Regeringens proposition

1994/95:96

Garanterat studentinflytande genom bibehållet kårobligatorium

Prop.

1994/95:96

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 27 oktober 1994.

Ingvar[REDACTED_EFTERNAMN]

 Carl Tham

 (Utbildningsdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att obligatoriet för studenter att tillhöra särskilda

studentsammanslutningar, det s.k. kårobligatoriet, bibehålls.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut.............. 3

2 Ärendet och dess beredning............... 3

3 Bibehållet kårobligatorium............... 4

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde

den 27 oktober 1994........................... 6

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen godkänner att obligatoriet för studenter att

tillhöra särskilda studentsammanslutningar bibehålls (avsnitt 3).

2 Ärendet och dess beredning

Enligt 1 kap. 1 § första stycket och 4 kap. 4 § högskolelagen (1992:1434) får

regeringen meddela föreskrifter om skyldighet för studenterna vid högskolor

under statligt, kommunalt eller landstingskommunalt huvudmannaskap att tillhöra

särskilda studentsammanslutningar. Sådana föreskrifter finns i förordningen

(1983:18) om studerandekårer, nationer och studentföreningar för fakultet.

Enligt 1 och 4 §§ i den förordningen skall den som studerar vid en statlig

högskoleenhet vara medlem i den studentkår som finns vid enheten. Enligt 7 § i

samma förordning skall studenten också vara medlem i sådan nation eller

studentförening för fakultet som finns vid enheten och som studenten hade varit

skyldig att tillhöra enligt de föreskrifter som gällde omedelbart före den 1

juli 1983. Av 12 § framgår att en studentkår skall ha till ändamål att främja

medlemmarnas studier och vad som har sammanhang med dessa. Motsvarande bestäm-

melse finns i 17 § för nationer och studentföreningar för fakultet.

 Riksdagen beslutade under våren 1993 (prop. 1992/93:169, bet. 1992/93:UbU14,

rskr. 1992/93:363) att skyldigheten för studenterna att tillhöra särskilda

studentsammanslutningar, det s.k. kårobligatoriet, skulle upphöra från och med

den 1 juli 1995. Regeringen bemyndigade chefen för Utbildningsdepartementet att

tillkalla en särskild utredare för att utreda vilka praktiska åtgärder som

behövde vidtas för att genomföra riksdagens beslut.

 I mars 1994 överlämnades betänkandet Avveckling av den obligatoriska

anslutningen till studentkårer och nationer (SOU 1994:47). Betänkandet utgick

från förutsättningen att kårobligatoriet skulle avvecklas på ett sådant sätt att

de uppgifter som i dag fullgörs av studentsammanslutningarna i viss utsträckning

skulle läggas på universiteten och högskolorna. Vidare att de studenter som står

utanför sammanslutningarna inte skulle vara skyldiga att betala någon avgift för

att uppgifterna fullgörs. Betänkandets förslag innebar alltså att

kårobligatoriets avskaffande skulle bekostas av staten.

 Inom Utbildningsdepartementet utarbetades en promemoria i vilken föreslogs att

avvecklingen av kårobligatoriet skulle ske på ett i viss mån annorlunda sätt än

det som hade föreslagits i betänkandet. I promemorian föreslogs bl.a. att

studenterna skulle vara skyldiga att betala en avgift för att de uppgifter som

avses i föregående stycke fullgörs; avgiften skulle som utgångspunkt betalas

till universitetet eller högskolan.

 Promemorian diskuterades vid en hearing anordnad av Utbildningsdepartementet i

augusti 1994. Vid hearingen deltog företrädare för universitet, högskolor och

studentsammanslutningar. Promemorian kritiserades i olika hänseenden. Bl.a.

anfördes att principen om en avgiftsfri högre utbildning inte upprätthölls, om

universiteten och högskolorna fick rätt att ta ut en avgift av studenterna.

 Invändningarna mot kårobligatoriet har främst grundats på den s.k. negativa

föreningsfriheten, dvs. rätten att stå utanför politiska, religiösa, kulturella

och andra sådana sammanslutningar. Den negativa föreningsfriheten har ett

grundlagsskydd i 2 kap. 2 § regeringsformen. De obligatoriska

studentsammanslutningarna hör dock inte till de sammanslutningar som omfattas av

den negativa föreningsfriheten. Detta underströks av 1973 års fri- och

rättighetsutredning i betänkandet Medborgerliga fri- och rättigheter (SOU

1975:75 s. 196 f.) och chefen för Justitiedepartementet instämde i att

kårobligatoriet föll utanför grundlagsregelns tillämpningsområde (prop.

1975/76:209 s. 145 f.). Studentsammanslutningar kunde "med hänsyn till sitt

ändamål" inte anses som "sammanslutning av politisk eller annan

åskådningskaraktär". Kårobligatoriet har dessutom prövats av Europarådets

kommission för de mänskliga rättigheterna; obligatoriet har inte ansetts vara i

strid med Europarådets konvention angående skydd för de mänskliga rättigheterna

och de grundläggande friheterna.

3 Bibehållet kårobligatorium

Regeringens förslag: Kårobligatoriet skall

bibehållas.

Skälen för regeringens förslag: Studentsammanslutningarnas huvudsakliga uppgift

är att bevaka utbildningen och ha hand om den studiesociala verksamheten.

Studentsammanslutningarnas verksamhet är sedan lång tid tillbaka en del av livet

vid universiteten och högskolorna. Sammanslutningarna har viktiga studiesociala

uppgifter och skapar förutsättningar för studenternas medinflytande i

universitetens och högskolornas beslutande organ. Studenternas självförvaltning

genom kårer och nationer ger erfarenhet och träning i demokratiskt arbete.

 Studenterna är en del av universiteten och högskolorna. Det är deras

läroprocess och personliga utveckling som skall stimuleras. Därför är det av

största vikt att studenterna har ett starkt inflytande över sin utbildning och

den därtill hörande verksamheten. Detta är av betydelse för kvaliteten i

utbildningen. Dessutom är det viktigt att studenterna själva bereds möjlighet

att utforma stora delar av den till studierna hörande sociala miljön.

 I sammanhanget måste den relativt korta tid som flertalet studenter befinner

sig vid lärosätet beaktas. I syfte att snabbt stimulera studenterna till

engagemang för sin utbildning och att möjliggöra studenternas inflytande över

dess utformning är det viktigt att säkra formerna för inflytandet och

kontinuiteten i såväl utbildningsbevakning som studiesocialt arbete. Nuvarande

studentsammanslutningar har en mångårig historia och har funnit demokratiska och

väl fungerande arbets- och organisationsformer.

 Invändningen mot ett kårobligatorium har gällt principen om negativ

föreningsfrihet. Däremot har inga invändningar riktats mot innehållet i den

verksamhet som sammanslutningarna bedriver eller sättet den bedrivs på. Tvärtom

har såväl Sveriges Förenade Studentkårer (SFS) som rektorer vid många

universitet och högskolor uttalat sitt stöd för det nuvarande systemet.

 Nuvarande system med ett kårobligatorium garanterar således att många

nödvändiga och praktiska funktioner sköts på ett beprövat och tillfredsställande

sätt. Genom att kostnaden för detta sprids ut på samtliga studenter garanteras

den enskilde studenten ett inflytande och en god studiesocial miljö till en

skälig kostnad. Genom studentsammanslutningens rätt att själv besluta om de

obligatoriska avgifterna kan sammanslutningen lägga grunden till ett långsiktigt

engagemang. Kårobligatoriet kan ses som ett uttryck för tanken att studenterna

har ett gemensamt ansvar för betydelsefulla uppgifter vid universitet och

högskolor. En avveckling av kårobligatoriet skulle, utöver alla praktiska

problem med hur den studentfackliga respektive studiesociala verksamheten skulle

bedrivas, innebära merkostnader för staten i storleksordningen 38 miljoner

kronor[1]. Förutom detta skulle universitet och högskolor förlora alla de

insatser som i dag görs genom flera tusen studenters frivilliga praktiska

arbete.

 **Fotnot**

 [1] Val av studeranderepresentanter till olika universitets-

 och högskoleorgan 5 mkr; löner eller arvoden till

 funktionärer som bedriver utbildningsbevakning och kostnader

 för återkoppling till studenterna 20 mkr; kontorslokaler för

 utbildningsbevakning 5 mkr; utbildningsbevakning på

 nationell nivå (bidrag till SFS) 2 mkr; studentkårernas

 nuvarande bidrag till Studenthälsan 6 mkr.

 (Källa: SOU 1994:47 s. 89 f.)

UTBILDNINGSDEPARTEMENTET

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 27 oktober 1994

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], statsråden[REDACTED_EFTERNAMN], Hjelm-Wallén,[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],

Heckscher, Hedborg,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet Tham

Regeringen beslutar propostition 1994/95:96 Garanterat studentinflytande genom

bibehållet kårobligatorium.