Regeringens proposition

1991/92: 121

om uppgiftsskyldighet på jordbrukets område

Regeringen föreslår riksdagen att anta det förslag som har tagits

upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokollet den 26 mars 1992.

På regeringens vägnar

Carl[REDACTED_EFTERNAMN]

Börje[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås en ny lag om uppgiftsskyldighet på

jordbrukets

område. Lagen ersätter dels förordningen (1968: 111) om uppgifter

för lantbruksstatistiken och lantbrukets företagsregister, dels

lagen (1991: 911) om uppgiftsskyldighet för näringsidkare inom

livsmedelsområdet. I huvudsak innebär förslaget att bestämmelserna

i dessa båda författningar samlas i en ny lag. Några större

sakliga förändringar genomförs inte.

Lagen föreslås träda i kraft den 1 januari 1993.

Propositionens lagförslag

Förslag till

Lag om uppgiftsskyldighet på jordbrukets område

 Härigenom föreskrivs följande.

Uppgiftsskyldiga

1 § Skyldiga att lämna uppgifter om sin verksamhet enligt denna lag

är

1. den som driver jordbruk, skogsbruk, husdjursskötsel eller

trädgårdsodling,

2. den som äger mark där någon annan driver verksamhet som avses i 1,

3. en näringsidkare som tar befattning med sådana varor som avses

i 1--12, 15--25, 28, 31, 35 och 38 kap. tulltaxelagen (1987: 1068),

samt

4. en näringsidkare som levererar varor som används vid framställning

av sådana varor som avses i 3.

Uppgiftsskyldighetens omfattning

2 § Skyldigheten enligt 1 § 1 gäller uppgifter om

1. namn, person- eller organisationsnummer, adress och telefonnummer

samt ägar- och arrendeförhållanden i fråga om den fastighet

eller den del av en fastighet där verksamheten bedrivs,

2. registerbeteckning, areal och markanvändning i fråga om den

fastighet där verksamheten bedrivs,

3. byggnader och andra anläggningar,

4. maskiner och andra inventarier,

5. husdjur,

6. produktion,

7. använd arbetskraft, och

8. energianvändning.

För en fysisk person gäller uppgiftsskyldigheten också tillträdesår,

utbildning och tidigare sysselsättning.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva

att ytterligare uppgifter skall lämnas, om uppgifterna behövs

för verksamheten vid statens jordbruksverk eller statistiska

centralbyrån.

3 § Skyldigheten enligt 1 § 2 gäller uppgifter om namn och adress

på den som bedriver verksamhet på fastigheten och uppgift om den

areal som används för verksamheten.

4 § Skyldigheten enligt 1 § 3 och 4 gäller uppgifter om import,

export, inköp och försäljning samt de uppgifter i övrigt som

behövs för att belysa förhållandena på livsmedelsområdet

och följa effekterna av avregleringen på detta område.

Användning av uppgifterna

5 § Uppgifter som samlats in med stöd av denna lag får användas

av statens jordbruksverk i dess verksamhet och av statistiska

centralbyrån

för statistiska ändamål och för förande av register av

lantbruksföretag.

Används insamlade uppgifter för framställning av officiell statistik

gäller, med undantag för uppgiftsskyldigheten, lagen (1992: 00)

om den officiella statistiken.

6 § Uppgifter som samlats in med stöd av 2 och 3 §§ får användas

för beräkning och utbetalning av bidrag på jordbrukets område

och i ärenden om skördeskadeskydd. Uppgifterna får också utnyttjas

för jordbrukets blockorganisation eller för annan

beredskapsplanläggning.

Varje enhet för lantbruksfrågor eller annan enhet med motsvarande

funktion inom en länsstyrelse skall för sin verksamhet på jordbrukets

område ha tillgång till uppgifterna.

Insamlande myndighet

7 § Uppgifterna skall lämnas till den myndighet som regeringen

bestämmer.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela

närmare föreskrifter om de uppgifter som skall lämnas samt om

sättet och tiden för uppgiftslämnandet.

Kontroll m. m.

8 § Kontroll av att uppgifter som samlas in med stöd av lagen är

riktiga utövas av statens jordbruksverk.

Jordbruksverket har rätt att på begäran få de upplysningar och

handlingar som behövs för kontrollen. Jordbruksverket har också

rätt till tillträde till lokaler och andra utrymmen samt rätt

att göra fältmätningar och fältbesiktningar. Jordbruksverket

har dock inte med stöd av denna lag rätt till tillträde till bostäder.

9 § Den myndighet som en uppgift skall lämnas till får meddela

de förelägganden som behövs för att uppgiftsskyldigheten enligt

lagen skall fullgöras. I beslut om förelägganden får myndigheten

sätta ut vite.

Ansvar m.m

10 § Till böter döms den som

1. inte fullgör uppgiftsskyldighet enligt denna lag eller

2. uppsåtligen eller av oaktsamhet lämnar oriktig uppgift.

Till ansvar skall inte dömas om gärningen är belagd med straff

enligt brottsbalken.

Om ett vitesföreläggande har överträtts, döms inte till

ansvar för en gärning som omfattas av föreläggandet.

Allmänt åtal får väckas bara efter anmälan av den myndighet

som uppgiften har eller skulle ha lämnats till.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993, då förordningen

(1968: 111) om uppgifter för lantbruksstatistiken och lantbrukets

företagsregister och lagen (1991: 911) om uppgiftsskyldighet för

näringsidkare inom livsmedelsområdet skall upphöra att gälla.

Äldre föreskrifter gäller dock fortfarande i fråga om uppgifter

som har eller skulle ha lämnats före utgången av år 1992.

Jordbruksdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 26 mars 1992

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden

B.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén,[REDACTED_EFTERNAMN], af[REDACTED_EFTERNAMN],

Dinkelspiel,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], P.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om uppgiftsskyldighet på jordbrukets område

1 Ärendet och dess beredning

Livsmedelsstatistikutredningen lämnade i november 1991 sitt

slutbetänkande

Statistiken inom livsmedelssektorn -- förslag till förändringar

(SOU 1991: 99). I betänkandet behandlas bl. a. frågor om

strukturstatistik

och registeruppgifter för jordbruket. I utredningen föreslås

att lantbruksregistret i sin nuvarande omfattning skall behållas

till och med år 1993. Betänkandet har remissbehandlats. De

ställningstaganden

förslagen föranleder har redovisats för riksdagen tillsammans

med förslag i vissa jordbrukspolitiska frågor (prop. 1991/92: 96).

Föreskrifterna på det statliga statistikområdet har nyligen setts

över från formella utgångspunkter av en särskild utredare. Utredaren

lämnade i april 1990 betänkandet Förenklad statistikreglering

(SOU 1990: 43). Betänkandet innehåller bl. a. förslag till en

särskild lag om den statliga statistikframställningen. Betänkandet

har remissbehandlats. Efter föredragning av chefen för

finansdepartementet

har regeringen beslutat inhämta lagrådets yttrande över förslag

till lag om den officiella statistiken.

Uppgiftsskyldigheten för lantbruksstatistiken omfattas inte av

förslaget

till lag om den officiella statistiken. Skälet till detta är att

uppgifterna för lantbruksstatistiken också har en administrativ

användning.

I samband med den pågående översynen av statistiken inom

livsmedelssektorn

och den översyn som görs av den statliga statistiken över huvud

taget i formellt hänseende, har även reglerna i fråga om

lantbruksstatistiken

setts över från formella utgångspunkter. Vid den översynen har

bestämmelserna om lantbrukarnas uppgiftsskyldighet samordnats med

de bestämmelser som nu finns i lagen om uppgiftsskyldighet för

näringsidkare inom livsmedelsområdet. Inom jordbruksdepartementet

har upprättats en promemoria med förslag till en lag om

uppgiftsskyldighet

på jordbrukets område.

Promemorian har remissbehandlats.

Till protokollet i detta ärende bör fogas det lagförslag som

läggs fram i promemorian som bilaga 1.

En förteckning över remissinstanserna och kopior av remissyttrandena

finns tillgängliga i lagstiftningsärendet (jordbruksdepartementet

dnr 103/92).

Regeringen beslutade den 12 mars 1992 att inhämta lagrådets yttrande

över förslag till lag om uppgiftsskyldighet på jordbrukets område.

Lagrådsremissens lagförslag bör fogas till protokollet som bilaga 2.

Lagrådet har yttrat sig över förslaget. Därvid har lagrådet

haft vissa synpunkter på samordningen mellan lagen om

uppgiftsskyldighet

på jordbrukets område och den föreslagna lagen om den officiella

statistiken. Lagrådets yttrande bör fogas till protokollet i detta

ärende som bilaga 3.

Jag har följt lagrådets förslag. Därutöver har vissa redaktionella

ändringar vidtagits.

2 Gällande bestämmelser

Förordningen om uppgifter för lantbruksstatistiken och lantbrukets

företagsregister omfattar den som inom landet driver jordbruk,

skogsbruk,

husdjursskötsel, fruktodling eller trädgårdsodling eller som

äger mark där någon annan driver sådan verksamhet. Uppgifter

skall lämnas bl. a. om fastigheten där verksamheten bedrivs samt

om byggnader, maskiner, husdjur, framställda produkter och anlitad

arbetskraft. Uppgifterna lämnas för statistiska centralbyråns

lantbruksstatistik men ingår också i lantbrukets företagsregister.

Registret förvaras hos statistiska centralbyrån. Jordbruksverket

och de enheter inom länsstyrelserna som handhar lantbruksfrågor

har tillgång till uppgifterna för sin verksamhet på jordbrukets

område. Uppgifterna i lantbrukets företagsregister får, enligt

bestämmelserna i förordningen, utnyttjas för beredskapsplanläggning.

Även i övrigt utnyttjas registret för administrativa ändamål.

Bestämmelser om detta finns t. ex. i ett flertal stödförfattningar.

Med stöd av lagen om uppgiftsskyldighet för näringsidkare inom

livsmedelsområdet får uppgifter samlas in för att belysa förhållandena

och följa effekterna av avregleringen på livsmedelsområdet.

Uppgiftsskyldighet

gäller för näringsidkare som tar befattning med vissa angivna

varugrupper, framför allt varor som produceras eller används inom

jordbruket.

Lagen om uppgiftsskyldighet för näringsidkare inom livsmedelsområdet

infördes i samband med jordbrukets avreglering. Inom prisregleringens

ram hade med stöd av lagen (1967: 340) om prisreglering på jordbrukets

område ett flertal interna avgifter tagits ut. Lagen (1984: 151)

om punktskatter och prisregleringsavgifter gällde för förfarandet

vid uttag av avgifterna. Genom uppbörd och kontroll av avgifterna

fick myndigheterna tillgång till uppgifter om bl. a. produktion,

försäljning och lagerhållning av olika jordbruksprodukter. Lagen

om punktskatter och prisregleringsavgifter gav också myndigheterna

vissa möjligheter till kontroll hos den som utan att vara

avgiftsskyldig

bl. a. tillverkade och idkade handel med varor som användes vid

framställning av avgiftspliktiga varor. Tillgång till sådana uppgifter

är en väsentlig förutsättning för att kunna följa utvecklingen

inom livsmedelskedjan. När en stor del av den interna regleringen

upphörde den 1 juli 1991 fick myndigheterna inte på samma sätt

som tidigare tillgång till de uppgifter som behövs. För att kunna

följa den livsmedelspolitiska reformens effekter på olika områden

och utifrån olika aspekter ansågs det nödvändigt att myndigheterna

gavs möjlighet att ta fram uppgifter i samma omfattning som tidigare.

Den uppgiftsskyldighet som finns enligt förordningen om uppgifter

för lantbruksstatistiken och lantbrukets företagsregister var

inte tillräcklig.

Bestämmelserna om uppgiftsskyldighet för näringsidkare inom

livsmedelsområdet har tagits in i en särskild lag eftersom en

utvidgning

av förordningens tillämpningsområde inte är möjlig. Bestämmelser

som innebär att enskilda kan åläggas att lämna uppgifter kräver

nämligen enligt regeringsformen lagstöd. Förordningen med dess

nuvarande tillämpningsområde har kunnat behållas med stöd av

regeringsformens övergångsbestämmelser.

3 Uppgifter för lantbruksstatistiken

Mitt förslag: Skyldigheten att lämna uppgifter till lantbruksregistret

regleras i en ny lag i stället för som nu i en förordning.

 Promemorians förslag: Överensstämmer med mitt.

Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget

eller lämnar det utan erinran. En instans, statskontoret, anser

det tveksamt att nu lagstifta om uppgiftsskyldigheten innan jordbruks-

och livsmedelsstatistikens innehåll slutligen lagts fast. Flera

remissinstanser

har synpunkter på den föreslagna omfattningen av uppgiftsskyldigheten.

Skälen för mitt förslag: Skyldigheten att lämna uppgifter

till lantbruksregistret är för närvarande reglerad endast i

förordning. Enligt 8 kap. 3 § regeringsformen skall emellertid

föreskrifter om förhållandet mellan enskilda och det allmänna

som gäller åligganden för enskilda meddelas genom lag. Som jag

redan nämnt uppfyller förordningen om uppgifter för

lantbruksstatistiken

och lantbrukets företagsregister de konstitutionella kraven enbart

till följd av övergångsbestämmelser till regeringsformen. Flertalet

remissinstanser är positivt inställda till att uppgiftsskyldigheten

enligt förslaget regleras i lag. De uppgifter som lämnas till

lantbruksregistret används för både statistiska och administrativa

ändamål. I den nyligen beslutade propositionen om vissa

jordbrukspolitiska

frågor, m. m. gör regeringen den bedömningen att lantbruksregistret

i sin nuvarande form behövs under de närmast följande åren

för båda de angivna ändamålen. Både avregleringen på jordbrukets

område och Sveriges närmande till EG kommer att ge anledning till

en omprövning av den nuvarande uppgiftsinsamlingen för statistik

och administration. Att en sådan omprövning förestår utgör

emellertid enligt min mening inte skäl för att avvakta med en

formell översyn av lagstiftningen. Den översyn som görs på

statistikområdet i övrigt i detta hänseende bör således göras

även för jordbrukets del. Mot den bakgrunden bör bestämmelserna

om lantbruksstatistiken omformas så att de uppfyller nu gällande

konstitutionella krav. Bestämmelserna bör därför tas in i

en särskild lag om uppgiftsskyldighet på jordbrukets område.

Uppgiftsskyldighetens omfattning skall i princip vara densamma som

gäller i dag. Vissa smärre förändringar bör emellertid ske.

Till detta återkommer jag i specialmotiveringen. Till den detaljerade

uppräkningen i lagen av de uppgifter som kan krävas in föreslås

ett tillägg i form av ett bemyndigande för regeringen eller den

myndighet som regeringen bestämmer att föreskriva att ytterligare

uppgifter skall lämnas om uppgifterna behövs för verksamheten

vid statens jordbruksverk eller statistiska centralbyrån.

Lantbrukarnas

riksförbund och Företagens uppgiftslämnardelegation ifrågasätter

om inte uppräkningen av de uppgifter som kan tas in räcker och

att bemyndigandet därför kan avvaras. Jordbruksverket har däremot

framhållit att det är värdefullt att verket som användare av

systemet kan påverka valet av uppgifter. Jag vill i det här

sammanhanget

understryka vikten av att inte i onödan belasta de små- och medelstora

företagen med uppgiftslämnande. Följaktligen bör den möjlighet

som bemyndigandet öppnar användas med stor restriktivitet. Det

kan emellertid tänkas uppkomma behov av att i något avseende vidga

uppgiftsskyldigheten. Den bedömningen gör jag mot bakgrund av

att jordbruket befinner sig i en omställningsfas och att det därför

även på kort sikt är svårt att till alla delar göra en precis

avgränsning av vilka uppgifter som är nödvändiga. Frånsett

vissa detaljer i uppräkningen av uppgifter ansluter jag mig

följaktligen

till promemorians förslag när det gäller utformningen av den

bestämmelse som reglerar uppgiftsskyldigheten.

3.1 Uppgifternas användning

Mitt förslag: Precis som i dag skall de uppgifter som samlas in

på jordbrukets område kunna användas för såväl administrativa

som statistiska ändamål.

 Promemorians förslag: Överensstämmer med mitt.

Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget

eller lämnar det utan erinran. Datainspektionen har, med utgångspunkt

i att uppgiftsinsamling för statistikändamål är ett huvudsyfte

med den föreslagna lagen, bl. a. pekat på vissa problem med hänsyn

till den sekretess som råder för statistikuppgifter mellan

myndigheter.

Likartade synpunkter har framförts av Lantbrukarnas riksförbund

och Företagens uppgiftslämnardelegation. Länsstyrelsen i Jönköpings

län menar att insamlade uppgifter bör få användas av länsstyrelsen

i en större utsträckning än för närvarande. Länsstyrelsen

i Kopparbergs län har också pekat på att länsstyrelsen som sådan

-- inte bara den enhet som handhar lantbruksfrågor -- kan komma att

efterfråga uppgifter ur lantbruksregistret.

Skälen till mitt förslag: Omfattningen av uppgiftsskyldigheten

enligt förordningen om uppgifter för lantbruksstatistiken och

lantbrukets företagsregister styrs både av de statistiska och de

administrativa behoven på området. Av förordningen framgår att

uppgifterna skall lämnas för lantbruksstatistiken och ingå i

lantbrukets företagsregister. Även andra uppgifter som behövs

för jordbruksverkets och statistiska centralbyråns verksamheter

får emellertid begäras in med stöd av förordningen.

Förutom att uppgifter i registret som allmän informationskälla

utgör underlag för beslut i olika avseenden grundar sig också

beslut i bidragsärenden helt eller delvis direkt på uppgifter i

registret. Bestämmelser härom finns i flera stödförfattningar

på jordbrukets område. Uppgifterna får också användas för

beredskapsplanläggning. De uppgifter som samlas in på jordbrukets

område bör i framtiden få användas för samma ändamål som

för närvarande.

I fråga om uppgifter för statistiska ändamål gäller som en

allmän princip att uppgifter som samlas in för statistik inte

får användas för andra ändamål än statistik och forskning.

Dessa principer har kommit till uttryck i Europarådets rekommendation

om skydd för personuppgifter inom vetenskaplig forskning och

statistik.

Enligt datainspektionen har lagförslaget inte utformats i enlighet

med dessa principer och uppfyller därför inte heller rekommendationens

krav. En lösning på detta problem skulle enligt datainspektionen

kunna vara att uppgiftsskyldigheten för den enskilde skall gälla

i förhållande till jordbruksverket och att de sålunda insamlade

uppgifterna också får användas av statistiska centralbyrån för

officiell statistik. Det finns nämligen inget som hindrar att

uppgifter

som samlas in för administrativa ändamål också får utgöra

underlag för statistik. Datainspektionen förutsätter då att

både jordbruksverket och statistiska centralbyrån har behov av samma

uppgifter. Med en sådan utformning av lagen skulle man enligt

datainspektionen

också lösa de problem som sekretesslagens bestämmelser annars

kan innebära när uppgifter samlats in för statistik och därefter

skall överlämnas till en annan myndighet för att där användas

för något annat ändamål. En annan lösning på problemen skulle

enligt datainspektionen vara att i lagen klart och tydligt ange vilka

uppgifter som skall lämnas till vilken myndighet och för vilka

ändamål de får användas.

I anledning av vad datainspektionen anfört vill jag på nytt framhålla

att de uppgifter som samlas in med stöd av den föreslagna lagen

kan komma att användas för såväl administrativa som statistiska

ändamål. Båda användningsområdena är lika viktiga. Detta

bör komma till klarare uttryck i författningstexten än vad som

skett i promemorieförslaget.

Vad jag nu har anfört gäller generellt för uppgiftsinsamlingen

enligt den föreslagna lagen. Vad beträffar uppgifter som med stöd

av lagen samlas in från lantbrukare är avsikten att dessa uppgifter,

liksom hittills, skall kunna användas för administration som även

andra än jordbruksverket svarar för. Så t. ex. bör det av lagen

framgå att uppgifterna kan komma att användas för statlig stödgivning.

Sådana ärenden handhas inte bara av jordbruksverket utan också

av de enheter vid länsstyrelserna som har ansvaret för

lantbruksfrågor.

I den föreslagna lagen anges inte vilken myndighet som skall svara

för uppgiftsinsamlingen. Med den utformning lagen får med mitt

förslag kan jag emellertid inte se något hinder mot att den uppgiften

liksom hittills anförtros statistiska centralbyrån. I det uppdraget

ingår då också att för uppgiftslämnarna klargöra att

uppgiftsinsamlingen

sker också för andra ändamål än utgöra underlag för statistik.

Jag anser följaktligen att förslaget är förenligt med den

princip som gäller för användningen av insamlade uppgifter och

som finns uttryckt i den nyssnämnda rekommendationen. Vad beträffar

de sekretessfrågor som datainspektionen tar upp i sitt yttrande bör

dessa få sin lösning genom att det i en förordning till den föreslagna

lagen anges vilka myndigheter som skall ha tillgång till de insamlade

uppgifterna.

Lantbruksregistret förvaras hos statistiska centralbyrån. Utöver

jordbruksverket har också varje enhet för lantbruksfrågor eller

annan enhet med motsvarande funktion inom en länsstyrelse för

sin verksamhet på jordbrukets område tillgång till uppgifter ur

registret. Länsstyrelsernas lantbruksenheter har i varje fall på

kort sikt fortsatt behov av tillgång till uppgifterna. Länsstyrelsen

i Jönköpings län anför emellertid att länsstyrelsen som

sådan bör få tillgång till lantbruksregistret i större utsträckning

än vad som gäller i dag. I yttrandet hänvisas till att jordbrukets

omställning behöver följas noga på länsnivå och att det

därför är önskvärt med ett årligt statistikunderlag på

jordbrukets område. En likartad uppfattning framförs av länsstyrelsen

i Kopparbergs län. De ändringar som föreslås skulle innebära

en utvidgning av användningsområdet i förhållande till vad som

gäller i dag. Jag är inte beredd att i det föreliggande

lagstiftningsärendet

föreslå någon sådan utvidgning. I det föregående har jag nämnt

att det på längre sikt finns behov av en omprövning av den nuvarande

uppgiftsinsamlingen. Enligt min mening bör de frågor som

länsstyrelserna

tar upp lämpligen behandlas i det sammanhanget.

3.2 Registerfrågor

Mitt förslag: Lantbrukets företagsregister bör även fortsättningsvis

föras med stöd av tillstånd av datainspektionen.

 Promemorians förslag: Överensstämmer med mitt.

Remissinstanserna: Förslaget har tillstyrkts eller lämnats utan

erinran av remissinstanserna.

Skälen till mitt förslag: Lantbrukets företagsregister förvaras

hos statistiska centralbyrån. Registret är inrättat med tillstånd

av datainspektionen.

Frågan om ett register skall lagregleras får avgöras från fall

till fall. I propositionen om offentlighet, integritet och ADB

(prop.1990/91:

60) angavs vissa riktlinjer för när särskilda registerlagar

borde förekomma. Den bedömning som gjordes byggde på Data- och

offentlighetskommitténs förslag och remissinstansernas yttrande

över detta. I propositionen uttalades bl. a. att en målsättning

bör vara att i de fall register med ett stort antal registrerade

och ett särskilt känsligt innehåll inrättas bör bestämmelser

för registret meddelas i form av lag. Detta gäller särskilt

i de fall uppgifterna i registret sprids externt i icke obetydlig

omfattning. I första hand bör register hos socialstyrelsen,

landstingen,

kommunerna (socialtjänst och skolhälsovård) samt riksförsäkringsverket

och försäkringskassorna regleras i registerlagar.

Konstitutionsutskottets uttalande i betänkandet med anledning av

propositionen (1990/91: KU11) innebar i huvudsak att utskottet delade

den uppfattning som kommit till uttryck i propositionen.

Lantbrukets företagsregister har funnits sedan 1968. Registret kan

inte sägas innehålla särskilt känsliga uppgifter. Mot den bakgrunden

anförs i promemorian att någon lagreglering av registret knappast

kan anses nödvändig. Registret bör enligt promemorian även

i fortsättningen föras med stöd av datainspektionens tillstånd.

Den uppfattningen delas av datainspektionen.

Jag ansluter mig till promemorians förslag som har fått stöd

i datainspektionens yttrande.

4 Uppgiftsskyldighet för näringsidkare inom livsmedelsområdet

Mitt förslag: Uppgiftsskyldigheten för lantbrukare och

uppgiftsskyldigheten

för näringsidkare på livsmedelsområdet bör regleras i en och samma

lag.

 Promemorians förslag: Överensstämmer med mitt.

Remissinstanserna: Förslaget har tillstyrkts eller lämnats utan

erinran av remissinstanserna. Kooperativa förbundet har därvid

förutsatt att förslaget inte kommer att medföra tillkommande

kostnader för företagen. Handelns samarbetsorgan i jordbruksfrågor

och Grossistförbundet Svensk Handel framhåller vikten av att

kostnadsaspekterna

i sammanhanget ägnas speciell uppmärksamhet framöver.

Skälen till mitt förslag: I syfte att förenkla regleringen

bör bestämmelserna om uppgiftsskyldighet på jordbrukets område

samlas i en lag. Det innebär att bestämmelserna i lagen om

uppgiftsskyldighet

för näringsidkare inom livsmedelsområdet bör föras till den

nya lagen. Någon saklig ändring av bestämmelserna bör dock

inte göras. De föreslagna förändringarna kommer inte att innebära

några ökade kostnader för näringsidkare inom livsmedelsområdet.

5 Upprättat lagförslag

I enlighet med vad jag har anfört har inom jordbruksdepartementet

upprättats förslag till lag om uppgiftsskyldighet på jordbrukets

område.

Lagrådet har granskat lagförslaget.

6 Specialmotivering

Lagen om uppgiftsskyldighet på jordbrukets område innebär en

skyldighet

för lantbruksföretag och näringsidkare inom livsmedelsområdet

att lämna uppgifter till myndigheter för administrativa och

statistiska

ändamål. Livsmedelsekonomiska samarbetsnämnden menar att rubriken

till lagen inte helt täcker det lagen avser att reglera eftersom

en stor del av uppgiftsskyldigheten också omfattar andra än

lantbruksföretag.

Det är visserligen riktigt att uppgiftsskyldigheten också gäller

för näringsidkare på livsmedelsområdet men den uppgiftsinsamlingen

syftar främst till att göra det möjligt för jordbruksverket

att administrera den kvarvarande regleringen av jordbruket. Det finns

därför skäl att i rubriken särskilt ange att det är fråga

om en uppgiftsskyldighet på just jordbrukets område.

Som framgår av den allmänna motiveringen bör bestämmelser om

ett register för insamlade uppgifter inte tas in i lagen. I stället

bör liksom nu erforderligt register inrättas med tillstånd av

datainspektionen. Till följd härav har alla bestämmelser som

syftar på lantbruksregistret och som nu finns i förordningen om

uppgifter för lantbruksstatistiken och lantbrukets företagsregister

utmönstrats ur den nya lagen. I lagen anges inte heller vilken

myndighet

som skall svara för uppgiftsinsamlingen. Därför finns det inte

skäl att i lagen ta ställning till frågan om försäljning

av uppgifter ur lantbruksregistret.

Uppgiftsskyldiga

1 §

Skyldiga att lämna uppgifter om sin verksamhet enligt denna lag är

1. den som driver jordbruk, skogsbruk, husdjursskötsel eller

trädgårdsodling,

2. den som äger mark där någon annan driver verksamhet som avses i 1,

3. en näringsidkare som tar befattning med sådana varor som avses

i 1--12, 15--25, 28, 31, 35 och 38 kap. tulltaxelagen (1987: 1068),

samt

4. en näringsidkare som levererar varor som används vid framställning

av sådana varor som avses i 3.

Uppgiftsskyldigheten i 1 § första och andra punkten motsvarar den

som gäller enligt 1 § förordningen om uppgifter för

lantbruksstatistiken

och lantbrukets företagsregister. I första punkten har termen

fruktodling utmönstrats. Detta innebär ingen förändring i

sak utan den verksamheten får anses innefattad i begreppet

trädgårdsodling.

Uppgiftsskyldigheten i 1 § tredje och fjärde punkten motsvarar

den uppgiftsskyldighet som gäller enligt 2 § lagen om

uppgiftsskyldighet

för näringsidkare inom livsmedelsområdet.

Uppgiftsskyldighetens omfattning

2 §

Skyldigheten enligt 1 § 1 gäller uppgifter om

1. namn, person- eller organisationsnummer, adress och telefonnummer

samt ägar- och arrendeförhållanden i fråga om den fastighet

eller den del av en fastighet där verksamheten bedrivs,

2. registerbeteckning, areal och markanvändning i fråga om den

fastighet där verksamheten bedrivs,

3. byggnader och andra anläggningar,

4. maskiner och andra inventarier,

5. husdjur,

6. produktion,

7. använd arbetskraft, och

8. energianvändning.

För en fysisk person gäller uppgiftsskyldigheten också tillträdesår,

utbildning och tidigare sysselsättning.

 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får

föreskriva

att ytterligare uppgifter skall lämnas, om uppgifterna behövs

för verksamheten vid statens jordbruksverk eller statistiska

centralbyrån.

I 2 § regleras vilka uppgifter som kan krävas in av den som är

uppgiftsskyldig enligt 1 § 1, dvs. av den som driver jordbruk,

skogsbruk,

husdjursskötsel eller trädgårdsodling. Bestämmelserna i paragrafen

överensstämmer i huvudsak med 4 § förordningen om uppgifter

för lantbruksstatistiken och lantbrukets företagsregister. I

uppräkningen

i första punkten har emellertid telefonnummer lagts till och åttonde

punkten är helt ny. Inom vissa delar av jordbruksproduktionen har

energianvändningen stor betydelse. Det finns därför skäl att

göra det möjligt att begära in också sådana uppgifter. Punkten

fyra har kompletterats med inventarier. Genom dessa justeringar och

tillägg tillgodoses en del av de synpunkter som framförts av

statistiska

centralbyrån och Trädgårdsnäringens riksförbund. Däremot

har jag inte ansett det befogat att vidga uppräkningen till att

gälla också användningen av gödsel- och bekämpningsmedel

och andra sådana insatsvaror. Jag har erfarit att det kunskapsbehov

som för närvarande finns i det avseendet tillgodoses genom den

uppgiftsskyldighet som åligger näringsidkare på livsmedelsområdet.

Vissa bestämmelser i förordningen har inte fått någon direkt

motsvarighet i lagen. Detta gäller 4 § första stycket 5 förordningen

som avser uppgifter om framställda produkter och deras användning

i verksamheten samt kravet i andra stycket samma paragraf på att

uppgifter skall lämnas om egen arbetsinsats. Tillräckliga uppgifter

i dessa hänseenden bör kunna tas in med stöd av lagbestämmelserna

i 2 § första stycket 6 respektive 7.

För närvarande gäller att statistiska centralbyrån i samråd

med jordbruksverket får besluta att ytterligare uppgifter som behövs

för dessa myndigheters verksamhet skall lämnas. Befogenheten att

besluta sådana föreskrifter delegeras i lagen till regeringen.

Regeringen bör dock få överlåta sin befogenhet till den myndighet

som regeringen bestämmer. Bestämmelser härom finns i 2 § tredje

stycket.

3 §

Skyldigheten enligt 1 § 2 gäller uppgifter om namn och adress på

den som bedriver verksamhet på fastigheten och uppgift om den areal

som används för verksamheten.

I paragrafen anges vilka uppgifter som kan tas in av den som är

uppgiftsskyldig enligt 1 § 2, dvs. av den som äger mark där någon

annan driver jordbruk, skogsbruk, husdjursskötsel eller

trädgårdsodling.

Paragrafen motsvarar 5 § i förordningen om uppgifter för

lantbruksstatistiken

och lantbrukets företagsregister.

4 §

Skyldigheten enligt 1 § 3 och 4 gäller uppgifter om import, export,

inköp och försäljning samt de uppgifter i övrigt som behövs

för att belysa förhållandena på livsmedelsområdet och följa

effekterna av avregleringen på detta område.

I paragrafen regleras vilka uppgifter som skall kunna krävas in

av näringsidkare som tar befattning med vissa varor som närmare

anges i tulltaxelagen eller levererar varor som används vid

framställning

av sådana varor. Paragrafen motsvarar med endast redaktionella

ändringar

1 och 3 §§ lagen om uppgiftsskyldighet för näringsidkare inom

livsmedelsområdet.

Användning av uppgifterna

5 §

Uppgifter som samlats in med stöd av denna lag får användas av

statens jordbruksverk i dess verksamhet och av statistiska

centralbyrån

för statistiska ändamål och för förande av register av

lantbruksföretag.

Används insamlade uppgifter för framställning av officiell statistik

gäller, med undantag för uppgiftsskyldigheten, lagen (1992: 00)

om den officiella statistiken.

Av skäl som redovisats i den allmänna motiveringen har paragrafen

formulerats om i förhållande till promemorieförslaget. Av paragrafen

framgår att uppgifterna får användas av statistiska centralbyrån

och därmed bl. a. för officiell statistik. Uppgifterna får också

användas av jordbruksverket i deras verksamhet. Någon begränsning

i det hänseendet gäller inte. Verket kan således använda uppgifterna

både i den verksamhet som finns angiven i verkets instruktion och

i den verksamhet som verket fullgör enligt särskilda

författningsbestämmelser.

Detta innebär bl. a. att jordbruksverket kan använda uppgifterna

för den tillsyn som verket utövar. I den allmänna motiveringen

har understrukits vikten av att den uppgiftsinsamlande myndigheten

beaktar vilka syften som uppgifterna skall tjäna.

 Andra stycket har utformats efter förslag av lagrådet. Eftersom

de insamlade uppgifterna kan komma till användning för framställning

av officiell statistik bör lagen innehålla en erinran härom.

6 §

Uppgifter som samlats in med stöd av 2 och 3 §§ får användas

för beräkning och utbetalning av bidrag på jordbrukets område

och i ärenden om skördeskadeskydd. Uppgifterna får också utnyttjas

för jordbrukets blockorganisation eller för annan

beredskapsplanläggning.

Varje enhet för lantbruksfrågor eller annan enhet med motsvarande

funktion inom en länsstyrelse skall för sin verksamhet på jordbrukets

område ha tillgång till uppgifterna.

Av första stycket första meningen framgår att vissa uppgifter

som lämnas enligt lagen kan komma att utgöra underlag för beslut

om bidrag i enskilda ärenden. Det gäller sådana uppgifter som

samlas in av den som driver jordbruk, skogsbruk, husdjursskötsel

eller trädgårdsodling eller som äger mark där sådan verksamhet

bedrivs. Detta överensstämmer med de förhållanden som råder

för närvarande och innebär således ingen saklig nyhet. Som

framgår av den allmänna motiveringen är det viktigt att det i

lagtexten klarläggs att insamlade uppgifter kan komma att användas

för olika administrativa ändamål, bl. a. stödgivning.

Första stycket andra meningen motsvarar 3 § förordningen om

uppgifter

för lantbruksstatistiken och lantbrukets företagsregister med

det undantaget att det inte nämns vilka myndigheter som får besluta

att uppgifterna skall utnyttjas för beredskapsplanläggning. Det

får ankomma på regeringen att besluta föreskrifter om detta. Något

särskilt bemyndigande i det hänseendet behövs inte.

Bestämmelserna i andra stycket överensstämmer med vad som för

närvarande gäller för länsstyrelsen enligt 8 § förordningen

om uppgifter för lantbruksstatistiken och lantbrukets

företagsregister.

Insamlande myndighet

7 §

Uppgifterna skall lämnas till den myndighet som regeringen bestämmer.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela

närmare föreskrifter om de uppgifter som skall lämnas samt om

sättet och tiden för uppgiftslämnandet.

Enligt bestämmelserna i paragrafen ankommer det på regeringen att

bestämma till vilken myndighet uppgifterna skall lämnas. Detta

överensstämmer med vad som gäller enligt lagen om uppgiftsskyldighet

för näringsidkare inom livsmedelsområdet.

I förordningen om uppgifter för lantbruksstatistiken och lantbrukets

företagsregister finns mera detaljerade föreskrifter om uppgifternas

lämnande. Enligt 6 § gäller således att uppgifterna skall lämnas

på blankett för vilken statistiska centralbyrån fastställer

formulär i samråd med jordbruksverket. I samma ordning bestäms

också tidpunkt då blankett senast skall lämnas och myndighet till

vilken den skall ges in. I den nya lagen bör det ankomma på regeringen

att meddela sådana föreskrifter. Regeringen bör dock kunna delegera

sin befogenhet till en myndighet. Bestämmelser härom har tagits

in i andra stycket.

Kontroll m. m.

8 §

Kontroll av att uppgifter som samlas in med stöd av lagen är riktiga

utövas av statens jordbruksverk.

Jordbruksverket har rätt att på begäran få de upplysningar och

handlingar som behövs för kontrollen. Jordbruksverket har också

rätt till tillträde till lokaler och andra utrymmen samt rätt

att göra fältmätningar och fältbesiktningar. Jordbruksverket

har dock inte med stöd av denna lag rätt till tillträde till bostäder.

Motsvarande bestämmelser finns i 7 § förordningen om uppgifter

för lantbruksstatistiken och lantbrukets företagsregister. Enligt

bestämmelserna där får statistiska centralbyrån eller jordbruksverket

låta utföra fältmätningar eller fältbesiktningar för kontroll

av uppgifter om areal och markanvändning. Uppgifter som behövs

för administrativa ändamål bör kunna kontrolleras och avsikten

är att den kontrollverksamheten skall utövas av jordbruksverket.

Efter påpekande av lagrådet har kontrollbefogenheten begränsats

till att gälla kontroll för jordbruksverkets räkning. Lagen

om uppgiftsskyldighet för näringsidkare inom livsmedelsområdet

innehåller inte några bestämmelser som möjliggör kontroll

av lämnade uppgifter. Bestämmelserna i förevarande paragraf

har utformats så att de möjliggör kontroll av alla de uppgifter

som samlas in med stöd av den nya lagen. På förslag av lagrådet

har till paragrafens andra stycke fogats en bestämmelse om att

jordbruksverket

inte med stöd av lagen har rätt till tillträde till bostäder.

9 §

Den myndighet som en uppgift skall lämnas till får meddela de

förelägganden

som behövs för att uppgiftsskyldigheten enligt lagen skall fullgöras.

I beslut om förelägganden får myndigheten sätta ut vite.

Paragrafen innehåller bestämmelser som möjliggör för myndigheterna

att meddela de förelägganden som behövs för att bestämmelserna

i lagen skall efterlevas. Motsvarande bestämmelser finns i 4 §

lagen om uppgiftsskyldighet för näringsidkare inom livsmedelsområdet

men saknas i förordningen om uppgifter för lantbruksstatistiken

och lantbrukets företagsregister. Den myndighet som samlar in

uppgifterna

måste beakta att uppgifterna skall användas inom olika områden

och även för en annan myndighets räkning. Förelägganden

och viten kan således komma till användning även om uppgifterna

inte behövs för den insamlande myndighetens verksamhet.

Ansvar m. m.

10 §

Till böter döms den som

1. inte fullgör uppgiftsskyldighet enligt denna lag eller

2. uppsåtligen eller av oaktsamhet lämnar oriktig uppgift.

Till ansvar skall inte dömas om gärningen är belagd med straff

enligt brottsbalken.

Om ett vitesföreläggande har överträtts, döms inte till

ansvar för en gärning som omfattas av föreläggandet.

Allmänt åtal får väckas bara efter anmälan av den myndighet

som uppgiften har eller skulle ha lämnats till.

Paragrafen innehåller bestämmelser om straffansvar. Allmänt åtal

enligt denna lag får endast väckas efter anmälan av myndighet

som uppgiften har eller skulle ha lämnats till. I enlighet med vad

som anförts i specialmotiveringen till 9 § har den insamlande

myndigheten

ett ansvar för att uppgifter kommer in även om dessa inte behövs

i den egna verksamheten. I huvudsak överensstämmer bestämmelserna

med vad som gäller enligt såväl förordningen om uppgifter för

lantbruksstatistiken och lantbrukets företagsregister som lagen

om uppgiftsskyldighet för näringsidkare inom livsmedelsområdet.

7 Hemställan

Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att

regeringen föreslår riksdagen att anta förslaget till lag om

uppgiftsskyldighet på jordbrukets område.

8 Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och

beslutar att genom proposition föreslå riksdagen att anta det förslag

som föredraganden har lagt fram.

Bilaga 1

Promemorians lagförslag

Förslag till

Lag om uppgiftsskyldighet på jordbrukets område

 Härigenom föreskrivs följande.

Uppgiftsskyldiga

1 § Skyldiga att lämna uppgifter om sin verksamhet enligt denna lag

är

1. den som driver jordbruk, skogsbruk, husdjursskötsel, fruktodling

eller trädgårdsodling,

2. den som äger mark där någon annan driver verksamhet som avses i 1,

3. näringsidkare som tar befattning med sådana varor som avses

i 1--12, 15--25, 28, 31, 35 och 38 kap. tulltaxelagen (1987: 1068),

samt

4. näringsidkare som levererar varor som används vid framställning

av sådana varor som avses i 3.

Uppgiftsskyldighetens omfattning

2 § Skyldigheten enligt 1 § 1 gäller uppgifter om

1. namn, person- eller organisationsnummer och adress samt

ägarförhållanden

i fråga om fastighet eller del av fastighet där verksamheten bedrivs,

2. registerbeteckning, areal, ägarförhållanden och markanvändning

i fråga om fastighet där verksamheten bedrivs,

3. byggnader och andra anläggningar,

4. maskiner,

5. djur,

6. produktion, och

7. använd arbetskraft.

För enskild person gäller uppgiftsskyldigheten också tillträdesår,

utbildning och tidigare sysselsättning.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bemyndigas

föreskriva att ytterligare uppgifter skall lämnas om uppgifterna

behövs för verksamheten vid statens jordbruksverk eller statistiska

centralbyrån.

3 § Skyldigheten enligt 1 § 2 gäller namn på den som bedriver

verksamhet på fastigheten och dennes adress samt areal som används

för verksamheten.

4 § Skyldigheten enligt 1 § 3 och 4 gäller uppgifter om import,

export, inköp och försäljning samt de uppgifter i övrigt som

behövs för att belysa förhållandena och följa effekterna

av avregleringen på livsmedelsområdet.

Användning av uppgifterna

5 § Uppgifter som samlats in med stöd av denna lag får användas

för officiell statistik.

Uppgifterna får också användas av jordbruksverket för myndighetens

verksamhet.

6 § Uppgifter som samlats in med stöd av 2 och 3 §§ får användas

för beräkning och utbetalning av bidrag på jordbrukets område

och i ärenden om skördeskadeskydd. Uppgifterna får också utnyttjas

för jordbrukets blockorganisation eller för annan beredskapsplanering.

Varje enhet för lantbruksfrågor eller annan enhet med motsvarande

funktion inom en länsstyrelse skall för sin verksamhet på jordbrukets

område ha tillgång till uppgifterna.

Insamlande myndighet

7 § Uppgifterna skall lämnas till den myndighet som regeringen

bestämmer.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela

närmare föreskrifter om de uppgifter som skall lämnas samt om

sättet och tiden för uppgiftslämnandet.

Kontroll m. m.

8 § Statistiska centralbyrån eller jordbruksverket får kontrollera

att uppgifter som samlas in med stöd av lagen är riktiga.

För kontrollen har myndigheten rätt att komma in i lokaler och

andra utrymmen samt att göra fältmätningar och fältbesiktningar.

Myndigheten har också rätt att på begäran få de upplysningar

och handlingar som behövs för kontrollen.

9 § Den myndighet som en uppgift skall lämnas till får meddela

de förelägganden som behövs för att uppgiftsskyldigheten enligt

lagen skall fullgöras. I beslut om föreläggande får myndigheten

sätta ut vite.

Ansvar och överklagande

10 § Till böter döms den som

1. underlåter att fullgöra uppgiftsskyldighet enligt denna lag, eller

2. uppsåtligen eller av oaktsamhet lämnar oriktig uppgift.

I ringa fall skall inte dömas till ansvar. Detsamma gäller om

den skyldige kan dömas till ansvar enligt brottsbalken.

Om ett vitesföreläggande har överträtts, döms inte heller

till ansvar för gärning som omfattas av föreläggandet.

Allmänt åtal får väckas bara efter anmälan av den myndighet

som uppgiften har eller skulle ha lämnats till.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993 då förordningen

(1968: 111) om uppgifter för lantbruksstatistiken och lantbrukets

företagsregister och lagen (1991: 911) om uppgiftsskyldighet för

näringsidkare inom livsmedelsområdet skall upphöra att gälla.

Äldre föreskrifter gäller dock fortfarande i fråga om uppgifter

som har eller skulle ha lämnats före utgången av år 1992.

Bilaga 2

Lagrådsremissens lagförslag

Förslag till

Lag om uppgiftsskyldighet på jordbrukets område

 Härigenom föreskrivs följande.

Uppgiftsskyldiga

1 § Skyldiga att lämna uppgifter om sin verksamhet enligt denna lag

är

1. den som driver jordbruk, skogsbruk, husdjursskötsel eller

trädgårdsodling,

2. den som äger mark där någon annan driver verksamhet som avses i 1,

3. en näringsidkare som tar befattning med sådana varor som avses

i 1--12, 15--25, 28, 31, 35 och 38 kap. tulltaxelagen (1987: 1068),

samt

4. en näringsidkare som levererar varor som används vid framställning

av sådana varor som avses i 3.

Uppgiftsskyldighetens omfattning

2 § Skyldigheten enligt 1 § 1 gäller uppgifter om

1. namn, person- eller organisationsnummer, adress och telefonnummer

samt ägar- och arrendeförhållanden i fråga om den fastighet

eller den del av en fastighet där verksamheten bedrivs,

2. registerbeteckning, areal och markanvändning i fråga om den

fastighet där verksamheten bedrivs,

3. byggnader och andra anläggningar,

4. maskiner och inventarier,

5. djur,

6. produktion,

7. använd arbetskraft, och

8. energianvändning.

För en enskild person gäller uppgiftsskyldigheten också tillträdesår,

utbildning och tidigare sysselsättning.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva

att ytterligare uppgifter skall lämnas, om uppgifterna behövs

för verksamheten vid statens jordbruksverk eller statistiska

centralbyrån.

3 § Skyldigheten enligt 1 § 2 gäller uppgifter om namn och adress

på den som bedriver verksamhet på fastigheten och uppgift om den

areal som används för verksamheten.

4 § Skyldigheten enligt 1 § 3 och 4 gäller uppgifter om import,

export, inköp och försäljning samt de uppgifter i övrigt som

behövs för att belysa förhållandena och följa effekterna

av avregleringen på livsmedelsområdet.

Användning av uppgifterna

5 § Uppgifter som samlats in med stöd av denna lag får användas

av jordbruksverket och av statistiska centralbyrån i deras respektive

verksamheter.

6 § Uppgifter som samlats in med stöd av 2 och 3 §§ får användas

för beräkning och utbetalning av bidrag på jordbrukets område

och i ärenden om skördeskadeskydd. Uppgifterna får också utnyttjas

för jordbrukets blockorganisation eller för annan

beredskapsplanläggning.

 Varje enhet för lantbruksfrågor eller annan enhet med motsvarande

funktion inom en länsstyrelse skall för sin verksamhet på jordbrukets

område ha tillgång till uppgifterna.

Insamlande myndighet

7 § Uppgifterna skall lämnas till den myndighet som regeringen

bestämmer.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela

närmare föreskrifter om de uppgifter som skall lämnas samt om

sättet och tiden för uppgiftslämnandet.

Kontroll m. m.

8 § Statistiska centralbyrån eller jordbruksverket får kontrollera

att uppgifter som samlas in med stöd av lagen är riktiga.

För kontrollen har myndigheten rätt att komma in i lokaler och

andra utrymmen samt att göra fältmätningar och fältbesiktningar.

Myndigheten har också rätt att på begäran få de upplysningar

och handlingar som behövs för kontrollen.

9 § Den myndighet som en uppgift skall lämnas till får meddela

de förelägganden som behövs för att uppgiftsskyldigheten enligt

lagen skall fullgöras. I beslut om förelägganden får myndigheten

sätta ut vite.

Ansvar m. m.

10 § Till böter döms den som

1. underlåter att fullgöra uppgiftsskyldighet enligt denna lag, eller

2. uppsåtligen eller av oaktsamhet lämnar en oriktig uppgift.

I ringa fall skall inte dömas till ansvar. Till ansvar skall inte

heller dömas om gärningen är belagd med straff enligt brottsbalken.

Om ett vitesföreläggande har överträtts, döms inte heller

till ansvar för en gärning som omfattas av föreläggandet.

Allmänt åtal får väckas bara efter anmälan av den myndighet

som uppgiften har eller skulle ha lämnats till.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993, då förordningen

(1968: 111) om uppgifter för lantbruksstatistiken och lantbrukets

företagsregister och lagen (1991: 911) om uppgiftsskyldighet för

näringsidkare inom livsmedelsområdet skall upphöra att gälla.

Äldre föreskrifter gäller dock fortfarande i fråga om uppgifter

som har eller skulle ha lämnats före utgången av år 1992.

Bilaga 3

Lagrådet

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1992-03-19

Närvarande: f. d. regeringsrådet Bengt Hamdahl, justitierådet Hans-

Gunnar Solerud, regeringsrådet Anders Swartling.

Enligt protokoll vid regeringssammanträde den 5 mars 1992 har

regeringen

på hemställan av statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] beslutat inhämta lagrådets

yttrande över förslag till lag om den officiella statistiken.

Vidare har regeringen enligt protokoll vid regeringssammanträde

den 12 mars 1992 på hemställan av statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] beslutat inhämta

lagrådets yttrande över förslag till lag om uppgiftsskyldighet

på jordbrukets område.

Förslagen har inför lagrådet föredragits, förslaget till

lag om den officiella statistiken av chefsjuristen Per[REDACTED_EFTERNAMN] och

förslaget till lag om uppgiftsskyldighet på jordbrukets område

av hovrättsassessorn Eva[REDACTED_EFTERNAMN].

Förslagen föranleder följande yttrande av lagrådet:

I det protokoll, enligt vilket förslaget till lag om den officiella

statistiken remitteras till lagrådet, anförs att lagen inte kommer

att omfatta lantbruksstatistiken, vilket innebär att nuvarande

bestämmelser

i detta ämne flyttas till den föreslagna lagen om uppgiftsskyldighet

på jordbrukets område. I egenskap av näringsidkare, heter det

i fortsättningen, kommer dock jordbrukare att omfattas av

uppgiftsskyldighet

enligt lagen om den officiella statistiken inom vissa områden. Detta

gäller, sägs det, exempelvis för uppgifter till statistik om

lantbruksekonomi, fiske och vattenbruk. Även andra näringsidkare

än jordbrukare, som är uppgiftsskyldiga enligt lagen om

uppgiftsskyldighet

på jordbrukets område, torde bli uppgiftsskyldiga enligt lagen om

den officiella statistiken.

Uppgiftsskyldigheten för näringsidkare på jordbrukets område

kommer i huvudsak att följa av den särskilda lagen härom. Enligt

vad som upplysts vid föredragningen inför lagrådet är avsikten

att regeringen skall utfärda föreskrifter om att uppgifter som

inhämtats med stöd av den lagen även skall komma till användning

för den officiella statistiken såsom denna definieras i 1 § andra

stycket lagen om den officiella statistiken. De båda lagarna bör

innehålla en erinran härom. För detta ändamål bör i 4 §

lagen om den officiella statistiken införas ett nytt andra stycke

som lyder: ``Att särskild uppgiftsskyldighet föreligger för

vissa näringsidkare framgår av lagen (1992: 00) om uppgiftsskyldighet

på jordbrukets område``. Till 5 § lagen om uppgiftsskyldighet på

jordbrukets område bör fogas ett andra stycke av följande lydelse:

 ``Används insamlade uppgifter för framställning av officiell

statistik gäller, med undantag för uppgiftsskyldigheten, lagen

(1992: 00) om den officiella statistiken."

Beträffande 8 § förslaget till lag om uppgiftsskyldighet på

jordbrukets område har för lagrådet upplysts att endast statens

jordbruksverk avses utöva den kontrollverksamhet som paragrafen

handlar om. Paragrafen bör avfattas i enlighet härmed. Vidare

bör till paragrafens andra stycke fogas en bestämmelse om att

jordbruksverket inte med stöd av denna lag har rätt till tillträde

till bostäder.

I förslaget till lag om uppgiftsskyldighet på jordbrukets område

finns en övergångsbestämmelse om att äldre föreskrifter fortfarande

gäller i fråga om uppgifter som har eller skulle ha lämnats före

utgången av år 1992. En motsvarande bestämmelse bör införas

i lagen om den officiella statistiken.

Härutöver bör vissa formella justeringar vidtas i de båda

lagförslagen.

I övrigt föranleder dessa inte några erinringar från lagrådets