Regeringens proposition 1990/91: 82

om folkbildning

Prop. 1990/91: 82

Regeringen förelägger riksdagen vad .som lagils u\)\) i bifogade utdrag ur regeringsprotokollet den 14 februari 1991 för de ätgärder som fiamgär av föredragandens hemställan.

På regeringens vägnar Ingvar[REDACTED_EFTERNAMN]

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

l propositionen behandlas frågor som, rör den statliga bidragsgivningen till studieförbund, folkhögskolor, kontakttolkutbildning och till central kursverksamhet saml Samernas folkhögskola.

De statliga regler som i dag gäller för statsbidrag till folkbildningen, dvs. den verksamhet som bedrivs av studieförbund och folkhögskolor, föreslås upphöra i och med utgången av budgetåret 1990/91. Fi.o.m. budgetåret 1991/92 skall riksdag och regering fastställa övergripande miil och motiv, som skall ligga till grund för all bevilja statsbidrag för den samlade folkbildningen. För viss verksamhei skall statsbidrag utgå i iin-nan ordning.

Förslagen i propositionen innebär en markant förändrad ansvarsför­delning mellan staten och folkbildningen. Inom de gränser som liksdag och regering lägger fast skall folkbililningen själv la ansvar för fördel­ning av statsbidrag, administration, organisation samt för uppföljning och utvärdering av verk.samheien. Nämnda uppgifter skall fullgöras av ett folkbildningsråd .som uniler våren kommer att bildas av Folkbild-ningsförbundel, Rörelsefolkhögkolornas intresseorganisation och Uinils-tingsförbundet.

Målet med statsbidrag till folkbildningen är all stödja en veiksamhel som syftar till alt göra del möjligt för människor all påverka sin livssi­tuation och skapa engagemang att ilella i .samhiillsuivecklingen genom

t.ex. politiskt, fackligt eller kulturellt arbete. Verksamheter som syftar Prop. 1000/91:82 till alt utj

ä

mna utbildningsklyftor och h

ö

ja utbildnings- och bildnings­niv

å

n i samh

ä

llet skall prioriteras. Personer som 

ä

r utbildningsm

ä

ssigt, socialt eller kulturellt missgynnade skall s

ä

rskilt prioriteras. Den utbild­ning som bedrivs inom folkbildningen skall b

å

de till form och arbetss

ä

tt utg

ö

ra ett alternativ till utbildning inom det offentliga skolv

ä

sendel och h

ö

gskolan.

N

ä

mnden f

ö

r v

å

rdarlj

ä

nst (NV) skall fr.o.m. budget

å

ret 1991/92 dis­ponera del statsbidrag som nu utg

å

r uniler anslaget C 6. Bidrag till drif­ten av folkh

ö

gskolor m.m. f

ö

r s

ä

rskilt kostnadskr

ä

vande utbildningsin­satser f

ö

r personer med funktionshinder. N

ä

mnden skall 

ä

ven disponera och till Synskadades Riksf

ö

rbund utbetala det statbidrag som ulg

å

r un­der anslaget C 4. Bidrag till studief

ö

rbunden m.m. f

ö

r bidrag till teknisk anpassning av studiemateriel f

ö

r synskadade och d

ö

vblinda.

Statsbidrag till Samernas folkh

ö

gskola i Jokkmokk skall utg

å

 i .s

ä

r­skild ordning.

De statsbidrag som nu ulg

å

r under anslaget C 8. Biiliag Iill koniakl-tolkutbildning samt de medel f

ö

r delta 

ä

ndam

å

l som ulg

å

r uniler siiidie-f

ö

rbunds- och folkh

ö

gskoleanslagen skall f

ö

ras samman. Tolk- och 

ö

vei-s

ä

ttarinstitutet vid Stockholms universitet skall ha ett 

ö

vergripande an­svar f

ö

r utbildningen och f

ö

rdela slalbidrag p

å

 olika anordnare.

De f

ö

reslagna reformerna skall n

ä

da i kraft den I juli 1991.

Utbildningsdepartementet

''"'i'- iwo/oi:s2

Utdrag ur protokoll vid regerings.sammanlräde den 14 februari 1991.

Närvarande: Statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och slalsräilen[REDACTED_EFTERNAMN][REDACTED_EFTERNAMN], S. [REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], [REDACTED_EFTERNAMN],  R. [REDACTED_EFTERNAMN],  Hell­ström,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], G.[REDACTED_EFTERNAMN], Lönni|visl,[REDACTED_EFTERNAMN],  Frei-valds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN].

Föredragande: statsrådet Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om folkbildning Inledning

De senaste mer övergripande riksdagsbesluten om folkbildning, dvs. folkhögskolan och studieförbundens verksamhet, fattades våren 1977 resp. våren 1981.

1977 års riksdagsbeslut med anledning av propositionen om folkhög­skolan (prop. 1976/77:55, UbU30, rskr. 318) innebar bl.a alt vissa för­ändringar av folkhögskolans administralion genomfördes stimt all ell schabloniserat statsbidrag infördes.

Riksdagens beslut med anledning av propositionen om folkbildning m.m. (prop. 1980/81:127, UbU.36, KrU 6y, rskr. 386) innebar bl a. all det gjordes vissa preciseringar tiv folkbililningens mål och av grjinseiiia mellan folkbildning och olika former av vuxenutbildning. Vidare inför­des ett nytl statsbidragssystem.

Med stöd av regeringens bemyndigande den 21 april 1988 lillkallade dåvarande chefen för utbildningsdepartementet en kommitté för att ui-reda frågor rörande främst folkhögskolans roll och uppgifter i förhållan­de till andra utbildningsanordnaie saml alt göra en översyn av sialshi-dragssystemet. Kommittén anlog namnet folkhögskolekommittén. licu 21 juni 1989 beslöt regeringen alt utfärda tillläggsdirektiv. I augusii 1990 överlämnade kommittén betänkandet (SOU 1990:65) Folkhögsko­lan i framtidsperspektiv' samt ett debattinlägg om folkbildningen och folkhögskolan i framtiden (SOU 1990:66) Del fria bildningsarbetet. Un­der sitt utredningsarbete har kommittén även lagt fram en fakta- och de­battbok (SOU  1989:97) Vad  händer med folkhögskolan? Kommitténs

' Ledamöter vid betänkandets avlämnande: f. statssekreteraren Gunnar Svens­son, ordförande, landstingsrådet Siig[REDACTED_EFTERNAMN], riksdagsledamoten Helge Hag­berg, folkhögskolerektorn Lars Hjertcn samt riksdagsledamöterna Berit Oscars­son, Elisabeth[REDACTED_EFTERNAMN], Karin Slarrin och Carl-Johan[REDACTED_EFTERNAMN].

huvudbet

ä

nkande   Folkh

ö

gskolan   i   framlidsperspektiv   har   remissbe-     Prop. 1990/91:82 handlats.

H

ö

sten 1988 

ö

verl

ä

mnade skol

ö

verstyrelsen (S

Ö

) till regeringen rap­porten Studief

ö

rbunden inf

ö

r 90-talet, en analys av studief

ö

rbundens si­tuation, verksamhet och uppgifter. I den missivskrivelse som inl

ä

mna­des med rapporten f

ö

reslog S

Ö

f

ö

r

ä

ndringar p

å

 kort och p

å

 l

å

ng sikt.

P

å

 l

ä

ngre sikt innebar S

Ö

s f

ö

rslag en minskning av antalet regler f

ö

r hur studiecirkelverksamheten skall utformas f

ö

r all ber

ä

ltiga till statsbi­drag. Vidare f

ö

reslogs att statsbidragssystemet p

å

 ett mer direkt och tyd­ligare s

ä

tt knyts till m

å

len f

ö

r folkbildningen. S

Ö

 f

ö

reslog ocks

å

 all kon­sekvenserna av ett nytl statsbidragssystem skulle pr

ö

vas praktiskt genom en f

ö

rs

ö

ksverksamhet .som skulle omfatta n

å

gra l

ä

n. 1 1989 

å

rs builgel-proposition angav d

å

varande ulbildningsminisiern alt han hailc l

ö

r av­sikt att 

å

terkomma till regeringen med f

ö

rslag om s

å

v

ä

l riktlinjer l

ö

r ett nytt statsbidrags.system som om den eller de f

ö

r.s

ö

ksverksamheler .som kunde komma att beh

ö

vas.

F

ö

rslagen till f

ö

r

ä

ndringar p

å

 kort siki fick Iill f

ö

ljd all regeringen i 1989 

å

rs budgetproposition (prop. 1988/89:100 bil. 10, UbUI7, KrU 2y, rskr. 202) f

ö

reslog att det totala antalet stiidieiimmar med del h

ö

gre schablonbidraget skulle ligga fast fr.o.m. hudgei

å

ret 1989/90 i.o.m. bud­get

å

ret 1991/92.

Genom Folkbildningsf

ö

rbundels f

ö

rsorg har stuilief

ö

rbunden skrift­ligen besvarat ett antal fr

å

gest

ä

llningar i anslutning till S

Ö

-rapporten. Svar fr

å

n samtliga studief

ö

rbund har d

ä

refter vidarebefordrats till ut­bildningsdepartementet f

ö

r den fortsatta beredningen av S

Ö

-rapporten.

Folkbildningsf

ö

rbundet har 

ä

ven inkommit till regeringen med sitt reformprogram Studief

ö

rbunden under 90-talel. Programmet, som sam­tidigt utg

ö

r f

ö

rbundets anslagsframst

ä

llning f

ö

r budgetperioden 1991/92-1993/94, har ocks

å

ö

verl

ä

mnats till S

Ö

och statens kulturr

å

d.

1 bet

ä

nkandet (SOU 1988:39) M

å

l och resultat - nya principer f

ö

r det statliga st

ö

det till f

ö

reningslivet, l

ä

mnades f

ö

rslag om nya principer f

ö

r det totala statliga st

ö

det till folkr

ö

relserna med en 

ö

verg

å

ng fr

å

n ett rc-gelstyrt system till en friare anv

ä

ndning av bidragen. Regel.sysiemel f

ö

re­slogs bli ersatt av en tydligare uppf

ö

ljning och utv

ä

rdering av sl

ö

ilet. Mot denna bakgrund uttalade regeringen i 1990 

å

rs budgetproposition (prop. 1989/90:100, bil. 2) att principerna f

ö

r statens totala st

ö

d till folk­r

ö

relserna inkl. folkbildningen borde ompr

ö

vas i den riktning utred­ningen angav. Statskontoret har den 10 februari 1991 till regeringen (ci­vildepartementet) redovisat ett av regeringen givet uppdrag att kartl

ä

gga st

ö

det till f

ö

reningslivet samt l

ä

mna f

ö

rslag till hur en f

ö

rdjupad pr

ö

v­ning kan g

ö

ras av sl

ö

del.

1 anledning av propositionen om siiiskild skall p

å

 f

ö

relagsvinslei m.m. (prop. 1988/89:132, SkU33 s. 11) uiialadc skalleutskollel all det kunde finnas sk

ä

l till att n

å

gon ilel av de medel som den s

ä

rskilda vinst-skatten inbringade, anv

ä

ndes f

ö

r utbildning av kortlidsulhildadc vuxna. Vad utskottet anf

ö

rt gav riksdagen regeringen iill k

ä

nna (rskr. 304). l

ö

r n

ä

rvarande p

å

g

å

r ett par utredningar som ber

ö

r de korttidsulbildailes si-

tuafion. Regeringen 

ä

r d

ä

rf

ö

r inle nu beredd att ta upp fr

å

gan men av-     l*i<>p. 1990/91:82 ser att 

å

terkomma n

ä

r resuliaien av utredningarna 

ä

r k

ä

nda.

1 1988 

å

rs budgetproposition (prop. 1987/88:100 bil. 10 s. 375) an­m

ä

lde regeringen f

ö

r riksdagen all det inom ulbililniiig.sdc|)ariemcnicls omr

å

de p

å

gick en 

ö

versyn av den samiska kulturens foribesi

å

nd och ut­veckling. Syftet var bl.a. all analysera den samiska kuliuiens f

ö

ruts

ä

tt­ningar, f

ö

r

ä

ndringsfaklorer och ulvecklingsm

ö

jligheler. Utredaren hade att s

ä

rskilt ta fasta p

å

 fr

å

gor om del samiska spr

å

ket, konsihaniveikel och de kulturella utrycksformerna i 

ö

vrigt. 

Ä

ven tilbildningsfr

å

goina borde studeras. Den s

ä

rskilde ulredaien lade i juni m

å

nad 1989 fiam si­na f

ö

rslag i rapporten (Ds 1989:38) .Samisk kultur. Rapporten har re­missbehandlats och i n

ä

mnda budgetproposition ing

å

r en sammansl

ä

ll-ning av remissyttrandena. S

å

v

ä

l utredaren som remissinstanserna ans

å

g att fr

å

gor r

ö

rande Samernas folkh

ö

gskola i Jokkmokk borde behandlas i anslutning till beredningen av folkh

ö

gskolekommitt

é

ns f

ö

rslag. Jag tar d

ä

rf

ö

r upp denna fr

å

ga nu.

Genom riksdagens beslut med anledning av propositionen om ansva­ret f

ö

r skolan (prop.l990/91:18, UbU4, rskr. 76) har riktlinjerna f

ö

r en nytt styrsystem f

ö

r skolan och ett nytt statsbidragssystem antagits. Riks­dagens beslut inneb

ä

r 

ä

ven all S

Ö

 skall avvecklas och att ett nytt 

ä

m­betsverk, skolverket, inr

ä

ttas den 1 juli 1991. Regeringen har ulfiiidal direktiv (Dir. 1990:60 och 77) till en s

ä

rskild utredare som har an l

ä

gga fram f

ö

rslag om och f

ö

rbereda genomf

ö

randet av en ny organisation f

ö

r den statliga skoladministraiionen. I direktiven konstateras att folkbild­ningsfr

å

gorna, dvs. folkh

ö

gskolans och studief

ö

rbundens verksamhet in­te ber

ö

rs av f

ö

r

ä

ndringarna p

å

skolomr

å

det, varf

ö

r dessa fr

å

gor kommer att f

ö

rel

ä

ggas riksdagen i annan ordning under v

å

ren 1991.

I ber

ö

rda fr

å

gor har samr

å

d skett med chefen f

ö

r utbildningsdeparte­mentet.

Kortfattade sammanst

ä

llningar av folkh

ö

gskolekommitl

é

ns f

ö

rslag och remissyttrandena, redog

ö

relser 

ö

ver nuvarande bidrag Iill sludiefiir-bund och till folkh

ö

gskolor saml vissa statistiska uppgifter om sludief

ö

r-bundens och folkh

ö

gskolornas verksamhet b

ö

r fogas till protokollei i detta 

ä

rende som bilaga 1-4.

1 Principiella utgångspunkter för förslagen; folkbildningen skall vara fri och frivillig och styra sig själv

Prop. 1990/91:82

Min bedömning: De grundläggande skälen till all stödja folkbild­ningen är att den bidrar till en demokratisk grundsyn och ut­veckling i samhället.

Den fria och frivilliga folkbildningen: främjar demokrati, jämlikhet, jämställdhet saml internatio­nell och kulturell förståelse och utveckling,

bygger på människors fria och frivilliga kunskapssökande, präglas av demokratiska värderingar och samarbete, syftar till att stärka människors möjligheter att påverka sina livsvillkor och tillsammans med andra förändra förhållandena enligt egna värderingar och idéer,

medverkar till att utveckla en folklig kultur, ger stöd och stimulans till ett idéburel studiearbete i folkrö­relser och föreningar,

medverkar till att ge alla, men i synnerhet ilem med kortare utbildningserfarenheter, goda grundkunskaper och stimulerar intresset för nya kunskapsområden.

Folkbildningens anordnare lägger .själva fast målen för verk­samheten, medan riksdag och regering lägger fast målen för bi­dragsgivningen.

Skälen for min bedömning: Demokrati och folkbildning har i våri land alltid varit nära förbundna med varandra.

Det fria bililningsarbetet tog form inom de folkrörelser som verkade för en demokratisering av det svenska samhället och kämpade för den allmänna rösträtten. Det var ur behoven att vinna insikter och kunska­per för att kunna hävda sina intressen som folkrörelsernas bildningsar­bete växte fram. Folkbildningen var en del i det demokratiska upproret.

Ofta, i motsättning till den tidens auktoritära makthavare, lyfte folk­rörelserna fram tidigare inte erkända kunskaper och skapade nya och oberoende institutioner för sitt bildningsarbele; bibliotek, folkhögsko­lor, studieförbund. Genuint demokratiska studieformer utvecklades som när studieförbundens deltagare samlades i cirklar och bestämde vad de skulle studera och själva tog ansvaret för studierna.

Det var en bildning "inte endast för folket, utan genom folket", som en av folkbildningens pionjärer formulerade målet för verksamheten. Inom folkbildningen formades en särskild demokratisk samtalskultur med tolerans mot oliktänkande och för varandra och med respekt för sakliga argument och fattade beslut, som många menar har kommit alt utmärka det demokratiska vardagsarbetet i vårt land.

Folkbildningen har, i ett historiskt perspektiv, fungerat som en häv­stång för de demokratiska strävandena.  Människor, som annars inle

skulle f

å

tt m

ö

jlighet att g

ö

ra sig g

ä

llande eller saknat tilltro till den egna     Prop, 1990/91:82 f

ö

rm

å

gan, har aktiviserats i samh

ä

llslivet och inte minst i det politiska och fackliga arbetet.

Samtidigt har folkbildningen inneburit en frihet f

ö

r den enskilda m

ä

nniskan att s

ö

ka sina egna kunskaper eller tillsammans med andra skaffa sig nya insikter f

ö

r att p

å

verka och f

ö

r

ä

ndra.

Folkbildningen handlar i all enkelhet om folkets fria kunskapss

ö­

kande. Den demokratiska kunskap.ssyn, som f

å

ll sill uttryck i del fria bildningsarbetet, 

ä

r en omistlig del i v

å

rt samh

ä

lle. Den 

ä

r en f

ö

riii.s

ä

ll-ning f

ö

r yttrandefriheten och f

ö

r de enskilda medborgarnas m

ö

jligheter att bilda opinioner.

De ideella folkr

ö

relserna har under senare 

å

r visal tecken p

å

 nii f

ö

r­svagas. S

å

v

ä

l medlemsantal som aktiviteter avtar. Del sker samtidigt som Maktutredningen (SOU 199():'11) konstaterar att "de egenskaper som en g

å

ng uppst

ä

lldes som ideal f

ö

r del demokratiska medborgaiskapei, s

å­

som kunskaper och ekonomiski och .socialt oberoende, 

ä

r b

ä

tlre upp­fyllda i dagens samh

ä

lle

ä

n i g

å

rdagens".

Som en f

ö

ljd av stigande utbildningsniv

å

er och v

ä

xande anspr

å

k pii medbest

ä

mmande 

ö

kar de svenska medborgarnas f

ö

rm

å

ga och engage­mang att ta st

ä

llning och akiivi gripa in i samh

ä

llsutvecklingen 

å

r fr

å

n 

å

r. Medborgarna blir allimera sj

ä

lvst

ä

ndiga, visar utieilningens under­s

ö

kningar, och ingen medborgardygd skattas i dag h

ö

gre 

ä

n den all kun­na bilda sig en egen uppfattning. Del finns, varnar maktutredningen, risker f

ö

r en v

ä

xande klyfta mellan "vad man skulle kunna kalla del m

ö

jliga och det f

ö

rverkligade medborgarskapet".

"Medborgarnas f

ö

rv

ä

ntningar p

å

personligt inflytande stiger snabba­re 

ä

n det faktiska handlingsutrymmet. Samh

ä

llsutvecklingen k

ä

nneteck­nas d

ä

rf

ö

r ocks

å

 av medborgerlig vanmakt", h

ä

vdar maktutredningen. Det g

ä

ller s

ä

rskill i arbetslivet, d

ä

r m

ä

nniskor fortfarande k

ä

nner sig omyndiga, men det g

ä

ller ocks

å

 i samh

ä

llslivet d

ä

r medborgarengage­manget s

ö

ker sig nya v

ä

gar vid sidan av dagens etablerade instilulioner, dit de politiska partierna och de ideella folkr

ö

relserna r

ä

knas.

De politiska partierna och folkr

ö

relserna utmanas fr

å

n alltmer akti­va och kompetenta medborgare, menar maktutredarna. Det 

ä

r en allvar­lig, men sj

ä

lvfallet inbjudande, utmaning f

ö

r de politiska partierna och f

ö

r folkr

ö

relserna.

Som maktutredningen skriver i sin allra sista mening s

å

ä

r demokra­tin "ytterst en fr

å

ga om att kombinera del fria personliga valet med soli­darisk gemenskap".

Folkr

ö

relserna har l

ä

nge pr

ä

glat svensk demokrati just genom sin f

ö

rm

å

ga att f

ö

rena individualitet och solidaritet. En f

ö

rsvagning av akti­viteten i de ideella folkr

ö

relserna - och i de politiska partierna - inneb

ä

r d

ä

rf

ö

r en f

ö

rsvagning av v

å

r demokrati. Uppgiften m

å

ste nu vara an f

ö

r­nya och vitalisera demokratin. Den klyfta mellan "del m

ö

jliga och del f

ö

rverkligade medborgarskapet" som maktutredningen talar om, miislc 

ö

verbryggas. 

Ö

kad valfiihcl f

ö

r den enskilda m

ä

nniskan och deccnirali-

sering av befogenheter och ansvar blir en naturlig strategi för att bana     Prop. 1990/91:82 väg för en sådan demokratisk förnyelse.

För folkrörelserna blir i detta perspektiv den lokall föiankrade verk­samheten viktigare samtidigt som del gäller att lyssna, lyhört och öppet, på de nya krav som människor ställer på delaktighet och social gemen­skap.

Jag är övertygad om all det fria bililningsarbetet återigen kan bli en kraftkälla i strävandena alt fördjupa och att ge liv och innehåll ål vår demokrati.

De förslag som jag presenterar i det följande syftar till alt stimulera folkbildningen att anta denna utmaning.

Frihet och frivillighet

Det finns ett behov att tid efter annan precisera siatens syn |)å folkbild­ningsverksamheten. 1944 års folkbildningsulredning gjorde det med sär­skild pregnans;

"Folkbildningsarbetet är fritt och frivilligt.

Friheten innebär icke att bildningsarbelel skulle sakna förankring i de faktiska kunskaps- och bildningsbehoven. Vad den innebär är fiihei i förhållande till staten och till de organisationer, som tjänstgöra som för­medlingsorgan för bildningsarbetet. fJen innebär även frihet i betydel­sen oberoende av arbetsgivare, donatorer och institutioner av konfessio­nell eller politisk art.

Frivilligheten är en sida av denna frihet. Den innebär att bildnings-arbetet uppbäres av folket självt, den är tecknet på dess kulturella full­myndighet. Detta hindrar icke att enskilda personer och organisationer, för landet i dess helhet eller för lokalt begränsade delar, framträtt .som väckare, initiativtagare och ledare. En effektiv propaganda för bildnings-arbetet låter väl förena sig med kraven på frivillighei och frihet".

Den principiella syn på folkbildningen som här kommer till ullryck är enligt min mening fortfarande giltig och relevant.

Folkbildningsverksamheten skall vara fri och frivillig, obunden av stat och marknad, skild från samhällets läroplansstyrda utbildning och arbetsgivarnas produktionsanpassade personalutbildning. Den skall vara eu forum där deltagarna själva väljer ämne och arbetsformer och där de egna erfarenheterna och behoven styr studierna. En nära relation till människors vardagliga miljöer och gemenskaper av ideologisk och kul­turell karaktär är naturlig.

Sedan SÖ, hösten 1988 presenterade rapporten "Studieförbunden in­för 90-talet" har folkbildningens framtida roll och aktuella uppdrag dis­kuterats intensivt. I januari 1990 överlämnade vart och ett av de elva studieförbunden sina synpunkter på rapporten till utbildningsdeparte­mentet. Folkbildningsförbundet har sedan .samlat alla studieförbunden bakom ett reformprogram "Studieförbunden under 90-ialet" som for­mulerar "folkbildningsorganisaiionernas gemensamma  hållning"  inför

framtiden. Programmet överlämnades i juni 1990 till utbildn i ngsdepar-     Prop. 1990/91:82 tementel.

Folkhögskolekommittén har i sill slutbetänkande (SOU 1990:65) och i ett par debattskrifter noggrant och inträngande analyserat och diskute­rat vad som i dag bör känneteckna cn fri bildningsverksamhcl. Koinmil-téns arbete ligger tillsammans med SÖ-rapporten, SÖs fördjupade an­slagsframställning för budgetåren 1991/92-1993/94, synpunklei na ftån studieförbunden och Folkbildningsförbunilets program iill grund lör många av de överväganden och fiirslag .som jag lägger fram i denna pro­position.

Som båile Folkbildningsförbundel och folkhögskolekommillén po­ängterar så skall en fri bildningsverk.samhet ha bcslämda kämieiecken, om ett omfattande statligt stöd i förening med stor självsiändighel skall kunna motiveras.

1 Folkbildningsförbundels program betonas på nytl all "ell frill och frivilligt folkbildningsarbete är en dynamisk kraft i .samhällel". Myckel av det som i programmet sägs om folkbildningens kunskapssyn, synen på folkligt kulturliv och verksamheter för handikappade och invandra­re, behoven av ökad delaktighet i folkrörelserna och samverkan mellan folkbildningens olika grenar bör, enligt min mening, vara riktningsgi-vande för det framlida folkbildningsarbetet.

Jag vill särskilt betona del utbyte som folkbildningsverksamheten och folkbiblioteken kan ha av varandra om ett ännu närmare .samarbete utvecklas.

Det påpekande som görs i Folkbildningsförbundets program om stu­dieförbundens och folkhögskolornas skilda organisatoriska och ideolo­giska hemvist, och de demokratiska värden, som ligger i mångfalden och pluralismen är en belydelsefull markering av den integritet och självständighet som skall utmärka det fria bildningsarbelel.

Folkbildningen bör ha sin förankring i ett demokratiskt kunskapsar­bete i nära relation till folkrörelser och iilébärande organisationer och stå fri i förhållande till staten och starka ekonomiska intressen.

Likaväl som en fri press med plats för olika röster och opinioner är nödvändig för demokratin, behövs en fri och obunden folkbildnings­verksamhet, som ger möjligheter att utveckla kunskajjcr och kulturell aktivitet på folklig och ideell grund. Liksom pressen har en kritisk funktion har också folkbildningen en uppgift all fungera som en kritisk och ifrågasättande motkraft.

Folkbildningens mät

Av den principiella syn på folkbildningsverksamhelen som jag hiir givit uttryck för, följer alt slaten som biilragsgivare inle kan föreskriva mål och syften för folkbililningen. F.n lyillig åtskillnad bör iläiför göitis mel­lan folkbildningens egna mål och dem .som bidragsgivaren laslsiäller för att bevilja bidrag.

"Det är viktigt aU betona att varje .studieförbund självt laslsiäller mål     Prop. I9>J()/')I:82 och inriktning för sin verksamhet, medan staten bestämmer villkoren för bidragsgivningen", skriver l-olkbildningsförbundet i sill reformpro­gram.

Jag delar denna uppfattning.

1 det följande avsnittet kommer jag mera utförligt att redovisa och diskutera målen för ett samhälleligl stöd till folkbildningen.

Jag vill understryka att statliga och kommunala bidrag till folkbikl-ningsorganisationerna bygger på en fundamental tilltro till idén om en fri och folkligt förankrad bildningsverksamhet. Bidragen förutsätter ett grundläggande förtroende för de mottagande organisationerna och deras vilja och förmåga att förverkliga den bildningstanke de säger sig stå för.

Om folkhögskolor och studieförbund skall åtnjuta det förtroende som är en förutsättning för bidragsgivningen är därför främst beroende på dem själva. Endast genom att hävda det fria bildningsarbetets värden och ideal och verksamhetens obundenhet och oberoende kan folkhög­skolor och studieförbund skapa respekt och förtroende för sig själva och för sin roll i samhället. En verksamhei som utförs som uppdrag och fi­nansieras på kommersiell bas får en annan karaktär än den som bärs upp av en fri och frivillig folkbildning och stödjs av samhälleliga bidrag.

Motiven för både statliga och kommunala bidrag minskar eller för­svinner i den mårt som folkhögskolor och studieförbund anordnar pa­rallella utbildningar till dem som stat och kommun redan har ansvar för. Den utbildning som bedrivs inom folkbililningen skall vad gäller både rekrytering, form och arbetssätt utgöra ett alternativ till utbild­ningar inom det offentliga skolväsendet och, i vissa fall högskolan.

Utvärdera folkbildningen

Det finns uppenbara behov såväl hos bildningsarbetels egna fiirelrjidaie som hos stat och kommun av an konlinueiligi följa och ulviiidera folk­bildningsverksamheten. Uppföljningen och utvärderingen skull inriktas på bildningsarbetets grundläggande ktinnetccken och hur dessa förverk­ligas. Ett viktigt gemen.samt syfte är alt skapa ett bra underlag för beslut om fortsatt bidragsgivning.

Jag kommer i senare (avsnitt 7) att ange och diskulera villkor och metoder efter vilka en u[)pföljning och uiviirdering bör göras.

Som SÖ-rapporten "Studieförbunden inför 90-talet" vi.sar så iir del förenat med växande svårigheter att avgränsa god folkbildning med ad­ministrativa regler. 1 strävan att maximera bidragen har verksamhetens mål och syften ibland fått träda i bakgrunden till förmån för en strikt tillämpningav regelboken.

Den reglering av verksamheten som hittills funnits har haft tvä syf­ten; att ge författningsslöd ål viktiga drag i folkbildningsarbetet och att definiera ett underlag för bidragsberäkningen till folkbildningens orga­nisationer.

10

Med den form för bidraget som jag i det följande kommer att föreslå     Prop. 1990/91:82 faller det andra motivet för detaljregleringen bort. Det första motivet tillgodoses, enligt min mening, bättre genom att folkbildningen själv an­ger sina mål och syften med sin verksamhet.

Den nya form för det statliga bidraget som jag föreslår syftar till alt stimulera bildningsarbetets egna, inre drivkrafter. Som jag tidigare klart markerat är det inte bidragsgivarens uppgift all bestämma målen för ett fritt bildningsarbete, de måste ta form inom bildningsarbelel självt. Bi­dragsgivaren skall däremot tydligt ange vad bidraget är avsett för. Jag återkommer till detta i det följande.

Bidragsgivningen baseras på en politisk vilja alt stödja och stimulera en fri och frivilligt förankrad bildningsverksamhet.

De kännetecken på en sådan verksamhet som jag tidigare har disku­terat bör vara avgörande för statens och kommunernas intresse av att i den utsträckning som nu sker finansiera folkbildningen.

Folkbildningen kan styra sig själv

Av det resonemang som jag här fört drar jag slutsatsen att den statliga detaljregleringen och därmed förknippad statlig myndighetsutövning kan upphöra.

En viktig del av myndigheternas arbete med folkbildningsfiågorna har varit att fastställa ett bidragsunderlag för varje studieförbimd och folkhögskola för en senare fördelning av bidragen till de olika arrangö­rerna. Med den nya bidragsmoilell som jag föreslår kommer ilenna upp­gift att få en helt ny karaktär.

Folkbildningens organisiilionei fär själva större möjliglicler all fylla verksamheten med innehåll. Det bör då ankomma på dem själva att or­ganisera och administrera fördelningen av bidragen mellan de olika stu­dieförbunden och folkhögskolorna.

Jag anser att ett folkbildningens egei organ, ell rolkbildningsiiid, har goda förutsättningar att fylla ilenna uppgift.

En av folkbildningsrådels uppgifter blir att hanlera bidragslönlel-ningen. Rådet skall också ansvara för en samlad redovisning och utvär­dering av folkhögskolornas och studieförbundens verk.samhel .som kan utgöra underlag för beslut om fortsall bidragsgivning.

1 ett följande avsnitt preciserar jag närmare de uppgifter som enligt min mening kan överlämnas till folkbildningsrådet.

11

2 Mål för statsbidrag till folkbildningen

Prop. 1990/91:82

Mitt forslag: M

å

let med statsbidrag till folkbildningen 

ä

r all st

ö

dja en verksamhet som syftar till att g

ö

ra det m

ö

jligt f

ö

r m

ä

n­niskor att p

å

verka sin livssituation och skapa engagemang all delta i samh

ä

llsutvecklingen genom t.ex. politiskt, fackligt eller kulturellt arbete.

Verksamheter som syftar till alt utj

ä

mna utbildningsklyftor och h

ö

ja utbildningsniv

å

n i samh

ä

llel skall prioriteras.

Personer som 

ä

r utbildningsm

ä

ssigt, socialt eller kullurelll missgynnade skall s

ä

rskill prioriteras, varvid invandrjire siirskili skall uppm

ä

rksammas. Handikappade utg

ö

r en annan viktig m

å

lgrupp.

Den utbildning som bedrivs inom folkbildningen skall iill b

å

de form och arbetss

ä

tt tydligt skilja sig fr

å

n utbildning inom det offentliga skolv

ä

sendel och h

ö

gskolan.

Resurserna fr

å

n st

å

len f

å

r inle anv

ä

ndas till en verk.samhel med kommersiellt syfte.

Sk

ä

len f

ö

r mitt f

ö

rslag: Folkh

ö

gskolekommitt

é

n har i ett inledande avsnitt behandlat fr

å

gan om folkbildningens roll i utbildning och kul­turliv. I sina konkreta resonemang tar kommitt

é

n fasta p

å

 folkh

ö

gsko­lans situation. Vad som allm

ä

nt s

ä

gs 

ä

r till

ä

mpligt ocks

å

p

å

 studief

ö

r­bunden. Kommitt

é

n vill se studief

ö

rbund och folkh

ö

gskolor som f

ö

re­nade krafter i vad den kallar det fria bildningsarbelel.

Folkh

ö

gskolekommitt

é

n beskriver folkbildningens st

ä

llning i f

ö

rh

å

l­lande till annan utbildning i samh

ä

llet genom alt beskriva den som en fri och sj

ä

lvst

ä

ndig kraft vid sidan av ilen av samh

ä

llet anordnade grund- och yrkesutbildningen. Folkbildningsarbetet karakt

ä

riseras av deltagarstyrda studier d

ä

r samtal och grupparbete 

ä

r vanliga arbetsfor­mer. Uppgifterna f

ö

r del fria bililningsarbetet i framliden 

ä

r enligt kom­mitt

é

ns mening att ge utrymme 

å

t studier som v

ä

xer fram ur dellagarnas egna intressen och behov, att fr

ä

mja ett studiearbete som uppmuntrar till st

ä

llningstagande och beslutsfattande, att f

ö

rmedla kunskap och sti­mulera debatt om ideologier och livs

å

sk

å

dningar samt alt bredda kultur-intresset och skapa f

ö

ruts

ä

ttning f

ö

r en folklig kultur.

Jag delar folkh

ö

gskolekommitl

é

ns uj)pfaitning om folkbildningsarbe­tets roll och framtidsuppgifter och har tagit kommitt

é

ns resonemang iill utg

å

ngspunkt f

ö

r mina egna 

ö

verv

ä

ganden och bed

ö

mningar.

1 takt med att grundutbildningen t

ö

isl

ä

rks och det skajjas ell alll ri­kare utbud av utbildningsm

ö

jligheter f

ö

r vuxna blir folkbildningens roll mer renodlad. Dess egna id

é

er och ambitioner kan i h

ö

gre grad .s

ä

lla sin pr

ä

gel p

å

 arbetet och skapa utrymme f

ö

r nya uppgifter. Folkbildningens vitt f

ö

rgrenade kontaktn

ä

t och dess f

ö

rm

å

ga all skapa engagemang och motivation i studiearbetet, liksom de.ss demokratiska arbetsform och bildningssyn, kommer alltid alt vara en ov

ä

rderlig tillg

å

ng n

ä

r del g

ä

ller

12

att utjämna utbildningsklyftor och höja såväl utbildningsnivån som bild-     Prop. 1990/91:82 ningsnivån i samhället. Behovet av in.satser i dessa avseenden kan aldrig helt elimineras genom förbättringar av ungdomsutbildningen eller den av samhället bedrivna vuxenutbildningen.

Jag delar därmed det synsätt som markeras bl.a. i Folkbildningsför­bundets reformprogram. Studieförbunden under 90-talet, och i folkhög­skolekommitténs betänkande att studieförbunden och folkhögskolorna också i framliden har en viktig roll inom vuxenutbildningen.

Men därutöver behövs folkbildningsinsatser också i andra avseenden till följd av kunskapsutvecklingen och förändringar i arbetslivet och i samhället i övrigt.

Sedan mitten av 1970-talet har riksdag och regering vid fiera lillläl­len fastslagit att det är de som har fän minst del av samhällets insatser för utbildning och kultur som i första hand skall komma i åtnjutande av de resurser som staten ställer till förfogande för delta ändamål. F.n av huvuduppgifterna för den av samhällel stödda vuxenutbildningen är all utjämna skillnader i utbildning mellan olika grupper i samhället. Dena mål har ännu inte uppnåtts.

En rad olika undersökningar har visat all det främst är relalivi välut­bildade grupper som tar del av vuxenutbildning i någon form. Detla gäl­ler såväl de utbildningsformer som helt eller delvis finansieras genom skattemedel som de som bekostas av arbetsgivare. De som redan har en bra utbildning har ofta klart för sig vilket värde utbildning har, både i arbetslivet och i andra sammanhang. Folkbildningens anorilnare har en viktig uppgift när det gäller att försöka förändra ilenna slagsida.

Möjligheter till perspektiv, engagemang, kritisk skolning och skapan­de verksamhet måste komma så många som möjligt iill del. Riskerna för utanförskap och för att klyftorna ökar mellan svaga och starka grupper är i dag påtagliga. För att demoknitin skall utvecklas och stärkas, är del nödvändigl att alla känner sig berörda och deltar i föränilringsarbelel. Detta gäller såväl i arbetslivet som i samhällslivet i övrigi. Det fär inle vara så att grupper av människor siäller sig utanför och endast beiiakiar de förändringar som sker. För all äsiadkomma en positiv utveckling fordras stora ansträngningar på skilda häll. Studieförbunden och folk­högskolorna har goda förutsättningar all påverka utvecklingen positivt.

Jag anser därför att riksdag och regering, ännu tydligare än hittills, skall markera att de resurser samhällel ställer Iill förfogande för sluilie-förbundens och folkhögskolornas verksamhet främst skall användas för att nå ut och aktivera grupper, som av olika skäl har begränsade möjlig­heter att delta i studier och kulturverk.samhet. Verk.samheter som riktas mot grupper som är utbildningsmässigt eller kulturellt missgynnade skall prioriteras. Människor med funktionshinder och invandrare som tillhör de tidigare nämnda grupperna är, i .sammanhanget, särskilt vikli­ga målgrupper. Del är också angelägel an de som bor i glesbygdsområ­den ges möjlighet att delta i olika folkbildningsaktiviteter.

Studieförbunden och folkhögskolorna har hittills värnat om allas rätt till deltagande. Man har från ulbildningsanordnarnas sida gjort stora an-

13

str

ä

ngningar f

ö

r att t.ex. undanr

ö

ja s

å

dana praktiska hinder som f

ö

rsv

å

- Prop. 1990/91:82 rar deltagande i olika aktiviteter. Det har ocks

å

 visat sig att de friare ar­betsformer och det arbetss

ä

tt som pr

ä

glar studief

ö

rbunden och folkh

ö

g­skolorna i m

å

nga fall 

ä

r s

ä

rskiU v

ä

l l

ä

mpade f

ö

r personer med funk­tionshinder. Det 

ä

r v

ä

sentligt all studief

ö

rbunden och folkh

ö

gskolorna 

ä

ven i forts

ä

ttningen kommer att str

ä

va efter alt m

ö

jligg

ö

ra dellagande i sina verksamheter f

ö

r dem som har olika funktionshinder.

Kravet p

å

 goda grundkunskaper 

ö

kar snabbi i v

å

rt samh

ä

lle, som en f

ö

ljd av teknisk utveckling, 

ö

kad internationalisering och en medveten str

ä

van alt bredda inflylanilei i arbets- och samh

ä

llsliv. Ungdomsutbild­ningen har f

ö

rl

ä

ngts och f

ö

rb

ä

ttrats. Ocks

å

 vuxenutbildningen har byggts ut f

ö

r att utj

ä

mna ulbildningsskillnader generationer och befolk­ningsgrupper emellan. Vuxenutbildningen m

å

ste finnas tillg

ä

nglig i m

å

nga olika former om alla skall ges reella m

ö

jligheter att delta.

Folkbildningen har alllid erbjudit dem som haft kort och bristf

ä

llig utbildning m

ö

jlighet att skaffa sig baskunskaper, forma egna uppfatt­ningar och st

ä

rka sj

ä

lvf

ö

rtroendet. 

Ä

nnu finns en stor grupp korttidsut­bildade f

ö

r vilka studiecirkeln eller folh

ö

gskolan 

ä

r den sj

ä

lvklara, och ibland den enda t

ä

nkbara, studiev

ä

gen. Detla beror p

å

 att dessa erbjuder verksamhetsformer, rekryteringsv

ä

gar och bildningsprogram som .s

ä

r­skiljer dem fr

å

n den av samh

ä

llet bedrivna kontpctensiniiklade vuxen­utbildningen.

Bidragsgivaren beh

ö

ver veta all resursen f

ö

r folkbildning anv

ä

nds f

ö

r den typ av aktiviteter som ilen 

ä

r avsedd f

ö

r och inte f

ö

r uppgifter, som till b

å

de form och inneh

å

ll 

ä

r parallella till vad som utf

ö

rs inom del of­fentliga skolv

ä

sendet. Resurserna skall inle heller anv

ä

ndas f

ö

r en verk­samhet med kommersiellt syfte. Studier som ing

å

r i personalulbildning och aktiviteter som 

ä

r ett led i ett v

ä

rdprogram, skall t.ex. inle finansie­ras med statliga bidrag.

Bidragsgivaren beh

ö

ver ocks

å

 f

ö

lja hur studief

ö

rbund och folkh

ö

g­skolor profilerar sin verksamhet. Enligt min mening 

ä

r det viktigt att varje studief

ö

rbund ger uttryck f

ö

r en egen profil, som 

ä

r pr

ä

glad av t.ex. huvudmannens ideologiska eller politiska v

ä

rderingar. F

ö

r folkh

ö

g­skolornas del b

ö

r profilering finnas i tv

å

 avseenden; f

ö

r det f

ö

rsta b

ö

r skolorna som helhet skilja sig fr

å

n det offentliga skolv

ä

.sendei, t.ex. vad g

ä

ller arbetsform och uppl

ä

ggning. F

ö

r det andra b

ö

r skolorna str

ä

va ef­ter en tydligare profil. Denna kan ta sig ideologiska uttryck men kan li­kav

ä

l vara av t.ex. inneh

å

llsm

ä

ssig art, p

å

 ett s

ä

tt som kan avspegla sig i kursutbudet eller i de traditioner f

ö

r verksamheten som byggts upp av l

ä

rare och elever viil skolan.

Styrkan i studiecirkelarbetet och folkh

ö

gskolesludierna 

ä

r att de ger den studerande m

ö

jlighet att p

å

verka inriktning och arbetss

ä

tt och alt anknyta studierna till vardagslivets verklighet. Den profilen m

å

ste fin­nas kvar som ett starkt inslag ocks

å

 i det framtida utbudet av folkbild­ning, vid sidan av den formellt kompetensinriktade kommunala vuxen­utbildningen och personalutbildningen som fr

ä

mst styrs av yrkeslivets aktuella behov.

14

Det är bl.a. för att ge utrymme för en mer profilerad verksamhet     Prop. 1990/91:82 som det är motiverat att öka friheten all disponera resurserna.

Folkbildningen har också en viktig uppgift all belysa och diskutera aktuella problem och introducera nya kunskapsområden. Kunskapsut­vecklingen sker numera så snabbt att det en gång inlärda lätt blir förål­drat. Samhällsutvecklingen, t.ex. miljöförstöringen, den europeiska inte­grationen och den ökade invandringen, medför att nya frågeställningar kommer i centrum för uppmärksamheten. Forskningen utvecklas mol en allt starkare specialisering vilket gör det angeläget att ge aktuella samhällsproblem en tvärvetenskaplig belysning.

Folkbildningsarbetet öj)pnar nya perspektiv och ger lillfällc iill granskning och ifrågasättande av det som sker. Delta är ingen ny uppgift för folkbildningen, men en uppgift som nu får förnyad aklualiiel och gör studiecirkeln och folkhögskolan till samlingspunkter lör människoi-med skiftande utbildningsbakgrund.

I folkrörelsernas arbete har studierna en central roll för förnyelse av ideologi och arbetsformer. I'11 vitalt folkrörelsearbele, som banar väg fiir nya tankar och påverkar opinionen, har alllid sin grund i ell fritt och självständigt kunskapssökande.

Folkbildningsarbetet har i väsentlig utsträckning vuxil fiam inom folkrörelserna och den har betjänat folkrörelsearbelel genom till hidia till organisatorisk styrka och ideologisk utveckling. I dag behövs folk­bildningen som en livgivande kraft inom de traditionella folkrörelserna och som ett stöd åt nya framväxande rörelser.

1 folkbildningen integreras utbildning, kunskapssökande och kultur­verksamhet. Folkbildningens karaktär av fritt och frivilligt arbete har gi­vit ett naturligt utrymme för studier inom kulturområdet. Sådana studi­er är för många viktiga som grund för att utveckla självkänsla, identitet och kreativitet även om inget samband finns med den egna yrkesrollen.

Studieförbunden och folkhögskolorna har också kommit alt inta cn framträdande roll i kulturlivet. Det är inom folkbildningen som ama-lörverksamheten inom kulturområdet har kunnat utvecklats bäst. Ama­törteater och folkdans, körer och musikgrupper, konst- och skrivarcir-klar ger inte bara kunskaper utan också nya utirycksmedel.

Mot denna bakgrund kan det främsta kulturpoliliska motivei för stö­det till folkbildningen sammanfattas med alt den skall bredda kullurin-tresset i samhällel och vidga deltagandet i kullurlivel. Denna uppgift förutsätter bl.a. uppmärksamhet på de grupper i samhället som inte [)å ett naturligt eller självklart sätt ägnar sig ål eget konstnärligt skapande eller tar del av kulturutbudet.

Studieförbundens och folkhögskolornas betydelse för amatörernas kulturverksamheter ger dem ett särskilt ansvar för utvecklingen av den folkliga kulturen. Det är angelägel all höja kvaliteten i den amalörkul-turella verk.samheien. Folkbildningen bör verka lör all utveckla samver­kan mellan amalörer och yrkesverksamma och mellan amatörer och kulturinstitutioner saml -organistitioner. En stor andel av slutlielöibun-dens kulturprogram vänder sig till barn och ungdom. An sludieföibun-

1.5

2-Riksdagen 1990/91. 1 .saml. Nr 82

den p

å

 detta s

ä

tt tar ansvar f

ö

r barns och ungdomars deltagande i kul-     Pi'op. 1990/91:82 turlivet 

ä

r av stor betydelse.

Jag vill i detta sammanhang 

ä

ven kort ber

ö

ra folkbibliotekens bety­delse i folkbildningsverksamheten. De svenska folkbibliotekens fram­v

ä

xt pr

ä

glas av en stark folkr

ö

relsetradilion och biblioteket har en unik och central position i samh

ä

llet. Ett ul

ö

kat samarbete mellan studief

ö

r­bund, folkh

ö

gskolor och folkbibliotek b

ö

r vara en naturlig utveckling f

ö

r att svara upp mot allm

ä

nhetens f

ö

rv

ä

ntningar och behov. Jag f

ö

rut­s

ä

tter att kommuner, studief

ö

rbund och folkh

ö

gskolor uppm

ä

rksammar den m

ö

jlighet som h

ä

r finns till effektiv samverkan.

Fr

å

n studief

ö

rbunden har under senare lid ofta framf

ö

rts kriiik mol att regelsystemet kommit att utg

ö

ra hinder f

ö

r arbetet med all f

ö

rverkli­ga de centrala folkbildningsm

å

len. Enligi min mening har mycket i denna kritik varit ber

ä

ttigat. Genom sin konstruktion premierar de nu­varande statsbidragssystemen f

ö

r studief

ö

rbund och folkh

ö

gskolor ett kvantitetst

ä

nkande. Del g

ä

ller f

ö

r varje anordnare att redovisa s

ä

 m

ä

nga studietimmar resp. genomf

ö

rda elevveckor som m

ö

jligt f

ö

r all inte ris­kera att f

ö

rlora sin relativa andel av del totala statsbidraget. Detta f

å

r till f

ö

ljd att de som deltar i n

å

gon form av folkbildningsverksamhet ofta 

ä

r de som 

ä

r l

ä

tta att rekrytera, dvs. de som k

ä

nner till v

ä

rdet av utbild­ning. Att rekrytera personer som 

ä

r studieovana och/eller l

å

gmoliverade till studier eller andra slag av bildningsaktivileter 

ä

r sv

å

rare och fordrar st

ö

rre resurser. Nuvarande statsbidragssystem ger inte tillr

ä

ckliga incita­ment f

ö

r anstr

ä

ngningar av detta slag. Jag kommer senare att redovisa mitt f

ö

rslag till ett nytt statsbidragssystem f

ö

r studief

ö

rbund och folk­h

ö

gskolor. Detta system skapar f

ö

ruts

ä

ttningar f

ö

r att arbeta med stu­dieovana eller l

å

gmoliverade grupper.

I granskningen av resursanv

ä

ndningen och utv

ä

rderingen av verk­samheten i framtiden 

ä

r del - s

å

v

ä

l fr

å

n statsmakternas sida som fr

å

n folkbildningen - naturligt att st

ä

lla en rad grundl

ä

ggande fr

å

gor om del­tagarantal, m

å

lgrupper och kostnader f

ö

r olika typer av aktiviteter. F

ö

r riksdag och regering 

ä

r del av slor vikl all f

å

 ett underlag som kan ligga till grund f

ö

r bed

ö

mningar av m

å

luppfyllelsen av statsbidraget. Del kan d

ä

remot inte bli aktuellt alt t.ex. g

ö

ra en bed

ö

mning av hur mycket del­tagarna har l

ä

rt sig. I den fria folkbildningen 

ä

r prov och kunskapstesl fr

ä

mmande f

ö

reteelser. V

ä

rdel av aktiviteterna skall bed

ö

mas i en 

ö

j)pcn debatt bland deltagarna och ilenna skall ge v

ä

gledning f

ö

r den vidare ut­vecklingen av verksamheten.

De f

ö

rslag och riktlinjer, som jag nu har redogjori f

ö

r, skall enligt min mening vara styrande f

ö

r den st

ä

lliga bidragsgivningen till folkbild­ningen. Det b

ö

r f

å

 ankomma p

ä

 regeringen alt n

ä

rmare ange grunderna f

ö

r att komma i fr

å

ga f

ö

r statsbidrag. F.n utg

å

ngspunkt b

ö

r varti all reg­lerna skall vara enkla och begr

ä

nsas iill de mest v

ä

sentliga kriterierna.

De bidrag som kommuner och landsiing ger till sludiel

ö

rbund och folkh

ö

gskolor utg

ö

r en viktig del i finansieringen av verksamheterna. Jag f

ö

ruts

ä

tter, att den definition som kommuner och Ijindsiing g

ö

r av folkbildningen  som   helhet,  inle   kommer  all  skilja sig  p

å

  v

ä

sentliga

16

punkter från den som rik.sdag och regering föreslås ställa sig bakom. Jag Prop. 1990/91:82 utgår också från att bidragen från kommuner och landsting skall minsl vara av den omfattning de har i dag, och au de förändringar som nu fi>-reslås i den statliga bidragsgivningen inte skall medföra negativa effekter inom detta område. Jag förutsätter således att kommuner och landsiing även i fortsättningen skall ta ett ansvar för finansieringen av folkbild­ningen.

3 Studieförbunden

För närvarande finns del elva sludieförbund, som lår sialsbidrag. De be­driver även en allmänt bildande verksamhet, som syftar iill att erbjuilii en bred allmänhet studie- och bildningsmöjlighelet. Del som ger verk­samheten dess särprägel och som skiljer den frän skola och vuxenulhild-ning i övrigt, har sitt ursprung i folkrörel.sernas siudieverksamhcl. Del kan sammanfallas med begreppen Irihel, iilcgemenska|), lokal förank­ring, deltagarslyrning, ifrågasättande och lörändringssirävan. Studieför­bundens folkbildningsverksamhet kan karaktäriseras som ell frill kun­skapssökande under social gemenskap.

Verksamheten bedrivs i form av studiecirklar, kullurgi upper och kulturprogram. Budgetåret 1989/90 anordnades 316 000 studiecirklar med sammanlagt 2600000 deltagare, 27 500 kuliurgrupper med 403000 deltagare och 102 00(1 kulturprogram med 11 300 000 besökare.

Studieförbunden får samhällsstöd genom statsbidrag, primärkommu­nala bidrag och landstingsbidrag. Merparten av statsbidraget och del pri­märkommunala stödet går till den verksamhet som bedrivs på det lokala planet, medan landstingsbidragen avser insatser pä regional nivå.

3.1    Särskilda villkor för statsbidrag till studieförbun­dens verksamhet

Mitt förslag: Studiecirkelverksamhet med gemen.samma, plan­mässigt bedrivna studier skall utgöra basen i den stalsbidragsbe-rättigade verksamheten.

I varje studiecirkel eller kulturgrupp skall del finnas en le­dare, som är godkänd av en lokal siudieförbundsavdelning.

Skälen för mitt förslag: Som jag tidigare har nämni finns ilet i dag el­va studieförbund. Med ett unilantag har dessa förbund sin förankring i olika folkrörelser. Studieförbunden arbetar utifrån en folkrörelsebas med ideellt engagemang .som grundförui.sällning för sin verksamhei. Samtliga studieförbund skall enligt nu gällande linordning ha dl bety­dande antal lokala avdelningar med egen ekonomisk liirvallning. Varje studieförbunds styrelse ansvarar för förbundets slaishidragsbeiiilligaile

17

verksamhet. Slutligen skall varje studieförbund under vart och ell av de    Prop. 1990/91:82 tre senaste redovisningsåren i studiecirklar ha genomfört minsl 50 000 studietimmar. Studiecirkel-och kulturverksamheten bedrivs i Sverige.

Jag kommer senare att föreslå att ell folkhiliJningsråd skall ansvara bl.a. för fördelning av statsbidrag på olika anordnare av folkbildning. Rådet kommer all få avgöra under vilka löruisiinningar sialsbidrag till såväl befintliga som till nya förbund skall ges. I'nligl min mening iir del rimligt att huvuddelen av de regler som i dag gäller för all ell sludieför­bund skall ha rätt till statsbidrag för sin verk.samhel kommer all tilläm­pas även i fortsättningen. Jag ulgår även dån all siudieciikelverk.samhe-ten liksom i dag endast skall anordnas i Sverige.

Den nvarande uppdelningen i bidiagsliiinscende pii liiig- och låg schablontimmar, på olika lilläggsbiilrag och på sludiecirkel- och kultur­verksamhet kommer att upphöra. I budgetiekniskl och i adminislalivt avseende innebär delta givetvis förändringar. De olika tilläggsbidragen för studiecirkelverk.samheten har tillkommit, dels för att markera prio­riterade målgrupper eller olika slags ämnesgrupper, dels för alt undan­röja vissa praktiska eller ekonomiska hinder som studieförbunden har vid anordnandet av dessa studiecirklar. De medel som nu ulgår i form av tilläggsbidrag kommer att föras över till en .samlat folkbildningsan­slag, och från siatens sida kommer de inle längre att särredovisas vid bi­dragsgivningen. Detta betyder inte att de olika syftena med de nuvaran­de tilläggsbidragen minskar i vikt. Tvärtom är del även i fortsättningen viktigt att studieförbunden t.ex. anorilnar sädan verksamhet som syftar att till utveckla handikappades färdigheter, all informera om olika sor­ters funktionshinder eller att ge medlemmar i handikapporganisationer utbildning som gör dem bättre skickade alt tillvarata sina intressen i samhället. Det är likaså angeläget att studieförbunden, liksom i dag, an­ordnar verksamhet i glesbygdsområilen, studiecirklar i hemspråk samt lägger särskild vikt vid studiecirklar i svenska, engelska, matematik och samhällsinriktaile ämnen.

Jag anser alt det finns skäl för riksdag och regering all markera vik­ten av att studiecirkelverksamhet i traditionell mening med planmä.ssigl bedrivna studier skall utgöra basen i den verksamhet som siudieförbun-den bedriver med stöd av statsbidrag. Del finns däremot, enligt min me­ning, inte skäl för staten all ange hur slor ilenna andel bör vara. Denna fråga anser jag att studieförbunden sjiilva biisi kan bedöma och komma överens om. Antalet deltagare i en studiecirkel har betydelse när del gäl­ler utformningen av själva studiearbeiel. Om anlalel dellagare är för li­tet är det svårt alt uppnå gruppdynamiska effekter och om del är för stort blir det svårt alt hålla samman gruppen. Jag ulgår från att studie­förbunden kommer att göra rimliga avvägningar i delta av.secnde.

Det nuvarande statsbidragssysiemel iill studieförbundens verk.samhel kan i stor utsträckning sägas premiera kvantitet framför kvalitet. Ju fier studiecirklar som inrapporteras desto högre statsbidrag utgår. Fram t.o.m. budgetåret 1988/89, då antalet redovisade lågschablontimmar hade betydelse för resp. studieförbunds andel av högschablontimmarna, förde

18

statsbidragssystemet med sig att varje studief

ö

rbund drogs in i en jakt Prop. 1990/91:82 p

å

 studielimmar f

ö

r alt inle f

ö

rlora sin relativa andel av h

ö

gschablon­timmarna. Riksdagen har dock beslutat att antalet studietimmar med det h

ö

gre schablonbidraget f

ö

rs

ö

ksvis skall ligga fasi uniler en Ire

å

rspe-riod med b

ö

rjan budget

å

ret 1989/90 (prop. 1988/89:100 bil. 10, UbU17, rskr. 202). Antalet l

å

gschablontimmar .samt de olika s.k. lill

ä

ggsbidragen kan d

ä

remot fortfarande rekvireras allt efter behov. Min f

ö

rslag om ett nytt statsbidragssystem f

ö

r folkbildningen f

å

r bl.a. Iill f

ö

ljd all del inle blir m

ö

jligt alt genom volym

ö

kningar aulomatiskl piivcika sialsbidiagels storlek. Utifr

å

n de m

å

l som staten fastl

ä

gger f

ö

r bidiagsgivningen l

å

r studief

ö

rbunden h

ä

rigenom f

ö

rb

ä

ttrade m

ö

jligheter all salsa p

å

 kvalitet i sina verksamheter utan an f

ö

r den skull riskera minskal sialsbidrag.

Jag 

ö

verg

å

r nu till att kofi anf

ö

ra n

å

gra ;iv de sk

ä

l, som ligger iill grund f

ö

r f

ö

rslaget all .s

ä

rskilt v

ä

rna om sliidiecirkelverksamhelcn. Den­na har, och har l

ä

nge haft, en central och belydanile roll s

å

v

ä

l i del folkr

ö

relsef

ö

rankrade studiearbetet som i del allm

ä

nna kunskapss

ö

kan-det i stort. Den metodik och de fria arbetsformer, som uniler l

å

ng tid har utformats i studiecirkelform, passar alla slags 

ä

mnen och l

ä

mpar sig mycket bra s

ä

rskilt f

ö

r dem som har kort och bristf

ä

llig grundutbild­ning. Deltagarnas kunskaper och tidigare erfarenheter, liksom olika slags studiematerial, behandlas s

å

 an hela gruppen kan tillgodog

ö

ra sig ny information och kunskap. Studiearbetet i cirkeln 

ä

r demokratiskt; deltagarna ges m

ö

jlighet till gemensamt kunskapss

ö

kande ulan formella meriter som m

å

l och med en studietaki som anpassas efter resp. ilella-gargrupps f

ö

ruts

ä

ttningar och 

ö

nskem

å

l.

Det samh

ä

lle vi i dag lever i 

ä

r i m

å

nga avseenden komplicerat och det 

ä

r d

ä

rf

ö

r viktigt att s

å

 m

å

nga av oss som m

ö

jligt bygger p

å

 sina kun­skaper f

ö

r att d

ä

rigenom 

ö

ka f

ö

ruts

ä

ttningarna all p

å

olika s

ä

tt vara del­aktiga i, diskutera, p

å

verka och utforma det som h

ä

nder runt omkring oss. N

ä

r det g

ä

ller att ta till sig nya kunskaper anser jag cirkelstudier va­ra ett viktigt redskap.

M

å

nga 

ä

mnen eller 

ä

mnesomr

å

den kr

ä

ver all del finns en cirkelleda-re med goda kunskaper inom omr

å

ilet. Ledaren har d

ä

rut

ö

ver en viktig uppgift i att verka f

ö

r all folkbildningens allm

ä

nna m

ä

l kommer till ut­tryck i studiecirkelarbetet. En i nu n

ä

mnda avseenden kunnig ledare b

ö

r, menar jag, vara en garanti f

ö

r st

ö

rsta m

ö

jliga iiibyie av arbclei. Del b

ö

r 

å

ligga den lokala studief

ö

rbunilsavdelningen all pr

ö

va och godk

ä

n­na alla ledare i aktiviteter av skilda slag.

Ä

ven om jag anser all sludiecirkelarbeiel b

ö

r vara lyngdpiinklen i studief

ö

rbundens statsbidragsber

ä

iligade verksamhei vill jag bel

ö

na vik­ten av den kulturverksamhet som de bedriver. I inledningen Iill delta avsnilt har jag redovisat n

å

gra data r

ö

rande kullirrverksaniheien. Av denna framg

å

r att ett myckel storl antal pcLsoner 

å

rligen kommer i kon­takt med de olika kulturaktiviteler som anordnas av sludief

ö

rbunden. Verksamheten 

ä

r till sin art myckel m

å

ngskiftande och ber

ö

r alla konsl-omr

å

den - f

ö

rel

ä

sningar, s

å

ng, musik, dans, lealer, lilleralur, konsl och konsthantverk, film, foto och bild saml dokumentation. Genom sludie-

19

förbundens breda organisationsförankring kommer stora delar av be- Prop. 1990/91:82 folkoingen i kontakt med kulturaktiviteter av skilda slag. 1 denna verk­samhet deltar såväl kulturarbetare som amatörer. Det är angelägel att studieförbunden fortsätter all sträva efter att sprida kullurintresset till nya grupper, att stimulera människors eget skapande och all främja ett utvidgat dellagande i kullurlivel. Del är även angelägel all en jjosiliv vä­xelverkan äger rum mellan folkbildningens amalörkulluiclla aklivileter, kulturarbetare och kulturinstitutionerna.

4 Folkhögskolan

Det finns i dag 128 slalsbiilragsbeiälligaile folkhiigskolor, varav 77 drivs av folkrörelser, organisationer eller slöilföreningar och 51 av landsting och kommuner. De flesta folkhögskolorna ligger pä landsbygden men det finns också folkhögskolor i tätorterna. Verk.samheisåiel 1988/89 ge­nomförde folkhögskolorna sammanlagt 719000 elevveckoi, varav 431000 i form av långa kurser (15 veckor eller längre) och 188000 veckor som korta kur.ser (2 till M dagar). Varje åi' siuilerar ca 18000 personer vid skolornas långa kurser och ca 213000 personer vid de kor­ta.

Folkhögskolorna får samhällsstöd genom statsbidrag, landstingsbi­drag och kommunbidrag. Av stalskontoreis rapport (1990:3, Statsbidrag till folkhögskolan) framgår att de offentliga bidragen svarar för 61 % av de årliga kostnaderna för rörelse- och stödföreningsskolorna, medan motsvarande andel för landstingsfolkhögskolorna ulgör drygt 80 %.

Mitt förslagom en förändrad ansvarsfördelning mellan statsmakterna och folkbildningen får till följd all en slor del av kommitténs förslag in­nefattar sådana frågor som inte skall föranleda direkta ställningstagan­den av riksdag och regering utan skall avgöras av huvudmännen för folkhögskolorna. Det betyder givetvis inte att dessa frågor är av minilre betydelse för folkhögskolans verk.samhel framöver. Jag ulgår från all så­väl kommitténs överväganden och förslag som de synpunkter, som har framförts från remissinstanserna, i olika avseenden kommer att utgöra ett bra underlag för de bedömningar och beslut rörande den fortsatta folkhögskoleverksamheten som huvudmännen och folkhögskolans per­sonal nu har att göra.

Jag övergår nu till närmast all behanilla de villkor som jag anser skall vara förknippade med statligt stöd till folkhögskoleverk.samhel, varefter jag tar upp vissa andra frågor som rör verksamheten.

20

4.1   Särskilda villkor för statsbidrag till folkhögskolorna

Prop. 1990/91:82

Mitt forslag: Varje folkhögskola skall ha en 

slyrcl.se

.

All undervisning som anordnas vid en folkhögskola med statsbidrag skall vara avgiftsfri.

Allmänna kur.ser skall utgöra basen i folkhögskolornas verksamhet. Den totala omfaltningen av allmänna kirrser vid en folkhögskola skall årligen utgöra minst 15 procenl av verksam­heten.

Den allmänna kursen skall vara avsedd hiimsl föi dem som saknar grundskole- eller gymnasieiiibildning.

Till allmän kurs får antas den som fyller minsl 18 år del ka­lenderår kursen börjar eller är äldre. Ulan hinder av detla får en folkhögskola anta en elev som går ett individuellt program i gymnasieskolan eller en elev som skall delta i en kurs som inte har sin motsvarighet i det offentliga skolväsendet.

Kommitténs förslag: Överensstämmer med milt förslag i fråga om sty­relsen. Kommittén anser att styrelsen skall besluta om vilka samiådsor-gan som skall finnas vid varje skola och hur ilessa skall vara sammansat­ta. Enligt kommittén skall företrädare för de studerande, lärare och öv­rig personal ha rätt alt närvara vid styrelsens sammanträden och all d.Ti-vid delta i överläggningarna, ställa förslag samt anteckna skiljaktig me­ning till protokollet.

I fråga om personal vid folkhögskolan anser kommittén att behovet av denna skall bedömas utifrån en av styrelsen fastställd verksamhels-plan. Enligt kommittén bör det även slås fast att rektor skall ansvara för den pedagogiska ledningen av skolans verksamhet.

Remissinstanserna: SÖ, Rörelsefolkhögskolornas intresseorganisation (RIO) och några landsiing tillstyrker förslaget all varje skola skall ha en styrelse. L.andstingsförbundel anser all del klarare mäsle framgå all del skall vara möjligt för ett landsting med flera landstingsdrivna folkhög­skolor att självt avgöra om dessa skall ha en gemensam styrelse eller var sin. Svenska Folkhögskolans liirarlörbund (SFI

II.), 

litrarnas Kikslör-bund (LR), Sveriges Folkhögskolelevers Förbund (SI LJ) .saml ell llerlal företrädare för folkhögskoleslyrelser och från lärarråd unilerslryker vik­ten av all varje folkhögskola har en egen styrelse.

Bl.a SFIIL, Ijänstemännens Centialoiganisiition (ll.O), I.k och SFEF kräver också att varje skola, liksom nu, skall ha förord ningsregle-rade lärarråd och kursråd som garantier för lärarnas och kuisdellagar-nas medinflytande.

21

AUmän kurs

Prop. 1990/91:82

Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser delar kommitténs förslag att de allmänna kurserna bör finnas kvar och att folkhögskolorna genom fiexibla arbetsformer och särskilda satsningar främst bör sträva efter att rekrytera korttidsutbildade till dessa kurser. Uppfattningarna är däremot delade när det gäller såväl minsta längd som antal deltagare vid dessa kurser. Riksrevisionsverkei (RRV), SÖ, SFEF, Landstingsförbundet och landstingen i Sörmlands, Hallands, Älvsborgs, Värmlands och Gävle­borgs län m.n. anser i likhet med kommittén att varje skola skall anord­na minst en allmän kurs om minst 30 veckors längd och lägst 20 delta­gare vid kursstarten. Andra, t.ex. SFHL, Bohuslandstingei, Örebro och Västerbottens läns landsiing. Arbetarnas Bildningsförbund (ABF) och Pensionärernas Riksorganisation (PRO) anser att kommitténs förslag om kurslängd och deltagarantal kan få negativa effekter speciellt för mindre skolor utanför tätorterna och förordar därför att de nuvarande bestämmelserna får stå kvar, dvs. årligen minst två kurser om minst 15 veckors längd vardera, som ansluter till varandra och med vardera lägst 20 deltagare. RIO menar att del är tillräckligt om varje skola årligen an­ordnar minst en 30 veckor allernalivi varje termin en 15 veckor läng kurs samt att varje skola ilessutom anordnar kortare allmänorienterande kurser med en sammanlagd kursvolym om 600 elevveckor för dellagare ur de prioriterade målgrupperna. Fnligi RIO skulle kiavcl om de koria kurserna helt eller delvis kunna fullföjas med långa kurser.

Skälen för mitt förslag: Jag delar den principiella uppfattning, som förs fram av folkhögskolekommillén och av vissa remissinstanser all hu­vudmannen och styrelsen skall avgöra styrelseformen och att siyrelsen skall avgöra hur skolans verksamhei skall organiseras. Dena synsätt är enligt min mening i hög grad förenligt med den fria ställning, som folk­högskolan i övrigt redan har.

De remissinstanser, som anser att del bör föreskrivas att det skall fin­nas lärarråd och kursråd som garantier för lärarnas och kursdeltagarnas medinflytande, menar att detta bl.a. för med sig ett ökat engagemang från styrelsens sida och ger bättre förutsättningar för t.ex. kontinuitet och förnyelse. Jag anser inte att frågor om medinflytande skall förfatl-ningsregleras när det gäller folkhögskolan. Del är min övertygel.se att huvudmännen för de olika folkhögskolorna även i fort.sättningen kom­mer att se det som angeläget att finna lämpliga former för samråd och därigenom möjliggöra en så stor uppslutning .som möjligt kring verk­samheten. Även om det ytterst är styrelsen som bär ansvaret för verk­samheten är del självfallet viktigt alt den lillsammmans med skolans personal och elever strävar efter att forma skolarbetets inriktning, inne­håll och arbetsformer på ett sätt som lämpar sig för den enskilda folk­högskolan. Det är en viktig fråga för varje skola att finna egna lösningar i detla avseende.

22

Allmän kurs

Prop. 1990/91:82

Den allmänna kursen motsvarar i ston den utbildning som ges i grund­skolan och/eller i gymnasieskolan. Beroende på kursens längd och del­tagarnas förkunskaper kan genomgången kurs ge allmän behörighet för högskolestudier. Statistiska centralbyrån har visat att del år 1988 fanns drygt 800 000 personer i åldern 16-64 år som hade kortare förgymnasial utbildning än nio år. Flertalet av dem var i åldrarna 35-64 år. I de yngre åldersgrupperna var fierlalel invandrare. Behoven av komplcllerande utbildningsinsatser, för alt tillgodose grunilskolekimskaper, kommer- all kvarstå länge än. Såväl komvux som folkbildningen har viktiga uppgif­ter när det gäller att tillgodose des.sa behov.

Jag delar de bedömningar som kommittén redovisar som skäl Iill sitt förslag att allmänna kurser bor finnas på alla folkhögskolor. Kommittén betonar t.ex. att allmänna kurser allljäml behövs lör korilidsulbildade men att kurserna kan och bör uiformas på ell mer llexibell siiti iin nu. De allmänna kurserna bör ge kunskaper och färdiglieier i allmänna äm­nen. I SÖs föreskrifter definieras den allmänna kursens innehåll till "ell brett ämnesurval". Jag anser i likhet med bl.a. kommittén att denna de­finition fortfarande är användbar. Del måste självfallet vara så, att det inom detta begrepp för den allmänna kursens innehåll, finns utrymme för nya ämnesområden av skilda slag. Kommittén ger som exempel på sådana nya områden bl.a. datakunskap samt miljö- och energifrågor.

Om de allmänna kurserna avser all ge allmän eller särskild behörig­het för högskoleutbildning bör de självfallet i allt väsentligt ge kunska­per och färdigheter, som är likvärdiga dem i gymnasieskolan. Däremot anser jag inte att ämnena eller ämnesområdena behöver vara identiska till sin benämning med dem som gäller för gymnasieskolan eller kom­vux. Detta gäller även rörande studiegång och arbelssäll. Del är i stället önskvärt att folkhögskolorna utvecklar och tillämpar alternativa model­ler för stoffgruppering och metoder.

Förekomsten av allmänna kurser vid folkbögskolorna har länge setts som ett utbildningspolitiskt huvudmotix för att bevilja folkhögskolorna statsbidrag. De minimikrav som i dag finns, innebär all 600 elevveckor av en folkhögskolas totala undervisningsvolym skall användas för all­män kurs. För en skola, som har en statsbidragsber.Tiiigad årsvolyrn om 4 500 elevveckor, innebär det således att ca 13 procenl av undervisnings­volymen utgör detta minimikrav.

Mitt förslag rörande ilen allmänna kursen inncbii/ all Ocn även i fortsättningen skall utgöra en viktig del av verksanilielen vid samtliga folkhögskolor. Riksdag och regering skall inte längre faslsliilla minsia antal deltagare för dessa kurser. Delia överlåis till folkhögskolor na och deras styrelser. Dessa har all se iill all allmänna kurser, som riktas iill korttidsutbililade deltagare, anordnas vid skolorna. Även om del blir möjligt att anordna kortare allmänna kurser ulgår jag vidare från alt längre allmänna kurser skall känneteckna folkhögskolornas verk.samhel.

23

I mina 

ö

vergripande motiv f

ö

r statsbidrag till del fria bililningsarbe­tet har jag bl.a. betonat vikten av folkbildningen i utbildningspoliiiski avseende. F

ö

r folkh

ö

gskolans del inneb

ä

r den allm

ä

nna kursen en vik­tig f

ö

ruts

ä

ttning f

ö

r att leva upp till detta m

å

l. Med h

ä

nsyn dessutom till att mitt f

ö

rslag om allm

ä

n kurs inneb

ä

ren uppmjukning av de regler, som f

ö

r n

ä

rvarande g

ä

ller f

ö

r s

å

dana kurser, anser jag det vara ett rim­ligt krav f

ö

r folkh

ö

gskolorna all uppfylla.

Jag kommer senare att f

ö

resl

å

 alt statsbidrag f

ö

r bl.a. vi.ssa avgr

ä

nsade utbildningar som riktas till personer med funkiionsneds

ä

liningar skall utg

å

 i s

ä

rskild ordning. F

ö

r deltagare som 

ä

r i behov av s

ä

rskill sl

ö

d i undervisningen utg

å

r, ut

ö

ver det regulj

ä

ra bidraget, bidrag med ytterli­gare 50%, den s.k. handikappschablonen, som 

ä

r avsett f

ö

r 

å

tg

ä

rder som underl

ä

ttar studiesituationen f

ö

r psykiskt, fysiskt, socialt och spr

å

kligt handikappade deltagare. Medel, motsvarande dem som i dag ulg

å

r f

ö

r 

ä

ndam

å

let, kommer all ing

å

 i det samlade bidraget till folkbildningen som skall f

ö

rdelas av folkbililningsr

å

det. Det 

ä

r en angel

ä

gen uppgift f

ö

r r

å

det att verka f

ö

r att folkh

ö

gskolorna tar ansvar f

ö

r alt personer med funktionshinder av skilda slag kan ilella i undervisningen.

Prop. 1990/91:82

Ålder

Liksom vad fallet 

ä

r nu kommer folkh

ö

gskolorna 

ä

ven i foris

ä

liningen att ha r

ä

tt att v

ä

lja sina m

å

lgrupper. De regler belr

ä

ffandc 

ä

lilei, som i dag fmns f

ö

r folkh

ö

gskolan,

ä

r f

ö

rh

å

llandevis deialjenule. I nligl min mening skall den som p

å

b

ö

rjar allm

ä

n kurs vid folkluigskolan lylla minst 18 

å

r under kursens f

ö

rsta 

ä

r eller vara

ä

ldre. Del biir dock vara m

ö

jligt f

ö

r en folkh

ö

gskola att anta en yngre elev, som g

ä

r ell individu­ellt program i gymnasieskolan, till undervisningen. Likas

å

f

å

r folkh

ö

g­skolorna anta dem som 

ä

r under 18 

å

r till s

å

ilana kurser som inle har sin motsvarighet i det offentliga skolv

ä

sendet. Jag vill dock bel

ö

na all folkh

ö

gskolan fr

ä

mst b

ö

r vara avsedd f

ö

r vuxna personer.

4.2   Ett enhetligt personalansvar för folkhögskolan

Mitt f

ö

rslag: Den statliga regleringen av tj

ä

nsterna som l

ä

rare och rektor vid folkh

ö

gskolan skall upph

ö

ra med utg

å

ngen av budget

å

ret 1990/91.

Kommitt

é

ns f

ö

rslag: 

Ö

verensst

ä

mmer med milt f

ö

rslag.

Remissinstanserna: F

ö

rslaget tillstyrks av bl.a. Statens ar betsgivarverk (SAV), Landstingsf

ö

rbundet, Kommunf

ö

rbundet, RIO, Folkbildnings-f

ö

rbundet, LO samt av flera landsting. SFHL, LR och SFE.F samt ett stort antal l

ä

rarr

å

d avvisar kommitt

é

ns f

ö

rslag. SFHL anf

ö

r bl.a. att det finns risk f

ö

r uppsplittring p

å

flera avtalsomr

å

den och att erfarenheter

24

fr

å

n lokala syslem visar att kvinnor ofta missgynnas i dem. F

ö

rbundet     Prop. 1990/91:82 menar 

ä

ven alt det 

ä

r viktigt all folkh

ö

gskolan 

ä

ven i framliden ses som ett organ med offentliga myndighetsuppgifter.

Sk

ä

len f

ö

r mitt f

ö

rslag: Riksdagens beslut med anledning av proposi­tionen om kommunall huvudmannaskap f

ö

r l

ä

rare, skolledare, bitr

ä­

dande skolledare och syofunklion

ä

rer (prop. 1989/90:11, UbU9, rskr.58) inneb

ä

r att den statliga regleringen av n

ä

mnda tj

ä

nsler har upph

ö

n. I n

ä

mnda proposition anf

ö

nle jag all liirslagel r

ö

rande de slailigl leglera-de tj

ä

nsterna i det kommunala skolv

ä

sendet borde f

ä

konsckvcnsei ock­s

å

 f

ö

r de statligt reglerade tj

ä

nslerna vid folkh

ö

gskolorna. Jag meddelade 

ä

ven att jag avs

å

g att 

å

terkomma iill regeringen med f

ö

rslag iill riksda­gen sedan fr

å

gan hade behanillais av lolkh

ö

gskolekommili

é

n

L

ä

rare och rektorer vid folkh

ö

gskolorna har tj

ä

n.sier d

ä

r avliinings-f

ö

rm

å

nerna fastst

ä

lls under medverkan av regeringen eller den myndig­het som regeringen best

ä

mmer. Diirmed f

ö

ljer enligt 2 kap. 1 

§

 lagen (1976:600) om offentlig anst

ä

llning alt ilessa tj

ä

nsler 

ä

r slailigl reglerade. F

ö

r denna personal g

ä

ller s.k. dubbell huvudmannaskap. Della innehar att de 

ä

r anst

ä

llda av huvudmannen f

ö

r resp. folkh

ö

gskola medan siaicn med st

ö

d av lagen (1965:576) om st

ä

llf

ö

retr

ä

dare f

ö

r kommun vid vissa avtalsf

ö

rhandlingar m.m. - den s.k. st

ä

llf

ö

retr

ä

darlagen - och ett s

ä

rskill riksdagsbeslut (prop. 1967:131, SU134, rskr. 327) f

ö

rhandlar och sluter avtal om deras avl

ö

ningsf

ö

rm

å

ner och 

ö

vriga anst

ä

llningsvillkor.

Staten utf

ä

rdar ocks

å

 vissa f

ö

reskrifter om deras anst

ä

llningar', l

ö

r 

ö

vriga anst

ä

llda vid folkh

ö

gskolorna svarar huvudm

ä

nnen ensamma f

ö

r denna uppgift liksom f

ö

r f

ö

rhandlingar om anst

ä

llnings- och l

ö

nevill­kor. I dag finns s

å

ledes inget enhetligt arbetsgivaransvar inom folkh

ö

g­skolan. Det delade personalansvaret medf

ö

r nackdelar bl.a. i avialssam-manhang. F

ö

rhandlingar om l

ö

ne- och anst

ä

llningsvillkor f

ö

rs i dag mellan statens arbetsgivarverk och de statsanst

ä

lldas huvudorganisatio­ner trots att del inte 

ä

r staten ulan resp. folkh

ö

gskola eller folkh

ö

gsko­lestyrelse som 

ä

r arbetsgivare. Kommitt

é

n har vid sina 

ö

verv

ä

ganden sell betydande f

ö

rdelar med ett enhetligt personalansvar, t.n f

ö

rilel 

ä

r- all huvudm

ä

nnen och folkh

ö

gskoleslyrelserna d

å

 l

ä

ttare kan disponera den samlade personalstyrkan efter behov och r

å

dande f

ö

ruis

ä

ll ningar. In annan f

ö

rdel 

ä

r att en samordning av l

ä

rartj

ä

nslg

ö

ring p

å

folkh

ö

gskola och i det fria bildningsarbelel underl

ä

ttas.

Mill f

ö

rslag om ett f

ö

r

ä

ndrat personalansvar f

ö

r folkh

ö

gskolans liira-re och rektorer b

ö

r genomf

ö

ras den I juli 1991. Det inneb

ä

r all fi.o.m. denna tidpunkt upph

ö

r ilen statliga regleringen av l

ä

iai- och lekiois-tj

ä

nster och all huvudm

ä

nnen eller dess styrelse fr.o.m. samma lidpiinkl har ansvar f

ö

r all tj

ä

nslerna regleras p

å

 annal siill. Jag har under' hand erfarit att RIO f

ö

rbereder bildandet av en arbetsgivai komniili

é

, som fill­sammans med l..iindstingsf

ö

rbunilet och Kommunf

ö

rlnindei kommer all f

ö

rhandla med arbetstagarparlcrna om ett nytt avlal f

ö

r folkh

ö

gskolor­nas l

ä

rare och rektorer. f'nligt min mening 

ä

r del ocks

å

 naturligi all huvudm

ä

nnen i samr

å

d med de avtalsslulande parterna f

å

i avg

ö

ra beh

ö­

righetsfr

å

gor f

ö

r l

ä

rare och rektorer vid folkh

ö

gskolorna.

25

4.3   Fritidsledarutbildning

1 denna fråga har jag samrått med statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN].

Prop. 1990/91:82

Min bedömning: Grundutbildningen för fritidsledare får även i fortsättningen bedrivas vid folkhögskolor.

Kommitténs förslag: Överensstämmer med min bedömning.

Kommittén konstaterar all centralt utarbetade studieplaner är svåra att förena med den profilering av verksamheten som förordas och att den samordning som kan komma att behövas bör ske i friare former än nu. Detta kan ske t.ex. genom att företrädare för avnämare, för yrkes­verksamma fritidsledare och för utbildningarna bildar en central refe­rensgrupp. Denna kan ha till uppgift att formulera mål för utbildning­arna samt följa upp verksamheten m.m. Kommittén anser vidare att det är önskvärt att studerandegruppernas storlek och antalet undervisnings-timmar i högre grad än nu varieras efter behovet och all ell ökanile an­svar läggs på de studerande under utbildningens gång.

Remissinstanserna: Ett stort antal remi.ssinslanser lillsiyiker i alll vä­sentligt kommitténs förslag rörande grundutbildningen, däribland soci­alstyrelsen, Universitei.s- och högskoleämbetet (UHÄ), SI HL, SIF-F, RIO, LR, TCO, Svenska kyrkans 

ceniralsiyrel.se

och Nyklei hcisrörelsens landsförbund. Fritidsledarskolorna, samarbetsorganisation för Iriiidsle-darutbildning inom svensk folkhögskola, menar alt fritidsledaruthild-ningen även i fortsättningen skall ligga på folkhögskolan, men anser all kommittén har saknat personella och tidsmässiga resurser för all göra en grundlig undersökning och analys av viktiga basfakta rörande utbild­ningen och att många av slutsatserna i betänkandet därför är osäkra. Or­ganisationen anser vidare att kommittén har underskattat värdel av en enhetlig yrkesutbildning även i framliden och att det är viktigare att ut­bilda generalister än specialister.

RRV, SÖ, Kommunförbundet och TCO anser att folkhögskolan inte skall ha monopol på fritidsledarutbildningen. En sådan utbildning bör även kunna anordnas inom högskolan. Riksidrottsförbundet är positivt till ett närmare samarbete med högskolan.

Skälen för min bedömning: Folkhögskolekommittén har övervägt om den skall föreslå all grundutbildningen för fritidsledare även skall för­läggas till högskolan. Kommittén har därvid funnit alt övervägande skäl talar för att folkhögskolan även i fortsättningen har denna uppgift. För egen del har jag inga invändningar mot att folkhögskolorna anordnar fritidsledarutbildning, utan finner det positivt om skolorna ålar sig den­na uppgift. Jag delar således uppfattningen att folkhögskolorna är väl lämpade att anordna denna utbildning. De skäl som talar för folkhög­skolan är förutom dess arbetssätt också växlingen mellan praktik och teori. Till detta kommer dess närhet till folkrörelserna. Detta gör all folkhögskolorna kan svara mot fritidsverksamhetens inriktning, såväl i

26

kommunal som i föreningsdriven verksamhet. Folkhögskolornas kun- Prop. 1990/91:82 skapstradition, som t.ex. förutsätter ett aktivt deltagande från de stude­rande vid planering och genomförande av utbildningen, ger däilill en god förberedelse för arbetet som fiiiidsledare. Jag vill emellertid betona att vad jag nu talar om är inle ell monopol för folkhögskolorna utan en tillåtelse för att statsbidraget går till sådant ändamål vid skolorna.

En tydligare profilering, som jag i likhet med kommittén finner an­gelägen för de skolor som arbetar med frilidsledarutbildning, kan ta sig flera olika uttryck. I många fall kan del röra sig om att mer anpassa ut­bildningen till en folkrörelses aktuella behov, i anilra kan det vara lämpligt att få till stånd en inriktning som mer svarar mot kommuner­nas behov. Huvudsaken är att folkhögskolorna lar vara på de möjlighe­ter som finns att variera utbildningen alltefter varje skolas egna förul-sättningar och avnämarnas behov.

1 likhet med vad som föreslås ske lör den övriga veiksamhelen vid folkhögskolorna, skall folkhögskolorna och deras siyielser även för Ir i-tidsledarutbildningens ilel, i högre grad än vad som nu gäller, .själva la ansvar för den direkta utformningen mm. Jag finner ilärför inle anled­ning att närmare gå in på frågor som rör' i.ex. samorilniiig av fiiliilslc-darutbildningarna, studerandegruppernas storlek eller anlalel undervis-ningstimmar. Dessa och andra liknande frågor anser jag all skolorna själva skall ta ställning till.

Det har från många håll pätalals behovet av en påbyggnailsuibildning för dem som t.ex. arbetat några är i kommunal fritidsverk.samhel och som har genomgått fritidsleilarulbildning, fritidspedagogutbildning eller annan motsvarande utbildning. Såväl kommittén som ett flertal remiss­instanser aktualiserar också denna fråga. Även jag anser att det finns skäl att överväga en påbyggnadsutbildning för dem som är verksamma inom detta område. Chefen för utbildningsdepartementet har för avsikt att senare återkomma till denna fråga.

4.4   Vissa övriga frågor

Lärarutbildning och fortbildning

I mina förslag till övergripanile mål för den statsbidragsslödda folkbild­ningsverksamheten har jag bl.a. betonat dels behovet av folkbildningsin­satser inom olika områden dels vikten av att folkbildningen tydligi pro­filerar sin verksamhei i förhållande till den av samhället anordnade grund- och yrkesutbildningen. Med del samlade personalansvar som hu­vudmännen för folkhögskolorna föreslås få, blir del naturligi att de får ett större inflylanile än nu i)å lärarutbildningen samt all de övertar an­svaret för fortbildningen.

Lärarnas pedagogiska och ämnesmässiga kompelens har avgöianilc betydelse för att upprällhålla kvalilelen på uppläggningen och genomfö­randet av folkhögskolornas verksanihel. Della gäller såväl lör behörig

27

hetsgivande kurser som för övriga kurser. Foribililningen spelar i ilella Prop. 1990/91:82 sammanhang en stor roll. Den skall syfta till all öka måluppfyllelsen och utveckla verksamheten vid såväl den enskilda folkhögskolan .som i folkbildningen i stort. Då del naiurligivis ligger' i huvudmannens intres­se alt upprätthålla en hög kompetensnivå hos personalen ulgår jag från att kompetensutveckling, bl.a. i form av fortbildning kommer all spela en viktig roll. Jag vill här understryka fortbildningens beiydelse lör ut­vecklingen av folkhögskolan. Del är självklart många skilda behov och intressen som fortbildningen skall möia och lillgodose. Del är därför nödvändigt att planera forlbildningsin.salserna så all de blir ell led i en medveten förändring och förbältring av kompetensen vid folkhögsko­lan.

Studieomdöme vid folkhögskolorna

Sludieomdömel är ett urvalsinstrument för sökande till högskolan inom folkhögskolekvoten. Som normeringsinstrumeni för studieomdömet har sedan ett tiotal år använts en specialkonstruerail version av högskolepro­vet, det s.k. folkhögskoleprovet. Kostnaderna för ränning av provet har uppgått till ca 250 000 kr. per år. Under del senaste årel har SÖ inle er­hållit medel för della normeringsinstrumeni. Någon normering har där­för inte ägt rum. Kommittén konstaterar all del tidigare använda syste­met har misl en slor del av sill värde genom all mer än hälften av sko­lorna inte deltar i folkhögskoleprovet. Enligt kommitténs mening kan det ifrågasättas om något instrument för normering av detta slag behövs med tanke på hur den grupp som deltar' i proven numera är samman­satt. Jag delar kommitténs bedömning i della avseende och menar såle­des att del inte längre behövs eit särskill nornieringsprov för all studie­omdömen skall kunna sättas. Lärarkolleklivels bedömningar skall enligt min mening vara tillräckliga. Delta förulsälier dock all nuvarande re­kommendation om fördelning av omdömesgrader följs pä skolornti och att folkhögskolorna gemensamt uppniiirksanir-nar och ålgäidai' avsteg från den befintliga rekommendaiionen.

Kommittén ifrågasätter om sludieomdömel alls kommer all behövas i framliden om högskoleprovel blir sä allrnänt som del förviinlas bli. Om erfarenheterna av ile nya reglerna för tillträde till högskolan visar att del inte längre finns skäl all ha graderade sludieoriiilömen och all ha en särskild kvotgrupp för folkhögskolesökande, bör en förändring av ur­valsreglerna till högskolan i dcila avseende övervägas. Jag delar ilenna uppfattning.

28

5 Ett nytt statsbidragssystem för folkbildningen 

5.1   Ett samlat statsbidrag till folkbildningen

Prop. 1990/91:82

Mitt f

ö

rslag: Statsbidrag till studief

ö

rbund och folkh

ö

gskolor skall utg

å

i form av ell gemensamt bidrag uttryckt i kronor. Bi­draget skall f

ö

rdelas av ett folkbildningens eget organ, ett folk­bildningsr

å

d.

En 

å

rlig justering av bidraget skall g

ö

ras med h

ä

nsyn till l

ö­

ne-och prisutvecklingen i samh

ä

llel.

Statsbidraget skall, utan rekvisitionsf

ö

rfarande, betalas ut halv

å

rsvis i f

ö

rskott.

Nuvarande grunder f

ö

r ber

ä

kning av och villkor f

ö

r statsbi­drag till studief

ö

rbund och folkh

ö

gskolor upph

ö

r att g

ä

lla.

F

ö

r viss verksamhet b

ö

r statsbiiltag utg

å

 i annan ordning.

Det nya statsbidragssysiemel skall Ir

ä

da i kraft den 1 juli 1991.

Sk

ä

len f

ö

r mitt t

ö

rslag: I fiirordningarna (1981:518) om slalsbidiag Iill studiecirklar m.m. och (1981:519) om statsbidrag till kulturvei ksam­hel i studief

ö

rbunilen mm. sanit (1977:551) orn folkh

ö

gskolan anges de villkor, som g

ä

ller f

ö

r statsbidrag till studief

ö

rbund och folkh

ö

gskolor.

Statsbidrag ulg

å

r f

ö

r n

ä

rvarande iill folkbildningen fr

ä

msl ur tv

å

an­slag under 

å

ttonde huvudtiteln, dels C '1. Bidrag iill siudiel

ö

ibunden m.m., dels C 6. Bidrag till driften av folkh

ö

gskolor rii.ni., b

å

da anslagen f

ö

rslagsvis betecknade. Som en f

ö

ljd av au statsbidraget i slor omfailning 

ä

r detaljreglerai, 

ä

r en rad anslagsposter f

ö

r skilda 

ä

ndam

å

l upptagna under anslagen.

Vidare utg

å

r vissa resurser f

ö

r forskning och fortbildning inom folk­bildningsomr

å

det ur anslagen B 7. Forskning inom skolv

ä

sendet m.m. och B 8. Fortbildning m.m.

Enligt min mening har den detaljreglering, som i dag styr den statli­ga bidragsgivningen, kommit att bli alltf

ö

r omfattande. Denna mening delas s

å

v

ä

l av folkh

ö

gskolekommitt

é

n som av m

å

nga remissinstanser. 

Ä

ven i S

Ö

s rapjjort Sludief

ö

rbunden inf

ö

r 90-talet och i de skriftliga synpunkter som sludief

ö

rbunden har redovisat i samband med rappor­ten framf

ö

rs liknande synpunkter.

Denna detaljreglering av den statliga bidragsgivningen har i sig lett till alt utvecklingen av nya arbetsformer inom folkbildningen f

ö

rsv

å

rats. Statsbidragens utformning har 

ä

ven letl till att mycken tid och kraft har beh

ö

vt l

ä

ggas ned p

å

 administralion s

å

v

ä

l fr

å

n tillsynsmyndigheleinas sida som fr

å

n ulbildningsanordnarnas.

Jag har i del f

ö

reg

å

ende redovisat min syn p

å

 folkbildningens roll i samh

ä

llet och riktlinjer f

ö

r bidragsgivningen till studief

ö

rbundens och folkh

ö

gskolornas verksamhet. Inom de gr'

ä

nser,som riktlinjerna st

ä

ller upp, b

ö

r folkbildningen .sj

ä

lv f

å

 besl

ä

mma inriktningen p

å

 sin verksam-

29

het. Detta leder enligt min mening till att statsbidragets roll som .styrin- Prop. 1990/91:82 strument f

ö

r verksamheten kraftigt b

ö

r tonas ned. Statsbidraget b

ö

r s

å

le­des inte knytas till ett omfattande regelsystem som i stor utstr

ä

ckning styr verksamheten. Jag bed

ö

mer att f

ö

retr

ä

dare f

ö

r folkbildningen p

å 

eget ansvar, utifr

å

n angivna riktlinjer, kan avg

ö

ra hur det tilldelade statsbidraget skall anv

ä

ndas f

ö

r skilda verksamhetsomr

å

den.

Med f

ä

rre regler och friare verksamhetsformer b

ö

r folkbildningens anordnare f

å

 b

ä

ttre f

ö

ruts

ä

ttningar att n

å

 de folkbililningsm

å

l som efter­str

ä

vas och m

ö

jligg

ö

ra all verksamhetens inneh

å

ll och kvalitet s

ä

tts i centrum. Den hittillsvarande fokuseringen p

å

 hur man uppfyller de for­mella regler, som styr statsbidraget, m

å

ste ers

ä

ttas av en kontinuerlig m

å

l- och inneh

å

llsdiskussion, som grundas p

å

 en fortl

ö

pande lokal och central uppf

ö

ljning och utv

ä

rdering av folkbildningsarbetet. Jag kom­mer senare alt redovisa mina f

ö

rslag betr

ä

ffande uppf

ö

ljning och utv

ä

r­dering av den verksamhet som f

å

r statligt sl

ö

d.

Mitt f

ö

rslag inneb

ä

r s

å

ledes att statsbidraget f

ö

r folkbildning ulg

å

r i form av ett totalbelopp. Det b

ö

r d

ä

refter ankomma |)

å

 liirelrallare f

ö

r folkbildningen att utifr

å

n de grunder, som jag tidigare ber

ö

r i, f

ö

rdela bi­draget p

å

 anordnarna. Som jag f

ö

rut har n

ä

mni av.ses au lolkbildnings-organisationerna skall bilda ett nytl gemensamt organ f

ö

r dciia 

ä

ndam

å

l: ett folkbildningsr

å

d. Jag skall l

ä

ngre fram g

å

 in p

å

 r

å

ileis niirniare upp­gifter.

Ca 80 % av studief

ö

rbundens och folkh

ö

gskolornas kosinadcr kan h

ä

nf

ö

ras till l

ö

ner medan 20 % kan h

ä

nf

ö

ras iill varor och ij

ä

risiei. Den 

å

rliga prisomr

ä

kningen av anslaget skall ulg

å

 fr

å

n ilenna f

ö

rdelning av kostnaderna och baseras p

å

 den genor'nsnittliga liml

ö

ne- och pr isiiiveck-lingen i samh

ä

llet. H

ä

nsyn kommer s

å

ledes att las till redan inir

ä

llade kostnadsf

ö

r

ä

ndringar. Prisomr

ä

kningen skall d

ä

remot inie ha n

å

gra in­slag av f

ö

rv

ä

ntade pris- och l

ö

nef

ö

r

ä

ndr ing

å

r.

Det nya slatsbidrag.ssyslemet b

ö

r enligt min mening unitcrl

ä

lia l

ö

r studief

ö

rbund och folkh

ö

gskolor all p

å

 relativt kort siki kunna minska sin administration. Jag finner del d

ä

rf

ö

r rimligt all del fr.o.m. budget­

å

ret 1992/93 st

ä

lls ett produktivitetskrav 

ä

ven p

å

 folkbililning.somr

å

ilet. Jag avser d

ä

rf

ö

r att i samband med 1992 

å

rs budgetproposition 

å

terkom­ma till regeringen med n

ä

rmare f

ö

rslag h

ä

rom.

Jag kommer nu alt 

ö

verg

å

 till alt n

ä

rmare redovisa mina f

ö

rslag av­seende den verksamhei f

ö

r vilken statsbidrag skall utg

å

 i annan ordning 

ä

n vad som nu redovisats.

30

5.2   Statsbidrag för viss utbildning som inriktas mot personer med funktionshinder

Jag har i denna fråga samrått med statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN].

Prop. 1990/91:82

Mitt förslag: Nämnden för vårdarljänst (NV) skall fr.o.m. bud­getåret 1991/92 disponera de statsbidrag som utgår ur anslaget C 6. Bidrag till driften av folkhögskolor m.m. för särskill kost­nadskrävande ulbililningsinsal.ser för' [jcrsoner med funklions-hinder.

NV skall även disponera och till Synskadades riksförbund (SRF) utbetala det särskilda sialsbidrag som för närvaiande ul­går ur anslaget C 4. Bidrag till sluiliefi>ibiinden 111.m. tör bidrag till teknisk anpa.ssning av sludiemaieriel för synskadade och dövblinda.

Skälen för mitt förslag: Folkhögskolans och sludieförbunilens arhels-former har visat sig vara utvecklande och stimulerande för många per­soner med funktionsnedsättningar av skilda slag. T.ex. kan kursinnehåll och ulbiUlningens genomförande ges en indiviiluell utformning efter varje dellagargrupps behov. Vid folkhögskolan ger internatboendel dess utom möjligheter Iill sociala kontakter även vid sidan av studierna. Ur folkhögskoleanslaget utgår särskilda statsbidrag till flera avgränsade ut­bildningar eller åtgärder i samband med utbildningar med speciell in­riktning inom handikappområdet. Dessa är: kurser för vuxna dövblinda med anhöriga, undervisning i teckenspråk för syskon till döva, hörsel­skadade eller talskadade kursdeltagare, anpassningskurser för personer med funktionsnedsättningar, utbildning av tolkar för döva, dövblinda, synskadade och hörselskadade, leckenspråkslärarutbildning, bidrag föi att öka tillgängligheten vid folkhögskola för handikappade elever, vis.sa rese- och inackorderingskoslnailer, medel för fortbildningsinsatser för dem som arbetar med anpassningskurser, extra förslärkningsåtgärder för handikappades studier saml bidrag för elevassisians.

Ur sluilieförbundsanslaget utgår ett särskilt bidrag iill SRF för tek­nisk anpassning av studiemateriel för synskadade och dövblinda.

Nämnden för vårdarljänst (NV) är en siailig myndighel som hör iill socialdepartementets verksamhetsområde, len har bl.a. till uppgift all organisera verksamheten med vårdarljänst samt administrera del statliga bidraget till denna. Vårdarljänst, dvs. personlig och praktisk hjälp, er­bjuds svårt rörelsehindrade som studerar i eftergymnasial utbildning el­ler vid folkhögskola. Den omfattar hjälp med de funktioner .som hör iill den dagliga livsföringen, som den sluderande inle klarar själv och .som inte tillgodoses på annal siill.

Under och i samband med undervisningen moisvaras vårdar ijänslen av eleva.ssislans för vilken, såvitt gäller folkliögskolesiiidiei, bidrag ulgår ur folkhögskoleanslaget. Biilragel Iill clevassistans hanieias av SÖ.

3-Riksdagen 1990/91. 1 .saml. Nr82

.n

NV och S

Ö

 har uppr

ä

ltal ell n

ä

ra samaibcle vid f

ö

rilcliiingcn av bi­dragen till v

å

rdarlj

ä

nst resp. elevassistans. 

Ä

ven om NV inle liar all ar­beta med direkta utbildningsfr

å

gor, har n

ä

mnden genom sina nuvaran­de uppgifter m

å

nga och fortl

ö

pande kontakter med folkluigskolor och kunskaper om deras arbetss

ä

tt och f

ö

ruts

ä

liningar i skilda avseenden.

Enligt min mening har d

ä

rf

ö

r NV goda f

ö

ruts

ä

ttningar au hanlera de s

ä

rskilda statsbidrag som jag i det f

ö

reg

å

ende har redogjori li')r. Jag kom­mer 

ä

ven senare alt under avsnittet Anslagsfr

å

gor fiii' budget

å

ret 1991/92, anslaget C 2. Bidrag till vissa handikapp

å

lg

ä

rder inom folkbild­ningen f

ö

resl

å

, att NV tillf

ö

rs vissa resurser f

ö

r sin administration av bi­draget. Dessa resurser b

ö

r helt eller delvis kunna anv

ä

ndas f

ö

r att bred­da n

ä

mndens kompetens inom utbildningsomr

å

det. Fr.o.m. builget

å

ret 1991/92 f

ö

resl

å

s d

ä

rf

ö

r att NV f

å

r disponera ifr

å

gavarande statsbidrag och f

ö

rdela dessa till de folkh

ö

gskolor som anordnar s

å

dan undervis­ning. Det bidrag som utg

å

r till SRF ur sludief

ö

rbundsanslagel b

ö

r 

ä

ven l

ä

mpligen hanleras av NV.

Det ankommer p

å

regeringen att utf

ä

rda n

ä

rmare besi

ä

mmelser f

ö

r verksamheten.

Statsr

å

det[REDACTED_EFTERNAMN] kommer senare att 

å

terkomma till regeringen med f

ö

rslag om erforderliga 

ä

ndringar i instruktionen f

ö

r NV.

Prop. I')'

«

)/9I:82

5.3   Statsbidrag för samiskt inriktad utbildning

Mitt f

ö

rslag: Verksamheten vid  nuvarande .Samernas folkh

ö

g­skola b

ö

r forts

ä

tta. Statsbidragskall ing

å

 i s

ä

rskild ordning.

Kommitt

é

ns f

ö

rslag: 

Ö

verensst

ä

miiier med mill f

ö

rslag s

ä

lillviil;i all bidrag b

ö

r utg

å

 i samma omfattning som nu och att bidiagei biir sam­ordnas till ett s

ä

rskilt bidrag.

Remissinstanserna: Samernas folkhiigskola i Jokkmokk konsiaierar att elevantalet under 1980-ialei successivt hai minskat, vilkel har leli iill att skolan har f

å

tt s

å

v

ä

l rekryteringsproblem som ekonomiska problem. S

Ö

 har under de senaste 

å

ren beviljat dispens f

ö

r skolan au anordna all­m

ä

n kurs med ett l

ä

gre antal elever' 

ä

n vad slatsbidragsbesl

ä

mmelseina anger. Skolans 

ö

vriga verksamhei, sl

ö

jd-, rensk

ö

tsel- och ekologilinjer­na, 

ä

r dock s

å

v

ä

rdefulla ur samisk kulturpolitisk synpunkt att det vore ber

ä

ttigat med en generell dispens om kravet p

å

 allm

ä

n kurs.

Sk

ä

len f

ö

r mitt f

ö

rslag: Jag har tidigare f

ö

reslagit all som ett villkor f

ö

r statsbidrag skall varje folkh

ö

gskola 

å

rligen anordna allm

ä

nna kurser i viss omfattning. Samernas folkh

ö

gskola i Jokkmokk har under senare 

å

r haft sv

å

righeter all rekrytera elever till allm

ä

n kurs. Av skolans ytt­rande framg

å

r all man befarar all dessa sv

å

righeter kommer att besl

å 

fram

ö

ver. Detta inneb

ä

r att ett av de viktigaste motiven f

ö

r statsbidrag d

ä

rmed inte kommer att kunna uppfyllas.

32

Jag anser det emellertid synnerligen angelägel all den verk.samhel,     Piiip.  19')0/')|;82 som bedrivs vid skolan, lever vidare för all därigenom bidra iill all den samiska kulturen i dess olika former och ulirycks.säll ges reella möjlig­heter att föras vidare.

För verksamheten vid nuvarande Samernas folkhögskola bör iliiilör statsbidrag ulgå även fortsättningsvis, oavsell om del är möjligt all an­ordna allmän kurs eller inle. Bidraget bör dock ulgå i form av ell loial-belopp, som får disponeras av skolans 

siyrel.se

för sådan unileivisning, som efter styrelsens bedömning bäsi tjänar samernas sak.

Det bör ankomma på regeringen att uifiirda de niirniare besiämmel­ser som  behövs för verksamheten.

5.4   Statsbidrag till kontakttolkutbildning

I denna fråga har jag samrått med statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN].

Mitt förslag: Grundbidraget för kontakttolkutbildning, som tiili-gare beräknats under folkhögskole- och studieförbundsanslagen, skall föras till anslaget Bidrag till kontakttolkutbildning. Fr.o.m. budgetåret 1991/92 skall medlen under anslaget i fråga dispone­ras av universitetet i Stockholm. Tolk- och översättarinslitiiiel (TÖI) skall ha ett övergripande ansvar för kontaktlolkutbilil-ningen och fördela statsbidrag på olika anordnare av kontakt­tolkutbildning.

Kommitténs förslag överensstämi'ner i huvudsak med mill. Kommit­tén anser dock att medel för ileltagarnas studiestöd som budgeterats un­der anslaget Bidrag till kontakttolkutbildning, bör föras till anslag där medlen disponeras av centrala siuiliestödsnämnilen (CSN).

Remissinstanserna har i allmänhet inle kommenterat denna fråga.

Skäl för mitt förslag: Utbildningen av kontakilolkar avser ämnesom­rådena sociallolkning, sjukvåidsiolkning, arbetsmarknailslolkning, ai-betsplatstolkning och rällslolkning. Koniakltolkutbildning anordnas som folkhögskolekurser och som sludiecirklar.

Under innevarande builgeiår ulgår sialsbidrag Iill koniaktiolkuibild-ning dels inom ramen för folkhögskole- och studieft">rbundsanslagen, dels från anslaget C 8. Bidrag iill kontaktiolkutbililning. Från det sist­nämnda anslaget betalas biilrag till vi.ssa adminisiraiiva och pedagogiska merkostnader som folkhögskolor och sludieförbund luir i samband med att de anordnar kontakttolkutbildning. Från anslaget ulgår ocksä bidrag till kostnader för studiesocialt stöd Iill kursileltagarna. Medlen dispone­ras av SÖ.

I skrivelse den 18 maj 1989 begärde SÖ och stålens invandrarverk (SIV) en översyn av systemet för kontakttolkutbildning. 1 sin fördjupade anslagsframställning   för   vuxenutbildning   för   budgetåren    1991/92-

33

1993/94 f

ö

reslog S

Ö

 att kontakllolkulbildningen i framtiden arrangeras     Piop. 1990/91:82

som uppdragsutbildning vid folkh

ö

gskolor och studief

ö

rbund. En s

å

dan

f

ö

r

ä

ndring skulle 

ö

ka m

ö

jligheterna f

ö

r alt tillg

ä

ngliga resurser anv

ä

nds

p

å

 mest 

ä

ndam

å

lsenliga s

ä

tt i fr

å

ga om  lokalisering och spr

å

komr

å

de.

T

Ö

I borde bli huvudman f

ö

r den nya verksamheten. Kontakiiolkuibild-

ningens  direkta  anknytning  till   invandrings-  och   flyklingsiluationen

borde, enligi S

Ö

,

å

terspeglas i utbililningsvolyrnen.

Genom beslut den 11 oktober 1990 uppdrog regeringen 

å

l S

Ö

 all, i samr

å

d med UH

Ä

och T

Ö

I och efter samr

å

d med SIV, bl.a. redovisa vil­ka f

ö

ruts

ä

ttningar som m

å

ste vara uppfyllda f

ö

r au S

Ö

s f

ö

rslag skulle kunna genomf

ö

ras i praktiken. Den 19 november 1990 har S

Ö

 inkom­mit med en delrapportering av uppdraget.

Som jag  har  n

ä

mni  tidigare, avvecklas SO  med  ulg

ä

ngen av jirni 1991 och ers

ä

tts med ell nyll 

ä

iiibelsver k, skolverkel. Uppgiften all liir dela statsbidragen f

ö

r kontakllolkulbildningen passar inle in i den nya myndighetens uppdrag.  Denna uppgift  m

å

sle allis

å

fr.o.m   ilen   1  juli 1991 l

ä

ggas p

å

 n

å

got annat organ.

Jag anser alt T

Ö

I, som redan ansvarar l(">i lolkuibildningen pii h

ö

g­skoleniv

å

och de.ssulom har vissa uppgifter i fi

å

ga om uibililning av konlakttolkar, b

ö

r f

å

 ett 

ö

vergripande arisvar ocks

å

f

ö

r koniakiiolkul-bildningen. H

ö

gskoleutbildningen och koniakttolkulbildningen kom­pletterar varandra och b

å

da beh

ö

vs f

ö

r en god lolkservice i samh

ä

llel.

T

Ö

I b

ö

r ansvara f

ö

r att koniakttolkulbildningen lokaliseras till de re­gioner och inriktas p

å

de spr

å

komr

å

den d

ä

r behovet av konlakttolkar 

ä

r st

ö

rst. T

Ö

I b

ö

r ocks

å

 ansvara f

ö

r att kvaliteten i koniakttolkulbildning­en uppr

ä

tth

å

lls, bl.a. genom att utbildningen kontinuerligt utv

ä

rderas. Den administration som h

ä

nf

ö

r sig till sj

ä

lva utbildningen b

ö

r, liksom hittills, l

ä

ggas p

å

 anordnarna av kontaktlolkulbildning. De ailminisirti-liva kostnaderna f

ö

r institutet kan p

å

 s

å

 s

ä

ll h

å

llas nere.

Jag anser att den framlida konlakttolkutbildr.ingen inle b

ö

r belraklas som uppdragsutbildning. I st

ä

llet b

ö

r det liksom hittills vara anordnarna som svarar f

ö

r urvalet blanil ile s

ö

kande. Dei b

ö

r ocks

å

vara m

ö

jligt f

ö

r personer som inle 

ä

r anst

ä

llda som kontakilolkar an s

ö

ka sig till utbilil-ningen.

Medlen b

ö

r i forts

ä

ttningen f

å

utnyttjas mer flexibelt. De b

ö

r i f

ö

rsta hand anv

ä

ndas f

ö

r utbildningskostnader. En del b

ö

r f

å

 anv

ä

ndas f

ö

r ad­ministralion av statsbidraget f

ö

r konlakllolkutbildning och kostnader som 

ä

r f

ö

ranledda av den f

ö

rst

ä

rkning av T

Ö

ls kansliresurser .som blir n

ö

dv

ä

ndig. Det kan ocks

å

 visa sig l

ä

mpligt ;iii medlen i vissa fall an­v

ä

nds f

ö

r deltagarkostnader, t.ex. om del 

ä

r fi

å

ga om icsekoslnader f

ö

r att delta i riksrekryterande utbildning och deliagarna inle 

ä

r anst

ä

llda som kontakttolkar. Del ing

å

r i S

Ö

s 

ä

nnu inie avsluiade iriredningsupp drag att n

ä

rmare belysa dessa fr

å

gor. Del b

ö

r ankoiiima p

å

 regeringen att meddela best

ä

mmelser f

ö

r verksamhcien.

34

5.5   Vissa statsbidragsfrägor i övrigt

Prop. 1990/91:82

Min bedömning: Statsbidrag till Föreningen Nordiska folkhög­skolan i Geneve skall fi.o.m. budgclårel 1991/92 disponeras av CSN.

Bidrag till föreläsningsföreningar och andra ideella fiiien-ingar för kullurverksamhel saml bidrag till länsbildningslör bun­den skall även i forisäliningen disponeras av slaiens kuluirråd.

Skälen för min bedömning: Nordiska folkhögskolan i Geneve ((iene-veskolan) tillkom år 1931. Skolan vill ge akiiva medlemmar i lolkiöiel-seorganisationer i Norden möjlighet till närmare inbördes kontakter och gemensamma studier i internationella problem. Skolans årliga kurs koncentreras till arbetet vid Internationella Arbetsorganisationen, ILO, som är FNs fackorgan för arbetsmarknadsfrågor. Skolan följer dess ge­neralkonferens, som hålls i Geneve, uniler ire veckor varje år. Till den årliga kursen antas sammanlagt 40 deltagare från de nordiska länderna.

Under budgetåret 1990/91 ulgåi till föreningen ett bidrag fiån svensk sida med 242 000 kr. De statsbidragsregler som gäller för folkhögskolor­na i övrigt tillämpas inle för ilenna skola. Med hänsyn till del senare saml då skolan är samnordisk och av speciell kaiakiär, anser jag att del statliga slöd som anvisas från Sverige bör ulgå i särskild ordning. Jag be­dömer au bidraget till Föreningen Nordiska folkhögskolan i Geneve fr.o.m. budgetåret 1991/92 läm[)ligen kan hanleras av CSN, som även, i enlighet med vad jag senare kommer all föreslå under avsnitt 10, skall disponera anslaget Bidrag till viss central kursverksamhet.

Av de medel som utgår till studieförbundens kullurverksamhel får under innevarande budgelår 3,7 milj.kr. fördelas till föreläsningsföre­ningar och andra ideella föreningar vilka inte ingär soni medlemmar i något av de elva studieförbunden. Sialsbidragcl ulgöi ell slöd för anord­nande av kulturprogram och ger möjlighet för föreningai all anliia kul­turarbetare. Föreningarna har slor frihet all ulfoinia kuliui verksamhe­ten i enlighet med sin ideologiska profil och efter lokala iniie.sseri och behov. Bidraget, som i första hand är avsett alt fiämja lokal kulliii verk­samhet. Fördelas av länsbildningsli")!bunden. Des.sa lår uniler innevaran­de budgeiär sammanlagt I 631 000 kr. lör all .samordna vissa kiiliurakii-viteter inom det egna länet samt all ullöiii ilenna uppgift.

Med hänsyn främst till alt ilella bidrag inte kan utgå till organisatio­ner som är medlemmar av någoi av de elva sludieliirbunden, an.ser jag att bidraget även fortsättningsvis böi' hanteras av stålens kuhurråd.

35

6 Ett folkbildningsråd bildas

Prop. 1990/91:82

Mitt förslag: Frågor om fördelning av sialsbidrag, uppföljning och utvärdering överlämnas till ell av lolkbildningsförbundel. Rörelsefolkhögskolornas intresseorganisation (RIO), och Uinil.s-tingsförbundet bildat folkbildningsråd.

Folkbildningsrådets redovisning och förvaltning granskas årligen från statens sida av riksrevisionsverket.

Folkbildningsrådet bestämmer självt om sin verksamhet och organisation.

Kostnaden för folkbildningsrådet och dess verksamhei får betalas ur den totala resurs som staten ställer till förfogande för folkbildning.

Folkhögskolekommitténs förslag: Vid en översyn av SOs uppgifter och organisation borde man överväga all överföra del centrala förvalt­nings- och tillsynsansvaret för all folkbildningsverksamhet inom utbildnings- och kultursektorn från SÖ och statens kulturråd till ett sta­tens folkbildningsråd. Detta råd skulle överta förvaltnings- och tillsyns­ansvaret för folkhögskolorna, sludieförbunden och den kulturverksam­het som sludieförbunden får anslag till via stålens kulturråd.

En rad argument kan enligt kommittén framföras för ell frislående förvaltnings- och tillsynsorgan. Ett argument är den friare ställning och den ökade frihet som folkhögskolorna kommer alt få om kommitténs förslag genomförs. Ett annat är ilen tydligare markeringen av verksam­hetens folkbildningskaraktär som kommiiicn förordal. Om man iniällai' eit folkbildningsråd kan det ses som en markering av all folkbildningen mer än nu bör präglas av självförvalining. F.n tredje argument är all för­delningen av bidrag kan ske med en mer samlad helhetssyn på folkbild­ ningen som grunil och med kvalitetsbedömningar och avvägningar som är väl förankraile hos folkbildningsver ksamlieicns egn.i föielrädare. I detta avseende fordras ofta prioriteringar som lämpligen bör göras av personer med god förankring inom sektorn. Såvitt gäller uppgifterna för ett folkbildningsråd torde några vara givna som att fördela resur.serna mellan skolorna, att utöva tillsyn, an svara för årliga anslagsframsläll-ningar, att vart tredje år avge en fördjupad anslagsframställning, all sva­ra för uppföljning och utvärdering på nationell nivå, att samordna cen­tralt initierade forsknings-, utvecklings- och fortbildningsinsatser, samt vara beredningsorgan för regeringen i folkhögskole- och studieförbunds­frågor. Därtill kommer ett antal nya uppgifter som följd av kommitténs förslag.

Remissinstanserna: Meningarna är delade om kommitténs bedöm­ning att frågan om en central förvaltnings- och tillsynsmyndighet prövas vid översynen av den statliga skoladministraiionen och att därvid tanken på ett statens folkbildningsråd bör övervägas som alternativ till SÖ -skolverket.

36

Alternativet med ett folkbildningsr

å

d f

ö

rordas av bl.a. S

Ö

, statens     Prop. 1990/91:82 kulturr

å

d, RIO, ABF, Hyresg

ä

sternas riksf

ö

rbund samt av Kristianstads, 

Ö

rebro, V

ä

stmanlands, V

ä

rmlands och V

ä

sternorrlands l

ä

ns landsting.

Tanken p

å

 ett folkbildningsr

å

d avvisas av bl.a. RRV, Landstingsf

ö

r­bundet, SFHL, SFEF, TCO, S

ö

rmlands, Hallands, Skaraborgs och Kop­parbergs l

ä

ns landsting.

Statskontoret saknar en diskussion om att del alls beh

ö

vs n

å

gon stat­lig f

ö

rvaltnings- och tillsynsinstans f

ö

r folkbildningsverksamheten. ABF 

ä

r inne p

å

samma tanke och menar att r

å

dgivning, f

ö

rdelning av statsbi­drag m.m. borde kunna sk

ö

tas av ell av RIO och Folkbildningsf

ö

rbun­del konstituerat folkbildningsr

å

d.

S

å

vitt g

ä

ller Folkbildningsr

å

dets uppgifter p

å

pekar S

Ö

 alt det kan vara sv

å

rt f

ö

r ett lilet organ, best

å

ende av f

ö

retr

ä

dare f

ö

r folkbildnings­verksamheten, all f

ö

rena ansvar f

ö

r verksamheten med en oberoende ut­v

ä

rdering. En m

ö

jlighet

ä

r all r

å

det f

å

r ansvar f

ö

r utv

ä

rdering och f

ö

r underlag f

ö

r regeringens st

ä

llningstaganden, men inte n

å

gon normgi­vande eller beslutande roll gentemot de enskilda skolorna. In annan 

ä

r att r

å

det f

å

r exekutiva uppgifter men att utv

ä

rderingen anf

ö

rtros det nya skolverket. En tredje l

ö

sning 

ä

r en mer tradilionell siallig myndighel med b

å

de medelsf

ö

rdelande och iiiv

ä

rderanile uppgifter. RK) h

ä

vdar all ett folkbildningsr

å

d b

ö

r f

å

 mer begr

ä

nsade uppgifter iin vad S

Ö

 hittills haft. Uppgifterna b

ö

r begr

ä

nsas till slalsbiilragsfr

å

gor och ulv

ä

rdcr ing.

Sk

ä

len f

ö

r mitt t

ö

rslag: SO 

ä

r nu slaiens cenirala lilKyns- och l

ö

rvall-ningsmyndighel f

ö

r folkh

ö

gskolor och studief

ö

rbund. Slaiens kullur r

å

d har motsvarande uppgifter gcniemoi sludiel

ö

rbundcn i vad avser slalsbi-dragsber

ä

ttigad kullurverksamhel.

Riksdagen har tidigare beslulai all S

Ö

 skall avvecklas och all ell nyll 

ä

mbetsverk, skolverket skall inriinas f

ö

r skolv

ä

sendel (prop 1990/

ö

r

ä

ndringarna skall tr

ä

da i kraft den I juli 1991. Jag har i samband med direktiven (1990:60) till den s

ä

rskilde utredaren med uppdrag att l

ä

gga fram f

ö

rslag om en ny statlig skoladminislration redovisat min uppfattning att folkbildningsfr

å

gorna knapp.nst h

ö

r hem­ma i det nya skolverket, vars verksamhet skall inriktas mot det offentli­ga skolv

ä

sendet.

Jag anser mot bakgrund av vad jag nu har redovisat del n

ö

dv

ä

ndigt att ett nytt frist

å

ende centralt organ f

ö

r folkbililningsh

ä

goi bildas. De argument som folkh

ö

gskolekommitt

é

n redovisat lalar ocks

å

 f

ö

r en s

å­

dan l

ö

sning.

Folkh

ö

gskolekommill

é

n har i sill resonemang utg

å

tt fr

å

n att det fii-st

å

ende folkbildningsr

å

det skall vara ett statligt f

ö

rvaltnings- och till­synsorgan f

ö

r studief

ö

rbund och folkh

ö

gskolor. Jag delar inte den upp­fattningen. Jag har i det f

ö

reg

å

ende redovisat konsekvenserna av en f

ö

r­

ä

ndrad ansvarsf

ö

rdelning mellan staten och folkbildningen. Av dessa framg

å

r att staten skall ge statsbidrag f

ö

r verksamheten efter det att man lagt fast folkbildningens samh

ä

llsm

å

l och uppgifter i stort samt angett riktlinjer och villkor f

ö

r statsbidrag till stuilief

ö

rbund och folkh

ö

gsko­lor.

37

Inom de gränser som staten således lagt fast hör det ankomma på Prop. 1990/91:82 folkbildningen själv att administrera och organisera sin verk.samhel. Delta måste då även inkludera ell ansvar för all statens bidrag Iill folk­bildningen fördelas mellan de olika studieförbunden octi folkhögskolor­na. Folkbildningen själv måste även reagera och vidta ålgiirder inlerni om det visar sig att viss bedriven verksamhei inle uppfyller de villkor som staten angett för att statsbidrag skall ulgå. Statsbidraget kan om del hanteras slentrianmässigt leda till en icke iinskad slagnaiion inom folk­bildningen. Folkhögskolor och sludieförbund med växiknift och med en verksamhet som ligger väl i linje med målen och riktlinjer na lör sialsbi­drag kan få stå tillbaka till förmån för verksamhei som kanske spelat ul sin roll. Detta får inte inträffa. Del är frågor av iletta slag som bör vara ett folkbildningsråds uppgift att hanlera. EUt folkbildningsråd skall där­för inte vara en statlig myndighet ulan ett folkbildningens eget organ. En annan sak är att rådets fördelning av statsbidrag enligi föreskrifter i författning kommer alt utgöra myndighetsutövning. Det finns numera åtskilliga exempel på myndighetsutövning genom enskilda organ. En så­dan ordning är därför inte särskill märklig i sig.

1 ett folkbildningens eget organ måste studieförbund och folkhögsko­lor ha ett avgörande inflytande. Jag har erfarit att Folkbildningsförbun­del, RIO och Landstingsförbundet har för avsikt att inom kort bilda ett folkbildningsråd. Samtliga statsunderstödda studieförbund är medlem­mar i Folkbildningsförbundet och samtliga rörelse- och stödföreningsäg-da folkhögskolor är medlemmar i RIO. De båda nämnda organisatio­nerna representerar såleiles samtliga stuilieförbund saml de rörelse- och stödföreningsägda folkhögskolorna. Landstingsförbundet representerar de landstingsägda folkhögskolorna.

Det folkbildningsråd som således är under bildande bör därför enligt min mening kunna få den status inom och utom ft)lkbililningen .som er­fordras för att den skall kunna fullgöra de uppgifter som bi)i' åligga ell folkbildningsråd.

Folkbildningsrådet lägger självt genom sina slailgar fast hur verksam­heten skall organiseras, styrelsesammansättning, beredningsorgan etc. Motsvarande gäller även vilka kansliresurser som rådet anser sig behöva ha för alt fullgöra sin uppgift. Ansvarsförhållandet och ar beisförilelning-en mellan Folkbildningsrådet, Folkbildningsföibundcl, RIO och U'md.s-tingsförbundet saml de enskilda sludieföihunden och lolkhögskolorna bör inte  regleras från statens siilii.

De krav som bör ställas pä folkbildningsiådci kan hänlöias Iill tvä huvudgrupper, en avser frågor rörande stalsbidnig och en avser uppfölj­ning och utvärdering.

Mitt förslag till nytt statsbidrags.syslem för folkbildningen innebär all statsbidraget utgår i form av ett gemen.samt bidrag uttryckt i kronor utan närmare detaljreglering från .statens sida. Sialsbidragcl ulanordnas, utan rekvisition, halvårsvis i förskott av kammarkollegiel iill ft)lkbilil-ningsrådet.

38

Folkbildningsr

å

det skall  ha till  uppgift att f

ö

rdela statsbidraget till     Prop. 1990/91:82 studief

ö

rbund och folkh

ö

gskolor dels uiifr

å

n de krav som staten sliiller, dels utifr

å

n sina egna bed

ö

mningar.

Eventuella f

ö

r

ä

ndringar i och ul

ö

kningar av vissa verksamheicr un­der ett budget

å

r f

å

r, efter beslut av lolkbildningsr

å

dei, bekosias genom omprioriteringar inom givet anslag. Della b

ö

r leda till all besliil om sialsbidrag till nya folkh

ö

gskolor och, meta leoreliskl, iiven nya sludie­f

ö

rbund, som hittills fattats av siaicii, biir   fattas av folkbildningsriiilel.

I ett system il

ä

r st

å

len liiggei fasi folkbildningens sarnli

ä

llsm

ä

l och uppgifter samt anger riktlinjer och villkor f

ö

r statsbidrag men d

ä

r folk­bildningen sj

ä

lv administrerar och organi.serar sin verksamhei 

ä

t fr

å

gan om uppf

ö

ljning och utv

ä

rilering viisentlig. R

å

det skall s

å

ledes koniinu-erligt f

ö

lja upp att stalsbidragel anv

ä

nds i enlighel med de syften och villkor som riksdag och regering fastst

ä

llt. Den ulv

ä

idet ing som s

ä

ledes kommer att fullg

ö

ras av folkbildningsr

å

det skall emelleriid 

ä

ven kom­pletteras med en frist

å

ende utv

ä

rdering. Jag kommer senare all mera ing

å

ende redovisa min uppfattning i hith

ö

rande fr

å

gor.

Folkbildningsr

å

det skall 

å

rligen l

ä

mna anslagsfiamst

ä

llning och re­sultatredovisning till regeringen. Besl

ä

mmelserna i budgelf

ö

rordningen (1989:400) b

ö

r d

ä

rvid g

ä

lla i till

ä

mpliga delar. Del b

ö

r ankomma |)

å

 re­geringen att utf

ä

rda n

ä

rmare best

ä

mmelser f

ö

r folkbildningsr

å

dels an­slagsframst

ä

llning.

R

å

dets redovisning och f

ö

rvaltning skall 

å

rligen granskas av riksrevi­sionsverket (RRV). Kostnaden f

ö

r revisionen skall bekostas av r

å

det. Genom RRVs medverkan vid revisionen av r

å

dets verksamhet garante­ras staten en fortl

ö

pande insyn i r

å

dets arbete.

Ö

verl

ä

mnande av uppgiften att f

ö

rdela statsbidrag p

å

 angivet s

ä

ll kr

ä

ver lagst

ö

d. Jag avser att 

å

terkomma till regeringen nied f

ö

rslag om 

ä

ndring i lagen (1976:1046) om 

ö

verl

ä

mnande av l

ö

rviiliningsuppgifter inom utbildningsdepariementels verksamhetsoriir

ä

de, sedan folkbild­ningsr

å

det har billlats.

Offentlighetsprincipen b

ö

r g

ä

lla f

ö

r folkbildningsr

å

dels f

ö

rdelning av statsbidrag. Jag avser all 

å

terkomma till regeringen med f

ö

rslag om 

ä

nd­ring av bilagan till sekretesslagen (1980:100).

Jag anser slutligen att de totala f

ö

rvaltningskostnaderna f

ö

r folkbild­ningsr

å

det f

å

r betalas ur ilel anslag iill folkbildningen som jag fidigare redogjori f

ö

r. Della inneb

ä

r all en slor och dyrbar administralion airlo-matiskt kommer alt medf

ö

ra minskade resurser fiir sj

ä

lva lolkbildnings-verksamheten och givetvis vice versa. Jag ulg

å

r fr

å

n an folkbildningsr

å­

det kommer all begr

ä

nsa sina f

ö

rvaliningskosin

å

der s

ä

 liingi del 

ä

i m

ö

j-ligt.

39

7 Uppföljning och utvärdering av folkbildningen   '''"!' i99o/9i;82

Mitt förslag: Sludieförbunilens och folkhiigskolornas verksam het skall följas upp och utvärderas.

Folkbildningsrådet skall redovisa sin utvärdering av verk­samheten till regeringen.

Regeringen skall dels utifiån ilel underlag rådet lämnar årli­gen utvärdera verksamheten dels ansvara för att en fördjupail utvärdering görs vart tredje år fristående från den som rådet ut­för.

Folkhögskommitténs förslag: Överensstämmer i väsentliga delar meil mitt förslag.

Remissinstanserna: De remissinstanser, som yttrat sig i frågan, till­styrker kommitténs förslag. Statskontoret påpekar att det saknas förslag kring ekonomiska uppföljningar. Exempel på vad som bör följas upp är kostnaden per elev och utbildningslinje. Detta gäller speciellt för utbild­ninginsatser som konkurrerar med komvux, grundvux eller andra ut-bildningsanordnare för vuxna. SÖ betonar vikten av att de som berörs av utvärderingen får möjlighet att medverka vid utformningen av de frå­geställningar och de metoder, som skall användas, samt att tonvikten bör läggas vid en kvalitativt inriktad utvärdering. Statens kulturråd an­ser att utvärderingen bör göras så att del blir möjligt att få en kontinuer­lig belysning av hur folkhögskolornas roll inom olika delar av kullur-området utvecklas. Detta gäller t.ex. den nu bristfälliga anpassningen till kulturarbetsmarknadens krav samt folkhögskolans möjligheter att spela en ökad roll för utvecklingen av nya metoder för resultatredovisning och utvärdering. SFHL anser att det måste finnas en seriös utvärderings­forskning utifrån folkhögskolans särart och dess utövare i stället för fiån uppifrån ställda mål. RIO anser bl.a. alt skolorna själva genom sina ge­mensamma huvudmannaorgan bör kunna initiera och ulaibela nya for­mer för resultatredovisning och utvärdering.

Skälen för mitt förslag: Tidigare har jag föreslagit omfallaride föränd­ringar i de regelsystem, som i ilag gäller för siuilieförbunden och för folkhögskolan. Mina förslag innebär en övergång från cn detaljerad re­gelstyrning till en mer utpräglail målstyrning inom folkbildningen. Jag har angett folkbildningens roll inom olika områden och har betonat vikten av att de olika anordnarna av folkbildning strävar efter en tydli­gare profilering av sina verksamheter. Förslagen förutsäller en förbätt­rad uppföljning och utvärdering på alla nivåer. En uppföljning, som be­skriver vad studieförbund resp. folkhögskolor presterar, och en utvärde­ring, som belyser prestationernas effekter och kvalitet, måste därför ske kontinuerligt.

Oavsett hur en verksamhet styrs är uppföljning och utvärdering vik­tiga instrument för att man skall kunna bilda sig en uppfattning om gra­den av måluppfyllelse. Med en verksamhet, vars resultat främsl skall

40

värderas i relation till de mål som är fastställda för statligt bidrag, blir     Prop. 1990/91:82 detta en absolut nödvändighet. Kravet på uppföljning och utvärilering gäller både för statsmakterna och för folkbildningen. På båda håll be­hövs uppgifter om vad man uträttar med det statliga bidraget.

Uppgifter som behövs för riksdagens och regeringens bedömningar

En samlad uppföljning och utvärdering är en nödvändig del i den statli­ga budgetprocessen. Den uppföljning och utvärdering som är av intresse för riksdag och regering skall alltså relateras till den statliga bidragsgiv­ningen. Folkbildningsråilel gör uppföljning av den verksamhet som be­drivs med statsbidrag samt utvärderar ilenna. Staten tar dels del av rå­dets utvärdering men gör även en egen bcilöiTining av materialei. Den bedömning som staten därvid gör bör vara en viktig utgångspunkt för beslut om framlida resurstilldelning. Den kan även löranledji en revide­ring av de mål som staten fastsiälll för sin bidragsgivning.

I statens bedömning är det naturligi all främsl siälla fiågor som i.ex. i vilken utsträckning har dellagare ut ptiorilerade målgtuppei rekiyie-rats? I vilken utsträckning har anordnat na förmått anpassa olika fot mer av folkbildning efter handikappades behov? Vilka ämnesområden och aktiviteter har i första hand var il föremål för slailigl slöd'.' I vilken iii sträckning har de anordnare som nu får slailigl bidrag visal öppenhet mot nya grupper och ämnesområden? Vilka grän.ser har man sall upp mol oönskad verksamhei? Svar på ilessa och liknande fiågeslällriingar bör således redovisas till statsmakierna av folkbildningsråilel.

Enligt min mening finns del anledning att även bedriva ett ulväide-ringsarbete .som är helt frikopplai från det som folkbildningen själv skall svara för. Ett sådant arbete kan ske genom att regeringen lägger ui tidsbegränsade uppdrag t.ex. till en särskild utredare eller till en forsk­ningsinstitution. Statens fördjupade utvärdering av folkbildningsverk­samheten bör göras vart tredje år. Genom ell sådant förfarande tillgodo­ses även önskemål om att utvärderingen bör göras åtskild från dem .som är ansvariga för verksamhetens genomförande. Jag vill i detta samman­hang även erinra om att jag tiiligare har föreslagit alt slaten dels skall ut­se en av revisorerna i folkbildningsrådet, dels skall ha rätt att göra revi­sion av folkbildningsrådets verksamhet.

Uppgifter som behövs för folkhildningsrädets bedömningar

För folkbildningsrådet, som skall avgöra hur statsbidraget skall fördelas såväl mellan studieförbunds-och folkhögskoleverksamheien som mellan enskilda studieförbund och folkhögskolor, kommer uppföljning och ut­värdering likaså att vara nödvändig. Folkbildningsrådet skall vart tredje budgetår redovisa resultat från en fördjupad utvärdering. Under de mel-

lanliggande budget

å

ren i resp. i)eriod skall del inkomma med en f

ö

r-    Prop. 1990/91:82 enklad anslagsframst

ä

llning.

I den f

ö

renklade anslagsframst

ä

llningen b

ö

r fr

ä

msl finnas uppgifter av kvantitativt slag, s

å

som t.ex. f

ö

rdelning av statsbidraget, antal kur­ser/cirklar, kulturgrupper och kulturarrangemang, deltagare och 

ä

mnes­inriktning. Den samlade uppf

ö

ljningen skall reilovisas i de 

å

rliga an­slagsframst

ä

llningarna saml vart Ireilje 

ä

r kompleilcras med en samlad utv

ä

rdering. Uppf

ö

ljningen skall ha en s

å

dan fot ni all den kan redovisas inom ramen f

ö

r den offentliga statistiken. Den skall s

å

ledes inneh

å

lla uppgifter om antal dellagare, k

ö

n samt kutsiyp allernalivi anial sam­mankomster eller arrangemang, och samverkan med kullut instilulioner samt medverkande kulturarbetare. Uppgifter orn 

å

lder' f

ö

r dellagare i folk h

ö

gskolekurser' saml antal dellagaie i slirdicr

ö

r bundsvcr ksamhclen, som 

ä

r under 14 

å

r, b

ö

r 

ä

ven redovisas. Den .samlade ulv

ä

rderingen b

ö

r vidare belysa hur stor del av de samlade resurserna, som avsiills f

ö

r verksamhet res|). f

ö

r administration.

Statistiska centralbyr

å

n (SCB) ptoitucerar f.n viss l

ö

panile siatislik om folkbildningen i samarbete meil SO. I 1991 

å

rs budgetproposition (prop. 1990/91:100 bil. 10 s. 56, bil. 15 s. 36) f

ö

tesl

å

s dels all anslagsme­del f

ö

r skolstatistik mm. 

ö

verf

ö

rs p

å

 f

ö

rs

ö

k fr

å

n SCB till skolverket dels att vuxenutbildningsstatistiken f

ö

rst

ä

rks med I milj.kr. Det 

ä

r en natur­lig uppgift f

ö

r folkbildningsr

å

det att inf

ö

r budget

å

ret 1992/93 i samr

å

d med SCB och skolverket 

ö

verv

ä

ga och komma med f

ö

rslagom hur den l

ö

pande statistikproduktionen skall organiseras och finansieras.

1 den f

ö

rdjupade utv

ä

rderingen b

ö

r d

ä

rut

ö

ver folkbildningsr

å

det g

ö­

ra kvalitativa bed

ö

mningar och analyser av den verksamhei som genom­f

ö

rts samt vilka konsekvenser detta b

ö

r f

å

 f

ö

r den fortsatta verksamhe­ten. Eftersom uppgiften att f

å

 fram kvalitativa dala 

ä

r resurskr

ä

vande, har jag ber

ä

knat s

ä

rskilda medel f

ö

r detla 

ä

ndam

å

l (se avsnilt 8). H

ä

ri­genom skall del vara m

ö

jligt att genomf

ö

ra en mer djupg

å

ende kvalita­tiv studie. En s

å

dan studie b

ö

r kunna ge mer information om deltagar­na i verksamheten och om hur verksamheten fungerat. F

ö

r ilenna typ av utv

ä

rdering 

ä

r del angel

ä

get alt skilja mellan rollen som anordna-re/best

ä

llare

å

 ena sidan och rollen som ulv

ä

rderare 

å

den andra. Dessa studier b

ö

r d

ä

rf

ö

r vara s

å

 objektiva alt de inle ger f

ö

retr

ä

de f

ö

i' n

å

gon grupps s

ä

rintresse.

De instrument som finns all tillg

å

 f

ö

r att tii

ä

ta resultat i t.ex. utbild­ningssammanhang 

ä

r till viss del trubbiga och sv

å

rhanterliga. Kvantitati­va data 

ä

r relativt l

ä

ttillg

ä

ngliga, medan del 

ä

r belydligl sv

å

rare alt f

å

nga upp data av kvalitativ karakt

ä

r. Delta giiller i h

ö

g grad f

ö

r slora delar av folkbildningen, som ut

ö

ver en ten ktinskapsl

ö

rmedling 

ä

ven syftar till att fr

ä

mja ett studiearbete som uppinunlrat iill si

ä

llningslagande och be­slutsfattande och som d

ä

rigenom bidrat iill all st

ä

rka och l

ö

tdjupa ile-mokratin.

Jag f

ö

ruts

ä

tter all de ansvariga inom folkbildningen, gemensaml och var f

ö

r sig, f

ö

rs

ö

ker komma fram till l

ä

mpliga fot mer f

ö

i della arbete. 1 detta sammanhang vill jag betona vikten av all uppf

ö

ljning och ulv

ä

rdc-

'12

ring inle blir enbart en teknikfråga utan ett hjälpmedel i verksamhelsut-    Prop. 1990/91:82 vecklingen. Det får inte bli ett självändamål som förstärker den admini­strativa överbyggnaden.

Enskild uppföljning och utvärdering

Jag förutsätter att uppföljning och utvärdering också är en nalur lig del i den verksamhet som bedrivs i sludieförbund och i folkhögskolor. Del ger anordnarna själva under l.ig för egen bedömning, mjilinr ikliiing och kvalitativ utveckling av verk.samheien. På lokal nivå är del nalirr Irgi all utvärderingen fokuseras kring frågorna: vad görs, varför och hur? Ul­värderingen bör vara av proce.ssorienterad karaktär, inbegripa dellagare, innehåll och deltagarslyrning saml även vara lörändt ingsinrikiad. Iläti-genom får de enskilila studieförbunden, deras dislrikl och avdelningar och folkhögskolorna en naturlig koppling mellan utvärdering och ut­veckling. På olika nivåer bör vunna erfarenheter kunna återspeglas i personalfortbildningen. Genom den lokala uppföljningen och ulvärde­ringen kommer den ideologiska debatten att kunna hållas aktuell och levande.

Genomförande

Formerna för uppföljning och utvärdering måste få utvecklas under loppet av de första verk.samhel.såren med de nya förutsättningar .som jag har föreslagit. Jag har erfarit all SÖs projekt Pedagogiskt utvecklingsar­bete för studieförbunilen och Pedagogiskt utvecklingsarbete för folkhög­skolan under innevarande verksamhetsår arbetar med utveckling av mo­deller för utvärdering av målstyrd verksamhei. Erfarenheterna fiån detla arbele bör kunna ligga till grund för en forisatt utveckling inom omrii-det.

8 Forsknings- och utvecklingsarbete

Jag har tidigare förcslagil all folkbildningen själv skall ansvara lör för­delning av statsbidraget pä olika ver k.s;iniheter, och går diirriu inle när­mare in på del pedagogiska ulvecklingsarbeie som bedrivs inom enskil­da studieförbund och på folkhögskolor. Jag vill dock iindersrryka, all ell fortlöpande ulvecklingsaibele är en ab.solul för utsällnirig liir all inlen-tionerna med de föreslagna reformerna skall kunna förverkligas.

Bl.a. för alt möjliggöra en djupaie ulvärdering av folkbildningen har jag beräknat en resurs som motsvarar folkbildningens andel av SÖs nu­varande medel för centralt ulvecklingsarbeie. Denna resurs ingår i del samlade statsbidraget till folkbildningen. Resursen är således avsedd lör mer djupgående kvalitativa studier som t.ex. kan användas inför  den

43

fördjupade utvärderingen. Jag utgår dessutom från att folkbildningsrådet     Prop. 1990/91:82 kommer att ta initiativ till och finansiera forsknings- och ulveckling.sar-bete inom folkbildningsområdet.

Den mångfald som kännetecknar svensk folkbildning innebär, att del naturligen finns en slor spännvidd i inriktning och tyngilpunkter i den verksamhet och det utvecklingsarbete som bedrivs av sludieförbund och folkhögskolor. Samtidigt är det nödvändigt att utbyta erfarenheter och resultat liksom att föra en diskussion och en debatt om folkbildningens gemensamma kärna. Diskussionen om folkbildningsarbetets mål och in­nehåll måste ständigt föras. Jag anser ilet viktigt, all folkbildningens fö­reträdare själva för den diskussionen och tar ansvaret för utformningen av folkbildningens ideal och etik.

9 Studiesociala frågor

Rätten till studiestöd i form av studiehjälp, studiemedel, särskill virxerr-studiestöd, särskilt vuxensludieslöd för aibelslösa, korltiilssiiuliesiiHl och internatbidrag förändras inle, med ell undanlag, av de förslag som jag nu har lagt fram. Undantaget avser studier vid Samernas folkhögskola som, enligt vad jag har föreslagit, inie i lormell mening räknas som lolk högskolestudier fr.o.m. den 1 juli 1991. Enligi min mening ät del själv­klart alt nuvarande Samernas folkhögskola även fortsättningsvis skall fö­ras till de läroanstalter vid vilka sUidiesiöd kan ulgå. Del ankommet på regeringen att utfärda ile beslämmel.ser som behövs.

Några förändringar av administrativ karaktär behöver även vidtas. Enligt 7 kap. 2 § studiestödsförordningen (1973:418) bestämmer SO. ef­ter samråd med UHÄ och CSN vilken utbildningsnivå den studiestöils-berättigande utbildningen skall anses ligga på. Bestämmelsen har bety­delse främst när det gäller beviljning av särskilt vuxenstudiestöd för folkhögskolestudier. Jag bedömer an CSN bör överta denna uppgift ef­ter samråd med UHÄ och folkbildningsrådet. Enligt 5 kap. 1 S och 6 kap. 1 § studiestödsförordningen meddelar SÖ närmare beslämmel.ser om vilka utbildningar som ger rätt till korttidstudiestöd och internatbi­drag efter samråd med CSN. Även denna uppgift bör övertas av CSN ef­ter samråd med folkbildningsrådet. Det ankommer på regeringen all ut­färda de bestämmelser som behövs.

10   Anslagsfrågor för budgetåret 1991/92 

C.    Folkbildning

Ans lags teknisk förändring

Nuvarande anslagen C 4. Bidrag till studieförbunden m.m. och C 6. Bi­drag till driften av folkhögskolor m.m. ulgår. Två nya anslag (" K. Bidrag

44

till folkbildningen och C 2. Bidrag till vi.ssa handikappålgärder   inom     Piup.  I9')()/'M;82 folkbildningen förs upp under liilerai.

Anslagen C 7. Bidrag till vi.ss ceniral kursverksamhet m.m. och C 8 Bidrag till kontaktlolkulbildning ges luiriireringen C 3 lesp. C 1

C 1. Bidrag till folkbikliiingcn

1991/92    Nytt anslag    2 148 611000

Föredragandens överväganden

Från anslaget utgår bidrag till folkbildning. Statsbidraget utbetalas till folkbildningsrådet som ett samlat finansiellt stöd till folkbildning.

Jag delar upp min föredragning av anslaget så att jag först behandlar de allmänna utgångspunkterna för mina beräkningar av bidraget för budgetåret 1991/92. Därefter redovisar jag mina beräkningar för pris­omräkning av anslaget. Jag kommer även all redovisa förslag till en en­gångsvis kompensation för slutreglering av statsbidrag till stuilieförbund och folkhögskolor enligt nu gällande bestämmelser avseende budgetåret 1990/91. Jag redovisar slutligen förslag till viss besparing under anslaget.

Allmänna utgångspunkter

Jag har vid min medelsberäkning för förevaranile anslag i förslå hand utgått ifrån de resurser som under innevarande budgelår beräknats för studieförbund och folkhögskolor uniler anslagen C 4. Bidrag till studie­förbunden m.m. och C 6. Bidrag till driften av folkhögskolor m.m. To­talt har under dessa anslag anvisats 1 842 921 000 kr.

Från detta belopp har jag fört borl de medel för följande ändamål som enligt det föregående inle skall bekosias ur della anslag:

Kontaktlolkulbildning

2 311 000

(avsnittet 5.4.)

Samernas folkhögskola

3 760 000

(avsnittet 5.3)

Nordiska folkhögskolan i

242 000

Geneve (avsnittet 5.5)

Bidrag till föreläsnings-

3 700 000

föreningar och andra

ideella föreningar

(avsnittet 5.5.)

Bidrag till länsbildnings-

I 631 000

förbunden (avsnittet 5.5.)

Vissa handikappålgärder

38 195 000

(avsnittet 5.2)

Totalt

49 842 000

Kvarstående belopp blir då I 793 079 000 kr.

45

Nuvarande anslag till studief

ö

rbund och folkh

ö

gskolor 

ä

r f

ö

rslagsvis     Prop. 1990/91:82 betecknade, vilket  inneb

ä

r att  regeringen  f

å

r medge all de 

ö

verskrids utan riksdagens h

ö

rande. F

ö

r budget

å

ret 1989/90 har anslaget till studie­f

ö

rbunden

ö

verskridits med ca 32 milj.kr. och anslaget iill folkh

ö

gsko­lor 

ö

verskridils med ca 213 milj.kr.

Ö

verskridandet av sludief

ö

rbundsanslagel beror p

å

 au den verksam­het f

ö

r vilken studief

ö

rbunden erh

å

ller det l

ä

gre schablonbidraget per studietimme har 

ö

kat mer 

ä

n vad som ber

ä

knats medel f

ö

r. Motsvaran­de g

ä

ller 

ä

ven f

ö

r vissa till

ä

ggsbidrag.

Ö

verskridandet av folkh

ö

gskoleanslagel beror fi

ä

msi p

ä

 all den fak­tiska genomsniiiliga l

ö

nen inom l

ä

ratkollcklivel uniler de senasie 

å

ren v

ä

sentligt 

ö

versligil ilen schabloniseiaitc genomsnittliga liii ar liiiiekosin

å­

den (

å

rsl

ö

n i d

å

varande l

ö

negrad 1. 13 

å

lderslill

ä

ggsklass (>) p

ä

 vilken medelsber

ä

kningen gjorts. Avtalsenliga l

ö

ne

ö

kningar under lurdgel

ä

rei, som inte kunnat fiirutses vid medelsber

ä

knrngen har ylterrrgarc bidragil till 

ö

verskridandet. Slulligen kan konslaleras all anlalel elevveckor vari har ing

å

tt studeranile som 

ä

r fysiskt, psykiskt, socialt ellei spr

å

kligt han­dikappade och .som skall h

ö

jas med det tal .som motsvarar anlalel kurs­veckor multiplicerat med halva anialci handikappade kiirsdcliagare (den s.k. handika|)pschablonen) v

ä

senlligi

ö

versligil del anial liir vilka medel ber

ä

knais.

Jag bed

ö

mer all vid meilelsber

ä

kningen av det nya anslaget iill Folk­bildning b

ö

r beaktas det 

ö

verskridande som skett av anslaget till folk­h

ö

gskolor under budget

å

ret 1989/90. Ut

ö

ver vad som ovan angeils b

ö

r s

å

ledes ytterligare 213 milj.kr. tillf

ö

ras anslaget.

Under innevarande budgel

å

r bekostas ur reservationsanslaget B 7. Forskning inom skolv

ä

sendet vissa forskningsprojekt avseende folkbild­ning. De totala kostnaderna h

ä

rf

ö

r ber

ä

knas uppg

å

 Iill ca 1,7 milj.kr. Jag anser alt motsvarande resurs b

ö

r tillf

ö

ras f

ö

revaranile anslag liir lon-satt forskning inom folkbildningen.

Fortbildningsn

ä

mnden i Linkiiping ansvarar fiir foribildning av l

ä

ra­re inom folkh

ö

gskolan. Fortbildningsn

ä

mnderna avvecklas den I juli 1991. Link

ö

pingsn

ä

mndens uppgifter vad g

ä

ller ilenna fortbildning kommer som jag tidigare redovisat all 

ö

vertas av folkbildningsr

å

det. En resurs, som motsvarar den som f

ö

r innevarande budget

å

r ber

ä

knats f

ö

r denna fortbildning under reservationsanslaget B 8. Fortbildning m.m., 300 000 kr., b

ö

r il

ä

rf

ö

r tillf

ö

ras f

ö

revaranile anslag. Jag avser all 

å

ter­komma till regeringen med f

ö

rslag om alt skolverkel skall inneh

å

lla motsvarande pri.somr

ä

knade belopp fr

å

n reservationsanslagel B 6. I ori-biklning m.m. f

ö

r budget

å

ret 1991/92.

Totalt ber

ä

knar jag som ulg

å

ngsniv

å

 liir anslagci fiir budgel

å

rel 1991/92 ett belopp p

å

 2 008 079 ()()() kr.

4()

Prisomräkning

Prop. 1990/91:82

Det belopp som jag har angett bör prisomiäknas. Jag beräknar prisom räkningen till 140 565 000 kr.

Engångsan visning som kompensation för sluireglering

Enligt SÖs föreskrifter och allmänna råd skall sludieförbunden senast den 1 november efter avslutat verksamhetsår sända in slutredovisning och rekvisition av slutligt bidrag. Utbetalning av bidrag eller krav om återbetalning görs därefter av SÖ. För folkhögskolans del gäller följan­de. SÖ skall till varje folkhiigskola betala ut 90 % i förskoit av det be­räknade statsbidraget för redovisningsårel. Reslerande bidrag beslulas av SÖ efter det att huvudmannen för skolan ansiiki om statsbidrag hos SÖ senast den 30 september närmast efter redovisningsårets utgång.

Vid övergången till ett nytt statsbidragssystem bör därför en engångs­vis kompensation ske till studiefiirbund och folkhögskolor för den slut­reglering som kan framräknas enligt nuvarande regler för statsbidrag. Jag beräknar ett medelsbehov av 100 milj. kr. för denna kompensjiiion.

Ifrågavarande engångsvisa kompensation bör föras upp .som en sär­skild förslagsvis betecknad anslagsposi under anslaget.

Regeringens ekonomiska politik syftat iill alt åigiirda obalanserna i den svenska ekonomin. Ell led i dena atbeic är all begriinsa de ollcnili-ga utgifterna. Ett flertal förslag om uigiftsnedragningat inom olika om­råden har förts fram av regeringen vid skilda tiilpunkier Jag finner del mot den bakgrunden rimligt au även resur.serna iill folkbildningen minskas. En besparing på 100 milj. kr. bör göras under anslaget.

Anslagel hör, i likhet r'neil vad som giiller fiir anslagci C 1 Bidrag Iill studieförbunden m.m. för innevarande bLidgetår, lillliitas 70 milj ki. av de medel som tillfaller statsverkei genom vuxenulbildningsavgiften.

Det totala meilelsbehovel under anslagel beräknar jag iill 2 148 644 000 kr.

C 2. Bidrag till vissa handikappåtgärder inom folkbikl ningen

1991/92    Nytt anslag    43 569 000

Föredragandens överväganden

Som jag tidigare föreslagit under avsnittet 5. 2. skall nämnden för vår­darljänst (NV) disponera det statsbidrag som innevarande budgetår ulgår ur anslaget C 6. Bidrag till driften av folkhögskolor m.m. för särskilt

47

4-Riksdagen 1990/91. I saml. Nr 82

kostnadskrävande  ulbililningsinsaiser fiir   personer  med  lunklionshin-     Prop. 199()/')l:82 der.

NV skall likaså disponera och till Synskadades tiksfiirbund (SKF) ut­betala det särskilda statsbidrag som nu ulgår ur anslagel (" 1. Bidrag Iill studieförbunden m.m. fiir bidrag till teknisk anpassning av sludiemaieri­el för synskadade och dövblinda.

Vid min mcilelsberäkning har jag ulgåll ifiåri de resurser, som lieräk-nats för ifrågavarande ändamål innevaiande budgeiåt under tidigare angivna anslag, 38 195 000 kr. Jag beräknar diituliivet en prisomräkning om 2 674 000 kr.

Jag bedömer all NV bör ges vissa ytterligare resurset för alt läcka nämndens kostnader för hanteringen av bidraget. Jag föreslår ilärför alt 1,8 milj.kr. av de förvaltningsresurser som för närvarande ulgår ur an­slagel B 1. Skolöverstyrelsen för tillsyn och administration av sludieför­bund och folkhögskolor får tillföras förevarande anslag.

Under innevarande budgetår bekostas vissi ftirsknings- och utveck­lingsarbete för vuxna med funktionshinder ur reset valionsanslagel B 7. Forskning inom skolväsendel. De totala kostnaderna härfiir beräknas upjjgå till 500 000 kr. Jag anser alt motsvarande resurs biit lillfiiras ilella anslag.

En motsvarande minskning bör då göras uniler rescrvaiionsanslagel B 5. Forskning inom skolväsendet under budgelårel 1991/92. Jag avser att senare i sambanil med utfärdande av regleringsbrev för budgetåret 1991/92 återkomma till regeringen med förslag om alt skolverkel skall innehålla 500 000 kr. från reservationsanslaget Forskning inom skolvä­sendet.

Under anslagel bör även fiiras upp ett engångsbelopp på 400000 kr. för särskilda kostnailer som uppkommer inor'n NV i samband rned över­tagandet av ifrågavarande uppgifter såsom oniläggning av riiliner, perso­nalutbildning och informationsinsaiser.

Del totala meilelsbehovel under anslagel beräknar jag således Iill 43 569 000 kr.

C 3. Bidrag till vi.ss central kiiisveiksamhel, m.m.

1989/90 Utgift 39 778 000 1990/91 Anslag 41 400 000 1990/91     Förslag     43 352 000

Från anslagel betalas utgifter fiir statsbidrag lör ceniral kursverksam­het till löntagarorganisationer. Lantbrukarnas riksfiir bund, Sveriges fisk­ares riksförbund samt Småföretagens riksorgani.sation. lör verksamhe­ten gäller förordningen (1970:272) om statsbidrag Iill viss ceniral kurs­verksamhet (omtryckt 1983:269, ändrad senast 1988:585).

Anslagel finansieras i sin helhet av iriedel som tillfaller statsverkei genom vuxenulbildningsavgiften.

48

Skolöverstyrelsen

1.

För bidrag som utgår enligt förordningen (1970:272) om statsbi-

drag till viss central kursverksamhet föreslår SÖ en prisomräkning med 5 382 000 kr.

2. Uniler folkhiigskoleanslagel fiiteslår SÖ all biilragel till Förening­en Nordisk folkhögskola i Geneve för budgelårel 1991/92 skall ulgå med 273 000 kr., vilkel innebär en hiijning med 31 000 kr.

Föredragandens överväganden

Som framgår vad jag lidigare anliiri under punkien 5.5 Vi.ssa slaisbi-dragsfrågor i övrigi, föreslår jag all sialsbidragcl iill I öieningen Nordis­ka folkhögskolan i Geneve fi.o.rn. budgelårel l')9l/*)2 skall irigä irnilct delta anslag. Jag beräknat en hiijning av della bidrag iill 252 01)0 kt. Denna anslagsposi finansieras inle genom vuxenulbildningsavgiften.

Del bidrag som utgår enligi liirordningen (1970:272) om sialsbidrag till viss central kursverksamhcl biir räknas upp till 43,1 milj.kr, vilkel innebären hi>j ning med 1,7 milj.kr.

Som jag liat niimnl lidigare, avvecklas SO nu;d irl|.',,riij'.i'n .iv |uiii 1991 och ersätts med ett nyll ärribeisver k. slaiens skolverk. Uibeialning av statsbidrag från detta anslag pas.sar inie in i den nya myndighcleris uppgifter. Jag liireslår' därför all medlen under della arvslag fi.o.m bud­getåret 1991/92 disponeras av CSN.

C 4. Bidrag till kontakttolkutbildning

1989/90 Utgift 3 495 000 1990/91 Anslag 4 252 000 1991/92    Förslag     7 24 1 000

Från anslaget utgår dels bidrag för vissa merkostnader för kontakt­lolkulbildning som anordnas av folkhögskolor och studieförbund, dels bidrag för studiesocialt slöd till kursdeltagare.

Skolöverstyrelsen

Under förutsättning av ofiirändtad anslagskonslrukiion, hat SO liiresla-git en ökning av anslagel med 5-123 0011 kr, varav pt is- och liineomiäk-ning beräknais till 552 001) kr. l.nligi vad jag lidigare har anliiri, anser SÖ att koniaktiolkutbildningen så snari som möjligt bör organiseras om.

Prop. 1990/91:82

49

Föredragandens överväganden

Jag har i det föregående (avsnitt 5.4) redovisat mitt förslag till omorgani­sation av kontakttolkutbildningen redan fr.o.m. budgetåret 1991/92. En­ligt vail jag har anfört, bör anslagel disponeras av Stockholms universi­tet. Tolk- och översätlarinstitulet (TÖI) skall ha ett övergripande ansvar för utbildningen och fördela statsbidrag på olika anordnare av konlakl­lolkutbildning.

Som en följd av omorganisationen bör sammanlagt 2314000 kr., som för innevarande budgetår beräknats under folkhögskole- och stu­dieförbundsanslagen, och 327 000 kr., som beräknats under anslaget B 1. Skolöverstyrelsen för administration m.m. av koniakttolkulbildning­en, för budgetåret 1991/92 beräknas uniler detta anslag. Liine- och pris­omräkningen för hela anslaget beräknar jag till 348 000 kr. Anslaget bör fr.o.m. budgetåret 1991/92 anvisas som reservationsanslag.

Övriga anslag

B 12.     Sameskolor

1989/90    Utgift

16 989 469

1990/91     Anslag       19 558 000 1991/92    Förslag     27 532 000

Föredragandens överväganden

I prop. 1990/91:100 bil. 10 har uniler anslagel B 12. Sameskolor bl.a. hemställts alt riksdagen till Sameskolor liir budgetåret 19

Statsbidrag till Samernas folkhögskola utgår uniler innevaranile buil­geiår ur anslaget Bidrag till driften av folkhögskolor m.m. Som jag tidi­gare har föreslagit under avsnittet 5.1. skall statsbidrag till studieförbund och folkhögskolor fr.o.m. budgelårel 1991/92 utgå i form av ett gemen­saml belopp ulan närmare reglering frän statens sida. Till Samernas folkhögskola skall dock statsbidrag ulgå i särskild ordning. Bidraget skall utgå som ett totalbelopp, som får disponeras av skolans styrelse för sådan undervisning, som efter styrelsens bedömning bäst tjänar .samer­nas sak (avsnitt 5.3).

Jag bedömer att medel till Samernas folkhögskola lämpligen bör an­visas ur förevarande anslag.

Vid min beräkning av del totalbelopp som biir anvi.sas hat jag ifrån de resurser, som beräknats för Samernas folkhögskola under anslaget Bidrag till driften av folkhögskolor m.m. för innevarande budgetår. Det-

Prop. I'>'>()/'JI:82

.50

ta belopp uppgår till 3760000 kr. Till detta belopp bör föras en pris-    Prop. 1990/91:82 och löneomräkning på 263 000 kr.

Totalt bör således till Samernas folkhögskola anvisas ett belopp på 4 023 000 kr.

Vad jag nu har föreslagit innebär all ytterligare 4 023 000 kr. utöver de 23 509 000 kr. som tidigare hemställts om i 1991 års budgetproposi­tion (prop. 1990/91 bil. 10) behöver anvisas under anslaget.

G 2. Bidrag till utvecklingsverksamhet inom kulturområdet m.m.

1989/90    Utgift       88 372 005       Reservation

4 640 855

1990/91     Anslag     99 405 000

1991/92    F

ö

rslag   109 958 000

Föredragandens överväganden

1 prop. 1990/91:100 bil. 10 h;ir under reservationsanslagel G 2. Bidrag till utvecklingsverksamhet inoin kulturområdet m.m hemsliillls all riks­dagen till Bidrag till utvecklingsverksiimhel inorn kuliutområdei m.tn. för budgetåret 1991/92 anvi.sar ell reservationsanslag på 101 2S-1 000 kr.

Bidrag iill föreläsningsföieningai och andra ideella föreningar liir kulturverksamhet samt bidrag Iill länsbildningsförbunden ulgår uniler innevarande budgetår ur anslagel C 1. Bidrag till sludiefötbunden m.m. Bidragen har disponerats av siatens kuliuttåd. Som jag ridigare har liite-slagit under avsnittet 5. I skall sialsbidrag till sUrdieförbund och folk­högskolor fr.o.m. budgetåret 1991/92 ulgå i form av ell gemensaml be­lopp. Bidraget skall fördelas av folkbildningsrådet (avsnitt 6). Nämnda bidrag till föreläsningsföreningar samt till länsbildningsförbunden bör dock enligt den bedömning jag tidigare redovisat för under avsnitt 5.5 även fortsättningsvis disponeras av siatens kulturråd.

Jag bedömer att medel för dessa ändamål bör beräknas under föreva­rande anslag.

Vid min medelsberäkning har jag utgått ifrån de resurser, som beräk­nats under anslaget C 4. Biilrag till sludieförbund, m.m. fiir innevaiande budgelår. Till föreläsningsföreningar och andra ideella fiireningar ulgår 3 700000 kr. och till länsbildningsförbunden I 631 000 kr. Iill dessa be­lopp bör föras en prisomräkning på 259 000 kr. resp. 114 000 kr. Del lo-tala medelsbehovet blir då 5 704 000 kr.

Vad jag nu har föreslagit innebär att ytterligare 5 704 000 kr. utöver de 104254000 kr. som hemställts om i 1991 års budgetproposition (prop. 1990/91:100 bil. 10) behöver anvisas under anslagel.

.51

11   Hemställan

p.op. 10/91.82

Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslår riksdagen att godkänna vad jag har förordal om

1.

all fördelningen av statsbidrag till folkbildning överlämnas till ett av Folkbildningsförbundet, Rörelsefolkhögskoloi nas intresseorganisa­tion och L.andstingsförbundet bildal folkbildningsråd (avsniil 6),

2.

ett nytt statsbidragssystem för folkbildningen (avsnitt 5.1),

3.

grunderna för folkbildningsrådets fördelning av för statsbidrag (avsnitten 2,3,4),

4.

alt den statliga regleringen av tjänsterna som lekiot och lärare vid folkhögskola skall upphöra (avnin 4.2),

5.

.särskilt statsbidrag till Samernas folkhögskola (avsnitt 5.3),

6.

statsbidrag för viss utbildning som inriktas mot personer med funktionshinder (avsnitt 5.2),

7.

statsbidrag till kontakttolkutbildning (avsnitt 5.4),

8.

riktlinjer för uppföljning och utvärilering (avsnitt 7),

9.. att till Bidrag tiU folkbildningen fiir budgetåret 1991/92 anvi.sa ell förslagsanslag på 2 148 644 000 kr. (avsniil 10),

10.

alt godkänna all 70 000 000 kr. av de medel som lilllaller sialsver-ket genom vuxenutbildningsavgiften fiir budgelårel 1991/92 används fiir att finansiera anslagel Bidrag till folkbildningen (avsnitt 10),

11.

att till Bidrag tdl vissa handikappålgärder inom folkbildningen fiir budgetåret 1991/92 anvisa ett anslag på 43 569 000 kr. (avsniil 10),

12.

att till Bidrag till viss ceniral kursverksamhet, ni.ni. för budgelårel 1991/92 anvisa en anslag på 43 352 1)00 kr. (avsniil 10),

13.

att godkänna all -13 100 000 ki. av ile medel som lilHaller slalsver ket genom vuxenulbildningsavgiften fiir budgelårel 1991/92 används fiir att finansiera anslaget Bidrag till viss central kursverksamhet mm. (av­snitt 10),

14.

att till Bidrag till kontaktiolkuihildning fiir budgelårel l''9l/i)2 an­visa ett reservationsanslag på 7 241 000 kr. (avsnitt 10),

15.

alt, med ändring av vad som föreslagits i 1991 års budgetproposi­tion (prop. 1990/91 bil. 10), till Sameskolor för budgetåret 1991/92 anvi­sa ett förslagsanslag på 27 532 000 kr. (avsnitt 10),

16.

att, med ändring av vad som föreslagits i 1991 års budgetproposi­tion (prop. 1990/9! bil. 10), till Bidrag till utvecklingsverksamhet inom kulturområdet m.m. för budgetåret 1991/92 anvisa ett reservationsanslag på 109 958 000 kr. (avsnitt 10).

52

12   Beslut

'''-i'- '''

Regeringen ansluter sig till fii red råga ndens överväganden och beslutar all genom proposition föreslå riksdagen vad föredraganden har anfört för de åtgärder och de ändamål som föredraganden hemställt om.

53

Sammanfattning av folkhögskolekommitténs

'rop. 1990/91:82

huvudbetänkande (SOU 1990: 65)

""''«'' '

Folkhögskolan i framtidsperspektiv

Vuxenutbildningen och folkhögskolan i ett framtidsperspektiv

Samhällsutveckligen och framtidens utbildningsbehov

Den svenska folkhögskolan är en uppskattad och fiamgångsrik skolfotin med djup folklig förankring. Den är en mötesplats för människor nied många skilda bakgrunder och studieambitioner. Kursutbudet är mångsi­digt och färgstarkt och omfattar både korta kurser i samverkan med or­ganisationer och långa målinriktade ämnesstudier, ofta med inslag av yr­kesutbildning.

Det råder i dag stor enighet om alt folkhögskolan behövs ock.så i framtiden. Samtidigt är det ett faktum att uppgifter, som länge varit cen­trala för folkhögskolorna, nu har övertagits av det allmänna utbildnings­väsendet. Ungdomsutbildningen i grundskolan och gymnasieskolan har förstärkts. Vuxenutbildningen har förnyats genom tillkomsten av grund­vux, komvux och särvux. Den yrkesinriktade undervisningen i anslut­ning till arbetslivet, i form av arbetsmarknadsutbildning och personalul­bildning, har fått allt större omfattning och betydelse. Högskoleutbild­ningen har byggts ut kvantitativt och geografiskt.

Denna utveckling har gjort det nödvändigt att nu diskutera folkhög­skolornas framtida roll och uppgifter och att därvid peka på bildnings-och utbildningsbehov som folkhögskolorna är särskilt väl skickade att fylla.

Ett sådant behov blir för överskådlig tid framöver att medverka till utjämnandet av utbildningsskillnader. Utbyggnaden av utbildningsvä­sendet har minskat rådande utbildningsklyftor. Men samtidigt uppstår risker för nya kultur- och utbildningsklyftor genom att de aktivaste och bäst förberedda tar för sig ilet mesta av de nya möjligheter som skapas.

1 det framtida samhällel får kunskaper allt stiirre betydelse. Men de blir i många fall snabbt föråldrade och måsle regelbundet fiirnyas. Den som har god grundutbildning skaffar' sig lätt nya kunskaper. Den där­emot som har brister i sin grundutbildning, upplever bristerna .som ell allt allvarligare handikapp som kan leda till utslagning ur arbetslivet. Vuxenutbildningens uppgift all iiverbrygga ulbililningsklyftor blirdätfiit allt viktigare i framtiden. Samiidigl blir vuxenutbildning allt viktigare som förnyande kraft i arbets- och samhällslivet.

De olika vuxenutbildningsalternaiiven kan med hänsyn till inrikt­ningen av och avsikten med studierna indelas i studier, som ger formell kompetens, personalutbildning saml folkbildning (fritt bildningsarbele).

54

Enligt kommitténs bedömning måsle i framliden en mycket stor del Prop. 1990/91:2 av de vuxnas studier bedrivas inom folkbildningens ram. Det fria bild- Bilaga 1 ningsarbetels specifika uppgifter blir all ta initiativ till studier som växer fram ur deltagarnas intressen och behov och som uppmuntrar till ställ­ningstagande och beslutsfattande, studier av ideologier och livsåskåd­ningar, studier som kan bidra till en förnyelse inom folkrörelserna samt studier som breddar kullurintresset och skapar förutsättningar för en folklig kultur.

Folkhögskolans uppgifter i framtiden

Även under de närmaste decennierna har folkhögskolorna viktiga upp­gifter när det gäller att ge grundutbildning i allmänna ämnen och där­igenom bidra till att överbrygga utbildningsklyftor i samhällel. Folkhög­skolorna bör därutöver och i högre grad än hittills kunna fullgöra vikti­ga funktioner som kraftcentra i det fria bildningsarbelel. Detsamma gäl­ler utbildning för folkriirelsernas behov och för olika mer eller mindre yrkesbetonade roller i det fria bildningsarbetet. Men skolorna måste an­ses ha begränsade förutsättningar att bedriva annan yrkesutbildning.

Utvecklingen under de senaste årtionilena har inneburit all folkhög­skolorna i ökande utsträckning har profilerat sin verksamhei. Denna ul-veckling bör fortsätta.

Skolorna kommer i framtiden mer än hittills all själva behöva moti­vera sin existens genom all göra verksamheten angelägen och efterfrå­gad. De måste därför koncentrera sina krafter på del som är eller kan bli skolans särart och styrka.

De måste också mer än lidigare eflerslriiva förankring i den kringlig­gande bygden eller i den organi.salion som är dess huvudman. De kan därigenom få en växande beiydelse fiir den regionala utvecklingen.

För att lättare klara de uppgifter som väntar i framiiilen biir huvud­männen, skolornas styrelser och personal ges större frihet all utforma verksamheten och anförtros ett större självständigt ansvar. Den nuvaran­de regelstyrningen bör minska och ersättas av en mer utpräglad målstyr­ning.

Varje skola bör, uniler medverkan av huvudman och styrelse, utar­beta ett verksamhetsprogram, i vilkel målet med verksamheten kommer till klart uttryck.

Ett brett kursutbud med tydlig folkhögskoleprofil

Ett nytt synsätt på kursutbudet

En grundläggande förutsättning för alt folkhögskolorna skall kunna hävda sig i framtiden är att de behåller och vidareutvecklar sin traditio­nella särart och att de utgör klart urskiljbara alternativ till det övriga

55

skol- och utbildningsv

ä

sendet. De m

å

ste med andra ord framtr

ä

da med     Piop. 1990/91:82

en mycket tydlig folkh

ö

gskoleprofil.                                                   Bilaga 1

Traditionellt har folkh

ö

gskolorna alltid haft till huvudu[)pgift att ge allm

ä

n medborgerlig bildning. D

ä

rut

ö

ver har de f

å

tt ge viss yrkesinrik­tad utbildning. Sett i ett utbildningspolitiskt perspektiv b

ö

r alltj

ä

mt f

ö

r­medlande av allm

ä

n medborgerlig bildning vara en huvuduppgift f

ö

r folkh

ö

gskolorna.

Men ett nytt syns

ä

tt b

ö

r till

ä

mpas p

å

kursutbudet och dess indelning. Den nuvarande indelningen i allm

ä

n kurs, allm

ä

n kurs med s

ä

rskild in­riktning och s

ä

rskild linje ulg

å

r fi

å

n ell ganska strikt linje- och kursin-delningsl

ä

nkande och lar inle tillr

ä

cklig h

ä

nsyn till ulbiUlningens syften eller till behovet av utbildning hos olika m

å

lgrupper.

I st

ä

llet b

ö

r folkh

ö

gskolans kursulbud principielli ses som i gtirnden ett enda med en k

ä

rna av allm

ä

nna

ä

irinen eller siudieomr

å

den Denna k

ä

rna avser att ge kunskaper och lardighcicr som numcta biit ingii i en allm

ä

n medborgerlig bildning. Genom f

ö

rdjupning av olika iimnen, 

ä

m­nesomr

å

den eller studieomr

å

den kan specialinrikiade kur.ser utvecklas. Genom tillf

ö

rande av yrkesinrikiadc 

ä

mnen kan yr kesint iklaile kur.ser skapas.

Indelningen av kursutbudet biit sedan ske eftet iv

å

 principer. Den ena tar h

ä

nsyn till kursernas syfte, och den anilta beakitir olika m

å

l­grupper.

Utifr

å

n denna indelningsgrund b

ö

r kursutbudet f

ö

r fiamliden inde­las p

å

 f

ö

ljande s

ä

tt:

1.

Allm

ä

nna kurser f

ö

r i f

ö

rsta hand dem som saknar grundskole- eller gymnasieutbildning.

2.

Specialkurser av f

ö

rdjupningskarakt

ä

r.

3.

Yrkesinriktade kurser inklusive kurser f

ö

r    leilar- och funktion

ä

rs-uppgifter inom organisations-, kultur- och fritid.s.sektorn.

F

ö

r folkh

ö

gskolornas kurser b

ö

r inle finnas n

å

gra centralt fastst

ä

llda regler betr

ä

ffande inneh

å

llet och studieg

å

ngen uiom i de fall kurserna avses ge best

ä

mda kompetenser eller beh

ö

righeter.

De allm

ä

nna kurserna och specialkurserna av f

ö

rdjupningskatakt

ä

r b

ö

r i alll v

ä

sentligt f

å

utvecklas och genomf

ö

ras p

å

 det fria bildningsar­betets villkor. F

ö

r de yrkesinriktade kurserna m

å

ste dock vissa villkor g

ä

lla enligt vad som nedan f

ö

resl

å

s i avsnittet om dem.

Alla kurser skall i annonser, prospekt, broschyrer och intyg kallas folkh

ö

gskolekurser. Deras l

ä

ngd skall anges i dagar eller veckor och inte t.ex. i po

ä

ng, som 

ä

r en kursl

ä

ngdangivelse inom h

ö

gskolan. Skolornas och verksamhetens ideologiska eller inneh

å

llsm

ä

ssiga profil skall alltid klart deklareras liksom kursernas art och katakt

ä

r.

Betr

ä

ffande kursernas l

ä

ngd generellt biir enilasi g

ä

lla alt egentliga folkh

ö

gskolekurser skall ha cn minsia l

ä

ngd om tv

å

dagar och en si

ö

rsla om tre l

ä

s

å

r.

5()

Allmänna kurser

Prop. 1990/91:82

Bilaua I

Under senare år har ett ökande antal skolor fall svårigheter an ickiytera

"

deltagare till den allmänna kursen.Detta betyder emellertid inte all be­hovet av allmänna kurser - och ilärmed insal.ser för kortlidsulbildade -har bortfallit. Vid 1990-talets ingång finns ett gott stycke iiver en miljon vuxna svenskar och invandrare som saknar grundskoleulbildning och minst det dubbla antalet som saknar gymnasieutbildning. Nya former för allmän kompetenshöjande utbildning för korttidsutbildade diskute­ras visserligen för närvarande. Men för överskådlig tid torde folkhögsko­lorna och komvux vara de mest lättillgängliga alternativen.

Allmänna kurser, främst avsedda för dem som saknar grundskole-eller gymnasieutbildning, bör därför alltjämt finnas vid folkhögskolor­na. Dessa kurser skall ge kunskaper och färdigheter av orienterande na­tur i allmänna ämnen. De får inte anordnas enbart för sådana, som re­dan har allmän eller särskild behörighet för högskoleutbildning.

Många korttidsutbildade motiveras bätlre för studier i allmänna äm­nen om de samtidigt får utveckla någoi specialintresse. Del kan gälla musik, konst eller idrott. En allmän kurs bör därför få ges viss ämnes-mässig specialinriktning eller inriktning mot speciella målgrupper så­som invandrare, flyktingar eller etniska minoriteter. Det väsentliga är att kursen vänder sig till och rekryterar korttidsutbildade.

Ämnen eller ämnesområden, som ger allmän kurs en särskild profil, bör för de studerande få uppgå till högst en tredjedel av kursinnehållet.

Skolorna bör bättre än nu tillvarata möjligheterna alt göra studie­gången i olika delar av allmän kurs mer flexibel. Det är vidare nödvän­digt att skolornas rekryteringsverksamhei kraftigt och målinedvetet in­tensifieras och att alla slags informations-, kontakt- och uppsökande ak­tiviteter prövas.

På varje statsbidragsberälligad folkhiigskola skall årligen ges minst en allmän kurs om minst 30 veckors längd. Kursen skall ha minst 20 della­gare närvarande vid kursstarten.

Kursen får vara årskursintcgrerad ocli nivågi upperad, vilket belyder att den får innehålla deltagare som reellt tillhör olika kunskapsnivåer eller årskurser i en flerårig studiegång. Den bör vara pedagogiskt diffe­rentierad därefter. Kursen bör anonlnas i fiitsta hand pä moderskolaii. Dellagare i olika grupper förlagila iill olika plalscr får inte räknas s

Skolor som under en treårsperiod inte uppfyllt dessa krav, bör få sill statsbidrag omprövat av regeringen efter anmälan av tillsynsmyndighe­ten. Vid den omprövningen bör särskild hänsyn kunna tas till den mindre grupp skolor i avfolkningsbygder, som på grund av befolknings­mässiga och kommunikationstekniska förhållanden har betydande svå­righeter att rekrytera korttidsutbildade inom sitt naturliga rekryterings­område men ändå kan ha central betydelse för bygdens utveckling. Hän­syn bör också kunna tas till skolans övriga verksamhet - den kan vara så värdefull av t.ex. kulturpoliliska eller regionalpoliliska skäl eller för

57

en ideell rörelse, att staten anser att skolan bör vara bidragsberättigad     Prop. 1990/91:82

även om den inte uppfyller kraven på allmän kurs.

Bilaga 1

Vid en omprövning av statsbidraget kan det vara lämpligt att genom omdisponering och omstrukturering förlägga mer av allmän utbildning för korttidsutbildade till områden och regioner, där behovet av sådan utbildning är särskilt stort, t.ex. i storstädernas ytterområden.

Specialkurser

Den typ av kurser som kommittén fortsättningsvis kallar specialkurser har hittills betecknats som allmänna kurser med särskild inriktning el­ler särskilda linjer.

Folkhögskolorna bör genom sina specialkurser kunna spela en cen­tral roll i det fria bildningsarbetet. I några avseenden har skolorna goda förutsättningar att därvid göra en unik insats. Detta gäller den kontakt-skapande och samordnande verksamheten, men också utbildning inom kulturområdet. Många skolor fungerar som kulturcentra i sin bygd och verkar aktivt för att berika det lokala kulturlivet. Eitt tredje område där folkhögskolan har central betydelse gäller utbildning för att stärka de­mokratin och folkrörelserna.

I framlidens specialkurser biir specialiseringen variera efter skolor­nas egna bedömningar. Minst en fjärdedel av tiden måste dock ägnas ål allmänna ämnen. Kurserna kan ock.så ha mycket varierande längd. Ock­så gruppstorlek, lärartäthet och arbetssätt kan variera. Specialkurserna kan därigenom tillgodose många skiftande utbildningsbehov.

En utveckling av verksamheien med specialkurser kommer all ak­tualisera ett allt närmare .samarbete med hiigskolan. I det sainarbelel ät det viktigt att folkhögskolans och högskolans olika roll och ui)pgifter hålls isär.

Den estetiskt inriktade kursverksamheten har uppmärksammals .sär­skilt i direktiven till folkhögskolekommillén.

Enligt kommitténs mening finns det goda skäl för folkhögskolorna att erbjuda förberedande konstnärlig utbildning. Denna bör nämligen vara väl spridd över landet om utbildningschanserna för alla skall bli någorlunda likvärdiga.

Däremot finns del ingen anledning att nu öka kapaciteten. Om gym­nasieskolan kommer att reformeras i enlighet med de utredningsförslag som är under beredning, kommer ytterligare treåriga estetiska linjer att inrättas där. Mycket talar för att en stor del av de ungdomar, som kom­mer att välja dessa linjer, siktar på en yrkeskarriär inom det konstnärli­ga området.

Folkhögskolorna bör också kunna fullgöra viktiga upj)gifter för alt stimulera det folkliga kulturarbetet. Vissa linjer och kurser skulle kun­na ges en tydligare pedagogisk profil och förbereda för såväl fritidsenga­gemang som yrkesmässig verksamhet inom studieförbunden.

Det bör för övrigt övervägas om inte vissa folkhögskolor i framtiden skulle kunna anförtros nationella uppgifter när det gäller att utveckla kvalitet och arbetsformer i amalörverksamheten och ges slöd för iletta

58

över kulturbudgeten.  Ett folkmusikinstilut eller ell körcentrum t.ex.    Prop. 1990/91:82

skulle med fördel kunna förläggas till någon folkhögskola.

Bilaga I

Varje folkhögskola som startar en ny yrkesinriktad eller studieförbe-redande estetisk utbildning bör kontinuerligt undersöka hur utbildning­en tillgodoser arbetsmarknadens behov och i vilken utsträckning de stu­derande får arbete eller kommer in på vidareutbildning.

Yrkesinriktade kurser

För de yrkesinriktade kurserna finns omständigheter och villkor som gör det problematiskt att också för dem förorda samma ökade frihet och ökade flexibilitet i kursutbudet som för de allmänna kurserna och spe­cialkurserna. Kommittén föreslår därför vis.sa begränsningar av den yr­kesinriktade utbildningen.

Utgångspunkterna för förslaget har varii all folkhögskolorna biit ha stor frihet all erbjuda yrkesinriktade uibiklningar på områden där de har unika förutsättningar alt göra goda insatser och särskill på de områ­den där ingen liknande utbildning finns, saml alt folkhiigskolorna sjiilva bör ta ett mycket storl ansvar för att ulbildningen är arbetsmarknailsan-passad och leder till anställning.

Med dessa utgångspunkter som grund anser kommittén att folkhög­skolorna alltjämt bör få ge yrkesinriktad utbildning för lolkbililnings-verksamhelens, folkrörelsernas och de ideella och fackliga organisatio­nernas behov av ledare och funktionärer, samt utbildning för ledarupp-gifter främst inom kultur- och fritidssektorn. Inriktningen och dimen­sioneringen av detta kursutbud bör huvudmännen och skolornas styrel­ser själva ta ansvar för.

Skolorna bör också få anordna annan yrkesinriktad utbildning. I för­sta hand bör det gälla sådan yrkesinriktail utbildning som inte anordnas av andra, t.ex. inom små yrkesområden dit riksrekrytering sker och där internatformen är lämplig. Av hänsyn till behovet av arbetsmarknadsan­passning och samhällsekonomisk resurshushållning bör emellertid till­synsmyndighetens medgivande därvid erfordras.

Alla yrkesinriktade kurser skall bjudas ul just som folkhögskolekur­ser och deras syfte och innehåll skall mycket klart deklareras, så att inga missförstånd behöver uppstå om deras behörighets- eller kompetensvär­de. De yrkesinriktade kurserna får varken totalt eller på varje skola till omfattningen dominera över de allmänna kurserna och specialkurserna. Kursernas innehåll skall, såsom nu är fallet, till lägst en fjärdedel bestå av allmänna ämnen.

Med det anförda som grund följer att vissa nuvarande yrkesinriktade utbildningar på folkhögskolorna bör begränsas. Som exempel på sådana kurser kan nämnas kurser inom turismområdel. Viss utbildning bör be­drivas som uppdragsutbildning, t.ex. lolkulbildning.

Reduceringen av yrkesinriktade kur.ser bör ske under en kommande treårsperiod. Omstruktureringen bör initieras av skolorna själva eller av tillsynsmyndigheten i de fall skolorna inle lar egna initiativ.

59

Folkhögskolornas yrkesinriktade kurser bör för övrigt på lämpligt     Prop. 1990/91:82 sätt kontinuerligt beaktas i utbildningsplaneringen på riks-, region- och     Bilaga 1 lokalnivå.

Fritidsledarutbildningen

Folkhögskolekommittén har unilet arbelels gång uppmärksammals pii ett antal problem i fråga om friiidsleilarutbililningen. De gället bl.a. ut­bildningens dimensionering och lektyieting, frågan om bredd eller spe­cialisering, jämställdhet meil högskoleutbildning, samt biislei belräflan-de foribildning, läromedel, forskningsanknytning och forskning. Koni-mittén lägger fram en rad förslag som syftar till kvaliicisförbätit ingår och till ett klarlägganile beltiilTaride rrilidsledarulbildningens sliillning inom utbildningsväsendet.

En utgångspunkt har varit all fritidsledarskolorna i högre grad än hittills bör stimulera utveckling och förnyelse på fältet. Det kan innebä­ra att utbildningen på vissa skolor får en starkare inriktning mot vis.sa målgrupper, t.ex. arbetarrörelsens grupper, frikyrkornas medlemmar, storstädernas förortsbefolkning eller befolkningen i mellanstora indu­stristäder. Det kan också innebära all en fritidsledarlinje knyter an till den profil som finns på den egna folkhögskolan och samarbetar mer t.ex. med skolans musiklinje, leaterlinje eller konsthantverksutbildning.

För relativt smala utbildningar som fritidsledarutbildningen, där en marknadsmässig lönsamhet sällan kan erhållas i fråga om lärcmedels-produklion, är det viktigt att slöd kan lämnas för utveckling och pro­duktion av läromedel. Kommittén föreslår förstärkta insatser genom Statens institut för läromedelsinformalion.

Enligt kommitténs mening behövs en påbyggnadsutbildning för fri­tidsledare ocb fritidspedagoger. Påbyggnadsutbililningen bör knytas iill ett universitet eller en högskola, men den bör planeras och genomföras i samarbete mellan högskolan och en eller fiera folkhögskolor med fri­tidsledarlinje.

Universitets- och högskoleämbetet bör få i uppdrag att i samråd med tillsynsmyndigheten och olika intressenter utforma en sådan påbygg­nadsutbildning

Fritidsledarutbildningen bör kunna tillgodoräknas då del gäller krav på allmän behörighet vid antagande till forskarutbildning.

För att få till stånd forskning med primär inrikming mol frilidssek-lorn fordras i ett uppbyggnadsskede forskningsmedel som är öronmärk-la för denna sektor. Kommittén föreslår därför all en lillliillig delegation för fritidsforskning upprätlas. Den kan organisaloriskl knytas Iill foisk-ningsrådsnämnden. Finansieringen av forskningsmedlen kan ske genom bidrag från intressenterna, ilvs. slalen. kommunerna och föreningslivet.

60

Handikappades möjligheter tiU folkhögskolcstudier

Prop. 1990/91:82

Kommitt

é

n har funnit att myckel redan gjorls och g

ö

rs f

ö

r all underl

ä

t-      ' '

ta f

ö

r handikappade alt bedriva folkh

ö

gskolestudier. H

ä

r

å

.syftas ocks

å 

de som har andra handikapp 

ä

n fysiska, psykiska och medicinska, n

ä

m­ligen de som har sociala problem eller l

ä

s- och skrivsv

å

righeter eller spr

å

ksv

å

righeter d

ä

rf

ö

r att de 

ä

r invandrare eller flyktingar.

Ett riktm

ä

rke f

ö

r kommande str

ä

vanden b

ö

r enligt kommitt

é

ns 

å

sikt vara att alla skolor om m

ö

jligt blir fullt tillg

ä

ngliga f

ö

r deltagare med olika handikapp s

å

 att alla kan v

ä

lja skola efter intresse och behov och inte efter skolornas olika slag och grad av handikappanpassning.

Ä

tg

ä

rder beh

ö

vs ocks

å

 f

ö

r att f

ö

rb

ä

ttra sj

ä

lva undervisningssituatio­nen. Enligt nuvarande regler kan skolorna anst

ä

lla speciall

ä

rare och an­passningsl

ä

rare f

ö

r handikappade. Skolorna f

å

r vidare via S

Ö

 och N

ä

mnden f

ö

r v

å

rdarlj

ä

nst bidrag till assistenter. F

ö

r att m

ö

ta del 

ö

kade behovet av h

ä

r n

ä

mnd personal b

ö

r skolorna i h

ö

gre grad 

ä

n nu anst

ä

l­la s

å

dan personal.

Kontinuerlig fortbildning av l

ä

rare och 

ö

vrig personal i hanilikapp-fr

å

gor 

ä

r en n

ö

dv

ä

ndig f

ö

ruts

ä

ttning f

ö

r att undervisningen och studiesi­tuationen i 

ö

vrigi skall kunna utvecklas efter tidens v

ä

xlande krav.

Skolorna b

ö

r 

ä

ven i forts

ä

tmingen ges resurser som l

ä

cker deras merkostnader n

ä

r de tar emot handikappade.

Korta kurser och samverkanskurser

Kommitt

é

n har funnit alt verksamheten med korta kurser i samverkan med organisationer och siudiefiitbund i alll v

ä

sentligt hat uivecklats i linje med riksdagsbeslutet 1977. Verksamheten b

ö

r il

ä

rl

ö

t f

ä

 forls

ä

lla och dessutom expandera p

å

 de skolor d

ä

r den nu f

ö

rekommet endast mycket sparsamt.

Det finns emellertiil sk

ä

l f

ö

t en uppmjukning av nuvarande l

ä

mligen strikta regler om l

ä

rarmedver kan m.r-n. I iir all en samver kanskuts vet k-ligen skall bli en folkh

ö

gskolekurs och inle en kurs vilken .som helsl, och f

ö

r att den skola som anordnar kursen vetkligen skall kunna ha an­svaret f

ö

r den, b

ö

r dock alltj

ä

mt g

ä

lla all rektor ellei fasi ansl

ä

lld l

ä

raie p

å

 den anordnande skolan tillsainnians ined samverkansparlner n skall planera, administrera och utv

ä

rdera kursen. Vidare b

ö

r s

å

 l

å

ngi rniijligi och till l

ä

gst femton procent l

ä

rare p

å

 den anordnande skolan svara f

ö

r undervisningen.

Vidare b

ö

r samverkanskurser alltid ing

å

 i ett st

ö

rre akiiviletssam-manhang 

ä

n sj

ä

lva kursen, t.ex. vara ett led i den samverkande organisa­tionens fortl

ö

pande utbildning eller fortbildning. De b

ö

r normalt anslu­ta till den anordnande skolans vanliga verksamhetsm

ä

ssiga profil.

Betr

ä

ffande samverkanskursernas omf

å

ng p

å

 varje skola biir andelen s

å

dana kurser av tv

å

 till fem dagars l

ä

ngd normalt uppg

ä

 till h

ö

gst en tredjedel av en skolas dellagarveckor men ej f

å

ö

verskrida h

ä

lften. Den h

ö

gre gr

ä

nsen avses g

ä

lla f

ö

r skolor tillh

ö

rande r

ö

relser och organisatio­ner som har f

å

 skolor att anlita f

ö

r sin kursverksamhet.

61

De skolor som nu har en större andel kurser av två till fem dagars     Prop. 1990/91:82 längd än den ovan nämnda, bör under kommande treårsperiod om-    Bilaga I strukturera sJri verksamhet.

Samtidigt bör skolor, som nu har mycket få samverkanskurser, söka få till stånd fler sådana i samarbete med bl.a. studieförbund och organi­sationer och med kulturinstitutioner som bibliotek, museer och teatrar etc.

Med lärartjänstgöringen på korta kurser förbundna problem bör lö­sas i ett nytt arbetstidsavtal.

Uppdragsutbildning inom folkhögskolan

Sedan 1986 har folkhögskolorna haft möjlighet au genomföra s.k. upp­dragsutbildning.

Kommittén har funnit att uppdragsutbildningen hitintills utvecklat sig enligt givna förutsättningar. Utbildningen har fungerat väl och har dessutom medfört för folkhögskolornas vanliga verksamhei positiva ef­fekter.

Omfattningen har varit måttlig - utbildningen har engagerat eit 60-tal skolor och har i regel begränsat sig till några, eller liögsl en handfull, kurser på varje skola. Vid några skolor har den emelleriid fåll så stor omfattning att en begränsning behöver diskuteras mellan skolorna i frå­ga och tillsynsmyndigheten.

På grund av det som här anförts anser komminén alt folkhögskolot-na även fortsättningsvis bör få åta sig uppdragsutbildning under vissa förutsättningar.

En sådan förutsättning är att utbildningen i fråga ansluter till skolans vanliga utbud och till dess profil och särart. En annan är att utbililning-en till omfattningen är så begränsad att den inle i något avseende men­ligt påverkar skolans ordinarie statsunderstödda verksamhet. En tredje förutsättning är att den ekonomiska ersättningen för uppdragsutbild­ningen ger full kostnadstäckning så att förutsättningarna för statsbidra­get till skolans reguljära utbildning inte ändras.

Kommittén vill i detta sammanhang väcka frågan om inte många korta samverkanskurser med ringa anknytning till skolornas verksam­hetsinriktning skulle kunna ges som uppdragsutbildning. Frågan bör prövas under kommande treårsperiod t.ex. genom uppdrag därom till tillsynsmyndigheten.

Studieomdömet och dess normering m.m.

Studieomdömet är ett urvalsinstrument för sökande till högskolan inom folkhögskolekvoten. Som normeringsinstrumeni för studieomdömet har sedan ett tiotal år använts en specialkonstruerail version av högskolepro­vet, det s.k. "folkhögskoleprovet". Kostnaderna för rättningen av provet har uppgått till ca 250000 kronor per år.

62

Under det senaste årel har SÖ begärt men inle erhållit medel för att     Prop. 1990/91:82 använda detta normeringsinstrumeni, och saknar också medel därtill för    Bilaga 1 kommande budgetår. Den av SÖ ombesörjda normeringen har därmed upphört åtminstone temporärt.

Eftersom det hittills använda frågebatteriet, byggt på samma slags frå­gor som ges i högskoleprovet, nu är uttömt, är ilel nödvändigl att ny-konstruera det om provet alltjämt ska!' finnas kvar. Kostnaden för en nykonstruktion har av SÖ bedömts uppgå till 600000-700000 kronor. En sådan nykonstruktion lorde behöva giiras vari fjärde eller femle år.

Med giltighet från och med antagningen iill hösten I99| gäller nya regler för tillträde till hiigskoleutbildning. (jcncrelll .sett innebär de nya reglerna att tillträdet förenklas och all siikande lår fier miijligheler än nu till antagning. De nya reglerna väntas få den effekten all 40 000 eller fler sökande årligen kommer all genomgå högskoleprovel mot nu ca 10 000.

Efter analys av frågan om behovet av eit nornieringsinslrumenl har kommittén konstaterat att nuvarande sysieni fiir normering har mist en stor del av sill värde därigenom att mer än hälften av skolorna regelbun­det inte deltar i folkhögskoleprovel och därigenom ati många elever även på deltagande skolor bojkottar det. Ett mindre antal skolor utdelar inte några omdömen.

Enligt kommitténs mening kan del ifrågasättas om något instrument för normering av detta slag över huvud taget behövs med tanke på hur den grupp som deltar i proven numera är sammansatt.

Kommittén anser att lärarkollektivens beilömningar i nuvarande si­tuation förefaller fullt tillräckliga. Detta förutsätter dock all nuvarande rekommendation om fördelningen av omdömesgrader följs på skolorna och att tillsynsmyndigheten uppmärksammar och påtalar fiagranta av­steg från den rekommendationen. Rektor bör självklart också ha ett an­svar att tillse att sådana inle förekommer.

Det kan för övrigt diskuteras om studieomdömet alls behövs om hög­skoleprovet blir så allmänt som det förväntas bli. Om erfarenheterna av de nya reglerna för tillträde till högskolan vLsar all del inle längre finns samma anledning som hittills all ge graderade studieomdömen och att ha en särskild kvolgrupp för folkhögskolesökande, bör en förändring övervägas.

När det gäller folkhögskolestudiers behörigheisvärde, avgörs detta av UHÄ i tillämpningsföreskrifter till högskolefötonlningen.

Under förutsättning att av UHÄ föreskrivna villkor för allmän behö­righet i övrigt uppfyllts, bör såväl allmänna kur.ser som specialkurser och yrkesulbildningskurser inom folkhiigskolan kunna ge allmän hehii-righet.

Vad beträffar folkhögskolornas räll all inlärda inlyg om .särskild be­hörighet i ett eller fiera ämnen med vi.ssa krav pä lägsta belyg eller läg­sta medelbetyg, så bör villkoren härför skärpas. Innehållet måsle i allt vä.sentligt motsvara vad som gäller för ärnnel eller ämnena i fråga i gym­nasieskolan eller komvux. Liirarna biir i princip ha utbildning och be-

63

5-Riksdagen 1990/91. 1 .saml Nr 82

hörighet som är likvärdig den som lärarna på gymnasiet eller i komvux     Prop. 1990/91:82 har i ämnet eller ämnena och de bör ha god kännedom om fordringar-     Bilaga 1 na för olika betygsgrader. Undervisningens omfattning i tid bör motsva­ra åtminstone vad som gäller i komvux.

Obligatoriska centrala prov i åsyftade ämnen bör införas också för folkhögskolor som önskar ge särskild behörighet i något eller några av dessa ämnen.

När del slulligen gäller folkhögskolornas rätt att utfärda inlyg som styrker att kursdeltagare på grundskolenivå har uppnått behörighet för gymnasiestudier, bör sådant intyg få utfärdas till den som med godkänt resultat genomgått en allmän kurs vilken i allt väsentligt givit .sådana kunskaper och färdigheter som inotsvarar fullständig studiekurs i års­kurs 9 på grundskolans hiigstadium.

Huvudmannaskapsfrågor

I vissa landsiing hat diskussioner förts orn omfailningen av landslingens folkhögskoleverksamhel och om ell över fiirande av lanilslingsfolkhög-skolor till olika slag av folkriiielser.

Ett resultat av hittills fiirila diskussioner är all huvudmannaskapel för Gripsholms folkhögskola fr.o.m. I juli 1990 övergått från Siiderman-lands läns landsting till Röda korset. Konkreta diskussioner om eventu­ella överlåtelser pågår i Stockholms kommun och i Kalmar län.

Genom svar på en enkät har ett femtonial organisationer anmält pre­liminärt intresse av all överta landstingsfolkhögskola.

I kommitténs ilirektiv sägs att profileringen av folkhögskolans verk­samhet bör bli tydligare i framtiden med tanke på att det övriga utbild­ningsväsendet numera är så väl utbyggt. Om landstingsfolkhiigskolor överlåts till folkrörelser och ideella organisationer, underlättas onekli­gen möjligheterna att både ideologiskt och innehållsmässigt profilera verksamheten. Kommittén anser ilärför att sådana huvudmannaskaps­skiften bör främjas.

Med någorlunda god framförhållning inför ett övertaganile och med smidiga övergångsbestämmelser torde säkerligen de fiesta eventuellt uppkommande personalproblem kunna lösas.

Kommittén anser vidare att organisation eller rörelse, som önskar överta landstingsfolkhögskola, bör fä tillgodoräkna sig hela eller större delen av vid överlålelsetillfallet till skolan i fråga utgående statsbidrag. Hur stor del av statsbidraget i form av elevveckor (dellagarveckor) som får övertas bör avgöras från fall till fall.

64

Internat-externat. Utlokalisering av kurser m.m.

Prop. 1990/91:82

Bilaga 1

Internatplatser och internatboende

Folkhögskolornas mest påtagliga särart har varit möjligheten att kunna erbjuda utbildning och studier i internatmiljö.

Under de senaste femton åren har andelen internatboende sjunkit. Till minskningen har verksamt bidragil de allmänna kommunikationer­nas och privatbilismens utveckling liksom förändringar av levnadsför­hållanden och levnadsvanor.

Internatet och internatmiljön erbjuder mycket goda förutsättningar för skapandet av en personlighetsutvecklande social gemenskap och en engagerande och inspirerande social och pedagogisk miljö.

Även externatskolorna och externalkuLserna kan utgöra goda person­lighetsutvecklande och socialt utvecklande pedagogiska miljiier. Men kommittén anser att internatformen har så slora fördelar all del allljäml är angeläget att så många skolor som miijiigt erbjuder iniernaibocnde och att de fullt ul tillvaralar de möjlighelet internatformen medger.

Det är allmänt omvittnat att kosmadema för att driva en inicrnal tenderar att öka och all inlernatkursverksarnhel är ilyrare än exiernal-kursverksamhet. Många efterfrågar därfiir någon form av föisläi kning av statsbidraget till skolor eller kurser med iniernatboende. Komminén har övervägt frågan men har inte funnit tillräcklig anledning all fiiteslä nå­gon förstärkning.

Utlokalisering av kurser

Sedan 1977 har en folkhögskola rätt att förlägga verksamhet utanför skolorten. Sådan verksamhet skall dock bedrivas i god kontakt med mo­derskolan och får inte ha karaktären av enbart förmedling av statsbidrag till kursverksamhet på annan ort.

Genom alt förlägga kurser utanför skolan och skolorten har många folkhögskolor nått målgrupper, som de annars inte hade nån. Miijlighe-terna att utlokalisera kurser underlättar också för folkrörelser och orga­nisationer att tillgodose utbildningsbehov i regionala och lokala organ, avdelningar och församlingar.

Men när utlokaliseringen av kurser sker på längre avstånd, kan med skäl sättas i fråga om en nära kontakt mellan elever, kursdeltagare och skola kan upprätthållas. I några fall kan också ifrågasäuas om moders­kolan i förhållande till de utlokaliserade långa kurserna verkligen är en "huvudskola" i den meningen att huvudddelen av verksamheten bedrivs där.

Det finns uppenbara risker med en alltför långtgående utlokalise­ring. En sådan är den att folkhögskolorna i alll för hög grad blir instru­ment för bidragsförmedling till organisationers kurser pä olika orier i stället för verkliga skolenheter. En annan risk är all reella filialskolor

65

åter uppstår, ett syslem som riksdagen   1977 uttryckligen an.såg borde     Prop.  1990/91:82

upphöra.

Bilaga I

Kommittén anser därför att den pågående utvecklingen mot reella fi­lialer på betydligt längre avstånd än dagligt pendelavstånd fiån tnodeis-kolan bör brytas. Det bör ankomma på tillsynsmyndighelen all härvid­lag la erforderliga initaliv. Miijlighelerna att flytta "moderskolan" till ort där i praktiken verksamhetens tyngdpunkt ligger, kan vara ett alter­nativ.

För någon eller några av de i detta sammanhang aktuella skolorna är en uppdelning i flera skolenheter det bästa alternativet. Om en sådan delning sker helt inom ramarna för både den totala verk.samhetsvoly­men i riket och för huvudmannens tilldelning av bidragsveckor, uppstår så vilt kommittén kan se inga negativa effekter. Såilana fiirändringar till­styrks därför.

Enligt kommitténs mening bör det i framliden bli miijiigt för en hu­vudman, som ansvarar för flera skolor, att i viss omfattning och inom ramen för en långsiktig planering själv bestämma fördelningen av den bidragsberättigade verksamhetsvolymen mellan sina skolor. Att infiira en sådan möjlighet skulle ligga i linje med det ökade ansvar för folkhög­skoleverksamheten som kommittén anser att huvudmännen bör ha.

Pingstförsamlingarnas skol- och kursverksamhcl, som är huvudman för pingströrelsens skolor, har i skrivelse till kommittén önskat få ge­nomföra en sådan uppdelning av Mariannelunds folkhögskola, att ilen­na skolas kursverksamhet i Norrland får bilda en egen skolenhet med centrum i Dalkarlså, Robertsfors kommun. Kommittén föreslår alt en sådan uppdelning får göras per den 1 juli 1991.

Studiefinansieringsproblem

Det ingår inte i folkhögskolekommitléns uppgifter all behandla sludiefi-nansieringsproblem. Iill kommittén hat dock från folkhiigskolorna med stort eftertryck framhällils all sludielinansieringcn är ell av de allra svåraste hindren för att rekrytera dellagare bland iletn sorn har del sliit-sta behovet av folkhögskolesludier.

En särskild utredare har nyligen fåll i uppdrag all se över del nuva­rande systemet för vuxnas möjligheter all finansiera studier. Komminén har i en skrivelse till utredaren närmare beskrivit de folkhiigskoleslude-randes studiefinansieringsproblem.

Ett förenklat statsbidragssystem

Till folkhögskolorna bör i framliden liksom nu utges allmänt bidrag, förslärkningsbidrag och särskilda bidrag. Statsbidragssysiemel biir fiir-enklas och schablonieras mer än nu och specialdeslinerade biiliag slås samman till färre poster.

66

Allmänt bidrag

Prop. 1990/91:82

Det allmänna bidraget skall utges efter del antal bidragsberättigade del-

' '

tagarveckor en folkhögskola har genomfört.

Del totala antalet dellagarveckor för vilka statsbiiltag utges, bestäms för vart och ett av läsåren under perioden 1991/92-1993/94 till en volym som i stort sett motsvarar den som skolorna disponerade under 1989/91). Varje enskild folkhögskola garanteras i princip för varje år i treårs|)erio-den ett antal dellagarveckor, som beräknas till genomsnitiel av de Ire se­nast redovisade årens volymer för vilka skolan erhöll statsbiiltag.

För att ge de minsta skolorna möjlighet att växa bör de uniler Iteårs-perioden successivt kunna öka sill bidragsunderlag Iill 4 000 dellagar­veckor. Denna ökning bör finansieras genom all bidragsunderhiget till övriga skolor begränsas till högst 7 500 ilellagarveckor per skola. Denna begränsning är motiverad enbarl av de begränsade ekonomiskir resurset-na. Kommittén anser inte att stora skolor av i.ex. pedagogiska skäl bör minska sin verksamhet. För att markera ilella ställningstagande föreslås att tio procenl av deltagarveckans värde bör ges som bidrag för överskju­tande veckor upp till 11 000.

För treårsperioden 1994/95-1996/97 bestäms antalet siatsbidragsberät-tigade dellagarveckor för respektive skola efter en mer kvalitativ bedöm­ning, som föregåtts av en uppföljning och utvärdering av verksamheien under den föregående perioden.

Det allmänna bidraget bör vid övergången till ett nytt bidragssystem justeras för samtliga skolor. För det första året i treårsperioden justeras bidraget med hälften av den förändring .som iniräffal till följd av det nya systemet och för det andra året med 25 procent. Därefter utges statsbi­drag utan justeringar.

En viss mängd undervisning per deltagarvecka bör alltjämt föreskri­vas. Kravet på lärartäthet bör sällas till del antal timmar som motsvarar 2,0 undervisningstimmar. En förändring från nu 2,1 undervisningstim­mar per deltagarvecka till 2,0 innebär all ca fem procenl av statsbidraget kan användas till andra ändamål än undervisning, utöver de resurser som i dag inte är bundna till undervisning. Denna resurs bör betraktas som en fri resurs, dvs. den skall kunna användas till insatser som sko­lorna själva bedömer bäst för verksamheten.

Fem procent av det allmänna bidragel biir dock bindas för all finan­siera rekrytering, uppsökande verk.samhel och åtgärder .som motiverar vuxna korttidsutbildade för studier samt utvecklingsarbete och personal-fortbildning.

Förstärkningshidrag

Det allmänna bidraget bör även i fort.säilningen kompleileras med ett förstärkningsbidrag iill skolornas merkosinailci liir handikappades slu-dier och   kvalificerad musikundervisning.

Bidraget till skolornas merkostnader för' handikappades studier bör bibehållas i nuvarande former, dvs. kursdeltagare som är i behov av sär-

67

skilt stöd i undervisningen till följd av ett handikapp får schablonmäs-     Prop. 1990/91:82

sigt räknas som 1,5 dellagare.

Bilaga I

Även bidraget till ökad lärartäthet i vissa kurser med kvalificerad mu­sikundervisning bör kvarstå i nuvarande former och omfattning. Kom­mittén anser dock att bidragsgivningen bör koncentreras mer än idag till de skolor som har särskill stora kostnader för sin musikunilervisning därför att utbildningen ifråga kräver hög lärartäthet.

Särskilda bidrag bör ges för alt finansiera särskilt kostnadskrävande verksamhet. Antalet sådana bör dock så långl miijiigl begränsas.

Personalfrågor

Ett samlat personaladminisirativt ansvar

Folkhögskolornas samlade personalstyrka kan uppskattas iill ett slycke över femtusen personer. Den består ilels av pedagogisk personal, främst rektorer och lärare, vars löne- och anställningsvillkor är statligt reglera­de, dels av annan personal för vilka huvudmännen och folkhögskolesly­relserna bär hela det personaladministrativa ansvaret.

Kommittén har sett betydande fördelar med ett enhetligt personalan­svar. En fördel är att huvudmännen och folkhögskoleslyrelserna då lät­tare kan disponera den samlade personalstyrkan efter från tid till annan skiftande behov och enligt på varje skola vid varje lidpunkt rådande för­utsättningar. En annan fördel är alt en samordning av lärartjänslgöring på folkhögskola och i det fria bildningsarbelel underlättas; inom det se­nare finns inga statliga personalregler.

Ett starkt skäl för en förändring av nuvaranile ilubbla personalansvar är att riksdagen på regeringens förslag hösten 1989 beslutat att den statli­ga regleringen av skolledar- och lärartjänsterna inom hela det allmänna skolväsendet skall upphöra. I propositionen i frågan (prop. 1989/90:41) sades att förslaget borde få konsekvenser även för folhögskolorna.

Kommittén föreslår att den statliga regleringen av folkhögskolornas rektors- och lärartjänster upphör med utgången av juni månad 1991 med anförda skäl som grund.

Beträffande frågan om förhandlingsorganisation på arbetsgivarsidan visar uttalanden från Landstingsförbundet och RIO alt dessa båda hu­vudmannaorganisationer har goda miijligheler all samverka för all få iill stånd ett avtal, som kan tillämpas fiir såväl de landstingskommunala som de rörelse-, organisations- och sliiilfiireningsiigda folkhiigskoliii na. Kommittén anser det önskvärt all ell sådant avtal kommer till stånd.

En mer flexibel arbelslidsreglering

Den tyngdpunktsförskjutning mol det fiia bildningsarbelel som kom­mittén förordar för folkhögskoleverksamheien, förulsälier motsvarande förskjutning av innehållet i lärarrollen. Läraren mäsle bl.a. ägna mer lid

()8

och uppmärksamhet åt personlig vägledning och sludiehandledning och     Prop. 1990/91:82 ibland också åt kuraliv och sludievägledande verksamhei. Mer lid måsle     Bikiga I ägnas åt pedagogisk planering, ulveckling och uivätdering.

Detta leder till slutsatsen alt en övetsyn av lärarnas och tektoternas arbetstidsreglering behövs. Ett av syftena med en sådan översyn bör vara att underlätta en mer flexibel disponering av lärarnas årsarbetstid. En sådan kan bli till stor fördel både för verksamheten och för lärarna.

Ett annat syfte med översynen bör vara att underlätta en samordning av lärartjänslgöring på folkhögskola med tjänstgöring vid andra skolfor­mer och inom det fria bildningsarbelel.

Om den statliga regleringen av rektors- och lärarljänslerna upphör, bör den rekommenderade översynen göras av de blivande avtalsslulande parterna under samråd med statens arbetsgivarverk.

En förbättrad lärarutbildning och lärarfortbildning

Kommittén vill framhålla, all både grundutbildningen och foribililning­en av lärare måsle rättas efter den lyngdpunktsförskjutning i verksamhe­ten mot det fria bildningsarbetels innehåll, pedagogik och metoder som kommittén förordat.

Med det ökade ansvar för verksamheien som huvudmännen och folkhögskolestyrelserna får enligt kommitténs förslag, blir det naturligt att dessa får ett större inflytande än nu på lärarutbildningen och ökat ansvar också för fortbildningen.

Med upphörandet av den statliga regleringen av lärartjänsterna, upp­hör också för folkhögskolorna ilei nuvarande systemet med B-avdragsle-dighet för studier. I stället förordar kommittén, som framgår av kapiilel om statsbidragsgivningen, all bidrag till loribililning och lokall ulveck­lingsarbeie läggs in i schablonbidragei Iill skolorna. Det blir därmed lol högskolestyrelserna som får ansvaret fiir hur medlen iill fortbildning skall användas.

Med det nu anförda som grunil bediimer kommittén del angelägel med en översyn av lärarutbildningen och lärarfortbildningen. Miijlighe­lerna att förlägga lärarutbildiiingen Iill mer iin en hiigskola bör diirvid diskuteras.

Den centrala statliga förvaltnings- och tillsynsfunktionen

Det är en erkänd uppfattning alt SÖ har fungerat väl som central för­valtnings- och tillsynsmyndighet för folkhögskolorna. Men med tanke på den översyn av SÖ:s uppgifter och organisation som förestår kan ilet finnas skäl att överväga alternativ. Översynen kommer nämligen sanno­likt att innebära att SÖ får en helt ny struktur.

Ett annat skäl är att en väntad förändring av statsbidragsgivningen till studieförbunden säkerligen kommer alt medföra att ett ökal ansvar för verksamheten läggs på studieförbunden. Också det statsbidragssystem

69

som kommittén föreslår kommer att ge huvudmännen och folkhögsko-     Prop. 1990/91:82

lestyrelserna ett ökal självständigt ansvar för verksamheten.

Bilaga  1

Nu nämnda skäl talar för att man vid en översyn av SO:s uppgifter och organisation bör överväga att överföra det cenirala förvalmings-och tillsynsansvaret för all folkbildningsverksamhet inom utbildnings-och kultursektorn från SÖ och statens kulturråd till ett stålens folkbild­ningsråd. Detta råd skulle överta förvaltnings- och tillsynsansvaret fiir folkhögskolorna samt för sluiliefiitbunden och den kullurverksamhel som studieförbunden får anslag till via slaiens kulluiråd.

Efter all ha vägt skäl för och emot en .sådan fiirändring, fiiioidar kommittén all frågan om central statlig fiirvallnings- och tillsynsmyn­dighet för folkhögskolorna förutsättningslöst prövas vid översynen av SÖ:s framtida uppgifter och organisation.

En förbättrad uppföljning och utvärdering

Kommittén föreslår riktlinjer för uppföljning och utvärilering av folk­högskolornas verksamhet.

Huvudansvaret för utvärderingen av verksamheten måste vila på de verksamhetsansvariga på varje skola (rektor, lärare, övrig personal och kursdeltagare) samt på skolstyrelserna och huvudmännen.

Vad riksdagen och regeringen har anledning att låta utvärdera är om verksamhetens resultat överensstämmer med de övergripande syften, mål och uppgifter som staten'satt upp som villkor för sitt bidrag och som författningsreglerats i folkhögskoleförordningen.

Utvärderingen bör redovisas i samband med vart tredje års fördjupa­de anslagsframställning. Inget hindrar att riksilagen och/eller regeringen inför varje sådan framställning uttrycker önskemål om bestämda utvär­deringsinsatser.

Stat, landsting, kommun, huvudmän och folkhiigskolcslyrelser bör därför i samverkan utforma och utpröva nya former och metoder för re­sultatredovisning och ulvärdering. Särskild vikt bör därvid läggas vid be­hovet av kvarttalivt inriktad utvärdering. Tillsynsmyndighelen bör ges i uppdrag alt initiera och leda detla utvecklingsarbete.

En ny folkhögskolelorordning

Kommitténs förslag till ny folkhögskoleliirordning bygger på uppfatt­ningen alt endast de föreskrifter skall finnas som .staten anser oundgäng­liga för att syftet med statsbidragsgivningen skall nås och att lillärnp-ningsföreskrifler, utfärdade av lilLsynsmyndigheten, skall behiivtis endast i undantagsfall. Därför har ett antal bestämmelser i nu gällande förord­ning uteslutits. Det sistnämnda gäller framför allt bestämmelser i fråga om tjänsteregleringen för lärare och rektorer; kommittén förutsätter att den nuvarande statliga regleringen upphör.

70

Med h

ä

nsyn till del 

ö

kade ansvar f

ö

r verksamheien som huvudm

ä

n- Prop. 1990/91:82 nen och folkh

ö

gskoleslyrelserna f

ö

resl

å

s f

å

, har best

ä

mmelserna i nuva- Bilaga 1 rande f

ö

rordning om tillsynsmyndighetens fastst

ä

llande av reglemente och om l

ä

rarr

å

d och kursr

å

d m.m. utg

å

tt liksom detaljf

ö

reskrifter om verksamheten. Varje styrelse b

ö

r .sj

ä

lv f

å

 avg

ö

ra vilka samr

å

dsorgan som b

ö

r finnas och vilka befogenheter som ilessa b

ö

r ha. Med tanke p

å

folk­h

ö

gskolornas betydelse som demokratifr

ä

mjande inslituiioner har dock en best

ä

mmelse medtagits om medinflytande vid styrelsesam mani raden f

ö

r kursdeltagare, l

ä

rare och 

ö

vrig personal.

Skyldigheten att erbjuda avgiftsfri h

ä

lsov

å

rd f

ö

resl

å

s upph

ö

ra - n

å­

gon s

å

dan skyldighet f

ö

religger inte inom andra vuxenuibildningsfor-mer.

71

Sammanställning av remissyttranden över

Prop. 1990/91:82

folkhögskolekommitténs betänkande (SOU

'' 

1990:65)Folkhögskolan i framtidsperspektiv

Yttranden har lämnats av 52 myndigheter och organisationer vilka be­retts tillfälle därtill, nämligen socialstyrelsen, statskontoret, riksrevi­sionsverket (RRV), statens arbetsgivarverk (SAV), statens invandrarverk (SIV), universitets- och högskoleämbetet (UHÄ), centrala studieslöds-nämnden (CSN), skolöverstyrelsen (SÖ), statens kulturråd, statens han­dikappråd, arbetsmarknadsstyrelsen, nämnden för vårdarljänst, universi­tetet i Linköping, Landstingsförbundet, Svenska kommunförbundet, Rö­relsefolkhögskolornas intresseorganisation (RIO), Svenska folkhögsko­lans lärarförbund (SFHL), Sveriges folkhögskoleelevers förbund (SFEF), Lärarnas riksförbund (LR), Landsorganisationen i Sverige (LO), Tjänste­männens Centralorganisation (TCO), Folkbildningsförbundel, lands­tingen i Stockholms, Sörmlands, Östergötlands, Jönköpings, Krono­bergs, Kalmar, Blekinge, Kristiandslads, Hallands, Bohusläns, Älvsborgs, Skaraborgs, Värmlands, Örebro, Västmanlands, Kopparbergs, Gävle­borgs, Västernorrlands, Jämtlands, Västerbottens och Norrbottens län, Stockholms och Gotlands kommuner, Handikappförbundens central­kommitté (HCK), Sveriges Frikyrkoråd, Svenska kyrkans centralstyrelse. Evangeliska fosterlandsstiftelsen (EFS), Sveriges Riksidrottsförbund samt Nykterhetsrörelsens landsförbund.

Därutöver har 58 yttranden inkommit från följande organisationer och enskilda: Arbetarnas bildningsförbund (ABF), Pensionärernas riks­organisation (PRO), Ridfrämjandet, Riksförbundet Finska föreningar i Sverige, Sveriges Dövas Riksförbund, Hörselskadades riksförbund. Riks­förbundet för bjärt- och lungsjuka. Riksförbundet för social och mental hälsa. De handikappades riksförbund, Hyresgästernas riksförbund, Hy­resgästföreningen i Södra Skåne respektive i Angered, DlK-förbundet, Fritidsforum, Forum för fritidsforskning. Föreningen Sveriges fritid­schefer, Fritidsledarskolorna, pedagogiska insitutionen, folkbildningsrå­det och institutionen för lärarutbildning vid Linköpings universitet. Folkhögskoleföreningen i Angered och i Malmö, Rektorsföreningen för landstings- och primärkommunala folkhögskolor, SÖ:s samrådskretsar för framtidsfrågor respektive social pedagogiska och kulturpedagogiska frågor, utbildningsrådel för dramapedagogiska utbildningar på folkhög­skolorna. Rektorerna vid rörelsefolkhögskolorna i Skaraborgs län, Birka folkhögskola (enskild lärare),Bollnäs folkhögskola (lärarrådet), Bona folkhögskola (gemensamt för styrelse, lärarråd, elevkår och rektor). For­sa folkhögskola (LR:s lokalavdelning), FVamnäs folkhögskola (styrelsen), Göteborgs folkhögskola (styrelsen och lärarrådet), Hellidens folkhögsko­la (SFHL:s lokalavdelning), Hemse folkhögskola (elevkåren), Härnö­sands folkhögskola (rektor). Kvinnofolkhögskolan (styrelsen), Kyrke-ruds folkhögskola (lärarrådet och SFHL:s lokalavdelning), Katrinebergs folkhögskola (styrelsen), Ljungskile folkhögskola (styrelsen). Malungs folkhögskola (styrelsen). Marieborgs folkhögskola (styrelsen), Molkoms

72

folkhögskola (styrelsen),[REDACTED_EFTERNAMN] folkhögskola (styrelsen, lärarrådet och Prop. 1990/91:82 elevkåren), Samernas folkhögskola (styrelsen), S:ta Birgittas folkhögsko- Bilaga 2 la (styrelsen), Sånga-Säby folkhögskola (styrelsen), Slensunds folkhög­skola (styrelsens arbetsutskott), Wendelsbergs folkhögskola (lärarrådet), Wiks folkhögskola (lärarrådet), Vimmerby folkhögskola (styrelsen), Års-tagårdens folkhögskola (personalen respektive studerandekåren), saml Örebro folkhögskola (lärarrådet och styrelsen).

Sammanställningen har disponerats efter betänkandets kapitel- och rubrikindelning.

1. Vuxenutbildningen och folkhögskolan i ett framtidsperspektiv

Så gott som alla remissinstanser instämmer i allt väsentligt i kommitténs syn på folkhögskolans roll och uppgifter i framliden. Många understry­ker särskilt den betydelse folkhögskolan har och bör ha för det fria folk­bildningsarbetet och för de korttidsutbildade. Några använder formule­ringen att folkhögskolan bör vara ett folkriirelseförankrat och profilbe-stämt alternativ till del allmänna skolväsendel.

Allmänt tillstyrks den föreslagna övergången till en mer utpräglad mål- och resultatstyrning och därmed till minskad statlig reglering av verksamheten. Men nästan lika allmänt anses alt regelförenklingen kan och bör gå längre än vad kommittén föreslagit.

Kompletterande eller avvikande synpunkter har anmälts från några håll. Sålunda anser statskontoret alt folkhögskolans ulbud mera marke­rat borde ha setts i ett totalt vuxenutbildningsperspekliv och att risken för fortsatt överetablering av vuxenutbildning borde ha bedömts. En jämförelse mellan folkhögskolornas kostnader och kostnaderna inom övrig vuxenutbildning för likartade utbildningar borde också ha gjorts.

Ser man folkhögskolan huvudsakligen som en integrerad del av vux­enutbildningen, bör skolan dimensioneras i relation till hela vuxenut­bildningen, framhåller statskontoret vidare. Ser man däremot folkhög­skolan som en del av samhällets stöd till folkrörelserna, kan stödet över­föras till det allmänna folkrörelsestödet på civildepartementels huvudti­tel. Statskontoret förordar del senare alternativet. Också besparingssyn­punkter anläggs av statskontoret som förmodar all behovet av åtstram­ning av statsutgifterna rimligtvis innebär att även statsbidragsnivån till folkhögskolorna kan komma ati omprövas. Uppfattningen delas av RRV. Landstingsförbundet påpekar att antalet folkhögskolor inte måste vara konstant och att landstingen kan komma att ompröva behovet av folkhögskolor på samma sätt som gäller för all annan landstingsverk­samhet.

RRV anser att statsmakterna bör överväga mera långtgående föränd­ringar än vad kommittén föreslagit. De förändringar som RRV vill se gäller bl.a. tydligare utbudsbegränsningar av de yrkesbetonade kurserna och kortkurserna. Ock socialstyrelsen, CSN, Landstingsförbundet, Kom­munförbundet,  statens  kulturråd,   LR,   DIK-förbundei,  Stockholms  läns

73

tandsting och dess kulturförvaltning, Stockholms stad och dess skolstyrelse,     Prop. 1990/91:82 Gävleborgs läns m.fl. landsting samt SFEF anser alt den yrkesinriktade     Bilaga 2 utbildningen bör begränsas.

SÖ menar liksom statskontoret och RRV att folkhögskolans uppgift inom vuxenutbildningen bör göras klarare och att en tydligare rollför­delning mellan folkhögskolan och övrig vuxenutbildning bör eftersträ­vas. Därvid måste folkhögskolans möjligheter att genom sin särart vara en alternativ utbildningsform särskill beaktas.Detta innebär bl.a. att folkhögskolan inte bör ha monopol på något slag av utbildning.

SÖ anser också att del hade varit önskvärt om kommittén anlagt ett starkare nordiskt och internationellt perspektiv på folkhögskolan. Sam­ma uppfattning framför RIO, som därtill menar att kommittén kraftiga­re borde ha betonat folkhögskolornas betydelse för folkrörelser och or­ganisationer.

Arbetsmarknadsstyreben och SÖ påpekar all det är viktigt alt folkhög­skolornas verksamhet är arbetsmarknadsorienterad och arbetsmarknads-anpassad.

Att folkhögskolorna bör kunna vara kulturcentra i bygden och re­gionen och att de också har en viktig roll när del gäller att höja kvalite­ten på del amatörkulturella området understryks av siatens kulturråd. Den senare uppgiften kan enligt kulturrådet fullgöras genom ett närma­re samarbete med sludieförbunden och genom arrangerande av möten mellan den professionella kulturens utövare och amalörkulturens delta­gare.

Statskontoret, RRV, SÖ och UHÄ anser att kommittén borde närmare ha analyserat frågan om vad som beträffande målgrupper m.m. bör skil­ja folkhögskolan från den kommunala vuxenutbildningen så att paral­lella utbildningar kan undvikas. Folkhögskolans främsta uppgift finns inom det fria bildningsarbetet, och folkhögskolorna bör inte vara yrkes­utbildningsinstitutioner och paralleller till gymnasieskolan eller alterna­tiv till högskolan. Däremot bör kontakterna mellan folkhögskolan och högskolan förstärkas ifråga om spridandet av aktuell forskningsinforma­tion.

Att olika anordnare av vuxenutbildning ger möjligheter att nå sam­ma mål men på olika vägar är dock inle detsamma som att ge parallella utbildningar, framhåller Gotlands kommun. Ett visst mått av konkurrens mellan olika vuxenutbildningsanordnare ger dessutom mångfald, nytän­kande och kvalitet.

Utbildnings- och forskningsnämnden för lärarutbildning vid Linköpings universitet anser att kommittén borde utförligare ha behandlat folkhög­skolan som utvecklings- och kulturinstitution. Styrelsen för Kvinnofolk­högskolan i Göteborg tycker att kvinnoperspektiv borde ha beaktats me­ra vid överväganden om folkhögskolan som vuxenutbildare.

74

2. Ett brett kursutbud med tydlig folkhögskoleprofil        Prop. 1990/91:82

Bilaga 2

2.1. Kursutbudets allmänna karaktär

Vad som föreslagits beträffande indelningen av kursutbudet och dettas karaktär, kursernas längd och benämning m.m. finner de flesta ända­målsenligt. Bl.a. tillstyrker följande förslaget; RRV, UHÄ, CSN, Lands­tingsförbundet, Kommunförbundet, LO saml Kronobergs, Kalmar, Hal­lands, Bohusläns, Älvsborgs, Värmlands och Kopparbergs läns landsting.

Några, bl.a. Västmanlands läns landsting, frågar om man behöver skil­ja på allmänna kurser och specialkurser eller på specialkurser och yr­keskurser. Enligt RIO och SFHL kan det bli svårt all avgöra om en kurs är en specialkurs eller en yrkeskurs. RIO avvisar inle förslagen men fin­ner det inte nödvändigt att indelningen av kursutbudet regleras i förord­ning. RIO anser också att 4 veckor bör vara lägsta "långkursmålt", samt att någon högsta tidsgräns för långa kurser inte är nödvändig. RIO me­nar vidare, liksom även SFHL, att kurser i samverkan med högskola skall kunna anordnas som högskolepoänggivande kurser om vissa hög­skolevillkor är uppfyllda.

Styreben för Marieborgs folkhögskola hävdar all folkhögskolan all­tjämt bör vara en konvergenspunkt både för folkbildnings- och vuxenut­bildningstraditionerna, och styrelsen för Sänga-Säby folkhögskola, lärar­rådet vid Bollnäs folkhögskola, personalen vid Arstagårdens folkhögskola och elevrådet vid Hemse folkhögskola m.fl. anser det angeläget att folk­högskolans behörighetsgivande utbildning och yrkesutbildning får vara kvar.

2.2 Allmänna kurser

Remissorganen instämmer överlag i kommitténs slutsats att de allmänna kurserna bör finnas kvar och alt folkhögskolorna genom fiexibla under­visningsformer och särskilila .satsningar bör göra allt vad de kan för att nå korttidsutbildade, vilka bör utgöra kursernas främsta målgrupp. Många betonar det nödvändiga i all sludiefinansieringsmöjligheterna av­sevärt förbättras för denna målgrupp.

Enligt Folkbildningsrådet vid Linköpings universitet bör kursen inte beskrivas genom angivande av vilkel slag av ämnen den skall innehålla -istället bör anges att den ger kunskaper inom ett brett kunskapsområde och att den är anpassad efter utbildningsmässigt eftersatta gruppers be­hov.

Om förslaget att varje skola för alt vara statsbidragsberälligad årligen skall anordna minst en allmän kurs om minst 30 veckors längd och med lägst 20 deltagare närvarande vid kursstarten är meningarna delade. Förslaget tillstyrks av bl.a. RRV, SÖ, SFEF, Landstingsförbundet och landstingen i Sörmlands, Hallands, Älvsborgs, Värmlands och Gävleborgs län. SÖ framhåller att detta statsbidragsvillkor är ell grundläggande krav för stadga i verksamheten och för upprällhållanile av en bred kompe-

75

tens hos l

ä

rark

å

ren. Del markerar betydelsen av en gemensam bas av     Prop. 1990/91:82 allm

ä

norienterande kurser som motverkar tendensen till dominans f

ö

r     Bilaga 2 korta och mer specialbetonade kurser. En l

å

ng allm

ä

n kurs 

ä

r ocks

å

 en f

ö

ruts

ä

ttning f

ö

r att de utbildningspoliliska m

å

len skall n

å

s. Eftersom kommitt

é

n vidgat definitionen p

å

 allm

ä

n kurs, inneb

ä

r f

ö

rslaget i prak­tiken en uppmjukning av nu g

ä

llande regler.

Andra 

ä

r tveksamma meil tanke p

å

 sv

å

righeterna f

ö

r mindre skolor utanf

ö

r t

ä

torterna all uppfylla kravet. De f

ö

rordar all nuvarande alter­nativ till huvudvillkoret f

å

r sl

å

 kvar, dvs. 

å

rligen minsl tv

å

 kurser om minst 15 veckors l

ä

ngd vardera och i tiden f

ö

rlagda efter varandra; det inneb

ä

r i praktiken en 15-veckorskurs per termin. Till dessa h

ö

r SFHL, Bohuslandstingei, 

Ö

rebro och V

ä

sterbottens l

ä

ns landsiing, AB PRO f

ö

r­modar att dess skola sannolikt m

å

ste l

ä

ggas ned om f

ö

rslaget genomf

ö

rs.

RIO, Folkbildningsf

ö

rbundet, ABF, Svenska kyrkans centrabtyrebe, Fri­kyrkor

å

det, Nykterhetsr

ö

relsens landsf

ö

rbund, Sveriges riksidrottsf

ö

rbund och J

ä

mtlands l

ä

ns landsiing avstyrker eller ullalar tveksamhet med mo­tiveringen att f

ö

rslaget kan 

ä

ventyra m

ö

jligheterna all n

å

korttidsutbil­dade. RIO f

ö

rordar f

ö

r 

ö

vrigi en helt ny variant av inneb

ö

rd att varje folkh

ö

gskola 

å

rligen f

ö

r prioriterade grupper skall anordna allm

ä

nori­enterande kurser av minst 4 veckors l

ä

ngd och som omfattar minsl 600 dellagarveckor.

Norrbotten l

ä

ns landsting t

ä

nker sig an kravet p

å

 en 30 veckors all­m

ä

n kurs kan uppfyllas genom en uppdelning av kurstiden i intervaller under en tre

å

rsperiod.

Frikyrkor

å

det, Sveriges D

ö

vas Riksf

ö

rbund, styrelsen f

ö

r Samernas res­pektive S

å

nga-S

ä

by folkh

ö

gskola m.fl. p

å

talar sv

å

righeterna att rekrytera minsl 20 deltagare och att beh

å

lla det anlalel uniler en l

å

ng kurs samt att effektivt ut

ö

va s

å

dan pedagogik som ofta 

ä

r n

ö

dv

ä

ndig f

ö

r korttidsut­bildade. Flera av dessa remissorgan p

å

talar behovet av dispensm

ö

jlighe-ler.

Endast i n

å

gra f

å

 yttranden, s

å

som fr

å

n Sveriges D

ö

vas Riksf

ö

rbund, f

ö

rekommer inv

ä

ndningar mol f

ö

rslaget att allm

ä

nna kurser inle skall f

å

 anordnas enbart f

ö

r s

å

dana som redan har fullst

ä

ndig 3- eller 4-

å

rig gymnasieutbildning.

2.3. Specialkurser

Inga inv

ä

ndningar noteras, men en rad tillstyrkanden och understryk­ningar fr

å

n t.ex. UH

Ä

, S

Ö

, Kommunf

ö

rbundet, RIO, LO och Svenska kyrkans centralstyrelse. RRV p

å

pekar dock risken f

ö

r dubblering inom folkh

ö

gskolan av gymnasieskolans estetiska kursulbud och anser all n

å­

gon form av medgivande fr

å

n tillsynsmyndighet d

ä

rfiir b

ö

r pr

ö

vas.

V

ä

rmlands l

ä

ns landsting noterar att komiti

é

n inle diskuterat antag­ningsproven till vissa estetiska utbildningar; landslingel kan endast med tvekan acceptera s

å

dana prov. CSN anser att de l

å

nga konstn

ä

rliga ul-bililningarna 

ä

r ell problem inle minst ur studiesliids.synpunkt.

76

Folkhögskolornas utbildningsråd för dramapedagogutbildningen yr-     Prop. 1990/91:82 kar bl.a. på att denna utbildning bör kompletteras med en ettårig på-     Bilaga 2 byggnadskurs och ges högskolemässigt kompelensvärde.

Statens kulturråd anser att översynen av den högre konstnärliga ut­bildningen bör behandla frågan om folkhögskolornas förberedande ut­bildning och att folkhögskolorna bör ha ett arbelsmarknadsperspektiv vid sin planering av kursutbudet. Kulturrådet undeislryker behovet av ett utvecklat samarbete mellan folkhögskolan och studieförbunden vad gäller utbildning av ledare inom kultursektorn liksom behovet av krea­tiva möten mellan den professionella kulluren och amatörkulturen. Rå­det tillstyrker förslaget om alt några folkhögskolor kan ges nationella uppgifter och tillfogar förhoppningen alt även andra konstnärliga områ­den än musik kan komma ifråga för sådana kvalilelshöjande åtgärder.

FolkbUdningsrådct vid Linköpings universitet finner det mycket ange­läget att folkhögskolorna tillsammans med sina huvudmän och studie­förbunden bildar lokala kulturcentra.

2.4      Yrkesinriktade kurser

Kommitténs bedömningar och förslag tillstyrks av bl.a. sociabtyreben, RRV, UHÄ, CSN, SÖ, statens kulturråd, Landstingsförbundet, Kommun­förbundet, SFFIF, LR, LO, TCO, Kalmar, Kristianstads, Kopparbergs och Gävleborgs läns landsiing, Stockholms kommun och skolsiyrcbe samt Svenska kyrkans centrabtyrebe.

HCK påpekar att speciella behov av utbildning finns för ledare och funktionärer inom handika|)prörelsen och all ilessa behov bör beaktas och tillgodoses särskilt. SIV pekar på behovet av tvåspråkig yrkesutbild­ning för olika slag av invandrarorgan och invandrarorganisationer. Soci­alstyrelsen önskar all utbildning av personal för socialtjänsten bör spri­das till fler folkhögskolor eftersom sådan utbildning ännu inle fått klar förankring i del allmänna skolväsendet.

RIO, Folkbildningsförbundet, ABF, Sörmlands läns landsting, Nykter-hetsrörebens landsförhund och ABF avvisar tanken på förhandsprövning via tillsynsmyniligheten av vissa yrkesinriktade kurser liksom tanken på en för alla utbildningsanorilnare samlad riks- respektive regionalpla­nering av det yrkesinriktade utbudet. I stället förordas en prövning i ef­terhand i samband med utvärdering.

2.5      Fritidsledarutbildningen

Kommittén får stöd för det väsentliga i sina fötslag beträffande grundut­bildningen av sociabtyreben, UHÄ, SFHL, RIO, SFEF, LR, TCO. Sven­ska kyrkans centrabtyrebe och Nykterhetsrörelsens landsförbund, Fritidsle­darskolorna och Föreningen Sveriges Fritidschefer m.fl. Fritidsledarskolor­na anser dock att kommittén underskattat värdel av en enhetlig utbild­ning och framhåller all det är viktigare all utbilda generalister än spe­cialister.

77

LO och Landstingsförbundet kan på sikt tänka sig en samordning av     Prop. 1990/91:82 fritidsledarulbildningen och fritidspedagogutbildningen. Sociabtyreben    Bilaga 2 pläderar för en närmare samverkan mellan dessa båda utbildningar bl.a. i form av ell gemensaml grundläggande kursinnehåll.

RIO, SFHL och Fritidsledarskolorna förordar att den föreslagna refe­rensgruppen för utbildningens utveckling får verka fristående från den centrala tillsynsmyndigheten. Fritidsledarskolorna ulgår från att de får en ledande roll i denna referensgrupp. Fritidsforum och Föreningen Sve­riges Fritidschefer år däremot tveksamma till en referensgrupp och me­nar att del även i fortsättningen behövs en vägledande studieplan.

RRV, SÖ, Kommunförbundet och TCO anmäler avvikande mening beträffande folkhögskolans nuvarande monopol på frilidsledarutbild­ning. Också högskolan bör få anordna sådan utbildning, menar de och pekar på att flera högskolor redan anordnar likartad utbildning. Samma uppfattning har institutionen vid Linköpings universitet. SÖ påpekar bl.a. att det kan vara en fördel all människor som arbetar inom samma om­råde har skolats i olika bildningstraditioner och att monopolet är ofö­renligt med principen all inte innehållet ensamt utan också kunskaps­syn och arbetsformer skall avgöra vilken utbildning som skall anordnas på folkhögskola respektive högskola. RRV framhåller all en förläggning till högskolan underlättar utbildningens forskningsanknytning. Forum för friticbforskning framhåller inrättandet av en treårig fritidsvelarlinje vid högskolan.

Sveriges riksidrottsförbund är positivt till ett närmare samarbete med högskolan. Norrbottens läns landsting förordar en förlängning av den tvååriga ulbildningen med ell Ireilje år förlagt till högskolan.

Beträffande påbyggnadsutbililningen anförs invändningar endast från RRV. För det första, menar RRV, innebär förslaget att man går runt det egentliga huvudproblemet, nämligen monopolet. För det andra har på­byggnadsutbildningen så påtaglig karaktär av personalutbildning all den bör bedrivas som uppdragsutbildning. I annat fall bör behovet av den vägas mot liknande behov inom andra yrkesområden. Fritidsledarskolor­na anser att påbyggnadsutbililningen bör få utvecklas på flera orter sam­tidigt.

Förslaget om en tillfällig forskningsdelegation stöds bl.a. av AMS, SFHL och LR, men avstyrks av sociabtyreben, RRV, UHÄ och Lands­tingsförbundet. Socialstyrelsen, RRV och UHÄ menar att forskningspro­jekt inom fritidsområdet bör få konkurrera med annan forskning inom ramen för nuvarande besluts- och finansieringsordning. Landstingsför­bundet förordar en reguljär inordning i temaforskningen vid Linkö­pings universitet. Forum för friiidsforskning önskar en permanent forsk­ningsorganisation och ingen lillfallig delegation.

RIO, Friiidsforum och Föreningen för Sveriges fritidschefer anser det inle realistiskt att föreningslivet skulle kunna bidra till finansieringen av fritidsforskningen.

78

2.6                                                                                                  Handikappades möjligheter till folkhögskolestudier

Prop. 1990/91:82

Inga invändningar förekommer men väl en rad kompletteringar. Således

°

hävdar SÖ att man från ett mer schabloniserat bidragssystem bör bryta ut såväl de specialdestinerade bidragen som bidragel per deltagarvecka för handikappade och hantera dem i särskild ordning. Liksom RIO, TCO, SFHL, Frikyrkorådet och Svenska kyrkans centrabtyrebe anser SÖ också att det nuvarande särskilda bidraget för handikappanpassning av lokaler bör vara kvar. RIO föreslår för övrigt all den statliga administra­tionen av handikappfrågorna, som nu sker dels genom SÖ, dels genom Nämnden för vårdarljänst, i framliden uppdras ål en ny och sammansla­gen myndighet.

Handikappkunskap bör enligt HCK ingå som en del av lärarutbild­ningen och speciella medel avsättas för fortbildning och forskning om handikappfrågor.

En utredning om möjligheterna att bättre utnyttja folkhögskolorna för att ge flerspråkig kompetens åt personal som arbetar med habilite-ringav handikappade invandrare föreslås av SIV.

Statens handikappråd rekommenderar all varje skola antar ett hand­lingsprogram för alt göra skolan handikappanpassad. Rådet anser det värdefullt om handikapprörelsen, och då särskill Hörselskadades riks­förbund, får möjlighet att driva en folkhögskola i egen regi. Rådet föror­dar att bidrag för vårdarljänst, som nu utbetalas av nämnden för vårdar­ljänst, och bidrag för eleveassistenter, som nu hanteras av SÖ, i fortsätt­ningen slås samman till ett enda bidrag. Della anser även nämnden för vårdarljänst och DHR.

Hörselskadades riksförbund lämnar en rad argument för behovet av en egen folkhögskola och ger därutöver praktiska anvisningar till vad som behöver göras för att nuvarande och nya folkhögskolor för vuxen-hörselskadade och vuxendöva skall bli bättre utrustade. Riksförbundet för social och mental hälsa pekar på behovet av extra resurser för uppsö­kande verksamhet bland psykiskt handikappade. Sveriges Dövas Riksför­bund anser att ett överförande av lolkuibildningen till uppdragsutbild­ning inte bör gälla teckentolkulbildningen på Västanviks folkhögskola på grund av denna utbildnings unika karaktär och behov.

2.7       Korta kurser och samverkanskurser

Delade meningar redovisas ifråga om andelen undervisning som på kor­ta samverkanskurser bör fullgöras av folkhögskollärare samt beträffande högsla andelen dellagarveckor som sådana kurser bör få omfatta.

Några remissorgan, bl.a. LO, Svenska kyrkans centrabtyrebe och Riks­förbundet för hjärt- och lungsjuka, tillstyrker kommitténs förslag medan SÖ, SFHL, LR, Nykterhetsrörelsens landsförbund, fem landsting och styrel­serna för Molkoms respektive Sånga-Säby m.fl. folkhögskolor hävdar alt lärarmedverkan inte bör sänkas till lägst 15% utan fortfarande uppgå till lägst 25% av undervisningstimmarna. SFHL anför som skäl attdel är viktigt alt samverkanskurserna verkligen blir folkhögskolekurser och in-

79

6-Riksdagen 1990/91. 1 saml. Nr82

te endast en transferering av statsbidrag till organisationerna. LR menar     Prop. 1990/91:82 för sin del att 25% är en nödvändig förutsättning för att en samverkan-     Bilaga 2 skurs skall belasta folkhögskoleanslaget.

Lärarundervisningsinsatsen föreslås av RIO kunna anges med formu­leringen att lärare med fast anställning på den anordnande skolan skall svara för lägst 25% av del årliga totala antalet undervisningslimmar på samverkanskurserna.

SÖ, TCO, SFHL, SFEF, LR och styrelsen för Bona folkhögskola vill att gränsen för andelen korta samverkanskurser vid varje skola sätts till 1/3 av antalet dellagarveckor. 1 annat fall kan, anser SÖ, skolans karaktär av folkbildningsinslitution gå förlorad, och SFHL tillfogar att risken då är stor att folkhögskolan huvudsakligen blir ett kurshotell. RIO, Gävleborgs-landstingct och Nykterhetsrörelsens landsförbund ser däremot gärna att gränsen sätts till 50% och alt den gränsen får gälla oavsett hu­vudman.

Mot bakgrunden all 85% av de korta kurserna är samverkanskurser anser RRV att statsmakterna bör överväga att antingen reglera verksam­hetens omfattning eller ifrågasätta om verksamheten över huvud tagel skall ges statsbidrag över folkhögskoleanslagel. Det senare skulle innebä­ra att verksamheten bedrevs som uppdragsutbildning och att eventuella statsbidrag ges via folkrörelseanslagel.

CSN noterar med förvåning att kommittén inle lämnat några förslag som syftar till att förstärka korikursverksamhelen bland korttidsutbild­ade. CSN anser del angeläget alt alla folkhögskolor mobiliseras för en sådan förstärkning och för den saken krävs någon form av stimulans, t.ex. ett förhöjt statsbidrag. Detta kan kombineras med garanterad rätt till korttidsstudieslöd och internatbidrag.

2.8 Uppdragsutbildning inom folkhögskolan

De mycket få remissorgan som kommenterat detla avsnilt i belänkandet tillstyrker i det väsentliga men har i några detaljer annorlunda uppfatt­ning än kommittén. Så i.ex. hävdar RIO och SFHL alt korta samverkan­skurser inte bör överföras till uppdragsutbildning och SIV att sådant överförande inte bör gälla lolkuibildningen. RIO anser del inle nödvän­digt att förordningsreglera uppdragsutbildningen - förordningens regel­system bör gälla endast den statsbidragsberätiigade verksamheien. SFEF varnar för riskerna av alltför mycken uppdragsutbildning på skolorna -kursdeltagarna i den utbildningen hamnar ofta utanför skolsamhället och fångas inte in i gemenskapen. Inle minsl gäller detta flyktingar. Skolorna bör inte heller uppmuntras till ökad uppdragsutbildning av ekonomiska skäl.

Pedagogiska institutionen vid Linköpings universitet hävdar att upp­dragsutbildning bör accepteras endast om den har en klar inriktning mol allmän medborgerlig bildning.

80

2.9. Studieomdömet och dess normering m.m.

Prop. 1990/91:82

Vad kommittén föreslagit beträffande normeringsprov, allmän behörig-

'

het och på sikt ett övervägande av behovet av en särskild kvot för folk­högskolan vid antagning till högskoleutbildning tillstyrks av bl.a. stats­kontoret, RRV, UHÄ, RIO, SFHL, SFEF och TCO.

Statskontoret, RRV, Landstingförbundei, Kristianstads, Västmanlands och Norrbottens läns landsting samt ytterligare några remissorgan anser att folkhögskolekvoien bör avskaffas. Av samma uppfattning är Örebro läns landstings förvaliningsulskoii, vars uppfattning därvidlag dock inle delas av styreben för och lärarrådet vid Örebro folkhögskola.

Avvikande mening om behovet av normering anmäler SÖ och LR.Enligt SÖ:s uppfattning finns det endast två vägar att gåi denna frå­ga. Antingen bestämmer man sig för att folkhögskolan inle skall ha en egen kvotgrupp och då blir ett normeringsförfarande inaktuellt, eller också behåller man den särskilda kvoigrupppen varvid en normering är nödvändig. SÖ instämmer med kommittén om alt högskoleprovet i så fall är väl lämpat och att ett särskilt folkhögskoleprov inte behövs. Del­tagande i provet bör vara obligatoriskt i de fall studieomdömen utdelas. Enligt LR är det i längden ohållbart alt inte ha något normeringsinstru­meni - om del inte finns ett sådant, kommer förtroendet för stuilieom-dömet så småningom all urholkas.

Kommitténs rekommendationer om en översyn och skärpning av kraven för inlyg om särskild behörighet delas av UHÄ, SÖ, LR och Värmlamb läns landsting. SÖ framhåller också alt del är mycket svårt alt förena denna form av behörighetsgivning med folkhögskolans allmänna mål.

UHÄ menar alt ett villkor skall vara att kursplanerna för gymnasie­skolan eller komvux skall följas av lärarna för de elever som önskar uppnå särskild behörighet i ell eller flera ämnen och an detta villkor för utfärdande av intyg om särskild behörighet bör anges i folkhögskole­förordningen.

RIO, SFHL, SFEF, lärarrådet vid Hellidens folkhögskola och styreber-na för Bollnäs, Bona och Göteborgs folkhögskolor m.fl. avstyrker eller är tveksamma. Centrala prov hör inte hemma i den betygsfria folkhögsko­lan, anser RIO och SFHL, medan SFEF skriver att "behörighetsgivning-en inte får leda till all folkhögskolan kopierar gymnasieskolans pedago­gik med kunskapsprov och snullifierad pluggkunskap".

3. Huvudmannaskapsfrågor

Ett tjugotal tillstyrkanden men inga avstyrkanden eller invändningar kan noteras. SÖ, RIO, SFHL, SFEF, LR, Rektorsföreningen för landsting­ens och primärkommunernas folkhögskolor samt Gotlands kommun och fem landsting understryker dock vikten av att det även i framtiden finns ett rimligt antal politiskt och religiöst neutrala folkhögskolor och alt detta är väsentligt inle minst för de kortiidsutbildades skull. SFHL po-

81

ängterar angelägenheten av att personalkonsekvenser beaktas i mycket     Prop. 1990/91:82

god tid före verkställigheten av överförandebeslut.

Bilaga 2

Hyresgästernas Riksförbund anser, med instämmande av Hyresgäst­föreningen i södra Skåne och Hyresgästföreningen i Angered, att utrymme måsle skapas för startande av nya sladsdelsinriktade folkhögskolor. Folk­högskoleföreningen i Malmö går längre och kräver förtur för sådana sko­lor.

4. Internat - externat. Utlokalisering av kurser m.m.

Ett förstärkt statsbidrag till internalkursverksamhel föreslås av RIO, EFS, Nykterheisrörebens landsförbund, SFHL, LR, SFEF, Stockholms läns landsting och styreben för Marieborgs folkhögskola. Motiveringen är dels den allmänt erkända betydelsen av internatmiljön, dels det faktum att kostnaderna för inlernatkurser är betydligt högre än för externatkurser.

1 detta sammanhang för RIO på tal några särskilda problem och bland dem det förhållandet att internalen på många skolor ger under­skott som måsle kompenseras med andra intäkter och att del finns stora behov av såväl nybyggnad som reparation av undervisnings- och sam­lingslokaler på många av folkrörelsernas folkhögskolor. RIO föreslår därför att lånemöjligheter för sådana arbeten öppnas för folkhögskolor­na på samma sätt som gäller för lån till elevhem.

SÖ och LR tillstyrker rekommendaiionen all den tilltagande benä­genheten alt förlägga långa kurser till orter på ofta myckel långt avstånd från moderskolan bör hejdas.SÖ:s tillstyrkande avser dock ej ullandsför-lagda kurser./?/0, PRO, SFHL, SFEF, Riksförbundet Finska föreningar i Sverige, Frikyrkorådet och Svenska kyrkans centrabtyrebe avråder dock från att införa begränsningsformuleringen dagligt pendlingsavstånd. For­muleringen kan leda till gränsdragningsproblem och lolkningstvisler. Det räcker att betona att utlokaliserade kurser skall ha en nära kontakt med moderskolan. Frikyrkorådel anser all en regel om pendelavslånd skulle innebära ett allvarligt avbräck för fiera samfund i möjligheten för deras folkhögskola eller folkhögskolor att vata en resurs för utbildning och fortbildning av lekmän och funktionärer. De flesta frikyrko.samfun-den har medlemmar över hela landet, och särskilt hårt skulle en sådan regel drabba samfund som har endast en enda folkhögskola. Styrelsen för Bona folkhögskola gör samma bedömning för de huvudmän som har en­dast en riksrekryterande folkhögskola.

Möjligheterna att uppdela stora skolor i flera mindre tillstyrks av bl.a. RIO och även av SFHL som ilock anmärker all personalkonsekvenserna av sådana förändringar bör analyseras närmare.

Förslaget alt huvudmän med flera folkhögskolor själva skall få fördela statsbidragsresurserna mellan sina skolor tillstyrks av RIO och Värmlands läns landsting. SFHL påpekar att sådana omfördelningar bör få göras först efter samtycke från styrelse och lärarråd vid den skola varifrån re­surser tas.

82

5. Studiefinansieringsproblem

Prop. 1990/91:82

Bilaga 2 Kommittén har inte haft till uppdrag att behandla studiefinansierings­problem. Men den har till utredningen av finansieringen av vuxnas stu­dier framfört en rad argument för att särskilt de kontiilsulbildades möj­ligheter all finansiera folkhögskolestudier behöver förbättras. Flera re­missorgan understryker vikten av sådana förbättringar, bland dem SIV, RIO, SFHL, SFEF, LO och TCO. Studerandekåren vid Arstagårdens folk­högskola anser att man måsle införa studielön om man vill nå de sämst utbildade.

6. Ett förenklat statsbidragssystem

överlag tillstyrks de vä.sentliga dragen i kommitténs fötslag till nytt, mer schabloniserat statsbidragssystem. Inget remissyrkande innehåller av­slagsyrkande på någon viktigare punkt. Örebro-landstinget betonar dock att det nya systemet inte får medföra någon ko.stnadsöverflyttning från staten till huvudmännen.

I några avseenden finns emellertid delade upplänningar och i andra kompletterande synpunkter och förslag. Såleiles anser statskontoret att förslaget innehåller alltför många undantag för alt bli läitadministrerat och all det inte på ett avgörande sätt löser problemet med den nuvaran­de underbudgeleringen. Del svarar inte heller mol del nya planerings-och styrsystemet för budgetprocessen. Kontoret tillstyrker dock alt bi-dragsiakel per folkhögskola behålls och all biilragsirappan avskaffas. Med statskontorets förut redovisade tanke att slalen skulle ge bidrag en­dast till rörelsefolkhögskolorna sympatiserat rektorerna vid Skaraborgs läns rörelsefolkhögskolor. Statskontoret erinrar vidare om alt den nuva­rande differentieringen med 5,8% lägre bidrag för landslingsfolkhögsko-lorna är baserad på att dessa skolor inle fåt statsbidrag för hela arbetsgi­varavgiften för folkhögskollärarna; när nu kopplingen till lärarlönerna upphör, är därför inte den differentieringen längre relevant. I.antbtings-förbundei och ett tiotal landsiing samt styrelsen för Bollnäs folkhögskola menar dock all statsbidraget bör vara lika stort för alla skolor oavsett huvudman.

RIO, Folkbildningsförbundel, LO, Frikyrkorådel, Svenska kyrkans cen­trabtyrebe, EFS, Sveriges Riksidroiisförbund och Nykterhetsrörelsens landsförhund framhåller, all rörelsefolkhögskolorna bör ha minsl 20% hiigre bidrag än landstingsfolkhögskolorna. Huvudskälen är rörelsesko­lornas bräckligare ekonomi och landsting.sskolornas belydligl högre of­fentliga bidrag.

CSN och Jönköpings läns landsting framhåller vikten av extra resur­ser för korilidsulbildade. LR anser all ingen skola biir vara slörre än 7 500 dellagarveckor, och liksom SFHL och KO avvisar LR den föreslag­na sänkningen av lärartätheten och stöds därvid av bl.a. styrelserna för Malungs och[REDACTED_EFTERNAMN] folkhögskolor.

83

1-Riksdagen 1990/91. I saml. Nrö

Några landsting förordar en friare disposition av statsbidraget och sä-     Prop. 1990/91:82 ger nej till den öronmärkning som kommittén  fiireslagil för bl.a. ul-     Bilaga 2 veckling och fortbildning.

SFHL lanserar för övrigt en egen modell för statsbidraget, innebäran­de att varje skola får en grundplåt på ca 300 000 kronor för rekiorsfunk-tionen och en kanslifunktion, och därefter statsbidrag efter antalet della­garveckor. SFHL anser del också mycket olyckligt om de nuvarande s.k. B-avdragsresurserna läggs ut på skolorna. Resursen bör alltjämt finnas centralt. Samma uppfattning har//<>/«/ä/'(iA/'åri.

HCK framhåller all insatser fiir handikappade biir redovisas med stor tydlighet i den fördjupade anslagsframställning som lillsynsmyndighelen skall inge. HCK avstyrker sammanslagningen av nuvarande anslagspos­ter inom avdelningen särskilda statsbidrag. Motiveringen är den att en generaliserad bidragsgivning medför stor risk för att handikappade blir förlorarna vid fördelningen.

Styrelsen för Framnäs folkhögskola och rektor för Härnösands folkhög­skola tillstyrker kommitténs förslag om att den extra musikresursen bör koncentreras till ett mindre antal skolor som sedan läng tid bedrivit kvalificerad musikutbildning och avstyrker tanken i ett särskill utlåtan­de att resursen bör förilelas mera jämnt till alla skolor med musikut­bildning.

Ridfrämjandet yrkar på all llästsportens folkhiigskola bör ha ell för­stärkningsbidrag av samma slag som för musikundervisning eftersom den hästanknulna ulbildningen kräver väsentligt mindre undervisnings­grupper än annan utbildning.

Styrelsen för Ljungskile folkhögskola pekar på de svårigheter som sko­lan råkar i om förslaget till nytt statsbidragssystem går igenom; och sty­relsen för Slensunds folkhögskola pekar på de svårigheter som därvid kan drabba även mellanstora skolor.

7. Personalfrågor

7.1. Ett samlat personaladminisirativt ansvar och 7.2. En mer flexibel arbetstidsreglering

Förslaget att ilen statliga regleringen av lärar- och rektorstjänsterna vid folkhögskolan skall upphöra tillstyrks av bl.a. SAV, Landstingsförbundet, Kommunförbundet, RIO, Folkbildningsförbundel, LO samt flera lantbting.

Förslaget avvisas dock av SFHL, LR och SFEF samt ett stort antal lä­rarråd. Som skäl för sitt avstyrkande anför SIIIL bl.a. risken för u|)p-slittring på flera avtalsområden, erfatenheien från lokala system all kvinnor missgynnas i dem saml viklen av an folkhiigskolan även i fram­tiden ses som ett organ med offentliga myndighelsuppgifter.

SAV anser att de skäl, som anfördes för riksdagens beslut 1989 alt av­skaffa den slatliga regleringen i det allmänna skolväsendet, har minsl samma tyngd när det gäller folkhögskolan. SAV tillfogar att ilen nuva-

84

rande arbetstidsregleringen med ett visst antal undervisningstimmar som     Prop. 1990/91:82 mått på arbetstid är dåligt anpassad till verksamheten och dess krav och     Bilaga 2 bör ersättas. Verket vill också hävda att en rätt utformad arbetstidsiegle-ring skall bidra till en god arbetsorganisation och all noggranna övervä­ganden om vilka krav som skall tillgodoses därför bör föregå förhand­lingar om ett kollektivavtal i saken.

7.3 En förbättrad lärarutbildning och lärarfortbildning

Kommitténs bedömning att det är angeläget med en översyn av lärarut­bildningen och fortbildningen delas av bl.a. UHÄ, RIO, TCO, SFHL, LR samt av folkbildningsrådet, utbildnings- och forskningsnämnden och insti­tutionen för lärarutbildning vid Linköpings universitet. Pedagogiska institu­tionen avvisar tanken på en uppilelning av lärarutbildningen med moti­veringen all Linköping har landels enda professur i vuxenutbildnings­forskning och att antalet studerande är lämligen begränsat.

UHÄ tillstyrker förslaget att ämbetet får i uppdrag alt genomföra översynen i samråd med berörda organ och organisationer, medan RIO med instämmande av SFHL förorilar alt översynen sker på departe­mentsnivå och under samverkan med bl.a. SFIIL. LR framhåller att lä­rare som genomgått bildlärarlinjen eller musiklärarlinjen eller motsva­rande äldre utbildningar bör få behörighet att undervisa i esieliska äm­nen i folkhögskolan.

Itistitutionen för lärarutbildning och utbildnings- och forskningsnämn­den för lärarutbildningen vid Linköpings universitet välkomnar översy­nen, men påpekar all den måste omfaila även skolledaruibildningen. Vi­dare bör möjligheterna prövas all tillgodose vis.sa behov genom nordisk samverkan. Relationerna mellan forskning, grundutbildning och fort­bildning bör också kartläggas. Översynen bör ske antingen genom ut-bildningsde[)artementets fiirsorg eller genom ell uppdrag Iill Folkbild­ningsförbundet.

8. Den centrala statliga lorvaltnings- och tillsynsfunktionen

Meningarna är delade om kommitténs bedömning all frågan om ceniral förvaltnings- och tillsynsmynilighel föruisältningslösl bör |)rövas vid översynen av den statliga skoladministraiionen och all därvid tanken på ett Statens folkbildningsråd biir övervägas .som alternativ till SÖ-skolverket.

Flera remissorgan, sorn i.ex. LO, lillslyrker att frågan prövas. Enligt Jönköpings läns landsting m.fl. är del viktigt att därvid se till all folkhög­skolans jämställdhet med övriga skolformer inte äventyras.

Alternativet meil ett folkbildningsråd förordas av bl.a. .SÖ, .statens kulturråd, RIO, ABF, Hyresgästernas riksförbund, Folkhögskoleförcningen i Malmö, Nykterheisrörebens landsförhund saml Kristianstads, Örebro, Västmanlands, Värmlands och Viisiernorrlands läns landsiing. Sistnämnda

85

landsting motiverar sitt f

ö

rord p

å

 ett s

ä

tt som 

å

terger tankarna hos flera Prop. 1990/91:82 andra. Folkh

ö

gskolan b

ö

r, skriver landstinget, sl

å

 vakt om sin historiskt Bilaga 2 starka f

ö

rankring i folkbililningsarbetel och om m

ö

jligheten att d

ä

rige­nom skapa sin s

ä

rart gentemoi den regulj

ä

ra ungdoms- och vuxenut­bildningen. Att deltagare i en studiecirkel f

å

r intresse f

ö

r fortsalla studi­er p

å

 folkh

ö

gskola 

ä

r vanligt lik.som all en folkh

ö

gskoletid ger upphov till fritidsstudier i studief

ö

rbund. En gemensam central f

ö

rvaltnings­myndighet f

ö

r all folkbildning skulle f

ö

rmodligen ge folkh

ö

gskolan en tydligare placering och en mer uppm

ä

rksammad st

ä

llning inte bara in­om folkbildningen utan ocks

å

 inom utbildningsv

ä

sendet lotalt sett. Den fortsatta utvecklingen av folkh

ö

gskolans s

ä

rart skulle ocks

å

 underl

ä

ttas.

S

Ö

 p

å

pekar dock att det kan vara sv

å

rt f

ö

r ett lilet organ, besl

å

ende av f

ö

retr

ä

dare f

ö

r folkbildningsverksamheten, att f

ö

rena ansvar f

ö

r verk­samheten med en oberoende utv

ä

rdering. Sv

å

righeten kan l

ö

sas p

å

 flera s

ä

tt. En m

ö

jlighet

ä

r all r

å

det f

å

r ansvar f

ö

r utv

ä

rdering och f

ö

r under­lag f

ö

r regeringens st

ä

llningstaganden, men inte n

å

gon normgivande el­ler beslutande roll gentemoi de enskilda skolorna. En annan 

ä

r att r

å

det f

å

r exekutiva uppgifter men all utv

ä

rderingen anf

ö

rtros det nya skolver­ket, som kan antas komma all utveckla en h

ö

g kompetens inom omr

å­

det, eller h

ö

gskolan. En tredje l

ö

sning 

ä

r en mer traditionell statlig myndighet med b

å

de medelsf

ö

rdelande och utv

ä

rderande uppgifter.

RIO, med visst inst

ä

mmanile av Svenska kyrkans centrabtyrebe, h

ä

v­dar att ett Statens folkbildningsr

å

d b

ö

r f

å

 mer begr

ä

nsade uppgifter 

ä

n vad S

Ö

 hittills haft. Uppgifterna b

ö

r begr

ä

nsas till statsbidragsfr

å

gor och utv

ä

rderingsfr

å

gor. Skolorna b

ö

r via sina huvuilmannaorganisalioner, kunna svara f

ö

r s

å

v

ä

l vissa delar av. n

ö

dv

ä

ndigt underlag f

ö

r anslags­framst

ä

llningar som fiir de r

å

dgivande och kontaklskapande funktioner­na f

ö

r det gemensamma pedagogiska forsknings- och utvecklingsansva­ret och den fortbildning som hittills 

å

vilat S

Ö

.

V

ä

rmlands l

ä

ns landsting ser g

ä

rna att Statens folkbildningsr

å

d f

ö

r­l

ä

ggs till Karlstad med motiveringen alt V

ä

rmlands l

ä

n har en mycket omfattande folkh

ö

gskole- och folkbildningsverksamhet.

Tanken på ett Statens folkbildningsråd avvisas av bl.a. RRV, Lands­tingsförbundet, SFHL, LR, SFEF, TCO, Sörmlands, Hallands, Skaraborgs och Kopparbergs läns landsting .samt elevkåren och lärarrådet vid Helli­dens folkhögskola och[REDACTED_EFTERNAMN] folkhögskola. Lärarråden vid bl.a. Bollnäs folkhögskola och Bona folkhögskola är tveksamma.

Sk

ä

len fiir all avvisa anges fr

ä

msl vara omsorg om helhetssynen p

å 

folkh

ö

gskolan som en del av vuxenutbildningen saml h

ä

nsyn till det ekononiiska l

ä

gel som inle 

ä

r gynnsamt f

ö

r inr

ä

ttandet av nya myndig­heter.SFFIL erinrar om att folkh

ö

gskolan har viktiga funktioner vad g

ä

l­ler b

å

de kompetensgivande utbildning och viss yrkesutbildning och d

ä

r­f

ö

r inte f

å

r avl

ä

gsnas f

ö

r l

å

ngl bort fr

å

n andra vuxenutbildningsanord­nare.

LR anser att folkh

ö

gskolans viktigaste upfjgift 

ä

ven i framtiden b

ö

r vara vuxenulbililning och att skolformen d

ä

rf

ö

r b

ö

r inordnas under det verk  som   har  tillsynsfunktionen  f

ö

r  komvux; d

ä

rigenom  underl

ä

ttas

86

samplanering och samverkan mellan dessa båda skolformer. LR anser    Prop. 1990/91:82 det också viktigt att den myndighel, som skall svara för uppföljning och     Bilaga 2 ulvärdering, är fristående från huvudmanna- och partsintressen. I  hu­vudsak samma uppfattning har styrelsen för S:ta Birgittas folkhögskola och LR.s lokalavdelning vid Forsa folkhögskola.

Om folkhögskolorna sammanförs med studieförbund och kultur un­der en gemensam myndighet, kommer det kompetensgivande vuxenul-bildningsansvarei att tunnas ut, befarar SFFiF.

Statskontoret framfiir att man saknar en diskussion i betänkandet om det alls behövs någon statlig förvaltnings- och tillsynsinstans för folk­bildningsverksamhelen. ABF är inne på samma tanke och menar all rådgivning, fördelning av sialsbidrag m.m. borde kunna skötas av ell av RIO och Folkbildningsförbundel konstituerat folkbildningsråd.

9. En förbättrad uppföljning och utvärdering

Inga invändningar har rests emot kommitténs synpunkter och förslag beträffande uppföljningen och utvärderingen. Tillstyrker gör bl.a. SÖ, siatens kulturråd, RIO, SFHL, LO, Nykterhetsrörelsens landsförbund och Västmanlands läns landsting.

SÖ påpekar att ell överförande till SCB av den idag omfattande folk-högskolestatisliken kräver ett omfattande arbele. SFHL efterlyser en seri­ös ulvärderingsforskning uiifrån folkhögskolans unika egenskaper, dess särart och dess utövare i stället för uiifrån kvaniiativa mål som ställts uppifrån.

Kulturrådet understryker att utvärderingen bör genomföras på ett så­dant sätt att det blir möjligt att få en kontinuerlig belysning av hur folk­högskolans roll utvecklas inom olika delar av kulturområdet. Det gäller t.ex. den nu bristfälliga anpassningen till kulturarbetsmarknadens krav samt folkhögskolans möjligheter att spela en ökad roll för utvecklingen av metoder att nå nya grupper på kulturområilel. Om folkbildningens kulturdel förs bort från statens kulturråd, blir del än mer angelägel att få en helhetsbild av folkhögskolornas kulturverksamhet.

RIO anser bl.a. alt skolorna själva genom sina gemensamma huvud­mannaorgan bör kunna initiera och utarbeta nya former och metoder för resultatredovisningen och utvärderingen. RIO anmäler också tvek­samhet inför eventuella krav på inlämnanile till myndighel av detaljera­de verksamhetskostnader m.m.

10. En ny folkhögskoleförordning

De synpunkter och ändringsförslag som redovisats i del föregående åter­kommer i yttrandena över betänkandets avsnitt om folkhögskoleförord­ningen, som generellt anses kunna förenklas ännu mer än som skett. Men där redovisas också ändringsförslag av annat slag och som anknyter

87

till de delar av förslaget till ny förordning som tidigare inte diskuterats i     Prop. 1990/91:82

betänkandet.

Bilaga 2

De vanligaste och viktigaste invändningarna och synpunkterna refe­reras i det följande.

Förslaget att varje skola skall ha en styrelse, vars sammansättning och ansvarsområde bestäms av huvudmannen, tillstyrks av bl.a. SÖ, Landstingsförbundet, RIO och några landsiing. Landstingförbundei anser emellertid all del klarare måsle framgå alt del skall vara möjligt för ell landsting, inom vars område det finns en eller fiera landstingsdrivna folkhögskolor, all för den eller dessa efter fritt skön utse var sin styrelse eller en gemensam styrelse eller uppdra åt utbildningsnämnden att till­ika vara styrelse för en eller fiera folkhögskolor.

Av rakt motsatt uppfattning är SFIIL, LR och SFEF och en rad före­trädare för folkhögskolornas styrelser och lärarråd, bl.a. vid Kyrkeruds och Vimmerby folkhögskolor. Enligt dem bör i förordning föreskrivas all varje skola liksom nu skall ha en egen styrelse. Då kan styrelsen spela en aktivare roll, menar SFHL. Styrelse och personal kan ha regelbun­den kontakt. Styrelsens personkännedom kan bli en styrka i utveck­lingsarbetet och vid lösandel av olika problem. Landslingsskolor ulan egen styrelse riskerar att försvinna i landstingens övriga verksamhet. Särskill med tanke på att varje skola skall [)i'ofileras och ha en tydlig egen identitet är del viktigt med en egen styrelse. Och det är enligt LR angeläget alt varje skolstyrelseledamot kan engagera sig för den enskilda skolans behov och utveckling.

SFHL, TCO, LR och SFEF, lärarrådet vid Wendelsbergs folkhögskola m.fl. kräver också att varje skola liksom nu skall ha förordningsreglera-de lärarråd och kursråd som garantier för lärarnas och kursdeltagarnas medinfiytande. SFHL framhåller i sitt svar all lärarrådets hittills kollek­tiva ansvar för den pedagogiska planeringen varit ett uttryck för skolfor­mens identitet. Rektorer har kommit och gått, men lärarkollektivet har stått för den pedagogiska kontinuiteten och förnyelsen. Lärarnas engage­mang är livsviktigt och bör enligt SFHL därför även i fortsättningen tas till vara och poängteras genom all lärarrådet alltfort ges det pedagogiska ledningsansvaret. SFHL:s uppfattning är en polemik mot förslaget att rektor ensam skall ha del pedagogiska ledningsansvaret. Uppfattningen delas av Frikyrkorådet, Nykterheisrörebens landsförbund, och RIO som anser att det inte är nödvändigt all reglera frågan om vem eller vilka som har att utöva det pedagogiska ledningsansvaret - del bör i stället för framtiden vara möjligt för skolorna själva att besluta alt den pedagogiska ledningen skall utövas av rektor och lärare tillsammans eller av en sär­skild pedagogisk ledningsgrupp.

88

Nuvarande bidrag till studieförbundens

Pp. i990/9i:82

verksamhet och anslagsframställning för

''''' 

studieförbunden budgetåret 1991/92 samt vissa statisktiska uppgifter över studieförbundens verksamhet

1 Nuvarande bidrag till studieförbunden m.m.

Genom prop. 1980/81:127, (UbU 36, KrU 6y, rskr. 386) om folkbild­ning m.m. genomfördes budgetåret 1981/82 omfattande förändringar av dåvarande statsbidrag till studiecirkelverksamhet, kulturverksamhet m.m. samt bidraget till studieförbunden. Från att tidigare har redovisats under flera olika anslag fördes det sammanlagda statsbidraget till studie­förbunden och deras verksamhet med studiecirklar och kulturverksam­het upp under ett anslag Bidrag till studieförbunden m.m. Från nämnda anslag utgår statsbidrag iill studiecirklar, till kulturverksamhet i studie­förbunden, till sludieförbunilens organisation, pedagogiska verksamhei och verksamhet för handikappade samt till Folkbildningsförbundet och till länsbildningsförbunden. Bidragen till kulturverksamhet samt till Folkbildningsförbundel och länsbildningsförbunden disponeras av sta­tens kulturråd. Övriga medel disponeras av skolöverstyrelsen (SÖ).

Studiecirklar

För budgetåret 1990/91 beräknas statsbidraget för studiecirkelverksam­heten uppgå till drygt 915 milj.kr. Statsbidraget består dels av två olika schablonmässigt beräknade limbidrag dels av ett antal lilläggsbidrag som stöd för särskill angelägen studiecirkelverksamhet. Det högre timbidra-get uppgår budgetåret 1990/91 till 108 kr. per studietimme. För närva­rande utgår detla bidrag till sammanlagt 6 725 500 studietimmar. Det lä­gre bidraget som är 30 kr. per studietimme budgetåret 1990/91 utgår till övriga studietimmar som uppfyller reglerna för statsbidrag.

För studietimmar inom den s.k. fria resursanvändningen, dvs. del särskilda timbidrag som får användas till verksamhet för korttidsutbild­ade och andra med motsvarande särskilda behov, utgår ett tilläggsbidrag med 44 kr. per studietimme. Bidrag för delta ändamål får utgå för högst tio procent av det fastställda antalet studietimmar med det högre schablonbidraget, dvs. för högst 672 550 studietimmar.

För studiecirklar som har till syfte att utveckla handikappades färdig­heter alt meddela sig eller som syftar till att informera om olika former av handikapp och dess konsekvenser eller som skall utbilda medlemmar i handikapporganisationer i avsikt alt göra dem bättre skickade att till­varata sina intressen i samhället utgår ett tilläggsbidrag med 31 kr. per studietimme. Detta bidrag kan även utgår för vissa cirklar om minst hälften av deltagarna på grund av sitt handikapp har stora svårigheter

89

att kommunicera med andra människor. Del särskilda bidraget för han-    Prop. 1990/91:82 dikappcirklar, liksom övriga tilläggsbidrag som beskrivs i det följande.     Bilaga 3 utgår efter behov. Budgetåret 1990/91 beräknas tilläggsbidraget för han­dikappcirklar utgå för 940 000 studielimmar.

För studiecirklar som hålls i någon av de kommuner, som enligt ti­digare indelning har ingått i stödområde 1 eller 2 för regionalpolitiskt företagsstöd, ulgår med vissa undantag ett tilläggsbidrag med 15 kr. per studietimme. Innevarande budgetår beräknas detta statsbidrag för 775 000 studietimmar.

Studiecirklar i annat språk än svenska och där språket är hemspråk för deltagarna är berättigade till ett lilläggsbidrag med 30 kr. per studie­timme. Detla bidrag beräknas under 1990/91 ulgå till 48 000 studietim­mar.

För studiecirklar i svenska, matematik eller samhällsinriklade äm­nen utgår ett tilläggsbidrag med 30 kr. per studietimme. Budgetåret 1990/91 beräknas bidraget för 2 050 000 studietimmar.

För vissa universilelscirklar ulgår traktamenten och resekoslnadser-sättning till cirkelledaren. För budgelårel 1990/91 har 456 000 kr. ansla­gits för nämnda ändamål.

Kulturverksamhet

Budgetåret 1990/91 har 130 milj.kr. anslagils för kulturverksamhet, va­rav 126.3 milj.kr. till sådan verksamhet som anordnas av studieförbund och 3,7 milj.kr. för verksamhet inom föreläsningsföreningar och andra ideella föreningar.

Detta statsbidrag får, under vissa förutsättningar, ulgå, såväl till kost­nader för anordnandet av en kulturverksamhet, som till kostnader i samband med förberedande av denna verksamhet.

Bidrag till studieförbundens centrala kostnader

Till studieförbundens cenirala organisaiionskostnader utgår ett bidrag om sammanlagt 63,3 milj.kr. budgetåret 1990/91. Varje sludieförbund erhåller ett basbidrag om 200 000 kr. Ett studieförbund som bedriver verksamhet med sjöfolksinstrukiörer får statsbidrag till de kostnader som är förbundna med denna verksamhet och övriga tillgängliga medel fördelas mellan sludieförbunden i förhållande till den kulturverksamhet och det genomsnittliga anlalel statsbidragsberätiigade siudieiimmar som förbunden har haft under de tre senasie redovisningsåren.

För studieförbundens pedagogiska verksamhet och ulvecklingsarbeie utgår ett bidrag om sammanlagt 31,7 milj.kr. Della bidrag skall använ­das till försöks -och utvecklingsarbete samt för åtgäriler av pedagogisk natur, såsom utbildning av cirkelledare och ledare av kulturverksamhet, framställning av studiematerial och pedagogiska hjälpmedel samt an­skaffande av apparater för pedagogiskt bruk. Varje sludieföi bund erhål­ler ett basbidrag om  100 000 kr. och övriga tillgängliga medel fördelas

90

enligt de principer som tidigare redovisats för bidragel till cenirala orga-    Prop. 1990/91:82

nisationskostnader.

Bilaga 3

Ett bidrag om sammanlagt 22,4 milj.kr. utgår för studieförbundens verksamhet med handikappade. Bidraget skall användas till kostnader pedagogisk verksamhet för handikappade, produktion av studiematerial samt tekniska och organisatoriska stödåtgärder för handikappade, ut­bildning av funktionärer i sludieförbunden och deras medlemsorganisa­tioner för all öka kunskapen om olika handikapp, assisterande ledare i cirklar med minst fem handikappade deltagare samt tolk för döva, döv­blinda, hörselskadade och lalskadaile samt personlig assistans. Tillgängli­ga medel fördelas mellan sludieförbunden enligt särskilda grunder, vilka SÖ fastställer efter samråd med studieförbunden.

Övriga bidrag

Till Folkbildningsförbundet och till länsbildningsförbunden utgår ett bi­drag, som budgetåret 1990/91 uppgår till sammanlagt 3,7 milj.kr. Slutli­gen utgår ett bidrag med 160 000 kr. till SÖ för kostnader i samband med konferenser med studieförbunden.

2 Anslagsframställningar avseende Bidrag till studieförbunden m.m.

Den 21 juni 1989 utfärdade regeringen myndighetsspecifika direktiv till SÖ för en fördjupad anslagsframställning för budgetåren 1991/92 -1993/94 avseende den verksamhet inom vuxenutbildningen som SÖ är ansvarig för. I enlighel med nämnda direktiv lämnar SÖ i sin anslags­framställning en redovisning över studieförbundens verksamhei 1985/86 - 1988/89.

Skolöverstyrelsen: Bidrag till studieförbunden m.m.;

1.      Pris- och löneomräkning 152 587 000 kr. Eftersom det lägre

schablonbidraget avses läcka en väsentlig del av kostnaderna för sådana

studiecirklar som anordnas utan att cirkelledararvode ulgår, tillämpar

SÖ löneomräkning endast för den del av det högre bidragel som översti­

ger nivån för det lägre schablonbidragei (72,2% av 108 kr.). För reste­

rande andel av del högre schablonbidragei och för hela del lägre

scablonbidraget tillämpar SÖ prisomräkning med 13 procenl. För övri­

ga anslagsposter som innehåller såväl pris- som löneomräkning tilläm­

par SÖ genomgående prisomräkning för halva beloppet. Då något nytt

avlal ännu inte träffats mellan Folkbildningsförbundet och cirkelledar­

nas fackliga organisationer, baseras löneomräkningen på jämförelser

med det senaste cirkelledaravtalet samt med de avlal som träffats för

SFl-området och för skolområdet.

2.

SÖ föreslår att antalet studietimmar med del högre schablonbidra­gei ökar med 65 000 studielimmar budgetåret 1991/92 (-t- 5 070 000 kr).

3.

SÖ föreslår en ökning av antalet studietimmar inom den sk. fria resursanvändningen med en procent (+3 276 000 kr.).

91

i-Riksdagen 1990/91. I saml. Nr 82

4.      S

Ö

 f

ö

resl

å

r att den fria resursen 

ö

kar med 50 milj.kr. inf

ö

r bud-    Prop. 1990/91:82

get

å

ret 1992/93 och att detta belopp tillsammans med de befintliga med-    Bilaga 3

len f

ö

r detta 

ä

ndam

å

l ombildas till en utvecklingsresurs utan s

ä

rskild anknytning till en timkvot. Denna resurs b

ö

r anv

ä

ndas f

ö

r kvalitetsh

ö­

jande

å

tg

ä

rder av f

ö

rdelningspolitisk karakt

ä

r.

5.

I sin f

ö

rra anslagsframst

ä

llning f

ö

reslog S

Ö

 att basbidragsdelen av bidraget till studief

ö

rbundens centrala organisationskostnader under en tre

å

rsperiod skulle 

ö

ka fr

å

n 160 000 till 300 000 kr. per studief

ö

rbund. F

ö

r budget

å

ret 1991/92 f

ö

resl

å

r S

Ö

 att basbidraget h

ö

js fr

å

n 200 000 till 250 000 kr. och f

ö

r budget

å

ret 1992/93 till 300 000 kr. per studief

ö

r­bund. F

ö

rslaget medf

ö

r inte n

å

gon kostnads

ö

kning.

6.

Ä

ven vad g

ä

ller bidraget till studief

ö

rbundens pedagogiska verk­samhet och utvecklingsarbete f

ö

resl

å

r S

Ö

ä

ndringar av basbidraget till varje studief

ö

rbund. F

ö

r budgel

å

rel 1991/92 f

ö

resl

å

s basbidraget h

ö

jas fr

å

n 100 000 kr. till 200 000 kr. och f

ö

r budget

å

ret 1992/93 till 320 000 kr. per studief

ö

rbund. F

ö

rslaget medf

ö

r ingen kostnads

ö

kning.

7.

Bidraget till studief

ö

rbundens verksamhet f

ö

r handikappade f

ö

re­sl

å

s 

ö

ka med 2 milj.kr. uniler vart och ett av de tre kommande budget­

å

ren, varav 0,5 milj.kr. under respektive budget

å

r b

ö

r avs

ä

llas f

ö

r bidrag till teknisk anpassning av studiematerial f

ö

r synskadade och d

ö

vblinda. Vidare f

ö

resl

å

r S

Ö

 att den del av anslagsposten som avser tekniska och organisatoriska st

ö

d

å

tg

ä

rder f

ö

r handikappade blir f

ö

rslagsvis betecknad samt att 

ä

ven detta bidrag, inom ramen f

ö

r ovan f

ö

reslagna 

ö

kningar, r

ä

knas upp med 0,5 milj.kr. f

ö

r vart och ett av budget

å

ren under 1991/92-1992/93.

8.

S

Ö

 f

ö

resl

å

r all en ny anslagspost. Bidrag till studief

ö

rbundens verksamhet f

ö

r invandrare, uppf

ö

rs fr.o.m. budget

å

ret 1991/92. Till den­na anslagspost b

ö

r 

ö

verf

ö

ras 573 000 kr. fr

å

n anslagsposten Bidrag till studief

ö

rbundens pedagogiska verksamhet och utvecklingsarbete samt 1,3 milj.kr. fr

å

n anslaget Undervisning f

ö

r invandrare i svenska spr

å

ket m.m. avseende upps

ö

kande verksamhet och barntillsyn. D

ä

rut

ö

ver f

ö

re­sl

å

r S

Ö

 reformer med 2 milj.kr. budgel

å

rel 1991/92 och med 1 milj. kr. under vardera budget

å

ren 1992/93 och 1993/94.

9.

Anslagsposten Bidrag till studiecirklar 

ä

r underbudgelerad. Anled­ningen till detta 

ä

r dels all verksamheien under n

å

gra 

å

r 

ö

kat mer 

ä

n ber

ä

knat, dels att ingen 

ö

kning ber

ä

knades i 1988 

å

rs budgetproposi­tion. S

Ö

 ber

ä

knar med anleilning av underbudgeleringen en 

ö

kning av anslagel med 45 milj.kr.

Statens kulturr

å

d: Bidrag till kulturverksamhet i studief

ö

rbunden m.m.; F

ö

r budget

å

ret 1991/92 f

ö

resl

å

s en 

ö

kning av bidraget till kultur­verksamhet med 34,3 milj. kr., varav 20 milj.kr. avser reformmedel och resterande del kompensation f

ö

r koslnad.s

ö

kningar. R

å

det f

ö

tordar en 

ö

versyn av de nuvaranile bidagsreglerna s

å

 att den nuvarande kultur-gruppsverksamheten i framtiden ges m

ö

jligheter att p

å

 ett v

ä

l fungeran­de s

ä

tt ing

å

 som en del av den estetiska studiecirkelverksamheten. Vid en s

å

dan f

ö

r

ä

ndring menar r

å

itet dock all den del som innefattat kultur­program b

ö

r kvarst

å

. Dock b

ö

r vissa f

ö

r

ä

ndringar g

ö

ras vad g

ä

ller f

ö

r-

92

delning av bidraget mellan de olika studieförbunden, så att bidraget    Prop. 1990/91:82 grundas på en sammanvägning av antal arrangemang och andelen redo-    Bilaga 3 visade statsbidragsberätiigade kostnader för genomförd kulturverksam­het. Vid beräkning av kulturprogram i sludieförbunden bör den totala bidragssumman uppgå till 100 milj. kr. i ett ingångsskede.

För Folkbildningsförbundet och länsbildningsförbunden föreslås för budgetåret 1991/92 en ökning med 1 405 000 kr., varav 1 milj.kr avser förstärkning av verksamheten och återstående del kompensation för prisökningar.

3 Vissa statistiska uppgifter över studieförbundens verksamhet 1985/86 -1988/89

SÖ har i rapporten Studieförbunden inför 90-talet belyst studieförbun­dens förutsättningar och verksamhet utifrån olika aspekter. Rapporien avser perioden 1981/82 - 1986/87. I den fördjupade anslagsframställning­en för budgetåren 1991/92 - 1993/94 ger SÖ en resultatanalys för budget­åren 1985/86 - 1988/89. Analysen grundar sig främsl på data ur databa­sen över studieförbundens verksamhet (STUV).

Fördelning av studietimmar på olika ämnesområden

Studieförbundens cirkelverksamhet redovisas på nio huvudämnesgrup­per'. Fördelningen av studiecirkeltimmar på de olika ämnesområdena är ojämn. Drygt 40 procenl av samtliga statsbidragsberätiigade studiecir­keltimmar som anordnades under verksamhetsåret 1988/89 anordnades inom det estetiska området. Inom detla område utgör musikcirklar av olika slag den största delen, följt av slöjd och konsthantverk.

Cirkeltimmar inom det samhällsvetenskapliga ämnesområdet kom­mer därnäst med ca 18 procent av antalet sludiecirkeltimmar och däref­ter följer språkcirklar med 1 1,4 procent. Antalet cirkeltimmar inom den sist nämnda ämnesgruppen har minskat med drygt 2 procent under den period resultatanalysen avser. Övriga ämnesområden uppvisar mellan två och nio procent av det totala antalet statsbidragsberätiigade studie­timmar under årel 1988/89.

Verksamhetens fördelning på ämnesgrupper ser helt annorlunda ut om hänsyn las för den del där lilläggsbidragel för den s.k.fria resursan­vändningen har utgått, dvs det tilläggsbidrag som ulgår för verksamhei för korttidsutbildade och för andra grupper med särskilda behov. Stör­sta andelen studietimmar, 33 procent, uppvisas inom ämnesområdet samhällsvetenskap medan motsvarande andel för den estetiska ämnes­gruppen utgörs av 24 procenl.

' Beteendevetenskapliga, estetiska, företagsekonomiska, matematik och naturvetenskap­liga, medicinska, samhällsvetenskapliga, språk, teknik och övriga ämnesområden.

93

Siudiecirkelverksamhet med tUläggsbidrag

Prop. 1990/91:82

Förutom tilläggsbidraget för den s.k. fria resursanvändningen, som be-

°

handlas i föregående avsnilt, utgår skilda lilläggsbidrag för särskilt ange­lägen studiecirkelverksamhet. 1 resultatanalysen redovisar SÖ att för knappt 30 procent av det totala antalet slalsbidragsberättigade studietim­mar utgick tilläggsbidrag under verksamhetsåret 1988/89. Det sk. regio­nalpolitiska til läggsbill råget har inle medtagits eftersom det är av en an­nan art än övriga tilläggsbidrag.

Det bidrag som utgår för cirklar i svenska, matematik och samhälls-inriktade ämnen utgör här den största gruppen med 66 procent av samt­liga studietimmar med lilläggsbidrag. Därnäsl följer studietimmar inom handikappområdet med 31 procent lirider verksamhetsåret 1988/89.

Deltagare

Det genomsnittliga antalet deltagare per studiecirkel uppgår under pe­rioden till 8,4. En uppdelning av deltagarna efter kön visar att kvinnor­na utgör 59 procent av antalet deltagare.

Tabell 1. Studieförbundens andelar i procent av statsbidragsberätiigade studiecirkeltimmar

Studieförbund

1985/86

1986/87

1987/88

1988/89

ABF

30,12

29,82

30,85

30,29

FS

2,98

3,11

3,22

3,21

FU

7,01

7,00

6,86

6,88

Sfr

9,54

9,44

9,98

10,73

KFUK/M

1,01

1,09

1,09

1,16

SV

18,83

18,15

18,20

18,00

NBV

5,20

5,18

5,27

5,40

SISU

-

0,79

1,14

1,58

Mbsk

11,28

11,58

1 1,07

1 1,04

SKS

4,06

4,30

3,94

3,97

TBV

9,97

9,54

8,38

7,74

Summa

100,00       100,00

100,00

100,00

94

Tabell 2. Statsbidragsberätiigade studietimmar 1988/89

Prop. 1990/91:82

Nedan redovisas antal statsbidragsberätiigade studietimmar enligt sluire-    Bilaga 3 dovisning budgelårel 1988/89.

Studie-

H

ö

gre

L

ä

gre

H

ö

gre + l

ä

gre

f

ö

rbund

schablon

schablon

schablon

ABF

1 936 591

1 026 145

2 962 736

FS

196 920

117 285

314 205

FU

449 463

223 634

673 097

Sfr

602 907

446 646

1 049 553

KFUK/M

67 771

46 152

113 923

SV

1 188 552

572 063

1 760 615

NBV

331 183

197 032

528215

SISU

71 500

83 066

154 566

Mbsk

723 105

356 369

1 079 474

SKS

265 970

122 193

388 163

TBV

631 038

125 607

756 645

Totalt

6 465 000

3 316 192

9 781 192

95

Tabell 3. Studiecirklarnas procentuella f

ö

rdelning p

å 

huvud

ä

mnesgrupper

F

ö

rdelningen anges i procent av den totala studiecirkelverk.samheten

Prop. 1990/91:82 Bilaga 3

Huvud

ä

mnesgrupp

1985/86

1986/87

1987/88

1988/89

Beteendevetenskap,

8,7

9,2

8,9

9,1

humaniora

Estetiska 

ä

mnen

35,9

35,9

35,5

35,9

(konstv, teater.

musik etc)

F

ö

retagsekonomi,

1,4

1,3

1,3

1,2

handel, kontor

Matematik, natur-

6,8

6,4

7,1

7,6

vetenskap

Medicin, h

ä

lso- och

2,9

3,1

1,8

1,8

sjukv

å

rd

Samh

ä

llsvetenskap,

18,0

18,2

19,8

20,0

information

Spr

å

k

15,1

14,5

14,4

12,8

Teknik

2,8

2,9

2,9

3,1

Ö

vrigt

8,4

8,5

8,3

8,5

Summa

100,0       100,0   100,0      100,0

96

Tabell 4. Deltagarnas procentuella fördelning på huvudämnesgrupper

Prop. 1990/91:82

Fördelningen anges i procent av den totala studiecirkelverksamheten.

tJilaga i

Huvud

ä

mnesgrupp

1985/86

1986/87

1987/88

1988/89

Beteendeveienskap,

10,2

10,7

10,3

10,5

humaniora

Estetiska 

ä

mnen

33,0

33,2

32,8

33,5

(konstv, teater.

musik etc)

F

ö

retagsekonomi,

1,6

1,5

1,5

1,4

handel, kontor

Matematik, natur-

7,6

7,2

7,8

8,4

vetenskap

Medicin, h

ä

lso- och

3,1

3,2

2,0

2,0

sjukv

å

rd

Samh

ä

llsvetenskap,

18,9

19,0

20,7

20,6

information

Spr

å

k

14,5

14,1

14,2

12,4

Teknik

2,9

2,9

2,8

3,1

Ö

vrigt

8,2

8,2

7,9

8,1

Summa                    100,0      100,0  100,0     100,0

Tabell 5. Genomsnittligt antal deltagare

Det genomsnittliga antalet deltagare i studiecirkelverksamheten redovi­sas nedan.

Studieförbund

1985/86

1986/87

1987/88

1988/89

ABF

8,5

8,5

8,5

8,3

FS

10,5

10,3

10,4

10,3

FU

8,9

9,0

8,9

8,7

Sfr

7,9

7,8

7,6

7,6

KFUK/M

8,8

8,7

8,6

8,4

SV

8,1

8,1

8,2

8,2

NBV

7,9

7,9

7,9

8,0

SISU

-

9,0

9,0

8,9

Mbsk

8,3

8,1

8,2

8,1

SKS

9,6

9,6

9,6

9,5   ,

TBV

8,6

8,7

8,8

8,8

Totalt

8,5

8,5

8,5

8,4

97

Tabell 6. Studietimmar per län verksamhetsåret 1988/89

Prop. 1990/91:82

Nedan redovisas studietimmarnas fördelning per län.

Bilaga .'>

L

ä

n

Befolkn %

Procent stt

antal stt

AB

20,04

17,76

1 738 037

C

3,11

2,88

281 510

D

2,94

3,86

377 945

E

4,64

5,93

580 612

F

3,47

2,94

287 888

G

2,00

2,09

204 117

H

2,71

2,51

245 471

1

0,65

0,69

67 148

K

1,73

1,64

160312

L

3,21

2,53

248 021

M

9,05

9,35

915 625

N

2,84

2,85

278 779

O

8,85

10,55

1 032 603

P

5,01

5,78

565 675

R

3,10

2,68

261 956

S

3,25

2,43

237 909

T

3,10

3,26

319 199

U

3,06

2,44

238 771

W

3,24

2,52

246 342

X

3,36

3,58

350 568

v

3,04

2,78

272 159

z

1,52

1,58

154 166

AC

2,90

4,27

4 17 923

BD

3,18

3,12

305 391

S:a

100,00

100,02

9 788 127

98

Tabell 7. Genomsnittligt statsbidrag per studietimme 1988/89

Prop. 1990/91:82

Bilaga 3

Studie-

Studie-

Stats-

Genomsnitt

f

ö

rbund

timmar

bidrag

kr. per stt

ABF

2 962 736

268 747 914

90:71

FS

314 205

25 277 469

80:45

FU

673 097

56 664 215

84:18

Sfr

1 049 553

80 513 949

76:71

KFUK/M

113 923

8 821 027

77:43

SV

1 760 615

162 859 827

92:50

NBV

528 215

44 992 145

85:18

SISU

154 566

1 1 283 049

73:00

Mbsk

1 079 474

89 776 236

83:17

SKS

388 163

33 311 687

85:82

TBV

756 645

74 697 172

98:72

Totalt       9 781 192        856 944 690

Tabell 8. Bidrag till studief

ö

rbundens centrala organisationskostnader

Studie-1985/86        1986/87      1987/88       1988/89

f

ö

rbund

ABF 16 336 660   16 682 445  17 261864  17 695 866

FS        1762 700    1781840   2 079 602     2 201103

FU       3 970 290  3 947 850   4 000 193    4 065 519

Sfr       4 487 290  4 817 455   5 087 436    5 323 686

KFUK//

M            552 920    624 145      696 964       765 468

SV       9 802 050 10 056 425 10 015 485  10 207 044

NBV   2 812 210    2 859 510   2 868 287    2 952 998

SISU                   -   597 470      633 485       778 887

Mbsk  6 084 820     6 081850   5 986 586    6 213 034

SKS     2 196 980  2 283 330   2 904 545    3 057 417

TBV    5 454 080   5 537 680   5 393 553    5 374 978

S:a     53 460 000 55 270 000 56 928 000  58 636 000

Anm: Fr.o.m. budget

å

ret 1987/88 f

ö

rdelas bidragel p

å

 grundval 

ä

ven av kulturverksamheten.

99

Tabell 9. Bidrag till studieförbundens pedagogiska verksamhet och

Prop. 1990/91:82

utvecklingsarbete

o-i       ->

Studie- 1985/86

1986/87

1987/88

1988/89

förbund

ABF    8 141544

8 417 948

8 615 995

8 827 942

FS          814 680

951165

976 238

1036 999

FU      1 936 836

1 928 044

1 952 978

1 984 229

Sfr      2 199 636

2 357 194

2 505 909

2 623 450

KFUK/

M           199 728

243 545

273 079

307 612

SV       4 901220

4 868 849

5 012 129

5 104 479

NBV   1348 164

1337 403

1377 333

1419 004

SISU                  -

200 008

240 796

314 430

Mbsk  3 011 688

2 929 306

2 963 183

3 075 291

SKS     1 035 432

1317 779

1 395 773

1 472 055

TBV    2 691 072

2 608 759

2 661 587

2 649 509

S:a     26 280 000

27 160 000

27 975 000

28 815 000

Anm: Fr.o.m. budgetåret 1986/87 fördelas bidraget på grundval även av kulturverksamheten.

100

Nuvarande statsbidragssystem till

P''op- 

i990/9i:82

folkhögskolorna m.m. och SÖ:s

'"''''  

anslagsframställning avseende bidrag till driften av folkhögskolor m.m. budgetåret 1991/92 samt vissa statistiska uppgifter över folkhögskolornas verksamhet

1 Nuvarande statsbidrag till folkhögskolorna m.m.

Statsbidrag till driften av folkhögskolorna lämnas i form av allmänt bi­drag, tilläggsbidrag och särskilda bidrag. Därutöver utgår vissa andra bi­drag.

Det allmänna bidraget utgår i form av ett schablonbidrag per elev­vecka, beräknat genom att talet 0.0036 multipliceras med årskostnaden för en gnomsnittlig lärarlön jämte sociala avgifter. Sedan budgetåret 1983/84 har varje folkhögskolas slalbidragsberättigade volym begränsats. Det allmmänna bidraget justeras med avseende på två olika förhållan­den. Fullt bidrag utgår endast om lärartätheten uppgår till 2,1 undervis­ningstimmar per elevvecka. Bidraget justeras även med hänsyn till den faktiska lönekostnaden vid den enskilda skolan. Utöver del allmänna bi­draget utgår bidrag för kallorls- och semesterlönelillägg, tjänstledighets­löner saml löneförstärkning för lektorsbehöriga ämneslärare. Skolorna får även ersättning för den nedsättning av rektors undervisningsskyldig-hel som SÖ har fastställt.

För deltagare som är i särskilt behov av stöd i undervisningen utgår ett särskilt bidrag som motsvarar 0,5 elevveckor. Det är avsett för åtgär­der som underlättar studiesituationen för psykiskt, fysiskt, socialt och språkligt handikappade elever. Åtgärderna kan vara ökad lärartäthet, elevassistans, anskaffande av särskild utrustning etc.

Bidag till extra slöd utgår dessutom inom en begränsad ram för mer omfattande musikundervisning

1 den mån handikappresursen inte räcker för all ge slöd åt särskilt resurskrävande handikappade studerande, kan ett bidrag ulgå till extra förstärkningsåtgärder, t.ex för elevassistenter. Inom en given ram prövas ansökningar om della bidrag.

För vissa korta kuiser för handikappade - s.k. anpassningskurser - ut­går särskilt bidrag. Till Samernas folkhögskola och till Finska folkhög­skolan utgår ett statsbidrag, som är avsett att ge skolorna kompensation för uteblivet landstingsbidrag.

För utbildning av tolkar för döva, dövblinda saml vuxendöva/hörsel-skadade samt även för leckenspråkslärarutbildning utgår särskilda bi­drag.

Därutöver utgår specificerade bidrag för SÖ:s konferenser med före­trädare för folkhögskolan, särskilda åtgärder för folkhögskolans kultu­rarbete, medel för samrådskretsar, särskilt bidrag till Vårdinge folkhög-

101

skola.   Folkhögskolornas   informationstjänst,  bidrag  för  att   täcka ev.     Prop. 1990/91:82 driftsunderskott vid Samernas folkhögskola, nordkaloltlinjen vid Torne-     Bilaga    4 dalens folkhögskola, föreningen  Nordisk folkhögskola  i Geneve saml särskilt statsbidrag för nordiskt elevutbyle.

2   SÖ:s anslagsframställning avseende Bidrag till driften av folkhögskolor m.m.

1.

Löne- och prisomräkning 39 350 000 kr.

2.

Den form för begränsning av folkhögskolans undervisningsvolym, som gäller sedan budgetåret 1985/86, innebär alt varje enskild folkhög­skola för budgetåret 1991/92 skall garanteras statsbidrag för en volym som baseras på genomsnittet av verksamhetens omfattning budgetåren 1988/89 och 1989/90 och att ytterligare statsbidrag skall utges i den mån folkhögskolornas samlade verksamhei inle överskrider en fastställd to­talvolym. SÖ konstaterar att dennna totalvolym, som en följd av inrät­tandet av nya skolor under senare år, bör ökas med 3 000 bidragsveckor årligen under den kommande treårsperioden, vilket motsvarar en kost­nad av ca 2 milj.kr budgelårel 1991/92. SÖ lägger emellertid inget för­slag om hur volymproblemet för de små skolorna skall lösas eftersom folkhögskolekommittén har alt föreslå förändringar av nuvarande stats­bidragssystem. SÖ föreslår därför all den totala volymen för folkhögsko­lans reguljära verksamhei skall vara oförändrad, dvs 701 050 bidrag­sveckor för budgetåret 1991/92.

3.

Med hänsyn till all anslaget är underbudgeieral föreslår SÖ att det allmänna bidraget under vissa delposter räknas upp med 30 308 000 kr.

4.

SÖ föreslår att anslagsposten Extra förslärkningsåtgärder, utöver pris- och löneomräkning, räknas upp med 3 370 000 kr. budgetåret 1991/92 och med 4 milj.kr. vardera budgetåren 1992/93 och 1993/94. Syftet med dessa höjningar är alt öka studieförutsättningarna för stude­rande med funktionshinder av skilda slag.

5.

Utöver sedvanlig pris- och löneomräkning föreslås anslagsposten Kostnader för vissa anpassningskurser för synskadade, vuxendöva, afati-ker m.fl. öka med 1 480 000 kr. budgelårel 1991/92. För budgetåren 1992/93 - 1993/94 föreslås reform medel med 1 490 000 kr. respektive med 740 000 kr. Härigenom kan verksamheten för främsl synskadade och vuxendöva utökas.

6.

SÖ föreslår att anslagsposten Tolkutbildning, utöver pris- och lö­neomräkning, ökas med 2,1 milj. kr. budgetåret 1991/92 och med varde­ra 1 milj.kr. budgetåren 1992/93 och 1993/94 i syfte att utöka lolkuibild­ningen för döva och dövblindas behov. I planeringsunderlaget ingår teckenspråksutbildning soni förberedelse för lolkuibildningen, en ut­vecklingsresurs knuten till Västanviks folkhögskola och fortbildning för teckenspråkslärare.

102

3  Vissa statistiska uppgifter över folkhögskolans verksamhet

Uppgifterna är hämtade från SÖ:s fördjupade anslagsframställning för budgetåren 1991/92 - 1993/94.

3.1 Kurser

Antalet långa kurser, dvs. kurser längre än 15 veckor, har ökat något under perioden 1986/87. De långa kurserna utgör ca. 75% av skolornas samlade verksamhetsvolym. Av de långa kurserna utgör den andel som består av allmänna kurser ca. 40%.

Kortkursverksamheten expanderade fram t.o.m. 1982 men har sedan minskat. Under den senaste femårsperioden har kortkurserna utgjort ca. en fjärdedel av kursverksamheten uttryckt i elevveckor. Del är främst kurser, som är kortare än en vecka som har minskat i antal.

Tab. I

Antal kurser och elevveckor budgetåren 1986/87 - 1988/

Prop. 1990/91:82 Bilaga    4

långa kurser

veckokurser

korta kurser

antal elevveckor

antal elevveckor

antal elevveckor

1986/87

911

522400

1294

63600

9639 118600

1987/88

957

536700

1373

65400

9121 111900

1988/89

968

531000

1371

65800

8621 107300

Tab. 2

Korta kurser; fördelning efter huvudman. Antal elevveckor

landsling/siödförening

rörelseskolor

1-15 veckor 1-6 dagar

1-15 veckor 1-6 dagar

1986/87

25000

46700

1987/88

24000

43400

1988/89

21500

42000

38700

71900

41300

68500

44200

65300

3.2  Deltagare

Deltagarantalet har under senare år varit i del närmaste konstant. Varje år kommer omkring 18 000 personer till folkhögskolornas långa kurser. Antalet kursdeltagare i kurser kortare än en vecka har minskat under perioden men fortfarande är del omkring 190 000 personer som deltar.

Tab. 3

Antal dellagare i folkhögskolekurser 1986/87 - 1988/89

103

Antal deltagare

Prop. 1990/91:82 Bilaga    4

l

å

nga kurser

veckokurser

korta kurser

15 veckor

1-14 veckor

1-6 dagar

1986/87

18000

25700

211700

1987/88

18400

. 27600

196000

1988/89

18100

27500

186600

Tab. 4

Antal deltagare på olika kurslyper 1986/87-1988/8

Allm

ä

n kurs

Allm

ä

n kurs med s

ä

rskild inriktning

S

ä

rskild linje

1986/87

6907 (38%)

5797 (32%)

5271   (29%)

1987/88

7268 (39%)

5622 (31%)

5479 (30%)

1988/89

7114 (39%)

5817 (32%)

5112 (29%)

Tab. 5

Dellagare på allmänna kurser; ålder och kön 1986/87 - 1988/89

14-

17 

å

r

18-24 

å

r

25-29 

å

r

30-59 

å

r

-60

å

r

tot.

m

k

m     k

m

k

m     k

m

k

%

%

%    %

%

%

%     %

%

%

1986/87

1

2

16    23

8

8

15    23

1

3

100

1987/88

1

2

15    22

7

9

16    24

1

3

100

1988/89

1

2

14    20

7

8

16    27

2

4

100

104

Tab. 6

Utbildningsbakgrund på samtliga långa kurser 1985/86 - 1988/89

Prop. 1990/91:82 Bilaga   4

S

å

r

9 

å

r

10 

å

r

11 

å

r

12 

å

r

13 

å

r

tot.

%

%

%

%

%

%

1985/86

13

21

12

26

19

10

100

1986/87

13

20

10

26

21

10

100

1987/88

13

19

n

24

21

12

100

1988/89

13

17

11

24

21

13

100

Tab. 7

Utbildningsbakgrund på allmän kurs 1986/87 - 1988/89   procent

8 

å

r

9 

å

r

10 

å

r

11 

å

r

12 

å

r

13 

å

r

tot.

%

%

%

%

%

%

1986/87      24        32

13

1987/88      23        30        16 1988/89      23        28        17

18

8

5

100

17

9

4

100

18

9

9

100

105

Innehåll

Propositionens huvudsakliga innehåll    ..................... 

... 

1

Inledning        ......................................................................... 3

1

Principiella utgångspunkter för förslagen; folkbild­ningen skall vara fri och frivillig och styra sig själv    ...

6

2

Mål för statsbidrag till folkbildningen   ............. 

... 

12

3

Studieförbunden    ...................................... 

... 

17

3.1      Särskilda villkor för statsbidrag till studie­

förbundens verksamhet......................... 

... 

17

4      Folkhögskolan   .......................................... 

20

4.1

Särskilda villkor för statsbidrag till folkhög­skolorna        

21

4.2

Ett enhetligt personalansvar för folkhögskolan

24

4.3

Fritidsledarutbildning   ...................................... 26

4.4

Vissa övriga frågor   ............................ 

.. 

27

5      Ett nytt statsbidragssystem för folkbildningen   

.. 

29

5.1

Ett samlat statsbidrag till folkbildningen   .     29

5.2

Statsbidrag för viss utbildning som inriktas

möt personer med funktionshinder   ........ 

.. 

31

5.3

Statsbidrag för samiskt inriktad utbildning    ...

32

5.4

Statsbidrag till kontakttolkutbildning........ 

33

5.5

Vissa statsbidragsfrågor i övrigi............... 

35

6

Ett folkbildningsråd bildas   ........................... 

36

7

Uppföljning och utvärdering av folkbildningen   .. 

40

8

Forsknings- och utvecklingsarbete   ............... 

43

9

Studiesociala frågor   ................................... 

44

10

Anslagsfrågor för budgetåret 1991/92   ........... 

44

11

Hemställan    .............................................. 

52

12

Beslut   ..................................................... 

53

Bilaga 1        Sammanfattning av folkhögskolekommitténs

huvudbetänkande (SOL) 1990:65) Folkhög­

skolan i framtidsperspektiv   ..................      54

Bilaga 2       Sammanställning av remissyttranden över folkhögskolekommitténs betänkande (SOU 1990:65) Folkhögskolan i framtidsperspektiv   . .     72

Bilaga 3       Nuvarande bidrag till studieförbundens verk­

samhet och anslagsframställning för studie­

förbunden budgetåret 1991/92 samt vissa

statistiska uppgifter över studieförbundens

verksamhet    .....................................      89

Bilaga 4       Nuvarande statsbidragssystem till folkhögsko­

lorna m.m. och SÖs anslagsframställning avseende

bidrag till driften av folkhögskolor m.m. budget­

året 1991/92 samt vissa statistiska uppgifter

över folkhögskolornas verksamhet..........      101

Norstedts Trycken, Stockholm 1991

106