolags F-

skattesedel har återkallats. Skall den fysiska eller juridiska

person som innehaft F-skattesedeln debiteras preliminär

skatt får detta ske genom att han debiteras särskild A-skatt.

Detta blir dock inte aktuellt i fråga om handelsbolag.

39 § 1 mom.

I detta moment har de grundläggande bestämmelserna

om skyldigheten att göra skatteavdrag och om betydelsen

av att mottagaren har en F-skattesedel tagits in.

Bestämmelserna har utformats i enlighet med vad lagrådet

förordat.

I första stycket finns den grundläggande regeln

om när skatteavdrag skall göras.

För den som är skyldig att göra skatteavdrag används i

UBL beteckningen arbetsgivare. Detta begrepp, som i

UBL är vittomfattande, har definierats i 2 § 2 mom. Det

omfattar inte bara den som betalar ut ersättning som hos

mottagaren skall taxeras som inkomst av tjänst utan avser

alla som betalar ut ersättning för arbete till någon som har

att betala preliminär A-skatt för ersättningen. Begreppet

omfattar alltså även den som betalar ut ersättning till en

juridisk person som har tilldelats en A-skattesedel. Med

arbetsgivare likställs dessutom den som utger sådan ränta

eller utdelning som mottagaren skall betala preliminär skatt

för.

På samma sätt som i dag gäller vid utbetalning av lön från

en arbetsgivare behöver den faktiska utbetalaren och den

faktiska arbetsgivaren inte vara samma person. Att

utbetalningen görs av ett ombud för arbetsgivaren innebär

inte att skyldigheten att göra skatteavdrag bortfaller. En

arbetsgivare kan alltså inte undgå

skatteavdragsskyldigheten genom att låta någon annan göra

utbetalningen.

Vad som avses med ersättning för arbete framgår av

kommentaren till 3 § 2 mom.

Ibland kan det vara svårt att avgöra vad som är att anse

som ersättning för arbete enligt bestämmelsen i 3 § 2 mom.

Den som t.ex. köpt och sedan för ett högre pris sålt en bil

kan -- om han lagt ner arbete på bilen -- kanske vara

benägen att betrakta en del av försäljningsvinsten som

ersättning för arbete. Den som köper bilen av honom skall

emellertid inte göra skatteavdrag eftersom köpeskillingen

från köparens synpunkt inte är att anse som ersättning för

sådant arbete som har utförts åt honom.

För att skatteavdragsskyldighet skall föreligga enligt den

nu aktuella bestämmelsen gäller att den som tar emot

ersättningen är skyldig att betala preliminär A-skatt för

ersättningen, dvs. att han har en A-skattesedel eller saknar

preliminärskattesedel. Eftersom skyldigheten att göra

skatteavdrag inte har knutits an till den som i praktiken tar

emot ersättningen kan en arbetsgivare inte undgå

avdragsskyldigheten genom att låta någon som har en F-

skattesedel ta emot ersättningen för arbetstagarens räkning.

Av bestämmelsen att skatteavdraget skall göras för

betalning av den preliminära A-skatt som mottagaren har

att betala jämförd med bestämmelserna i 8 § följer att vid

beräkningen av skatteavdragets storlek hänsyn skall tas inte

bara till den kontanta lönen utan också till naturaförmåner

och andra skattepliktiga förmåner som har utgetts. Å andra

sidan skall skatteavdrag inte göras om begränsningsregeln i

3 § 2 mom. första stycket är tillämplig.

I andra stycket anges i två punkter undantag från

bestämmelsen om skatteavdrag i första stycket.

För närvarande finns ingen beloppsgräns för

skatteavdrag i UBL. I ett system där skatteavdrag skall

göras även på biinkomster är det nödvändigt med en sådan

gräns. I punkt 1 anges den beloppsgräns som skall

gälla för skatteavdrag. Ett lönebelopp på 1 000 kr. under

utgiftsåret är den gräns som i dag gäller för skyldigheten att

betala arbetsgivaravgifter. Genom att här har valts samma

beloppsgräns för inkomståret uppnås på denna punkt

parallellitet mellan skatte- och avgiftssystemen.

Enligt nuvarande betämmelser (punkt 1 av

anvisningarna till 39 §) skall en delägare i ett handelsbolag

inte anses vara arbetstagare i förhållande till bolaget. Av

detta följer att bolaget inte skall göra skatteavdrag på

ersättning som betalas ut till delägaren. Detta gäller även

om ersättningen betecknas lön och hänför sig till arbete som

utförs åt bolaget. Bakgrunden till detta är att

handelsbolaget inte är ett skattesubjekt ur

inkomstskattesynpunkt. Bolagets vinst beskattas i stället

hos delägarna. Sådan ersättning hänförs till inkomst av

näringsverksamhet hos delägarna (punkt 9 av anvisningarna

till 32 § KL).

Arbetsgivaravgifter skall inte heller betalas på ersättning

som ett handelsbolag betalar ut till en delägare.

Socialavgifterna skall i stället betalas av delägaren i form av

egenavgifter. Enligt praxis anses emellertid en

kommanditdelägare som utför arbete åt bolaget vara

arbetstagare i förhållande till bolaget. I sådana fall skall

bolaget betala arbetsgivaravgifter.

Eftersom parallellitet bör föreligga även när det gäller

skyldigheten att göra skatteavdrag och betala

arbetsgivaravgifter på ersättning till delägare i handelsbolag

och med hänsyn till att reglerna på skattesidan har ansetts

vara de mest ändamålsenliga (se avsnitt 3.6) har i punkt

2 tagits in bestämmelser om skatteavdrag som gäller

såväl kommanditdelägare som andra delägare i

handelsbolag.

Enligt vad som närmare utvecklats i den allmänna

motiveringen (avsnitt 3.7) är arbetstagarens

skattsedelsinnehav vid utbetalningstillfället normalt

avgörande för vad som åligger arbetsgivaren i fråga om

skyldigheten att göra skatteavdrag och betala

arbetsgivaravgifter. Huvudregeln är att skatteavdrag för

preliminär skatt inte skall ske om mottagaren av

ersättningen vid utbetalningstillfället innehar en F-

skattesedel. Skatteavdrag skall få underlåtas också i de fall

då mottagaren haft en F-skattesedel vid den tidpunkt då

ersättningen bestämdes (men inte längre innehar den vid

utbetalningstillfället). Bestämmelser om detta har tagits in i

tredje stycket. Det ligger i sakens natur att den som

vill göra gällande att mottagaren vid tidpunkten då

ersättningen bestämdes hade en F-skattesedel måste kunna

visa vid vilken tidpunkt detta skedde.

Ett viktigt inslag i det föreslagna systemet är att den som

betalar ut en ersättning för arbete under vissa

förutsättningar skall kunna lita på och ta för god en uppgift

från mottagaren om att denne har en F-skattesedel. En

uppgift om innehav av F-skattesedel skall få godtas om

uppgiften tagits in i en faktura eller lämnats i t.ex. en

anbudshandling eller i ett av båda parter undertecknat

avtal. En uppgift om innehav av F-skattesedel skall dock

inte få tas för god om den som uppdragit arbetet känt till att

uppgiften var oriktig, t.ex. om skattemyndigheten lämnat

sådan uppgift om återkallad F-skattesedel som avses i 38 b

§. I tredje stycket har tagits in bestämmelser också om

detta. Motsvarande bestämmelser finns i 17 § USAL.

I fjärde stycket regleras vad som gäller om

arbetstagaren har både en F-skattesedel och en A-

skattesedel. I ett sådant fall skall man bortse från F-

skattesedel om inte denna har åberopats skriftligen. Å

andra sidan skall bortses från A-skattesedeln om ett sådant

åberopande har skett. I konsekvens med detta har i detta

stycke tagits in en bestämmelse om att skatteavdrag inte

skall göras om F-skattesedeln har åberopats skriftligen. Ett

skriftligt åberopande kan ske genom en handling som

innehåller en sådan uppgift om att utställaren innehar en F-

skattesedel som enligt tredje stycket får tas för god.

Det bör framhållas att någon skriftlig handling av nyss

nämnt slag inte behövs om betalningsmottagaren har endast

en F-skattesedel. I den situationen kan ju inte någon annan

typ av skattsedel komma i fråga.

Av fjärde meningen i fjärde stycket framgår att ett

skriftligt åberopande av F-skattesedeln inte har någon

verkan när det gäller sådana ersättningar som skall

jämställas med ersättning för arbete enligt bestämmelserna

i 3 § 2 mom. andra stycket, dvs. sjukpenning m.fl.

ersättningar. I fråga om sådana ersättningar skall

betalningsmottagaren i nu aktuellt fall alltid anses ha endast

en A-skattesedel.

1 a mom.

Nuvarande bestämmelser i 39 § 1 mom. andra och tredje

styckena har på lagrådets inrådan tagits in i ett nytt

moment, 39 § 1 a mom.

Bestämmelserna i 1 a mom. första och tredje

styckena motsvarar bestämmelserna i nuvarande 1 mom.

andra stycket. Eftersom skyldigheten att göra skatteavdrag

har utvidgats till att gälla även för sidoarbetsgivare men

detta inte kan gälla i fråga om kvarstående skatt har första

stycket kompletterats med en regel om att skyldigheten att

göra skatteavdrag för kvarstående skatt endast gäller för

sådan arbetsgivare från vilken arbetstagaren har sin

huvudsakliga inkomst av arbete. Huruvida inkomsten skall

taxeras som inkomst av tjänst eller som inkomst av

näringsverksamhet hos mottagaren saknar i detta

sammanhang betydelse. Skatteavdrag för kvarstående skatt

skall alltså i princip göras av varje huvudarbetsgivare som

betalar ut ersättning för arbete till någon som inte har en F-

skattesedel.

Som en följdändring till ändringen att skatteavdrag i

princip skall göras från all ersättning för arbete har den

begränsning av avdragsskyldigheten som nu knyter an till

anställningar som är avsedda att pågå kortare tid än en

vecka i stället knutits an till arbeten som är avsedda att pågå

sådan kortare tid.

I första stycket har också tagits in en bestämmelse om att

skattemyndigheten eller den skattskyldige i andra fall skall

kunna bestämma att skatteavdrag för kvarstående skatt

skall göras från ersättning för arbete som avses pågå en

vecka eller längre tid.

Bestämmelserna i första stycket gäller inte i fråga om

juridiska personer.

Från huvudregeln om att skatteavdrag skall göras även

för kvarstående skatt har dock i andra stycket gjorts

ett antal undantag genom att den som betalar ut endast

sådan ersättning som avses i punkt 12 av anvisningarna till

32 § kommunalskattelagen, dvs. i första hand sjukpenning,

samt livränta inte skall vara skyldig att göra skatteavdrag för

betalning av kvarstående skatt om inte skattemyndigheten

beslutat att skatteavdrag skall göras eller mottagaren begärt

sådant avdrag. Avdrag för kvarstående skatt skall inte heller

göras från sådan ränta eller utdelning från vilken

skatteavdrag för betalning av preliminär A-skatt skall

göras.

I andra stycket har också tagits in en särskild

bestämmelse om skatteavdrag för betalning av kvarstående

skatt från korttidsstudiestöd och särskilt vuxenstudiestöd.

Sådant avdrag skall alltid göras om den skattskyldige inte

har visat upp ett intyg från annan arbetsgivare om att denne

gör avdrag.

I tredje stycket har i förtydligande syfte tagits in

en hänvisning till bestämmelserna i 40 § 2 mom. andra

stycket om beräkning av skatteavdrag för kvarstående skatt

i de fall arbetstagaren inte visat upp sin slutskattesedel.

Dessutom har några redaktionella ändringar gjorts.

2 mom.

I momentet har endast redaktionella ändringar gjorts.

3 mom.

I momentet har bestämmelsen i första meningen

behållits oförändrad. Övriga bestämmelser i nuvarande 3

mom. -- utom den som anger att regeln att öretal som

uppkommer vid beräkning av skatteavdrag bortfaller skall

tillämpas även vid beräkning av skatteavdrag på ränta och

utdelning -- har kunnat slopas eftersom begreppen

arbetsgivare och arbetstagare enligt definitionerna i 2 § 2

mom. även omfattar den som utger resp. den som har att

betala preliminär A-skatt på ränta och utdelning. En

motsvarande utvidgning har gjorts av begreppet lön.

Bestämmelserna i bl.a. 27 § 2 mom. och 44 § blir härigenom

tillämpliga utan en särskild bestämmelse om detta.

Avrundningsregeln i förutvarande 39 § 1 mom. tredje

stycket finns numera i 39 § 1 a mom. fjärde stycket. En

hänvisning sker dit.

40 § 1 mom.

För närvarande ankommer det på en arbetsgivare att

undersöka om han skall göra skatteavdrag eller inte. Har

arbetstagaren inte visat upp sin skattsedel på preliminär

skatt för arbetsgivaren är denne skyldig att göra ett på visst

sätt förhöjt skatteavdrag. Bestämmelser om detta finns i 40

§ 1 mom. andra stycket. En arbetsgivare kan alltså inte

undgå skyldigheten att göra skatteavdrag genom att hävda

att han inte känner till vilken typ av preliminärskattesedel

arbetstagaren har.

När det gäller det nu föreslagna systemet där

skattsedlarna ges direkta rättsverkningar i fråga om

skyldigheten att både göra skatteavdrag och betala

arbetsgivaravgifter är det ännu viktigare för arbetsgivaren

att känna till vilken typ av skattsedel på preliminär skatt

arbetstagaren har.

Även inom det nya systemet finns ett behov av en

bestämmelse om uppvisande av skattsedel på preliminär A-

skatt för den som betalar ut ersättning för arbete. En sådan

regel är naturlig eftersom det är enklare för

skattsedelsinnehavaren att visa upp sin A-skattesedel än det

är för den som betalar ut ersättningen att på annat sätt ta

reda på vilken skattsedel mottagaren av ersättningen har

och vad som sägs i en eventuell A-skattesedel om beräkning

av skatteavdrag.

I första stycket finns bestämmelser som reglerar

ersättningsmottagarens skyldighet att visa upp skattsedel

eller motsvarande för arbets- eller uppdragsgivaren. Stycket

har utformats enligt vad lagrådet förordat.

I stycket anges att det ankommer på den som tar emot

ersättning för ett arbete att upplysa utbetalaren om vilken

typ av preliminärskattesedel han har. Bestämmelsen gäller

oberoende av om mottagaren har en A- eller en F-

skattesedel. I stycket regleras också skyldigheten för den

som har en A-skattesedel att visa upp skattsedeln för den

som skall göra skatteavdrag på ersättning för arbete till

skattsedelsinnehavaren. Bestämmelsen avses gälla även för

juridiska personer inkl. handelsbolag som har tilldelats en

A-skattesedel. Med hänsyn till detta har inte begreppen

arbetsgivare och arbetstagare och inte heller skattskyldig

använts här. Eftersom skatteavdrag skall göras inte bara av

huvudarbetsgivaren utan också av sidoarbetsgivare och

skattsedelsinnehavaren därför behöver ha tillgång till

skattsedeln vid varje nytt arbetstillfälle skall skattsedeln

inte överlämnas utan endast visas upp. I stycket anges

slutligen hur mottagaren kan visa att han har en F-

skattesedel. Vad som skall ske om ersättningsmottagaren

inte fullgör sin upplysningsskyldighet anges även

fortsättningsvis i 40 § 1 mom. andra stycket.

I de fall ersättning för arbete till en arbetstagare

understiger 10 000 kr. under kalenderåret och utbetalas av

en fysisk person eller ett dödsbo skall något skatteavdrag

inte göras om inte ersättningen utbetalas i en

näringsverksamhet. I de fall skatteavdrag inte skall göras

skall dock den som betalar ut ersättningen utan anmaning

vara skyldig att lämna kontrolluppgift om ersättningen

överstiger 1 000 kr. under inkomståret och mottagaren inte

har en F-skattesedel. Även i dessa fall kan det därför vara

lämpligt att den som tar emot ersättningen visar vilken

skattsedel han har.

I andra stycket regleras vad som skall ske om

någon skattsedel på preliminär skatt inte visas upp. De nya

bestämmelserna motsvarar i huvudsak de nuvarande.

Dessutom har tillagts en bestämmelse om hur stort

skatteavdraget skall vara om mottagaren är en juridisk

person som inte visat upp en skattsedel på preliminär skatt.

Skatteavdrag skall då göras med 30 % av ersättningen, dvs.

samma skatteavdrag som skulle ha gjorts om den juridiska

personen hade visat upp en A-skattesedel.

Att de nu aktuella bestämmelserna inte gäller

undantagslöst framgår av 40 § 3 mom. Den bestämmelsen

ger den som betalar ut ersättning för arbete möjlighet att

underlåta förhöjt skatteavdrag om han -- utan att någon

skattsedel uppvisats -- ändå känner till vad som gäller.

Utbetalaren kan t.ex. efter kontakt med skattemyndigheten

ha fått veta att betalningsmottagaren har enbart en F-

skattesedel. Skatteavdrag skall då inte göras. Har han

däremot fått veta att betalningsmottagaren har både en A-

skattesedel och en F-skattesedel skall skatteavdrag göras

om inte F-skattesedeln skriftligen åberopats (se 39 § 1 mom.

fjärde stycket). Om förhöjt skatteavdrag skall göras eller

inte när utbetalaren vet att mottagaren har en A-skattesedel

beror på om utbetalaren också känner till enligt vilken

skattetabell etc. som avdraget skall göras. I stycket har

dessutom lagts till en bestämmelse om att

skatteavdrag dock skall göras med 30 % av ersättningen när

det är fråga om en fysisk persons biinkomster.

Ändringen i tredje stycket föranleds av att

preliminär skatt i vissa fall skall betalas också av juridiska

personer. Dessutom har ändringar av redaktionell natur

gjorts.

2 mom.

Enligt det nu föreslagna systemet skall skatteavdrag för

betalning av preliminär A-skatt inte göras bara av

huvudarbetsgivaren utan också av varje sidoarbetsgivare.

Av praktiska skäl är det inte lämpligt att samma ordning

gäller i fråga om skatteavdrag för kvarstående skatt. I 39 §

1 a mom. första stycket anges därför att sådant avdrag skall

göras endast av den från vilken den skattskyldige får sin

huvudsakliga inkomst av arbete. Första stycket i det

nu aktuella momentet har i konsekvens med detta

kompletterats med en bestämmelse om att skattsedeln på

slutlig skatt eller vederbörlig del av den skall överlämnas till

den arbetsgivare som skall göra skatteavdraget.

I andra stycket har ordet avlöningstillfälle ersatts

med utbetalningstillfälle eftersom skatteavdrag skall kunna

göras även från ersättning för arbete som taxeras som

inkomst av näringsverksamhet hos mottagaren. Av samma

anledning har ordet anställning ersatts med arbete.

I momentet har även gjorts redaktionella ändringar.

3 mom.

Bestämmelsen i detta moment avses gälla även i fråga

om juridiska personer inkl. handelsbolag. Begreppen

arbetsgivare och arbetstagare har därför ersatts. Vidare har

begreppet lön bytts ut mot ersättning för arbete. Även

redaktionella ändringar har gjorts.

40 a §

Bestämmelsen har sin föregångare i sjätte stycket av

nuvarande anvisningar till 40 §. En väsentlig ändring i

förhållande till nuvarande ordning är dock att

anmälningsskyldigheten enligt den nu aktuella paragrafen

föreligger endast i uppenbara fall och när mottagaren

åberopar en F-skattesedel. Det är alltså å ena sidan fråga

om en lindring i anmälningsskyldigheten som har sin grund

i att det inom det nya systemet läggs en helt annan vikt vid

skattsedelsinnehavet än tidigare. Å andra sidan har regeln

skärpts genom att underlåtenhet att göra anmälan kan

medföra att utbetalaren åläggs betalningsansvar för den

skatt och de socialavgifter som mottagaren underlåter att

betala (se 75 c § UBL resp. 16 § USAL och kommentarerna

till dessa paragrafer). Anmälan skall ske skriftligen.

En arbetstagare som ställts till förfogande enligt

bestämmelserna i lagen om privat arbetsförmedling och

uthyrning av arbetskraft är alltid att anse som arbetstagare

hos uthyraren och inte hos en sådan utbetalare av ersättning

som avses i förevarande paragraf. I sådana fall skall alltså

anmälan till skattemyndigheten inte göras.

41 § 1 och 2 mom.

Ordet avlöningstillfälle har ersatts med

utbetalningstillfälle eftersom skatteavdrag för betalning av

såväl preliminär A-skatt som kvarstående skatt i vissa fall

skall göras också från ersättning som hos mottagaren skall

hänföras till inkomst av näringsverksamhet. I 1 mom. anges

att endast sådan arbetsgivare från vilken arbetstagaren har

sin huvudsakliga inkomst av arbete är skyldig att göra ett

förhöjt skatteavdrag. Det innebär alltså att reglerna om

förhöjt skatteavdrag inte gäller ränta och utdelning. Enligt

ett särskilt tillägg skall de inte heller gälla vid utbetalning

av ersättning från arbetslöshetskassa. I momenten har även

gjorts ändringar av redaktionell natur.

Anvisningarna till 41 § har upphävts genom SFS

1990:653. Hänvisningen sist i paragrafen till anvisningarna

har därför slopats.

43 § 1 mom.

Ändringarna i första stycket föranleds dels av att

skatteavdrag i vissa fall skall göras även från ersättning som

hos mottagaren taxeras som inkomst av näringsverksamhet,

dels av att skatteavdrag i vissa fall skall göras också på

ersättning som betalas ut till en juridisk person.

Ändringen i andra stycket föranleds av att

skatteavdrag i vissa fall skall göras även från ersättning som

hos mottagaren taxeras som inkomst av näringsverksamhet.

I tredje stycket har nuvarande bestämmelse i

första meningen ändrats så att den endast gäller för

skattsedel på slutlig skatt eftersom en skattsedel på

preliminär A-skatt inte längre skall överlämnas till

arbetsgivaren utan endast visas upp för denne (se

kommentaren till 40 § 1 mom. första stycket). En skattsedel

på slutlig skatt skall däremot, som ett alternativ till att den

uppvisas, kunna överlämnas till arbetsgivaren enligt

bestämmelserna i 40 § 2 mom. Om skattsedeln har

överlämnats till arbetsgivaren skall den återlämnas om

arbetstagaren slutar sitt arbete under den tid då

skatteavdrag för kvarstående skatt skall göras och i annat

fall senast den 18 april året efter taxeringsåret. En

bestämmelse om detta har tagits in i det nu aktuella stycket.

2 mom.

I momentet har endast gjorts redaktionella ändringar.

45 § 1 mom.

För att syftet med bestämmelsen om preliminär A-skatt

för juridiska personer skall uppnås har i första stycket

lagts till en bestämmelse som innebär att preliminär A-skatt

skall beräknas även om den juridiska personen

vidarebefordrar all vinst till delägarna. En sådan ordning

medför i vissa fall nackdelar. För att undvika dessa har i 52

a § förts in regler som tillåter att den preliminära skatten

används bl.a. för betalning av innehållen skatt. Här har

också tagits in en regel om att överskjutande ingående

mervärdeskatt skall beaktas vid jämkning. I stycket har

också gjorts ändringar av redaktionell natur.

I andra stycket har bestämmelserna om jämkning

av preliminär B-skatt ersatts med motsvarande regler för

jämkning av preliminär F-skatt och särskild A-skatt. I

stycket har vidare lagts till en regel om jämkning av

skatteavdrag från dagpenning från arbetslöshetskassa. En

motsvarande bestämmelse finns för närvarande i 6 § lagen

om skatteavdrag från sjukpenning m.m. Dessutom har

redaktionella ändringar gjorts.

I fjärde stycket anges i vilken ordning den

preliminära skatten på olika slag av ersättningar skall

jämkas. I första hand skall ett beslut om jämkning avse skatt

på ersättning för arbete som utgör mottagarens

huvudsakliga inkomst av arbete. Därigenom berörs inte

sidoarbetsgivare av jämkningsbeslutet. Skulle i något fall

den nyss nämnda skatten inte räcka till får jämkningsbeslut

även omfatta skatt på annan ersättning för arbete. Då blir

alltså även sidoarbetsgivare berörda. I sista hand får ett

jämkningsbeslut avse även skatt på ränta eller utdelning. I

ett sådant fall gäller enligt 46 § 2 mom. fjärde stycket att

preliminär skatt över huvud taget inte skall tas ut på ränta

på eller utdelning från visst konto eller vissa värdepapper.

Har särskild A-skatt debiterats skall dock jämkningen i

första hand avse sådan skatt.

Nuvarande bestämmelser i sjätte stycket har

slopats eftersom bestämmelserna i 84 § om omprövning ger

skattemyndigheten möjlighet att också göra de ändringar av

den preliminära skatten som reglerats här.

2 mom.

Momentet har justerats så att hänsyn skall tas också till

överskjutande ingående mervärdeskatt vid beräkning av

den beloppsgräns som gäller vid förtida återbetalning av för

mycket betald preliminär skatt.

46 § 2 mom.

Bestämmelserna i femte stycket skall gälla i fråga

om preliminär F-skatt och särskild A-skatt i stället för

preliminär B-skatt. Vid beräkning av särskild A- skatt skall

dessutom bestämmelserna i 14 § gälla.

3 mom.

Av 45 § 1 mom. fjärde stycket och 46 § 2 mom. fjärde

stycket framgår att ett beslut om jämkning skall avse viss

ersättning för arbete eller viss ränta eller viss utdelning.

Bestämmelsen i andra stycket förevarande moment

innebär, med den definition av begreppet arbetsgivare som

tagits in i 2 § 2 mom., att jämkningsbeslutet skall

överlämnas till den som betalar ut den ersättning, ränta

eller utdelning som omfattas av beslutet.

I tredje stycket har ordet avlöningstillfälle ersatts

med utbetalningstillfälle eftersom reglerna i momentet skall

tillämpas även i fråga om ersättning för arbete som inte är

anställningsinkomst. I momentet har också gjorts ändringar

av redaktionell natur.

4 mom.

Ändringarna är endast av redaktionell natur.

48 § 1 mom.

Bestämmelserna om anstånd i första stycket har

gjorts tillämpliga på preliminär F-skatt och särskild A-skatt

i stället för på preliminär B-skatt. I stycket har dessutom

gjorts en ändring av redaktionell natur.

2 mom.

Bestämmelserna om anstånd i momentet har

gjorts tillämpliga på preliminär F-skatt och särskild A-skatt

i stället för på preliminär B-skatt. I momentet har dessutom

gjorts en ändring av redaktionell natur.

52 §

Nuvarande bestämmelser i 24 § 2 mom. om när

inbetalning av innehållen skatt skall ske har av

redaktionella skäl flyttats till första stycket i den här

aktuella paragrafen.

I den allmänna motiveringen (se avsnitt 3.19) har

föreslagits att preliminär F-skatt och särskild A-skatt skall

betalas på samma sätt och till samma konto som nu sker i

fråga om B-skatt. Andra stycket har ändrats i

enlighet med detta. I stycket har också gjorts en ändring av

redaktionell natur.

52 a §

Den som bedriver näringsverksamhet genom en juridisk

person, t.ex. ett aktiebolag, vill inte sällan ta ut hela vinsten

i form av lön. Vid utbetalning av lön är bolaget skyldigt att

göra skatteavdrag och betala in det innehållna beloppet till

skattemyndigheten. En aktiebolag som har fått sin F-

skattesedel återkallad och i stället tilldelats en A-

skattesedel kan i vissa fall få likviditetsproblem på grund av

att skatteavdrag skall göras på de ersättningar för arbete

som betalas ut till bolaget. Genom bestämmelserna i denna

paragraf öppnas en möjlighet för juridiska personer som har

en A-skattesedel att under visst villkor använda betald A-

skatt till betalning av innehållen skatt. Villkoret är att det

är sannolikt att den preliminära A-skatten överstiger den

juridiska personens slutliga skatt. Ett sådant villkor innebär

för handelsbolagens del att den preliminära A-skatten alltid

kan användas på detta sätt. När det gäller handelsbolag ges

bolaget dessutom möjlighet att använda betald preliminär

A-skatt för betalning av en delägares preliminära skatt. De

nu aktuella reglerna rörande handelsbolag kan antas

medföra att bestämmelserna i 27 b § kommer att tillämpas

endast i mindre utsträckning.

54 § 1 mom.

Enligt den nya terminologin likställs den som betalar ut

sådan ränta eller utdelning för vilken prelimär skatt skall

betalas med arbetsgivare. Bestämmelserna i första

stycket skall inte gälla i fråga om ränta eller utdelning.

Första stycket har ändrats i enlighet med detta.

55 § 1 mom.

Med hänsyn till att skatteavdrag i vissa fall skall göras

även från ersättning för arbete som betalas till en juridisk

person har i första stycket angetts att uppgift får

krävas även om organisationsnummer.

56 §

Bestämmelserna om avräkning i förevarande paragraf

har gjorts tillämpliga på preliminär F-skatt och särskild A-

skatt.

65 §

Det kan i vissa fall inträffa att en skattskyldig under ett

uppbördsår debiteras såväl preliminär F-skatt som särskild

A-skatt. Detta kan t.ex. ske om en A-

skattesedelsinnehavare, som har debiterats särskild A-

skatt, under uppbördsåret får A-skattesedeln ersatt med en

F-skattesedel samtidigt som han debiteras F-skatt. Blir det

aktuellt att avkorta den preliminära skatten behövs en regel

om vilken preliminära skatt som avkortningen i första hand

skall avse. En sådan regel har tagits in i första stycket.

Regeln innebär att det är den tidigast debiterade

preliminära skatten som skall avkortas först.

75 §

Nuvarande bestämmelse i första stycket om att

skatteavdrag för okända arbetstagare skall anses utgöra 40

% av lönen medför efter skattereformen i allmänhet ett för

högt skatteavdrag. Procenttalet har sänkts till 30 för att

bättre passa de regler om betalning av preliminär skatt som

gäller nu. I stycket har också gjorts en ändring av

redaktionell natur.

Om en juridisk person har tilldelats en A-skattesedel

skall den juridiska personen ses som arbetstagare vid

tillämpningen av bestämmelserna i UBL. Detta skall

emellertid inte gälla handelsbolag i fråga om de

bestämmelser som finns i 75 § tredje stycket eftersom

sådana bolag inte är inkomstskattesubjekt och till följd

därav inte heller är skyldiga att själva betala preliminär A-

skatt. En bestämmelse om detta har tagits in i sista

meningen i stycket.

75 c §

I paragrafen, som är ny, regleras frågan om solidarisk

betalningsskyldighet. Frågan har behandlats i den allmänna

motiveringen i avsnitt 3.9. Paragrafen har utformats i

enlighet med vad lagrådet har förordat.

I första stycket anges huvudförutsättningen för att

ålägga utbetalaren betalningsskyldighet för

betalningsmottagarens obetalda skatt, nämligen att

utbetalaren underlåtit att i samband med utbetalningen

göra anmälan enligt 40 a § trots att han varit skyldig att göra

det.

Någon tid inom vilken anmälan skall göras var inte

uttryckligen föreskriven i det till lagrådet remitterade

lagförslaget. Det är dock tydligt att anmälan måste göras i

nära anslutning till utbetalningstillfället, om inte

bestämmelserna skall bli verkningslösa. Underlåtenhet att

göra anmälan enligt 40 a § torde som lagrådet påpekat ofta

inte bli upptäckt förrän vid en närmare granskning av

utbetalarens och betalningsmottagarens

skatteförhållanden. Det är givetvis inte tillfredsställande

om utbetalaren skulle kunna undgå påföljd för sin

underlåtenhet genom att göra anmälan på ett så sent

stadium. Ett krav på att anmälan enligt 40 a § skall göras i

samband med utbetalningen har därför på lagrådets inrådan

tagits in i förevarande paragrafs första stycke.

Det solidariska ansvaret kan komma i fråga när någon

uppdragit ett arbete till en fysisk eller juridisk person som

innehar en F-skattesedel. Parterna i ett sådant förhållande

betecknas i den nu aktuella paragrafen som utbetalare resp.

betalningsmottagare. Ett solidariskt ansvar kan komma i

fråga också när uppdraget getts till en fysisk person som har

både en F-skattesedel och en A-skattesedel men som

skriftligen har åberopat F-skattesedeln. I sådana fall skall

nämligen den fysiska personen enligt 39 § 1 mom. fjärde

stycket anses inneha endast en F-skattesedel.

Det solidariska ansvaret för skatt skall inte gälla i fråga

om all ersättning för arbete. Ansvaret skall bara gälla sådan

ersättning för arbete som betalas ut som ett led i en av

utbetalaren bedriven näringsverksamhet. Detta anges

också i första stycket.

För att ett solidariskt ansvar skall kunna krävas ut

förutsätts vidare att anmälningsskyldighet enligt 40 a §

förelegat men försummats, dvs. att det måste anses ha varit

uppenbart för den som uppdragit arbetet att den som utfört

arbetet varit att anse som anställd hos honom.

Om utbetalaren gör gällande att anmälningsskyldighet

enligt 40 a § inte förelegat på grund av att han hyrt

arbetstagare enligt bestämmelserna i lagen om privat

arbetsförmedling och uthyrning av arbetskraft ankommer

det givetvis på utbetalaren att visa att de tidsgränser som

anges i nämnda lag inte överskridits.

Till tjänst räknas enligt 31 § första stycket KL inte bara

anställning utan även uppdrag och annan inkomstgivande

verksamhet av varaktig eller tillfällig natur, om den inte är

att hänföra till näringsverksamhet eller inkomst av kapital.

När det gäller det solidariska ansvaret är det emellertid

begränsat till sådana ersättningar för arbete som utgör

anställningsinkomster hos mottagaren. Övriga inkomster

som är att hänföra till inkomst av tjänst enligt KL och som

kan vara väsentligt svårare för utbetalaren att skilja ut från

andra inkomstslag har sålunda lämnats utanför i detta

sammanhang.

Den situation som de nu aktuella bestämmelserna i

första hand syftar till att reglera är när någon med en F-

skattesedel anlitas för ett arbete som utförs under samma

ledning och på samma sätt som gäller för utbetalarens

övriga anställda. En annan situation där bestämmelserna

kan bli tillämpliga är när en F-skattesedelsinnehavare

ersätter en ordinarie anställd som har semester eller är sjuk.

Har extra personal uthyrts enligt bestämmelserna i lagen

om privat arbetsförmedling och uthyrning av arbetskraft

skall solidariskt ansvar givetvis inte krävas ut.

Det solidariska ansvaret förutsätter att det har varit

uppenbart att ersättningen utgjorde anställningsinkomst

hos mottagaren. Skattemyndigheten har alltså i första hand

att ta ställning till om anställningsförhållandet varit

uppenbart för en arbetsgivare i allmänhet. Myndigheten

bör dock också kunna ta hänsyn till vilka möjligheter den

aktuella utbetalaren haft att bedöma anställningsfrågan.

I andra och tredje styckena anges hur det belopp för

vilket solidariskt ansvar kan komma i fråga skall beräknas.

I andra stycket är ansvaret kopplat till den skatt

som F-skattesedelsinnehavaren resp. delägaren skall

betala. Med den definition på skatt som ges i 1 § UBL

kommer ansvaret att omfatta bl.a. inkomstskatt och

egenavgifter. Det är att märka att mervärdeskatt omfattas

av UBL:s definition av skatt endast till den del sådan skatt

skall redovisas i allmän självdeklaration.

Vad gäller storleken av den solidariska ansvarigheten

kan konstateras att det med hänsyn till att det är fråga om

ansvar för F-skattesedelsinnehavarens egen skatt och

egenavgifter är mycket svårt och ibland till och med

omöjligt att beräkna den skatt och de avgifter som belöper

på en viss arbetsersättning. Det är därför nödvändigt att

använda sig av en schablonregel. Med 13 § AUL som

förebild har regeln konstruerats så att betalningsansvaret

omfattar F-skattesedelsinnehavarens resp. delägarens skatt

för det beskattningsår då ersättningen skall tas upp till

beskattning intill ett belopp som svarar mot en viss procent

av ersättningen. I detta fall omfattar ansvaret

betalningsmottagarens eller delägarens obetalda skatt intill

ett belopp motsvarande 60 % av ersättningen för arbetet.

I tredje stycket, som avser det fallet att arbetet har

utförts av någon som har anlitats av betalningsmottagaren

direkt eller genom en eller flera mellanmän, har valts en

annan metod. I detta fall förutsätts att reglerna i 75 eller 77

§ har tillämpats, dvs. att betalningsskyldighet enligt någon

av de nämnda paragraferna har ålagts arbetsgivaren till den

som utfört arbetet. Då kan samma ansvar krävas ut även av

utbetalaren. Här knyts således betalningsskyldigheten an

till det belopp som fastställts enligt reglerna i 75 eller 77 §.

Bestämmelsen blir tillämplig på utbetalaren oavsett i hur

många led uppdraget har delegerats.

I fjärde stycket anges att det solidariska ansvaret

inte får krävas ut om betalningsmottagaren har betalat sin

preliminära F-skatt för uppbördsåret inom föreskriven tid.

Bestämmelsen innebär att fråga om solidariskt ansvar kan

tas upp till prövning efter den 18 i uppbördsmånaden för

den preliminära F-skatten.

75 d §

Genom behörighetsregeln i första stycket kommer

en fråga om solidariskt ansvar att prövas av samma

skattemyndighet som prövar frågor om arbetsgivares ansvar

enligt 75 och 77 §§.

Att solidariskt ansvar inte kan krävas ut enligt

bestämmelserna i 75 c § om den skatt som belöper på

ersättningen har preskriberats framgår av bestämmelserna i

andra stycket.

I tredje stycket anges att ansvarsbeloppet får

drivas in enligt den ordning som gäller för restförd skatt.

Bestämmelsen har sin förebild i 77 a § andra stycket sista

meningen.

75 e §

I första stycket regleras omfattningen av

regressrätten för den som i enlighet med beslut om

solidariskt ansvar enligt 75 c § har betalat ansvarsbeloppet.

I andra stycket anges att för själva

regressförfarandet skall bestämmelserna i 76 § gälla.

77 §

Ändringen föranleds av att 24 § 2 mom. har slopats.

78 § 1 och 2 mom.

I den allmänna motiveringen (avsnitt 3.10) har

föreslagits att revision skall få göras hos den som ansöker

om en F-skattesedel eller som redan har tilldelats en sådan

skattsedel. I 1 mom. har förts in en bestämmelse om

detta. Syftet med en sådan revision skall vara att kontrollera

att till skattemyndigheten lämnade uppgifter om bedriven

näringsverksamhet är riktiga. Bestämmelsen har sin

förebild i 28 § första stycket ML. Där sägs bl.a. att revision

får göras hos den som har anmält sig för registrering för

kontroll av att lämnade uppgifter är riktiga och fullständiga.

I 1 mom. första stycket har också gjorts en ändring som

hänger samman med att uttrycket handelsböcker, som

förekom i 1929 års bokföringslag, inte längre används i

bokföringslagstiftningen.

Ändringen i 2 mom. motiveras av att begreppet

arbetstagare genom ändringen i 2 § 2 mom. har getts en vid

betydelse i UBL.

79 §

I det föreslagna systemet ges en F-skattesedel väsentliga

rättsverkningar. Det måste därför finnas bestämmelser om

straff för den som tillskansar sig en F-skattesedel genom att

lämna oriktiga uppgifter till skattemyndigheten. Detsamma

gäller den som företräder en juridisk person i ett ärende om

F-skattesedel till den juridiska personen.

Straffbestämmelserna i första stycket har ändrats så

att de omfattar även de nu nämnda situationerna.

Nuvarande straffbestämmelser för de fall då oriktiga

uppgifter lämnas till en arbetsgivare har kompletterats och

flyttats till en ny paragraf, 79 a §. I första stycket har också

gjorts redaktionella ändringar.

Ändringarna i andra stycket är endast av

redaktionell natur.

79 a §

Till första stycket i denna paragraf, som är ny, har

från 79 § flyttats bestämmelserna om straff för den som till

en arbetsgivare har lämnat oriktiga uppgifter om

förhållande som har betydelse för uppgiftslämnarens

skyldighet att betala skatt. Bestämmelserna har utvidgats

till att gälla även uppgifter beträffande en juridisk person

som företräds av uppgiftslämnaren. I paragrafen anges

oriktig uppgift om innehav av F-skattesedel såsom ett

exempel på sådana oriktiga uppgifter om förhållande som

har betydelse för skyldigheten att betala skatt som

straffbeläggs. Böter, som var den enda påföljden enligt 79

§, har inte ansetts vara tillräckligt i dessa fall. Fängelse i

högst sex månader har därför förts in i straffskalan.

Oriktig uppgift om innehav av F-skattesedel kan givetvis

lämnas på olika sätt. Ett är att uppgiften lämnas genom att

det i en faktura felaktigt anges att utställaren har en F-

skattesedel. En uppdragsgivare får i princip ta en sådan

uppgift för god (se 39 § 1 mom. tredje stycket). Ett annat

sätt är att åberopa en F-skattesedel vars giltighetstid har

gått ut eller som har återkallats.

Det bör framhållas att den som åberopar en F-

skattesedel eller ett F-skattebevis som har förfalskats av

honom eller har utfärdats för en annan person kan straffas

enligt 14 kap. 1 § resp. 15 kap. 12 § brottsbalken.

I andra stycket anges att ansvar enligt första

stycket inte skall inträda om ansvar för gärningen kan

dömas ut enligt skattebrottslagen eller brottsbalken.

Av tredje stycket framgår att ansvar inte skall

dömas ut i ringa fall.

80 §

I paragrafen har endast ändringar av redaktionell natur

gjorts.

83 §

I 38 b § första stycket har tagits in en bestämmelse om att

en återkallad F-skattesedel skall överlämnas till

skattemyndigheten tillsammans med F-skattebeviset. Den

nu aktuella paragrafen har kompletterats med en

bestämmelse som ger skattemyndigheten möjlighet att,

sedan den anmanat skattsedelsinnehavaren att återlämna

de nyss nämnda handlingarna, förelägga den som varit

försumlig vite.

102 §

Enligt nuvarande ordning får länsrättens beslut i fråga

om bl.a. sättet för att ta ut preliminär skatt inte överklagas.

Denna begränsning har nu slopats. Det innebär att

skattemyndighetens beslut om tilldelning av A-skattesedel

och F-skattesedel samt återkallelse av F-skattesedel får

överklagas till länsrätt. Därifrån får överklagande ske till

kammarrätt och regeringsrätten.

104 §

I 2 § 2 mom. anges att med arbetsgivare och arbetstagare

likställs den som utger sådan ränta eller utdelning som

mottagaren skall betala preliminär skatt för resp. den som

har att betala den preliminära skatten. De bestämmelser i

UBL som avser arbetsgivare och arbetstagare blir

därigenom automatiskt tillämpliga även på den som utger

eller tar emot sådan ränta eller utdelning som preliminär A-

skatt skall betalas för. Nuvarande bestämmelser i den nu

aktuella paragrafen har därför slopats. I de fall en

bestämmelse i UBL inte skall gälla i fråga om ränta eller

utdelning har detta angetts i den aktuella paragrafen.

Anvisningarna

till 3 §

I punkt 1 av de nuvarande anvisningarna till 3 §

regleras frågan huruvida en skattskyldig skall betala

preliminär A-skatt eller preliminär B-skatt. Nu avses

skyldigheten att betala preliminär skatt bli direkt knuten till

vilken typ av skattsedel på preliminär skatt den

skattskyldige har tilldelats. Regler om utfärdande av

skattsedlar på preliminär skatt finns i 33 -- 38 §§.

När skattemyndigheten ställs inför frågan vilken typ av

preliminär skatt en skattskyldig skall betala skall

utgångspunkten vara att han skall betala preliminär A-

skatt. Har den skattskyldige ansökt om en F-skattesedel och

är förutsättningarna för en sådan skattsedel uppfyllda skall

han betala preliminär F-skatt. Mot den bakgrunden finns

inte längre något behov av punkt 1 av anvisningarna till 3 §.

Den har därför slopats.

Nuvarande bestämmelser i punkt 2 kompletterar

bestämmelserna i 3 § 2 mom. 1 i dess nu gällande lydelse.

Bestämmelserna har närmast karaktär av

verkställighetsföreskrifter. De har därför utmönstrats ur

lagen.

till 39 §

I 2 § 2 mom. definieras bl.a. begreppen arbetsgivare och

arbetstagare och i 39 § 1 mom. andra stycket 2 har tagits in

en bestämmelse om att skatteavdrag inte skall göras på

ersättning som betalas ut av ett handelsbolag till en delägare

i bolaget. De nuvarande bestämmelserna i punkt 1 i

anvisningarna till 39 § har därför slopats.

Inom det nya systemet skall skatteavdrag göras även från

biinkomster. Det är alltså inte lika betydelsefullt att veta

vilken av flera anställningar som är den skattskyldiges

huvudanställning. Det kan emellertid vara av betydelse

bl.a. i vissa fall när skatteavdragets storlek skall beräknas.

Skatteavdrag enligt tabell får nämligen göras endast av

huvudarbetsgivare (se 4 §). En arbetsgivare som är osäker

om huruvida han är huvudarbetsgivare eller inte har

möjlighet att vända sig till skattemyndigheten och få ett

besked enligt 44 §. Med hänsyn till detta har även

nuvarande bestämmelser i punkt 2 i anvisningarna slopats.

I en ny punkt 1 har tagits in bestämmelser som

motsvarar dem som nu finns i punkten 3 första stycket. I

punkt 1 har emellertid preliminär B-skatt ersatts med

preliminär F-skatt. Dessutom har särskild A-skatt lagts till.

Bestämmelser om skatteavdrag för betalning av

kvarstående skatt finns i 39 § 1 a mom. Dessa bestämmelser

är inte inskränkta till att avse någon viss del av den

kvarstående skatten. Någon påminnelse om detta behövs

inte här. Nuvarande bestämmelser i punkt 3 andra stycket

har därför också slopats.

Till en ny punkt 2 har, efter en redaktionell

ändring, flyttats nuvarande bestämmelser i punkten 4.

Till en ny punkt 3 har flyttats nuvarande

bestämmelser i punkten 5. Bestämmelserna har ändrats på

det sättet att beslutande myndighet skall vara

skattemyndigheten i stället för RSV. Vidare har ordet

anställning ersatts med arbete som även kan avse

näringsverksamhet. Bestämmelserna har dessutom blivit

föremål för redaktionella ändringar.

till 40 §

Nuvarande regel i första stycket att skatteavdrag

för betalning av preliminär skatt får underlåtas om det är

uppenbart för arbetsgivaren att anställningen hos honom är

att anse som bisyssla har slopats. Detta är en konsekvens av

den nya ordningen som innebär att skatteavdrag skall göras

även på biinkomster. Övriga ändringar i första stycket är

endast av redaktionell natur.

Ändringarna i andra stycket föranleds dels av att

den preliminära B-skatten har ersatts med preliminär F-

skatt och av att F-skattesedeln skall kombineras med ett F-

skattebevis på samma sätt som B-skattesedeln

kombinerades med ett skattekort, dels av att en F-

skattesedels rättsverkningar skall gälla t.o.m. februari

månad året efter det inkomstår för vilket den utfärdats. I

stycket har också redaktionella ändringar gjorts.

I tredje och fjärde styckena har endast

redaktionella ändringar gjorts.

I femte stycket har skattekort ersatts med F-

skattebevis. Dessutom har redaktionella ändringar gjorts.

Bestämmelserna om anmälningsskyldighet i nuvarande

sjätte stycket har, efter vissa ändringar, getts en mer

framträdande plats. De har flyttats till 40 a § (se vidare

kommentaren till denna paragraf).

Bestämmelserna i sjätte stycket, tidigare sjunde

stycket, har anpassats till vad som föreskrivs i 40 § om

uppvisande av skattsedel. I stycket har också redaktionella

ändringar gjorts.

till 45 §

I punkt 2 har möjligheten för skattemyndigheten

att genom jämkning besluta att preliminär A-skatt skall

betalas i stället för preliminär B-skatt slopats.

Inom det nya systemet skall en F-skattesedel inte få

bytas ut mot en A-skattesedel endast av den anledningen att

man därigenom skulle få en bättre överensstämmelse

mellan den preliminära och den slutliga skatten. En F-

skattesedel skall, mot innehavarens vilja, kunna ersättas

med en A-skattesedel endast om det finns grund för en

återkallelse av F-skattesedeln. Dessutom har hänvisningen

till anvisningarna till 3 § tagits bort eftersom dessa

anvisningar har slopats.

I punkt 3 andra stycket har gjorts en följdändring

till de nya reglerna om beräkning av beloppsgränsen i 45 §

2 mom.

till 46 §

Bestämmelserna i första stycket har ändrats till att

i stället för B-skatt gälla F-skatt. Dessutom har de utvidgats

till att också omfatta situationer då särskild A-skatt kan

komma i fråga. En bestämmelse om att preliminär

självdeklaration skall lämnas då någon ansöker om en F-

skattesedel har tagits in i 17 § 1 mom. Det finns därför inget

behov av att här ta in ytterligare bestämmelser för en sådan

situation.

Ikraftträdande

Den föreslagna lagen skall träda i kraft den 1 januari

1993. Fram till den 1 april 1993 skall emellertid, med ett

undantag, äldre bestämmelser om preliminär skatt

tillämpas. Förfarandet vid övergången till det nya

skattsedelssystemet har behandlats i den allmänna

motiveringen (avsnitt 3.22) till vilken det hänvisas.

Vad gäller mervärdeskatt som redovisas i en allmän

självdeklaration innebär mina förslag att UBL skall

tillämpas fullt ut. Nuvarande regler innebär däremot bl.a.

att mervärdeskatten inte skall ingå i underlaget för

debitering av preliminär skatt. I fråga om den möjlighet till

förtida återbetalning av överskjutande skatt som avses i 45

§ 2 mom. UBL har det visat sig finnas delade meningar

huruvida även överskjutande ingående mervärdeskatt

omfattas. Enligt min mening saknas skäl att inte tillåta

förtida återbetalning av sådan skatt. I

övergångsbestämmelserna bör anges att vid återbetalning

av för mycket betald preliminär skatt som avser inkomståret

1992 skall hänsyn tas också till överskjutande ingående

mervärdeskatt. I fråga om inkomståret 1991 har riksdagen

redan beslutat en sådan ordning (1991/92:SkU15, rskr. 123).

6.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter

3 kap. Kontrolluppgifter m.m.

4 §

I tredje stycket, som gäller ersättningar och

förmåner som mottagaren får för arbete och som hos

mottagaren skall taxeras som inkomst av

näringsverksamhet, har den ändringen vidtagits att

kontrolluppgiftsskyldigheten gjorts beroende av om

mottagaren saknar en F-skattesedel. Ändringen innebär att

kontrolluppgift i vissa fall skall lämnas för näringsidkare och

juridiska personer (som exempelvis inte sköter sina

skatteinbetalningar och därför har fått sin F-skattesedel

ersatt med en A-skattesedel).

Nuvarande bestämmelser i tredje stycket om

likställighetsavtal och skatteavdrag enligt AUL har

utmönstrats eftersom likställighetsavtalen slopas (jfr.

avsnitt 3.14) och AUL upphävs (jfr. avsnitt 3.20).

5 §

Nuvarande punkt 3 i första stycket har utmönstrats till

följd av att AUL upphävs. Detta innebär att kontrolluppgift

skall lämnas utan anmaning beträffande bl.a. sådana

ersättningar för arbete som ges ut av fastighetsägare och

ägare av bostadslägenheter till någon som har en A-

skattesedel eller saknar skattsedel på preliminär skatt om

inte undantagsbestämmelsen i punkt 1 är tillämplig, dvs. om

inte ersättningen understiger 1 000 kr. för hela året.

9 §

Fjärde stycket har anpassats till att AUL upphävs.

35 §

Skyldigheten att lämna upplysning om huruvida

arbetsgivaren skall betala arbetsgivaravgifter på utgivet

belopp har ersatts med en skyldighet att lämna uppgift om

någon medlem i gruppen har en F-skattesedel. Den

uppgiften är nödvändig för att skattemyndigheten skall

kunna avgöra om arbetsgivaren är skyldig att betala

arbetsgivaravgifter på utgivet belopp.

37 §

Skyldigheten att efter föreläggande lämna

kontrolluppgift för näringsidkare har ändrats till att avse

sådana personer som har en F-skattesedel antingen som

enda skattsedel eller i kombination med en A-skattesedel

om F-skattesedeln har åberopats skriftligen.

4 kap. Övriga bestämmelser

13 §

Paragrafen har kommenterats i avsnitt 3.21. I den nya

avfattningen anges särskilt taxeringshandlingar avseende

aktiebolag och ekonomiska föreningar med hänsyn till att

gallringen av sådana handlingar påtagligt avviker från vad

som gäller i fråga om andra taxeringshandlingar.

6.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1962:381) om

allmän försäkring

Av den allmänna motiveringen (avsnitt 3.4 och 3.6)

framgår att den som betalar ut ersättning för utfört arbete

till någon som har en A-skattesedel eller som saknar

skattsedel på preliminär skatt skall vara skyldig att betala

arbetsgivaravgifter på ersättningen. Har den som utfört

arbetet i stället en F-skattesedel antingen då ersättningen

för arbetet bestäms eller då ersättningen betalas ut skall han

vara skyldig att själv betala socialavgifterna på ersättningen

i form av egenavgifter. Av den allmänna motiveringen

framgår vidare att sådan ersättning för arbete som skall

utgöra underlag för beräkning av arbetsgivaravgifter skall

hänföras till inkomst av anställning vid beräkning av

sjukpenning- och pensionsgrundande inkomst. På

motsvarande sätt skall sådan ersättning för vilken

egenavgifter skall betalas hänföras till inkomst av annat

förvärvsarbete.

De ändringar som nu föreslås i lagen om allmän

försäkring är sådana justeringar som behöver göras i

definitionerna av begreppen inkomst av anställning och

inkomst av annat förvärvsarbete på grund av de

rättsverkningar som A- och F-skattesedlarna avses få i fråga

om skyldigheten att betala socialavgifter på ersättning för

arbete inom det nya systemet. Förslaget medför ändringar i

3 kap. 2 och 2 a §§ samt i 11 kap. 2 §. Dessutom föreslås en

ändring i 20 kap. 2 § som har sin grund i att den s.k.

undantagslagen avses bli upphävd. Den föreslagna

lagtexten har utformats i enlighet med vad lagrådet förordat

i fråga om lagen om ändring i UBL.

3 kap. Om sjukpenning

2 §

Socialavgiftslagen är lagtekniskt sammankopplad med

lagen om allmän försäkring. Sålunda skall egenavgifter

enligt bestämmelser i socialavgiftslagen betalas för sådan

inkomst som enligt lagen om allmän försäkring är att

hänföra till inkomst av annat förvärvsarbete. Vidare skall

sådan ersättning för arbete som enligt socialavgiftslagen

skall ingå i underlaget för beräkning av arbetsgivaravgifter

enligt motsvarande bestämmelser i lagen om allmän

försäkring utgöra inkomst av anställning för mottagaren.

Dessa samband bör finnas även fortsättningsvis. Det

innebär att definitionerna av begreppen inkomst av

anställning och av annat förvärvsarbete behöver justeras.

I förevarande paragraf anges för närvarande vilka

ersättningar som skall hänföras till inkomst av anställning

vid beräkning av sjukpenninggrundande inkomst. I

paragrafen finns också bestämmelser om vilka ersättningar

som skall hänföras till inkomst av annat förvärvsarbete.

Bestämmelser om inkomst av annat förvärvsarbete finns

dessutom i 2 a §.

Nuvarande bestämmelser i 2 § första stycket innebär

bl.a. att en försäkrads inkomst av eget arbete såsom

arbetstagare i allmän eller enskild tjänst skall hänföras till

inkomst av anställning. Den bestämmelsen står kvar inom

det nya systemet men kompletteras med vissa

undantagsregler i 2 a §, exempelvis skall ersättning för

arbete som en arbetsgivare betalar ut till en arbetstagare

som har tilldelats en F-skattesedel hänföras till inkomst av

annat förvärvsarbete. Arbetsinkomster som förvärvas av

någon som har en A-skattesedel eller som saknar skattsedel

på preliminär skatt skall däremot alltid hänföras till inkomst

av anställning.

Enligt nuvarande bestämmelser i andra stycket

skall ersättning för utfört arbete räknas som inkomst av

anställning även om mottagaren inte är anställd hos den

som utger ersättningen. I fråga om ersättning som utgör

inkomst av näringsverksamhet gäller detta emellertid

endast under förutsättning att den försäkrade och den som

utger ersättningen är överens om detta. Möjligheten att

träffa sådana avtal, s.k. likställighetsavtal, har nu slopats.

Motivet för detta framgår av den allmänna motiveringen (se

avsnitt 3.14). Kvar står huvudregeln att även

uppdragsersättningar som överstiger 1 000 kr. skall hänföras

till inkomst av anställning. Detta skall dock inte gälla om

uppdragsersättningen enligt bestämmelserna i 2 a § är att

hänföra till inkomst av annat förvärvsarbete. Detta framgår

av det nu gjorda tillägget i andra stycket.

2 a §

I första och andra styckena finns för närvarande

bestämmelser som anger att vissa ersättningar som

utbetalas från utlandet skall anses som inkomst av annat

förvärvsarbete vid beräkning av den sjukpenninggrundande

inkomsten. Dessa bestämmelser kan sägas vara undantag

från vad som föreskrivs i 2 §. I tredje stycket, som är

nytt, har i tre punkter tagits in ytterligare bestämmelser som

kompletterar bestämmelserna i 2 §.

Med en F-skattesedel skall, enligt vad som sägs i den

allmänna motiveringen, följa skyldighet för

skattsedelsinnehavaren att betala egenavgifter på ersättning

för utfört arbete. Sådan ersättning skall hänföras till

inkomst av annat förvärvsarbete oberoende av hur den

taxeras hos mottagaren. En bestämmelse om detta har

tagits in i punkt 1. I 2 a § punkten 1 anges också när

F-skattesedeln skall föreligga för att få den rättsverkan som

nyss sagts. Mottagaren skall sålunda ha en gällande F-

skattesedel antingen då ersättningen för arbetet betalas ut

eller då ersättningen för arbetet bestäms.

I den allmänna motiveringen har vidare föreslagits att

den som betalar ut ersättning för arbete till någon som har

en A-skattesedel eller som saknar skattsedel på preliminär

skatt alltid skall betala arbetsgivaravgifter på ersättningen.

Sådan ersättning skall hänföras till inkomst av anställning.

Detta gäller även om ersättningen hos mottagaren taxeras

som inkomst av näringsverksamhet.

Från den nu angivna huvudregeln skall dock finnas två

undantag. I dessa undantagsfall skall ersättningen i stället

hänföras till inkomst av annat förvärvsarbete. Härigenom

uppnås enhetlighet med vad som skall gälla enligt UBL (se

kommentaren till 3 § 2 mom. och 39 § 1 mom. UBL).

Det första undantaget, som anges i punkt 2, gäller

det fallet att ersättning för arbete betalats ut av en fysisk

person eller ett dödsbo till någon som har en A-skattesedel

eller som saknar skattsedel på preliminär skatt. I ett sådant

fall skall arbetsgivaravgifter inte betalas på ersättningen om

den inte betalats ut inom näringsverksamhet som bedrivits

av den fysiska personen eller av dödsboet och ersättningen

under inkomståret kan antas komma att understiga 10 000

kr. I nu angivet fall skall egenavgifter betalas för

ersättningen och den skall därför hänföras till inkomst av

annat förvärvsarbete.

Det andra undantaget, som anges i punkt 3, avser

det fallet att ersättning för arbete betalas ut till någon som

har en A-skattesedel eller saknar skattsedel på preliminär

skatt och som är delägare i ett handelsbolag. I sådant fall

skall ersättningen hänföras till inkomst av annat

förvärvsarbete om ersättningen betalas ut av bolaget.

Av den allmänna motiveringen framgår också att den

som har både en A- och en F-skattesedel måste åberopa F-

skattesedeln skriftligen om han vill att den skattsedelns

rättsverkningar skall gälla. Om han gör det anses han ha

endast en F-skattesedel. I konsekvens med detta skall

ersättning för arbete som betalas ut till någon som har både

en A- och en F-skattesedel hänföras till inkomst av annat

förvärvsarbete om F-skattesedeln skriftligen åberopas för

utbetalaren. F-skattesedeln skall för att få effekt åberopas

antingen då ersättningen för arbetet bestäms eller då

ersättningen betalas ut. Bestämmelser om detta har tagits in

i fjärde stycket, som också är nytt.

11 kap. Om pensionsgrundande inkomst

De rättsverkningar som har föreslagits följa med A- och

F-skattesedlarna har såsom framgår av kommentarerna till

3 kap. 2 § medfört att omfattningen av begreppen inkomst

av anställning och inkomst av annat förvärvsarbete vid

beräkningen av den sjukpenninggrundande inkomsten har

ändrats. Motsvarande ändringar skall göras också i dessa

begrepp vid beräkningen av den pensionsgrundande

inkomsten.

I likhet med vad som gäller i fråga om 3 kap. 2 § första

stycket innebär bestämmelserna i 11 kap. 2 § första stycket

att tjänsteinkomst som uppbärs av någon som har en A-

skattesedel eller som saknar skattsedel på preliminär skatt

skall hänföras till inkomst av anställning. Någon särskild

bestämmelse om detta behöver alltså inte föras in.

I fråga om ersättning för arbete som någon utfört för

någon annans räkning utan att vara anställd i dennes tjänst

gäller bestämmelserna i 3 kap. 2 § andra stycket även vid

beräkning av den pensionsgrundande inkomsten. Detta

framgår av 11 kap. 2 § andra stycket. De ändringar som har

gjorts i 3 kap. 2 § andra stycket kommer således automatiskt

att gälla även vid beräkning av pensionsgrundande inkomst.

Det återstår då endast att i 11 kap. föra in bestämmelser

som motsvarar dem som tagits in i 3 kap. 2 a § tredje och

fjärde styckena samt att göra en följdändring i 11 kap. 2 §

till de föreslagna ändringarna i 3 kap. 2 a §.

2 §

Genom tillägget i andra stycket blir

bestämmelserna i 3 kap. 2 a § tredje och fjärde styckena

tillämpliga även vid beräkningen av pensionsgrundande

inkomst.

I tredje stycket av förevarande paragraf finns en

hänvisning till 3 kap. 2 a §. Nyss har föreslagits att denna

paragraf skall få två nya stycken, tredje och fjärde styckena.

I förtydligande syfte har hänvisningen preciserats till 3 kap.

2 a § första stycket.

20 kap. Övriga bestämmelser

2 §

Av den allmänna motiveringen (se avsnitt 3.20) framgår

att den s.k. undantagslagen föreslås bli upphävd. På grund

härav har hänvisningen i femte stycket till den

lagen fått utgå.

I likhet med vad som skall gälla i fråga om skyldigheten

att göra skatteavdrag och betala arbetsgivaravgifter skall en

uppgift från den som utställer en faktura eller någon

därmed jämförlig handling, om att han har en F-skattesedel

tas för god vid tillämpningen av bestämmelserna om

sjukpenning- och pensionsgrundande inkomst i denna lag

(se även kommentarerna till 39 § 1 mom. UBL).

Bestämmelser i detta hänseende har tagits in i sjätte

stycket, som är nytt. I detta stycke har också tagits in en

hänvisning till 79 a § UBL som innehåller bestämmelsr om

straffrättslig påföljd för den som till en arbetsgivare lämnar

oriktig uppgift om innehav av F-skattesedel. Paragrafen

föreslås ändrad också enligt lagförslag i prop. 1991/92:124.

6.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1981:691) om

socialavgifter

Inom det nya systemet skall skattsedlarna på preliminär

skatt styra i vilken form socialavgifterna skall betalas på

ersättning för arbete som utges till skattsedelsinnehavaren.

Särskilda regler avses dock gälla för ersättning som utges till

delägare i handelsbolag av bolaget. Socialavgiftslagen

innehåller bl.a. bestämmelser om underlag för beräkning av

arbetsgivaravgifter och egenavgifter. Bestämmelserna är

redan nu utformade på det sättet att det finns ett lagtekniskt

samband mellan arbetsgivaravgifter och begreppet inkomst

av anställning i lagen om allmän försäkring. Detsamma

gäller i fråga om egenavgifter och begreppet inkomst av

annat förvärvsarbete. På grund av det nyss nämnda

lagtekniska sambandet medför de ändringar som har

föreslagits i lagen om allmän försäkring att

avgiftsunderlagen i socialavgiftslagen också har ändrats.

Ändringarna i socialavgiftslagen har kunnat begränsas till 1

kap. 2 § och 2 kap. 4 §.

1 kap. Inledning

2 §

I paragrafens första stycke anges för närvarande att de

avgifter som regleras i lagen skall betalas av arbetsgivare

och av den som är försäkrad enligt lagen om allmän

försäkring och som har inkomst av annat förvärvsarbete än

anställning. Däremot sägs inget om i vilken form avgifterna

skall betalas. Av andra bestämmelser i lagen framgår

indirekt att avgifterna skall betalas antingen som

arbetsgivaravgifter eller som egenavgifter.

I avsikt att göra lagen mer lättläst har i första

stycket tagits in en uttrycklig bestämmelse om att

avgifterna utgörs av arbetsgivaravgifter och egenavgifter.

Dessutom anges vem som är skyldig att betala resp. avgifter.

Som framgår av kommentaren till förslaget till lag om

ändring i lagen om allmän försäkring har i 3 kap. 2 a §

nämnda lag tagits med bestämmelser om ytterligare

ersättningar som skall hänföras till inkomst av annat

förvärvsarbete än anställning. Även den som uppbär sådana

ersättningar skall betala egenavgifter. En särskild

bestämmelse om detta behövs emellertid inte eftersom 3

kap. 2 a § redan anges i första stycket.

I paragrafens tredje stycke anges för närvarande att

bestämmelser om betalning av avgifter vid vissa uppdrag

finns i den s.k. undantagslagen. Den lagen skall nu

upphävas och stycket har därför slopats. Paragrafen föreslås

ändrad också enligt lagförslag i prop. 1991/92:124.

2 kap. Arbetsgivaravgifter

3 §

I denna paragraf anges att underlag för beräkning av

arbetsgivaravgifter är bl.a. sådan ersättning för utfört

arbete som avses i 3 kap. 2 § andra stycket lagen om allmän

försäkring. Detta lagrum har nu ändrats på det sättet att den

som betalar ut ersättning för utfört arbete i annan form än

pension till någon som inte har en F-skattesedel skall anses

som arbetsgivare även om mottagaren inte är anställd hos

den som utger ersättningen. Mottagaren skall i sådana fall

anses som arbetstagare. Detta innebär att den som betalar

ut ersättning till någon som har en A-skattesedel eller som

saknar skattsedel på preliminär skatt är att anse som

arbetsgivare. Till följd av den hänvisning till lagen om

allmän försäkring som redan finns i den nu aktuella

paragrafen blir arbetsgivaren skyldig att betala

arbetsgivaravgifter på ersättningen utan att någon ändring

behöver göras i socialavgiftslagen.

4 §

Bestämmelserna om ersättningar för arbete som betalas

ut till någon som inte har en F-skattesedel i 3 kap. 2 § lagen

om allmän försäkring kompletteras med bestämmelser i två

nya stycken, tredje och fjärde styckena, i 3 kap 2 a § samma

lag. Där anges att ersättning för arbete som enligt 3 kap. 2

§ skall anses som inkomst av anställning under vissa

förutsättningar skall räknas som inkomst av annat

förvärvsarbete. Detta gäller t.ex. när en arbetsgivare

betalar ut ersättning för arbete till en arbetstagare som har

en F-skattesedel. I ett sådant fall skall arbetsgivaren inte

vara skyldig att betala arbetsgivaravgifter på ersättningen

för arbetet.

I 2 kap. 4 § socialavgiftslagen regleras vilka ersättningar

man skall bortse från vid beräkning av avgiftsunderlaget.

Enligt paragrafens första stycke 11 gäller detta bl.a. i fråga

om sådan ersättning som avses i 3 kap. 2 a § lagen om allmän

försäkring. Eftersom bestämmelserna om att ersättning för

arbete som betalas ut till någon som innehar en F-

skattesedel skall räknas som inkomst av annat

förvärvsarbete har tagits in i just denna paragraf kommer

dessa ersättningar att undantas från underlaget för

arbetsgivaravgifter utan att några särskilda ändringar

behöver göras i socialavgiftslagen.

I andra stycket har dock gjorts ett tillägg som

anger ramarna för de aktuella schablonerna. Därigenom

uppnås likformighet med 11 § tredje stycket UBL.

3 kap. Egenavgifter

4 §

I denna paragrafs första stycke anges grunden för

beräkning av de egenavgifter som avses i 3 kap. 1 § 1 och 5--

7 (3 kap. 1 § 1 och 4--6 enligt förslag i prop. 1991/92:149).

Den utgörs av sådan inkomst av annat förvärvsarbete som

avses i 3 kap. 2 och 2 a §§ lagen om allmän försäkring. I

dessa paragrafer har ändringar nu gjorts som bl.a. innebär

att ersättning för arbete som betalas till någon som har en

F-skattesedel skall hänföras till inkomst av annat

förvärvsarbete. Med hänsyn härtill kommer sådana

ersättningar att utgöra grund för de nyss nämnda

egenavgifterna utan att några särskilda ändringar behöver

göras i socialavgiftslagen.

I den nu aktuella paragrafens andra stycke anges

grunden för beräkning av de egenavgifter som anges i 3 kap.

1 § 2--4 ( 3 kap. 1 § 2 och 3 enligt förslag i prop.

1991/92:149). Den utgörs av sådan inkomst av annat

förvärvsarbete som avses i 11 kap. 3 § lagen om allmän

försäkring.

I 11 kap. 2 § anges vad som vid beräkning av

pensiongrundande inkomst skall hänföras till inkomst av

anställning. Enligt tredje stycket i paragrafen gäller därvid

bestämmelserna i 3 kap. 2 § andra stycket i tillämpliga delar.

De ändringar som har gjorts i sistnämnda lagrum och som

gäller vid beräkning av sjukpenninggrundande inkomst får

alltså effekt även vid beräkning av pensionsgrundande

inkomst.

I 11 kap. 2 § lagen om allmän försäkring har nu tagits in

också en hänvisning till 3 kap. 2 a § som bl.a. gäller

ersättningar för arbete som utges till någon som har en F-

skattesedel. Sådana ersättningar skall inte heller vid

beräkning av pensiongrundande inkomst hänföras till

inkomst av anställning. I 11 kap. 3 § anges vad som vid

beräkning av pensiongrundande inkomst avses med

inkomst av annat förvärvsarbete. Den är formulerad på det

viset att de ersättningar som anges i 3 kap. 2 a § kommer att

hänföras till inkomst av annat förvärvsarbete. Med hänsyn

härtill kommer även i detta fall sådana ersättningar för

arbete som betalas till den som har en F-skattesedel att

utgöra grund för de sist nämnda egenavgifterna utan att

några särskilda ändringar behöver göras i

socialavgiftslagen.

6.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (1984:668) om

uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare

I lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från

arbetsgivare, USAL, har bestämmelserna i 6 § om

kostnadsavdrag ändrats så att de korresponderar med 11 §

UBL. Vidare har i tre nya paragrafer, 16--18 §§, tagits in

bestämmelser om ett solidariskt betalningsansvar för

arbetsgivaravgifter i vissa fall. Slutligen har i en ny paragraf,

22 e §, tagits in bestämmelser om ett sekundärt ansvar för

arbetsgivaravgifter i vissa fall. Dessutom har vissa

redaktionella ändringar gjorts i lagen. Den föreslagna

lagtexten har utformats i enlighet med vad lagrådet förordat

i fråga om lagen om ändring i UBL.

2 §

Begreppet lön i förevarande paragraf avses omfatta

samtliga ersättningar för arbete på vilka arbetsgivaravgifter

skall beräknas. Av författningskommentarerna till 1 kap. 2

§ och 2 kap. 3 § socialavgiftslagen framgår att

arbetsgivarbegreppet har vidgats. På grund av detta har

definitionen av lönebegreppet i USAL automatiskt

utvidgats i motsvarande mån.

6 §

Ändringen i tredje stycket syftar till att uppnå

parallellitet mellan 6 § USAL och 11 § UBL.

16 §

Huvudregeln inom det nya systemet är att den som har

uppdragit ett arbete åt någon som har en F-skattesedel inte

skall vara skyldig att vare sig göra skatteavdrag från eller

betala arbetsgivaravgifter på ersättningen för arbetet. Dock

skall den som uppdragit arbetet i vissa fall kunna åläggas ett

med F-skattesedelsinnehavaren solidariskt

betalningsansvar för de inkomstskatter och socialavgifter

som hänför sig till ersättningen för arbetet.

Egenavgifterna omfattas av UBL:s definition av skatt.

Av detta följer att de föreslagna bestämmelserna om

solidariskt ansvar för skatt i 75 c § UBL också omfattar

egenavgifterna (se författningskommmentarerna till 75 c §

UBL).

Av den allmänna motiveringen (se avsnitt 3.9) framgår

emellertid att ett solidariskt betalningsansvar också för

arbetsgivaravgifter skall kunna krävas ut i vissa fall. Detta

gäller när ett arbete uppdragits till en F-

skattesedelsinnehavare som såsom arbetsgivare i sin tur låtit

annan utföra arbetet, om arbetsgivaravgifter skall betalas

på den ersättning som utges till den som utfört arbetet. I ett

sådant fall skall den som betalar ut ersättningen för arbetet

kunna åläggas ett med F-skattesedelsinnehavaren

solidariskt betalningsansvar för avgifterna och den

dröjsmålsavgift som belöper på avgiftsbeloppet.

Vad som sagts nu gäller dock endast under förutsättning

att arbetet har uppdragits inom en av utbetalaren

bedriven näringsverksamhet, att utbetalaren inte i

samband med utbetalningen av ersättningen gjort anmälan

enligt 40 a § UBL, och att betalningsmottagaren inte

betalat arbetsgivaravgifterna inom föreskriven tid.

Bestämmelser av denna innebörd har tagits in i första

och andra styckena. De motsvarar de föreslagna

bestämmelserna i 75 c § UBL.

I tredje stycket föreskrivs att det solidariska

betalningsansvaret inte får krävas ut sedan F-

skattesedelsinnehavarens skyldighet att betala avgifterna

fallit bort på grund av preskription.

I fjärde stycket sägs att belopp som en utbetalare

ålagts att betala enligt bestämmelserna i första stycket får

drivas in i samma ordning som gäller för restförd skatt enligt

UBL.

Genom bestämmelserna i tredje och fjärde styckena

uppnås likformighet med bestämmelserna i 75 d § andra och

tredje styckena UBL.

17 §

I paragrafen ges närmare bestämmelser om vad som i 16

§ skall avses med en F-skattesedelsinnehavare.

Bestämmelserna stämmer överens med motsvarande regler

i UBL (se bl.a. 39 § 1 mom. och kommentarerna till denna

paragraf).

Med en F-skattesedelsinnehavare avses en person som i

enlighet med bestämmelserna i UBL innehar enbart en F-

skattesedel antingen då ersättningen bestäms eller då den

betalas ut. Bestämmelser i dessa avseenden har tagits in i

första stycket.

I första stycket har också tagits in en bestämmelse om att

en uppgift i en anbudshandling, faktura eller någon därmed

jämförlig handling om att utställaren innehar en F-

skattesedel får tas för god. Detta skall dock inte gälla om

den som uppdragit arbetet känt till att uppgiften var oriktig.

Har en fysisk person såväl en F-skattesedel som en A-

skattesedel skall han anses vara en F-

skattesedelsinnehavare endast om han skriftligen åberopat

F-skattesedeln. En sådan uppgift om innehav av F-

skattesedel som får tas för god skall gälla som skriftligt

åberopande. Bestämmelser om detta har tagits in i andra

stycket. Motsvarande bestämmelser finns i 39 § 1 mom.

tredje stycket UBL.

18 §

I första stycket har tagits in en behörighetsregel.

Med hänsyn till bestämmelserna i 3 § blir den

skattemyndighet hos vilken arbetsgivaren är registrerad för

inbetalning och redovisning av arbetstagares skatt behörig

att tillämpa bestämmelserna i 16 §. Är arbetsgivaren inte

registrerad skall beslut i nu aktuell fråga i stället fattas av

skattemyndigheten i det län där arbetsgivaren är bosatt.

Saknar en arbetsgivare, som är bosatt utomlands eller är

juridisk person, fast driftställe här i landet, skall beslutet

fattas av skattemyndigheten i Stockholms län.

I andra--fjärde styckena finns bestämmelser om

regressrätt för den som fullgjort sin solidariska

betalningsskyldighet enligt 16 §. Bestämmelserna har

utformats med 76 § UBL som förebild.

22 e §

Av den allmänna motiveringen (avsnitt 3.9) framgår att

en fysisk person med A-skattesedel som utfört ett arbete i

vissa fall skall kunna göras subsidiärt ansvarig för de

arbetsgivaravgifter som belöper på ersättningen för

arbetet.

Det subsidiära ansvaret avses kunna krävas ut endast av

sådan A-skattesedelsinnehavare som bedriver

näringsverksamhet och endast för sådan ersättning för

arbete som hänför sig till näringsverksamheten.

Det subsidiära ansvaret avses vidare kunna utkrävas

endast när arbetsgivarens betalningsskyldighet för

avgifterna eftergetts enligt bestämmelserna i nuvarande 22

d §. Det måste dessutom ha varit uppenbart för A-

skattesedelsinnehavaren att den som uppdragit arbetet inte

insåg att han var arbetsgivare och med hänsyn till

föreliggande omständigheter måste anses ha saknat

anledning att räkna med att han var arbetsgivare.

Motsvarande avses gälla i fråga om den som saknar

skattsedel på preliminär skatt.

Bestämmelser av nu angiven innebörd har tagits in i

första stycket av förevarande nya paragraf.

I andra stycket har tagits in en behörighetsregel.

Med hänsyn till bestämmelserna i 3 § blir den

skattemyndighet hos vilken arbetsgivaren är registrerad för

inbetalning och redovisning av arbetstagares skatt behörig

att tillämpa bestämmelserna i första stycket. Är

arbetsgivaren inte registrerad skall beslut i nu aktuell fråga

i stället fattas av skattemyndigheten i det län där

arbetsgivaren är bosatt. Saknar en arbetsgivare, som är

bosatt utomlands eller är juridisk person, fast driftställe här

i landet, fattas beslut av skattemyndigheten i Stockholms

län.

25 §

Lagen om allmän löneavgift har upphört att gälla fr.o.m.

1992 (prop. 1991/92:60, SkU10, rskr. 97, SFS 1991:1852).

Paragrafens bestämmelser rörande sådan avgift har därför

slopats. I paragrafen har i stället tagits in motsvarande

bestämmelser rörande särskild löneskatt.

Övergångsbestämmelserna till lagen (1991:1907)

om ändring i lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter

från arbetsgivare

Genom lagstiftning i slutet av år 1991 infördes i 3 §

USAL en möjlighet att överflytta beslutsbehörigheten

mellan skattemyndigheterna motsvarande den som gäller

på taxeringsområdet. Lagstiftningen trädde i kraft den 1

januari 1992. Enligt nuvarande övergångsbestämmelser

skall vad gäller 3 § USAL äldre bestämmelser fortfarande

gälla i fråga om arbetsgivaravgifter som belöper på tid före

ikraftträdandet. Den föreslagna ändringen innebär att

beslutsbehörigheten kan flyttas över även vad gäller beslut

rörande arbetsgivaravgifter som belöper på tid före den 1

januari 1992.

6.6 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:659) om

särskild löneskatt

2 §

Möjligheten att träffa s.k. likställighetsavtal har slopats

(se avsnitt 3.14). Den effekt som nu uppnås med ett

likställighetsavtal kan inom det nya systemet uppnås genom

att en F-skattesedel kombineras med en A-skattesedel. I de

fall skattsedelsinnehavaren vill att en viss ersättning skall

hänföras till inkomst av anställning åberopar han inte F-

skattesedeln. Därigenom kommer ersättningen inte att bli

skattegrundande enligt bestämmelserna i 1 § lagen om

särskild inkomstskatt på vissa förvärvsinkomster. Med

hänsyn till vad som nu har sagts har nuvarande bestämmelse

i tredje stycket slopats.

6.7 Förslaget till lag om ändring i skatteregisterlagen

(1980:343)

7 §

I paragrafens punkt 3 anges att det centrala

skatteregistret får innehålla uppgift också om innehav av

skattsedel på preliminär skatt, dvs- A-skattesedel eller F-

skattesedel, samt uppgift om beslut om återkallelse av en F-

skattesedel och skälen för sådana beslut.

Genom att uppgifterna om preliminärskattesedlarna och

om återkallelse av F-skattesedel har tagits in i punkt 3 ges

också kronofogdemyndigheten terminalåtkomst till

uppgifterna. I 10 § femte stycket skatteregisterlagen sägs

nämligen att kronofogdemyndighet får ha terminalåtkomst

till det centrala skatteregistret i fråga om bl.a. uppgifter

enligt 7 § 3. Terminalåtkomsten får bl.a. avse den som är

registrerad som gäldenär hos kronofogdemyndigheten eller

make till gäldenären eller annan som sambeskattas med

gäldenären.

7 Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen att anta

förslagen till

1. lag om ändring i uppbördslagen (1953:272),

2. lag om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration

och kontrolluppgifter,

3. lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän

försäkring,

4. lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter,

5. lag om ändring i lagen (1984:668) om uppbörd av

socialavgifter från arbetsgivare,

6. lag om ändring i lagen (1990:659) om särskild

löneskatt på vissa förvärvsinkomster,

7. lag om ändring i skatteregisterlagen (1980:343).

8 Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens

överväganden och beslutar att genom proposition föreslå

riksdagen att anta de förslag som föredraganden har lagt

fram.