Regeringens proposition

1993/94:157

Stöd till ekologisk odling och

trädgårdsnäringen, m.m.

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 24 februari 1994

Carl[REDACTED_EFTERNAMN]

 Karl Erik[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Jordbruksdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att ett nytt stöd till ekologisk odling införs. Stödet

uppgår till ca 200 kr per ha odlad areal som i dag är godkänd för ekologisk

odling.

För att öka konkurrenskraften inom trädgårdsnäringen föreslås bl.a. förstärkta

resurser för marknadsföring.

En högskoleexamen med inriktning mot hästkunskap inrättas vid Sveriges

lantbruksuniversitet.

En redovisning lämnas om kravet på betesgång för mjölkkor.

 1

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut........................3

2 Ärendet och dess beredning.........................3

3 Stöd till ekologisk odling.........................5

4 Trädgårdsnäringen..................................6

 4.1 Allmänna utgångspunkter...................6

 4.2 Trädgårdsnäringens konkurrenskraft........7

 4.3 Stöd för export av trädgårdsprodukter.....8

 4.4 Stöd för kvalitetsförbättring och marknadsföring

 av svensk frukt...............................9

 4.5 Stöd till vissa skuldsatta trädgårdsföretagare10

5 En högskoleutbildning inom hästområdet............11

6 Kravet på betesgång för mjölkkor..................15

 6.1 Allmänna utgångspunkter..................15

 6.2 Betesgångens betydelse för mjölkkors hälsa och

 beteende.....................................16

 6.3 Regeringens överväganden.................17

Bilaga 1 Sammanfattningen av Statens jordbruksverks rapport

 (1993:16) Motionens och betesgångens betydelse för

 mjölkkor.....................................22

Bilaga 2 Förteckning över de

remissinstanser som avgett yttrande

 över Statens jordbruksverks rapport (1993:16) Motionens

 och betesgångens betydelse för mjölkkor......25

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde

den 24 februari 1994.................................26

 2

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

1. under nionde huvudtitelns förslagsanslag till Omställningsåtgärder inom

 jordbruket m.m. för budgetåret 1994/95 anvisar 10 000 000 kr utöver vad

 som föreslagits i prop. 1993/94:100 bil. 10,

2. godkänner att nionde huvudtitelns förslagsanslag Omställningsåtgärder i

 jordbruket m.m. under budgetåret 1994/95 får disponeras för särskilda

 åtgärder inom växthusnäringen i enlighet med vad som regeringen förordar

 (avsnitt 4.2),

3. godkänner att nionde huvudtitelns förslagsanslag Omställningsåtgärder i

 jordbruket m.m. under budgetåret 1994/95 får disponeras för export av

 trädgårdsprodukter i enlighet med vad regeringen förordar (avsnitt 4.3),

4. godkänner att nionde huvudtitelns förslagsanslag Omställningsåtgärder i

 jordbruket m.m. under budgetåret 1994/95 får disponeras för mark-

 nadsföringsåtgärder inom fruktodlingen i enlighet med vad regeringen

 förordar (avsnitt 4.4),

5. godkänner att nionden huvudtitelns förslagsanslag Stöd till skuldsatta

 jordbrukare får disponeras även för stöd till trädgårdsföretagare (avsnitt

 4.5),

6. under nionde huvudtitelns ramanslag till Sveriges lantbruksuniversitet för

 budgetåret 1994/95 anvisar ett belopp som är 1 500 000 kr lägre än vad som

 föreslagits i prop. 1993/94:100 bil. 10,

7. under nionde huvudtitelns reservationsanslag till Skogs- och jordbrukets

 forskningsråd: Forskning för budgetåret 1994/95 anvisar 14 200 000 kr

 utöver vad som föreslagits i prop. 1993/94:100 bil. 10.

2 Ärendet och dess beredning

Regeringen har under våren 1994 bemyndigat chefen för Jordbruksdepartementet att

tillkalla en utredare som skall lämna förslag till utformning av ett svenskt

program för stöd enligt EG:s förordning om miljövänliga jordbruksmetoder och

bevarandet av landskapet (EG-förordning 2078/92). I enlighet med vad som anförts

i 1993 års budgetproposition (prop. 1992/93:100 bil. 10 s. 24) bör det inom

ramen för ett program enligt EG:s förordning om miljövänliga jordbruksmetoder

och bevarandet av landskapet ingå ett förslag till stöd för omläggning till

ekologisk produktion. Utredaren skall också studera förutsättningarna för

ekologiskt lantbruk i Sverige.

Det har under hösten 1993 kommit in en skrivelse från Kontrollföreningen för

ekologisk odling m.fl. om att, utöver stödet till marknadsföring och kontroll,

inledningsvis anslå medel för informationsverksamhet om ekologisk produktion.

Detta i avvaktan på att utredningen om stöd till ekologisk odling inom ramen för

EG:s miljöprogram blir klar. Vidare anser Lantbrukarnas riksförbund (LRF) i en

skrivelse att ekologisk odling skulle kunna stimuleras om gröngödsling och

ekologisk odling tillåts på omställningsmark fr.o.m. 1994 års växtodlingssäsong.

I 1994 års budgetproposition har regeringen anfört att ytterligare medel bör

anvisas till ekologisk odling redan budgetåret 1994/95, bl.a. genom en förstärk-

ning av resurserna för information och marknadsföring.

Vid riksdagsbehandlingen av prop. 1992/93:183 uttalade jordbruksutskottet

(1992/93:JoU22) att energibeskattningen, även med hänsyn till effekten av 1992

års energipolitiska beslut, kommer att utgöra en betydande del av ett träd-

gårdsföretags kostnader. Utskottet ansåg utan specifik koppling till frågan om

ett EU-medlemskap att ytterligare skattelättnader på energiområdet för

trädgårsnäringen skyndsamt borde utredas.

Utskottet föreslog att regeringen skulle ges i uppdrag att utreda omfattningen

av fruktodlingens ekonomiska problem och föreslå lämpliga åtgärder. I övrigt

tillstyrkte utskottet regeringens förslag till åtgärder. Riksdagen beslutade i

enlighet med utskottets förslag (rskr. 1992/93:330).

En särskild arbetsgrupp har under år 1993 lämnat vissa förslag (Ds 1993: 73 och

Ds 1994:8) om stöd till trädgårdsföretag som befinner sig i en obestånds-

situation, skattelättnader på energiområdet för växthusföretag, åtgärder för att

förbättra fruktodlingens ekonomiska situation samt vissa andra insatser för att

underlätta den svenska trädgårdsnäringens EG-anpassning.

En arbetsgrupp med företrädare för Jordbruksdepartementet och hästsporten har i

augusti 1993 lämnat ett förslag till en högskoleutbildning inom hästområdet.

Förslaget skulle enligt chefen för Jordbruksdepartementet omfatta utbildningens

dimensionering (antalet studenter), omfång (antalet poäng), lokalisering och

finansiering. Arbetsgruppens förslag redovisas i promemorian En

högskoleutbildning inom hästområdet (Ds 1993:60). Promemorian har

remissbehandlats. Remissyttrandena finns tillgängliga i Jordbruksdepartementet

(dnr 93/1422).

Riksdagen beslutade den 25 november 1992 att regeringen borde låta genomföra en

utvärdering av gällande bestämmelser i fråga om beteskravet för mjölkkor (bet.

1992/93:JoU1, rskr. 1992/93:24). Utvärderingen borde göras med utgångspunkt

bl.a. i vilka för- och nackdelar betestvånget inneburit för mjölkkornas hälsa i

jämförelse med förekommande lösdriftssystem.

Statens jordbruksverk har i samråd med Sveriges lantbruksuniversitet den 30

september 1993 på uppdrag av regeringen redovisat en utvärdering av kravet på

betesgång för mjölkkor (Jordbruksverkets rapport 1993:16 Motionens och

betesgångens betydelse för mjölkkor). Sammanfattningen av Jordbruksverkets

rapport finns i bilaga 1. Rapporten har remissbehandlats. En förteckning över

remissinstanserna finns i bilaga 2. Remissyttrandena finns tillgängliga i Jord-

bruksdepartementet, dnr 93/1599.

Regeringen tar nu upp dessa frågor.

 3

3 Stöd till ekologisk odling

Regeringens förslag: Utöver nuvarande anslag till ekologisk odling för

marknadsföring m.m. skall 2 miljoner kronor anvisas budgetåret 1994/95 för

information och marknadsföring. Därutöver anvisas ett särskilt arealbidrag till

ekologisk odling budgetåret 1994/95. Sammanlagt skall 10 miljoner kronor anvisas

för budgetåret 1994/95.

Skälen till regeringens förslag: Marknadssituationen för ekologisk odling har

utvecklat sig mycket positivt de senaste åren, inte minst genom konsumenternas

stora intresse för ekologiska livsmedel. På senare tid har även handeln satsat

mer på detta område. En bidragande orsak är den ekologiska odlingens allt större

förmåga att uthålligt förse marknaden med olika produkter. En ökad volym kan

alltså i sig stimulera till en ökad efterfrågan och därmed en ökad produktion.

Fler och fler inser att ekologisk odling inte bara är en nischproduktion för ett

fåtal intresserade konsumenter, utan att ekologisk odling bör ses som en del i

en strategisk satsning för svenskt jordbruk.

Genom riksdagens beslut i anledning av 1993 års budgetproposition finns det

redan i dag 10 miljoner kronor avsatta för forskning och utveckling, kontroll

och marknadsfrämjande åtgärder för ekologisk odling budgetåren 1993/ 94 och

1994/95. Härutöver disponerar Statens jordbruksverk 7,7 miljoner kronor för

ekologisk produktion under anslaget för miljöförbättrande åtgärder. Däremot

saknas särskilda resurser för informationsverksamhet kring ekologiskt jordbruk.

Det är viktigt för en framgångsrik miljöpolitik att bedriva information och

upplysning både gentemot producenter och konsumenter. I grund och botten handlar

mycket av miljöarbetet om att informera och engagera människor. En välriktad

informations- och marknadsföringsinsats kommer att öka kunskapen om och

intresset för ekologisk odling hos både konsumenter och producenter.

Utöver det belopp om 10 miljoner kronor för stöd till ekologisk odling, som

finansieras inom ramen för direktbidragen till jordbruket under anslaget

Omställningsåtgärder i jordbruket m.m., föreslår regeringen att ytterligare 10

miljoner kronor anslås under detta anslag budgetåret 1994/95. En särskild

anslagspost, Stöd till ekologisk odling, bör tas upp under anslaget för ända-

målet.

Av det nya anslaget anser regeringen att 2 miljoner kronor bör disponeras för

huvudsakligen informationsverksamhet. Liksom stödet till forskning och

utveckling, marknadsföring och kontroll bör medlen fördelas av Jordbruksverket

efter ansökan från intresserade parter på samma sätt som för budgetåret 1993/94.

Resterande 8 miljoner kronor bör disponeras i form av ett särskilt arealbi-drag

till ekologisk odling. Arealbidraget för ekologisk odling bör inte

differentieras utan vara lika stort för samtliga ekologiska odlare oavsett om

den mark de brukar är låg- eller högavkastande. Det särskilda arealbidraget bör

vara totalt 8 miljoner kronor och fördelas till 1994 års godkända ekologiska

odling. För närvarande omfattar den ekologiska odlingen ca 40 000 ha åker,

vilket medför att arealbidraget fördelat på den totala ekologiska odlingen

skulle bli ca 200 kr per ha, vilket motsvarar ca 7 öre per kg spannmål med en

avkastning på 3 000 kg per ha.

Regeringens förslag torde leda till en ökad ekologisk produktion. Däremot

bedömer regeringen att LRF:s förslag att tillåta ekologisk odling på omställd

mark väsentligt urholkar omställningsprogrammet. Omställningsstöd lämnades i

enlighet med 1990 års livsmedelspolitiska beslut för åkermark som överfördes

till annan användning än livsmedelsproduktion. Detta utesluter att ekologisk

produktion av livsmedel kan få ske på omställd åkermark.

Fördelningen av arealbidraget bör ske på så sätt att Kontrollföreningen för

ekologisk odling (KRAV) tillsammans med Demeterförbundet redovisar uppgifter om

stödberättigad ekologisk areal till Statens jordbruksverk. Regeringen kommer

senare att besluta om de närmare reglerna för stödet.

4 Trädgårdsnäringen

4.1 Allmänna utgångspunkter

Enligt regeringens uppfattning finns förutsättningar för en långsiktigt

konkurrenskraftig svensk trädgårdsnäring. Vid ett medlemskap i EU kommer

emel-lertid de gränsskyddsförändringar som detta innebär att medföra en hårdare

internationell konkurrens. I detta sammanhang kan också noteras att den i decem-

ber 1993 beslutade GATT-överenskommelsen medför vissa gränsskyddsneddragningar

för trädgårdsprodukter.

Att anpassningen till EU:s lägre producentpriser kommer att ske snabbare än

utjämningen för de dominerande kostnaderna, dvs. kapital, arbetskraft och energi

uppmärksammades av regeringen i prop. 1992/93:183 om vissa frågor rörande

jordbruket och trädgårdsnäringen. Det var också mot denna bakgrund som

regeringen föreslog att 25 miljoner kronor skulle avsättas av de s.k. direkt-

bidragen till anpassningsåtgärder, som t.ex. stöd för produktutveckling.

Som tidigare nämnts har en särskild arbetsgrupp lagt fram förslag till olika

åtgärder på trädgårdsnäringens område.

Regeringen delar arbetsgruppens uppfattning att det under tiden före ett svenskt

medlemskap i EU och ikraftträdandet av GATT-överenskommelsen finns starka skäl

för ytterligare insatser som bidrar till att öka konkurrenskraften hos svensk

trädgårdsnäring.

 4

4.2 Trädgårdsnäringens konkurrenskraft

Regeringens förslag: Till stöd för åtgärder som ökar konkurrenskraften inom

trädgårdsnäringen skall 4 miljoner kronor disponeras av tillgängliga

direktbidrag under anslaget Omställningsåtgärder i jordbruket m.m. för

budgetåret 1994/95.

Arbetsgruppens förslag: Vad gäller perioden före den 1 januari 1995 anser

gruppen att ett tidigarelagt slopande av den allmänna energiskatten på fossila

bränslen kombinerat med en retroaktiv återbetalning av den betalade skatten från

den 1 juli 1993 skulle innebära ett kraftfullt stöd till växthusnäringen.

Beräkningar har också presenterats med den 1 januari 1994 som alter-nativ

tidpunkt.

För perioden efter den 1 januari 1995 bör enligt arbetsgruppen skattelättnader i

förhållande till 1992 års energipolitiska beslut åstadkommas genom dels

nedsättning av den generellt utgående skattesatsen för koldioxid, dels genom att

det nuvarande uppbördssystemet behålls. Enligt gruppens beräkningar påverkas

inte skattens miljöstyrande effekt nämnvärt.

Skälen för regeringens förslag: Energikostnaden är, efter kostnaden för

arbetskraft, den näst största kostnadsposten i de flesta växthusföretag. Denna

kostnad har därför en stor betydelse för den svenska växthusodlingens

konkurrenskraft.

De sammantagna energiskatterna på trädgårdsområdet ligger på en högre nivå än

vad som är fallet för de viktigaste konkurrentländerna i EU. Detta betyder mest

för den särskilt energiberoende växthussektorns internationella konkurrenskraft.

Mot bakgrund av de lägre producentpriser som förväntas i samband med att

tullarna avvecklas direkt vid ett medlemskap i EU anser vi att det finns ett

behov av att dessförinnan öka växthusföretagens konkurrenskraft.

 Den allmänna energiskatten skall enligt tidigare riksdagsbeslut avvecklas den 1

januari 1995. Som ett led i anpassningen av energiskatterna mot de nivåer som

tillämpas inom våra konkurrentländer utgår fr.o.m. den 1 januari 1995

koldioxidskatten för växthusnäringen liksom för industrin med en fjärdedel av

den allmänna nivån.

Med hänsyn till energikostnadernas stora andel i växthusnäringen bör enligt

regeringens uppfattning den långsiktiga konkurrenskraften bäst stärkas genom

ytterligare åtgärder för en förbättrad energihushållning inom näringen. En

ytterligare nedsättning av energiskatterna kan i detta skede få motsatt effekt

eftersom den inte ger något incitament för sådana åtgärder.

Åtgärder för att stärka konkurrenskraften inför ett EU-medlemskap är angelägna

inte bara inom växthussektorn utan också inom andra sektorer av

trädgårdsnäringen. För att höja aktiviteten vad gäller sådana åtgärder inom hela

trädgårdsnäringen bör, i stället för de föreslagna åtgärderna vad gäller

växthusnäringens energiskatter, 4 miljoner kronor disponeras inom ramen för de

s.k. direktbidragen under anslaget Omställningsåtgärder i jordbruket m.m. för

sådana åtgärder utöver de 25 miljoner kronor som disponeras för olika åtgärder

inom trädgårdsnäringen under perioden den 1 juli 1993-den 31 december 1994.

Frågan om energiskatternas storlek jämfört med konkurrerande länders vid ett

EU-medlemskap får tas upp i samband med att frågan om tillämpning av olika stöd

inom EU prövas.

4.3 Stöd för export av trädgårdsprodukter

Regeringens förslag: För perioden fram till den 1 januari 1995 får användas

sammanlagt 3 miljoner kronor av anslaget Omställningsåtgärder i jordbruket m.m.

för att stimulera exporten av trädgårdsprodukter.

Arbetsgruppens förslag: En kraftfull satsning bör göras för att stimulera en

långsiktigt konkurrenskraftig export av trädgårdsprodukter och då även färska

sådana. Mot denna bakgrund bör 3 miljoner kronor få användas för

marknadsbearbetning på trädgårdsområdet på motsvarande sätt som görs inom ramen

för det s.k. 60-miljonerkronorsprogrammet på jordbrukets område. Om möjligt bör

detta belopp finansieras genom omfördelning inom det nuvarande anslaget.

Det kan t.ex. röra sig om åtgärder för att profilera svensk trädgårdsnäring på

EG-marknaden som producent av rena, miljövänligt framtagna kvalitetsprodukter

samt för att kartlägga marknads- och handelsstrukturer i presumtiva

exportländer.

Riksdagen beslutade våren 1993 om ett stöd på 150 miljoner kronor för export av

förädlade livsmedel. Bidraget ges för produkter som bedöms bli långsiktigt

konkurrenskraftiga på exportmarknaden. Arbetsgruppen anser att det är angeläget

att på liknande sätt stimulera exporten av trädgårdsprodukter, även färska

sådana. För detta ändamål bör 2 miljoner kronor anslås för perioden fram till

den 1 januari 1995.

Skälen för regeringens förslag: Enligt regeringens uppfattning har svensk

trädgårdsnäring på sikt möjligheter att genom rationell produktion av

högkvalitativa produkter utveckla export till den större europeiska marknaden.

Att exporten hittills har varit ringa sammanhänger med bl.a. ett traditionellt

högre kostnadsläge i Sverige än i jämförbara konkurrentländer. Härtill kommer

att de för svenska trädgårdsprodukter näraliggande marknaderna, Finland och

Norge, varit i stort sett stängda genom att kvantitativa restriktioner har

tillämpats. EU:s tullskydd på trädgårdsområdet är också högre än det i Sverige

tillämpade.

Förutsättningarna för export har förbättrats genom valutaförändringarna och

förbättras ytterligare för vissa trädgårdsprodukter då tullskyddet avvecklas vid

ett EU-inträde. Även de norska och finska marknaderna kan till följd av ett

medlemskap i EU, men också genom den nyligen beslutade GATT-överenskommelsen,

förutses komma att stegvis öppnas för svensk export. För att stimulera exporten

av trädgårdsprodukter bör i enlighet med arbetsgruppens förslag högst 2 miljoner

kronor avsättas inom ramen för de 150 miljoner kronor som anvisats för export av

förädlade livsmedel under anslaget Omställningsåtgärder i jordbruket m.m.

Enligt vår uppfattning bör också trädgårdsområdet kunna omfattas av det s.k.

60-miljonerkronorsprogrammet för marknadsföringsinsatser på jordbrukets område.

Inom ramen för direktbidrag under anslaget Omställningsåtgärder i jordbruket

m.m. bör 1 miljon kronor disponeras för ändamålet.

4.4 Stöd för kvalitetsförbättring och marknadsföring av svensk frukt

Regeringens förslag: För kvalitets- och avsättningsfrämjande insatser på

fruktodlingens område skall 5 miljoner kronor disponeras av tillgängliga

direktbidrag under anslaget Omställningsåtgärder i jordbruket m.m. för

budgetåret 1994/95.

Arbetsgruppens förslag: Sammanfaller med regeringens förslag.

Arbetsgruppen har också lämnat förslag avseende dels lättnader i fråga om uttag

av kreditgarantiavgifter, dels om utnyttjandet av EU:s strukturstöd på träd-

gårdsnäringens område.

Skälen för regeringens förslag: Den främsta direkta orsaken till fruktodlingens

problem är enligt vår bedömning marknadsförhållandena. Genom det mycket

splittrade utbudet av svensk frukt finns det få organisationer som i någon stör-

re utsträckning kan genomföra och finansiera marknadsföringsinsatser. Flertalet

försäljningsorganisationer är i sig för små för att ta på sig kostnader och

uppgifter som kommer en större del av näringen till godo.

Näringen bör därför ges ett stöd för att gemensamt kunna vidta åtgärder för att

förbättra kvalitetsarbetet med och marknadsföringen av svensk frukt. Stödet bör

ges en sådan inriktning att näringen själv efterhand kan fortsätta arbetet med

egna medel.

Mot denna bakgrund bör 5 miljoner kronor användas under budgetåret 1994/95 för

kvalitets- och avsättningsfrämjande insatser. Medlen bör tas från ramen för

direktbidrag under anslaget Omställningsåtgärder i jordbruket m.m.

Vad gäller arbetsgruppens övriga förslag anser vi inte att det finns skäl att

specifikt för trädgårdsnäringen medge lättnader när det gäller uttag av

kreditgarantiavgifter. Regeringen kommer senare att ta ställning till frågan om

utnyttjandet av bl.a. strukturstöd vid ett svenskt medlemskap i EU.

4.5 Stöd till vissa skuldsatta trädgårdsföretagare

Regeringens förslag: Stödet till skuldsatta jordbrukare utsträcks från den 1

juli 1994 till att även omfatta trädgårdsföretag med undantag för den särskilda

del av stödet till jordbruksföretagen som innebär en möjlighet att lösa in

fastigheter.

Stödet utbetalas från anslaget Stöd till skuldsatta jordbrukare.

Arbetsgruppens förslag: Arbetsgruppen föreslår att ett stöd motsvarande stödet

till vissa högt skuldsatta jordbrukare införs även för trädgårdsföretag. Det

föreslagna stödet bör dock inte, enligt arbetsgruppens uppfattning, omfatta

möjligheten att lösa in fastigheter.

För att kunna komma i fråga för stöd till trädgårdsföretag för antingen rekon-

struktion eller avveckling bör enligt arbetsgruppen följande villkor övervägas.

- De ekonomiska svårigheterna skall i huvudsak ha uppstått som en följd av

 prissänkningar på den svenska marknaden orsakade av en ökad import, vilken i

 sin tur skall ha orsakats av närmandet till EU. För fruktodlingen gäller som

 stödberättigande kriterium att en ökad import också kan ha orsakats av

 förändringen av det svenska gränsskyddet för äpplen och päron (dvs.en

 avveckling av kvantitativa restriktioner under svensk odlingssäsong).

- De ekonomiska problemen skall vara av så allvarlig art att det aktuella

 företaget kan anses vara på obestånd.

- Företaget skall vara etablerat eller ha genomfört betydande investeringar

 under en viss period. Denna period avgränsas framåt i tiden av att företag

 inte kan få del av stödet om företaget etablerat sig eller investerat efter

 det att det stod klart att ingen övergångsperiod skulle tillämpas för

 trädgårdsnäringen. Perioden avgränsas bakåt i tiden av att företag vars

 etablering eller investering ligger långt tillbaka i tiden måste anses ha haft

 tillräckliga möjligheter att uppnå en tillräcklig ekonomisk styrka.

 Kvalifikationsperioden för stödet kan bestämmas till den 1 januari 1981-den 30

 juni 1993.

- Trädgårdsföretagaren måste ha haft och fortfarande ha sin huvudsysselsättning

 och försörjning genom trädgårdsföretaget.

Skälen för regeringens förslag: Det nuvarande stödet till jordbruksföretagen

motiveras av de ekonomiska problem som i första hand kan förväntas uppkomma för

vissa kategorier av företag som en följd av avvecklingen av den interna

marknadsregleringen men också till följd av andra orsaker. Någon sådan marknads-

reglering har inte funnits inom trädgårdsnäringen. De ekonomiska problem som

gäller trädgårdsföretagen förväntas i stället huvudsakligen uppkomma som en

följd av närmandet till och framför allt i och med ett inträde i EU där

trädgårdsnäringen regleras inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken. Den

ökade konkurrensen på den svenska marknaden kan, enligt arbetsgruppens

bedömning, förväntas göra sig gällande på den svenska marknaden redan före ett

faktiskt svenskt medlemskap i EU. Detta beror på att exportörer inom EU

förväntas vilja etablera sig på eller alternativt öka sina befintliga andelar av

den svenska marknaden redan innan ett svenskt medlemskap. Medlet för en sådan

etablering bedöms främst bli priskonkurrens med den inhemska produktionen. Målet

för etableringen är att uppnå en marknadsposition och tillräckliga

marknadsandelar för en fortsatt expansion redan vid tidpunkten för ett svenskt

medlemskap och därmed sammanhängande tullavveckling.

Motivet för vårt förslag är dels denna förväntade utveckling, dels önskvärdheten

av att trädgårdsnäringen och jordbruksnäringen ges en likartad behand-ling.

De villkor som arbetsgruppen anser bör övervägas skall tillämpas vid prövningen

av om trädgårdsföretag skall kunna komma i fråga för det föreslagna stödet för

antingen rekonstruktion eller avveckling.

Den föreslagna ändringen bör gälla fr.o.m. den 1 juli 1994 och vara i kraft så

länge motsvarande regler gäller på jordbruksområdet. Förslagsanslaget Stöd till

skuldsatta jordbrukare har i budgetpropositionen för budgetåret 1994/95

föreslagits uppgå till 10 miljoner kronor. De nu föreslagna förändringarna

föranleder ingen revidering i beräkningen av anslaget.

5 En högskoleutbildning inom hästområdet

Regeringens förslag: För en utbildning inom hästområdet anvisas 12 700 000 kr

till Sveriges lantbruksuniversitet vilket är statens del av kostnaderna för

utbildningen. Hästbranschen skall finansiera resterande kostnader. Utbildningen

beräknas starta höstterminen 1994.

Den nuvarande tvååriga stallchefsutbildningen avvecklas successivt med start för

årskurs ett, läsåret 1994/95.

Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Arbetsgruppen

anser att utbildningen skall utformas som en yrkesexamen och benämnas

hästyrkesexamen.

Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser är positiva till förslaget. Således

tillstyrks förslaget i huvudsak av Sveriges lantbruksuniversitet (SLU),

Hästhållningens yrkesnämnd, Nationella Stiftelsen för Hästhållningens främjande,

Svenska ridsportförbundet, AB Trav och Galopp, Svenska travsportens centralför-

bund, Svenska hästavelsförbundet, Lantbrukarnas riksförbund, Ridskolornas

riksförbund, Svenska lantarbetareförbundet samt Stiftelsen Sveriges Avels och

Hästsportcentrum Flyinge.

Kanslersämbetet finner det svårt att bedöma det framlagda förslaget till

yrkesexamen inom hästområdet. Underlaget behöver kompletteras i flera avseenden.

Riksrevisionsverket anser att om förslaget genomförs skall det i första hand

ankomma på SLU att göra omprioriteringar av befintliga resurser och att SLU

måste anpassa utbildningsutbudet efter nya och förändrade förutsättningar.

Föreningen Skogshästen anser att det är viktigt att hästkörningen får en bra

högskoleutbildning, gymnasial påbyggnadsutbildning samt folkhögskoleutbildning.

- Lokaliseringen av dessa utbildningar borde, enligt remissinstansen, vara

Stiftelsen Wångens häst- och utbildningscenter. Föreningen för Hästs-

portutbildning vill starkt understryka att de resurser som denna nya

högskoleutbildning kräver säkerställs. Utbildningar med häst är per elev dyra på

grund av de ofrånkomliga häst-, stall- och ridhuskostnaderna. Handels- och

tjänsteföretagens arbetsgivareorganisation anser att behovet av kompetenshöjning

upp till högskolenivå är uppenbart inom den berörda branschen. De vill också

understryka vikten av att stärka sambandet mellan utbildning och forskning

vilket kan ske genom den föreslagna kopplingen till Lantbruksuniversitetet.

Stiftelsen Wången stödjer promemorians förslag under förutsättning att skriv-

ningen avser samtliga verksamheter inom hästområdet samt att lokaliseringen av

högskolan sker till samtliga tre riksanläggningar (Flyinge, Strömsholm och

Wången).

Skrivelser har kommit in från Länsstyrelsen i Jämtlands län, Jämtlands läns

landsting, Krokoms kommun, Uppsala universitet och Föreningen Nordsvenska

hästen.

Skälen för regeringens förslag: Hästhållningen i Sverige är mycket betydelsefull

både från social och ekonomisk synpunkt. Sektorn omsätter omkring 4 miljarder

kronor årligen och sysselsätter ca 7 000 personer på heltid och drygt 25 000 på

deltid.

I Sverige har hästen haft sin största betydelse inom jordbruket och skogsbruket,

försvaret och transportsektorn. Det största antalet hästar fanns i början av

1920-talet. Antalet hästar var då 700 000. I och med den s.k. avhästningen inom

försvaret och den omfattande rationaliseringen inom jordbruket och skogsbruket

efter andra världskriget minskade antalet hästar snabbt. Det var endast ca 82

000 i början av 1970-talet. Antalet hästar har nu åter ökat. Det beräknas i dag

till mellan 180 000 och 200 000. För dessa behövs en foderproduktion från drygt

180 000 ha åkermark. Detta är mer än 6 % av vår totala jordbruksareal.

Hästhållningen bidrar sålunda till att bevara det öppna landskapet.

Hösten 1991 diskuterades i riksdagen vissa frågor rörande hästhållningen. I

jordbruksutskottets betänkande 1991/92:JoU9 hänvisade utskottet vid sin

behandling av motioner om hästsport och hästutbildning till ett uppdrag som

regeringen hade gett åt Lantbruksstyrelsen att utvärdera vissa frågor rörande

hästavel och utbildning m.m. inom hästsektorn. Utskottet underströk därvid sina

tidigare uttalanden om hästhållningens stora betydelse på skilda områden. Det

framhöll bl.a. vikten av att det stora behovet av kunniga och välutbildade

instruktörer och ledare kan tillgodoses med en god grundutbildning och med

möjligheter till vidareutbildning. Utskottet förutsatte att dessa och andra av

utskottets tidigare uttalade synpunkter i frågan skulle komma att beaktas av

Lantbruksstyrelsen i dess arbete med nämnda uppdrag.

Lantbruksstyrelsen redovisade sitt uppdrag i rapporten Hästutredningen (1991:4).

Styrelsen konstaterade att utbildningsstrukturen karakteriserades av ett stort

utbud av kurser för resp. område inom hästhållningen. Vidare konstaterades att

yrkesutbildningen led av tre allvarliga problem, nämligen otillräcklig kvalitet,

otillräcklig volym och finansieringssvårigheter. Enligt Lantbruksstyrelsen fanns

det ett stort intresse för utbildningar inom hästområdet. Under perioden

1985/86-1989/90 sökte ca 1 000 elever till gymnasieskolans drygt 300

utbildningsplatser.

Hösten 1992 uttalade utbildningsutskottet i sitt betänkande 1992/93:UbU1 att de

mer hippologiska utbildningarna bör bygga på gymnasieskolans naturbruksprogram.

Utskottet ansåg att de eftergymnasiala utbildningarna, som skall förbereda för

arbete i ledande befattningar vid bl.a. ridskolor, stuterier, utbildnings- och

försäljningsstallar samt inom trav och galopp, bör organiseras inom ett samlat

utbildningsprogram med klart definierade mål, utbildningsplaner och kursplaner.

Det borde enligt utskottet ankomma på Hästhållningens yrkesnämnd att i samarbete

med utbildningsanordnaren närmare utforma utbildningarnas innehåll och struktur

m.m. Även frågan om huvudmannaskap borde enligt utskottets uppfattning beredas

inom branschens organisationer. Enligt vad utskottet hade inhämtat fördes vid

den tiden diskussioner om i vad mån de högre hippologiska utbildningarna skall

kunna räknas som högskoleut-bildningar och ingå i det nya systemet för

högskolan.

Frågan om en särskild utbildning på hästområdet har sålunda varit föremål för

riksdagens uppmärksamhet under en följd av år. Mot den bakgrunden och med hänsyn

till angelägenheten av att frågan får sin lösning snarast har en särskild

arbetsgrupp inom Jordbruksdepartementet utrett frågan om en lämplig efter-

gymnasial utbildning på hästområdet. Till arbetsgruppen har varit knutna för-

eträdare för Sveriges lantbruksuniversitet (SLU), Hästhållningens yrkesnämnd och

Nationella stiftelsen för hästhållningens främjande. Arbetsgruppens förslag

innebär i korthet att det inrättas en tvåårig högskoleutbildning inom

hästområdet. Utbildningen bör fullt utbyggd omfatta 130 studenter. Den föreslås

starta höstterminen 1994. Arbetsgruppen föreslår att SLU skall vara huvudman för

den nya utbildningen.

Dagens hästhållning har en helt annan inriktning än vad som gällde förr. Sålunda

har bl.a. antalet travhästar ökat kraftigt. Men främst är det det stora antalet

ridintresserade barn och ungdomar som har medfört att antalet hästar har ökat så

kraftigt. Ridsporten är landets näst största ungdomsidrott och den största

idrotten för flickor. Inom ridsporten ställs det med hänsyn till sportens

speciella karaktär stora krav på engagerade ungdomsledare. De måste ha

tillräckliga insikter i pedagogik, hästkunskap och djurskydd m.m. Sverige har

internationellt sett en unik ridskoleverksamhet. Ridskolorna fick i samband med

försvarets avhästning tillgång till både ett gott hästmaterial och till

människor med yrkesutbildning. De särskilda möjligheter allemansrätten ger i

vårt land har också haft stor betydelse för verksamhetens utveckling. Det finns

sålunda goda förutsättningar för många som inte själva är hästägare att odla

sitt intresse för hästsporten. Sporten har utvecklats från att vara en exklusiv

fåmanssport till en folkrörelse och breddidrott.

Det stora hästintresset bland ungdomar, hästverksamhetens stora ekonomiska

betydelse samt kraven på en god hästhållning och ett gott djurskydd har lett

till ett betydligt ökat behov inom sektorn av mer kvalificerad utbildning.

Gymnasieskolans naturbruksprogram som bl.a. har en hästinriktning har också

skapat en ökad efterfrågan på lärare med kompetens inom hästområdet. I dag

arrangerar 23 naturbruksgymnasier yrkesförbredande kurser med hästinriktning.

Intresset för programmet är mycket stort. Den snabba utbyggnaden gör dock att

det råder brist på behöriga lärare med kompetens inom hästområdet. Till detta

kommer utbildningsbehovet för egenföretagare, anställda vid stuterier,

kvalificerade ridlärare m.fl. Det finns dessutom ett uttalat behov av kompetenta

yrkesmänniskor med kvalificerad utbildning för att hästsektorn skall kunna leva

upp till djurskyddslagens normer och värderingar. Kompetensen hos den som

arbetar med hästar är viktig för att en säkerhetsmässigt acceptabel verksamhet

skall kunna bedrivas för både människor och djur. Särskilt viktigt är detta mot

bakgrund av att nya utövare av hästsporten har tillkommit och många av dessa har

inte en förankring i jordbruket eller erfarenhet av djurhållning. Det gäller

inte minst den stora grupp barn och ungdomar från tätorter som har hästar som

hobby.

Regeringen bedömer mot denna bakgrund att dagens utbildningar är alltför

begränsade. Därför behövs det en högskoleutbildning inom hästområdet. Utbild-

ningen bör tillgodose branschens och samhällets behov av kompetent arbetskraft

med goda teoretiska och praktiska kunskaper inom området, alltifrån

tävlingsverksamheten till utbildningsväsendet. En högskoleexamen med inriktning

mot hästkunskap bör vara ett komplement till vad bl.a. gymnasieskolans

naturbruksprogram kan ge. Utbildningen bör vila på vetenskaplig grund och be-

prövad erfarenhet och leda en förstärkt teoretisk kunskap i förhållande till nu-

varande utbildningar inom bl.a. områdena anatomi, fysiologi, avel, utfodring och

vård samt allmän sjukdomslära. I likhet med nuvarande utbildningar på området

bör det inom den nya utbildningen finnas möjlighet att välja mellan

arbetsledande och pedagogisk inriktning.

SLU bör vara huvudman för den nya utbildningen. SLU besitter kompetens inom alla

de områden som den nya utbildningen behöver omfatta. Kompetensen inom SLU

garanterar också sambandet mellan forskning och undervisning. I utbildningen bör

den teoretiska hästkunskapen kombineras med en välutvecklad egen färdighet.

Utbildningen bör vara tvåårig och bör fullt utbyggd omfatta totalt 130 studen-

ter, dvs. 65 studenter per årskurs.

Utbildningar av detta slag kräver tillgång till hästar både vid övningsmoment i

den teoretiska undervisningen och vid färdighetsträningen. Detta leder till att

utbildningen, jämfört med flera andra utbildningar, blir förhållandevis kostsam.

Sammanlagt kan kostnaderna beräknas till ca 25 miljoner kronor om året.

SLU bör tillföras ytterligare 12,7 miljoner kronor för att täcka statens del av

kostnaderna för den föreslagna utbildningen. Ett villkor härför bör vara att SLU

kan få till stånd en långsiktigt bindande överenskommelse med företrädare för

hästsporten om medfinansiering motsvarande ungefär samma belopp. I det belopp

som tillskjuts över statsbudgeten ingår medel som innevarande budgetår har

beräknats under åttonde huvudtitelns anslag för årskurs ett av den nuvarande

stallchefsutbildningen vid Flyinge. Medel för årskurs två tillförs SLU då den nu

pågående stallchefsutbildningen har avslutats, dvs. till budgetåret 1995/96.

I årets budgetproposition aviserar regeringen ett förslag om full

kostnadstäckning för den externfinansierade forskningen och föreslår i enlighet

därmed att anslagen för forskningsråden inom Utbildningsdepartementets an-svars-

område ökas med 10 %. Motsvarande förändring bör göras för Skogs- och

jordbrukets forskningsråd (SJFR). Anslaget till SJFR bör sålunda ökas med 10 %.

SJFR disponerar 42,2 miljoner kronor som avräknas mot influtna miljöavgifter.

För forskning som finansieras med dessa medel finns särskilda avtal där

mottagaren förbinder sig att svara för lokalkostnaderna. Dessa medel bör således

inte ingå i den föreslagna uppräkningen av SJFR:s anslag. Ökningen finansieras

genom en omfördelning mellan SLU och SJFR med 14,2 miljoner kronor.

I årets budgetproposition (prop. 1993/94:100 bil. 10) föreslår regeringen att

Sveriges lantbruksuniversitet anvisas ett ramanslag på 1 014 964 000 kr. Den

sammanlagda effekten för SLU av de här redovisade förslagen blir att anslaget

för SLU minskar med 1,5 miljoner kronor i förhållande till vad som fö-reslogs i

budgetpropositionen 1994.

6 Kravet på betesgång för mjölkkor

6.1 Allmänna utgångspunkter

Våren 1988 beslutade riksdagen om en ny djurskyddslag (prop. 1987/88:93, bet.

1987/88:JoU22, rskr. 1987/88:327). I propositionen till djurskyddslag anfördes

bl.a. att det både för bundna kor och kor i lösdrift bör uppställas krav på

betesgång. Särskilt viktigt är detta naturligtvis för de djur som står uppbundna

resten av året. I det traditionella sättet att hålla mjölkkor har också ingått

att låta djuren gå på bete under sommarhalvåret. Betesgången bör ge djuren ett

allmänt välbefinnande och god motion samtidigt som djuren får möjligheter till

ett naturligt beteende.

Djurskyddslagen (1988:534) som trädde i kraft den 1 juli 1988, föreskriver bl.a.

att djur skall hållas och skötas i en god djurmiljö och på ett sådant sätt att

det främjar deras hälsa och ger dem möjlighet att bete sig naturligt. I 10 §

djurskyddsförordningen (1988:539) anges att nötkreatur som hålls för mjölk-

produktion och som är äldre än sex månader sommartid skall hållas på bete.

Enligt 11 § förordningen skall andra nötkreatur än sådana som hålls för

mjölkproduktion sommartid hållas på bete eller på annat sätt ges tillfälle att

vistas ute. Detta gäller dock inte djur som är yngre än sex månader och inte

heller tjurar.

Enligt 13 § förordningen får undantag från 10 och 11 §§ medges om särskilda

klimatförhållanden gör utevistelse olämplig från djurskyddssynpunkt. Undantag

får också medges om det är nödvändigt med hänsyn till oförutsedda extraordinära

omständigheter. Frågor om undantag prövas av Jordbruksverket. I fråga om

djurhållning i djurstallar som var i bruk den 1 juli 1988 får den kommunala

nämnd som utövar tillsyn enligt djurskyddslagen medge undantag från 10 och

11 §§, om det finns särskilda skäl.

I djurskyddsförordningen finns vidare bestämmelser om förprövning av djur-

stallar. Enligt 5 § djurskyddsförordningen får stall för bl.a. nötkreatur inte

uppföras, byggas till eller byggas om utan att byggnaden på förhand har godkänts

från djurskydds- och djurhälsosynpunkt. Detsamma gäller när ett stall eller en

anläggning ändras på ett sätt som är av väsentlig betydelse från djurskydds- och

djurhälsosynpunkt eller när en byggnad som förut har använts för annat ändamål

tas i anspråk eller inreds som stall. Med byggnad avses även del av byggnad.

Enligt 6 § prövas frågor om godkännande av stallar och anläggningar av

länsstyrelsen.

6.2 Betesgångens betydelse för mjölkkors hälsa och beteende

Jordbruksverket och Sveriges lantbruksuniversitet har i rapporten Motionens och

betesgångens betydelse för mjölkkor bl.a. redovisat sammanställningar av

forskning och försök om mjölkkors hälsa i olika inhysningssystem samt om

beteende hos kor som hålls uppbundna eller i lösdrift med och utan betesgång.

Vidare redovisas ett försök som under perioden 1985-1990 genomförts vid Lant-

bruksuniversitetet om motionens betydelse för mjölkkor.

I det sistnämnda försöket delades 65 kor in i två grupper varav den ena gruppen

motionerades utomhus dagligen. Av försöksresultaten framgår bl.a. att

foderkonsumtion och mjölkproduktion inte påverkades av motionen. De kor som

motionerades behövde färre antal veterinärbehandlingar. Skillnaden i sjuklighet

ökade med åldern. Kor reser och lägger sig i så bestämda mönster att avvikelser

från dessa mönster kan anses onormala och bero antingen på begränsningar föror-

sakade av kons närmiljö eller hennes egen fysik. I försöket hade de motionerade

korna kortare läggningstid. Av sammanfattningen av försöket framgår att kornas

hälsa påverkades positivt av motionen, särskilt på lång sikt, medan produktion

och konsumtion inte påverkades.

I rapporten redovisas vidare en litteratursammanställning med avseende på

mjölkkors beteende på stall och på bete. Av sammanställningen framgår bl.a. föl-

jande. Mjölkkor på bete uppvisar praktiskt taget inga onormala beteenden eller

stereotypier. Sådana beteenden förekommer oftare hos bundna kor jämfört med kor

i lösdrift. Med stereotypier avses rörelser utförda på ett stereotypt sätt och

upprepade gång på gång till synes på ett meningslöst sätt. På bete är

aggressioner betydligt färre än i lösdrift. Stångningar är särskilt vanliga i

lösdrift medan hot är vanligast på bete. Den motion kor får vid betesgång

innebär 3-15 gånger längre gångsträcka än den som fås i lösdrift. Kors

läggningsbeteende på bete karakteriseras av korta förberedelsetider och få

avbrott. Daglig motion och god närmiljö i båsen förbättrar läggningsbeteendet på

stall. Liggbeteendet på bete karakteriseras av långa ostörda liggperioder. På

stall är liggperioderna kortare. På bete utförs resning med god balans. På stall

kan närmiljön och eventuell motion påverka resningsbeteendet. Vid möjlighet att

välja mellan ute- eller innevistelse väljer kor daglig utevistelse om inte

vädret vintertid är mycket dåligt.

I rapporten dras som allmän slutsats att kors beteende förefaller vara betydligt

mer naturligt på bete, främst i jämförelse med bundna system, medan lösdrift

utgör ett mellanting.

I rapporten redovisas också en litteratursammanställning med avseende på

mjölkkors hälsa i olika inhysningssystem.

Jordbruksverket och Lantbruksuniversitetet sammanfattar försöksresultaten enligt

följande. Daglig motion har i försök visats minska förekomsten av olika sjuk-

domar hos främst bundna kor men även hos kor som hålls i lösdrift har skillnader

påvisats. Kor får motion genom bl.a. betesgång och genom att röra sig mellan

mjölknings-, foder- och liggplats inom en från motionssynpunkt välplanerad

lösdriftsladugård. Kor på bete har större rörelsefrihet, ett bättre klimat, en

bättre hygien och större möjlighet till ett naturligt beteende jämfört med kor i

bundna system och i viss utsträckning även i lösdriftssystem.

6.3 Regeringens överväganden

Regeringens bedömning: Kravet på betesgång sommartid för nötkreatur som hålls

för mjölkproduktion behålls. Det skall vara tillräckligt med s.k. motionsbete

för att kravet på betesgång skall vara uppfyllt.

Regeringen har för avsikt att i djurskyddsförordningen bemyndiga Statens jord-

bruksverk att meddela föreskrifter dels om hur betesgång skall anordnas, dels om

villkor för eventuella undantag från kravet på betesgång.

Jordbruksverkets och Lantbruksuniversitetets förslag överensstämmer i huvudsak

med regeringens bedömning. Därutöver föreslås att frågor om undantag från kravet

på betesgång i fortsättningen skall prövas av länsstyrelsen.

Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser förutom Svenska lantarbetare-

förbundet tillstyrker att ett generellt krav på betesgång för mjölkkor skall

finnas. Lantarbetareförbundet anser att det för lösdriftsstallar bör räcka att

sinkor hålls på bete. Förslaget att s.k. motionsbete skall vara tillräckligt för

att kravet på betesgång skall anses vara uppfyllt tillstyrks av de instanser som

yttrat sig i frågan. Flera instanser betonar dock vikten av att arealen på

sådant motionsbete är tillräcklig från djurskydds- och miljösynpunkt.

Länsstyrelsen i Västerbottens län tillstyrker förslaget att länsstyrelsen skall

pröva dispensansökningar under förutsättning att resurser för ändamålet

tillförs. Länsstyrelsen i Kalmar län anser att Jordbruksverket bör pröva alla

dispensansökningar. Länsstyrelsen i Norrbottens län föreslår att kommunerna

kvarstår som beslutsinstans när det gäller befintliga anläggningar. Gotlands,

Hässleholms, Laholms, Falköpings, Hudiksvalls och Piteå kommuner avstyrker för-

slaget. Det anförs bl.a. att det på kommunal nivå finns tillräcklig sakkunskap

för handläggning av dispensärenden som rör befintliga anläggningar. Vidare

hänvisas det till att kommunen har kunskap om de lokala förhållandena och att

det bör vara en samordningsvinst för såväl tillsynsmyndighet som den enskilde om

samma myndighet utövar tillsyn och handlägger dispensärenden. Svenska

kommunförbundet anser att länsstyrelsen kan bli dispensprövande myndighet om

kommunerna blir remissinstans till länsstyrelsen i dessa ärenden. Förbundet

anför vidare att det klart bör framgå att kommunen är sakägare och därmed

besvärsberättigad part. Övriga instanser som yttrat sig i frågan tillstyrker

förslaget.

Skälen för regeringens bedömning: Enligt Jordbruksverkets och Lant-

bruksuniversitetets bedömning är kraven på motion och betesgång väl underbyggda

och bör finnas som generella krav i djurskyddsförordningen.

Av rapporten framgår att daglig motion minskar förekomsten av olika sjukdomar

hos framför allt kor som hålls bundna men även hos kor som hålls i lösdrift.

Motion är således en mycket viktig faktor för kors hälsa och välbefinnande. Kor

på bete har större rörelsefrihet, ett bättre klimat, en bättre hygien och större

möjlighet till ett naturligt beteende jämfört med kor som hålls i bundna system.

Detsamma gäller i viss utsträckning också då jämförelsen görs med kor som hålls

i lösdriftssystem. Betesgång är således av betydelse oberoende av

inhysningssystem.

Enligt regeringens mening är kravet på betesgång för mjölkkor välmotive-rat. Av

remissutfallet i ärendet framgår också att enigheten är stor i denna fråga.

Flera remissinstanser uttrycker sig mycket positivt över rapporten och

understryker de slutsatser som dras. Svenska lantarbetareförbundet anser dock

att när det gäller kor som hålls i lösdrift bör det vara tillräckligt att sin-

korna hålls på bete. Som nyss nämnts har det dock visats att betesgång är av

betydelse även för kor som hålls i lösdriftssystem. Som framgår av rapporten ger

dessutom kombinationen av lösdriftssystem och betesgång den bästa miljön för

djuren och det finns således inte skäl att vidta några förändringar i detta

avseende.

Enligt Jordbruksverket och Lantbruksuniversitetet finns det inte anledning att

från djurskyddssynpunkt kräva att djuren skall kunna tillgodose sitt behov av

grovfoder från betesmarken. Avgörande bör i stället vara om utevistelsen medför

att djurens behov av motion och välbefinnande beaktas. Ett välplanerat s.k.

motionsbete bör vara tillräckligt för att kravet på betesgång skall anses vara

uppfyllt. Från både djurskydds- och miljösynpunkt är det viktigt att djuren inte

vistas på så små arealer att marken på kort tid blir upptrampad. Ett motionsbete

bör även kunna anläggas på hag- eller skogsmark.

Regeringen delar Jordbruksverkets och Lantbruksuniversitetets uppfattning att

kravet på betesgång kan anses vara uppfyllt genom ett välplanerat s.k. motions-

bete. Enligt regeringens bedömning bör ett sådant synsätt också underlätta för

djurägare som i dag har svårigheter att uppfylla kravet på betesgång att anordna

bete och följaktligen minska behovet av dispenser. Det är dock viktigt, såsom

också flera remissinstanser påpekat, att arealen på ett sådant motionsbete är

tillräckligt stor så att marken inte fort blir upptrampad och så att negativa

miljöeffekter på framför allt yt- och grundvatten undviks. Regeringen har för

avsikt att i djurskyddsförordningen bemyndiga Jordbruksverket att meddela

närmare föreskrifter om hur betesmark skall vara anordnad för att kravet på

betesgång skall anses vara uppfyllt.

Jordbruksverket och Lantbruksuniversitetet anser att en översyn bör göras av

bestämmelserna som reglerar möjligheterna till dispens från kravet på betesgång.

Som inledningsvis redovisats får en kommunal nämnd som utövar tillsyn enligt

djurskyddslagen medge undantag från kravet på betesgång för djur i stallar som

var i bruk den 1 juli 1988, om det finns särskilda skäl. Om sådana stallar byggs

om eller till eller på annat sätt ändras så att stallet skall förprövas enligt

5 § djurskyddsförordningen, prövas en eventuell dispensansökan av Jordbruks-

verket. Det senare gäller också djurstallar som tagits eller tas i bruk efter

den nämnda tidpunkten. Jordbruksverket får medge undantag från kravet på

betesgång om särskilda klimatförhållanden gör utevistelse olämplig från

djurskyddssynpunkt eller om det är nödvändigt med hänsyn till oförutsedda

extraordinära omständigheter.

Enligt Jordbruksverket och universitetet bör det inte finnas behov av några

dispenser vid nyetablering och vid uppförande av en helt ny anläggning. Möjlig-

heter till dispens bör dock finnas för befintliga stallar. För att dispens skall

kunna lämnas vid en om- eller tillbyggnad av ett befintligt stall föreslås att

följande villkor skall vara uppfyllda.

- Vid om- eller tillbyggnad, som innebär ingen eller en mindre utökning av an-

 talet kor, skall höga krav ställas på djurmiljö och djurhälsa i stallarna.

- Vid om- eller tillbyggnad som innebär en väsentlig ökning av koantalet skall

 krav på lösdriftsstallar eller daglig motion året om ställas.

- Förnyelse av redan beviljad dispens, då förprövning inte är aktuell, kan

 beviljas om det vid prövningen framkommit att inga möjligheter tillutevistelse

 finns och att djurmiljön i stallet uppfyller höga krav.

- Ett villkor för dispens bör också vara att det skall finnas en möjlighet att

 tömma stallet för årlig rengöring, för sanering vid sjukdomsutbrott samtför

 reparationer och ombyggnader m.m.

Dispenserna skall vara tidsbegränsade och kunna återkallas om ställda villkor

inte uppfylls.

Flertalet remissinstanser tillstyrker de föreslagna villkoren.

Familjejordbrukarnas riksförbund anser dock att dispenser inte bör få förekomma

i andra fall än när det förordas av veterinär eller när betesmarken skiljs från

stallområdet genom att en väg eller järnväg dras fram eller på något annat sätt

som jordbrukaren inte råder över. Falköpings kommun anser att dispens endast bör

kunna ges vid förnyelse av redan givna dispenser. Nordiska samfundet mot

plågsamma djurförsök anser att förnyade dispenser skall ges ytterst restriktivt

och för högst ett år. Föreningarna djurens vänners riksorganisation anser att

inga dispenser skall medges om korna står uppbundna året om. Flera instanser

anser att dispens endast skall ges för mjölkande kor. Lantbrukarnas riksförbund

anser att vid nyetablering eller väsentlig utbyggnad bör kravet på utomhusvis-

telse alltid gälla.

Vid nyetablering kan produktionen planeras så att kravet på betesgång uppfylls.

Enligt regeringens mening bör det således inte heller i fortsättningen finnas

något behov av dispenser för sådana djurstallar.

När det gäller djurhållningen i stallar som var i bruk den 1 juli 1988, när den

nya djurskyddslagen trädde i kraft, är förhållandena dock något annorlunda. För

sådan djurhållning bör även i fortsättningen möjligheter till dispens finnas när

bete inte kan anordnas.

Flera remissinstanser anser att begreppet höga krav på djurmiljön bör precise-

ras. Länsstyrelsen i Jönköpings län anser att dessa krav bör vara mer

långtgående än de som i allmänhet gäller vid förprövning och innefatta de

speciella krav på luftvolym, yta och ventilation som blir nödvändiga för fullt

belagda stallar sommartid. Länsstyrelsen i Kalmar län anser att de krav som

ställs vid bl.a. förprövning av stallar är tillräckliga. Skall andra krav

ställas måste dessa anges närmare. Länsstyrelsen anför vidare att det inte bör

ställas som krav att stallet måste tömmas vid reparationer, ombyggnationer och

liknande eftersom olika stallavdelningar kan hållas i drift oberoende av sådana

åtgärder. Statens veterinärmedicinska anstalt anser att veterinärmedicinska

bedömningar av besättningshälsa, skötsel och djurhållningssystem i varje enskilt

fall bör avgöra om dispens kan medges.

Flera remissinstanser anser att vad som avses med en mindre utökning av antalet

kor måste preciseras. Länsstyrelsen i Norrbottens län föreslår att gränsen

mellan en mindre utökning och en väsentlig utökning av antalet kor kan sättas

vid 10 kor. Regeringen delar den uppfattningen, bl.a. mot bakgrund av att det i

Jordbruksverkets föreskrifter (LSFS 1990:44) om undantag från förprövning av

djurstallar m.m. finns angivet att stallar för nötkreatur inte behöver förprö-

vas, om antalet djur som ryms i stallet understiger 10 vuxna nötkreatur. Det bör

dock vara möjligt för den dispensprövande myndigheten att därutöver medge

undantag om det endast är fråga om enstaka djur.

Enligt regeringens mening bör det vara en uppgift för Jordbruksverket att ut-

färda närmare föreskrifter om villkor för eventuella undantag från kravet på

betesgång. Regeringen har därför för avsikt att i djurskyddsförordningen bemyn-

diga Jordbruksverket att meddela sådana föreskrifter. Föreskrifterna bör öka

förutsättningarna för en likartad bedömning av frågor om undantag i landet.

Regeringen vill dock understryka att det är väsentligt att alla möjligheter till

bete prövas. Om det efter en sådan prövning framgår att det inte är möjligt att

anordna betesgång får frågan om undantag prövas i enlighet med Jordbruksverkets

föreskrifter. Eventuella dispenser bör enligt regeringens mening vara

tidsbegränsade och om ställda villkor inte uppfylls bör en dispens kunna

återkallas.

Jordbruksverket och Lantbruksuniversitetet har också föreslagit att frågor om

undantag från kravet på betesgång i fortsättningen skall prövas av länsstyrel-

sen. Som skäl anförs att det är angeläget att bedömningar om möjligheten att

anlägga bete och om vilka villkor som bör ställas från djurmiljö- och

djurskyddssynpunkt utförs med stor sakkunskap och på ett likartat sätt.

Regeringen delar bedömningen att det är viktigt att frågor om undantag prövas

med stor sakkunskap och på ett likartat sätt. Enligt regeringens mening bör det

dock även i fortsättningen vara den kommunala nämnd som utövar tillsyn enligt

djurskyddslagen som prövar frågor om undantag när det gäller djurhållning i

stallar som var i bruk den 1 juli 1988. I fortsättningen bör emellertid detta

också gälla om ett sådant stall förprövas enligt 5 § djurskyddsförordningen,

under förutsättning att förprövningen inte innebär en väsentlig utökning av

djurantalet. Enligt regeringens mening är det en fördel att samma myndighet

utövar tillsyn och prövar frågor om undantag. Föreskrifterna om villkor för

undantag från kravet på betesgång, som det bör vara en uppgift för

Jordbruksverket att utfärda, bör enligt regeringens mening öka förutsättningarna

för en likartad tillämpning av bestämmelserna mellan kommuner. Regeringen har

vidare vid flera tillfällen betonat vikten av att veterinär anlitas av kommu-

nerna vid djurskyddstillsynen. Kommunerna bör också vid prövning av frågor om

undantag från kravet på betesgång kunna anlita veterinär och annan expertis vid

behov.

 5

Sammanfattningen av Statens jordbruksverks rapport (1993:16) Motionens och

betesgångens betydelse för mjölkkor

Bakgrund

Regeringen har uppdragit åt Statens jordbruksverk att i samråd med Sveriges

lantbruksuniversitet redovisa en utvärdering av kravet på betesgång för

mjölkkor. Redovisningen skall innefatta en redogörelse för forskningen på

området och vilka för- och nackdelar betestvånget inneburit för mjölkkornas

hälsa i jämförelse med förekommande lösdriftssystem.

I 10 och 11 §§ djurskyddsförordningen finns bestämmelser om att nötkreatur som

hålls för mjölkproduktion sommartid skall hållas på bete samt att andra

nötkreatur än sådana som hålls för mjölkproduktion skall hållas på bete eller på

annat sätt ges tillfälle att vistas ute.

I 13 § djurskyddsförordningen finns bestämmelser om undantag från 10 och 11 §§.

För djurstallar som var i bruk den 1 juli 1988, gäller att miljö- och

hälsoskyddsnämnden kan medge undantag om det finns särskilda skäl. För

djurstallar som inte var i bruk den 1 juli 1988, skall frågor om undantag prövas

av Jordbruksverket. Undtantag får medges om särskilda klimatförhållanden gör

utevistelse olämplig från djurskyddssynpunkt eller om det är nödvändigt med

hänsyn till oförutsedda extraordinära omständigheter.

Någon motsvarande regel om krav på betesgång finns inte inom EG. I Norge finns

bestämmelser om betesgång. I dessa föreskrivs att djur äldre än sex månader som

hålls bundna skall ges möjlighet till motion sommartid och då under minst 8

veckor. Djur i lösdrift är undantagna.

Erfarenheter från forskningen

En litteraturgenomgång visar att lösdrift både i form av system med båssängar

och djupströbädd samt när bundna kor fick gå på bete var positivt från

djurhälsosynpunkt jämfört med system med uppbundna kor året om. Detta gällde

sjukdomar som acetonemi, mastit, spentramp och benhälsa. Effekten på

kalvningsförlamning var mer svårtolkad. I några undersökningar fick man en

positiv effekt men i andra ingen alls eller t.o.m. negativ effekt. Beträffande

klövhälsa framhålls att närmiljön har större betydelse än inhysningssystemet.

Det finns sammanfattningsvis stora hälsomässiga vinster med att ge motion till

mjölkkor. Det försök som genomförts under 1985-1990 vid SLU, vidimerar de

resultat som erhållits i utländska försök. Kornas hälsa påverkas positivt av

motionen, särskilt på lång sikt, medan produktion och konsumtion inte påverkas.

En litteratursammanställning har också genomförts beträffande mjölkkors beteende

på stall (lösdrift eller bundna) och på bete samt eventuella samband mellan

beteende och djurens välbefinnande.

För ett flertal beteenden är skillnaderna mellan bete och olika former av

stallar rätt stora. Skillnaden mellan kors beteende på bete jämfört med på

stall, antingen i lösdrift eller som bundna, kan sammanfattas i följande

punkter.

- Ingen förekomst av onormala beteenden på bete.

- Färre aggressioner på bete.

- Bättre läggningsbeteende på bete. (Daglig motion förbättrar också lägg-

 ningsbeteendet på stall.)

- Vid valfrihet att vistas ute eller inne väljer korna daglig utevistelse om

 inte vädersituationen vintertid är mycket dålig.

Definition av betesmark

Kraven på motion och betesgång är enligt Jordbruksverket och Lant-

bruksuniversitetet väl underbyggda och bör finnas som generella krav i djur-

skyddsförordningen. Möjligheter till dispens bör finnas för befintliga stallar.

Utredningen visar att det finns anledning till en översyn av de bestämmelser i

djurskyddsförordningen som reglerar möjligheterna till dispens i enskilda

ärenden.

Jordbruksverket föreslår att betesmark skall kunna definieras dels som

produktionsbete, vilket skall innebära att djurens behov av grovfoder till

största delen tillgodoses, och dels som motionsbete som skall ge djuren

tillräckligt med motion och utevistelse. En motionsbetesfålla måste vara så stor

att det under normala somrar finns grönt att äta under hela betessäsongen och ha

tillräckligt stor area från djurskydds- och miljösynpunkt. Det bör vara

tillräckligt att ett motionsbete anläggs för att kravet på bete skall vara

uppfyllt.

Prövning av dispenser

All planering av inhysningssystem för mjölkkor skall ske med hänsyn till kornas

krav på motion och möjlighet till utevistelse. Alternativet lösdrift i kom-

bination med bete tillgodoser bäst mjölkkornas krav. För inhysningssystemen

lösdrift och uppbundna kor utan betesgång skall dispens krävas.

Vid nyetablering och vid uppförande av en helt ny anläggning bör inga behov av

dispenser föreligga.

I samband med om- och tillbyggnation kan förhållandena vara något annorlunda.

Vissa delar av en redan befintlig byggnad kan komma att användas vidare. Om

dispens skall kunna erhållas, måste vissa krav enligt utredningens förslag vara

uppfyllda. Dessa krav är:

- Vid om- och tillbyggnad, som innebär ingen eller en mindre utökning av antalet

 kor, skall höga krav ställas på djurmiljön och djurhälsan i stallarna.

- Vid en om- eller tillbyggnad, som innebär en väsentlig ökning av koantalet,

 skall krav på lösdrift eller daglig motion året om ställas.

- Förnyelse av redan beviljad dispens, då förprövning inte är aktuell, kan

 beviljas om det vid prövningen framkommit att inga möjligheter till ute-

 vistelse finns och att djurmiljön i stallet uppfyller höga krav.

- Ett villkor för dispens bör också vara att det skall finnas en möjlighet att

 tömma stallet för årlig rengöring, sanering vid sjukdomsutbrott, reparationer,

 ombyggnader m.m.

Uppfylls inte ställda krav kan en dispens återkallas.

Dispenser skall vara tidsbegränsade.

Dispensprövande myndighet

Utredningen föreslår att dispens skall prövas av länsstyrelsen i samband med

förprövningen av ett stall. Motivet är att prövningen bör utgå ifrån en

helhetslösning och om dispens lämnas, skall krav på djurmiljö- och djurhälsa

kunna ställas.

Utredningen föreslår också att även prövningen av förnyade dispenser i

befintliga stallar skall ske av länsstyrelsen och inte av miljö- och

hälsoskyddsnämnden.

 6

Förteckning över de remissinstanser som avgett yttrande över Statens

jordbruksverks rapport (1993:16) Motionens och betesgångens betydelse för

mjölkkor

Efter remiss har yttranden över rapporten avgetts av Statens veterinärmedicinska

anstalt, Länsstyrelserna i Uppsala, Jönköpings, Kalmar, Kristianstads,

Västerbottens och Norrbottens län, Gotlands, Hässleholms, Laholms, Falköpings,

Hudiksvalls och Piteå kommuner, Svenska kommunförbundet, Lantbrukarnas

riksförbund, Familjejordbrukarnas riksförbund, Föreningarna djurens vänners

riksorganisation, Nordiska samfundet mot plågsamma djurförsök, Svenska

djurskyddsföreningen, Svenska lantarbetareförbundet, Sveriges

djurskyddsföreningars riksförbund och Sveriges veterinärförbund.

Dessutom har yttrande inkommit från Länsstyrelsen i Hallands län.

 7

Jordbruksdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 24 februari 1994

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden B.[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Dinkelspiel,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], P.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1993/94:157 Stöd till ekologisk odling och

trädgårdsnäringen, m.m.

 8