/1/

1 Lagen omtryckt 1986: 522.

 /2/

2 Senaste lydelse 1991: 185.

Regeringens proposition

1991/92: 6

om ändring i reglementet för allmänna pensionsfonden m. m.

Regeringen föreslår riksdagen att anta de förslag som har tagits

upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokollet den 16 augusti 1991.

På regeringens vägnar

Lena Hjelm-Wallén

Erik[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås en lagregel som uttryckligen anger att

AP-fondens tillgångar endast får tas i anspråk för

pensionsutbetalningar,

förvaltningskostnader och andra utgifter avseende försäkringen

för tilläggspension.

 Vidare föreslås en ändring beträffande allemanssparandet som

innebär att gränsen för det högsta tillåtna sparandet, 150

000 kr, tas bort.

 Lagändringarna föreslås träda i kraft den 1 december 1991.

1. Förslag till

Lag om ändring i lagen (1983:1092) med reglemente för allmänna

pensionsfonden

Härigenom föreskrivs att 3 § lagen (1983:1092) med reglemente

för allmänna pensionsfonden skall ha följande lydelse.

3 §

/kolumn1/ Pensionsutbetalningar, förvaltningskostnader och andra

utgifter avseende försäkringen för tilläggspension skall,

i den mån andra medel inte står till förfogande, betalas genom

tillskott som riksförsäkringsverket erhåller från fondstyrelserna.

De medel som behövs för ett kalenderår skall tillskjutas av varje

fondstyrelse i förhållande till de avgifter som under det närmast

föregående året har överförts till dess förvaltning.

/kolumn2/De medel som har tillförts allmänna pensionsfonden får

användas bara för pensionsutbetalningar, förvaltningskostnader

och andra utgifter avseende försäkringen för tilläggspension.

Om inte andra medel står till förfogande, skall riksförsäkringsverket

från fondstyrelserna få medel för dessa ändamål. De medel som

behövs för ett kalenderår skall tillskjutas av varje fondstyrelse

i förhållande till de avgifter som under det närmast föregående

året har överförts till dess förvaltning.

 Varje fondstyrelse skall med de medel som den förvaltar betala

kostnaderna för dess verksamhet och för revision av dess förvaltning.

Denna lag träder i kraft den 1 december 1991.

2. Förslag till

Lag om ändring i lagen (1983:890) om allemanssparande

Härigenom föreskrivs att 4 § lagen (1983:890) om allemanssparande1

skall ha följande lydelse.

4 §2

/kolumn1/ Varje sparare får sätta in högst 1 200 kronor i månaden

i allemanssparandet.

 Under perioderna den 1 maj -- den 31 juli 1991 och den 1 februari

-- den 30 april 1992 får en sparare, utöver insättningar enligt

första stycket, sätta in sammanlagt högst 5 000 kronor per period

i allemanssparandet.

 Spararens insättningar, i förekommande fall minskade med uttag,

får sammanlagt inte överstiga 150 000 kronor.

/kolumn2/ Varje sparare får sätta in högst 1 200 kronor i månaden

i allemanssparandet.

 Under perioderna den 1 maj -- den 31 juli 1991 och den 1 februari

-- den 30 april 1992 får en sparare, utöver insättningar enligt

första stycket, sätta in sammanlagt högst 5 000 kronor per period

i allemanssparandet.

Denna lag träder i kraft den 1 december 1991.

Finansdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 16 augusti 1991

Närvarande: statsrådet Hjelm-Wallén, ordförande, och statsråden
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om ändring i reglementet för allmänna pensionsfonden m.m.

1. Allmänna pensionsfonden

1.1 Inledning

Allmänna pensionsfonden (AP-fonden) bildades i samband med att

lagstiftningen

om allmän tilläggspension (ATP) genomfördes år 1960. AP-fonden

har till uppgift att förvalta de avgifter som erläggs för att

finansiera försäkringen för tilläggspension.

 Det fanns vid ATP-systemets införande två syften med att skapa

en pensionsfond. Det ena syftet var att skapa en buffert i systemet

för att undvika tillfälliga kraftiga höjningar av avgifterna.

Det andra syftet var att en fondering skulle bidra till sparandet

i samhällsekonomin och tjäna som ersättning för det bortfall

av privat sparande som antogs följa av ATP-systemets införande.

 AP-fondens organisation och verksamhet regleras i lagen (1983:1092)

med reglemente för allmänna pensionsfonden (APR). I konstitutionellt

hänseende utgör AP-fondens tillgångar statliga medel som i lag

avsatts till särskild förvaltning (jfr 9 kap. 8 § regeringsformen).

Såsom tidigare framhållits (se bl.a. prop. 1983/84:50, s. 71) får

fondens tillgångar användas endast på det sätt som anges i APR,

dvs. för pensionsutbetalningar, förvaltningskostnader och andra

utgifter avseende försäkringen för tilläggspension (3 § APR).

Det gäller både de medel som förvaltas av de fem AP-fondstyrelserna

och de fem löntagarfondstyrelserna. Tillgångarna kan således inte

tas i anspråk av staten för något annat ändamål än som föreskrivs

där.

 I ett antal motioner till riksdagen under våren 1991 har frågan

om AP-fondens framtida roll diskuterats. Det har bl.a. yrkats att

löntagarfonderna skall avskaffas och att fondernas tillgångar skall

delas ut till sparare på allemansfondkonto och användas för att

finansiera forskning och utbildning. Det har också föreslagits

att löntagarfondstyrelserna skall få ett ökat utrymme i den

regionalpolitiska

utvecklingen vad gäller en ökad förädling av landets råvaror

genom att hälften av medlen som förvaltas av löntagarfondstyrelserna

används till en svensk strukturfond. Vidare har framförts att

AP-fonden bör få en ny uppgift inom industri- och näringspolitiken

genom att tillskjuta ett "ansvarsfullt investeringskapital". Riksdagen

har i beslut den 13 mars 1991 (rskr. 132) och den 12 juni 1991 (rskr.

382) avslagit motionerna (1990/91:FiU20 resp. 1990/91:NU43).

1.2 Överväganden

Mitt förslag: Jag föreslår ett förtydligande i 3 § APR så

att det inte skall råda någon tvekan om att de medel som tillförts

AP-fonden bara får användas för pensionsutbetalningar,

förvaltningskostnader

och andra utgifter avseende försäkringen för tilläggspension.

 Skälen för mitt förslag: De medel som överförs till fondstyrelserna

bör i enlighet med statsmakternas tidigare ställningstaganden

vara helt reserverade för att trygga ATP-pensionärernas välfärd

i framtiden. Medlen bör förvaltas så att högsta möjliga avkastning

uppnås.

 Som jag tidigare anfört har i motioner till riksdagen framförts

förslag om alternativa användningsområden för AP-fondens medel.

Dessa förslag står i strid med statsmakternas intentioner vad gäller

fondmedlens användningsområde och bör inte genomföras. Riksdagen

har också, som jag tidigare nämnt, avslagit dessa motioner.

 För att garantera att fondmedlen, dvs. de medel som tillförts

fondstyrelserna, inte tas i anspråk för andra ändamål än de

jag nu har redovisat, föreslår jag ett förtydligande i lagtexten.

Härigenom kommer de överväganden som jag nu framhållit till

tydligare uttryck. Någon saklig ändring är således inte avsedd.

2. Allemanssparandet

2.1 Inledning

Under 1990-talet förväntas kapitalbehovet i den svenska ekonomin

bli stort. Stora investeringar behöver göras i den svenska industrin

och i utbyggnaden av infrastrukturen. För att finansiera de

erforderliga

investeringarna under 1990-talet krävs ett ökat sparande.

 Hushållens sparbeteende är av stor betydelse för att öka det

totala sparandet i landet. Hushållssparandet har under senare delen

av 1980-talet varit lågt, men en påtaglig förbättning äger

nu rum. Staten har under senare år på flera sätt sökt stimulera

hushållens sparande. En av de mer betydande insatserna var införandet

av allemanssparandet år 1984.

 Vidare innebär skattereformen att det nu är betydligt förmånligare

att spara och dyrare att låna. Den lägre beskattning som gäller

för allemanssparandet och pensionssparandet jämfört med annat

sparandet är väsentligt i detta sammanhang. Skattereformen ger

goda förutsättningar för ett ökat hushållssparande. Det finns

ändå skäl att ytterligare förbättra möjligheterna för

hushållens sparande.

2.2 Överväganden

Mitt förslag: Maximigränsen för de samlade nettoinsättningarna

inom allemanssparandet slopas.

 Skälen för mitt förslag: Allemanssparandet har blivit den utan

jämförelse mest omfattande sparformen i Sverige. Sedan starten

år 1984 och t.o.m. första kvartalet 1991 har hushållen nettosparat

70,4 miljarder kronor i allemanssparandet. Genom räntor och

värdestegringar

har den totala behållningen på sparandet stigit och uppgick den

31 mars 1991 till 105,3 miljarder kronor.

 Sparande inom ramen för allemanssparande kan idag ske på ett

allemanssparkonto

i bank och i högst två allemansfonder, där de sparade medlen

placeras i svenska aktier och andra svenska värdepapper.

 En sparare får för närvarande sätta in högst 1 200 kr. i

månaden i allemanssparandet. Vid fem tillfällen har spararen fått

möjlighet till extrainsättningar, nu senast i samband med

återbetalningen

av sparandet enligt lagen (1989:474) om tillfälligt sparande (prop.

1990/91:134, FiU24, rskr. 228, SFS 1991:185).

 Spararens sammantagna nettoinsättningar i de båda

allemanssparformerna

får inte överstiga 150 000 kr. Maximigränsen har sedan

allemanssparandet

infördes successivt justerats upp, och den senaste ändringen till

nu gällande gräns gjordes genom en lagändring, som trädde

i kraft den 1 januari 1991 (prop. 1990/91:45, FiU7, rskr. 56, SFS

1990:1315).

 Mot bakgrund av vad jag tidigare anfört rörande behovet av att

ytterligare förbättra möjligheterna för hushållssparandet

och av att behålla de sparare som finns inom allemanssparandet bör

maximigränsen för de samlade nettoinsättningarna helt slopas.

Härigenom förbättras förutsättningarna för en fortsatt

god utveckling av allemanssparandet.

3 Ikraftträdande

De föreslagna lagändringarna bör träda i kraft den 1 december 1991.

4 Upprättade lagförslag

I enlighet med vad jag nu har anfört har inom finansdepartementet

upprättats förslag till

 1. lag om ändring i lagen (1983:1092) med reglemente för allmänna

pensionsfonden, och

 2. lag om ändring i lagen (1983:890) om allemanssparande.

5 Hemställan

Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att

regeringen föreslår riksdagen att anta förslagen till

 1. lag om ändring i lagen (1983:1092) med reglemente för allmänna

pensionsfonden, och

 2. lag om ändring i lagen (1983:890) om allemanssparande.

6 Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och

beslutar att genom proposition föreslå riksdagen att anta de förslag

som föredraganden har lagt fram.