Bilaga 2

Avstämning av målet om

en halverad öppen

arbetslöshet till år 2000

Bilaga 2

Avstämning av målet om en halverad

öppen arbetslöshet till år 2000

Innehållsförteckning

1 Regeringens arbetslöshets- och sysselsättningsmål 5

2 Sysselsättningspolitiken och utvecklingen på arbetsmarknaden 6

2.1 Sunda offentliga finanser och stabila priser 6

2.2 Lönebildning 7

2.3 Privat sysselsättning och företagande 7

2.4 Skola, vård och omsorg 8

2.5 Arbets- och kompetenslinjen 9

2.5.1 Utbildning och kompetensutveckling 9

2.5.2 Arbetsmarknadspolitik 12

3 Sysselsättningssamarbetet inom EU 15

4 Regeringens förslag i 2000 års ekonomiska vårproposition 16

4.1 En offensiv för tillväxt och rättvisa 16

4.2 Förbättrade villkor för företagande 18

5 Tillväxt, sysselsättning och arbetslöshet fram till 2003 20

5.1 Den ekonomiska utvecklingen 20

5.2 Arbetsmarknaden 20

1 Regeringens arbetslöshets- och

sysselsättningsmål

Att öka sysselsättningen och minska

arbetslösheten är regeringens främsta uppgift. I

regringsförklaringen 1996 deklarerade

regeringen att Sverige 2000 skall ha halverat den

öppna arbetslösheten till 4 procent och riksdagen

ställde sig i juli samma år bakom detta mål.

Ibudgetpropositionen för 1999 tillkom ett mål

för sysselsättningen. Målet innebär att andelen

reguljärt sysselsatta av befolkningen mellan 20

och 64 år skall öka från 74 procent 1997 till

80 procent 2004. Därigenom minskar också

behovet av sociala

ersättningar. Antalet personer, omräknat till

helårsekvivalenter, vars försörjning utgörs av

ersättningar för ohälsa, arbetslöshet, deltagande i

arbetsmarknadsprogram och socialbidrag skall

minska från drygt 1 miljon helårspersoner 1997

till 0,8 miljoner 2004.

Diagram 1.1 Öppen arbetslöshet, säsongrensade 3-mån.

glidande medelvärden mars 1993-februari 2000

Procent av arbetskraften

Regeringen har utfäst sig att varje halvår

redovisa en avstämning i förhållande till målet

om halverad öppen arbetslöshet. I det följande

redovisas den sjunde avstämningen av

arbetslöshetsmålet, vilken också innehåller en

redogörelse för regeringens politik och för

utvecklingen på arbetsmarknaden. Vidare

presenteras en uppföljning av

sysselsättningsmålet. Slutligen redovisas i korthet

regeringens prognos för tillväxt, sysselsättning

och arbetslöshet fram till 2001 och scenarier för

utvecklingen under de därefter följande två åren.

De senaste tre åren har arbetslösheten minskat

kraftigt bland både män och kvinnor (diagram

1.1). I februari i år uppgick den säsongrensade

öppna arbetslösheten enligt

Finansdepartementets beräkningar till

5,5 procent , vilket är en minskning med cirka

0,2 procentenheter sedan februari förra året.

Sedan 1997 har den säsongrensade

arbetslösheten minskat med drygt

3 procentenheter. Den öppna arbetslösheten

bland kvinnor, som allt sedan krisen i början av

1990-talet varit betydligt lägre än männens,

uppgick i februari i år till 5,2 procent

(säsongrensat). Detta kan jämföras med en

arbetslöshet på

5,8 procent bland männen.

Andelen reguljärt sysselsatta bland personer i

åldrarna 20 till 64 år uppgick 1990 till drygt

85 procent. Sysselsättningsandelen sjönk

därefter, med undantag av en viss uppgång 1995,

kontinuerligt fram till 1997. Sedan sommaren

1997 har sysselsättningsandelen åter stigit och

1999 var andelen reguljärt sysselsatta

75,9 procent (diagram 1.2). Under fjärde

kvartalet 1999 uppick andelen reguljärt

sysselsatta till 76,0 procent, en ökning med drygt

0,8 procentenheter sedan fjärde kvartalet 1998.

Diagram 1.2 Andel reguljärt sysselsatta, 20-64 år,

säsongrensade månadsdata, 3-mån. glidande medelvärden

mars 1993-mars 2000

Procent

När sysselsättningsmålet fastställdes, beräknades

att cirka 55 000 nya arbetstillfällen per år skulle

behöva tillkomma mellan 1997 och 2004 för att

målet skulle kunna uppnås. Sedan 1997 har

sysselsättningen ökat med 190 000 personer,

vilket innebär att utvecklingen de senaste två

åren ligger i linje med vad som krävs för att

sysselsättningsmålet skall kunna uppnås. Det

senaste året har antalet sysselsatta ökat med

89 000 personer.

2 Sysselsättningspolitiken och

utvecklingen på arbetsmarknaden

I tillväxtpropositionen (prop. 1995/96:25)

hösten 1995 lade regeringen fram en dagordning

för sitt arbete att stärka tillväxten och

sysselsättningen. Dagordningen har därefter fått

sin konkreta utformning i ett flertal

propositioner.

Regeringens politik för ökad sysselsättning och

minskad arbetslöshet bygger på fem grundstenar:

1. De offentliga finanserna skall vara sunda och

priserna stabila.

2. Det krävs en bättre fungerande lönebildning

för att arbetslösheten skall kunna halveras.

3. Huvuddelen av sysselsättningsökningen de

kommande åren bör ske i den privata sektorn.

4. I den offentliga sektorn skall verksamheter

prioriteras framför transfereringar. Skolan,

vården och omsorgen utgör kärnan i väl-

färden.

5. Arbetslösheten skall minskas huvudsakligen

genom att fler människor får arbete eller

utbildning som ger ökade möjligheter till

arbete.

Dessa grundstenar utgör i de följande avsnitten

utgångspunkt för redogörelsen för de konkreta

åtgärder som vidtagits inom ramen för

sysselsättningspolitiken. I avsnitten ges även en

bakgrund till de åtgärder som vidtagits samt en

beskrivning av utvecklingen på några centrala

områden.

2.1 Sunda offentliga finanser och stabila

priser

Den politik som regeringen fört för att stärka de

offentliga finanserna och värna prisstabiliteten

har påtagligt förstärkt förtroendet för svensk

ekonomi. Saneringen av de offentliga finanserna,

som inleddes under förra mandatperioden har

inneburit att budgetunderskott vänts till

överskott och att Sverige har börjat amortera på

statsskulden. Dessutom har tilltron till

inflationsmålet på 2 procent stärkts. Dessa

faktorer har tillsammans skapat utrymme för

väsentligt lägre räntor. Lägre räntor leder till att

de offentliga ränteutgifterna minskar, vilket i sin

tur frigör resurser som kan användas för att

förbättra ekonomins funktionssätt och för att

öka sysselsättningen bl.a. inom vård, skola och

omsorg. Lägre räntor stimulerar dessutom

sysselsättningen inom den privata sektorn via

ökade investeringar och privat konsumtion.

Sunda offentliga finanser och stabila priser är

alltjämt en viktig förutsättning för en uthållig

ökning av sysselsättningen. I enlighet med det

långsiktiga mål för de offentliga finanserna som

antogs av riksdagen i och med 1997 års

vårproposition skall överskotten i de offentliga

finanserna uppgå till 2 procent av BNP i

genomsnitt över en konjunkturcykel. Där-

igenom lättas skuldbördan på kommande

generationer samtidigt som ett finanspolitiskt

handlingsutrymme skapas inför kommande

lågkonjunkturer.

De förbättrade utsikterna för svensk ekonomi

har, inom ramen för budgetmålen, möjliggjort

skattesänkningar riktade till låg- och medel-

inkomsttagare från och med den 1 januari i år.

Ett viktigt inslag i regeringens politik för ökad

sysselsättning och minskad arbetslöshet är att

successivt reducera marginaleffekter och ta bort

fattigdomsfällor.

Under 1999 förbättrades konjunkturen.

Under 3:e kvartalet förra året växte BNP med

drygt 4 procent. För att motverka risken för att

den tilltagande högkonjunkturen på 1 2 års sikt

skall leda till höjda priser beslöt Riksbanken att

höja styrräntan, den s.k. reporäntan, i november

1999. Riksbanken fortsatte sedan med en andra

höjning i februari i år. Sammanlagt har

Riksbankens reporänta höjts från 2,90 till

3,75 procent. Inflationstakten är fortsatt låg.

Mellan februari 1999 och samma månad i år har

konsumentpriserna stigit med 1,3 procent.

Den ekonomiska politiken är inriktad på att

skapa förutsättningar för att den nuvarande

konjunkturuppgången skall bli långvarig. Risken

för överhettning måste motverkas samtidigt som

de lediga resurser som finns i form av arbetslösa,

personer i arbetsmarknadspolitiska program

samt de som under krisen i början av 1990-talet

lämnade arbetskraften mobiliseras. Den

ekonomiska politiken är dessutom inriktad på att

skapa förutsättning för en fortsatt god

investeringsutveckling.

2.2 Lönebildning

För att det skall vara möjligt att uppnå

arbetslöshetsmålet är det av stor vikt att

löneökningarna hålls på en nivå som är förenlig

med fortsatt prisstabilitet även vid en väsentligt

lägre arbetslöshet än dagens. I en ekonomi som

är inriktad på prisstabilitet är det svårt för

företagen att övervältra kostnader för löne-

ökningar på konsumenter genom att höja

priserna. Ökad konkurrens pressar

vinstmarginalerna. Reallöneökningar som över-

stiger produktivitetstillväxten kommer därför i

större utsträckning än tidigare att få direkta

konsekvenser för produktion och sysselsättning.

Våren 1996 gav regeringen arbetsmarknadens

parter i uppdrag att redovisa sin syn på

lönebildningen och möjligheterna att gemensamt

formulera nödvändiga förändringar av

förhandlings- och lönebildningssystemen.

Regeringen beslutade därefter att utse en särskild

utredare med uppgift att närmare analysera de

olika förslag till förändringar av formerna för

framtidens lönebildning som parterna presen-

terade för regeringen under våren 1997.

Utredaren lämnade sitt huvudbetänkande till

regeringen i november 1998. Riksdagen

beslutade den 15 mars i år om propositionen

 Lönebildning för full sysselsättning (prop.

1999/2000:32). I propositionen föreslår

regeringen att en ny myndighet, Medlings-

institutet, inrättas. Syftet är att främja en

lönebildning i samhällsekonomisk balans som tål

de påfrestningar en långvarigt ökad arbetskrafts-

efterfågan medför och därmed gör det möjligt att

kombinera höjda reallöner med låg arbetslöshet

och stabila priser. Medlingsinstitutets uppgift

föreslås vara att medla i arbetstvister och kalla

parter till överläggningar eller på annat sätt

informera sig om kommande eller pågående

avtalsförhandlingar. Dessutom föreslås

Medlingsinstitutet bli statistikansvarig

myndighet för den officiella lönestatistiken från

den 1 januari 2001. Riksdagen har dessutom

beslutat om vissa förändringar av det regelverk

inom vilket avtalsförhandlingarna bedrivs.

Under de senaste tre åren har den nominella

löneökningstakten sjunkit. Reallöneutvecklingen

har samtidigt varit fortsatt god. Denna

utveckling har varit gynnsam för

sysselsättningen. Det är dock oklart om de

hittills genomförda förändringarna av

lönebildningen är tillräckligt omfattande för att

förena en stabilt låg arbetslöshet med måttliga

nominella löneökningar.

2.3 Privat sysselsättning och företagande

Expansion av befintliga företag samt etablering

av nya, både utländska och inhemska, är grunden

för att uppnå ett mer dynamiskt och flexibelt

näringsliv som har möjlighet attkonkurrera med

sina varor och tjänster på världsmarknaden. En

hög sysselsättning i privat sektor bidrar även till

att stärka deoffentliga finanserna och är därför en

grundförutsättning för att bibehålla ett väl

utbyggt välfärdssystem.

Diagram 2.1 Sysselsättningsförändring i näringslivet och

offentliga myndigheter, basperiod januari 1994

Tusental personer (säsongrensade glidande medelvärden)

Den privata sysselsättningen minskade kraftigt i

början av 1990-talet, framför allt inom

tillverkningsindustrin och byggsektorn. Sedan

1994 har den privata sysselsättningen återigen

ökat (diagram 2.1).

Sysselsättningsökningen har accelereratunder

det senaste året. Den snabba

sysselsättningstillväxten inom tjänstesektorn har

fortsatt. Bara i februari 2000 anmäldes 54 000 nya

jobb till

arbetsförmedlingarna. Den största ökningen har

under de senaste åren skett inom privata före-

tagsinriktade tjänster, men även inom personliga

och kulturella tjänster samt inom privat

utbildning, vård och omsorg.

Saneringen av de offentliga finanserna under

1990-talet har minskat osäkerheten om den

ekonomiska politiken. Tillsammans med lägre

räntenivåer har det bidragit till att skapa ett

gynnsamt investeringsklimat och därmed lagt

grunden för ökad sysselsättning.

Under 1990-talet har antalet egenföretagare,

exklusive jord- och skogsbruk, ökat med drygt

10 procent. Under 1999 startades drygt 54 000

nya företag, lika många som under 1998. Av

dessa var drygt 16 000 aktiebolag, resten enskild

firma, handels- eller kommanditbolag. För att

främja kvinnligt företagande har särskilda

åtgärder införts. Till dessa hör möjlighet till

förlängt starta eget-bidrag, särskilda

lånemöjligheter och affärsrådgivning.

Under 1999 minskade antalet konkurser med

närmare 30 procent jämfört med året innan, till

5 400 (exklusive enskild firma, privatpersoner

samt dödsbon).

2.4 Skola, vård och omsorg

Saneringen av de offentliga finanserna har skapat

utrymme för att tillföra kommuner och landsting

mer resurser. Jämfört med 1996 års

statsbidragsnivå tillfördes de generella

statsbidragen till kommuner och landsting

16 miljarder kronor fram till och med 1999.

Dessutom beslutade riksdagen att den statliga

skatten på 200 kronor för skattskyldiga med

förvärvsinkomster skall utgöra kommunal

inkomstskatt. Därmed tillfördes

kommunsektorn ytterligare 1,3 miljarder kronor.

Höjningen av statsbidragen under innevarande år

uppgår till 4 miljarder kronor.

För 2001 har regeringen aviserat att ytterligare

4 miljarder kronor kommer att tillföras

kommuner och landsting varav 1 miljard kronor

särskilt skall gå till vård- och omsorgssektorn

och 700 miljoner kronor skall användas för

särskilda insatser. Omföringen av den statliga

inkomstskatten om 200 kronor förlängs så att

cirka 1,3 miljarder kronor även 2001 tillförs den

kommunala sektorn. Sammantaget avser

regeringen att höja statsbidragen med cirka

24 miljarder kronor till 2002.

Vidare har det i det kommunala

momssystemet uppkommit ett underskott till

följd av att kommunernas och landstingens

avgifter har varit för låga i förhållande till den

ersättning som har betalats ut från systemet.

Sammantaget beräknas underskottet uppgå till

cirka4 miljarder kronor under innevarande år.

Regeringen anser det vara av stor vikt att

kommunsektorn prioriterar skola, vård och

omsorg samtidigt som balanskravet uppfylls.

Regeringen aviserar därför att staten tar över

detta underskott som annars skulle ha fått

betalats via en högre momsavift. Därmed frigörs

betydande resurser till kommunsektorn.

Den ekonomiska situationen för kommunerna

och landstingen har också förbättrats genom det

ökade skatteunderlaget som den snabba

sysselsättningsökningen givit upphov till. De

höjda statsbidragen och det förbättrade

ekonomiska läget har medfört att en

sysselsättningsökning kunnat komma till stånd

inom kommuner och landsting mellan 1996 och

1999. Höjda stats-

bidrag underlättar dessutom förutsättningarna

för höjd kvalitet inom skola, vård och omsorg.

Antalet sysselsatta inom den offentliga

sektorn ökade med cirka 37 000 personer mellan

1997 och 1999. Ökningen har varit störst bland

kvinnor och i första hand kommit till stånd inom

kommunerna. Sedan juli 1999 kan dock en svag

minskning av antalet sysselsatta i den offentliga

sektorn skönjas, främst bland kvinnor, enligt

uppgifter från Statistiska centralbyråns

arbetskraftsundersökning. Regeringens

bedömning är att minskningen är tillfällig.

Rekryteringsbehoven av personal inom skola,

vård och omsorg är fortsatt stor. Enligt

beräkningar från Kommun- och

Landstingsförbunden behöver mellan 15 000-

20 000 personer anställas per år under den

kommande tioårsperioden. I januari i år enades

regeringen tillsammans med

Landstingsförbundet, Svenska Kommunför-

bundet, Svenska Kommunalarbetarförbundet,

Vårdförbundet och SACO om att deltids-

arbetslösheten inom vård och omsorg ska

halveras inom ett år. Överenskommelsen är ett

led i att motverka framtida brist på vård- och

omsorgspersonal och ett steg på vägen att

minska deltidsarbetslösheten inom vård och

omsorg.

2.5 Arbets- och kompetenslinjen

2.5.1 Utbildning och kompetensutveckling

En av grundstenarna i regeringens

sysselsättningsstrategi är en flerårig satsning på

utbildning och kompetensutveckling på alla

nivåer i samhället. För att varaktigt höja

sysselsättningen och förbättra möjligheterna till

arbete för de arbetslösa är utbildning av stor vikt.

Detta gäller särskilt om utbildningsinsatserna är

riktade till de personer som har lägre utbildning

samt till de kompetensområden där efterfrågan

finns.

Riksdagen har beslutat om en kraftfull

satsning på kompetensutveckling i arbetslivet.

Inom ramen för Europeiska socialfondens nya

mål 3 satsas totalt 2,4 miljarder kronor under

2000-2002 på kompetensutveckling för anställda.

Som ett ytterligare led i att stimulera

kompetensutveckling i arbetslivet har riksdagen

beslutat om särskilda medel för ett individuellt

system för kompetenssparande.

Kompetenssparandet skall stimuleras genom

reducerad skatt och skall vara tillgängligt för alla

individer och företagare. Syftet är att stimulera

kontinuerlig kompetensutveckling, vilket höjer

individens möjligheter att välja och byta arbete.

Därmed ökar

anställbarheten och tryggheten i arbetslivet. En

utredning med uppdrag att ge förslag på

utformningen av ett system för

kompetensutveckling tillsattes i december 1999.

Slutredovisning sker i januari 2001.

Som en följd av konjunkturnedgången i början

på 1990-talet ökade arbetslösheten kraftigt inom

samtliga utbildningsgrupper i Sverige. Den

senaste tidens förbättrade konjunkturläge har på

motsvarande sätt medfört att arbetslösheten

sjunkit för alla utbildningsgrupper. Som framgår

av tabell 2.1 ligger arbetslösheten emellertid

fortfarande på en hög nivå för personer med

kortare utbildning. Arbetslöshetsnivån för

högutbildade har däremot sjunkit till en relativt

låg nivå, även om en viss ökning av

arbetslösheten för forskarutbildade skett under

de senaste två åren. En bidragande orsak till

nedgången i arbetslöshet bland personer med

högst gymnasieutbildning är att många personer

med denna utbildningsnivå deltar i

kunskapslyftet.

Tabell 2.1 Arbetslöshet för olika utbildningsgrupper

Procent

1996

1997

1998

1999

Förgymnasial utbildning

9,4

9,5

7,9

7,2

Förgymnasial utbildning

9 (10) år

11,5

12,0

9,9

9,1

Gymnasieutbildning max 2 år

8,9

8,3

6,6

5,5

Gymnasieutbildning > 2 år

9,1

9,2

7,6

6,2

Eftergymnasial utbildning

4,6

4,9

3,9

3,6

Eftergymnasial utbildning

minst 3 år

3,5

3,4

2,9

2,5

Forskarutbildning

2,9

1,9

2,1

2,7

Samtliga

8,1

8,0

6,5

5,6

Anm.: Arbetslöshet definieras här som antal arbetslösa som andel av antal

personer i arbetskraften inom respektive utbildningsgrupp.

Källa: Statistiska centralbyrån, AKU

Vuxenutbildning

Till det offentliga skolväsendet för vuxna hör

kommunal vuxenutbildning (komvux), vuxen-

utbildning för utvecklingsstörda (särvux) och

svenskundervisning för invandrare (sfi). Sedan

kunskapslyftet startade hösten 1997 har

deltagandet i vuxenutbildningen ökat

kraftigt.Våren 1999 studerade cirka 260 000

personer inom den kommunala

vuxenutbildningen (grundläggande, gymnasial

och påbyggnadsutbildning).

Enligt Skolverket uppgick det totala antalet

studerande i gymnasial vuxenutbildning under

våren 1999 till drygt 228 000 personer, vilket är

en ökning med 19 procent från våren 1998.

Preliminära uppgifter för hösten 1999 visar att

drygt 180 000 personer deltog i gymnasial vuxen-

utbildning. Kunskapslyftet utgjorde drygt tre

fjärdedelar av platserna i vuxenutbildningen

under hösten, vilket var mindre än under våren

1999. Den preliminära statistiken från Statistiska

centralbyrån visar att efterfrågan på utbildning

inom kunskapslyftet är fortsatt hög. I många

kommuner överstiger andelen anordnade

utbildningsplatser de tilldelade platserna under

1999. Inför 2000 bedömer kommunerna att

anordnad utbildning kommer att ligga i nivå med

antalet tilldelade platser.

Av dem som deltog i gymnasial vuxen-

utbildning under våren 1999 var endast en

tredjedel män. Andelen kursdeltagare över 30 år

fortsätter att öka och uppgick till 60 procent

våren 1999. Deltagare som var födda utomlands

utgjorde cirka 20 procent av det totala antalet

studerande vårterminen 1999. Personer med

högst tvåårig gymnasieutbildning svarade för

68 procent av de studerande under våren 1999,

vilket motsvarar en ökning med 4 procent-

enheter från höstterminen 1997.

Omkring 209 000 av de komvuxstuderande

återfanns i händelseregistret hos

Arbetsmarknadsstyrelsen. Av dessa var 136 000

kvinnor och 73 000 män. 140 000 var utan arbete

i samband med kursstarten våren 1999. Av

kvinnorna var 53 procent arbetslösa eller i

arbetsmarknadspolitiska program, medan

18 procent hade arbete. Av männen var

58 procent arbetslösa eller sysselsatta i program

och 9 procent hade arbete. Under

våren 1999 hade knappt 7 procent av de

studerande vid komvux inte varit inskrivna vid

arbetsförmedlingen vid något tillfälle. Av de

studerande på komvux gymnasienivå hade

29 procent särskilt utbildningsstöd (UBS) och

11 procent hade särskilt vuxenstudiestöd (SVUX

och SVUXA). Redovisade siffror är ett första

resultat av Arbetsmarknadsstyrelsens analys av

de komvuxstuderandes arbetsmarknadssituation.

Statistiken visar att vuxenutbildningen fyller ett

viktigt syfte att höja kompetensen och däri-

genom öka möjligheterna att komma in på

arbetsmarknaden.

Antalet beviljade ansökningar om särskilt

utbildningsbidrag och särskilt vuxenstudiestöd

var 91 000 för vårterminen 2000, vilket är

avsevärt fler än inför vårterminen 1999, då 55 000

ansökningar beviljades. Ökningen var störst för

särskilt vuxenstudiestöd för arbetslösa

(SVUXA). En förklaring till ökningen kan vara

förbättrad information om möjligheten att söka

bidrag och stöd, vilket medfört en kraftig ökning

av antalet ansökningar.

Regeringen har tagit initiativ till fristående

utvärderingar av kunskapslyftet, bl.a. vad gäller

hur kunskapslyftet påverkat deltagarnas

möjligheter att få arbete eller gå vidare tillhögre

studier. Utvärderingarna avrapporteras löpande

under

perioden 1999 2002. Kunskapslyftskommittén

överlämnade sitt slutbetänkande om en

reformerad vuxenutbildning i början av april.

Regeringen avser att återkomma till frågan om

den framtida vuxenutbildningens inriktning och

dimensionering i en särskild proposition.

Kvalificerad yrkesutbildning

En försöksverksamhet med kvalificerad

yrkesutbildning på eftergymnasial nivå (KY)

pågår sedan 1996. Intresset från såväl arbetslivet

som de

sökande är mycket stort. Totalt beräknas

omkring 12 000 personer ha deltagit i KY under

hösten 1999, varav 6 000 personer var nyantagna.

Flest platser återfanns inom IT, tillverkning,

ekonomi, turism och vård. Av samtliga deltagare

under perioden 1996-1999 var 44 procent

kvinnor och 10 procent födda i utlandet.

Ungefär

80 procent har sex månader efter avslutad

utbildning fått arbete eller startat eget företag.

Antalet anordnare av kvalificerad

yrkesutbildning har tredubblats sedan starten

1996. Under hösten 1999 fanns det cirka 150

olika anordnare.

För att möta den ökade efterfrågan på

eftergymnasiala yrkesutbildningar behövs ett

system som tillgodoser arbetsmarknadens behov.

Regeringen avser att under hösten 2000

återkomma i frågan till riksdagen med ett förslag

över hur ett system för eftergymnasiala yrkes-

utbildningar kan organiseras och dimensioneras

från och med 2002. Syftet är att skapa en bättre

anpassning av utbildningsutbudet och behovet av

kompetens. För att uppnå detta behövs en

gemensam plattform för utbildningsanordnare

och arbetslivet.

Högskolan

Antalet registrerade studenter vid landets

universitet och högskolor uppgick till 310 000

personer läsåret 1998/99. I takt med att den

svenska högskolan byggts ut över hela landet har

68 000 nya platser tillkommit under perioden

1997-2000. Riksdagen har vidare fattat beslut om

ytterligare 10 000 platser för vart och ett av åren

2001 och 2002. De nytillkomna platserna skapas

främst inom de naturvetenskapliga och tekniska

områdena. Utöver den statligt finansierade

utbildningen förekommer även

uppdragsutbildning på landets universitet och

högskolor. Under

budgetåret 1999 beräknas mer än 5 000

helårsstudenter ha studerat på

uppdragsutbildning.

Riksdagen har för vissa examina fastställt

utbildningsmål för varje universitet och högskola

för treårsperioden 1997-1999. Målen har nåtts

vad gäller antalet magister- och civilingen-

jörsexamina. Övriga examensmål har inte nåtts

(tabell 2.2).

Riksdagen har även fastställt mål för minsta

antalet helårsstudenter för varje universitet och

högskola, både totalt sett samt inom de

naturvetenskapliga och tekniska utbildnings-

områdena. Målet för minsta antal studenter har

nåtts. Däremot har målet för antal studenter

inom naturvetenskap och teknik inte nåtts.

Mål har fastställts även för antal examina i

forskarutbildningen. För perioden 1997-1999 var

målet 5 949 examina i forskarutbildningen

(varvid licentiatexamen räknas som ½ examen,

liksom doktorsexamen om denna föregåtts av

licentiatexamen). För den följande treårs-

perioden 2000-2002 har som preliminärt mål

satts 7 285 examina i forskarutbildningen.

Preliminära resultat från treårsperioden 1997-

1999 visar att examensmålen för forskar-

utbildningen har nåtts med god marginal totalt

sett. Högst

resultat har nåtts inom det humanistisk-

samhällsvetenskapliga vetenskapsområdet och

inom det medicinska vetenskapsområdet. För de

naturvetenskapliga och tekniska

utbildningsområdena ligger utfallet nära målet.

Målen för såväl grundutbildningen som

forskarutbildningen kommer att ses över under

våren 2000.

Riksdagen har tidigare beslutat om en

förstärkning av anslagen för grundforskning och

forskarutbildning med 470 miljoner kronor 2001

och ytterligare 209 miljoner kronor 2002.

Tabell 2.2 Examensmål

Examen

Mål

1997-1999

Utfall 1997-1999

i % av målet

Utfall 1997

Utfall 1999

Preliminära mål

2000-2002

Magisterexamen

14 155

107 (113 )

4 479 (4 704)

5 821 (6 167)

17 920

Apotekarexamen

280

82

52

95

350

Civilingenjörsexamen

10 700

103

3 454

3 971

11 670

Grundskollärarexamen, 4-9

4 440

68

960

1 053

6 260

Gymnasielärarexamen

3 720

82

933

1 117

4 485

Anm.: Utfallssiffrorna är hämtade från universitetens och högskolornas

årsredovisningar. I utfallssiffrorna för magisterexamen anges inom parentes det

totala antalet

examina inklusive examina vid enskilda högskolor samt lärosäten för vilka mål

för antalet magisterexamen inte satts upp. Regeringen avser att under 2000 se

över de

preliminära målen för perioden 2000-2002 och lämna förslag till justeringar av

dessa.

2.5.2 Arbetsmarknadspolitik

Arbetsmarknadspolitikens främsta uppgift är att

genom ett effektivt platsförmedlingsarbete,

kompetenshöjande insatser och andra åtgärder

uppnå en högre rörlighet på arbetsmarknaden

och förhindra långa perioder utan reguljärt

arbete. Politiken skall bidra till ökad

sysselsättning och minskad arbetslöshet utan att

inflationsdrivande flaskhalsar och

arbetskraftsbrist uppstår. Det är mycket viktigt

att arbetsmarknadspolitiken har denna inriktning

speciellt under en stark konjunktur. Hög

prioritet ges därför till kompetenshöjning hos

arbetskraften och till att öka möjligheterna för

individer med en svag ställning på

arbetsmarknaden att etablera sig. Den

könsuppdelade arbetsmarknaden är ett hinder

för ökad rörlighet och måste därför motverkas.

Arbetsmarknadsverkets verksamhetsmål

I regleringsbrevet för Arbetsmarknadsverket för

budgetåret 1999 upprättades en rad

verksamhetsmål. Av tabell 2.3 framgår att

Arbetsmarknadsverket lyckats uppfylla

majoriteten av målen under 1999. En jämförelse

med 1998 års siffror visar på en förbättring av

resultaten under 1999.

Tabell 2.3 Arbetsmarknadsverkets mål- och resultat-

uppfyllelse

Mål

Resultat

1998

Resultat

1999

Anvisningsgrad (%)

90

91

90

Andel arbetsgivare som fått

tillräckligt med sökande i tid (%)

80

-

68

Andel i arbete efter yrkesinriktad

utbildning (%)

701

342

45

Antal långtidsarbetslösa (högst)

50 000

53 217

52 997

Antal långtidsinskrivna3 (högst)

75 0004

79 7285

71 745

Ungdomsgarantierbjudande (%)

100

87

97

1 Detta mål skulle uppnås fjärde kvartalet 1999.

2 För 1998 sattes inte något mål.

3 Avser antal långtidsinskrivna under de senaste två åren.

4 Vid slutet av 1999.

5 För 1998 sattes inte något mål.

Källa: Arbetsmarknadsstyrelsen

En studie visar emellertid att 60 procent av

arbetsgivarna anser att de inte får tillräckligt

många sökande inom utsatt tid till yrken där det

krävs högskoleutbildning. Störst är problemet

när det gäller vårdpersonal, lärare och tekniska

yrken. Samma svårigheter finns dock för vissa

hantverksyrken och industriplatser. Enligt en

undersökning från Arbetsmarknadsstyrelsen

beror arbetsgivarnas rekryteringsproblem till viss

del på överdrivna kvalifikationskrav.

Konjunkturberoende program

Omfattningen av de arbetsmarknadspolitiska

programmen minskade under 1999 bl.a. till följd

av att anslagen har reducerats i samband med

konjunkturuppgången. I genomsnitt var knappt

135 000 personer i arbetsmarknadsprogram förra

året, vilket kan jämföras med drygt 165 000

personer 1998. Detta motsvarar en nedgång från

3,9 procent till 3,1 procent av arbetskraften.

Den yrkesinriktade

arbetsmarknadsutbildningen prioriterades 1999

bl.a. för att avhjälpa bristen på arbetskraft inom

vissa yrkesområden. Enligt

Arbetsmarknadsstyrelsen råder det brist på bl.a.

lärare och sjuksköterskor, men även

inom data, teknik och vissa tillverknings- och

konstruktionsyrken. Årsgenomsnittet för arbets-

marknadsutbildning ökade från 42 000 till 45 000

personer mellan 1998 och 1999. Den speciella

IT-satsningen som går under benämningen SwIT

utökades och omfattade i genomsnitt 3 000

personer under 1999.

Andelen personer som fått arbete efter

yrkesinriktad utbildning har successivt

förbättrats under 1999, från 33 procent under det

första kvartalet till 45 procent under det fjärde

kvartalet. Sämst är resultaten för utbildningar

inom yrken där det normalt krävs eftergymnasial

utbildning, exempelvis tekniska utbildningar och

utbildningar inom datavetenskap. Kvinnor som

deltagit i yrkesinriktad

arbetsmarknadsutbildning har haft lättare än

män att finna arbete. Detta gäller generellt

oavsett utbildningsinriktning, även för

utbildningar dominerade av män.

Under 1999 gjordes flera förändringar i de

arbetsmarknadspolitiska programmen i syfte

att förenkla regelverket. I januari infördes

arbetspraktik, som successivt ersatte

arbetslivsutveckling (ALU) och

arbetsplatsintroduktion (API). Särskilt

introduktions- och uppföljningsstöd (SIUS)

tillkom för personer i behov av yrkesinriktad

rehabilitering, vilket i genomsnitt omfattade

omkring 200 personer.

Andelen långtidsarbetslösa i de

arbetsmarknadspolitiska programmen har ökat.

Årsmedeltalet för långtidsarbetslösa 1999 är

emellertid något lägre än året innan (jämför

tabell 2.3). En förändring av rutinerna för

registrering på kategorier av arbetslösa har

medfört att fler personer än tidigare räknas som

långtidsarbetslösa.

Förstärkt anställningsstöd infördes fr.o.m. den

1 oktober 1999 som komplement till det all-

männa anställningsstödet. Anställningsstöden

syftar till att stimulera anställning av långtids-

arbetslösa personer som har svårigheter att få ett

reguljärt arbete. Allmänt anställningsstöd kan

lämnas för person som varit långtidsarbetslös

och inskriven på arbetsförmedlingen sedan

minst 12 månader. Stödet som ges till

arbetsgivaren motsvarar 50 procent av

lönekostnaden (maximalt 350 kronor per dag) i

högst sex månader. Förstärkt anställningsstöd

kan sedan

1 januari i år lämnas vid anställning av person

som varit inskriven vid arbetsförmedlingen som

arbetslös eller deltagit i arbetsmarknadspolitiska

program under en sammanhängande period på

minst 24 månader. Ursprungligen var kravet

36 månaders arbetslöshet eller sysselsättning i

program. Stödet ges under maximalt 24 månader.

Under de första sex månaderna motsvarar stödet

75 procent av lönekostnaden (maximalt 525 kr

per dag) och under de följande 18 månaderna

25 procent av lönekostnaden (maximalt

175 kronor per dag). Under 1999 har allmänt

anställningsstöd omfattat i genomsnitt 9 700

personer per månad, av vilka cirka 63 procent

sedan erhållit anställning utan subvention. Sedan

1 oktober har genomsnittstalen per månad varit

3 900 personer med allmänt anställningsstöd och

2 600 personer med förstärkt anställningsstöd.

Fram t.o.m. mars i år har omkring 7 000

personer anställts med förstärkt anställningsstöd.

Långtidsinskrivna

Antalet långtidsinskrivna minskade under 1999

med omkring 20 000 personer och kom att

omfatta 83 000 personer. Minskningen mot-

svarar en femtedel av det totala antalet

långtidsinskrivna 1998.

Av dem som var inskrivna som arbetssökande

vid arbetsförmedlingen och saknade arbete eller

deltog i program under 1999, hade knappt

hälften (260 000) varit inskrivna i mer än två år,

knappt var tredje i mer än tre år (168 000) och

drygt var femte (121 000) i mer än tre år. Den

genomsnittliga inskrivningstiden för arbets-

sökande utan arbete eller i program ökade med

5 procent till 677 dagar mellan 1998 och 1999.

Att en person under en längre tid är inskriven

som arbetssökande innebär dock inte att per-

sonen behöver vara arbetslös under hela

perioden, exempelvis kvarstår vissa personer som

inskrivna även om de får ett arbete för kortare

tidsperiod, ett deltidsarbete eller deltar i program

av kortvarig omfattning.

Tillfälliga anställningar

Antalet tillfälliga anställningar har ökat med

40 procent från 1990 till 1999. Andelen tillfälliga

anställningar i relation till det totala antalet

anställningar har ökat från 10 procent 1990 till

16 procent 1999. En orsak till ökningen av

tillfälliga anställningar är den snabba strukturella

omvandlingen av ekonomin. Merparten av

visstidsanställningarna har dock med tiden

övergått i fasta anställningar när konjunkturen

förbättrats. Undersökningar visar att de flesta

som har en tillfällig anställning vill ha en fast

anställning. Tillfälliga anställningar kan för

arbetslösa dock vara ett viktigt led i processen att

varaktigt

etablera sig på arbetsmarknaden.

Anställningsformen överenskommen

visstidsanställning är ett exempel på en åtgärd

med bl.a. syftet att underlätta anställningar hos

små och medelstora företag.

Personer med utomnordisk bakgrund

Invandrare från länder utanför Norden har

särskilt stora svårigheter på arbetsmarknaden.

Under 1990-talet ökade arbetslösheten kraftigt

både för utomnordiska invandrare utan

svenskt medborgarskap och för utomnordiska

invandrare med svenskt medborgarskap. Under

perioden sjönk såväl sysselsättningen som

arbetskraftsdeltagandet i båda dessa grupper.

Sedan 1997 har arbetslösheten bland

invandrare minskat (diagram 2.2). Enligt

Arbetsmarknadsstyrelsens statistik minskade

antalet utomnordiska invandrare som var

arbetslösa eller sysselsatta i arbetsmarknads-

politiskt program med 12 procent mellan 1998

och 1999. Den senaste tidens utveckling tyder på

att invandrarnas situation håller på att förbättras,

vilket bl.a. är en följd av den starkare konjunk-

turen. Arbetslöshetstalen för utomnordiska

medborgare är dock fortfarande fyra gånger

högre än talen för svenskfödda och för utom-

nordiska invandrare med svenskt medborgarskap

är arbetslöshetstalen tre gånger så stora.

Diagram 2.2 Relativa arbetslöshetstal för personer med

utomnordiskt respektive svenskt medborgarskap

1990-1999

Procent

Under 1990-talet har personer födda utanför

Norden haft ungefär samma utbildningsnivå som

personer med svensk bakgrund. Tabell 2.4 visar

att utbildningsnivån för invandrade män ligger i

nivå med svenska mäns utbildning.

Tabell 2.4 Åldersstandardiserad utbildningsnivå för män

födda i Sverige respektive utomlands 1990

Procentuell fördelning

Grundskola

Gymnasium

Högskola

Forskar-

utbildning

Födda i Sverige

37,3

38,8

18,0

0,76

Utrikes födda

Invandrat

ó 1975

37,5

39,8

14,3

0,89

Invandrat

ò 1976

36,5

35,7

16,1

1,33

Anm.: Åldersstandardisering innebär att hänsyn tagits till att utrikesfödda är

yngre än de som är födda i Sverige. Icke åldersstandardiserad statistik visar

att

både andelen med enbart grundskola och andelen med högskoleutbildning är

något högre för personer födda utomlands i jämförelse med dem som är födda i

Sverige.

Källa: Bilaga 6 till Långtidsutredningen 1999/2000

Svårigheter för utomnordiska invandrare att få

arbete beror på flera faktorer. Exempelvis har

strukturomvandlingen medfört höjda kunskaps-

krav samtidigt som kraven på kulturell

anpassning och kunskaper i svenska ökat, vilket

kan försvåra möjligheterna för nyanlända

invandrare att få arbete. Introduktionen av

nyanlända

invandrare är central för deras framtida

förutsättningar på arbetsmarknaden. Liksom för

långtidsarbetslösa svenskar kan det vara svårt att

komma in på arbetsmarknaden efter en längre

tids arbetslöshet, varför särskilt anpassade

åtgärder kan behövas. Se vidare avsnitt 4.1 om de

särskilda insatserna för att öka sysselsättningen

bland invandrare.

Bland invandrarna finns en arbetskraftsresurs

som idag inte tas tillvara. Det är av stor vikt att

invandrarna kommer in på arbetsmarknaden,

bl.a. med tanke på att Sverige på lite längre sikt

riskerar att få arbetskraftsbrist till följd av en

åldrande befolkning.

Ungdomar

Den starkare konjunkturen har förbättrat

situationen för ungdomar på arbetsmarknaden.

Enligt Arbetsmarknadsstyrelsen minskade

antalet arbetslösa 20-24-åringar under 1999 från

74 000 till 57 000, vilket motsvarar en minskning

från 14 till 11 procent av befolkningen i denna

åldersgrupp. Även för ungdomar mellan 18 och

19 år minskade arbetslösheten. För denna grupp

minskade arbetslösheten från 19 000 till 15 000

personer. Arbetskraftsdeltagandet för 18-19-

åringar är mycket lågt, eftersom de flesta

studerar.

Liksom för vuxna med utomnordisk

bakgrund har även ungdomar med utländsk

bakgrund problem att etablera sig på

arbetsmarknaden. För ungdomar med utländsk

bakgrund är risken att bli arbetslös större än för

ungdomar med svensk bakgrund, även när

kunskaperna i svenska och andra skolämnen är

identiska. Att problemen för ungdomar med

utländsk bakgrund är stora även för dem som

gått i svensk skola, visar att det finns behov av de

särskilda åtgärder som regeringen planerar.

Regionala skillnader

Den gynnsammaste arbetsmarknadsutvecklingen

återfinns i storstads- och universitetsregionerna

och i delar av Småland, medan arbetsmarknaden

utvecklats sämre i skogslänen. Enligt

Arbetsmarknadsstyrelsen var i genomsnitt 17,4

procent av arbetskraften i Norrbottens län öppet

arbetslösa eller i arbetsmarknadspolitiskt

program 1999, vilket kan jämföras med 6 procent

i Stockholms län och cirka 7 procent i

Jönköpings, Uppsala och Kronobergs län.

Arbetslöshetssiffrorna har dock sjunkit i

samtliga län utom Gotlands, även om

minskningen i Jämtlands och Kronobergs län var

marginell. Den största nedgången i

arbetslöshetstal ägde rum i Väster-

bottens, Uppsala och Västmanlands län, där

nedgången var nästan 2 procentenheter.

När Sverige delas in i regioner blir det tydligt

att arbetslösheten är högst och sysselsättningen

lägst i landets norra delar (tabell 2.5).

Arbetslösheten har dock minskat kraftigt i

mellersta Norrland.

Tabell 2.5 Regional utveckling av arbetslöshet och

sysselsättning, årsgenomsnitt 1998 och 1999

Arbetslöshet

% av arbetskraften

Sysselsättning

% av befolkningen

1998

1999

1998

1999

Hela riket

6,5

5,6

77,1

78,6

Stockholm

5,0

3,8

81,5

83,5

Östra Mellansverige

6,9

6,0

75,3

77,2

Småland och öarna1

5,4

4,9

81,5

82,1

Sydsverige

7,6

6,6

73,8

75,1

Västsverige

6,4

5,4

77,2

78,6

Norra Mellansverige

8,0

7,5

74,6

75,9

Mellersta Norrland

7,5

6,4

74,8

75,9

Övre Norrland

8,1

7,8

74,1

74,0

Anm.: Arbetslösheten beräknas som andelen arbetslösa av samtliga personer i

arbetskraften (16-64 år) i respektive region. Sysselsättningen beräknas som

andelen sysselsatta av samtliga personer i befolkningen i åldrarna 20-64 år i

respektive region. Sysselsättningen avser samtliga sysselsatta och är ej jäm-

förbar med sysselsättningsgraden som avser andel reguljärt sysselsatta.

1 Denna region innehåller län med mycket stora skillnader i arbetslöshet och

sysselsättning.

Källa: Statistiska centralbyrån, AKU

De län som hade låg arbetslöshet 1980 har också

låg arbetslöshet idag. Denna bild består även om

hänsyn tas till förekomsten av

arbetsmarknadspolitiska program. De bestående

skillnaderna i relativ arbetslöshet skulle kunna

bero på att

arbetskraftens rörlighet mellan olika regioner är

låg eller på att vissa regioner har ett överskott på

arbetskraft med utbildning eller erfarenhet som

inte efterfrågas och att anpassning via

nyinvesteringar i humankapital tar tid. Med

tanke på att skillnaderna i arbetslöshet ter sig så

stabila över en lång tidsperiod är det dessutom

troligt att skillnaderna i arbetslöshet till stor del

bottnar i t.ex. olikheter i befolknings- och

industristruktur, avstånd, livsmiljö samt

naturtillgångar.

3 Sysselsättningssamarbetet inom

EU

Regeringen fäster stor vikt vid att

sysselsättningsfrågan ges en framskjuten position

i EU:s arbete. Ett starkt europeiskt samarbete

kan stödja de nationella ansträngningarna i

kampen mot arbetslösheten. Den nya

avdelningen om sysselsättning i

Amsterdamfördraget innebär

både en ökad ambition i bekämpningen av

arbetslösheten och en förstärkt samordning av

sysselsättningspolitiken. Samordningen av

sysselsättningspolitiken skall ske på grundval av

gemensamma riktlinjer för sysselsättningen

(artikel 128) och bygger på erfarenheterna från

den multilaterala övervakningen av den

ekonomiska politiken. Liksom tidigare ligger

huvudansvaret för sysselsättnings- och arbets-

marknadspolitiken på de enskilda medlems-

staterna. Vid toppmötet i Helsingfors i december

1999 antogs de slutsatser om riktlinjer för

sysselsättning som gäller för innevarande år och i

februari 2000 antogs sysselsättningsriktlinjerna

av rådet. Vid det extra toppmöte som hölls i

Lissabon i mars i år slogs det fast att ett av

unionens övergripande mål skall vara full

sysselsättning. Sverige har aktivt bidragit till att

detta mål lyfts fram.

Rådets rekommendation till medlemsstaterna

Mot bakgrund av den årliga granskningen av

medlemsstaternas sysselsättningspolitik kan

rådet enligt artikel 128 avge rekommendationer

till medlemsstaterna. Möjligheten för rådet att

avge sådana icke-bindande rekommendationer

användes 1999 för första gången och kan ses som

en direkt följd av Amsterdamfördragets

ikraftträdande. Enligt rekommendationerna bör

Sverige vidta åtgärder för att minska skatte-

bördan med tyngdpunkt på låginkomsttagare,

samt av jämställdhetsskäl utreda på vilket sätt

könsuppdelningen i olika sektorer och yrkes-

kategorier kan minskas. Sverige har tagit till sig

kommissionens och rådets rekommendationer

och tar dessa i beaktande när sysselsättnings-

politiken utformas.

Riktlinjerna för sysselsättning år 2000

I förhållande till riktlinjerna för 1999 har endast

marginella revideringar och tillägg gjorts. Den

tidigare beslutade strukturen bestående av fyra

huvudområden, de s.k. fyra pelarna ligger fast: att

förbättra anställbarheten, utveckla företagar-

andan, uppmuntra företagens och de anställdas

anpassningsförmåga samt stärka

jämställdhetspolitiken. Inom varje område finns

ett antal riktlinjer som anger vad länderna bör

göra och i vissa fall finns konkreta mål som

länderna skall sträva efter att uppnå. Här kan

nämnas de tre övergripande målen på EU-nivå:

att ge alla ungdomar och vuxna en ny start innan

de varit arbetslösa i sex respektive tolv månader

samt öka andelen arbetslösa i aktiva åtgärder till

minst 20 procent. Jämfört med riktlinjerna för

1999 har vissa tillägg gjorts. Bland annat har

vikten av att utbilda

elever och lärare i IT-kunskap och att främja

elevers tillgång till datorer och Internet lyfts

fram. Även arbetsförmedlingens roll i att främja

en god matchning på arbetsmarknaden har

betonats. Regeringen har välkomnat att rikt-

linjerna inte nämnvärt reviderats och välkomnar

särskilt inriktningen på att arbetskraftens

anställbarhet måste främjas genom aktiva

åtgärder, med betoning på utbildning och

kompetensutveckling och att detta prioriteras

framför

passivt kontantstöd. Sverige uppfyller i de flesta

fall de mål och intentioner som riktlinjerna ger

uttryck för. I flera fall är regeringens ambition

mer långtgående än vad riktlinjerna anger.

Förändringar har även genomförts inom de

områden som omnämnts i Europeiska rådets

rekommendationer till Sverige.

Fortsatt arbete

Riktlinjerna för 2000 ligger till grund för ut-

arbetandet av uppdaterade nationella handlings-

planer i medlemsstaterna. Handlingsplanerna

kommer under 2000 att granskas i ministerrådet

och av kommissionen för att sedan bli underlag

till den gemensamma rapporten om

sysselsättning och nya riktlinjer för 2001. Ett

viktigt inslag i EU:s samarbete är att studera

medlemsländernas framgångar och misstag.

Informations- och erfarenhetsutbyte mellan

länderna innebär förbättrade möjligheter att

minska arbetslösheten. Regeringen kommer att

verka för att samarbetet på

sysselsättningsområdet följs upp och stärks, bl.a.

på grundval av slutsatserna från det extra

toppmötet om sysselsättning som avhölls i

Lissabon i mars.

4 Regeringens förslag i 2000 års

ekonomiska vårproposition

Det starka förtroendet för den ekonomiska

politiken med låga och stabila priser och

överskott i de offentliga finanserna skapar förut-

sättningar för en utveckling med hög tillväxt,

stigande sysselsättning och sjunkande arbets-

löshet. I 2000 års ekonomiska vårproposition

föreslår regeringen ett antal åtgärder som skall

bidra till att denna utveckling befästs och blir

uthållig.

4.1 En offensiv för tillväxt och rättvisa

Åtgärder för att sänka arbetslösheten

Målet om fyra procents öppen arbetslöshet skall

nås under året. Regeringen föreslår därför en rad

åtgärder som primärt syftar till att ytterligare

pressa tillbaka arbetslösheten och öka

sysselsättningen.

För det första skall de

arbetsmarknadspolitiska åtgärderna i än högre

grad under 2000 inriktas på åtgärder som ökar

förutsättningarna för långtidsarbetslösa och

långtidsinskrivna att komma tillbaka i reguljär

sysselsättning.

För det andra byggs det s.k. förstärkta

anställningsstödet ut. Det förstärkta

anställningsstödet för arbetsgivare som anställer

personer som varit inskrivna vid

arbetsförmedlingen i mer än två år, har varit

framgångsrikt. I vårpropositionen 2000 föreslår

därför regeringen en ökning av stödet till

arbetsgivare som anställer en person som varit

arbetslös i minst fyra år. Vidare har regeringen

nyligen föreslagit (prop. 1999/2000:98) att ett

förstärkt särskilt anställningsstöd införs för

arbetsgivare som anställer personer som är 57 år

eller äldre och varit arbetslösa i minst två år.

För det tredje införs en aktivitetsgaranti i hela

riket för personer som varit arbetslösa under

mycket lång tid. Redan den 10 februari i år

beslutade regeringen att starta ett pilotprojekt

med aktivitetsgaranti vid fyrtio

arbetsförmedlingar i riket. Aktivitetsgarantin

byggs nu ut för att omfatta hela riket (prop.

1999/2000:98). Basen i

aktivitetsgarantin är organiserade

jobbsökaraktiviteter på heltid.

För det fjärde tydliggörs kraven på aktivitet i

arbetslöshetsförsäkringen.

Åtgärder för att öka sysselsättningen

En ökad sysselsättning och ett högt

arbetskraftsutbud är viktigt för den långsiktiga

välfärdspolitiken. Regeringen arbetar aktivt för

att

andelen reguljärt sysselsatta mellan 20 och 64 år

skall stiga till 80 procent 2004.

Arbetslöshetsförsäkringen reformeras i syfte

att stärka dess roll som omställningsförsäkring.

En mer strukturerad sökprocess skapas med

hjälp av utvecklade individuella handlingsplaner

och kravet på att den arbetssökande ska vara

aktiv förtydligas. Rundgången mellan öppen

arbetslöshet och arbetsmarknadspolitiska

åtgärder bryts. Förändringar sker av de krav som

ställs för att deltidsarbetslösa skall få ersättning.

Vidare stärks arbetsförmedlingens

kontrollfunktion

och Arbetsmarknadsstyrelsens tillsynsroll.

Regeringen avser att återkomma med förslag till

riksdagen under 2000.

I syfte att ytterligare höja sysselsättningen

föreslår regeringen att ett stegvist införande av

allmän förskola och maxtaxa inom barnom-

sorgen påbörjas nästa år. Den 1 juli 2001 ges barn

till arbetssökande rätt till förskoleverksamhet.

Den 1 januari 2002 införs en maxtaxa och en

övre gräns för avgiften som andel av hushållens

inkomster. Rätt till barnomsorg för barn till

föräldrar som är föräldralediga med yngre syskon

införs 1 januari 2002. En allmän förskola för

4- och 5-åringar införs från 1 januari 2003.

För att stimulera arbetskraftsdeltagandet högt

upp i åldrarna avser regeringen att föreslå

lagstiftning som innebär att ingen tvingas att

sluta sin anställning före 67 års ålder.

Arbetsmarknadsverket ges i uppgift att öka

övergångarna från anställning med lönebidrag till

osubventionerad anställning. Syftet är att frigöra

utrymme för fler arbetshandikappade att få ett

fotfäste på arbetsmarknaden genom anställning

med lönebidrag. Anslaget för särskilda åtgärder

för arbetshandikappade förstärks också för att

deras ställning på arbetsmarknaden ska kunna

stärkas.

Arbetsmarknadens framtida behov behöver i

högre grad beaktas inom utbildningspolitiken. I

syfte att minska risken för flaskhalsar och brister

inom vissa yrkesgrupper ges Högskoleverket i

uppdrag att analysera hur högskolornas

utbildningsutbud i ökad utsträckning ska kunna

svara mot arbetsmarknadens behov. Särskild

prioritet skall ges åt att analysera de

naturvetenskapliga och tekniska utbildningarna.

Dessutom skall Statskontoret kartlägga och göra

en genomgång av befintliga studier om

kvalitetsjämförelser

inom utbildningsväsendet och

arbetsförmedlingarnas verksamhetsområde.

Utvecklingen visar på ökad ohälsa. Detta är

allvarlig i både ett ekonomiskt och mänskligt

perspektiv. Ökad ohälsa påverkar

arbetskraftsutbudet och sysselsättningen. En

arbetsgrupp tillsätts för att ta fram en

handlingsplan för att minska ohälsan. En översyn

av bl.a. sjukpenning, rehabiliteringspenning,

arbetsskadeförsäkring, tillsynen över

arbetsmiljön och förtidspension skall ske.

Arbetarskyddsverket ges ytterligare medel för

att kunna motarbeta ökningen av antalet

långtidssjuka.

Arbetslivsinstitutet ges i uppdrag att fortsätta

sprida erfarenheter från forskningsprojektet om

tillväxt och utveckling avseende lärande nätverk.

Särskilda insatser skall göras för orter som

berörs av försvarsnedläggningar.

Insatser föreslås i syfte att öka

bostadsbyggandet. Ett investeringsbidrag för

byggande av studentbostäder införs.

Insatser för att öka sysselsättningen bland

invandrare

En rad åtgärder föreslås för att skapa bättre

möjligheter för invandrare att etablera sig på

arbetsmarknaden.

De kompletterande utbildningarna av

arbetslösa invandrare med utländsk utbildning

inom hälso- och sjukvård, läraryrken samt teknik

och naturvetenskap förstärks. Det är ett led i att

bättre ta till vara den arbetskraftsresurs som

finns i landet och avhjälpa de brister som finns

inom dessa utbildningskategorier. Skräddarsydd

vårdutbildning för arbetslösa invandrare med

kunskaper i svenska men med ett annat

modersmål, ger tvåspråkig personal till

primärvård och äldreomsorg.

Valideringen av utländsk yrkeskompetens

skall öka. Fyra pilotprojekt med

valideringsverksamhet pågår och skall vara

slutförda i december 2000. En

försöksverksamhet med alternativ

platsförmedling införs. Etnisk och kulturell

mångfald inom offentlig förvaltning och privata

företag kommer att stimuleras, bl.a. för personer

med erfarenhet eller utbildning inom

samhällsvetenskap, ADB, juridik eller ekonomi.

För invandrare som startar och driver småföretag

skall rådgivningen utvecklas. Vidare skall svensk-

undervisning och introduktion av nyanlända

förbättras.

Åtgärder på utbildningsområdet

En välutbildad befolkning är en grundförut-

sättning för att skapa tillväxt, välfärd och

utveckla demokratin i samhället. God utbildning

ökar också möjligheterna för individen att stärka

sin position på arbetsmarknaden. Det är därför

angeläget att alla ges goda möjligheter till

utbildning och kompetensutveckling i takt med

utvecklingen i samhället och på

arbetsmarknaden. Förutom de åtgärder för

minskad arbetslöshet och ökad sysselsättning

som nämnts föreslås följande åtgärder inom

utbildningsområdet.

För 2003 avsätts medel för ca 46 000 platser i

kunskapslyftet och ca 12 000 platser i den

kvalificerade yrkesutbildningen.

För att säkerställa tillgången på högutbildad

arbetskraft föreslår regeringen att ytterligare

500 miljoner kronor avsätts till nya högskole-

platser och studiemedel för 2003.

Forskning och utveckling lägger grunden för

att Sveriges utveckling ska vara långsiktigt

konkurrenskraftig. För 2003 föreslår regeringen

en fortsatt förstärkning av anslagen för forskning

med 500 miljoner kronor.

4.2 Förbättrade villkor för företagande

En ökad sysselsättning inom den privata sektorn

är av stor vikt för att öka tillväxten. En ökad

privat sysselsättning ökar också skatteintäkterna

och därmed förbättras förutsättningarna för att

utveckla välfärden. För att främja syssel-

sättningen inom den privata sektorn har ett

flertal åtgärder genomförts för att förbättra

villkoren för företagande. Många av åtgärderna

har varit särskilt riktade mot små och medelstora

företag.

Exempel på åtgärder som genomförts de

senaste åren är sänkta arbetsgivaravgifter,

lättnader i ägarbeskattningen genom vissa

förändringar av utdelnings- och

reavinstbeskattningen, möjligheter att kvitta

underskott i nystartad näringsverksamhet mot

inkomst av tjänst, rätt till tjänstledighet för att

starta eget företag, möjlighet att beräkna

arbetslöshetsersättning på en bakomliggande

inkomst från anställning i stället för

företagsverksamhet och ett treårigt program för

småföretagsutveckling, förnyelse och tillväxt.

I december 1998 presenterade dessutom

regeringen ett antal åtgärder som syftar till att

förenkla för småföretagen. Flera av dessa

åtgärder

följer förslagen i Småföretagsdelegationens

betänkanden. En särskild regelförenklingsgrupp,

SimpLex, har inrättats inom

Näringsdepartementet. En grupp bestående av

entreprenörer och företagare, Nybyggarna, har

knutits till

Näringsdepartementet och möts regelbundet för

att diskutera aspekter kring företagandets villkor.

Vidare har en statssekreterargrupp inrättats med

särskilt ansvar för regelförenklingsarbetet.

Regeringen har också beslutat om en för-

ordning för myndigheterna som innebär att en

konsekvensanalys av nya reglers effekter för små

företags villkor skall göras innan förändringarna

genomförs (SFS 1998:1820). Motsvarande krav

ställs på samtliga utredningar i den nya

Kommittéförordningen (SFS 1998:1474).

Patent- och registreringsverket och

Statskontoret har på uppdrag av regeringen

presenterat ett förslag för förenklad

uppgiftslämnande för företagen. Förslaget syftar

till att företagen skall behöva lämna en och

samma uppgift endast vid ett tillfälle, oavsett till

vilken offentlig myndighet det sker till. Vidare

har regeringen givit NUTEK medel

att samordna och utveckla ett internetbaserat

informationssystem, en s.k. portal, med

företagsrelevant myndighetsinformation för att

underlätta företagens myndighetskontakter.

Regeringen har även givit Statskontoret i

uppdrag (Ju1999/5808/F) att ta fram kriterier

för begreppet 24-timmarsmyndighet, för att

utveckla statliga myndigheters service gentemot

enskilda medborgare och företag.

Under den senaste tiden har möjligheterna till

avsättning till periodiseringsfonder förstärks

genom att avsättningstaket höjts från 20 procent

till 25 procent av inkomsten. För enskilda

näringsidkare och handelsbolag höjs taket från

25 till 30 procent. Dessutom har tiden inom

vilken återföring av periodiseringsfond skall ske

förlängts från fem till sex år. Förutsättningarna

för små och medelstora företag har också

förbättrats genom att flertalet s.k. stoppregler

har slopats. Regeringen har dessutom tillsatt en

utredning för att se över de s.k.

fåmansbolagsreglerna som reglerar

beskattningen av utdelningar och reavinster i

mindre företag. Syftet är att förbättra

incitamenten till risktagande och

entreprenörskap. Utredningen skall presentera

sitt betänkande senast den 31 oktober 2001.

Regeringen har vidare föreslagit generösare

och enklare avdragsregler för utgifter vid

ombyggnad av kommersiella lokaler i samband

med byte av hyresgäst. Syftet är att befrämja ett

effektivt utnyttjande av det kommersiella

fastighetsbeståndet. De nya reglerna om ett

utvidgat

reparationsbegrepp skall enligt förslaget gälla

ändringsarbeten som påbörjats från och med den

1 januari 2000.

Skattereglerna för avdrag för ökade

levnadskostnader i samband med resor i

näringsverksamheter förenklas och förbättras för

egenföretagare. Nya regler föreslås gälla fr.o.m.

1 januari 2001.

Arbetet med att få till stånd fungerande

patentintrångsförsäkringar fortsätter inom

regeringskansliet. Inte minst gäller detta arbetet

inom EU, som syftar till att få till stånd en EU-

täckande försäkringsordning.

Under vintern har riksdagen även fattat beslut

om att tillåta redovisning av företagen i den

gemensamma valutan euro, samt regler som

under vissa förutsättningar tillåter återköp av

egna

aktier.

Vad gäller särskild beskattning av utländska

nyckelpersoner har regeringen presenterat ett

förslag som skickats till EU-kommissionen för

granskning. Förslaget innebär att skatten sänks

under tre år för utländska medborgare som

arbetar i Sverige under en begränsad tid inom

bl.a. tekniskt avancerad och forskningsintensiv

verksamhet. Om kommissionen godkänner

förslaget kan de nya bestämmelserna träda i kraft

fr.o.m. 1 januari 2001. Kupongskatten för ut-

delning på näringsbetingade aktier till stora

utländska ägare (mer än 25 procent av aktie-

kapitalet) avskaffas fr.o.m. 1 januari 2001.

För att ytterligare förbättra villkoren för

extern kapitalförsörjning av onoterade bolag och

för att förenkla systemet har regeringen även

föreslagit att kapitalförluster på marknads-

noterade delägarrätter skall kunna kvittas mot

vinster på onoterade aktier (fr.o.m. den 1 januari

2000).

Vidare har regeringen nyligen lagt fram en

proposition som ser över organisationen av

näringspolitiken. Bland annat föreslås bildandet

av tre nya myndigheter. En ny nationell

myndighet för företagsutveckling inrättas. För

att förstärka kunskapsunderlaget för

innovations-, närings- och regionalpolitiken

inrättas vidare en ny myndighet för analyser,

omvärldsbevakning och utvärdering. Dessutom

vill regeringen etablera en ny myndighet för

forskning och utveckling samt en ny

organisation för forskningsfinansiering.

Sammantaget innebär förändringarna en

tydligare och effektivare central

myndighetsstruktur som bl.a. underlättar för de

regionala aktörerna att vidareutveckla processen

och

föra dialogen om de regionala tillväxtavtalen.

En framskjuten ställning och hög IT-nivå kan

bidra till att angelägna politiska mål uppnås.

Sverige är idag en av världens ledande IT-

nationer. En stor del av 1990-talets tillväxt

kommer från IT-investeringar. Branschen

sysselsätter cirka 220 000 personer. I regeringens

IT-proposition, presenterad för riksdagen i mars

2000, anges konkreta mål och prioriteringar när

det gäller IT-politiken.

Regeringen föreslår att statens insatser

prioriteras till tre områden i syfte att skapa ett

informationssamhälle för alla: IT-tillgänglighet,

IT-tillit och IT-kompetens. Statens insatser för

IT-infrastrukturen kommer att uppgå till cirka

8,3 miljarder kronor, och förutsätter att

marknadens olika aktörer själva investerar minst

lika mycket. Det innebär att de sammanlagda

satsningarna på bredband kommer att hamna på

nivån runt 17 miljarder kronor under en

fyraårsperiod. I detta ingår ett skatteavdrag för

att stimulera anslutning till bredbandsnät.

Statligt stöd ska också kunna utgå till

regionala nät och anslutning till bredbandsnät i

glesbygd. Därutöver bygger Svenska kraftnät ut

ett stomnät på marknadsmässiga villkor.

Regeringen har för avsikt att i maj i år att lägga

fram en proposition med förslag till insatser för

att främja konkurrensen. Förslagen kommer bl.a.

att grundas på Konkurrensverkets rapport om

konkurrensförhållandena generellt och inom

olika marknader.

5 Tillväxt, sysselsättning och

arbetslöshet fram till 2003

5.1 Den ekonomiska utvecklingen

Tillväxten i den svenska ekonomin har under de

senaste åren varit hög. Förutsättningarna för en

fortsatt god tillväxt i ekonomin är dessutom

gynnsamma. Ökningen av såväl hushållens

konsumtionsutgifter som investeringarna

förväntas vara fortsatt stark fram till och med

2001.

Den goda utvecklingen av sysselsättningen

och den disponibla inkomsten, tillsammans med

den mycket starka förmögenhetsökningen under

senare tid, förväntas leda till en stark

konsumtionsökning i år och nästa år (4 procent

2000, exklusive effekten av kyrkans överföring

till hushållssektorn, och 2,7 procent 2001).

Sparkvoten förblir därmed relativt låg. Under de

närmast följande åren är det rimligt att räkna

med något lägre och mer långsiktigt hållbara

tillväxttal runt 2 procent per år för hushållens

konsumtionsutgifter.

Den ökade investeringsaktiviteten som

förutses inom näringslivet, har sin grund i en

stark produktionsutveckling.

Investeringsökningarna inom tjänstesektorerna

mattas dock något framöver. Det finns samtidigt

indikatorer på att

bostadsbyggandet fortsätter att stiga från i

utgångsläget mycket låga nivåer.

Tabell 5.1 Nyckeltal 1999 - 2003

1999

2000

2001

2002

2003

Antal sysselsatta

2,2

1,7

0,9

0,4

0,4

Sysselsättningsgrad, nivå

75,9

76,7

77,3

77,3

77,3

Öppen arbetslöshet, nivå

5,6

4,6

3,9

3,9

4,0

Arbetsmarknadspolitiska

program, nivå

3,1

3,1

3,1

3,1

3,1

Kontantlön per timme

3,4

3,5

3,5

3,5

3,5

KPI, årsgenomsnitt

0,3

1,3

2,2

2,0

2,0

Offentligt finansiellt sparande

1,9

2,8

3,2

3,6

4,5

BNP

3,8

3,8

2,9

2,0

2,0

Anm.: Sysselsättningsgraden mäts här som andelen reguljärt sysselsatta av

befolkningen i åldrarna 20-64 år. Den öppna arbetslösheten och personer i

program redovisas i procent av arbetskraften. Offentligt finansiellt sparande är

uttryckt som andel av BNP före beräkningsteknisk överföring. Årlig procentuell

förändring redovisas för antal sysselsatta, löner, KPI och BNP.

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet

Utsikterna för svensk exportindustri har

förbättrats under det senaste halvåret. Huvud-

orsaken är den starkare efterfrågan i EU-

området och en fortsatt stark utveckling i

Förenta staterna. Under hösten har order-

ingången ökat och tillförsikten bland företagen

stärkts. Särskilt tydligt är detta i basindustrin

som under den senaste tidens

konjunkturuppgång släpat efter något. De

förbättrade utsikterna förväntas leda till en

fortsatt kraftig exporttillväxt, samtidigt som det

bidrar till den förväntade ökningen av

investeringarna.

Sammantaget bedöms BNP-tillväxten under

innevarande år bli cirka 3,8 procent. Nästa år

förväntas tillväxten mattas av något och uppgå

till cirka 2,9 procent. Därefter väntas BNP växa i

takt med den underliggande tillväxten i

ekonomin som beräknas uppgå till cirka 2

procent per år.

Den förväntade tillväxten i ekonomin leder

bl.a. till att skatteintäkterna ökar. Som andel av

BNP stabiliseras skattekvoten på en nivå strax

över 50 procent från och med nästa år.

Trots den goda ekonomiska tillväxten är det

svårt att skönja några tendenser till ökat

inflationstryck. I år beräknas KPI öka med

endast 1,3 procent. Under nästa år förväntas

dock

prisökningstakten tillta i takt med att den allt

starkare inhemska efterfrågan ger utrymme för

högre vinstmarginaler i konsumentledet.

Däremot kommer fallande importpriser och en

god

produktivitetstillväxt att hålla nere inflationen.

Det ökade inflationstrycket antas leda till en

fortsatt anpassning av penningpolitiken så att

inflationen 2002 och 2003 hamnar i nivå med

inflationsmålet på 2 procent.

5.2 Arbetsmarknaden

Sysselsättningen har ökat snabbt de två senaste

åren och den öppna arbetslösheten har fallit.

Mellan 1997 och 1999 ökade sysselsättningen

med cirka 150 000 personer, vilket är den största

uppgång som har noteras sedan 1974 76.

Huvuddelen av sysselsättningsökningen har

kommit till stånd inom den privata

tjänstesektorn. Bland enskilda näringar noterades

den största uppgången bland datakonsulter och

annan företagsservice.

Även arbetskraftsutbudet steg förra året. I

början av året ökade det dock inte lika mycket

som sysselsättningen, vilket innebar att den

öppna arbetslösheten, rensad för säsongsnormala

variationer, föll. Däremot ökade arbetskrafts-

utbudet kraftigt under andra halvåret, eftersom

antalet deltagare i konjunkturberoende

arbetsmarknadspolitiska program minskade. Det

fick till följd att den säsongrensade öppna

arbetslösheten vid slutet av året återigen steg, till

ungefär samma nivå som i början av året. Mätt

som årsgenomsnitt föll dock arbetslösheten med

0,9 procentenheter mellan 1998 och 1999 ner till

en nivå på 5,6 procent av arbetskraften.

Under den närmast kommande tiden för-

väntas utvecklingen på arbetsmarknaden bli

fortsatt gynnsam. I år förutses sysselsättningen

öka med 68 000 personer, vilket motsvarar en

ökning med 1,7 procent, varefter ökningstakten

förväntas avta något till 38 000 personer eller

0,9 procent nästa år. Det är fortfarande

tjänstesektorn som står för den största

sysselsättningsuppgången. Den reguljära

sysselsättningsgraden för personer mellan 20 och

64 år, som enligt

regeringens sysselsättningsmål skall uppgå till

80 procent 2004, stiger till 77,3 procent 2001.

Även ökningen av arbetskraftsutbudet

förväntas fortsätta. Genom att antalet platser vid

högskolor och universitet planeras att utvidgas

dämpas dock utbudsökningen något.

Sammantaget innebär utvecklingen av

sysselsättningen och arbetskraftsutbudet att den

öppna arbetslösheten bedöms falla till

3,9 procent 2001.

För 2002 och 2003 görs ingen bedömning av

konjunkturutvecklingen. I stället baseras

sysselsättningskalkylerna på en uppskattning av

den underliggande tillväxttrenden i ekonomin,

som förväntas generera en långsiktig

produktionsökningstakt i ekonomin på cirka

2 procent per år. Sysselsättningen beräknas

därmed stiga i ungefär samma takt som

befolkningen i arbetsför ålder, 16-64 år. Det

innebär att den kalkylerade öppna arbetslösheten

och den reguljära sysselsättningsgraden ligger

kvar på i princip samma nivå som i slutet av 2001.

Det finns en rad osäkerheter beträffande

utvecklingen på arbetsmarknaden framöver. År

2003 beräknas det fortfarande vara en för-

hållandevis stor andel av 16-64-åringarna som

inte förvärvsarbetar. Det är dock mycket svårt

att bedöma hur stor arbetskraftspotentialen är.

Det är möjligt att arbetsmarknaden och

lönebildningen fungerar bättre än vad som

antagits i kalkylen. Då skulle BNP-tillväxten

kunna bli starkare de närmaste åren och

sysselsättningsnivån 2003 bli högre än beräknat

utan att det uppstår inflationsdrivande

löneökningar.

Det finns emellertid även faktorer som talar

för att BNP-tillväxten och sysselsättningen kan

komma att utvecklas svagare än väntat. I vissa

delar av landet är sysselsättningsgraden fort-

farande betydligt lägre och den öppna

arbetslösheten betydligt högre än i övriga riket.

Dessutom är arbetslösheten högre bland

lågutbildade och bland personer med

invandrarbakgrund. Det finns därför risk för att

det uppstår matchningsproblem på

arbetsmarknaden eller rena bristsituationer när

efterfrågan fortsätter att stiga. Löneökningarna

skulle då kunna bli betydligt högre än beräknat,

vilket skulle få negativa

effekter på sysselsättning och tillväxt.

Osäkerheten om omfattningen på de lediga

resurserna i ekonomin efter 2001 är stor. Därför

redovisas två alternativa kalkyler i den

ekonomiska vårpropositionen. I den ena

fungerar

arbetsmarknaden väl och produktion och

sysselsättning kan växa snabbare samtidigt som

löner och priser utvecklas på ett hållbart sätt. I

denna kalkyl ökar BNP 2002 och 2003 med 2,6

respektive 2,4 procent, vilket innebär att den

öppna arbetslösheten som årsgenomsnitt kan

minska till 3,7 procent 2003. Den reguljära

sysselsättningsgraden för personer mellan 20 och

64 år stiger till 79,3 procent 2003.

I den andra alternativa kalkylen antas

arbetsmarknad och lönebildning fungera sämre.

BNP ökar 2002 och 2003 med 1,6 respektive

1,2 procent, vilket leder till en öppen arbets-

löshet på 4,8 procent 2003 och en reguljär

sysselsättningsgrad på 76,1 procent.

 För en detaljerad beskrivning av sysselsättningsmålet, se bilaga 4 till

budgetpropositionen för 1999, prop. 1998/99:1.

 Icke säsongrensad öppen arbetslöshet uppgick till 5,4 procent i februari.

 NUTEK, Svenskt näringsliv och näringspolitik . Från och med 1998

omfattar statistiken alla företag, tidigare ingick bara företag med en

omsättning över 30 000 kronor.

 För ändamålet avsattes 1,35 miljarder 2000 och 1,15 miljarder 2001.

 Med gymnasial vuxenutbildning avses verksamhet inom såväl

kunskapslyftet som den kommunalt finansierade gymnasiala

vuxenutbildningen, komvux.

 Helårsstudenter beräknas utifrån varje enskilt kurstillfälle. Antalet

registrerade på kursen multipliceras med kursens poäng dividerat med 40.

Antalet helårsstudenter exkl. uppdragsutbildning uppgick budgetåret 1998

till drygt 245 000.

 AMI och projektarbete som ingår i Arbetsmarknadsstyrelsens definition

på konjunkturberoende program ingår ej i redovisad statistik. Däremot

inkluderas europastipendier som inte ingår i Arbetsmarknadsstyrelsens

statistik.

 Sedan januari 1999 klassas alla som uppbär arbetslöshetsersättning som

öppet arbetslösa i Arbetsmarknadsstyrelsens statistik.

 Inskrivna vid arbetsförmedlingen som varit kontinuerligt utan arbete

eller i program i minst två år.

 Anställning utan villkor vid ett eller flera tillfällen i 1-12 månader under

maximalt 36 månader.

 Arbetslösheten mäts här som andel av befolkningen, då många

ungdomar studerar.

 Det bör påpekas att den mest problematiska

arbetsmarknadsutvecklingen finns i glesbygden, men att förekomsten av

glesbygd inte med nödvändighet följer länsindelningen i riket.

Kommunerna i glesbygdsregioner har framför allt en stor utflyttning av

den yngre befolkningen, vilket försvårar kommunernas möjligheter att

klara av sina välfärdsåtaganden.

 Stoppreglerna avser de särskilda regler som tar sikte på transaktioner

mellan fåmansägda företag och dess ägare.

PROP. 1999/2000:100 BILAGA 2

PROP. 1999/2000:100 BILAGA 2

2

21