Regeringens skrivelse

1998/99:56

Redogörelse för verksamheten inom Organisationen

för säkerhet och samarbete i Europa (OSSE) under

1998

Skr.

1998/99:56

Regeringen överlämnar denna skrivelse till riksdagen.

Stockholm den 4 mars 1999

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Anna[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Utrikesdepartementet)

Skrivelsens huvudsakliga innehåll

I skrivelsen lämnar regeringen en redogörelse för verksamheten i

Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa (OSSE) under 1998.

Innehållsförteckning

1 OSSE - en fredsfrämjare i tiden 4

2 Inför OSSE:s toppmöte i Istanbul 5

3 Säkerhetsstadgan 6

4 OSSE:s säkerhetsbegrepp 7

4.1 Mänskliga dimensionen 8

4.2 Ekonomiska dimensionen 8

4.3 Militära dimensionen 9

4.3.1 CFE-avtalet 9

4.3.2 Modernisering av Wiendokumentet 10

4.3.3 Open Skies-avtalet 11

4.3.4 Uppförandekoden 11

5 OSSE:s instrument 12

5.1 Ordförandeskapet 12

5.2 Sekretariatet 13

5.3 Högkommissarien för nationella minoriteter 13

5.4 Kontoret för demokratiska institutioner och mänskliga

rättigheter (ODIHR) 15

5.5 Övriga instrument 16

5.5.1 Medierepresentanten 16

5.5.2 Ekonomiske koordinatorn 16

6 Fältverksamhet 16

6.1 Baltikum 16

6.1.1 Estland 17

6.1.2 Lettland 17

6.2 Balkan 18

6.2.1 Förbundsrepubliken Jugoslavien/Kosovo 18

6.2.2 Kroatien 19

6.2.3 Bosnien-Hercegovina 19

6.2.4 Makedonien (f.d. jugoslaviska republiken

Makedonien) 20

6.2.5 Albanien 20

6.3 Andra länder 21

6.3.1 Tjetjenien (Ryssland) 21

6.3.2 Ukraina 21

6.3.3 Moldavien 22

6.3.4 Georgien 22

6.3.5 Tadzjikistan 23

6.3.6 Vitryssland 23

6.3.7 Nagorno-Karabach-konflikten och

Minskgruppens arbete 24

6.3.8 Förbindelskontoret för Centralasien samt

OSSE-centrum i Kazakstan, Kirgizistan och

Turkmenistan 24

7 OSSE:s parlamentariska församling 25

8 EU, Norden och OSSE 25

9 OSSE:s samverkan med andra organisationer 26

10 Budget 27

11 Förkortningar 29

12 OSSE:s medlemsländer 31

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 4 mars 1999 32

1 OSSE - en fredsfrämjare i tiden

OSSE, Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa, stärker sin

ställning som fredsfrämjare i Europa. OSSE har utvecklats som aktör.

Dess förmåga till snabba och flexibla fältinsatser har blivit ett centralt

inslag i europeisk säkerhet.

Kosovo är nu organisationens stora utmaning. Men även innan

organisationen blev känd för den stora allmänheten genom sitt

engagemang i Kosovo har den utfört ett mycket väsentligt arbete. Det

gäller de fältmissioner som OSSE upprättat i ett femtontal länder. Det

gäller ett aktivt samarbete om mänskliga rättigheter, demokrati och

valövervakning genom OSSE:s kontor för mänskliga rättigheter och

demokratiska institutioner (ODIHR). Och det gäller Högkommissarien

för nationella minoriteter, som genom sitt tidiga, aktiva och långsiktiga

agerande i ett tiotal länder framgångsrikt bidragit till att minska

spänningar och förebygga konflikter.

OSSE:s (dåvarande ESK:s) roll på 1970- och 80-talen var att främja

gemensamma normer. Genom en rad konferenser utvecklades ett

normsystem där individens mänskliga rättigheter sattes i centrum.

Slutakten från Helsingfors från år 1975 med dess tio principer fick ett

starkt genomslag i de forna kommunistländerna. Dissidenter och

Helsingforskommittéer såg effektiva möjligheter att använda sig av det

framväxande normsystemet. Makthavarna ställdes till ansvar. Men

fortfarande var OSSE operativt svagt. Stater kunde kritiseras vid

konferenser, men mekanismer för ingripande saknades. Öststaterna slog

vakt om den nationella suveräniteten.

1990-talet har inneburit genomgripande förändringar. Genom OSSE:s

Parisstadga år 1990 bekräftades den värdegemenskap som finns om att

fred och säkerhet byggs genom demokrati, mänskliga rättigheter, respekt

för rättsstatens principer och marknadsekonomi. Alla OSSE-länder har

enats om att respekt för dessa åtaganden är en gemensam angelägenhet

för hela OSSE. Man får och skall lägga sig i. Ett aktivt och tidigt OSSE-

engagemang i olika länder kan ske på de gemensamma normernas grund.

1990-talets konflikter har visat på vikten av förebyggande insatser.

OSSE har mer än någon annan organisation anammat det breda

säkerhetsbegreppet och vikten av tidigt agerande.

Under 1990-talet har etniska frågor som potentiella konfliktorsaker

satts i fokus. Vid Köpenhamnsmötet om den mänskliga dimensionen år

1990 slogs fast att minoritetsfrågor endast kan lösas tillfredsställande i ett

demokratiskt politiskt ramverk grundat på rättsstatens principer med ett

oberoende rättsväsende, full respekt för allas mänskliga rättigheter,

politisk pluralism, tolerans och kontroll över myndighetsmissbruk.

OSSE:s konfliktförebyggande verksamhet täcker därför hela detta fält.

OSSE:s instrument och fältverksamhet syftar till att tidigt ingripa för att

förhindra konflikter.

OSSE har på grundval av sitt breda säkerhetsbegrepp och genom sitt

samarbetsinriktade och inträngande arbetssätt utvecklats till en central

aktör i det europeiska säkerhetsarbetet. OSSE har förmått utnyttja sina

komparativa fördelar: ett brett och inklusivt medlemskap, flexibilitet, en

stark och snabbt växande fältorganisation och ett gemensamt agerande

grundat på gemensamma normer.

Samtidigt har OSSE inte de militära, organisatoriska eller finansiella

resurserna att hantera alla delar av en multifunktionell insats.

Utvecklingen under senare tid, bl.a. i Kosovo, har visat på den

grundläggande betydelsen av samarbete mellan olika internationella

organisationer för att nå definierade mål. Någon statisk arbetsfördelning

finns inte och bör inte eftersträvas. I stället bör varje organisations starka

sidor utnyttjas i en gemensam strategi i varje enskilt fall. Kosovo och

Bosnien-Hercegovina är exempel på situationer där FN, OSSE, Nato, EU

och Europarådet agerar gemensamt. Konflikterna och utmaningarna sätts

i centrum, inte organisationerna.

2 Inför OSSE:s toppmöte i Istanbul

Den 18-19 november 1999 kommer OSSE att hålla ett toppmöte i

Istanbul med deltagande av OSSE-ländernas stats- eller regeringschefer.

Toppmöten skall i princip äga rum vartannat år. Det senaste hölls i

Lissabon år 1996. Inför mötet i Istanbul kommer en översynskonferens

att äga rum under hösten. Syftet med översynskonferensen är dels att se

över samtliga OSSE:s aktiviteter, inklusive genomförandet av de

gemensamma normerna, och föreslå åtgärder för att stärka OSSE, dels att

förbereda beslut inför toppmötet.

Huvudpunkten för toppmötet beräknas bli antagandet av en

säkerhetsstadga (se nästa kapitel), som definierar OSSE:s roll inför 2000-

talet. Vidare är förhoppningen att toppmötet skall leda till den

förstärkning av OSSE som är nödvändig för att kunna möta de nya

utmaningar som organisationen nu ställs inför. Antagandet av ett

moderniserat CFE-avtal och ett reviderat Wiendokument är andra viktiga

frågor för toppmötet. Vid ministermötet i Oslo i december konstaterade

ministrarna att den utökning som skett i OSSE:s fältverksamhet gör det

nödvändigt att ytterligare stärka OSSE:s operativa förmåga, inklusive

sekretariatet. Ministrarna uttalade också stöd för en utbildningsstrategi

för organisationen. Dessa är några av de frågor som Sverige prioriterar

inför toppmötet.

Utrikesministermötet i Oslo bekräftade OSSE:s växande

säkerhetspolitiska relevans. Några av huvudpunkterna från ministermötet

var ett starkt stöd för Kosovomissionen, vissa framsteg för OSSE:s

engagemang i Georgien och Moldavien samt en ökad uppmärksamhet på

romernas situation.

Utrikesminister Anna[REDACTED_EFTERNAMN] lyfte i sitt anförande i Oslo fram två

exempel på hur OSSE i praktiskt arbete verkar för gemensam säkerhet.

Dels Kosovomissionen som genom sitt breda mandat verkar för att

flyktingar skall kunna återvända och för att demokrati, mänskliga

rättigheter och fria medier skall bli verklighet för alla i regionen. Dels

Högkommissarien för nationella minoriteter som genom sitt tysta och

effektiva arbete främjar försoning mellan etniska grupper.

Utrikesministern betonade också vikten av att stärka OSSE:s sekretariat.

Hon välkomnade den ökade vikt OSSE kommer att fästa vid romernas

situation och integration.

Deklarationen och besluten från ministermötet, liksom annan relevant

och aktuell information om OSSE finns att tillgå på organisationens

hemsida: www.osce.org.

3 Säkerhetsstadgan

Vid toppmötet i Budapest år 1994 fattade OSSE beslut om att påbörja

arbetet med en allomfattande säkerhetsmodell för det tjugoförsta

århundradet. Tanken var att inleda en process inom vars ram man ville

tydliggöra OSSE:s roll och diskutera hur organisationen skulle kunna

möta nya hot och utmaningar. Förslaget kom från Ryssland, som bl.a.

eftersträvade att ge OSSE en överordnad roll i den europeiska

säkerhetsstrukturen. Vidare ville man på rysk sida förhandla fram

juridiskt bindande normer som skulle ersätta de politiska åtaganden som

nu finns.

Under året har regelbundna möten ägt rum i Wien i den s.k.

säkerhetsmodellkommittén och dess två arbetsgrupper för att diskutera

element för en stadga. Diskussionerna har ägt rum på grundval av de

riktlinjer som antogs vid ministermötet i Köpenhamn i december 1997

(beslut nr 5). Enligt dessa skall stadgan (begreppet "dokument-stadga"

används då enhällighet ännu inte nåtts om formen) vara politiskt

bindande, bevara enhällighet som grundvalen för OSSE:s beslutsfattande

och bekräfta den fortsatta giltigheten av tidigare OSSE-åtaganden. Av

särskild vikt är härvid de deltagande staternas rätt att fritt välja sina

säkerhetsarrangemang, erkännandet av principen om säkerhetens

odelbarhet samt erkännandet att staters uppfyllande av sina åtaganden är

frågor av omedelbart och legitimt intresse för alla deltagande stater.

Genom stadgan skall vidare OSSE:s möjlighet att agera i händelse av

klara och grova brott mot OSSE:s principer och beslut stärkas.

Köpenhamnsbeslutet slår också fast att stadgan skall stärka ett icke-

hierarkiskt samarbete med andra regionala organisationer inom ramen för

en s.k. plattform för gemensam säkerhet. Denna plattform skall grundas i

ett gemensamt koncept. Detta innefattar bl.a. att samarbetet skall ske med

organisationer som ansluter sig till OSSE:s principer och åtaganden och

som stödjer OSSE:s koncept om gemensam och odelbar säkerhet.

I syfte bl.a. att stimulera de fortsatta förhandlingarna om plattformen

och framförallt om OSSE:s samarbete med subregionala organisationer

anordnades i Stockholm i oktober en internationell konferens om

subregionalt samarbete - ett instrument för modernt säkerhetsbyggande.

Med subregionala organisationer avses på OSSE-språk framför allt

grannlandsorganisationer. Konferensen anordnades av det svenska

utrikesdepartementet tillsammans med det polska OSSE-

ordförandeskapet och EastWest Institute. Ett fyrtiotal OSSE-länder och

ett tiotal subregionala organisationer deltog, däribland Östersjöstaternas

råd, Centraleuropeiska initiativet och Svartahavssamarbetet. Konferensen

innebar också ett konkret genomförande av plattformstanken genom att

främja dialogen och samarbetet mellan dessa organisationer.

I sitt öppningsanförande betonade utrikesminister Anna[REDACTED_EFTERNAMN] att det

subregionala samarbetet har stor potential för säkerhetsarbetet.

Kriterierna för framgång är bl.a. att detta samarbete utgör en del av en

allmän europeisk och transatlantisk integrationsprocess, att FN:s och

OSSE:s normer respekteras och att frivilligorganisationers involvering

uppmuntras och respekteras, framhöll utrikesministern.

Vid ministermötet i Oslo kunde ordförandeskapet lägga fram en

rapport med redovisning av hur långt stadgediskussionerna kommit i

olika frågor. Rapporten redovisade att inga egentliga förhandlingar om

texter ännu hade ägt rum, men ordförandeskapet hade under året på

grundval av förslag från olika länder presenterat ordförandepapper inför

det fortsatta stadgearbetet.

Från EU:s håll var ambitionen inför Oslo-mötet att konkreta framsteg

borde kunna nås i frågor där långtgående diskussioner förts - där

verkligheten på marken i många fall sprungit om diskussionerna i

säkerhetsmodellkommittén - såsom plattformen och OSSE:s roll

avseende civilpolisinsatser. Från framförallt ryskt håll framhölls dock att

tiden inte var mogen att lyfta fram några frågor för separata beslut innan

hela stadgan var färdigförhandlad. Ryssland ville inte heller binda sig för

ett beslut om antagande av stadgan vid toppmötet i Istanbul utan att först

kunna konstatera att resultatet blev värt namnet.

 Ministermötet kunde dock besluta om målsättningen om ett antagande

år 1999. Förhandlingsarbetet skall baseras på riktlinjerna från

Köpenhamn. Det norska ordförandeskapet ges i uppdrag att i slutet av

mars 1999 lägga fram ett förslag till detaljerad struktur för en

"dokument-stadga". Det egentliga förhandlingsarbetet torde inte ta fart

förrän efter Nato-toppmötet i april 1999.

4 OSSE:s säkerhetsbegrepp

OSSE:s breda säkerhetsbegrepp är en grundpelare för organisationen.

Säkerhetsfrågor behandlas såväl som militär-politiska frågor,

ekonomiska och miljömässiga som frågor om den s.k. mänskliga

dimensionen, dvs. demokrati och mänskliga rättigheter. Dessa olika

aspekter behandlas som nära sammanlänkade med varandra. Även om

dessa frågor således mer och mer går in i varandra i OSSE:s verksamhet

ges nedan en presentation av dessa olika dimensioner av OSSE:s

säkerhetsbegrepp.

4.1 Mänskliga dimensionen

Den mänskliga dimensionen inom OSSE har alltsedan slutakten från

Helsingfors år 1975 utvecklats och förtydligats, inte minst i

Köpenhamnsdokumentet från år 1990.

I OSSE:s fältverksamhet utgör den mänskliga dimensionen en mycket

viktig del. Arbetet för demokrati och mänskliga rättigheter är centralt i

missionernas arbete, såsom t.ex. i Kosovomissionen.

I månadsskiftet oktober/november ägde det fjärde

implementeringsmötet om OSSE:s mänskliga dimension rum i

Warszawa. Mötet ägnades åt genomförandet av hela vidden av frågor

om demokrati och mänsklig rättigheter som är föremål för åtaganden

inom OSSE:s ram. Ämnen som minoritetsfrågor, religionsfrihet och

jämställdhet ägnades stort utrymme under konferensen. Stark kritik

riktades mot länder som brast i efterlevnaden av dessa normer och även

västeuropeiska länder och Förenta staterna fick finna sig i att få

bristfälligheter belysta.

Inom Europeiska unionen skedde en uppdelning av ämnen mellan de

olika medlemmarna och Sverige åtog sig att svara för anförandena på

unionens vägnar om fria val och valövervakning. I anförandet om fria val

betonades bl.a. vikten av korrekt mediebevakning och hänsynstagande

till minoriteter. I anförandet om valövervakning framfördes förslag om

hur systemet skulle kunna förbättras mot bakgrund av erfarenheterna på

området.

I nordiska anföranden underströks vikten av att åldersgränsen för

rekrytering och deltagande i väpnade konflikter höjs till 18 år liksom

behovet av ett starkt skydd för dem som arbetar med mänskliga

rättigheter.

Årets implementeringsmöte kännetecknades av ett aktivt deltagande av

enskilda organisationer, såväl nationella som internationella. Från svensk

sida deltog företrädare för fyra enskilda organisationer. Nytt för året var

att de enskilda organisationerna kunde yttra sig på samma villkor som de

deltagande staterna.

Vid sidan av konferensen anordnades även parallella möten för en mer

ingående diskussion om bl.a. religionsfrihet, romernas situation och

jämställdhet.

Från svenskt håll betonas vikten av att den mänskliga dimensionen ges

en mer central plats i det ständiga rådets arbete i Wien. I syfte att få en

fördjupad diskussion om den mänskliga dimensionen planeras tre

endagsseminarier att hållas i Wien under innevarande år. Ämnena för

dessa kommer att bli religionsfrihet, jämställdhetsfrågor och romernas

situation.

4.2 Ekonomiska dimensionen

Då ett stärkt samarbete på områdena ekonomi, vetenskap, teknologi och

miljö främjar säkerheten inom OSSE-sfären utgör den ekonomiska

dimensionen en del av OSSE:s verksamhetsområde. Den ekonomiska

utvecklingen och kriser i vissa delar av OSSE-regionen har understrukit

sambandet mellan ekonomi och säkerhet. Årliga möten med OSSE:s

ekonomiska forum äger rum i Prag och vid mötet i juni var temat

"Säkerhetsaspekter av energiutveckling inom OSSE-sfären". Inverkan på

miljön och principer för transport av energi var några av de frågor som

diskuterades. Vid mötet fastslogs bl.a. att en utveckling mot en likartad

energipolitik inom OSSE-sfären vore gynnsamt för investeringar och

handel på detta område och därmed ha en förtroendeskapande effekt. I

Europeiska unionens anförande framhölls bl.a. kärnsäkerhetens

betydelse.

Den ekonomiska dimensionen utgör en naturlig och ökande del av

uppgifterna för OSSE:s missioner i fält. Vid mötet i Prag fastslogs vikten

av att de ekonomiska och miljömässiga aspekterna av säkerheten

uppmärksammas i OSSE:s fältarbete i syfte att ge bättre möjligheter att

förebygga konflikter. För att förstärka OSSE-missionen i Makedonien

bl.a. på detta område har Sverige ställt en person till missionens

förfogande.

När OSSE nu ökar sitt engagemang i Centralasien och Kaukasus

kommer den ekonomiska dimensionen att öka i betydelse. Inte minst

energiområdet och den ekologiska situationen är ytterst angelägna frågor

för dessa länder.

4.3 Militära dimensionen

Rustningskontroll, inklusive förtroende- och säkerhetsskapande åtgärder,

utgör en central del av OSSE:s verksamhet och har en grundläggande

betydelse för det konfliktförebyggande arbetet och för säkerheten i

Europa. Under årens lopp har flera överenskommelser förhandlats fram

på detta område inom ramen för eller i anslutning till OSSE. De

viktigaste av dessa är avtalet om begränsning av konventionella

stridskrafter i Europa (det så kallade CFE-avtalet), Wiendokumentet om

säkerhets- och förtroendeskapande åtgärder, Open Skies-avtalet samt den

så kallade uppförandekoden (Code of Conduct on Politico-Military

Aspects of Security). CFE- och Open Skies-avtalen omfattar i dag endast

de stater som är medlemmar av Nato och de som ingick i

Warszawapakten.

4.3.1 CFE-avtalet

I januari 1997 inleddes förhandlingar om en modernisering av CFE-

avtalet. Målet är att anpassa avtalet, som slöts 1990, det vill säga

föreWarszawapaktens och Sovjetunionens upplösning, till dagens

säkerhetspolitiska situation. Behovet av anpassning blev särskilt akut

sedan Nato beslutat uppta nya medlemmar som tidigare varit medlemmar

i Warszawapakten. En grundprincip i CFE-avtalet är nämligen numerär

balans för fem kategorier av tung materiel mellan två ländergrupper -

Natos och Warszawapaktens medlemmar. När tre länder byter sida - och

Warszawapakten upplöses - rubbas balansen i avtalet.

Även om gruppstrukturen upphävs kommer grundprinciperna i avtalet

att bestå. Det innebär numerära begränsningar för stridsvagnar,

pansarskyttefordon, artilleripjäser, attackhelikoptrar och stridsflygplan.

Till dessa begränsningar är en mycket omfattande uppgiftslämning

knuten, kombinerad med möjlighet för de deltagande staterna att på plats

genom inträngande inspektioner verifiera de erhållna uppgifterna. Den

nuvarande gruppstrukturen kommer att ersättas av ett system med

nationella tak (hur mycket materiel en viss stat får ha inom avtalets

tillämpningsområde, Europa från Atlanten till Ural) och territoriella tak

(hur mycket materiel som får finnas på en viss stats territorium).

De största stötestenarna är hur stor grad av flexibilitet för tillfällig

stationering av trupp utöver det territoriella taken som skall tillåtas,

respektive huruvida de särskilda begränsningar som gäller i norra

respektive södra delen av tillämpningsområdet ( flankregimen ) skall

bestå. Den senare är av särskild betydelse för Sverige, då den reglerar

viktiga delar av den ryska militära närvaron i vårt närområde.

Förhandlingarna om en anpassning av CFE-avtalet gick trögt under

1997 och 1998. Vid OSSE:s ministermöte i Oslo i december nåddes dock

enighet om att avtalet skulle bli färdigt för undertecknande vid OSSE:s

toppmöte i Istanbul i november, och att detta mål förutsatte att

nyckelfrågorna fick en lösning under de första månaderna av 1999.

Sverige deltar inte i förhandlingarna, men följer förhandlingsarbetet

noggrant. Det är angeläget att flankbegränsningarna i sak består i det

omförhandlade avtalet.

Avsikten är att det moderniserade CFE-avtalet skall öppnas för

deltagande av nya stater. Sverige kommer att ta ställning till frågan om

dess försvars- och säkerhetspolitiska konsekvenser för Sverige och en

eventuell anslutning när det omförhandlade avtalet föreligger.

4.3.2 Modernisering av Wiendokumentet

År 1997 beslutade säkerhetsforum, den del av OSSE där de militära

frågorna behandlas, att modernisera Wiendokumentet. Detta stammar

från Helsingfors och reviderades senast år 1994. Detta dokument innebär

bland annat skyldighet att lämna uppgifter om respektive lands

försvarsorganisation och om förband och deras utrustning och aktiviteter.

De lämnade uppgifterna verifieras med hjälp av inspektioner och så

kallade utvärderingsbesök. Avtalet innehåller även begränsningar för

mycket stora militära övningar, bestämmelser om uppgiftslämning om

försvarsplanering, besöksutbyte med mera, och är ett viktigt dokument

för att bidra till ökat förtroende och säkerhet inom hela OSSE-området.

Den modernisering som beslutats syftar till att ytterligare stärka

öppenheten, förutsägbarheten och samarbetet med hänsyn till den

förändrade säkerhetspolitiska situationen i Europa. Under året inleddes

realförhandlingar om dokumentet, och Sverige deltar aktivt i detta arbete.

Det reviderade dokumentet skall bli klart att antas vid toppmötet i

Istanbul.

Sverige och Finland tog i april ett gemensamt initiativ i OSSE:s

säkerhetsforum i Wien för att demonstrera att vi, samtidigt som vi

avvisar förslag om en regionalisering av den militära säkerheten, vill

spela en konstruktiv roll i OSSE-diskussionen om militära

förtroendeskapande åtgärder. Ett element i initiativet är ett erbjudande till

våra grannländer (Danmark, Estland, Lettland, Litauen, Norge, Polen,

Ryssland och Tyskland) att få ökade möjligheter att besöka Sverige och

Finland för att kontrollera att vi följer bestämmelserna i

Wiendokumentet, under förutsättning att dessa stater gör motsvarande

åtaganden gentemot oss.

Sverige var under 1998, liksom tidigare år, en av de mest aktiva

staterna när det gäller tillämpningskontrollen av Wiendokumentet. Under

året genomfördes fyra utvärderingsbesök och fyra inspektioner i syfte att

verifiera lämnad information.

4.3.3 Open Skies-avtalet

Open Skies-avtalet ger de deltagande staterna rätt att genomföra

omfattande observationsflygningar över varandras territorier. Avtalet,

som skrevs under 1992, har ännu inte trätt i kraft då det inte ratificerats

av ett tillräckligt antal stater. De ratifikationer som återstår för att avtalet

skall kunna träda i kraft är i första hand av Ryssland och Ukraina. Trots

att avtalet ännu inte formellt trätt i kraft sker redan ett omfattande

samarbete mellan avtalets parter i enlighet med avtalets principer.

Dessutom har Open Skies-flygningar genomförts över det f.d.

Jugoslavien i syfte att stödja genomförandet av Daytonavtalets

bestämmelser om rustningskontroll. Avtalet har alltså redan visat sig vara

ett viktigt förtroendeskapande instrument. Sverige är observatör och kan

söka anslutning till avtalet under sex månader från det att avtalet trätt i

kraft.

4.3.4 Uppförandekoden

OSSE:s så kallade uppförandekod antogs vid toppmötet i Budapest år

1994. Den är ett normverk som, förutom att behandla mellanstatliga

förhållanden, också ställer långtgående krav på relationerna mellan

försvarsmakt och civilt samhälle. Koden bygger på såväl FN-principer

som på åtaganden inom OSSE och ställer bland annat krav på

demokratisk kontroll av försvarsmakter och på utbildning i krigets lagar.

Uppförandekoden har kanske sin största betydelse för de länder i Central-

och Östeuropa som genomför demokratiska reformer och är på väg att

ställa sina försvarsmakter under demokratisk ledning. En

uppföljningskonferens avses äga rum under 1999.

5 OSSE:s instrument

5.1 Ordförandeskapet

Specifikt för OSSE är ordförandeskapets starka politiska roll. OSSE:s

ordförandeskap är ansvarigt för samordning och konsultation vad gäller

aktuella OSSE-relaterade frågor. Ordförandeskapet biträds av de övriga

trojkamedlemmarna, dvs. föregående och kommande års ordförande. Ett

instrument som ordföranden förfogar över är möjligheten av att för en

viss fråga utse en personlig representant.

Ordförandeskapet leder också det ständiga rådet som möts minst en

gång i veckan på ambassadörsnivå i Wien.

Ordförandeskapet för OSSE ("Chairman-in-Office") handhas av

utrikesministern i det land som av organisationens medlemsstater utsetts

till årets ordförande. Ordförandeskapet roterar varje kalenderår. OSSE:s

första ordförande var Tyskland år 1991. Sverige hade ordförandeposten

år 1993. År 1998 var Polen ordförande och den 1 januari 1999 togs

ordförandeskapet över av Norge. Nästa års ordförande i OSSE kommer

att vara Österrike.

Systemet med ordförandeskapets personliga representanter är ett

viktigt instrument som dock har utnyttjats relativt sparsamt.

Representanterna undersöker situationen i ett problemområde och ger

OSSE-ordföranden rekommendationer om åtgärder. Personliga

representanter som under senare år fått särskild uppmärksamhet är den

förre spanske premiärministern Felipe Gonzales som hade denna roll för

Förbundsrepubliken Jugoslavien (FRJ) under 1996 och 1998 samt

Österrikes förre förbundskansler[REDACTED_EFTERNAMN] Vranitzky som utsågs till

personlig representant i Albanien under den akuta krisen våren 1997.

I ordförandeskapets roll ingår att verka för ett aktivt OSSE-

engagemang och acceptans för OSSE:s aktiviteter i enskilda länder, bl.a.

genom resor till berörda länder. Då beslut inom OSSE fattas enhälligt

ingår även främjandet av konsensuslösningar som en viktig del av

ordförandens arbete.

I samband med övertagandet av ordförandeskapet identifierade Norges

utrikesminister Knut Vollebaek fyra prioriteringar för det norska

ordförandeskapet:

- OSSE måste agera i tid, sammanhållet och beslutsamt mot de politiska

utmaningar som organisationen ställs inför. Öppenhet och inkluderande

av alla medlemsländer är avgörande för framgång.

- OSSE:s verksamhet skall utvecklas i säkerhetsstadgan, som bör

identifiera OSSE:s uppgifter inför nästa århundrade och definiera

OSSE:s förhållande till andra organisationer.

- OSSE:s mänskliga dimension, som det centrala elementet för att främja

mänskliga rättigheter och bygga demokratiska samhällen och rättsstater,

skall stärkas. Ökad vikt bör läggas såväl vid rådgivning, bistånd och stöd

som vid att lyfta fram och kritisera kränkningar.

- OSSE måste stärkas, särskilt dess operativa förmåga.

5.2 Sekretariatet

OSSE:s sekretariat i Wien leds av en generalsekreterare, för närvarande

italienaren Gianluigi Aragona. Generalsekreterarens roll är främst

administrativ, medan ordförandeskapet, som nämnts, har en i första hand

politisk uppgift. Med OSSE:s snabbt expanderande verksamhet har

kraftigt ökade krav ställts på sekretariatet, vilka dock inte motsvarats av

resursförstärkningar. De nordiska länderna har med särskild energi drivit

frågan om ett effektivare och starkare sekretariat, som kan möta dagens

utmaningar. Den stora uppgift OSSE utan varsel fick hösten 1998 med

Kosovomissionen har lett till en ökande insikt om vikten av att stärka

sekretariatet och särskilt dess avdelning för konfliktförebyggande (CPC),

som ansvarar för den omfattande verksamheten på fältet.

Vid ministermötet i Oslo konstaterade ministrarna att OSSE:s utökade

verksamhet ställer krav på stärkt operationell kapacitet för sekretariatet.

Vidare uttalades stöd för en utbildningsstrategi för OSSE, inklusive

fältmissionerna. Sverige är pådrivande i dessa frågor, såväl i

förhandlingar om nödvändiga förstärkningar som i konkreta insatser.

Regeringen har bl.a. ställt ambassadör Sune[REDACTED_EFTERNAMN] till sekretariatets

i Wien förfogande för att arbeta fram förslag till en utbildningsstrategi.

Sverige bidrar också konkret till att stärka sekretariatsfunktionerna, bl.a.

genom att ställa svenska tjänstemän till sekretariatets förfogande.

5.3 Högkommissarien för nationella minoriteter

När det i början av 1990-talet stod klart att minoritetsfrågor hotade att

kunna utvecklas till konflikter inom och mellan stater inrättade OSSE år

1992 en ny institution, OSSE:s Högkommissarie för nationella

minoriteter (HCNM). Posten innehas sedan den inrättades av den förre

nederländske utrikesministern Max van der Stoel. Hans mandat löper ut i

december 1999.

Högkommissarien är ett konfliktförebyggande instrument. Uppgiften

är att i ett så tidigt skede som möjligt söka agera för att förhindra

spänningar som kan utvecklas till konflikter. Högkommissariens uppgift

är inte att vara en ombudsman för minoriteter eller att skydda enskilda

individer. Rollen är just förebyggande. Därav följer också att inte alla

minoritetssituationer faller inom hans mandat. Romernas situation faller

t.ex. egentligen inte inom mandatet. Mot bakgrund av frågans vikt lade

Högkommissarien dock, på OSSE:s uppdrag, fram en rapport med

rekommendationer om romerna redan år 1993. Han avser följa upp denna

med en ny rapport under år 1999.

Högkommissariens arbete går ut på att identifiera sådana

minoritetssituationer där hans aktiviteter kan främja integrering och

minska spänningar. Genom besök i länderna och samtal med centrala

beslutsfattare och minoritetsföreträdare bildar sig Högkommissarien en

klar bild över problemställningarna och de låsningar som förekommer.

Högkommissariens aktiviteter är i första hand ägnade åt att lösa problem

nationellt genom att främja en dialog mellan regering, parlament och

minoriteter. Han har därför verkat för bildandet av minoritetsråd eller

andra former av institutionaliserat samarbete på nationell nivå.

Högkommissarien avger också rekommendationer till regeringar om

åtgärder på minoritetsområdet. Teman som ofta återkommer i dessa

rekommendationer är rätt till medborgarskap, icke-diskriminering,

möjligheten att använda sitt eget språk, få utbildning på eller i sitt eget

språk samt möjligheten att delta i det politiska livet.

De situationer som Högkommissarien engagerats i är ofta sådana då en

minoritet lever i ett land som gränsar till det land där samma etniska

grupp är i majoritet. Han har t.ex. involverats i frågan om situationen för

ryssar i Estland, Lettland, Ukraina och Kazakstan, ungrare i Rumänien

och Slovakien, albaner i Makedonien och serber i Kroatien.

Högkommissarien betonar i sin verksamhet vikten av att de

internationella normerna följs. Det gäller såväl allmänna principer om

demokrati, mänskliga rättigheter och rättsstaten, som de specifika

normerna om rättigheter för personer som tillhör minoriteter. De mest

allomfattande normerna i dessa hänseenden fastlades i OSSE:s

Köpenhamnsdokument om den mänskliga dimensionen år 1990. För att

underlätta genomförandet av dessa normer har Högkommissarien låtit

genomföra expertstudier som resulterat i de s.k.

Haagrekommendationerna om utbildningsrättigheter och

Oslorekommendationerna om språkrättigheter. År 1999 kommer

expertrekommendationer att utarbetas om minoriteters deltagande i

beslutsfattande. Detta projekt, som finansieras av den svenska

regeringen, och som sker i samarbete med Raoul Wallenberginstitutet i
[REDACTED_EFTERNAMN], sker som uppföljning av en konferens som anordnades i Locarno,

Schweiz, under hösten. Vid konferensen diskuterades olika metoder för

att stärka minoritetsdeltagande i regeringar och parlament samt modeller

för ökad decentralisering av beslutsfattande.

Under året har Högkommissarien aktivt deltagit i behandlingen av

frågan om de statslösa barnen i Estland och Lettland och välkomnat de

lagändringar som nu ger dem rätt till medborgarskap. Han har verkar för

lösningar avseende möjligheten till universitetsutbildning på ungerska i

Rumänien och på albanska i Makedonien. I Kroatien har

Högkommissarien särskilt uppmärksammat den serbiska minoritetens

situation. I Slovakien har han särskilt ägnat sig åt frågor om

minoritetsspråk, utbildning och vallagstiftning. Högkommissarien har

även uppmärksammat tatarerna på Krim, Ukraina, och turkarna i

Georgien. I Centralasien har han verkat för interetnisk dialog i Kazakstan

och Kirgizistan och även besökt Uzbekistan, där hans samtalspartner

uttryckte oro över islamisk fundamentalism.

Högkommissariens försök att agera i ett tidigt skede i Kosovo

försvårades av att ingendera parten såg ett mandat för honom:

Förbundsrepubliken Jugoslavien är suspenderat från deltagande i OSSE

sedan 1992 och kosovoalbanerna ville inte betraktas som en minoritet. I

slutet av år 1997 och början av år 1998 ägnade van der Stoel dock

åtskillig uppmärksamhet åt Kosovo och lade fram flera konfidentiella

rapporter till OSSE:s ordförande. Detta skedde inte i egenskap av

Högkommissarie utan som personlig representant för OSSE:s

ordförande. I och med att ordföranden därefter utsåg Felipe Gonzales till

sin representant i frågan avslutades emellertid van der Stoels uppdrag

avseende Kosovo.

Max van der Stoel åtnjuter stort förtroende och starkt politiskt stöd för

det sätt på vilket han utför sitt uppdrag. Genom opartiskhet,

konfidentialitet och ett inträngande samarbete spelar han en betydelsefull

roll. Hans arbete är grannlaga och han kritiseras inte sällan av

nationalistiska krafter för att "lägga sig i". Men detta är just receptet för

att förhindra konflikter genom förebyggande insatser i ett så tidigt skede

som möjligt.

5.4 Kontoret för demokratiska institutioner och

mänskliga rättigheter (ODIHR)

ODIHR:s uppgift är att bistå med övervakning och hjälp vad gäller

staters OSSE-åtaganden inom den mänskliga dimensionen.

Valövervakning är kanske den mest bekanta delen av ODIHR:s

verksamhet men kontoret svarar också för projekt, kurser etc. med syfte

att bygga upp demokratiska institutioner i medlemsländerna. Kontoret är

beläget i Warszawa.

Sverige bistod med övervakare och expertis vid de flesta av ODIHR:s

valövervakningsinsatser år 1988. Detta skedde vid allmänna val eller

folkomröstningar i Albanien, Armenien, Azerbajdzjan, Bosnien-

Hercegovina, Förbundsrepubliken Jugoslavien, Lettland, Makedonien,

Moldavien, Slovakien och Ukraina. Den största insaten för såväl

ODIHR:s som Sveriges del var valen i Bosnien-Hercegovina, där drygt

femtio svenska valövervakare och valobservatörer deltog.

Vid valövervakning ägnas nu ett allt större utrymme åt hela

valprocessen, från registrering av kandidater till beräkning av tilldelade

mandat. Medierss partiskhet till följd av statskontroll, ofullständiga

röstlängder och otillräckliga vallagar var några av de brister som

konstaterats i slutrapporterna från valövervakning.

Ett nära samarbete vid valövervakningen har under året skett med

OSSE:s parlamentariska församling men också med andra internationella

organisationer och institutioner, framförallt Europarådet och

Europaparlamentet.

ODIHR:s tekniska bistånd har en stark inriktning mot utbildning och

träning av personal inom rättsväsendet i syfte att underlätta efterlevnaden

av de krav som ställs genom medlemskapet i OSSE. Rådgivning i

samband med upprättande av ombudsmannainstitutet, kurser för

fångvårdspersonal i ämnen med anknytning till mänskliga rättigheter

samt hjälp vid utformning av vallagar är exempel på sådana insatser av

ODIHR. Många projekt genomförs i samarbete med andra organisationer

som Förenta Nationernas fackorgan, Europarådet och den Europeiska

kommissionen. ODIHR har också utarbetat ett samarbete med den i

Stockholm baserade institutionen International IDEA. I de länder där

OSSE är representerat genom missioner är självfallet även dessa

involverade i ODIHR:s projektverksamhet.

ODIHR har under året träffat avtal om samarbete om projekt rörande

mänskliga rättigheter och demokrati med länder i Kaukasus och

Centralasien.

5.5 Övriga instrument

5.5.1 Medierepresentanten

Under 1997 utarbetades mandatet för OSSE:s medierepresentant. Som

den förste innehavaren av detta ämbete utsågs den tyske

förbundsdagsledamoten Freimut Duve. Medierepresentantens uppgift är

att övervaka medlemsstaternas efterlevnad av OSSE-åtaganden vad

gäller yttrandefrihet och medier samt att verka för att samtliga länder i

OSSE-kretsen iakttar sina åtaganden på dessa områden. Arbetet sker i

nära samråd med övriga OSSE-institutioner.

Under året har en stor del av medierepresentantens arbete ägnats åt

inledande kontakter och resor. En ytterst allvarlig form av kränkningar

som medierepresentanten uppmärksammat är mord på journalister. Andra

allvarliga frågor som medierepresentanten påtalat är inskränkningar i den

fria pressens möjligheter att verka samt vägran att bevilja viseringar för

utländska journalister.

5.5.2 Ekonomiske koordinatorn

I januari 1998 utsågs den amerikanske diplomaten Tom Price till

ekonomisk samordnare inom OSSE:s ekonomiska dimension. Denne har

till uppgift att bl.a. genom missionerna bevaka ekonomiska och

miljömässiga säkerhetsaspekter och därmed förstärka OSSE:s

förutsättningar att verka aktivt inom den ekonomiska dimensionen. Att

hålla nära kontakt med FN-organ och andra internationella institutioner

på detta område utgör en annan viktig del i samordnarens uppgifter.

6 Fältverksamhet

6.1 Baltikum

OSSE:s missioner i Estland och Lettland är främst inriktade på

förtroendeskapande insatser. Missionerna utför ett viktigt arbete med att,

i nära samarbete med lokala myndigheter och organisationer, underlätta

integrationen av de ryskspråkiga befolkningsgrupperna i det estniska

respektive lettiska samhället.

6.1.1 Estland

 Missionen i Estland inrättades år 1993. Huvudkontoret är beläget i

Tallinn och två fältkontor finns i Narva och Kohtla-Järve i nordöstra

Estland, där en stor del av befolkningen är ryskspråkig. Missionens

arbete har under året huvudsakligen varit inriktat på att bevaka frågor om

medborgarskap och uppehållstillstånd samt även språklagar och därtill

relaterade bestämmelser. Missionen har nära följt genomförandet av de

regler om att underlätta för statslösa barn att få estniskt medborgarskap,

som antogs av det estniska parlamentet i december. Missionen följer

också kontinuerligt språkfrågorna däribland de tillägg till språk- och

vallagarna som antogs i december. Dessa specificerar kraven på

kunskaper i estniska för valbarhet till de folkvalda församlingarna. OSSE

följer även beslutet om att inrätta en estnisk ombudsmannainstitution på

nära håll.

En särskild OSSE-representant arbetar med frågor kring de

kvarvarande ryska militärpensionärerna. Tysken Detlof von[REDACTED_EFTERNAMN] var

missionschef fram till december, då han efterträddes av Bernd Braun,

även han från Tyskland. Sverige har under året ställt en medarbetare till

missionens förfogande.

6.1.2 Lettland

Missionen i Lettland inrättades år 1993. Den är belägen i Riga och är,

liksom missionen i Estland, huvudsakligen inriktad på att underlätta

integrationen av den ryskspråkiga befolkningen i samhället. Missionen

bevakar frågor om medborgarskap och uppehållstillstånd,

naturaliseringsprocessen, språk- samt utbildningslagar.

En viktig uppgift för OSSE är att på nära håll följa frågan om förenklat

förfarande för statslösa barn att erhålla lettiskt medborgarskap. Denna

fråga liksom frågan om avskaffandet av det s.k. fönstersystemet med

ålderskvotering för medborgarskap, avgjordes i en folkomröstning den 3

oktober. Missionen följer den pågående debatten om språk- och

utbildningslagarna samt bistår de lettiska myndigheterna med råd om

utformning och tillämpning av lagstiftningen. Den har även bistått

allmänheten med råd och stöd. Till missionens arbetsuppgifter hör också

att rapportera om lettisk politik och genomförandet av

integrationspolitiken. Missionschefen Richard Samuel har under året

efterträtts av David[REDACTED_EFTERNAMN], båda från Storbritannien.

Den tidigare sovjetiska radarbasen Skrunda, vars avveckling följs av

en gemensam rysk-lettisk kommitté där även en särskild OSSE-

representant ingår, stängdes under året. Avstängningen är en framgång

såväl för OSSE som för Lettland och Ryssland som till fullo fullgjort

sina avtalsenliga förpliktelser i denna fråga. Den pågående avvecklingen

av Skrunda skall enligt avtal vara avslutad år 2000.

6.2 Balkan

 OSSE:s fältnärvaro i västra Balkan och Albanien har de senaste åren

utvecklats till att bli OSSE:s mest omfattande insats både personellt och

finansiellt. Mandaten för OSSE-missionerna är främst fokuserade på

krishantering och konfliktlösning och en central fråga för missionerna är

förtroendeskapande uppgifter mellan befolkningsgrupperna. Med

inrättandet av den nya verifikationsmissionen i Kosovo (KVM) har

ytterligare fokus och uppgifter koncentrerats till denna del av OSSE-

området.

6.2.1 Förbundsrepubliken Jugoslavien/Kosovo

1992 suspenderades Jugoslavien från deltagande i OSSE:s möten, men

kvarstår dock i medlemskretsen. Anledningen till suspenderingen var

Jugoslaviens agerande i kriget i det f.d. Jugoslavien. Året därefter

vägrade regeringen i Belgrad OSSE:s missioner i Kosovo, Sandjak och

Vojvodina att vara kvar i landet. Sedan dess har omvärlden krävt att

dessa missioner skall tillåtas återvända. Detta återvändande har av

omvärlden satts upp som en förutsättning för Förbundsrepubliken

Jugoslaviens (FRJ:s) möjligheter att deltaga i OSSE.

Den akuta kris som utbröt i Kosovo under våren ledde efter omfattande

förhandlingar under amerikansk ledning till ett avtal som slöts mellan

FRJ och OSSE den 16 oktober om upprättandet av OSSE:s s.k.

verifikationsmission i Kosovo (KVM).

Uppgiften för KVM är att verifiera de krav som ställts upp av FN:s

säkerhetsråd, om bl.a. trupptillbakadragande, genomförs. KVM skall

vidare stödja flyktingåtervändande samt, efter att en politisk uppgörelse

träffats mellan parterna, övervaka val och bistå i uppbyggandet av

demokratiska institutioner och polisväsende i Kosovo. Missionens

personaltak sattes till 2000 obeväpnade s.k. verifikatörer - vilket är nära

10 gånger mer än någon annan OSSE-närvaro i fält. Trots detta, och trots

OSSE-sekretariatets begränsade kapacitet, har utplaceringen framskridit i

god takt, mycket tack vare OSSE:s förmåga att hantera uppgifter på ett

flexibelt sätt.

Till chef för missionen utsågs amerikanen William Walker.

Huvudkvarteret placerades i Pristina och fem regioncentrum är utspridda

över Kosovo.

Missionens upprättande och verifikatörernas närvaro i byarna har

bidragit till att spänningarna mellan folkgrupperna lokalt minskat, vilket

har möjliggjort för flyktingar att återvända. Missionen har även spelat en

viktig roll genom att, efter grundliga undersökningar, rapportera till

omvärlden om inträffade incidenter. Upprepade brott mot avtalet om eld-

upphör och trupptillbakadragande har dock inneburit att våldet igen

trappats upp i Kosovo.

I skrivande stund pågår försök att genom förhandlingar mellan

parterna, under den s.k. kontaktgruppens aktiva ledning, nå en

överenskommelse om ett fredsavtal som även inkluderar en lösning på

frågan om Kosovos status. Hur OSSE:s roll i Kosovo kommer att se ut

efter en fredsuppgörelse är ännu oklart, men det naturliga är att

organisationen kommer att spela en betydande roll vid uppbyggande av

demokratiska institutioner samt vid organiserandet av fria och allmänna

val.

Sverige har på ett aktivt sätt bidragit både personellt och finansiellt till

upprättandet av KVM. Vi ställer 80 personer till missionens förfogande

och har tilldelats flera centrala tjänster i KVM.

6.2.2 Kroatien

 Mandatet för OSSE:s mission i Kroatien från år 1996 utökades i oktober

1998 då OSSE övertog ansvaret för civilpolisfrågorna i östra Slavonien

från FN. Detta är första gången i OSSE:s historia som organisationen

agerar utifrån såväl ett traditionellt civilt mandat som ett mandat för

civilpolisinsatser. Det sistnämnda mandatet är dock, liksom förut såväl

FN:s civilpolismandat som FN:s tidigare övergångsadministration i

Kroatien (UNTAES), geografiskt begränsat till att gälla endast för östra

Slavonien.

En central aspekt såväl i det traditionella civila mandatet - vilket alltså

gäller för hela Kroatien - som i civilpolismandatet är att stödja den

kroatiska regeringens genomförande av dess internationella åtaganden

om mänskliga rättigheter, rättsstatens principer och förtroendeskapande

åtgärder mellan folkgrupper. Syftet är att möjliggöra återvändande för

serber och kroater - såväl för internflyktingar inom Kroatien som för

flyktingar i andra länder - till de platser där de levde före krigsutbrottet. I

realiteten har denna uppgift även till stor del fokuserats på att möjliggöra

för serber som lever i minoritet i Kroatien att stanna kvar i landet.

 Från att i juni 1997 ha beslutat om en utökning av antalet

internationellt anställda vid missionen från 14 till 250 personer fattades i

samband med övergången av ansvaret för civilpolisuppgifterna beslut om

ett tak på 280 internationellt anställda. Av dessa är för närvarande 15

svenskar, varav 8 civilpoliser. Chef för missionen är schweizaren Tim

Guldimann.

6.2.3 Bosnien-Hercegovina

OSSE beslutade 1995 att upprätta en mission i Bosnien-Hercegovina som

resultat av den centrala roll i återuppbyggnadsprocessen som

organisationen tilldelats genom Daytonavtalet. Mandatet för missionen

anger tre verksamhetsinriktningar: övervakning av allmänna val,

rustningskontrollåtgärder och stöd för arbetet med efterlevnaden av de

mänskliga rättigheterna. OSSE bär vad gäller de två förstnämnda

frågorna huvudansvaret för verksamheten, medan ansvaret för arbetet

med mänskliga rättigheter delas med andra mellanstatliga och enskilda

organisationer, här främst med Höge representantens kontor (OHR).

Verksamheten har under de senaste åren fokuserats på valfrågor.

Missionen har spelat en central roll i genomförandet av kommunalvalen i

september 1997 och övervakningen av de allmänna valen i september

1998. Sverige bidrog under året aktivt inom OSSE genom att i samband

med de allmänna valen ställa ett femtiotal valövervakare till förfogande.

En viktig uppgift för missionen är dock nu att i största möjligaste mån

överföra ansvaret för valfrågor på nationella och lokala myndigheter.

Missionen, som har drygt 200 internationellt anställda, leds av den

amerikanske ambassadören Robert Barry. Huvudkontoret ligger i

Sarajevo och missionens regionala centra finns i Banja Luka, Bihac,

Mostar och Tuzla. Sverige har ställt fem personer till missionens

förfogande, däribland för posten som en av missionens biträdande chefer

med ansvar för militära frågor och frågor om rustningskontroll.

6.2.4 Makedonien (f.d. jugoslaviska republiken Makedonien)

OSSE upprättade sin mission i Makedoniens huvudstad Skopje år 1992.

Dess främsta syfte var att förhindra spridning av den jugoslaviska

konflikten, en uppgift som fått förnyad aktualitet genom krisen i Kosovo.

Missionen har i denna fråga nära samverkan med FN:s förebyggande

militära insats i Makedonien (UNPREDEP).

Bl.a. till följd av krisen i Kosovo ökade de etniska spänningarna i

Makedonien och missionens arbete har därför inriktat sig främst på

förtroendeskapande åtgärder i syfte att minska polariseringen mellan

befolkningsmajoriteten och den albanska minoriteten. I dessa frågor

samverkar missionen nära med OSSE:s Högkommissarie för nationella

minoriteter. Inför parlamentsvalen i oktober bidrog missionen, i nära

samarbete med ODIHR, aktivt såväl i arbetet med att upprätta en vallag

som med övervakning av valen. I syfte att stimulera den ekonomiska

tillväxten i landet har OSSE-missionen det senaste året givit ekonomiska

frågor större utrymme. Sverige har för detta ändamål ställt en person till

missionens förfogande.

Missionen har under året ökat i storlek från fyra till åtta personer,

varav en är svensk. Arbetet leds av den italienske ambassadören Faustino

Troni.

6.2.5 Albanien

Med anledning av den akuta krisen i Albanien år 1997 upprättade OSSE

en närvaro i Tirana. En nyhet i mandatet var att OSSE för första gången

uttalat fick till uppgift att verka för en samordning av de internationella

insatserna i landet. Verksamheten koncentrerades till en början främst på

förberedelsearbetet inför de parlamentsval som hölls sommaren 1997,

medan arbetet den senaste tiden alltmer fokuserats på

demokratiseringsåtgärder och rättsstatens principer. Det positiva utslaget

av den folkomröstning om ny konstitution som hölls i november 1998 är

ett viktigt steg framåt i demokratiseringsprocessen.

Efter den misslyckade statskuppen i september 1998 bildades en

stödgrupp för Albanien; "Friends of Albania". Tanken är att gruppen

skall fungera som ett nätverk av engagerade länder och organisationer i

syfte att samordna olika biståndsprojekt till Albanien. OSSE och EU

delar på ordförandeskapet i denna grupp. På plats i Albanien är det

chefen för OSSE-närvaron nederländaren, Daan Everts, som leder

arbetet.

När OSSE upprättade sin närvaro i Albanien knöts 11 internationella

tjänstemän till insatsen. Detta antal utökades i mars till 43 personer, då

mandatet utvidgades till att även gälla övervakning av gränsen mot FRJ.

Denna utvidgning var en direkt följd av händelseutvecklingen i Kosovo

och resulterade i att åtta nya fältkontor i gränsområdet i nordvästra

Albanien upprättades. Sverige har ställt en person till missionens

förfogande för just gränsövervakningsuppgifter.

6.3 Andra länder

6.3.1 Tjetjenien (Ryssland)

OSSE-närvaron i Tjetjenien upprättades 1995 till följd av kriget i denna

ryska delrepublik. OSSE har alltsedan dess - trots det mycket allvarliga

säkerhetsläget - som enda internationella organ på plats kunnat följa den

politiska utvecklingen. Stödgruppens uppgifter innefattar att främja

mänskliga rättigheter och demokratiska institutioner, underlätta

humanitärt bistånd och att främja en fredlig lösning av krisen. Den

övervakar även det fortsatt instabila säkerhetspolitiska läget i norra

Kaukasien. En ökad polarisering mellan inflytelserika grupper, ett allt

kärvare ekonomiskt läge, islamisk radikalisering, kriminalitet och

kidnappningar sätter alltjämt sin prägel på regionen.

OSSE-stödgruppen har kanaliserat och övervakat internationellt

bistånd till tjetjenska frivilligorganisationer. Sverige stödjer med OSSE-

närvarons hjälp lokala organisationer med att bygga upp den mycket

bristfälliga barnpsykiatrin.

6.3.2 Ukraina

OSSE:s mission i Ukraina etablerades 1994. Huvudkontoret finns i Kiev

och ett fältkontor på Krim. I mandatet ingår att förebygga spänningar och

förbättra den ömsesidiga förståelsen på Krimhalvön.

Majoriteten av de ryska invånarna har önskat se halvön återgå till

Ryska federationen. Dessutom har de tidigare deporterade krimtatarerna

börjat återvända till Krim och för dessa råder det ofta en svår ekonomisk

och social situation. Missionens främsta uppgift har varit att följa

utarbetandet av det autonoma Krims konstitution och bistå med expertis.

Andra uppgifter är att bevaka mänskliga rättigheter och mediefrihet.

Krims konstitution antogs i december och de ukrainska myndigheterna

menar att detta innebär att mandatet är uppfyllt och att OSSE-missionen

därför skall stängas när det nuvarande mandatet går ut 30 april 1999.

Konsultationer mellan det norska ordförandeskapet i OSSE och de

ukrainska myndigheterna fortgår om OSSE:s fortsatta närvaro i Ukraina.

Missionen utgörs i dagsläget av fyra personer och leds av amerikanen

Charles Magee.

6.3.3 Moldavien

Missionen i Moldavien tillkom år 1993. OSSE-missionens uppgift är att

medverka till en varaktig politisk lösning av konflikten i Transnistrien,

baserad på territoriell integritet för Moldavien och autonomi för

Transnistrien. Vidare skall missionen nära följa tillbakadragandet av de

resterande ryska trupper som finns i Transnistrien. Inga egentliga

framsteg har skett under det senaste året varken vad gäller den politiska

lösningen eller trupptillbakadragandet.

OSSE:s prioritet i nuläget är att försöka hjälpa till med förstöringen av

en mängd vapen och ammunition som finns i Transnistrien och som inte

kan transporteras till Ryssland. Flera deltagande stater, däribland

Sverige, har utlovat att bistå med expertis på detta område. Ryssland

visade för första gången intresse för dessa biståndsförslag i slutet av året,

men frågan försenas av den transnistriska ledningens vägran att låta

vapen och ammunitionslagren transporteras bort eller förstöras.

Missionen arbetar även med frågor som rör mänskliga rättigheter och

bidrar till återuppbyggnaden efter konflikten i Gagauzien, ett område

som till största delen bebos av den gagauziska minoriteten. Amerikanen

John Evans är chef för missionen som har åtta medlemmar.

Huvudkontoret ligger i Chisinau och ett fältkontor finns i Tiraspol.

6.3.4 Georgien

OSSE-missionen upprättades i december 1992. Huvudkontoret ligger i

huvudstaden Tbilisi. Missionens verksamhet är främst inriktad på att

söka få till stånd en fredlig lösning på konflikten om Sydossetien.

Trots bristen på framsteg i förhandlingarna om regionens status har

säkerhetsläget under det senaste året förbättrats markant. OSSE-

missionen har även genom kontakter med internationella biståndsorgan

bidragit till ökat internationellt ekonomiskt stöd till Sydossetien och givit

FN:s flyktingkommissariat (UNHCR) politiskt stöd i dess arbete för en

ökad återflyttning av internflyktingar. Inom området mänskliga

rättigheter och demokratisering har OSSE-missionen speciellt

uppmärksammat etableringen av det nya ombudsmannaämbetet, lokala

val och frågan om de mesketiska turkarna. Ett flertal aktiviteter har också

genomförts med journalister från olika folkgrupper för att bidra till ökat

samförstånd och samarbete.

OSSE har även blivit alltmer involverad i försöken att lösa Abchasien-

konflikten, dels genom FN:s och OSSE:s gemensamma kontor för

mänskliga rättigheter i Suchumi och dels genom deltagande i den FN-

ledda fredsprocessen. OSSE:s ministerrådsmöte i Oslo anmodade

OSSE:s ordförande att konsultera FN om en eventuell etablering av

OSSE-närvaro i Galidistriktet för att värna de mänskliga rättigheterna.

Missionen leds av den franske ambassadören Jean-Michel Lacombre.

Sverige har ställt en person till missionens förfogande.

6.3.5 Tadzjikistan

OSSE upprättade 1994 en mission i Tadzjikistan, med huvudkontor i

huvudstaden Dusjanbe. Missionens uppgift är främst att övervaka det

politiska läget samt bidra till försoning och dialog mellan folkgrupperna.

I den fredsöverenskommelse som slöts efter landets inbördeskrig 1997

står OSSE som en av garanterna. Områden där OSSE-missionen genom

deltagande och rekommendationer spelat en särskilt aktiv roll är

utarbetandet av landets konstitution och vallag.

Det säkerhetspolitiska läget i Tadzjikistan är allvarligt och präglas av

lokala väpnade uppror, vilket tvingat missionen att under vissa perioder

stänga sina fältkontor. I nära samarbete med FN:s observatörer i landet

(UNMOT) har dock OSSE på ett aktivt sätt genom medling och

fredsförebyggande åtgärder bidragit till avspänning och frigivning av

gisslan.

Inom området för mänskliga rättigheter och demokratisering deltar

OSSE-missionen i en rad projekt. Integrering av återvändande flyktingar

och värnande om rättsstatens principer tillhör prioriterade områden. Inför

det kommande parlamentsvalet står även kvinnofrågor och utbildning av

valövervakare högt på missionens dagordning.

Missionen leds av den rumänske ambassadören Marin Buhoara.

6.3.6 Vitryssland

OSSE:s närvaro i Minsk, Vitryssland, är en s.k. rådgivnings- och

övervakningsgrupp. Gruppen kunde inleda sitt arbete i februari efter

svåra och utdragna förhandlingar mellan OSSE:s ordförandeskap och

vitryska myndigheter. I mandatet ingår stöd till de vitryska

myndigheterna, att utveckla demokratiska institutioner och följa OSSE-

åtaganden samt att övervaka och rapportera om denna process. Missionen

har tillsammans med myndigheterna satt upp olika arbetsgrupper inom

områden som lagstiftning, genomförande av lagar, demokratisering,

politiska frågor samt utbildning inom mänskliga rättigheter. Kontakterna

med den vitryska administrationen är således goda på lägre och

mellannivå, men i avgörande frågor har möjligheterna till påverkan på

den vitryska lagstiftningen varit begränsade. Vidare har missionen

genomfört seminarier under året i ämnen som pluralistisk demokrati och

fria val. Mediefrihet är också ett område missionen lagt ned mycket

arbete på tillsammans med OSSE:s medierepresentant.

OSSE:s parlamentariska församling erkänner inte den vitryska

nationalförsamlingen som utsågs efter president Lukasjenkos

folkomröstning om tillägg till konstitutionen 1996. Folkomröstningen

godkändes inte av det internationella samfundet som fri och rättvis. I

stället betraktar OSSE:s parlamentariska församling det tidigare

folkvalda parlamentet som det legitima. För att uppnå en

samförståndslösning i denna fråga har talmannen i OSSE:s

parlamentariska församling, Helle Degn, tillsatt en arbetsgrupp, vilket

välkomnats av Vitryssland.

OSSE:s närvaro i Minsk har fem internationellt anställda och leds av

tysken Hans Georg Wieck.

6.3.7 Nagorno-Karabach-konflikten och Minskgruppens arbete

Nagorno-Karabach är en enklav i det muslimskt dominerade

Azerbajdzjan med övervägande armenisk kristen befolkning som strävar

efter självständighet. Konflikten har pågått sedan slutet av 80-talet med

stort mänskligt lidande som följd, bl.a. med över en miljon flyktingar.

Sverige ingår i den så kallade Minskgruppen, som inrättades 1992 och

är ett särskilt forum knutet till OSSE för hantering av konflikten. År 1994

förhandlade Minskgruppen under svenskt ordförandeskap fram dels en

vapenvila som i stort sett iakttagits sedan dess, dels en överenskommelse

om förtroendeskapande åtgärder. Sedan våren 1996 är Frankrike, Förenta

staterna och Ryssland tillsammans ordförande för Minskgruppen.

Samordförandeskapet har lagt fram flera olika förslag för att söka närma

parterna och slutligen nå en varaktig fred, men ännu så länge har alla

försök förkastats av någon eller några av parterna i konflikten.

I Nagorno-Karabach-konflikten har möjligheten till en fredsbevarande

OSSE-insats diskuterats sedan 1992. Vid OSSE-sekretariatet i Wien har

en militär ledningsfunktion (High Level Planning Group, HLPG)

upprättats, där bland annat flera svenska officerare tjänstgjort under årens

lopp.

År 1992 utsågs en svensk diplomat till personlig representant för

OSSE-ordförandeskapet i konflikten i Nagorno-Karabach. För

närvarande innehas denna post av den polske ambassadören Andrzej

Kasprzyk. Den personliga representanten har bland annat till uppgift att

stödja OSSE-ordförandeskapet, Minskgruppen och HLPG i deras

respektive verksamhet genom att finnas på plats i regionen. Ett kontor

har upprättats i Georgiens huvudstad Tbilisi, och replipunkter finns i

Armenien, Azerbajdzjan och Nagorno-Karabach. Den personlige

representanten har fem medarbetare, varav en under året varit svensk.

Genom detta kontor har OSSE en närvaro på plats, och kan bland annat

genom att övervaka en ibland inte helt stabil vapenvila bidra till ökad

stabilitet i regionen.

6.3.8 Förbindelskontoret för Centralasien samt OSSE-centrum

i Kazakstan, Kirgizistan och Turkmenistan

OSSE:s förbindelsekontor för Centralasien är beläget i Uzbekistans

huvudstad Tasjkent. Kontoret spelar vid sidan av OSSE:s övriga närvaro

i regionen en viktig roll för att stödja integrationen av de centralasiatiska

länderna i organisationen. Kontoret har den senaste tiden bl.a. organiserat

ett stort antal högnivåbesök i regionen inklusive den rundresa som

OSSE-ordföranden, utrikesminister Geremek, genomförde i november.

Förbindelsekontoret har vidare medverkat vid, och arrangerat, en mängd

regionala konferenser för att stärka demokratin och lösa regionens

problem.

Under året har OSSE även beslutat om att öppna OSSE-centrum i

Almaty, Asjchabad och Bisjkek. Verksamheten kommer att omfatta alla

delar av OSSE:s verksamhet, men fokus kommer att ligga på frågor som

skyddet för mänskliga rättigheter, demokratisering och samarbete om

nyttjande av naturresurser.

7 OSSE:s parlamentariska församling

Den parlamentariska församlingen är fristående i förhållande till OSSE:s

övriga institutioner. Dialogen om hur samarbetet mellan församlingen

och övriga institutioner kan stärkas har dock intensifierats.

Församlingens talman deltar regelbundet i OSSE-trojkans möten och i

ministermöten. Församlingens internationella sekretariat, som är förlagt

till Köpenhamn, arbetar nära med OSSE:s sekretariat i Wien och andra

OSSE-institutioner.

Den parlamentariska församlingens årliga möte ägde rum i

Köpenhamn den 7-10 juli. En deklaration antogs som bl.a. rörde Kosovo

och ett antal förslag om OSSE:s ekonomiska dimension. Församlingen

upprepade sin rekommendation om att beslut inom OSSE inte borde

kräva enhällighet utan en kvalificerad majoritet av nio tiondelar. Vidare

antogs en deklaration om stärkandet av kvinnors deltagande i OSSE:s

aktiviteter. Helle Degn, ordförande i danska Folketingets utrikesutskott,

valdes till församlingens talman.

Vid ministermötet i Oslo lyfte Helle Degn fram församlingens arbete

med valövervakning och ansträngningarna till internationell samordning

med ODIHR, Europarådets parlamentarikerförsamling och EU-

parlamentet i insatser i Slovakien, Makedonien och Albanien. Hon

framhöll också församlingens beredskap att sända demokratiteam på

begäran av OSSE:s fältmissioner. Ett sådant team hade redan tillskapats

för att stödja det arbete som utförs av OSSE:s rådgivnings- och

övervakningsgrupp i Vitryssland.

Den svenska delegationen till den parlamentariska församlingen leds

av riksdagsledamoten Tone[REDACTED_EFTERNAMN].

8 EU, Norden och OSSE

Samarbetet om OSSE-frågor inom EU:s gemensamma utrikes- och

säkerhetspolitik (GUSP) är väl etablerat sedan många år och utvecklas

kontinuerligt. EU-länderna möts varje månad i Bryssel för att med

representanter från huvudstäderna diskutera aktuella frågor. Därutöver

träffas representanter för EU:s delegationer till OSSE i Wien

regelbundet, flera gånger i veckan, på olika nivåer. Syftet med dessa

samråd är att komma fram till gemensamma uppfattningar inom EU-

kretsen. Konkreta rustningskontrollfrågor i OSSE är inte föremål för EU-

samordning. I vissa övergripande militärpolitiska frågor sker dock

samordning i EU-kretsen. Ett exempel är den militära uppförandekoden

som ursprungligen var ett EU-initiativ.

EU-länderna har också regelbundna samråd med de länder som har

associeringsavtal med unionen. Vidare har EU:s trojka regelbundna

möten med EES-länderna och även med Förenta staterna och Ryssland.

Vid diskussionerna i OSSE:s beslutande organ i Wien, ständiga rådet,

är huvudregeln att planerade anföranden skall vara gemensamma för EU.

Om tidsramen medger hålls även samråd med associeringsländerna, så att

de har möjlighet att ansluta sig till EU:s anföranden.

Under året har diskussionerna inom EU främst rört utarbetandet av

konkreta förslag och förhandlingspositioner i arbetet med

säkerhetsstadgan, stärkandet av OSSE:s sekretariat samt utvecklingen

och inriktningen av OSSE:s engagemang i bl.a. Kosovo, Albanien,

Bosnien-Hercegovina, Kroatien och de centralasiatiska republikerna.

EU är en av de mest framträdande aktörerna i OSSE. EU är även en

viktig samarbetspartner för organisationen. EU och OSSE har ett väl

utvecklat samarbete i fält på flera håll, såsom i Bosnien-Hercegovina,

Kroatien och Kosovo, där OSSE har långtidsmissioner och EU har

övervakningsmissioner. I Albanien samarbetar EU nära med OSSE, vars

mission har huvudansvaret för samordnandet av internationell insatser

för utveckling, säkerhet och demokratisering.

Det nordiska samarbetet i OSSE fungerar mycket väl med regelbundna

samråd, även om det inte i första hand går ut på en nordisk profilering.

De nordiska länderna har t.ex. varit pådrivande i arbetet på att reformera

och stärka OSSE-sekretariatet, under ledning av den danske OSSE-

ambassadören Vissing. De nordiska länderna har också en starkt profil i

frågan om de mänskliga rättigheternas centrala roll för OSSE:s

konfliktförebyggande arbete. Det danska ordförandeskapet år 1997 och

det norska år 1999 ger de nordiska länderna en hög profil i OSSE.

9 OSSE:s samverkan med andra organisationer

OSSE är en regional organisation enligt FN-stadgans kapitel VIII. Under

året har OSSE visat på möjligheten att i ökad grad komplettera FN:s

insatser. I oktober övertog OSSE ansvaret för civilpolisinsatsen i östra

Slavonien, Kroatien, från FN. I oktober slöt OSSE också ett avtal med

Förbundsrepubliken Jugoslavien om upprättandet av Kosovomissionen.

Kosovo, liksom Bosnien-Hercegovina, är exempel där internationella

insatser utförs i ett nära samarbete mellan FN, OSSE och Nato och där

varje organisation fyller sin respektive roll.

Samarbetet mellan OSSE och FN har på senare år stärkts genom ökade

politiska kontakter på hög nivå och genom ökat samarbetet på fältet.

Samarbetet i Abchasien, Nagorno-Karabach, Tadzjikistan och Bosnien-

Hercegovina är exempel på detta. Samarbetet mellan OSSE och UNHCR

för flyktingåtervändande har intensifierats. I oktober slöt OSSE och

UNHCR ett samarbetsavtal, särskilt mot bakgrund av de planerade

insatserna i Kosovo. Redan dessförinnan samordnades insatser i bl.a.

Bosnien-Hercegovina, Kroatien, Albanien, Kaukasusregionen och

Centralasien.

OSSE och Europarådet har i stort samma målsättning för sin

verksamhet: främjandet av säkerhet i vid mening genom samarbete för

demokrati, främjandet av rättsstatens principer och mänskliga rättigheter.

Samarbetet mellan de två organisationerna utvecklas kontinuerligt,

särskilt inom ramen för den mänskliga dimensionen, inklusive

minoritetsfrågor. OSSE:s och Europarådets ordförande och

generalsekreterare möts regelbundet två gånger om året. I ökande

utsträckning samorganiserar också de båda organisationerna

gemensamma insatser, bl.a. på valövervakningsområdet, rådgivning om

lagstiftning och seminarier. Särskilt viktigt är samarbete och

informationsutbyte mellan de båda sekretariaten i den löpande

verksamheten. Syftet med det ökande samarbetet är att undvika onödigt

dubbelarbete, effektivisera insatserna och utnyttja de båda

organisationernas komparativa fördelar på bästa sätt. Det norska

ordförandeskapet har uttalat ambitionen att bättre dra nytta av

Europarådets expertis och erfarenheter i OSSE:s fältarbete, såsom t.ex. i

Kosovo.

Enskilda organisationer har spelat en viktig roll inom OSSE alltsedan

Helsingforsprocessen under 1970-talet. Genom sitt arbete för att sprida

kunskap om OSSE:s normer och påtala kränkningar av dessa har de

aktivt bidragit till att främja demokrati och mänskliga rättigheter i

medlemsländerna. I Sverige har ett särskilt nätverk bildats av enskilda

organisationer med intresse för OSSE:s verksamhet.

Frivilligorganisationerna spelar en särskilt aktiv roll vid de möten som

äger rum om den mänskliga dimensionen. Vid implementeringmötet om

den mänskliga dimensionen i Warszawa i november deltog ett stort antal

frivilligorganisationer. De gavs möjlighet att delta på samma sätt som

staterna. Deras inlägg gav viktiga bidrag till diskussionen om hur OSSE:s

normer respekteras i enskilda länder. Organisationerna har med sina

nätverk särskilda möjligheter att i tidiga skeden identifiera och rapportera

om kränkningar av mänskliga rättigheter och därmed varna för möjliga

konfliktsituationer. ODIHR har också ett utvecklat samarbete med

frivilligorganisationer, bl.a. för projekt i olika medlemsländer.

10 Budget

Under året uppgick den samlade budgeten inom OSSE till cirka 1,4

miljarder kronor (drygt 2,2 miljarder österrikiska schilling), varav den

svenska bidragsdelen uppgick till cirka 48 miljoner kronor. 1998 var det

första året som en särskild bidragsskala för större missioner tillämpades,

enligt beslut vid ministermötet i Köpenhamn 1997. Som större missioner

räknas OSSE-missionerna i Bosnien-Hercegovina och Kroatien samt den

under året upprättade verifikationsmissionen i Kosovo (KVM).

Köpenhamnsbeslutet innebär att de belopp som tidigare samlades in som

frivilliga bidrag nu till största del täcks av uttaxeringar enligt en fastställd

skala. Förutom den svenska andelen av den samlade OSSE-budgeten

tillkom kostnader för personal som Sverige ställt till OSSE:s förfogande

om cirka 12 miljoner, kostnader för valövervakning om cirka 4 miljoner

samt cirka 3 miljoner för andra insatser. Bortsett från

utrikesförvaltningens egna kostnader var därmed Sveriges bidrag till

OSSE:s verksamhet i storleksordningen 67 miljoner kronor för 1998.

Med anledning av upprättandet av Kosovomissionen kan den samlade

OSSE-budgeten komma att fördubblas under 1999. Detta innebär att

Sveriges sammanlagda kostnader för OSSE:s verksamhet - inklusive

kostnader för svensk personal som ställs till OSSE:s förfogande - under

1999 därför kan komma att mer än fördubblas jämfört med 1998.

- - - - - - - - -

Sverige fäster stor vikt vid OSSE ökande roll i den europeiska

säkerhetsarkitekturen. Vi verkar aktivt för att stärka organisationens

politiska roll, dess instrument och fältmissioner. Svenskar gör viktiga

insatser för att främja freden och säkerheten i OSSE:s tjänst. OSSE:s

flexibilitet gör den till en snabb aktör på fältet. Sveriges långvariga och

starka engagemang för OSSE är ett centralt element i vår utrikespolitik.

11 Förkortningar

CFE Conventional Armed Forces in Europe

 (Avtal om konventionella väpnade styrkor i

 Europa)

CPC Conflict Prevention Centre

 (Centrum för konfliktförebyggande insatser -

 inom OSSE-sekretariatet)

CSBM Confidence- and Security-Building Measures

 (förtroende- och säkerhetsskapande åtgärder)

CSCE Conference on Security and Co-operation in

 Europe (jfr ESK)

ECMM European Community Monitoring Mission

 (EU:s övervakningsorganisation på Balkan)

EES Europeiska ekonomiska samarbetsområdet

EF Economic Forum

 (OSSE:s ekonomiska forum)

ESK Konferensen om säkerhet och samarbete i

 Europa

 (Europeiska säkerhetskonferensen, jfr

 CSCE)

EU Europeiska Unionen

 (European Union)

FN Förenta Nationerna

 (United Nations)

FRJ Förbundsrepubliken Jugoslavien

FSC Forum for Security Co-operation

 (OSSE:s säkerhetsforum)

GUSP Gemensamma utrikes- och säkerhets-

 politiken (inom EU)

HCNM High Commissioner on National Minorities

 (OSSE:s Högkommissarie för nationella

 minoriteter)

HLPG High Level Planning Group

 (militär stabsgrupp i Wien för planering

 av fredsbevarande insats i Nagorno-

 Karabach)

IDEA International Institute for Democracy and

 Electoral Assistance

KVM Kosovo Verification Mission

 (OSSE:s verifikationsmission i Kosovo)

NACC North Atlantic Co-operation Council

Nato North Atlantic Treaty Organization

NGO Non-governmental organization

 (frivilligorganisation)

ODIHR Office for Democratic Institutions and

 Human Rights

 (OSSE:s kontor för demokratiska

 institutioner och mänskliga rättigheter)

OHR Office of the High Representative

 (Höge representantens kontor i Bosnien)

OSCE Organization for Security and Co-operation

 in Europe (jfr OSSE)

OSS Oberoende staters samvälde

OSSE Organisationen för säkerhet och samarbete i

 Europa (jfr OSCE)

PC Permanent Council

 (Ständiga rådet)

UNDP United Nations Development Programme

 (FN:s utvecklingsprogram)

UNHCR United Nations High Commissioner for

 Refugees

 (FN:s flyktingkommissarie)

UNOMIG United Nations Mission in Georgia

 (FN:s observatörsgrupp i Georgien)

UNOMOT United Nations Observer Mission in

 Tajikistan

 (FN:s observatörsgrupp i Tadzjikistan)

UNPREDEP United Nations Preventive Deployment

 (FN:s förebyggande militära insats i

 Makedonien)

UNTAES United Nations Transitional Administration

 for Eastern Slavonia, Baranja and Western

 Sirmium

 (FN:s övergångsadministration för östra

 Slavonien)

VEU Västeuropeiska unionen (jfr WEU)

WEU Western European Union (jfr VEU)

12 OSSE:s medlemsländer

Albanien Makedonien (f.d. jugoslaviska

Andorra republiken Makedonien)

Armenien Malta

Azerbajdzjan Moldavien

Belgien Monaco

Bosnien-Hercegovina Nederländerna

Bulgarien Norge

Canada Polen

Cypern Portugal

Danmark Rumänien

Estland Ryssland

Finland San Marino

Frankrike Schweiz

Förenta staterna Slovenien

Georgien Slovakien

Grekland Spanien

Heliga Stolen Storbritannien

Irland Sverige

Italien Tjeckien

Förbundsrepubliken Jugoslavien Turkiet

(FRJ) Turkmenistan

Kazakstan Tyskland

Kirgizistan Ukraina

Kroatien Ungern

Lettland Uzbekistan

Liechtenstein Vitryssland

Litauen Österrike

Luxemburg (= 55 varav en t.v. suspenderad)

Utrikesdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 4 mars 1999

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Freivalds,
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Engqvist,[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar skrivelse 1998/99:56 Redogörelse för verksamheten

inom Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa (OSSE) under

1998.

 Den socialistiska federativa republiken Jugoslavien avstängdes 1992 från att

delta i

OSSE:s möten; detsamma gäller alltjämt FRJ

Skr. 1998/99:56

32

1