Regeringens skrivelse

1997/98:88

Redogörelse för verksamheten inom Organisationen

för säkerhet och samarbete i Europa (OSSE) under

1997

Skr.

1997/98:88

Regeringen överlämnar denna skrivelse till riksdagen.

Stockholm den 5 mars 1998

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Lena Hjelm-Wallén

 (Utrikesdepartementet)

Skrivelsens huvudsakliga innehåll

I skrivelsen lämnar regeringen en redogörelse för verksamheten i

Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa (OSSE) under 1997.

Arbetet i organisationen har, under det danska ordförandeskapet,

dominerats av konkreta insatser på Balkan och i andra konfliktområden,

samt av diskussioner rörande en europeisk säkerhetsstadga.

Innehållsförteckning

1 Ministerrådsmötet i Köpenhamn 3

2 OSSE:s verksamhet 4

2.1 OSSE:s instrument för konfliktförebyggande,

krishantering, fredsbevarande åtgärder och insatser i

återuppbyggnadsskedet efter en konflikt 5

2.2 Minoritetskommissarien 6

2.3 Mänskliga rättigheter, demokratibyggnad och

valövervakning 7

2.4 Rustningskontroll inklusive förtroende- och

säkerhetsskapande åtgärder 9

2.5 Den ekonomiska dimensionen 11

2.6 Frågan om en europeisk säkerhetsstadga och

säkerhetsmodellen 11

3 Konkreta insatser 12

3.1 Baltikum 13

3.1.1 Estland 13

3.1.2 Lettland 14

3.2 Balkan 14

3.2.1 Bosnien-Hercegovina 14

3.2.2 Kroatien 15

3.2.3 Makedonien (f.d. jugoslaviska republiken

Makedonien) 15

3.2.4 Förbundsrepubliken Jugoslavien (FRJ) 16

3.2.5 Albanien 16

3.3 Tjetjenien 17

3.4 Ukraina 17

3.5 Moldova 17

3.6 Georgien 18

3.7 Tadzjikistan 18

3.8 Vitryssland 19

3.9 Nagorno-Karabach-konflikten och Minskgruppens arbete 19

3.10 Förbindelsekontoret för Centralasien 19

4 OSSE:s parlamentariska församling 20

5 OSSE:s samverkan med andra organisationer 20

5.1 EU och OSSE 20

5.2 OSSE och samverkan med FN och Europarådet 21

5.3 Kontakter med enskilda organisationer 22

6 Budget 22

7 OSSE - en framåtblick 23

8 Förkortningar 25

9 OSSE:s medlemsländer 27

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 5 mars 1998............28

1 Ministerrådsmötet i Köpenhamn

OSSE:s ministerråd samlades i Köpenhamn den 18-19 december 1997,

vilket markerade slutet på det danska ordförandeskapet för

organisationen.

Ministerrådet fattade sammanfattningsvis följande beslut:

 att anta riktlinjer för det fortsatta arbetet med att utarbeta en stadga för

europeisk säkerhet,

 att fastställa tidpunkten för nästa OSSE-toppmöte senast i mars 1998,

efter en utvärdering av stadgearbetet,

 att genomföra en översyn av OSSE-sekretariatets operativa kapacitet,

 att införa en särskild bidragsskala för stora OSSE-representationer och

-projekt,

 att granska översynsmötena inom den mänskliga dimensionen, dvs.

åtaganden som gäller frågor om mänskliga rättigheter, demokrati och

rättsstatens principer,

 att utse en OSSE-representant för fria medier,

 att utse en samordnare för förhandlingar om regional rustningskontroll

på Balkan, samt

 att som ordförandeland för år 1999 välja Norge.

Frågan om riktlinjer för det fortsatta arbetet med stadgan för europeisk

säkerhet var central under ministerrådets möte. Sverige ägnade under

förhandlingen betydande uppmärksamhet åt försvaret av rätten till fritt

säkerhetspolitiskt vägval. Det slutliga resultatet av riktlinjearbetet får

anses ha stärkt OSSE. Ett viktigt bidrag var att den tidigare till den

mänskliga dimensionen begränsade "interventionsrätten" - dvs. att det

inte är en stats ensak hur den uppfyller sina åtaganden, utan en

angelägenhet för alla - utvidgades till att gälla samtliga åtaganden inom

OSSE.

Förhandlingarna om upprättandet av en stadga om europeisk säkerhet

kommer att fortsätta under 1998. Avsikten är att stadgan skall antas vid

ett toppmöte. Huvudskälet till att skjuta upp beslutet om tidpunkten för

nästa toppmöte till slutet av mars 1998 var, att det behövs ytterligare

överläggningar för att nå enighet om mötet skall ligga före eller efter

NATO:s toppmöte i april 1999. Turkiet har erbjudit sig att vara värdland.

Ett annat viktigt område som behandlades vid ministerrådsmötet rörde

OSSE:s interna funktionssätt. Beslut fattades, efter hårda förhandlingar,

om en särskild bidragsskala för finansiering av större representationer

och projekt. Denna bidragsskala skall tillämpas för särskilt dyra OSSE-

insatser och innebär att ekonomiskt starkare deltagarstater tar på sig ett

ökat betalningsansvar. I gengäld skall den nya bidragsskalan väsentligen

minska behovet av frivilliga bidrag, något som varit mycket

arbetskrävande och medfört stor osäkerhet om tillgängliga resurser. Den

nya bidragsskalan gäller fram till år 2001. En grundlig översyn av den

reguljära bidragsskalan skall också genomföras. Dessutom fattade

ministerrådet beslut om att göra en översyn av sekretariatets operativa

kapacitet, dvs. dess förmåga att stödja ordförandeskapet och olika

fältinsatser.

Beslut fattades även om att organisationen skall se över hur

övervakningen av medlemsländernas genomförande av åtagandena inom

den mänskliga dimensionen skall kunna stärkas.

En påtaglig framgång var att Vitryssland, strax före mötets inledning,

undertecknade det avtal som avser de praktiska villkoren för en OSSE-

närvaro i Minsk. Vid mötet lämnade ordförandeskapet den årliga

redogörelsen för verksamheten som ger en utförlig beskrivning av de

konflikter där OSSE är aktivt.

Ministerrådets beslut, fattat i enlighet med Daytonavtalet, att utse en

samordnare för förhandlingarna om regional rustningskontroll på Balkan

innebär ett startskott för dessa förhandlingar. De kommer att äga rum

inom OSSE:s ram och syftar till att nå fram till ett separat avtal för

rustningskontroll i Balkanregionen.

Det kan noteras att OSSE:s samarbetspartners i Medelhavsregionen

och observatörsländerna Japan och republiken Korea också deltog i

ministerrådsmötet.

Danmark, vars ordförandeskap allmänt bedömts ha varit mycket

framgångsrikt, lämnade vid årsskiftet över ordförandeklubban till Polen.

Ur nordiskt perspektiv är det viktigt att notera att trojkan under 1998

består av Danmark, Polen och Norge.

2 OSSE:s verksamhet

OSSE verkar utifrån det breda säkerhetsbegreppet - dvs. att säkerheten

inkluderar såväl militära aspekter som frågor om mänskliga rättigheter,

demokrati och ekonomi - vilket gör det möjligt för organisationen att på

ett flexibelt sätt ingripa i alla typer av konflikter, oberoende av deras

orsak. OSSE har visat sig ha särskild förmåga att agera inom

konfliktförebyggande, politisk krishantering samt försoningsinsatser och

återbyggnad av samhällsfunktioner efter en kris. Huvuddelen av OSSE:s

verksamhet utgörs idag av konkreta konflikthanteringsinsatser.

Även i det nya OSSE är rustningskontrollen av central betydelse. En

modernisering av de centrala överenskommelserna om europeisk

rustningskontroll (CFE och Wiendokumentet) håller på att förhandlas

fram.

Normbildningsarbetet har av hävd stått i centrum för OSSE. Under

senare tid har fokus förskjutits från utveckling av nya åtaganden till

åtgärder som syftar till att förbättra efterlevnaden av de normer och

principer som redan existerar. Det arbete med en ny s.k. säkerhetsstadga

(avsnitt 2.6) som nu inletts har dock en viktig normutvecklande aspekt.

2.1 OSSE:s instrument för konfliktförebyggande,

krishantering, fredsbevarande åtgärder och insatser i

återuppbyggnadsskedet efter en konflikt

OSSE har under 1990-talet successivt utvecklat en rad instrument för

förebyggande åtgärder, krishantering och insatser efter konflikter. Detta

har medfört att de instrument som står till buds kan anpassas för att svara

mot behovet i varje enskilt fall. Sverige ser det som ytterst angeläget att

bevara och tillvarata de möjligheter som medges genom denna

flexibilitet. Erfarenheten har också visat att det är flexibiliteten, i

kombination med OSSE:s mandat att hantera alla aspekter på säkerhet

och medlemsstaternas erkännande av att säkerheten är en gemensam

angelägenhet, som ger organisationen möjligheter att agera i olika

situationer.

Ordförandelandet svarar för den politiska ledningen av OSSE och kan

därmed spela en aktiv roll i alla stadier av en konflikt, antingen genom att

agera i eget namn eller genom att utnyttja de instrument som står till dess

förfogande.

Ett viktigt instrument för ordförandeskapet är möjligheten att utse en

s.k. personlig representant. Personliga representanter som under senare år

fått särskild uppmärksamhet är förre spanske premiärministern González

i Förbundsrepubliken Jugoslavien, respektive Österrikes förre

förbundskansler Vranitzky i Albanien. I dessa båda fall har insatserna

haft hög profil och följts av betydande mediabevakning. Instrumentet

med en personlig representant kan dock även utnyttjas för s.k. tyst

diplomati.

Ordförandeskapet har också befogenhet att på eget initiativ sända ut en

undersökningsgrupp för att granska en viss situation och inhämta

faktaunderlag inför kommande beslut.

Permanenta rådet är OSSE:s beslutsfattande organ, som sammanträder

varje vecka i Wien. Det består av medlemsländernas ambassadörer till

OSSE och kan i princip behandla alla situationer som på något sätt berör

säkerheten i regionen. Permanenta rådet kan fästa uppmärksamheten på

förhållanden som varit föremål för diskussion och sätta politisk press på

berörda parter att följa de åtaganden som staterna gjort inom ramen för

OSSE. Detta är en viktig princip inom OSSE och den grundar sig på

medlemsstaternas erkännanden av staters rätt till insyn i andra staters

interna förhållanden.

Det instrument som minoritetskommissarien utgör är väl utnyttjat och

framgångsrikt för att förebygga olika former av minoritetskonflikter.

Hans verksamhet behandlas utförligt nedan (avsnitt 2.2).

Verksamheten som bedrivs av Kontoret för demokratiska institutioner

och mänskliga rättigheter (ODIHR) syftar också till att förebygga

konflikter (avsnitt 2.3).

OSSE har idag olika typer av långtidsrepresentationer. Genom lokal

närvaro har representationerna möjlighet att löpande och nära följa

utvecklingen på plats samt, vid behov, agera snabbt (kapitel 3).

OSSE kan själv besluta, utan mandat från FN, att ge mandat till en

fredsbevarande insats under förutsättning att den inte innehåller

fredsframtvingande element. Något sådant beslut har ännu inte fattats.

Däremot har ett omfattande planeringsarbete utförts för att förbereda en

eventuell fredsbevarande operation i Nagorno-Karabach.

Stabilitetspakten i OSSE är en mekanism för regionala åtgärder som

syftar till att stärka goda grannskapsförbindelser över nationsgränserna

inom en region. Inom ramen för denna finns två s.k. regionala bord, ett

för Östersjöregionen och ett för Central- och Östeuropa. Idag bedrivs

dock inget aktivt arbete inom ramen för dessa bord. Ett liknande initiativ

har tagits beträffande Balkan, men möten och diskussioner kring detta

initiativ äger rum utanför OSSE:s ram, till dess att frågan om

Förbundsrepubliken Jugoslaviens ställning i organisationen lösts.

I OSSE finns också en förliknings- och skiljedomstol, med säte i

Genève. Stater som ratificerat "Konventionen om förlikning och

skiljedom inom OSSE" kan hänskjuta mellanstatliga tvister, som inte

lösts inom rimlig tid, till domstolen. Stater som genom

skiljedomsförfarande önskar lösa en mellanstatlig tvist kan till domstolen

lämna in en gemensam ansökan. Konventionen är det enda OSSE-

dokument som är juridiskt bindande. Sverige är depositarie för

konventionen då den antogs 1992 i Stockholm när det svenska

ordförandeskapet i ESK inleddes. Idag har 23 länder ratificerat

konventionen, men domstolen har ännu inte utnyttjats.

2.2 Minoritetskommissarien

Då de enskilda ländernas politik gentemot sina nationella minoriteter har

stor betydelse för stabilitet och säkerhet tillsatte OSSE 1992 en

Högkommissarie för nationella minoriteter (High Commissioner on

National Minorities, HCNM). Dennes uppdrag är varken att föra

minoriteters talan eller att skydda enskilda individer, utan att förebygga

konflikter. Minoritetskommissarien skall söka dämpa motsättningar i

frågor som rör nationella minoriteter och som annars skulle riskera att

trappas upp till en konflikt.

Den nuvarande minoritetskommissarien är den förre nederländske

utrikesministern Max van der Stoel, vars andra mandatperiod löper ut i

december 1998. Hans verksamhet inriktar sig huvudsakligen på ett tiotal

länder, i vilka frågor rörande olika slags minoriteter är särskilt angelägna.

Under 1996 och 1997 besökte han bl.a. Albanien, Estland,

Förbundsrepubliken Jugoslavien, Kazakstan, Kirgizistan, Kroatien,

Lettland, Makedonien, Slovakien, Ukraina och Ungern.

Minoritetskommissarien diskuterade vid dessa besök bl.a.

medborgarskapsfrågor och minoritetsspråkens ställning med

regeringsrepresentanter. Han har t.ex. även arrangerat rundabordssamtal

med företrädare för minoritetsgrupper och myndigheter. En enkät om

minoritetsspråkens ställning spreds på kommissariens initiativ under

1997, i syfte att få en jämförande bild av minoritetsspråkens ställning i

medlemsländerna.

Kommissarien ägnade förra året särskild uppmärksamhet åt frågan om

medborgarskap för statslösa barn i Estland och Lettland, liksom åt andra

frågor rörande den ryskspråkiga befolkningen i dessa länder. Vid besök i

Kroatien diskuterades hur myndigheter tillämpar lagar och internationella

överenskommelser om bl.a. flyktingars rätt att återvända.

Den nuvarande minoritetskommissariens tre ledord är opartiskhet,

konfidentialitet och samarbete. Genom sina tysta men effektiva

arbetsmetoder har han på ett ytterst förtjänstfullt sätt bidragit till att lösa

problem med anknytning till nationella minoriteter. Hans verksamhet har

tydliggjort OSSE:s roll som konfliktlösare.

2.3 Mänskliga rättigheter, demokratibyggnad och

valövervakning

Främjandet av demokrati och respekt för mänskliga rättigheter har satt

sin prägel på OSSE:s verksamhet alltsedan Helsingforsakten 1975.

OSSE:s kontor i Warszawa för demokratiska institutioner och mänskliga

rättigheter (ODIHR) spelar med sitt huvudansvar för arbetet inom den

mänskliga dimensionen, dvs. respekten för demokrati, rättsstaten och de

mänskliga rättigheterna, en viktig roll vid valövervakning. Principen att

regelbundet hålla fria och demokratiska val och att inbjuda till

övervakning är grundläggande åtaganden inom OSSE. Valövervakning

på plats ger möjlighet till en god insyn i hur medlemsländerna efterlever

sina åtaganden och ger organisationen ett underlag för att rekommendera

eller anpassa olika stödåtgärder

I maj tillträdde schweizaren Gérard Stoudmann som ny chef för

ODIHR. Stoudmann lät omorganisera kontoret i syfte att tydligare

fokusera dess arbete på valövervakning och konkreta fältprojekt.

Under året ledde ODIHR valövervakningen vid ett tiotal val. Den

ojämförligt största insatsen genomfördes i samband med valen i Bosnien-

Hercegovina i september. Därutöver anordnade ODIHR under året även

valövervakning i bl.a. Albanien, Bulgarien, Kroatien, den serbiska

republiken inom Bosnien-Hercegovina (Republika Srpska) samt i

delrepublikerna Serbien och Montenegro i Förbundsrepubliken

Jugoslavien.

ODIHR har utvecklat ett ramverk för samordning av internationella

valövervakningsinsatser genom att bl.a. erbjuda gemensam briefing till

observatörer. Kontoret har vidare publicerat en handbok för

valövervakning som innehåller konkreta anvisningar om hur

valövervakning lämpligen skall organiseras och hur valobservatörer bör

uppträda. Enligt det nya synsättet på valövervakning som introducerades

vid Budapestmötet 1994 räcker det inte att övervaka valförrättningen på

själva valdagen, utan övervakningen bör även omfatta förberedelserna

inför valen och tiden närmast efter valen.

ODIHR samarbetar med en lång rad internationella organisationer vid

valövervakningsinsatser. I september slöts ett avtal med OSSE:s

parlamentariska församling som innebar gemensamma

valövervakningsinsatser och gemensamma uttalanden om valens

genomförande. ODIHR har även inlett ett samarbete med IDEA

(International Institute for Democracy and Electoral Assistance).

ODIHR:s roll har i ökande utsträckning inneburit samarbete med

myndigheterna i det land där val skall hållas. Kontoret erbjuder hjälp

med alla frågor kring hållandet av val. Det gäller även medverkan vid

uppföljning av valresultaten.

ODIHR fungerar som kontaktpunkt inom OSSE för enskilda

organisationer. I Albanien har omfattande insatser gjorts för att bl.a.

skapa lokala nätverk för enskilda organisationer i syfte att stödja

återuppbyggnaden av samhället efter händelserna våren 1997. Kontoret

genomförde under 1997 utbildningsprogram riktade till bl.a.

statstjänstemän och enskilda organisationer i främst central- och

östeuropeiska länder.

ODIHR ägnar sig i ökad utsträckning åt projekt i olika medlemsländer

avsedda att ge stöd åt en demokratisk utveckling, effektiva nationella

institutioner och framväxten av ett aktivt civilt samhälle. Kontoret fyller

även tillsammans med FN:s flyktingskommissarie (UNHCR) och

internationella organisationen för minoriteter (IOM) en roll för att i

samarbete med berörda länder genomföra ett handlingsprogram för

migration och flyktingbehandling. Handlingsprogrammet antogs vid en

stor flyktingkonferens i Genève våren 1996 (den s.k. CIS-konferensen).

ODIHR svarade för OSSE:s översynsmöte inom den mänskliga

dimensionen som ägde rum i Warszawa i november. Hur

medlemsländerna förmådde leva upp till gjorda åtaganden om mänskliga

rättigheter, demokrati och rättsstatliga principer blev föremål för en

noggrann genomgång under det tre veckor långa mötet.

Vid mötet föreslogs att man skulle se över formen för översynsmötena.

Med anledning av detta beslöt ministermötet i Köpenhamn att ge

Permanenta rådet i uppdrag att utarbeta nya former för översynsmötena.

ODIHR har föreslagit att ett kortare möte i Warszawa skulle kunna

kompletteras av regelbundna möten rörande mänskliga rättigheter i

Wien.

Mediafrågor är ytterligare ett område inom vilket ODIHR är verksamt

bl.a. genom att sprida information och hålla konferenser. Stöd ges till

nationella organisationer för mänskliga rättigheter och en särskild

verksamhet för minoritetsgrupperna romer och sinter bedrivs.

I ljuset av den betydelse som medier har i demokratiseringsprocesser

beslutade OSSE-toppmötet i Lissabon 1996 även att tillsätta en särskild

representant för mediafrågor. Mandatet utarbetades under 1997 och vid

ministermötet i Köpenhamn utsågs den tyske förbundsdagsledamoten

Freimut Duve till OSSE:s förste mediarepresentant. Mediarepresentanten

skall granska hur medlemsländerna respekterar media- och

yttrandefriheten och ha möjlighet att agera skyndsamt när dessa friheter

kränks.

Genom Daytonavtalet tillfördes OSSE flera uppgifter i Bosnien-

Hercegovina med anknytning till mänskliga rättigheter och

demokratibyggande. Enligt Daytonavtalet skall OSSE, förutom att

övervaka valprocessen även utöva tillsyn över respekten för mänskliga

rättigheter och ge råd vid utformningen av ny lagstiftning. Genom att

stödja lokala enskilda organisationer främjas den civila

återuppbyggnaden. OSSE ger även stöd till de tre ombudsmän för

mänskliga rättigheter som skall utreda klagomål i hela landet och utsåg

1996 en internationell ombudsman för mänskliga rättigheter i Bosnien-

Hercegovina.

2.4 Rustningskontroll inklusive förtroende- och

säkerhetsskapande åtgärder

Rustningskontroll, inklusive förtroende- och säkerhetsskapande åtgärder,

utgör en central del av OSSE:s verksamhet och har en grundläggande

betydelse för det konfliktförebyggande arbetet och för säkerheten i

Europa. Under årens lopp har ett antal överenskommelser

framförhandlats inom detta område. De viktigaste av dessa är avtalet om

begränsning av konventionella stridskrafter i Europa (det s.k. CFE-

avtalet), Open Skies-avtalet, Wiendokumentet 1994 om säkerhets- och

förtroendeskapande åtgärder, samt den s.k. uppförandekoden (Code of

Conduct on Politico-Military Aspects on Security). CFE- och Open

Skies-avtalen omfattar idag endast de stater som är medlemmar av

NATO och de som ingick i den numera upplösta Warszawapakten.

I januari 1997 inleddes förhandlingar om en modernisering av CFE-

avtalet. Målet med moderniseringen är att anpassa avtalet till dagens

säkerhetspolitiska situation. En viktig aspekt i detta sammanhang är den

förestående NATO-utvidgningen, då denna utvidgning kommer att

medföra att stater från f.d. Warszawapakten ansluter sig till NATO,

vilket rubbar balansen i det ursprungliga CFE-avtalet. I juli hade man

lyckats nå fram till en överenskommelse rörande vissa grundläggande

element, vilket kan ses som en viktig etapp i förhandlingsarbetet.

Överenskommelsen innebär att avtalets syfte att begränsa innehavet av

tung krigsmateriel (stridsvagnar, pansarskyttefordon, artilleri,

attackhelikoptrar och stridsflygplan) består. Detsamma gäller de

genomgripande informations- och verifikationsregimerna. Den viktigaste

förändringen är att den bipolära strukturen, som var utformad för det

kalla krigets alliansstruktur, tas bort och i stället ersätts med ett system av

nationella begränsningar för innehav av tung krigsmateriel. Förutom

dessa begränsningar tillkommer även ett system av territoriella tak som

medger en begränsad stationering av materiel på andra staters territorium.

NATO och NATO:s medlemsstater har deklarerat vilka militära

nedskärningar man är villiga att åta sig inom ramen för avtalet, medan

andra stater, däribland Ryssland, ännu inte uttalat sig i frågan.

De fortsatta förhandlingarna väntas bli besvärliga och den ursprungliga

tidsgränsen på 18 månader kommer troligen inte att kunna hållas. De två

svåraste frågorna rör framtiden för de s.k. flankbegränsningarna och

balansen mellan stabilitet och militär flexibilitet. Den första frågan är

särskilt viktig för Sverige då den direkt påverkar den ryska militära

närvaron i vårt närområde. Sverige deltar inte i förhandlingarna, men

kommer även fortsättningsvis att följa förhandlingsarbetet noggrant. Det

är angeläget att flankbegränsningarna i sak består i det omförhandlade

avtalet.

Avsikten är att det moderniserade CFE-avtalet skall öppnas för

deltagande av nya stater. Sverige kommer att ta ställning till frågan om

eventuell anslutning när det omförhandlade avtalet föreligger.

Open Skies-avtalet ger de deltagande staterna rätt att genomföra

omfattande spaningsflygningar över varandras territorier. Avtalet, som

skrevs under 1992, har ännu inte trätt i kraft då det inte ratificerats av

tillräckligt antal stater. Utsikterna för ett ikraftträdande har dock ökat

under 1997. De ratifikationer som återstår är i första hand de av

Rysslands respektive Ukrainas parlament. Trots att avtalet ännu inte är

formellt giltigt, sker redan ett omfattande samarbete i enlighet med

avtalets principer. Bland annat har flygningar genomförts över f.d.

Jugoslavien i syfte att stödja genomförandet av Daytonavtalets

bestämmelser om rustningskontroll. Avtalet har alltså redan visat sig vara

ett viktigt förtroendeskapande instrument. Sverige är observatör och kan

söka anslutning till avtalet när detta träder i kraft.

Under 1997 har Säkerhetsforum, den del av OSSE där de militära

frågorna behandlas, beslutat att modernisera 1994 års Wiendokument.

Detta blir sannolikt den största moderniseringen av dokumentet sedan det

kalla krigets slut. Syftet är att stärka öppenheten, förutsägbarheten och

samarbetet med hänsyn till den förändrade säkerhetsbilden i Europa.

Realförhandlingar påbörjas under 1998 och Sverige kommer att delta

aktivt i dessa. Ett stort antal förslag föreligger. Bland dessa märks

stärkande av dokumentets tillämpning i kris, införande av marina

åtgärder och öppenhet om militär infrastruktur.

OSSE:s s.k. uppförandekod antogs vid toppmötet i Budapest 1994.

Den är ett normverk som, förutom att behandla mellanstatliga

förhållanden, också ställer långtgående krav på relationerna mellan

försvarsmakt och civilt samhälle. Koden bygger såväl på FN-principer

som på åtaganden inom OSSE och ställer bl.a. krav på demokratisk

kontroll av försvarsmakter och på utbildning i krigets lagar.

Uppförandekoden har kanske sin största betydelse för de länder i Central-

och Östeuropa som är på väg att ställa sina försvarsmakter under

demokratisk ledning.

Under 1997 har Säkerhetsforum genomfört ett första uppföljningsmöte

kring tillämpningen av uppförandekoden. Mötet visade att flertalet

deltagande stater fäster stor vikt vid koden. Sverige spelar genom att

arrangera och delta i internationella seminarier, bl.a. i Baltikum, en aktiv

roll i detta sammanhang.

Genomförandet av överenskomna åtgärder har kontinuerligt

diskuterats i Säkerhetsforum. Liksom tidigare år finns allvarliga brister.

Sverige har under året genomfört ett framgångsrikt program för att stödja

de baltiska staternas förmåga att efterleva bestämmelserna.

Sverige var under 1997, liksom tidigare år, en av de mest aktiva

staterna när det gäller tillämpningskontrollen av Wiendokumentet. Under

året genomfördes fem utvärderingsbesök och fyra inspektioner i syfte att

verifiera lämnad information.

2.5 Den ekonomiska dimensionen

OSSE:s ekonomiska dimension omfattar samarbete i ekonomiska frågor,

vetenskap, teknik och miljö. Organisationens femte ekonomiska forum

ägde rum i Prag i juni 1997 på temat "Marknadsekonomin och

rättssamhället". De aspekter som främst belystes gällde de legala

strukturernas betydelse för den ekonomiska utvecklingen, respektive

deras betydelse för säkerhet och stabilitet. Under det pågående mötet

bildade företrädare för den privata sektorn den fristående Europeiska

affärskongressen (European Business Congress, EBC).

Under maj 1997 har det i Skopje anordnats ett seminarium på temat

"Miljövänlig varaktig utveckling i sydöstra Europa" samt ett i Almaty i

oktober som var en regional uppföljning av årets forum om betydelsen av

ett på lagstiftning grundat regelverk för den ekonomiska och sociala

reformprocessen i övergångsekonomierna.

Permanenta rådet fastställde hösten 1997 mandatet för en samordnare

för verksamhet inom OSSE:s ekonomiska dimension och detta

bekräftades vid ministermötet i Köpenhamn. Den amerikanske

diplomaten Tom Price utsågs i januari 1998 till ekonomisk samordnare.

Samordnaren skall öka OSSE:s möjlighet att bevaka ekonomiska, sociala

och miljömässiga säkerhetsaspekter. Han skall hålla regelbundna

kontakter med t.ex. Världsbanken, Europeiska utvecklingsbanken och

FN:s ekonomiska kommission för Europa (ECE). Den ekonomiske

samordnaren skall bl.a. använda sig av fältkontorens rapportering för sin

analysverksamhet och bidra till de årliga utvärderingarna av den

ekonomiska och sociala utvecklingen i OSSE-området. Han skall även

hålla nära kontakt med den parlamentariska församlingens ekonomiska

utskott.

2.6 Frågan om en europeisk säkerhetsstadga och

säkerhetsmodellen

Vid toppmötet i Budapest 1994 fattade OSSE beslut om att påbörja

arbetet med en allomfattande säkerhetsmodell för det 21:a århundradet.

Tanken var att inleda en process inom vars ram man ville tydliggöra

OSSE:s roll och diskutera hur organisationen skulle kunna möta nya hot

och utmaningar. Förslaget kom från Ryssland, som bl.a. eftersträvade att

ge OSSE en överordnad roll i den europeiska säkerhetsstrukturen. Vidare

ville man på rysk sida göra de politiska åtagandena inom OSSE juridiskt

bindande.

Dessa ryska tankar vann inte gehör i medlemskretsen.

Säkerhetsmodellarbetet har samtidigt av stora västeuropeiska länder, i

första hand Frankrike och Tyskland, uppfattats som ett sätt att balansera

NATO-utvidgningen med en vidareutveckling av OSSE och det

alleuropeiska samarbetet. Detta synsätt ligger också bakom beslutet vid

ministerrådet i Köpenhamn om riktlinjer för utarbetandet av en europeisk

säkerhetsstadga.

Många länder, däribland Sverige, intog länge en avvaktande attityd till

tanken på en ny stadga eftersom de såg en risk att tidigare, framförallt i

Parisstadgan, gjorda OSSE-åtaganden skulle kunna urholkas. Det

svenska förhandlingsarbetet under hösten präglades därför av

ansträngningar att värna om dessa åtaganden, inte minst principen om

staters rätt att fritt välja säkerhetspolitisk väg.

Beslutet i Köpenhamn återspeglar väl svensk syn. Det kan i detta

sammanhang noteras att beslutet i Köpenhamn talar om en "dokument-

stadga". Denna skrivning är en kompromiss mellan olika viljor om

resultatets förmodade betydelse för OSSE. För enkelhetens skull används

i denna skrivelse beteckningen säkerhetsstadga eller stadga.

Stadgan skall bidra till att stärka OSSE:s förmåga att verka som

regional organisation i enlighet med FN-stadgans kapitel VIII. Den skall

vara ett politiskt dokument som skall vidareutveckla de normer och

principer som hittills antagits inom OSSE. Av särskild vikt är härvid de

deltagande staternas rätt att fritt välja sina säkerhetsarrangemang samt

synen på enskilda staters åtaganden som en gemensam angelägenhet för

alla medlemsstater. Stadgearbetet skall omfatta samtliga OSSE:s

verksamhetsområden

Inom ramen för arbetet med stadgan finns ett av EU utarbetat s.k.

plattformsbegrepp (Platform for Cooperative Security). En huvudpunkt i

detta är att OSSE skall stärka sitt samarbete med andra

säkerhetsorganisationer i Europa. Samarbetet skall bedrivas på jämställd

fot och med sådana organisationer vars medlemsstater individuellt och

kollektivt åtagit sig att följa OSSE:s principer. OSSE:s ordförandeskap

kommer i sitt arbete att ge särskild prioritet åt utvecklingen av

plattformen.

Förra året inbjöd OSSE:s ordförande till ett möte i Wien mellan OSSE,

NATO, EU, Europarådet, VEU och OSS. Mötet var ett exempel på det

slags samverkan som EU förordar i sitt plattformsförslag. Avsikten är att

genom informationsutbyte och samverkan bilda ett nätverk i vilket

organisationerna ömsesidigt stöder varandra.

3 Konkreta insatser

Fältrepresentationerna är, sedan verksamheten inleddes 1992, ett av

OSSE:s viktigaste instrument. Dessa representationer skall på ett

flexibelt sätt arbeta inom ramen för organisationens kompetens med att

försöka förebygga tvister och konflikter, värna om respekt för de

mänskliga rättigheterna, medla i redan uppkomna konflikter och

medverka i återuppbyggnadsarbetet sedan konflikter upphört.

Varje representation har ett individuellt utformat mandat för sin

verksamhet. Permanenta rådet fattar beslut om mandatets innehåll och

utformning. I vissa fall är mandatet utformat i syfte att ge

representationerna i uppgift att främja samförstånd mellan olika grupper,

och därigenom förebygga tvister (Estland, Lettland och Ukraina). I andra

fall har uppdraget varit att bistå i förhandlingar om vapenstillestånd och

fred såsom i Tjetjenien. Vissa långtidsrepresentationer, såsom de i

Bosnien-Hercegovina och Kroatien, har uppgiften att på bred front

medverka i återuppbyggnadsinsatser efter en konflikt. Idag görs den

största insatsen i Bosnien-Hercegovina, men representationen i Kroatien

kommer, bl.a. då den från FN övertagit nya uppgifter, att inom kort

sysselsätta flest antal internationella tjänstemän.

Rapporteringen från representationerna skall ske regelbundet.

Representationscheferna rapporterar direkt till OSSE-ordföranden och

sekretariatet i Wien för vidarebefordran till medlemsstaterna.

Representationscheferna besöker också Wien regelbundet för att

avrapportera direkt till permanenta rådet.

För närvarande verkar OSSE-representationer i 12 länder.

Representationerna samarbetar nära med bl.a. OSSE:s

minoritetskommissarie (HCNM), kontoret för demokratiska institutioner

och mänskliga rättigheter i Warszawa (ODIHR) och andra delar av

OSSE.

3.1 Baltikum

Representationernas verksamhet i Estland och Lettland skiljer sig

väsentligt från den i Balkan. Det rör sig inte om krishantering och

konfliktlösning utan om en förebyggande insats avsedd att underlätta

integrationen av de stora ryskspråkiga befolkningsgrupperna.

3.1.1 Estland

OSSE-representationen har sitt huvudkontor i Tallinn. Då den

ryskspråkiga andelen av befolkningen är stor i Narva och Jöhvi/Kohtla-

Järve, har man även där upprättat mindre filialkontor. Representationens

verksamhet är främst inriktad på att främja de olika folkgruppernas

integration genom att bidra till ökad förståelse dem emellan.

Representationen upprätthåller kontakt med nationella och lokala

myndigheter, i synnerhet med dem som ansvarar för

medborgarskapsfrågor, invandring, språkfrågor och sociala frågor.

Kontakter upprätthålls även med politiska partier, fackföreningar och

massmedia.

Representationen har främst inriktat sig på frågor om medborgarskap,

uppehållstillstånd och främlingspass. Under 1997 har samarbetet med

enskilda organisationer utvidgats, bl.a. genom att man under året

arrangerat flera seminarier. Representationen låg bakom ett projekt

finansierat av Norge, där 100 barn från det till stor del ryskspråkiga

Narva fick bo med estniska familjer under två veckor. Vidare initierades

en konferens med 200 deltagare vid den estnisk-ryska gränsen.

Representationen samarbetade även med minoritetskommissarien vid

genomförandet av seminarier om bl.a. utbildning och integration.

En särskild OSSE-representant, med ett eget mandat, är knuten till

representationen. Han arbetar med frågor kring de kvarvarande

pensionerade ryska officerarna.

3.1.2 Lettland

Representationens kontor ligger i Riga. Verksamheten vänder sig

huvudsakligen till den ryskspråkiga befolkningsgruppen och omfattar

bl.a. frågor om medborgarskap och uppehållstillstånd. Dess mandat

omfattar även hjälp med genomförandet av de överenskommelser som

Lettland och Ryssland nått rörande pensionerade ryska officerare bosatta

i Lettland. OSSE deltar även i inspektionsregimen för avvecklingen av

den ryska strategiska radarstationen i Skrunda.

Verksamheten under 1997 har huvudsakligen inriktats på

medborgarskapsfrågor, språkfrågor, naturaliseringsprocessen och

utfärdandet av främlingspass. Representationen har följt utvecklingen

och bistått de lettiska myndigheterna med rådgivning om utformningen

av relevant lagstiftning samt om dess tillämpning. Råd och stöd ges även

till enskilda.

3.2 Balkan

Krishantering och konfliktlösning på Balkan utgör numera OSSE:s mest

omfattande uppgift. Organisationen ägnar en betydande del av sina

resurser åt detta område.

3.2.1 Bosnien-Hercegovina

OSSE:s ministerråd beslutade i december 1995 att med hänvisning till

fredsavtalet från Dayton upprätta en representation i Bosnien-

Hercegovina. Den växte snabbt till OSSE:s största. I fredsuppgörelsen

tilldelades organisationen en central roll i återuppbyggnadsprocessen.

Genom detta kom Bosnienrepresentationen att få stor betydelse för

OSSE:s utveckling till en operativ organisation med betydande

fältinsatser.

Mandatet för OSSE-representationen i Bosnien-Hercegovina anger tre

verksamhetsinriktningar: övervakning av allmänna val,

rustningskontroll-åtgärder och mänskliga rättigheter. För de två

förstnämnda är OSSE huvudansvarig och för mänskliga rättigheter delar

OSSE ansvaret med flera andra mellanstatliga och enskilda

organisationer.

Även om den militära delen av fredsuppgörelsen från Dayton i

huvudsak efterlevts, är det politiska läget i Bosnien-Hercegovina osäkert.

I Republika Srpska har den utdragna politiska krisen och klyftan mellan

de olika fraktionerna i maktkampen utgjort ett hot mot Daytonprocessen

och ytterst riskerat att äventyra Bosnien-Hercegovina som statsbildning.

Den tvååriga mandatperioden, som följt 1996 års allmänna val i

Bosnien-Hercegovina, är snart slut, och i september 1998 är det dags för

nya val på alla nivåer. Dessförinnan skall, enligt Daytonavtalet, en ny

vallag antas och en permanent valkommission, som efterträdare till den

provisoriska, utses. Allt talar för att OSSE kommer att spela en

betydande roll även vid dessa val, trots att detta inte uttryckligen

föreskrivs i Daytonavtalet.

3.2.2 Kroatien

OSSE-representationen i Kroatien inrättades 1996, efter en utdragen

förhandling med värdlandet om mandatet. Förutom huvudkontoret i

Zagreb och två filialkontor i Vukovar och i Knin, finns ett stort antal

mindre fältkontor. Representationens arbete är främst inriktat på

flyktingfrågor, minoritetsfrågor samt mänskliga rättigheter. Av central

betydelse är att mandatet även ger representationen i uppgift att tillse att

åtaganden om återflyttning av såväl serber som kroater till de platser de

bebodde före kriget följs (s.k. tvåvägsåtervändande).

Representationens roll förändrades märkbart då mandatet för FN:s

övergångsadministration (UNTAES) i östra Slavonien löpte ut i januari

1998. OSSE:s mandat för Kroatien utvidgades och organisationen

övertog en del FN-uppgifter. En väsentlig skillnad mellan OSSE:s och

UNTAES:s mandat är att det förra omfattar hela landet.

För att kunna ansvara för de utökade uppgifterna beslutade OSSE i juni

1997 att avsevärt förstärka representationen i Kroatien. Från att ha

sysselsatt 14 internationellt rekryterade tjänstemän, utvidgas

bemanningen på representationen till maximalt 250 tjänstemän. Av dessa

är för närvarande tio svenskar. För första gången innehåller

representationen ett civilpoliselement. Detta element består av 15

polismän, däribland en svensk. Ett större antal civilpoliser avses tillföras

OSSE-representationen under 1998.

3.2.3 Makedonien (f.d. jugoslaviska republiken Makedonien)

Sedan 1992 har OSSE en representation i Makedonien. Dess främsta

syfte var ursprungligen att förhindra spridningen av den jugoslaviska

konflikten även till detta land. Representationen har nära samverkat med

UNPREDEP.

OSSE-representationen söker idag primärt att främja en dialog i syfte

att försöka dämpa motsättningarna och förebygga interna konflikter

främst mellan befolkningsmajoriteten och den albanska minoriteten.

Även OSSE:s minoritetskommissarie (HCNM) Max van der Stoel har

genom sitt arbete bidragit till ansträngningarna att minska de etniska

spänningarna. OSSE har i Makedonien bl.a. verkat för att högre

undervisning även bedrivs på det albanska språket.

Förhållandet mellan folkgrupperna i Makedonien står under stark

påverkan av förhållandena i Kosovo. Representationen följer därför även

utvecklingen i Kosovo.

3.2.4 Förbundsrepubliken Jugoslavien (FRJ)

Sedan 1992 har Förbundsrepubliken Jugoslavien (Serbien och

Montenegro) varit avstängd från deltagande i OSSE:s möten, även om

landet kvarstår i medlemskretsen (jfr sid. 27).

I samband med valmanipulationerna och de omfattande folkliga

protesterna i Jugoslavien under vintern 1996/97 inbjöd den federala

regeringen, efter upprepade propåer, en OSSE-delegation att besöka

landet. Den förre spanske premiärministern González utsågs till personlig

representant för OSSE:s ordförandeskap och fick i uppdrag att leda

delegationen. Resultatet av besöket blev att González lämnade en rad

rekommendationer avsedda att dels rättmätigt återbörda valsegern till

oppositionen, dels bidra till demokratiseringsprocessen i landet. Bland

rekommendationerna märks förslag till grundläggande förändringar i

valsystemet, domstolsväsendets oberoende samt mediareformer. I syfte

att underlätta genomförandet av rekommendationerna erbjöds

Jugoslavien tekniskt bistånd från OSSE.

Det internationella samfundet har under det senaste året betonat vikten

av att rekommendationerna genomförs fullt ut och omsätts i konkreta

demokratiserande åtgärder. Hittills har myndigheterna inte kunnat

uppvisa några entydigt positiva resultat vad gäller demokratisering, något

som bl.a. konstaterats av OSSE:s valobservatörer. Det finns även

internationella krav på att ge OSSE-representationen tillstånd att

återuppta verksamheten i Kosovo, Sandzjak och Vojvodina.

Innan FRJ uppfyller González rekommendationer och OSSE-

representationen åter kan börja verka är det inte troligt att frågan om

FRJ:s status i OSSE får en lösning. Sverige har drivit en linje som

innebär att när dessa villkor är uppfyllda bör FRJ snarast möjligt kunna

inta sin plats som medlem i OSSE.

Under 1997 utsågs Max van der Stoel till ordförandeskapets

personlige representant för Kosovo. Det dröjde dock fram till januari

1998 innan han för första gången kunde besöka landet.

Frågorna om Kosovos ställning inom FRJ och situationen för den

albanska befolkningsmajoriteten i området är centrala för en stabil

utveckling i regionen. En lösning av dessa frågor är avhängig

demokratiseringsprocessens utveckling i hela Förbundsrepubliken

Jugoslavien.

3.2.5 Albanien

Den akuta krisen i Albanien våren 1997 ledde till att OSSE:s ordförande

utsåg Österrikes f.d. förbundskansler[REDACTED_EFTERNAMN] Vranitzky till sin personlige

representant i Albanien. I denna egenskap var Vranitzky sammanhållande

inte bara för OSSE:s utan även för andra internationella insatser i

Albanien. OSSE:s engagemang ledde kort därefter till att en

representation upprättades i Tirana.

Representationen har till uppgift att i samverkan med andra

internationella organ bistå Albanien med bl.a. arbete för demokratisering,

efterlevnad av mänskliga rättigheter och förberedelser för allmänna val.

Representationen skall även söka understödja ansträngningarna att samla

in vapen som är på drift. Särskilt intressant är att OSSE i Albanien fått

till uppgift att verka för en samordning av de internationella insatserna,

vilket man bl.a. gjorde under valen i juni/juli.

3.3 Tjetjenien

Orsaken till att OSSE-representationen i Tjetjenien upprättades var det

krig som brutit ut i denna ryska delrepublik. Ryssland hade utsatts för

stark kritik av OSSE-staterna för urskillningslös våldsanvändning och

anklagades bland annat för att inte ha efterlevt OSSE:s uppförandekod,

som slår fast vissa principer och begränsningar för militär

våldsanvändning. Representationen, som fått beteckningen "stödgrupp",

upprättades i april 1995. OSSE deltog genom stödgruppen aktivt i

förhandlingarna som ledde fram till ett fredsavtal. Sverige stödjer en

fortsatt OSSE-närvaro i området.

Under januari 1997 deltog stödgruppen, i nära samarbete med

tjetjenska myndigheter, i organisationen av president- och

parlamentsvalen i Tjetjenien. Stödgruppen ansvarade för samordningen

av den internationella valövervakningen.

Den allvarliga säkerhetssituationen i Tjetjenien med bl.a.

kidnappningar av utlänningar har gjort det omöjligt för humanitära

hjälporganisationer att verka i området.

3.4 Ukraina

Under 1950-talet fördes Krimhalvön över från Ryska rådsrepubliken till

Ukraina. Sedan Ukraina blev självständigt, har den ryska befolkningen

på Krim strävat efter att halvön skall återförenas med Ryssland.

OSSE-representationen i Ukraina upprättades sommaren 1994 och har

kontor både i Kiev och på Krimhalvön. Dess främsta uppgift är att följa

förhandlingarna om Krims status. Representationen bevakar också

utvecklingen beträffande de mänskliga rättigheterna, tillämpningen av

den nya författningen, medborgarskapsfrågan och mediafrihet. Allt mer

uppmärksamhet ägnar representationen åt situationen för de

återvändande krimtatarer som tidigare deporterats.

3.5 Moldova

I Moldova strävar två regioner efter större självständighet: området som

bebos av gagauz-minoriteten och den självutnämnda transnistriska

republiken, främst bebodd med ryssar och ukrainare. I Transnistrien finns

också delar av den ryska 14:e armén fortfarande kvar tillsammans med

en fredsbevarande styrka bestående av ryska, moldaviska och

transnistriska trupper. Förutom de kvarvarande ryska soldaterna finns

även stora lager av vapen och ammunition som skall bortföras eller

förstöras på plats. Trots ryska åtaganden har denna process ännu inte

påbörjats.

Sedan 1993 har OSSE en representation i Moldova. Den försöker

medverka till en varaktig politisk lösning av konflikten om Transnistrien,

baserad på territoriell integritet för Moldova och viss autonomi för

Transnistrien.

Representationen har även ägnat uppmärksamhet åt frågor om

mänskliga rättigheter samt skol- och språkfrågor.

3.6 Georgien

På georgiskt territorium pågår två större konflikter. Abchazien i väster

och Sydossetien i norr har i flera år strävat efter självständighet från

Georgien, vilket lett till väpnade konflikter. Striderna har förorsakat stora

flyktingströmmar och mycket mänskligt lidande. Stridshandlingar i

egentlig mening pågår inte längre, men konflikterna är fortfarande olösta.

Det internationella samfundet försöker utarbeta hållbara politiska

lösningar, i vilka både Abchazien och Sydossetien ges viss autonomi

men Georgiens territoriella integritet bevaras. OSSE har framförallt

engagerat sig för att finna en lösning på konflikten i Sydossetien, medan

FN har motsvarande roll i Abchazienkonflikten.

OSSE har en representation i Tbilisi sedan december 1992. Den är den

enda OSSE-representation som övervakar en fredsbevarande styrka från

OSS. Representationen söker vidare främja förhandlingarna mellan

parterna i konflikten om Sydossetien i syfte att nå en fredlig lösning.

Dess mandat täcker även övriga delar av Georgien.

FN och OSSE driver gemensamt ett kontor för mänskliga rättigheter i

Suchumi i Abchazien.

3.7 Tadzjikistan

Inbördeskriget i Tadzjikistan har krävt närmare 50 000 dödsoffer. Ingen

varaktig fred har ännu uppnåtts, men eldupphör råder och en

fredsöverenskommelse undertecknades i juni 1997. Att genomföra

överneskommelsen har dock visat sig vara en besvärlig process och

säkerhetsläget i landet är fortsatt prekärt.

Sedan 1994 har OSSE en representation i Tadzjikistans huvudstad

Dusjanbe. Huvuduppgifterna är att främja dialog och förtroende mellan

olika grupper, att uppmuntra respekt för mänskliga rättigheter och att

stödja upprättandet av demokratiska institutioner. Representationen skall

också bevaka efterlevnaden av åtaganden inom den mänskliga

dimensionen.

När FN:s flyktingkommissariat lämnade vissa områden i Tadzjikistan

fick OSSE-representationen även i uppgift att följa människorättsläget

för återvändande flyktingar och tvångsförflyttade personer i syfte att

underlätta deras återintegration i det tadzjikiska samhället.

3.8 Vitryssland

OSSE:s senast upprättade representation är den i Vitryssland. Efter

långvariga förhandlingar med värdlandet om OSSE:s närvaro kunde

representationen inleda sitt arbete i februari 1998.

De förändringar av konstitutionen som var resultatet av den

folkomröstning som genomfördes i maj 1996 gjorde det möjligt för

presidenten, Alexander Lukasjenko, att skaffa sig synnerligen vidsträckta

maktbefogenheter. Han gavs t.ex. möjlighet att upplösa det i demokratisk

ordning valda parlamentet och att direkt därefter utse en ny

nationalförsamling. Omständigheterna kring folkomröstningen fick till

följd att det internationella samfundet inte erkände valresultatet. I stället

betraktas 1994 års författning såsom fortsatt giltig.

Sedan 1996 har det politiska klimatet i Vitryssland gradvis försämrats.

Medlemmar av oppositionen och företrädare för oberoende medier har

utsatts för förföljelse. En av representationens prioriteringar är kontakter

med mänskliga rättighetsorganisationer och andra enskilda

organisationer.

3.9 Nagorno-Karabach-konflikten och Minskgruppens

arbete

Nagorno-Karabach är en enklav i det muslimskt dominerade

Azerbajdzjan med i huvudsak armenisk kristen befolkning som strävar

efter autonomi. Konflikten har pågått sedan slutet av 1980-talet, med

stort mänskligt lidande som följd.

Sverige ingår i den s.k. Minskgruppen, som inrättades 1992 och är ett

särskilt forum knutet till OSSE för hantering av konflikten i Nagorno-

Karabach. 1994 förhandlade Minskgruppen, under svenskt

ordförandeskap, fram en vapenvila som i stort sett iakttagits sedan dess.

Sedan våren 1996 är Frankrike, Förenta Staterna och Ryssland

tillsammans ordförande för Minskgruppen. De tre samordförandena

presenterade 1997 ett förslag till fredsplan för konflikten, som dock ännu

inte accepterats av samtliga parter.

Det förtjänar att nämnas att Nagorno-Karabach-konflikten är den enda

konflikt i vilken möjligheten till en fredsbevarande OSSE-insats på allvar

diskuterats. Vid OSSE-sekretariatet i Wien har upprättats ett embryo till

militär ledningsfunktion (High Level Planning Group, HLPG), där för

övrigt flera svenska officerare under årens lopp tjänstgjort.

3.10 Förbindelsekontoret för Centralasien

OSSE driver vid sidan av sina långtidsrepresentationer även ett regionalt

förbindelsekontor för Centralasien, beläget i Uzbekistans huvudstad

Tasjkent. Kontoret spelar en viktig roll för att stödja integrationen av de

nya centralasiatiska länderna i organisationen och genom att sprida

kunskaper om de åtaganden som medlemskapet innebär.

Förbindelsekontoret arrangerade under 1997 bland annat kurser och

konferenser om ämnen som mänskliga rättigheter och miljövård. Inför

1998 har ODIHR utarbetat ett program med en rad projekt i de

centralasiatiska länderna, bl.a. utbildning i valadministration inför de

kommande valen i regionen.

4 OSSE:s parlamentariska församling

Den parlamentariska församlingen är fristående i förhållande till OSSE:s

övriga institutioner. Församlingens talman deltar dock numera

regelbundet i möten med OSSE:s trojka på utrikesministernivå i syfte att

förbättra informationsflödet mellan de två organen. Församlingens 315

ledamöter kan fatta majoritetsbeslut och omfattas alltså inte av OSSE:s

konsensusregel.

1997 års möte med OSSE:s parlamentariska församling ägde rum i

Warszawa i juli. Mötet antog en deklaration med rekommendationer

inom OSSE:s tre huvudområden politik och säkerhet, ekonomi och miljö

samt demokrati och mänskliga rättigheter. Vidare antogs en resolution till

stöd för fredlig lösning av Abchazienkonflikten och ett uttalande av

kvinnliga parlamentariker om kvinnor och arbetslöshet.

Ett svenskt initiativ resulterade i att församlingen slog fast att våldtäkt

i väpnade konflikter är en grov krigsförbrytelse. Förslaget hade lagts

fram av ordföranden i riksdagens OSSE-delegation Viola[REDACTED_EFTERNAMN] (s)

och antogs enhälligt såsom ett separat kapitel i slutdeklarationen från

mötet.

Riksdagsledamoten Helena[REDACTED_EFTERNAMN] (c) är vice ordförande i

församlingens utskott för ekonomi- och miljöfrågor för perioden 1996-

1998.

Församlingens talman, spanjoren Ruperez, ledde en delegation till

Turkiet för samtal om MR-frågor. Den svenska riksdagsledamoten Göran
[REDACTED_EFTERNAMN] (m) ingick i delegationen.

Den parlamentariska församlingens nästa möte äger rum i juli i

Köpenhamn.

5 OSSE:s samverkan med andra organisationer

5.1 EU och OSSE

Europeiska unionen är en av de mer framträdande aktörerna i OSSE. EU

är även en viktig samarbetspartner för organisationen. Samarbetet

rörande OSSE-frågor inom ramen för EU:s gemensamma utrikes- och

säkerhetspolitik (GUSP) är väl etablerat sedan många år och utvecklas

kontinuerligt. EU-länderna möts varje månad i Bryssel för att med

representanter från huvudstäderna diskutera aktuella frågor. Därutöver

träffas representanter för EU:s delegationer till OSSE i Wien

regelbundet, oftast flera gånger i veckan, på olika nivåer. Syftet med

dessa samråd är att komma fram till en gemensam uppfattning inom EU-

kretsen. Rustningskontrollfrågorna i OSSE är inte, förutom frågor

relaterade till den s.k. uppförandekoden, föremål för EU-samordning.

EU-länderna har också regelbundna samråd med de länder som har

associeringsavtal med unionen. Dessa samråd, som äger rum både i

Bryssel och i Wien, är viktiga. Erfarenheten har visat att EU:s förslag bör

vara väl förankrade hos associeringsländerna om de skall kunna antas av

alla OSSE:s medlemsstater, då de två ländergrupperna utgör nästan

hälften av medlemmarna i OSSE. Under året har EU-trojkan i Wien

också börjat genomföra regelbundna möten med EES-länderna Island,

Liechtenstein och Norge. Trojkan sammanträder även regelbundet med

Förenta Staterna och Ryssland.

Under år 1997 har diskussionerna inom EU främst rört utarbetandet av

konkreta förslag till arbetet med säkerhetsstadgan och behandlingen av

regionala frågor, i synnerhet utvecklingen och inriktningen av OSSE:s

engagemang i Albanien, Bosnien-Hercegovina, Kroatien och Vitryssland.

EU bidrog till OSSE:s insats för lokalvalen i Bosnien-Hercegovina

genom en gemensam åtgärd (enligt art. J.3 FEU), i vilken man ställde ett

större antal valövervakare till förfogande.

Vid diskussioner i Permanenta rådet i Wien är huvudregeln att

planerade anföranden skall vara gemensamma för EU. Om tidsramen

medger hålls även samråd med associeringsländerna, så att de har

möjlighet att ansluta sig.

5.2 OSSE och samverkan med FN och Europarådet

Erfarenheterna från fältet har visat att samarbetet mellan olika

organisationer är ett villkor för att förebyggande insatser, krishantering

och återuppbyggnadsinsatser efter en kris skall ha önskad verkan.

Att OSSE är en regional organisation enligt FN-stadgans kapitel VIII

innebär att organisationen på det regionala planet kan komplettera FN-

insatser eller bidra med alternativ till sådana. På svenskt initiativ ingicks

1993 ett ramavtal om närmare samarbete mellan FN och OSSE. I

enlighet med avtalet genomför bl.a. organisationernas generalsekreterare

regelbundna möten. I Kroatien har OSSE för första gången direkt

övertagit vissa uppgifter som tidigare åvilade FN. OSSE och FN har i

Georgien ett gemensamt kontor som arbetar för att främja respekten för

mänskliga rättigheter.

OSSE och Europarådet har båda till uppgift att främja mänskliga

rättigheter, demokrati och rättsstatens principer. Det gäller således att

genom samverkan mellan organisationerna på bästa sätt utnyttja

respektive organisations möjligheter att stödja en långsiktig

demokratibyggnad i Europa. Möten hålls varje halvår mellan OSSE och

Europarådet, i vilka såväl ordförandena som generalsekreterarna deltar.

För att på bästa sätt utnyttja existerande resurser och undvika

dubbelarbete är det av största vikt att organisationerna kan samarbeta väl

ute på fältet. Arbetet kring valövervakning, där båda organisationerna

varit engagerade, har visat på behovet av såväl politisk som praktisk

samordning. Under det senaste året har samordningen mellan OSSE och

Europarådet i samband med konkreta insatser fungerat allt bättre.

Organisationerna har tillsammans bl.a. anordnat gemensamma seminarier

i de nya medlemsstaterna. Intensiva diskussioner pågår om hur

samarbetet skall kunna byggas ut ytterligare.

OSSE-representationen i Albanien har i uppdrag att verka för

samordning av de internationella insatserna. Detta är ett praktiskt

exempel på att OSSE kan spela en viktig roll för att underlätta

samordningen mellan en rad internationella organisationer. Vidare

diskuterar OSSE gemensamma projekt med EU-kommissionen, Röda

korset och olika FN-organ för Centralasien, Armenien, Azerbajdzjan och

Georgien.

5.3 Kontakter med enskilda organisationer

Enskilda organisationer (Non-Governmental Organisations, NGO) har

spelat en viktig roll inom OSSE alltsedan Helsingforsprocessen under

1970-talet. Genom sin verksamhet har de aktivt bidragit till att främja

demokrati och mänskliga rättigheter i medlemsländerna. De enskilda

organisationerna har möjlighet att delta vid större möten och seminarier

inom ramen för OSSE. I Sverige har ett särskilt nätverk bildats av

enskilda organisationer med intresse för OSSE:s verksamhet.

Vid översynsmötet i november i Warszawa deltog ett hundratal

enskilda organisationer och gav värdefulla synpunkter på förhållandena i

medlemsländerna. Vid samma möte hölls ett nordiskt anförande, i vilket

de nordiska länderna uppmärksammade FN:s arbete för att stödja

försvarare av mänskliga rättigheter. Sverige välkomnar särskilt den

tonvikt som ODIHR lägger vid enskilda organisationer.

6 Budget

De fastställda ordinarie budgetarna inom OSSE är sammantaget i

storleksordningen 500 miljoner kronor, varav den svenska andelen är

cirka 15 miljoner kronor. Därutöver tillkom under 1997 frivilliga bidrag

från Sverige till valfonderna för valen i Bosnien-Hercegovina respektive

Kroatien om 15 miljoner kronor, kostnader för svenska delar av de

gemensamma valövervakningsinsatserna på cirka 12 miljoner kronor,

kostnader för personal som Sverige ställer till OSSE:s förfogande om

cirka åtta miljoner kronor, samt cirka fem miljoner kronor för andra

insatser. Bortsett från utrikesförvaltningens egna kostnader är därmed

Sveriges bidrag till OSSE:s verksamhet för närvarande i

storleksordningen 55 miljoner kronor per budgetår.

7 OSSE - en framåtblick

Utmaningarna framöver för OSSE blir såväl av operativ som principiell

och normativ natur. Organisationen har, som redan poängterats, en unik

kompetens och en växande erfarenhet vad gäller tidig förvarning,

konfliktförebyggande insatser, icke-militär krishantering,

återuppbyggnad samt stöd för att upprätta demokratiska institutioner.

Den snabba tillväxten av fältverksamheten under senare år har emellertid

tydliggjort behovet av fortsatta förstärkningar. Åtskilligt talar dessutom

för att krav kommer att ställas på omfattande OSSE-insatser på Balkan

samt i Kaukasusregionen och i Centralasien under de kommande åren.

Ministerrådsmötet i Köpenhamn fattade flera beslut med syfte att

stärka OSSE. Dels skall den operativa förmågan förbättras, dels tillfördes

organisationen nya instrument. Till de sistnämnda hör den nye

mediarepresentanten och den ekonomiske samordnaren. Beslutet om att

se över formerna för översynen av hur medlemsländerna följer sina

åtaganden beträffande mänskliga rättigheter och demokratiska principer

innebär ett nytänkande vad gäller arbetsformerna inom den mänskliga

dimensionen. Likaså togs ytterligare beslut rörande pragmatisk

samverkan med andra säkerhetsorganisationer (den s.k. plattformen).

Samtliga frågor som nämnts ovan kommer att prioriteras av det polska

ordförandeskapet under 1998. Särskild vikt synes Polen lägga vid den

mänskliga dimensionen.

Det nordiska samarbetet fortsätter att vara centralt. Under 1998

kommer de nordiska länderna att gemensamt ta fram förslag till hur

OSSE kan stärkas ytterligare vad avser sekretariatets förmåga att stödja

ordförandeskapets och representationernas arbete. Det starka

nordiska/Östersjöinslaget i ordförandetrojkan under åren 1998/99 ger

mycket goda möjligheter för Sverige att agera.

På det normativa området utgör beslutet i Köpenhamn om riktlinjer för

en ny säkerhetsstadga grunden för det fortsatta arbetet. De försök som

gjordes inför Köpenhamn att urholka centrala principer, såsom rätten till

fritt säkerhetspolitiskt vägval, understryker vikten av fortsatt vaksamhet

från svensk sida.

Även rustningskontrollfrågorna lyfts nu fram i OSSE efter en tid i

skymundan. Wiendokumentet blir föremål för en relativt omfattande

översyn. CFE-avtalet, som är löst knutet till OSSE, utgör ett centralt

inslag i den europeiska säkerhetsstrukturen. Resultatet av de pågående

förhandlingarna om en modernisering av CFE-avtalet blir av stor

betydelse också för de länder som inte deltar.

Fortfarande ser medlemsländerna i alltför stor utsträckning OSSE:s

operativa och normativa verksamhet som två från varandra skilda spår.

Avgörande för organisationens utveckling blir hur man lyckas samordna

dessa, samtidigt som man bygger ut samverkan med andra

organisationer.

I arbetet med organisationens allsidiga utveckling spelar EU en central

roll. Unionens utrikes- och säkerhetspolitiska samverkan har vad gäller

OSSE-frågor nått längre än på andra områden.

OSSE utgör även framgent ett nödvändigt kitt i den framväxande

europeiska säkerhetsstrukturen, inte minst i ljuset av den utveckling som

äger rum inom EU och NATO. Den ryska ambitionen att göra

organisationen överordnad andra kommer dock inte att förverkligas. Men

inte heller kan OSSE enbart utgöra ett pragmatiskt instrument för

konfliktförebyggande insatser och för krishantering på fältet. OSSE

måste framöver förbli ett alleuropeiskt forum för dialog om säkerhet i

dess vidaste bemärkelse. Samtidigt framstår uppgiften att bistå

medlemsländerna att uppfylla de grundläggande principerna om

demokrati och mänskliga rättigheter som allt viktigare.

8 Förkortningar

APC Atlantic Partnership Council (Atlantiska

 partnerskapsrådet)

CFE Conventional Armed Forces in Europe

 (Treaty/avtal om konvnetionella väpnade

 styrkor i Europa)

CIS Commonwealth of Independent States

 (jfr OSS)

CoE Council of Europe (Europarådet, ER)

CPC Conflict Prevention Centre (Centrum för

 konfliktförebyggande insatser - inom OSSE-

 sekretariatet)

CSBM Confidence- and Security-Building Measures

 (förtroende- och säkerhetsskapande åtgärder)

CSCE Conference on Security and Co-operation in

 Europe (jfr ESK)

EAPR Euro-atlantiska partnerskapsrådet

EBC European Business Congress (Europeiska

 Affärskongressen)

ECE Economic Commission for Europe (FN:s

 ekonomiska kommission för Europa)

ECMM European Community Monitoring Mission

 (EU:s övervakningsorganisation på Balkan)

ED Economic Dimension of the OSCE (OSSE:s

 ekonomiska dimension)

EES Europeiska ekonomiska samarbetsområdet

EF Economic Forum

ER Europarådet (jfr CoE)

ESK Konferensen om säkerhet och samarbete i

 Europa (Europeiska säkerhetskonferensen,

 jfr CSCE)

EU Europeiska Unionen (European Union)

FEU Fördraget om Europeiska Unionen

FN Förenta Nationerna (United Nations)

FRJ Förbundsrepubliken Jugoslavien

FSC Forum for Security Co-operation (OSSE:s

 säkerhetsforum)

GUSP Gemensamma utrikes- och säkerhets-

 politiken (inom EU)

HCNM High Commissioner on National Minorities

 (OSSE:s minoritetskommissarie)

HD Human Dimension of the OSCE (OSSE:s

 mänskliga dimension)

HLPG High Level Planning Group (militär

 stabsgrupp i Wien för planering av

 fredsbevarande insats i Nagorno-Karabach)

IDEA International Institute for Democracy and

 Electoral Assistance

IOM International Organisation for Migration

MG Minskgruppen

NACC North Atlantic Co-operation Council

NATO North Atlantic Treaty Organisation

NGO Non-Governmental Organisation (enskild

 organisation)

ODIHR Office for Democratic Institutions and

 Human Rights (OSSE:s kontor för

 demokratiska institutioner och mänskliga

 rättigheter)

OSCE Organisation for Security and Co-operation

 in Europe (jfr OSSE)

OSS Oberoende staters samvälde (jfr CIS)

OSSE Organisationen för säkerhet och samarbete i

 Europa (jfr OSCE)

PC Permanent Council (Permanenta rådet)

PFF Partnerskap för fred (jfr PFP)

PFP Partnership for Peace (jfr PFF)

SFOR Stabilization Force

UNDP United Nations Development Programme

 (FN:s utvecklingsprogram)

UNHCR United Nations High Commissioner for

 Refugees (FN:s flyktingkommissarie)

UNOMIG United Nations Mission in Georgia

UNOMOT United Nations Observer Mission in

 Tajikistan

UNPREDEP United Nations Preventive Deployment

 (FN:s förebyggande militära insats i

 Makedonien)

UNTAES United Nations Transitional Administration

 for Eastern Slavonia, Baranja and Western

 Sirmium (FN:s övergångsadministration för

 östra Slavonien

VEU Västeuropeiska unionen (jfr WEU)

WEU Western European Union (jfr VEU)

9 OSSE:s medlemsländer

Albanien Makedonien (f.d. jugoslaviska

Andorra republiken Makedonien)

Armenien Malta

Azerbajdzjan Moldova

Belgien Monaco

Bosnien-Hercegovina Nederländerna

Bulgarien Norge

Canada Polen

Cypern Portugal

Danmark Rumänien

Estland Ryssland

Finland San Marino

Frankrike Schweiz

Förenta Staterna Slovenien

Georgien Slovakien

Grekland Spanien

Heliga Stolen Storbritannien

Irland Sverige

Island Tadzjikistan

Italien Tjeckien

Förbundsrepubliken Jugoslavien Turkiet

(FRJ) Turkmenistan

Kazakstan Tyskland

Kirgizistan Ukraina

Kroatien Ungern

Lettland Uzbekistan

Liechtenstein Vitryssland

Litauen Österrike

Luxemburg (= 55 varav en t.v.

suspenderad)

.

Utrikesdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 5 mars 1998

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Hjelm-
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet Hjelm-Wallén

_____________________________

Regeringen beslutar skrivelse 1997/98:88 Redogörelse för verksamheten

inom Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa (OSSE) under

1997.

 Den socialistiska federativa republiken Jugoslavien avstängdes 1992 från att

delta i

OSSE:s möten; detsamma gäller alltjämt FRJ

Skr. 1997/98:88

17

1