Bilaga 2

Avstämning av

det svenska

konvergensprogrammet

.

BILAGA 2

Avstämning av det svenska

konvergensprogrammet

Innehållsförteckning

1 Sammanfattning 4

2 Det svenska konvergensprogrammet 5

3 Den ekonomiska utvecklingen 6

 3.1 Den svenska ekonomin under 1995 och 1996 6

 3.2 Utsikterna för åren 1997-2000 8

4 Den offentliga sektorns finanser 10

 4.1 Utvecklingen under 1995 och 1996 10

4.2 Utsikterna för åren 1997-2000 11

Tabeller

1.1 Nyckeltal för 1995, 1996 och 1997 4

2.1 Tidsfördelning av budgetförstärkningar 5

2.2 Konsolideringsprogrammet 5

3.1 Försörjningsbalans 7

3.2 Nyckeltal för den svenska ekononomin 9

4.1 Offentliga sektorns finanser 11

4.2 Offentliga finanser, differenser mot konvergensprogrammet

12

Diagram

3.1 Ränta på 5-årig statsobligation 6

3.2 ECU-index 6

3.3 KPI-utvecklingen i Sverige och EU 6

3.4 Öppen arbetslöshet 9

4.1 Den offentliga sektorns finansiella sparande 10

4.2 Den offentliga sektorns inkomster och utgifter 12

4.3 Den offentliga sektorns konsoliderade brutto- och nettoskuld

12

1 Sammanfattning

I denna bilaga lämnas den fjärde avstämningen av det

konvergensprogram för den ekonomiska politiken som

regeringen lade fram i juni 1995.

Avstämningen visar att konjunkturavmattningen

under 1996 medförde att produktion och sysselsättning

hittills utvecklats svagare än vad som förutskickades i

konvergensprogrammet. Det var främst investeringarna

som inte ökade i den takt som förväntades, bl.a. till

följd av en tillbakagång i bostadsbyggandet och ett

kraftigt lageromslag under 1996.

Sedan mitten av 1995 har inflationstakten avtagit

markant och under loppet av förra året var den

allmänna prisnivån i stort sett oförändrad. Detta har

bidragit till att räntenivån sjunkit betydligt mer än vad

som förutsattes i konvergensprogrammet. Likaså har

kronan under den gångna perioden stärkts mer än

väntat.

Trots den svaga tillväxten har underskottet i de

offentliga finanserna minskat i oväntat snabb takt.

Under 1996 uppgick underskottet i det offentliga

finansiella sparandet enligt de svenska

nationalräkenskapernas redovisning till 42 miljarder

kronor eller 2,5 procent av BNP, vilket kan jämföras

med prognosen på 5,2 procent i konvergensprogrammet

och 4,0 vid den senaste avstämningen i september 1996.

Detta innebar en förbättring med mer än åtta

procentenheter av BNP sedan 1994. Mätt enligt de

bokföringsregler som tillämpas inom EU (ENS)

uppgick dock underskottet till motsvarande 3,6 procent

av BNP 1996. Den offentliga sektorns konsoliderade

bruttoskuld har mätt som andel av BNP fallit två år i

rad och uppgick vid utgången av 1996 till 77,7 procent.

Trots en viss oro på de finansiella marknaderna och

en fallande sysselsättning i början av året tyder flera

tecken på att det kommer att ske en återhämtning i den

svenska ekonomin under 1997. Tillväxten väntas uppgå

till 2,3 procent och vara tillräcklig för att den negativa

sysselsättningsutvecklingen skall vända under loppet av

året. Under dessa förutsättningar förstärks de offentliga

finanserna ytterligare, om än inte i samma takt som de

två gångna åren. Underskottet 1997 beräknas uppgå till

drygt 2 procent. Underskottet beräknas bli lika stort

mätt enligt bokföringsprinciperna i ENS. Det medför att

den offentliga skuldkvoten minskar med ytterligare en

halv procentenhet.

Prognosen innebär en fortsatt god tillväxt och

stigande sysselsättning under 1998. Tillsammans med

det konsolideringsprogram med åtgärder på

sammantaget 126 miljarder kronor som riksdagen

beslutat innebär detta att de offentliga finanserna under

1998 kommer att uppvisa överskott. Det finns därför

inom ramen för det budgetpolitiska målet om balans i

de offentliga finanserna utrymme för det program med

åtgärder i syfte att reducera arbetslösheten som föreslås

i den ekonomiska vårpropositionen. Med hänsyn tagen

till effekten av dessa åtgärder beräknas den offentliga

sektorns inkomster och utgifter i stort sett balansera

under 1998. Den konsoliderade bruttoskulden beräknas

vid utgången av året motsvara ca 74 procent av BNP,

vilket är en nedgång med fem procentenheter från

toppnivån 1994.

Enligt den medelfristiga kalkylen fram till om med år

2000 förstärks de offentliga finanserna med oförändrade

regler ytterligare efter 1998, vid den antagna tillväxten

på 2 procent per år. De budgetpolitiska mål

regeringen satt upp om överskott motsvarande 0,5

procent av BNP år 1999 och 1,5 procent år 2000 ger ett

visst utrymme för en överföring från den offentliga

sektorn till den privata.

TABELL 1.1 NYCKELTAL FÖR 1995, 1996 OCH 1997

1995

1996

1997

KONVER-

GENSPRO-

GRAMMET

AVSTÄM-

NING

APRIL

1997

KONVER-

GENSPRO-

GRAMMET

AVSTÄM-

NING

APRIL 1997

KONVER-

GENSPRO-

GRAMMET

AVSTÄM-

NING

APRIL 1997

BNP-tillväxt

2,5

3,6

2,9

1,1

2,6

2,3

KPI, årsgenomsnitt

2,9

2,9

2,7

0,7

2,7

0,6

Arbetslöshet

7,0

7,7

6,1

8,1

5,8

7,9

5-årig obligationsränta

10,6

9,9

10,0

7,2

9,0

5,6

ECU-index

129,0

126,1

125,0

115,1

121,0

116,3

Bytesbalans1

2,6

2,1

4,0

2,5

4,0

3,5

Offentligt finansiellt

sparande1

-9,0

-7,9

-5,2

-2,5

(-3,62 )

-3,5

-2,1

Offentlig bruttoskuld1

84,3

78,2

84,8

77,7

84,0

77,1

1Procent av BNP.

2Enligt ENS-definitionen

Källa: Finansdepartementet.

2 Det svenska

konvergensprogrammet

I juni 1995 presenterade regeringen ett

konvergensprogram för den ekonomiska politiken.

Syftet med programmet är bl.a. att Sverige skall

uppfylla de krav som ställts upp för deltagande i EU:s

monetära union, de s.k. konvergenskriterierna. Det

anges i programmet att ett slutligt ställningstagande till

ett svensk deltagande i EMU skall göras i ljuset av den

forsatta utvecklingen och i enlighet med bestämmelserna

i fördraget, men att konvergenskriterierna skall

uppfyllas oavsett om Sverige ansluter sig eller ej.

Konvergensvillkoren ställer upp krav på att

prisstegringstakt och räntor inte får avvika för mycket

från vad som gäller i andra medlemsländer samt på en

stabil växelkurs. Vidare får den offentliga sektorns

finanser inte, annat än under speciella omständigheter,

uppvisa underskott som överstiger 3 procent av BNP.

Den offentliga bruttoskulden skall inte överstiga 60

procent av BNP eller, om den överstiger denna nivå,

minska i tillfredsställande takt. För att deltagande i

monetära unionen skall vara möjligt fr.o.m. den

planerade starten 1999 måste dessa villkor vara

uppfyllda under år 1997.

I det svenska konvergensprogrammet ställs därutöver

upp mål för de offentliga finanserna med innebörden att

statsskulden som andel av BNP skall stabiliseras senast

1996 samt att balans i de offentliga finanserna skall

uppnås år 1998.

I konvergensprogrammet anges att regeringen varje

halvår skall göra en avstämning av programmet och att

justeringar av den ekonomiska politiken då kan bli

aktuella om den ekonomiska utvecklingen skulle komma

att avvika från den avsedda kursen. Sådana

avstämningar har gjorts i oktober 1995, i anslutning till

regeringens proposition En politik för arbete, trygghet

och utveckling (prop. 1995/96:25), i april 1996 i

anslutning till den ekonomiska vårpropositionen (prop.

1995/96:150) samt i september 1996 i samband med

1997 års budgetproposition (prop. 1996/97:1). I

föreliggande bilaga lämnas den fjärde avstämningen.

Konvergensprogrammet baserades på den bedömning

av den ekonomiska utveckligen som gjordes i den

reviderade nationalbudgeten i april 1995. I anslutning

till konvergensprogrammet redovisades ett

konsolideringsprogram med åtgärder som sammantagna

ger en varaktig förstärkning av de offentliga finanserna

med 118 miljarder kronor, motsvarande 7,5 procent av

BNP, mellan åren 1994 och 1998.

Vid avstämningen i april 1996 gjordes bedömningen

att de planerade budgetförstärkande åtgärderna inte

skulle vara tillräckliga för att uppfylla de angivna målen

för de offentliga finanserna. I den ekonomiska

vårpropositionen samma år föreslogs därför ytterligare

åtgärder med en permanent effekt på 8 miljarder kronor

1997 och 1998. Konsolideringsprogrammet omfattar

därmed åtgärder som fram till och med år 1998 medför

en förstärkning av de offentliga finanserna på

sammantaget 126 miljarder kronor eller 8 procent av

BNP.

Tidsmässigt fördelar sig konsolideringsprogrammets

åtgärder på det sätt som framgår av tabell 2.1.

TABELL 2.1 TIDSFÖRDELNING AV

BUDGETFÖRSTÄRKNINGAR

Effekt som procentuell andel av BNP

ÅR

KONSOLIDERINGS

-

ÅTGÄRDER I VÅR-

SAMMANLAGD

PROGRAMMET

PROPOSITIONEN

1996

EFFEKT

1995

3,5

3,5

1996

2,0

5,5

1997

1,0

0,4

6,9

1998

1,0

0,1

8,0

Källa: Finansdepartementet.

Den angivna omfattningen på åtgärderna avser de

direkta effekterna i form av inkomstförstärkningar eller

utgiftsminskningar beräknade netto med hänsyn bl.a. till

att minskade transfereringar leder till lägre

skatteinkomster. Däremot har inte indirekta effekter via

ränta eller arbetslöshet räknats in.

Åtgärderna fördelar sig ungefär lika mellan

inkomstförstärkningar och utgiftsminskningar, se tabell

2.2. Riksdagen fattade 1995 ett principbeslut om hela

konvergensprogrammet där belopp och områden för

besparingar lades fast. Därefter har beslut fattats som

preciserar besparingar och inkomstförstärkningar. I

stort sett omfattas nu hela konsolideringsprogrammet av

preciserade beslut. I några fall har det visat sig att de

tilltänkta åtgärderna inte givit den effekt som beräknats

eller att de av olika skäl inte gått att genomföra.

Regeringen står emellertid fast vid att uppnå den

avsedda budgetförstärkningen. I de fall planerade

åtgärder faller bort ersätts de därför med andra

besparingar för motsvarande belopp. För närvarande

återstår att precisera åtgärder motsvarande 1 miljard

kronor.

TABELL 2.2 KONSOLIDERINGSPROGRAMMET

Varaktig effekt i miljarder kronor

INKOMSTE

R

UTGIFTER

TOTALT

Av riksdagen fattade

beslut

59,4

65,0

124,4

Aviserade beslut

1,1

1,1

Totalt

59,4

66,1

125,5

Källa: Finansdepartementet.

3 Den ekonomiska

utvecklingen

3.1 Den svenska ekonomin under 1995

och 1996

Det halvår som föregick presentationen av

konvergensprogrammet i juni 1995 präglades av en

betydande oro på de finansiella marknaderna såväl i

Sverige som utomlands. För svensk del förstärktes oron

av ett bristande förtroende för att återhämtningen i den

svenska ekonomin skulle gå att förena med fortsatt låg

inflationstakt och att det skulle vara möjligt att

genomföra en konsolidering av de offentliga finanserna.

Räntenivån steg därför mer i Sverige än i andra länder,

samtidigt som kronan försvagades. Räntedifferensen

mot Tyskland på femåriga statsobligationer steg under

våren till ca fyra procentenheter.

Diagram 3.1

Ränta på 5-årig statsobligation

Trots ränte- och valutaoron fortsatte dock produktion

och sysselsättning att öka. Särskilt export- och

investeringsefterfrågan steg kraftigt. Under andra

halvåret 1995 stabiliserades läget på de finansiella

marknaderna med fallande räntor som följd. Ett stärkt

förtroende för den svenska ekonomin medförde en

krympande räntemarginal och stigande kronkurs.

Inflationstakten avtog markant och Riksbankens

inflationsmål uppfylldes. De mer gynnsamma villkoren

avspeglades även i att hushållens förtroende för både

den egna och landets ekonomi stärktes, vilket också tog

sig uttryck i en fallande sparkvot. En svag tillväxt av de

disponibla inkomsterna, bl.a. som en följd av

konsolideringen av de offentliga finanserna, höll dock

tillbaka den privata konsumtionen.

Diagram 3.2

ECU-index

Mot slutet av 1995 skedde en avmattning i den

europeiska konjunkturen, vilken även dämpade

efterfrågan i Sverige. Produktionen hölls dock till viss

del uppe av en kraftig lageruppbyggnad. För helåret

1995 blev BNP-tillväxten hela 3,6 procent, vilket var

mer än vad som förväntades när

konvergensprogrammet lades fram.

Produktionstillväxten var dock inte tillräcklig för att

förhindra att uppgången i sysselsättningen bröts mot

slutet av året.

Ur finansiell synvinkel fortsatte den svenska

ekonomin att förstärkas under större delen av 1996.

Marknadsräntorna fortsatte ned och kronan stärktes.

Mot slutet av året hade marginalen mot den tyska räntan

reducerats till två procentenheter. Ränte- och

växelkursutveckling bidrog tillsammans med

konjunkturavmattningen och en reducerad

inflationsbenägenhet till att inflationen successivt avtog

under året och hamnade under nivån i övriga EU-

länder. Mot slutet av året uppmättes deflation, räknat på

årsbasis. Under loppet av året sjönk konsumentpriserna

med 0,2 procent. Tendenserna till prisfall kan dock i

huvudsak tillskrivas tillfälliga faktorer. Löneökningarna

uppgick under 1996 till hela 6 procent, vilket således

innebar kraftigt stigande reala timlöner.

Den internationella konjunkturavmattningen

medförde att tillväxten i efterfrågan på

exportmarknaderna försvagades jämfört med året innan.

Den svenska exportindustrin lyckades dock hålla uppe

försäljningsvolymen förhållandevis väl, med beaktande

av att konkurrenskraften påtagligt försvagades av en

apprecierande växelkurs och höga timlöneökningar. En

låg import gjorde att utrikeshandelns bidrag till

tillväxten under förra året bara var något svagare än

under 1995.

De senaste årens kraftiga återhämtning i näringslivets

investeringar mattades av under 1996. Detta förklaras

bl.a. av att stigande lönekostnader och svag

prisutveckling medförde en nedpressning av vinstnivån,

om än från en hög nivå. Därtill minskade de offentliga

investeringarna kraftigt.

Diagram 3.3

KPI-utvecklingen i Sverige och EU

Främst till följd av de höga timlöneökningarna under

1996 ökade hushållens faktorinkomster före skatter och

transfereringar med 3,5 procent i reala termer, vilket

var mer än åren innan. De budgetförstärkande

åtgärderna i konsolideringsprogrammet innebar

emellertid att högre skatter och minskade

transfereringar till fullo vägde upp de högre faktor-

inkomsterna. Hushållens disponibla inkomster förblev i

stort sett oförändrade jämfört med 1995. Ett fall i

sparkvoten från 6,9 procent till 5,4 procent gav dock

utrymme för en tillväxt i privat konsumtion.

En betydande del av efterfrågetillväxten kunde

tillgodoses genom en neddragning av de lager som

byggts upp under 1995. Det var främst detta omslag i

lagercykeln som gjorde att näringslivets

produktionstillväxt hölls tillbaka. Enligt det preliminära

utfallet ökade BNP under 1996 med 1,1 procent, vilket

var betydligt lägre än prognosen i

konvergensprogrammet. Frånräknat effekten av

lageromslaget uppgick tillväxten till 2,1 procent.

Den dämpade tillväxten ledde till att antalet

sysselsatta under loppet av 1996 föll med ca 20 000

personer. En stigande medelarbetstid till följd av en

påtagligt minskad sjukfrånvaro bidrog dock till att

sysselsättningsnedgången var mer begränsad mätt i

timmar. Den öppna arbetslösheten, som under de

närmast föregående åren successivt minskat, vände

uppåt igen. Den genomsnittliga arbetslösheten under

1996 uppgick till 8,1 procent av arbetskraften.

Sammantaget har BNP-tillväxten under de två år som

förflutit sedan prognosen i konvergensprogrammet varit

knappt 1 procent svagare än beräknat. Bidraget från

utrikeshandeln blev ungefär som beräknat, trots att den

internationella avmattningen under förra året inte

förutsågs i konvergensprogrammet. Däremot har

investeringarna varit svagare, såväl vad gäller näringliv,

bostadsbyggande som offentliga myndigheters

investeringar.

De svenska hushållens ekonomi har utvecklats mer

gynnsamt än vad som förutsågs för två år sedan, bl.a.

har nettot av skatter och transfereringar gett ett mindre

negativt bidrag än väntat. Genom att sparkvoten har

reducerats i den omfattning som förutsågs har den

privata konsumtionen därmed varit mer expansiv. I

gengäld har den offentliga konsumtionen dragits ned i

betydligt större omfattning än väntat, 2,7 procent

jämfört med beräknade 1,0 procent. Avvikelsen ligger

helt på den svårprognosticerade statliga konsumtionen

som har minskat kraftigt. Neddragningen av den

kommunala konsumtionen under 1995 och 1996 blev

mindre än beräknat.

TABELL 3.1 FÖRSÖRJNINGSBALANS

MILJARDE

R

PROCENTUELL

VOLYMFÖRÄNDRING

KRONOR

1996

1995

1996

1997

1998

1999

2000

1994-

DIFFEREN

S3

20002

1994-

2000

BNP

1 678,1

3,6

1,1

2,3

2,5

2,8

2,7

2,5

0,2

Import

558,2

10,3

3,5

5,1

5,6

5,4

5,0

5,8

-0,9

Privat konsumtion

885,3

0,8

1,5

2,0

2,0

2,1

2,0

1,7

0,2

Offentlig konsumtion

434,2

-1,0

-1,7

-0,1

-0,2

0,2

0,2

-0,4

0,1

Stat

132,2

-3,3

-3,7

1,5

-0,5

0,5

0,5

-0,8

-0,3

Kommuner

302,1

0,0

-0,9

-0,9

0,0

0,0

0,0

-0,3

0,2

Bruttoinvesteringar

249,6

10,9

4,7

1,5

5,8

7,6

6,8

6,2

-0,7

Näringsliv, exkl.

bostäder

183,6

25,1

5,9

5,0

5,1

7,6

5,8

8,9

-0,3

Bostäder

30,3

-28,0

14,7

-12,3

13,7

12,0

15,0

1,0

-1,9

Myndigheter

35,6

-0,5

-7,4

-3,3

3,3

3,4

5,3

0,0

-2,0

Lagerinvesteringar1

-3,2

0,5

-1,0

0,2

0,0

0,0

0,0

-0,1

-0,1

Export

670,4

12,6

5,6

6,3

5,8

5,2

5,1

6,8

0,1

1Förändring i procent av föregående års BNP.

2Genomsnitt under sexårsperioden 1994-2000.

3Differens mot konvergensprogrammet.

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Den mest påtagliga skillnaden mot

konvergensprogrammets prognos gäller dock

sysselsättningen. I stället för den beräknade

sysselsättningsökningen på 170 000 personer mellan

1994 och 1996, begränsades uppgången till 36 000

personer räknat som genomsnittligt antal sysselsatta

under året. Den totala arbetslösheten hamnade 1,3

procentenheter högre. Samtidigt nådde inte volymen av

arbetsmarknadspolitiska åtgärder upp i den planerade

nivån, varför den öppna arbetslösheten hamnade två

procentenheter högre.

3.2 Utsikterna för åren 1997-2000

Bilden av den svenska ekonomin vid ingången av 1997

är splittrad. Sedan slutet av förra året har kronan

försvagats och under de första månaderna 1997 har

också marginalen mot den tyska räntan stigit. Denna

utveckling speglar främst en oro på den internationella

kapitalmarknaden bl.a. till följd av osäkerhet kring

EMU-processen, men kan även tolkas som att det

kvarstår en viss misstro mot den svenska ekonomin. Det

kan dock noteras att jämfört med den prognos som

gjordes i konvergensprogrammet är den svenska räntan

3 procentenheter lägre och kronkursen ca 3 procent

starkare. Vidare har sysselsättningen fortsatt minska.

Under de två första månaderna 1997 var 60 000 färre

sysselsatta än motsvarande period förra året.

Med hänsyn till att inflationstakten ligger på en

stabilt låg nivå, att de offentliga finanserna fortsätter att

förstärkas och att bytesbalansen visar betydande

överskott bedöms ränte- och valutaoron vara

övergående. Till grund för kalkylerna ligger ett

antagande om att kronans kurs stärks under loppet av

1997 och att denna utveckling fortsätter även nästa år.

Vidare förutsätts räntorna komma ned något från dagens

tillfälligt höga nivå.

Den svaga arbetsmarknaden under 1997 är en

bidragande faktor till att inflationstakten beräknas förbli

låg. Konsumentpriserna väntas i år i genomsnitt vara

0,6 procent högre än förra året. Prisökningarna under

loppet av året uppgår dock till 1,8 procent. Under 1998

beräknas priserna öka med 1,5 procent. Frånräknat

effekter av skatte- och subventionsändringar m.m. som

påverkar prisnivån råder för närvarande deflation, det

s.k. nettoprisindex sjunker för närvarande i en årstakt

på nära 2 procent. Denna utveckling bedöms emellertid

vända under året, men det dröjer till 1998 innan

nettoprisindex börjar stiga. De påtagligt dämpade

inflationsförväntningar och den negativa utvecklingen av

sysselsättningen efter 1996 års höga lönelyft bedöms

medföra en långsammare löneökningstakt under 1997

och ytterligare en nedväxling under 1998.

Flera skäl talar för att det finns förutsättningar för en

god tillväxt under 1997 och 1998. Återhämtningen i

omvärlden fortsätter. I de europeiska länderna kommer

finanspolitiken förmodligen att vara stram till följd av

en strävan att uppfylla konvergenskriterierna, men detta

motverkas av ett utrymme för lättnader i

penningpolitiken. För EU, liksom för OECD-området

som helhet, beräknas tillväxten uppgå till 2,5 procent

både 1997 och 1998.

Det finns även tecken på att den internationella

efterfrågan nu är på väg att förskjutas mot

investeringsvaror, något som skulle gynna svenska

företag. Det återhållsamma prisbeteende som

konstaterades hösten 1996 torde tillsammans med

deprecieringen av kronan under årets första månader

dessutom innebära att de svenska exportpriserna kan

komma att sjunka i förhållande till våra

konkurrentländer sammantaget. Tillväxttakten i

exporten väntas därmed kunna hållas uppe på en hög

nivå. Exporten beräknas öka med ca 6 procent under

både 1997 och 1998.

I takt med att de åtstramande effekterna av

konsolideringsåtgärderna klingar av skapas utrymme för

stigande disponibla inkomster för hushållen. Under

1997 beräknas de öka med ca ½ procent och 1998 med

1,3 procent. Hushållens förmögenhetsställning har

förbättrats, inte minst genom den höga nivån på

hushållens sparande. Under senare tid har även funnits

tecken på stigande fastighetspriser. Eftersom den privata

konsumtionen utvecklats mycket svagt under senare år,

växer behovet av att ersätta kapitalvaror. Ett tecken på

en vändning är den kraftiga ökningen av hushållens

bilinköp under senare delen av 1996. Den privata

konsumtionen bedöms sålunda komma att växa i något

snabbare takt, även om den höga arbetslösheten

sannolikt medför en viss återhållsamhet vad gäller

hushållens konsumtions- och investeringsbeslut.

Prognosen är att hushållens sparkvot fortsätter sjunka

för att 1998 uppgå till drygt 3 procent, vilket är fem

procentenheter lägre än toppnivån 1993-1994.

Bruttoinvesteringarna kommer sannolikt att endast ge

ett mindre bidrag till tillväxten under 1997. Industrins

produktionskapacitet har under senare år byggts ut

kraftigt, vilket innebär att behovet av ytterligare

kapacitet nu minskar. Industriinvesteringarna beräknas

dock ligga kvar på en hög nivå. Bostadsinvesteringarna

förefaller bli lägre än under förra året, bl.a. som en

följd av att det tillfälliga stödet till ny- och ombyggnad

slopats från årsskiftet. Under 1998 beräknas det dock

ske en vändning i bostadsinvesteringarna, vilket medför

att investeringarna totalt sett ger ett större bidrag till

tillväxten.

Lageranpassningen väntas snart gå mot sitt slut och

lagren bedöms under prognosperioden vara i stort sett

oförändrade och därmed endast ge ett svagt bidrag till

tillväxten.

Sammantaget beräknas BNP öka med 2,3 procent

under 1997 och 2,5 procent under 1998. Denna tillväxt

bedöms vara tillräcklig för att under senare delen av

1997 vända sysselsättningsutvecklingen i positiv

riktning. Nedgången vid årets början medför emellertid

att den genomsnittliga sysselsättningen ändå sjunker.

Den öppna arbetslösheten beräknas i genomsnitt uppgå

till 7,9 procent och antalet personer i

arbetsmarknadspolitiska åtgärder till 4,7 procent av

arbetskraften vilket innebär en lika hög total arbetslöshet

som under 1996. Arbetslösheten beräknas dock minska

under loppet av året.

Diagram 3.4

Öppen arbetslöshet

Prognosen innebär att förbättringen av

arbetsmarknadsläget fortsätter under 1998 med en

sysselsättningsökning på 28 000 personer. Den

genomsnittliga arbetslösheten reduceras med nära en

procentenhet till 7,1 procent.

Eftersom Sverige tillhör den grupp EU-länder som

har den lägsta inflationstakten och väntas göra det även

under 1997 uppfylls konvergenskriterierna vad avser

inflation och ränta. Prognosen att kronan stärks under

året innebär att värdet på den svenska valutan, mätt med

ECU-index, har varierat inom ett intervall på mindre än

4 procent under en tvåårsperiod sedan slutet av 1995.

I den medelfristiga kalkylen för åren 1999 och 2000

antas inflationen ligga inom gränserna för Riksbankens

inflationsmål och räntenivån ligga på en nivå runt 6

procent för femåriga statsobligationer. Räntedifferensen

gentemot Tyskland ligger kvar på nivån en

procentenhet.

Nettoexportens betydelse för tillväxten blir av samma

storleksordning som 1997 och 1998. Investeringarna

väntas däremot ge ett ökat bidrag till tillväxten. Det

bedöms inte finnas något utrymme för hushållen att

ytterligare reducera sparkvoten. Men genom att de

disponibla inkomsterna växer förhållandevis starkt, bl.a.

till följd av den antagna överföringen från offentlig till

privat sektor, kan den privata konsumtionen växa med 2

procent per år. Detta ger sammantaget en förväntad

BNP-tillväxt på 2 3/4 procent både 1999 och år 2000.

Därmed skapas möjligheter att arbetslösheten skall

reduceras ned till en nivå strax över 4 procent vid

sekelskiftet.

TABELL 3.2 NYCKELTAL FÖR DEN SVENSKA EKONOMIN

1994

1995

1996

1997

1998

1999

2000

1994-

DIFFERE

NS3

20002

1994-

2000

Årlig procentuell förändring

Timlön, kostnad

2,4

3,3

6,1

4,7

3,5

3,5

3,5

4,1

-0,2

KPI, årsgenomsnitt

2,4

2,9

0,7

0,6

1,7

2,0

2,0

1,7

-1,1

Real disponibel inkomst

1,4

-0,4

-0,1

0,4

1,3

3,7

2,8

1,3

0,5

Industriproduktion

14,0

9,8

2,1

4,8

4,3

3,2

3,3

4,6

-0,4

DIFFERE

NS

 ÅR

20002

Nivå i procent

Hushållens nettosparkvot

8,0

6,9

5,4

3,8

3,2

4,6

5,4

1,1

Öppen arbetslöshet, andel av arbetskraften

8,0

7,7

8,1

7,9

7,1

5,6

4,5

-1,3

Arbetsmarknadspolitiska åtgärder, andel av

arbetskraften

5,3

4,4

4,5

4,7

4,7

4,7

4,4

0,6

Bytesbalans, % av BNP

0,4

2,1

2,5

3,5

4,2

4,3

4,4

0,6

Svensk 5-årig ränta

9,0

9,9

7,2

5,6

5,9

6,1

6,3

-1,7

Tysk 5-årig ränta

6,2

6,0

5,0

4,4

4,9

5,3

5,3

-1,5

ECU-index (1991=100), nivå

123,

8

126,

1

115,

1

116,

3

114,

9

114,

0

114,

0

0,0

1Genomsnitt under sexårsperioden 1994-2000.

2Differens mot konvergensprogrammet.

Källor: Statistiska centralbyrån, Sveriges Riksbank, Konjunkturinstitutet,

Arbetsmarknadsstyrelsen och Finansdepartementet.

4. Den offentliga sektorns

finanser

4.1 Utvecklingen under 1995 och 1996

Trots en svagare tillväxt än vad som beräknades i

konvergensprogrammet har förbättringen i de offentliga

finanserna skett snabbare än väntat. Målet att stabilisera

statsskulden som andel av BNP uppnåddes redan 1995.

Underskottet i det finansiella sparandet minskade mellan

1994 och 1996 med 120 miljarder kronor eller

motsvarande nära 8 procent av BNP. Underskottet

uppgick därmed till 42 miljarder kronor eller 2,5

procent av BNP, vilket är mindre än hälften av det

underskott som beräknades i konvergensprogrammet för

detta år. Det är också ett mindre underskott än vad som

förutsågs vid föregående avstämning i september 1996.

Jämfört med bedömningen för två år sedan är det

främst den offentliga sektorns inkomster som utvecklats

mer expansivt. Skatteintäkterna som andel av BNP

uppgick under 1996 till 54,3 procent, vilket var fyra

procentenheter mer än under 1994 och tre

procentenheter mer än vad som beräknades i

konvergensprogrammet. De skattehöjningar som ingår i

konsolideringsprogrammet, bl.a. höjd allmän

sjukförsäkringsavgift, bidrog med 2 1/4 procent 1995

och 0,5 procent 1996. En omläggning av uppbörden av

mervärdesskatt och en tidsmässig förskjutning i

företagens skatteinbetalningar innebar att

skatteinkomsterna blev tillfälligtvis höga under 1996.

Höjda taxeringsvärden medförde högre intäkter från

fastighetsskatten. En starkt bidragande orsak var också

att lönesumman, som är den viktigaste skattebasen,

ökade betydligt snabbare än BNP.

Även den offentliga sektorns utgifter har hållits

tillbaka mer än vad som antogs i

konvergensprogrammet. Utgiftkvoten - utgifternas andel

av BNP - reducerades under 1995 och 1996 med 4

procentenheter. Med hänsyn till att BNP-tillväxten blev

svagare motsvarar detta en betydligt stramare

utgiftsutveckling. I reala termer minskade utgifterna

med 1½

Diagram 4.1

Den offentliga sektorns finansiella sparande

Källlor: Statistiska centralbyrån, Konjunkturinstitutet och

Finansdepartementet.

procent i stället för den tillväxt på ½ procent som

konvergensprogrammet medgav. Att räntenivån blev

lägre var en starkt bidragande orsak. Exklusive räntor

reducerades de samlade offentliga utgifterna med 2,6

procent, mot konvergensprogrammets beräknade 2

procent.

Den reala minskningen av de offentliga utgifterna har

omfattat både transfereringar och konsumtion. Men den

mycket kraftiga reduktionen av transfereringarna till

hushållen som beräknades i konvergensprogrammet på

7,5 procent i reala termer mellan 1994 och 1996

begränsades till 4 procent. I gengäld blev neddragningen

av den offentliga konsumtionen större eller 2,7 procent i

volymtermer. Stigande timlönekostnader m.m. innebar

dock att utgifterna för offentlig konsumtion ökade med

4,5 procent.

De svenska nationalräkenskaperna skiljer sig på vissa

punkter från bokföringsreglerna i det europeiska

nationalräkenskapssystemet (ENS) som tillämpas inom

EU bl.a. vid bedömningen av medlemsländernas

underskott. Vid en tillämpning av dessa regler jämte en

viss korrigering beräknas att underskottet år 1996

uppgick till 3,6 procent av BNP, dvs. 1,1

procentenheter mer än svenska nationalräkenskaperna

utvisar. Skillnaden ligger främst på inkomstsidan och

beror bl.a. på att effekten av den ändrade

momsuppbörden, vissa utgifter för

läkemedelssubventioner m.m. enligt ENS-reglerna skall

omperiodiseras. För 1995 innebar motsvarande

justering att underskottet istället blev 0,2 procentenheter

mindre än den redovisade siffran.

Den konsoliderade bruttoskulden var, mätt som andel

av BNP, vid utgången av 1996 1,3 procentenheter

mindre än två år tidigare. Nedgången kan till en del

förklaras av minskade finansiella tillgångar bl.a. till

följd av försäljningar av aktier. Den offentliga sektorns

nettoskuld ökade som andel av BNP såväl 1995 som

1996.

TABELL 4.1 OFFENTLIGA SEKTORNS FINANSER

Löpande priser

MILJARDE

R

KRONOR

PROCENT AV BNP

1996

1995

1996

1997

1998

1999

2000

Inkomster

1 066

59,9

63,5

62,6

61,9

60,2

59,4

Skatter och avgifter

912

50,0

54,3

53,6

53,2

52,1

51,3

Kapitalinkomster

88

5,9

5,2

5,1

4,8

4,3

4,3

Övriga inkomster

67

4,0

4,0

3,9

3,8

3,8

3,7

Utgifter

1 108

67,8

66,0

64,7

61,9

59,7

57,9

Hushållstransfereringar

388

24,0

23,1

22,6

22,0

20,9

20,2

Övriga transfereringar

125

7,9

7,5

7,4

6,4

6,1

5,8

Ränteutgifter

119

7,1

7,1

6,6

6,0

5,6

5,2

Konsumtion och investeringar

475

28,8

28,3

28,1

27,5

27,1

26,7

Finansiellt sparande

-42

-7,9

-2,5

-2,1

0,0

0,5

1,5

Stat

-53

-8,8

-3,2

-2,4

-0,3

0,1

1,0

Socialförsäkring

16

1,2

0,9

0,7

0,6

0,6

0,5

Kommun

-5

-0,2

-0,3

-0,4

-0,3

-0,2

0,0

Primärt sparande1

-10

-6,6

-0,6

-0,2

1,5

1,8

2,4

Nettoskuld

473

26,0

28,2

29,7

27,9

26,8

25,1

Konsoliderad bruttoskuld2

1 304

78,2

77,7

77,1

73,9

71,1

67,8

Statsskuld

1 411

84,3

84,1

82,6

78,8

75,7

72,2

BNP, nivå (mdr kr)

1 645

1 678

1 754

1 841

1 933

2 025

1Finansiellt sparande exklusive kapitalinkomster och ränteutgifter.

2Enligt definitionen i Maastricht-villkoren.

Källor: Statistiska centralbyrån, Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

4.2 Utsikterna för åren 1997-2000

Till en del kan de låga offentliga utgifterna 1996

förklaras med en senareläggning av vissa investerings-

och konsumtionsutgifter. Detta, i kombination med att

de tillfälliga faktorerna på inkomstsidan faller bort, gör

att förbättringen i de offentliga finanserna beräknas bli

förhållandevis liten under 1997. De budgetförstärkande

åtgärder som ligger i det ursprungliga

konsolideringsprogrammet jämte den utvidgning av

detta som skedde i samband med förra årets

vårproposition beräknas ge budgeteffekter motsvarande

1,4 procent av BNP.

Exklusive räntor beräknas de samlade utgifterna i

reala termer vara ungefär oförändrade jämfört med

1996. Transfereringarna till hushållen stiger något till

följd av ökade utgifter för utbildningsbidrag m.m. när

antalet utbildningsplatser utökas. Övriga transfereringar

minskar dock främst genom en kraftig neddragning av

räntebidragen till bostäder. Likaså beräknas den lägre

räntenivån slå igenom i minskade ränteutgifter, även om

den offentliga sektorns bruttoskuld fortsätter växa.

Den offentliga sektorns inkomster stiger med ca 1,0

procent i reala termer. Den allmänna

sjukförsäkringsavgiften höjdes med ytterligare en

procentenhet från årsskiftet. Därtill har hushållen gjort

ovanligt stora egna skatteinbetalningar under våren.

Genom att de tillfälliga faktorer som drog upp

inkomsterna under 1996 faller bort sjunker emellertid

skattekvoten. Det finansiella sparandet förbättras, med

motsvarande 0,4 procent av BNP. Underskottet i den

offentliga sektorns finansiella sparande skulle därmed i

år beräknas uppgå till 2,1 procent av BNP. Justering för

ENS-regler bedöms för närvarande inte innebära några

större effekter.

Ett finansiellt sparandeunderskott av denna

storleksordning är i sig tillräckligt för att reducera den

offentliga bruttoskulden som andel av BNP. För 1997

har därtill antagits att omfattningen av de utförsäljningar

som aviseras i konvergensprogrammet uppgår till ca 25

miljarder kronor. Detta medför tillsammans med en viss

förstärkning av kronan att bruttoskuldkvoten faller med

0,6 procentenheter.

Kalkylen för 1998 visar att med fattade beslut, bl.a.

vad avser åtgärderna i konsolideringsprogrammet,

skulle det budgetpolitiska målet överträffas och ett

överskott uppkomma. Mot bakgrund av den svaga

arbetsmarknaden föreslås i den ekonomiska

vårpropositionen ett antal åtgärder för att minska

arbetslösheten. Dessa innefattar bl.a. ökade bidrag till

kommunerna för att ge bättre förutsättningar att

bibehålla sysselsättningen, utökat antal studieplatser

samt miljöinvesteringar. Med dessa åtgärder beräknas

den offentliga sektorn under 1998 vara i stort sett i

finansiell balans.

Den totala utgiftskvoten reduceras med tre

procentenheter till 61,9 procent av BNP 1998. De

offentliga utgifterna är därmed tillbaka på samma

relativa nivå de hade före recessionen i början av 1990-

talet.

TABELL 4.2 OFFENTLIGA FINANSER,

DIFFERENSER MOT KONVERGENSPROGRAMMET

Löpande priser

Procentenheter av BNP

1995

199

6

1997

1998

1999

2000

Inkomster

-0,7

2,3

1,2

-0,2

-1,4

-2,3

Utgifter

-2,1

-

0,4

-0,3

-1,0

-2,1

-3,1

Finansiellt

sparande

1,1

2,7

1,4

0,9

0,7

0,8

Primärt sparande1

0,6

2,2

1,0

0,3

-0,1

-0,3

Statsskuld

-5,9

-

7,2

-7,7

-8,9

-9,6

-

10,

1

Konsoliderad

bruttoskuld2

-6,1

-

7,1

-

6,9

-

7,4

-

7,6

-

7,7

Nettoskuld

-5,4

-

6,3

-

6,0

-

6,8

6,6

-

6,1

1Finansiellt sparande exklusive kapitalinkomster och ränteutgifter.

2Enligt definitionen i Maastricht-villkoren.

Källa: Finansdepartementet.

Med det scenario för den ekonomiska utvecklingen

som förutsätts i de medelfristiga beräkningarna kommer

den offentliga sektorns finanser vid en oförändrad

politik att fortsätta förstärkas under 1999 och 2000.

Bland annat den offentliga konsumtionen antas ligga

kvar på en oförändrad nivå och utgifterna för

arbetsmarknadsrelaterade ersättningar antas kunna

reduceras i takt med att arbetslöshetsnivån minskar.

Regeringen preciserar i den ekonomiska

vårpropositionen mål för de offentliga finanserna efter

1998 som innebär att det etableras ett långsiktigt

överskott på 2 procent av BNP. För åren 1999 och 2000

har målet preciserats som ett överskott motsvarande 0,5

procent respektive 1,5 procent av BNP. Beräkningar

visar att med oförändrade regler för bl.a. skatter och

transfereringar skulle det offentliga sparandet vid den

antagna tillväxten bli högre än dessa mål. För att

undvika finansiell obalans mellan privat och offentlig

sektor har det i kalkylen gjorts ett beräkningstekniskt

antagande om att hushållens skatter under dessa år

reduceras i den utsträckning de budgetpolitiska målen

medger. De på detta sätt kalkylerade skattesänkningarna

uppgår till ca 0,5 procent av BNP fr.o.m. 1999 och

ytterligare ca 0,5 procent av BNP år 2000.

0

Källor: Statistiska centralbyrån, Konjunkturinstitutet och

Finansdepartementet.

Diagram 4.2

Den offentliga sektorns konsoliderade brutto-

och nettoskuld

Källor: Statistiska centralbyrån, Konjunkturinstitutet och

Finansdepartementet.

Prop. 1996/97:150 BILAGA 2

 Prop. 1996/97:150 BILAGA 2

4

3

Prop. 1996/97:150 BILAGA 2

 Prop. 1996/97:150 BILAGA 2

 4

 5

Prop. 1996/97:150 BILAGA 2

 Prop. 1996/97:150 BILAGA 2

 6

 5

Prop. 1996/97:150 BILAGA 2

 Prop. 1996/97:150 BILAGA 2

 6

 7

Prop. 1996/97:150 BILAGA 2

 Prop. 1996/97:150 BILAGA 2

 8

 9

Prop. 1996/97:150 BILAGA 2

 Prop. 1996/97:150 BILAGA 2

 10

 11