Regeringens proposition 2004/05:21

Drivkrafter för minskad sjukfrånvaro

Prop.

2004/05:21

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen. Stockholm den 14 oktober 2004 Göran[REDACTED_EFTERNAMN] Hans[REDACTED_EFTERNAMN] (Socialdepartementet) Propositionens huvudsakliga innehåll I denna proposition lämnas förslag till utformningen av ett medfinansie- ringsansvar för arbetsgivare omfattande 15 procent av sjukpenningkost- naderna för anställda som är helt sjukskrivna. Propositionen bygger på den avsiktsförklaring som Socialdemokraterna, Vänsterpartiet och Miljö- partiet de Gröna kom överens om den 18 december 2003. Syftet är att skapa ekonomiska drivkrafter och göra det mer lönsamt för arbetsgivare att vidta åtgärder för att minska de långa sjukskrivningarna. Drivkraf- terna är utformade så att de stimulerar till förebyggande insatser, rehabi- litering och andra åtgärder för att underlätta för den sjukskrivne att komma tillbaka i arbete på hel- eller deltid. Förslaget innebär att arbets- givare skall betala en särskild sjukförsäkringsavgift (medfinansiering) för arbetstagare hos denne som får hel sjukpenning enligt 3 kap. 7 § lagen (1962:381) om allmän försäkring. Detta regleras i en ny lag om särskild sjukförsäkringsavgift. Försäkringskassan skall besluta om avgiftsunderlaget, den särskilda sjukförsäkringsavgiftens storlek och när avgiften skall betalas. Arbets- givaren betalar avgifterna till Skatteverket via skattekontot. Arbetsgivarens medfinansieringsansvar skall inte gälla för en arbets- tagare som av Försäkringskassan fått ett beslut om särskilt högriskskydd till följd av risk för en eller flera längre sjukperioder. Även donatorer, som avses i 13 § andra stycket i lagen (1991:1047) om sjuklön (SjLL), som har fått beslut om särskilt högriskskydd föreslås ingå i den grupp som undantas från medfinansiering. Nuvarande högkostnadsskydd för arbetsgivares sjuklönekostnader av- skaffas och i stället tillhandahåller staten en försäkring för arbetsgivare med ett mindre antal anställda. 1 Vissa begränsningar i arbetsgivarnas betalningsskyldighet för den sär- Prop. 2004/05:21 skilda sjukförsäkringsavgiften införs. Begränsningarna utgörs av ett fribe- lopp och ett högkostnadsskydd. En sänkning av sjukförsäkringsavgiften liksom en förkortning av sjuk- löneperioden till två veckor och återställd sjukpenningnivå föreslås också. I propositionen lämnas även förslag till tidsgränser för när Försäk- ringskassan senast skall ha upprättat en rehabiliteringsplan och för när Försäkringskassan skall ha kallat till avstämningsmöte. När det gäller sjukersättning som inte tidsbegränsats föreslås en obli- gatorisk, förnyad utredning av dessa fall. Bestämmelserna föreslås träda i kraft den 1 januari 2005. 2

Innehållsförteckning

Prop. 2004/05:21

1

Förslag till riksdagsbeslut..................................................................

5

2

Lagtext

...............................................................................................

6

2.1

Förslag till lag om särskild sjukförsäkringsavgift...............

6

2.2

Förslag till lag om ändring i lagen (1962:381) om

allmän försäkring ..............................................................

12

2.3

Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100)...

16

2.4

Förslag till lag om ändring i lagen (2004:631) om

ändring i sekretesslagen (1980:100) .................................

18

2.5

Förslag till lag om ändring i lagen (1991:1047) om

sjuklön...............................................................................

20

2.6

Förslag till lag om ändring i skattebetalningslagen

(1997:483).........................................................................

24

2.7

Förslag till lag om ändring i socialavgiftslagen

(2000:980).........................................................................

27

2.8

Förslag till lag om ändring i lagen (2000:981) om

fördelning av socialavgifter ..............................................

29

3

Ärendet och dess beredning.............................................................

30

4

Starkare ekonomiska drivkrafter för arbetsgivare ...........................

31

5

Utformningen av ett ändrat kostnadsansvar för arbetsgivare..........

36

5.1

Nuvarande bestämmelser ..................................................

36

5.2

Särskild sjukförsäkringsavgift ..........................................

37

5.3

Avgiftsunderlag och avgift ...............................................

39

5.4

Högriskskydd för vissa arbetstagare .................................

41

5.5

Beslut m.m. .......................................................................

45

5.6

Omprövning och överklagande.........................................

47

5.7

Debitering och betalning av särskild

sjukförsäkringsavgift.........................................................

50

5.8

Arbetsgivarens uppgiftsskyldighet....................................

52

5.9

Uppgiftsskyldighet för Försäkringskassan........................

54

5.10

Tystnadsplikt hos arbetsgivare..........................................

56

5.11

Ikraftträdande....................................................................

57

6

Högkostnadsskydd

...........................................................................

58

6.1

Nuvarande .......................skydd för mindre arbetsgivare

58

6.1.1 ..........................................

Högkostnadsskydd

58

6.1.2 ......................................

Sjuklöneförsäkringen

59

6.2

Skydd under ..........................................sjuklöneperioden

59

6.3

Vissa begränsningar i uttaget av den särskilda

sjukförsäkringsavgiften.....................................................

60

7

Sänkning av sjukförsäkringsavgiften ..............................................

64

8

Förändringar i sjukförsäkringen ......................................................

65

8.1

Förkortad sjuklöneperiod..................................................

65

8.2

Återställd sjukpenningnivå ...............................................

66

8.3

Rehabiliteringsplan och avstämningsmöte .......................

67

8.3.1

Allmänna utgångspunkter...............................

67

3

8.3.2

Tidpunkt för rehabiliteringsplan och

Prop. 2004/05:21

avstämningsmöte ............................................

70

8.4

Förnyad utredning av arbetsförmågan vid sjukersättning

som inte tidsbegränsas ......................................................

74

8.4.1

Förnyad utredning av arbetsförmågan ............

75

9

Konsekvenser av ökade ekonomiska drivkrafter.............................

78

9.1

Inledning

...........................................................................

78

9.2

Konsekvenser ......................................för de sjukskrivna

78

9.3

Konsekvenser ..........................................för näringslivet

79

9.4

Offentlig .................................................................sektor

85

9.5

Administrativa .............konsekvenser för offentlig sektor

87

9.6

Effekter på ..................................................statsbudgeten

88

9.7

Konsekvenser ......................................för jämställdheten

88

9.8

Uppföljning .............................................och utvärdering

90

10

Författningskommentar ...................................................................

91

10.1

Förslaget ..........till lag om särskild sjukförsäkringsavgift

91

10.2

Förslaget till lag om ändring i lagen (1962:381) om

allmän försäkring ............................................................

101

10.3

Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen

(1980:100).......................................................................

103

10.4

Förslaget till lag om ändring i lagen (2004:631) om

ändring i sekretesslagen (1980:100) ...............................

103

10.5

Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:1047) om

sjuklön.............................................................................

104

10.6

Förslaget till lag om ändring i skattebetalningslagen

(1997:483).......................................................................

105

10.7

Förslaget till lag om ändring i socialavgiftslagen

(2000:980).......................................................................

107

10.8

Förslaget till lag om ändring i lagen (2000:981) om

fördelning av socialavgifter ............................................

108

Bilaga 1

Sammanfattning av departementspromemorian

Drivkrafter för minskad sjukfrånvaro (Ds 2004:16).......

109

Bilaga 2

Drivkrafter för minskad sjukfrånvaro (Ds 2004:16)

Lagtext ............................................................................

111

Bilaga 3

Förteckning över remissinstanserna som yttrat sig över

departementspromemorian Drivkrafter för minskad

sjukfrånvaro (Ds 2004:16) ..............................................

128

Bilaga 4

Lagrådsremissens lagförslag...........................................

129

Bilaga 5

Lagrådets yttrande...........................................................

147

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 14 oktober 2004...152 4

1

Förslag till riksdagsbeslut

Prop. 2004/05:21

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till

1.

lag om särskild sjukförsäkringsavgift,

2.

lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring,

3.

lag om ändring i sekretesslagen (1980:100),

4.

lag om ändring i lagen (2004:631) om ändring i sekretesslagen (1980:100),

5.

lag om ändring i lagen (1991:1047) om sjuklön,

6.

lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483),

7.

lag om ändring i socialavgiftslagen (2000:980) och

8.

lag om ändring i lagen (2000:981) om fördelning av socialavgifter.

5

2

Lagtext

Prop. 2004/05:21

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1

Förslag till lag om särskild sjukförsäkringsavgift

Lagens tillämpningsområde

1 § Denna lag innehåller bestämmelser om en särskild sjukförsäkrings- avgift för medfinansiering av kostnaderna för sjukpenning enligt 3 kap. lagen (1962:381) om allmän försäkring. Definitioner

2 § I denna lag avses med arbetsgivare: den som enligt lagen (1991:1047) om sjuklön är skyldig att utge sjuklön till arbetstagare, arbetstagare: den som hos arbetsgivaren har rätt till sjuklön enligt lagen om sjuklön, avgiftsår: det kalenderår under vilket avgift skall betalas. Avgiftsskyldighet

3 § En arbetsgivare skall, med den begränsning som anges i 8 §, betala en särskild sjukförsäkringsavgift när hel sjukpenning enligt 3 kap. 7 § lagen (1962:381) om allmän försäkring har utgetts till arbetstagare hos arbetsgivaren. Avgiftsunderlag

4 § Underlaget för beräkningen av den särskilda sjukförsäkringsavgiften är summan av hel sjukpenning enligt 3 kap. 7 § lagen (1962:381) om all- män försäkring som har utgetts till arbetstagare hos arbetsgivaren under en kalendermånad, om inte annat sägs i 5 och 6 §§. Har sådan sjukpenning som legat till grund för beräkning enligt första stycket utgetts med för högt belopp skall underlaget sänkas så att det motsvarar vad som borde ha utgetts.

5 § I underlaget för beräkning enligt 4 § skall endast ingå så stor del av varje arbetstagares sjukpenning som svarar mot den inkomst av anställ- ning enligt 3 kap. 2 § lagen (1962:381) om allmän försäkring som arbetstaga- ren har hos arbetsgivaren.

6 § Om Försäkringskassan har beviljat särskilt högriskskydd för en arbetstagare enligt 13 § första stycket 2 eller andra stycket lagen (1991:1047) 6 om sjuklön, skall arbetstagarens sjukpenning, för den tid beslutet om hög- Prop. 2004/05:21 riskskydd gäller, inte medräknas i underlaget beräknat enligt 4 §. Avgiften

7 § Den särskilda sjukförsäkringsavgiften utgör 15 procent av avgiftsunder- laget beräknat enligt 4 §. Avgiftsbegränsning

8 § Betalningsskyldighet för den särskilda sjukförsäkringsavgiften inträ- der för avgifter som under ett avgiftsår överstiger 12 000 kronor. Betalningsskyldighet föreligger inte för avgifter i den utsträckning de under avgiftsåret överstiger ett belopp som motsvarar fyra procent av arbetsgivarens sammanlagda lönekostnader för det året. I de samman- lagda avgifterna inräknas även avgifter för vilka betalningsskyldighet enligt första stycket inte föreligger. Med sammanlagda lönekostnader av- ses sådana avgiftspliktiga ersättningar som anges i 2 kap. 24 § socialav- giftslagen (2000:980), beräknade för avgiftsåret. Beslut om avgift, m.m.

9 § Försäkringskassan fastställer underlaget för den särskilda sjukförsäk- ringsavgiften för varje kalendermånad samt fattar beslut om avgiftens storlek och om betalningsskyldighet. I beslutet skall förfallodag anges. Bestämmelser om förfallodag finns i 16 kap. 7 b § skattebetalningslagen (1997:483). Beslut enligt första stycket skall fattas under första kalendermånaden efter det att sjukpenningen har utgetts. Om särskilda skäl föreligger får beslut fattas senare.

10 § Försäkringskassan får under avgiftsåret besluta att den särskilda sjukförsäkringsavgiften inte skall betalas tills vidare om det finns förut- sättningar att anta att avgift redan har tagits ut med ett belopp som kan komma att överstiga det högsta beloppet som skall betalas enligt 8 §.

11 § Försäkringskassan skall året efter avgiftsåret genom avstämning kontrollera om särskild sjukförsäkringsavgift har tagits ut med för högt eller för lågt belopp. Om summan av beslutade avgifter avviker från det belopp som arbetsgivaren högst skall betala enligt 8 § skall avgiftsbelop- pet justeras i motsvarande mån. Ett särskilt beslut om sådan justering skall fattas senast den 30 juni året efter avgiftsåret. Om ett för högt belopp har tagits ut skall mellanskillnaden krediteras arbetsgivarens skattekonto per den 1 januari året efter avgiftsåret. Om ett för lågt belopp har tagit ut skall det resterande beloppet debiteras arbets- givarens skattekonto senast den förfallodag som infaller närmast efter det att 30 dagar har gått från beslutsdagen. 7

12 § Föreskrifter om betalning och återbetalning av den särskilda sjuk- Prop. 2004/05:21 försäkringsavgiften finns i övrigt i skattebetalningslagen (1997:483). Uppgiftslämnande mellan myndigheter

13 § Skatteverket skall på begäran av Försäkringskassan lämna ut det underlag som anges i 2 kap. 24 § socialavgiftslagen (2000:980) och som behövs för att Försäkringskassan skall kunna beräkna de sammanlagda lönekostnaderna enligt 8 § för de arbetsgivare som påförts särskild sjuk- försäkringsavgift. Underlaget skall avse summan av de avgiftspliktiga er- sättningar som varje arbetsgivare har utgett under ett avgiftsår.

14 § Försäkringskassan skall till Skatteverket lämna uppgift om den sär- skilda sjukförsäkringsavgiften och de övriga uppgifter som behövs för betalning och återbetalning av avgiften. Anstånd

15 § Försäkringskassan får, helt eller delvis, bevilja anstånd med betal- ning av den särskilda sjukförsäkringsavgiften om arbetsgivaren har be- gärt omprövning av eller överklagat ett beslut om avgiften och det är tvek- samt om arbetsgivaren kommer att bli skyldig att betala avgiften. Anståndstiden får bestämmas till längst tre månader efter den dag då beslut fattades med anledning av begäran om omprövning eller med an- ledning av överklagandet. Omprövning Beslut som kan omprövas

16 § Försäkringskassan skall, utom i fall som avses i 17 §, ompröva ett beslut i fråga om underlaget för, storleken av eller betalningsskyldighe- ten för den särskilda sjukförsäkringsavgiften, om arbetsgivaren begär det eller det finns andra skäl. Försäkringskassan får avstå från att på eget initiativ ompröva ett beslut, om omprövningen skulle avse endast ett mindre belopp.

17 § Om en fråga som avses i 16 § har avgjorts av en allmän förvalt- ningsdomstol, får Försäkringskassan inte ompröva beslutet såvitt gäller denna fråga. Trots bestämmelsen i första stycket får en fråga som har avgjorts av en länsrätt eller en kammarrätt genom beslut som fått laga kraft omprövas, om beslutet avviker från rättstillämpningen i ett regeringsrättsavgörande som har meddelats efter beslutet. 8

Omprövning på initiativ av arbetsgivaren

Prop. 2004/05:21

18 § En arbetsgivare som vill begära omprövning skall göra det skriftligt. Begäran skall, om inte annat följer av 19 §, ha kommit in till Försäkrings- kassan senast sjätte året efter utgången av avgiftsåret. Även efter den tid som anges i första stycket får omprövning begäras av ett beslut som är till arbetsgivarens nackdel, om arbetsgivaren gör sannolikt att han eller hon inte inom två månader före utgången av denna tid fått kännedom om beslutet eller en annan handling med uppgift om vad som skall betalas. Begäran skall ha kommit in inom två månader från den dag arbetsgivaren fick sådan kännedom.

19 § En begäran om omprövning av ett beslut som gäller anstånd med betalning av avgift skall ha kommit in till Försäkringskassan inom två månader från den dag då sökanden fick del av beslutet.

20 § En begäran om omprövning skall vara egenhändigt undertecknad av arbetsgivaren eller arbetsgivarens ombud. Är den inte det, får Försäkrings- kassan utfärda ett föreläggande om att den skall undertecknas. Förelägg- andet skall innehålla en upplysning om att omprövning inte görs om begä- ran inte undertecknas. Omprövning på initiativ av Försäkringskassan

21 § Om Försäkringskassan självmant omprövar ett beslut, får ompröv- ningsbeslut som är till arbetsgivarens fördel meddelas senast sjätte året efter utgången av avgiftsåret. Ett sådant omprövningsbeslut får meddelas även efter denna tid, om det av annat beslut av Försäkringskassan eller förvaltningsdomstol fram- går att ett beslut är felaktigt.

22 § Ett omprövningsbeslut som är till nackdel för arbetsgivaren får inte meddelas senare än under andra året efter utgången av avgiftsåret, utom i de fall som avses i 23 §.

23 § Försäkringskassan får meddela ett omprövningsbeslut som är till nackdel för arbetsgivaren efter utgången av den tid som anges i 22 §,

1.

om beslutet på grund av skrivfel, räknefel eller annat sådant förbise- ende innehåller uppenbar oriktighet, eller

2.

om en ändring föranleds av Försäkringskassans beslut eller en all- män förvaltningsdomstols beslut i ett mål som gäller fråga om underlaget för eller storleken av avgiften för en annan kalendermånad än den som ändringen gäller.

Omprövning enligt punkten 1 får endast ske om ändringen avser be- lopp av någon betydelse. En ändring enligt denna paragraf får inte ske om beslutet med hänsyn till omständigheterna skulle framstå som uppen- bart oskäligt eller om Försäkringskassan tidigare fattat beslut enligt denna paragraf som avser samma fråga. En fråga om ändring enligt denna paragraf får meddelas senast sjätte året efter utgången av avgiftsåret. Ändring enligt första stycket 2 får dock ske 9 även efter utgången av denna tid, men senast sex månader efter det beslut som föranleder ändringen. Överklagande m.m. Överklagande av Försäkringskassans beslut

24 § Försäkringskassans beslut får överklagas hos allmän förvaltnings- domstol av arbetsgivaren. Försäkringskassans beslut får också överklagas av det allmänna ombudet hos Försäkringskassan.

25 § Beslut som gäller särskild sjukförsäkringsavgift överklagas till läns- rätt i enlighet med bestämmelserna i 22 kap. 1 a och 1 b §§ skattebetal- ningslagen (1997:483). Arbetsgivarens överklagande

26 § Arbetsgivarens överklagande skall, om inte annat följer av 27 §, ha kommit in senast sjätte året efter utgången av avgiftsåret.

27 § Ett överklagande skall ha kommit in inom två månader från den dag då klaganden fick del av beslutet om det gäller anstånd med betalning av avgiften. Förfarandet vid överklagande

28 § Bestämmelserna i 6 kap. 57 §§ taxeringslagen (1990:324) gäller när en arbetsgivare har överklagat Försäkringskassans beslut. Vad som sägs där om Skatteverket respektive den skattskyldige gäller då i stället Försäkringskassan och arbetsgivaren. Det allmänna ombudets överklagande

29 § Det allmänna ombudets överklagande skall ha kommit in inom den tidsfrist som enligt 2123 §§ gäller för beslut om omprövning på initiativ av Försäkringskassan eller efter sådan tid men inom två månader från den dag då det överklagade beslutet meddelades. Överklagande av länsrättens och kammarrättens beslut

30 § Överklagande av beslut av länsrätten i fråga om anstånd med betal- ning av avgift, får prövas av kammarrätten endast om den har meddelat pröv- ningstillstånd.

31 § Bestämmelserna i 6 kap. 10, 13, 14, 1719 och 2123 §§ taxerings- lagen (1990:324) gäller i tillämpliga delar för mål enligt denna lag. Vad som sägs där om Skatteverket, allmänna ombudet hos Skatteverket och den skattskyldige gäller då i stället Försäkringskassan, det allmänna om- budet hos Försäkringskassan respektive arbetsgivaren. Prop. 2004/05:21 10

Tystnadsplikt

Prop. 2004/05:21

32 § Den som i en arbetsgivares administrativa verksamhet befattar sig med uppgift som har lämnats till arbetsgivaren på grund av denna lag och därigenom fått kännedom om enskilds hälsotillstånd eller personliga för- hållanden i övrigt får inte obehörigen röja vad han eller hon sålunda fått veta. Föreskriften i första stycket medför inte någon inskränkning i den skyldighet att lämna uppgifter som följer av lag eller förordning. Om ansvar för den som bryter mot tystnadsplikten finns föreskrifter i brottsbalken. I det allmännas verksamhet tillämpas i stället föreskrifterna i sekre- tesslagen (1980:100). Verkställighet

33 § Beslut om den särskilda sjukförsäkringsavgiften gäller omedelbart.

34 § I fråga om den särskilda sjukförsäkringsavgiften gäller vad som föreskrivs om skatt i lagen (1978:880) om betalningssäkring för skatter, tullar och avgifter. Övriga bestämmelser

35 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer med- delar närmare föreskrifter om verkställigheten av denna lag.

36 § Belopp som avser underlaget för den särskilda sjukförsäkringsav- giften beräknas med två decimaler och avrundas till närmast lägre hela krontal. Belopp som avser avgiften avrundas till närmast lägre hela kron- tal.

37 § Försäkringskassan skall på begäran av arbetsgivare lämna ut de uppgifter som har legat till grund för beslut enligt 9 § under förutsättning att uppgifterna behövs för att kontrollera att beslutet om avgiftens storlek är riktigt.

1.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2005.

2.

Sjukpenning som betalas ut efter ikraftträdandet men avser tid före ikraftträdandet skall inte medräknas i avgiftsunderlaget.

3.

Beslut enligt 9 § avseende månaderna 

januarimars 2005 får fattas senast under april månad 2005. 11

2.2

Förslag till lag om ändring i lagen (1962:381) om

Prop. 2004/05:21

allmän försäkring

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1962:381) om allmän försäk- ring

1

dels att 3 kap. 2 c § skall upphöra att gälla, dels att 7 kap. 3 b §, 19 kap. 1 § samt 22 kap. 5 och 6 §§ skall ha föl- jande lydelse, dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 20 kap. 10 b §, av föl- jande lydelse.

Lydelse enligt bet. 2004/05:SfU4

Föreslagen lydelse

7 kap. 3 b §

2

Försäkringskassan skall, när det kan anses nödvändigt för bedöm- ningen av om rätt till sjukersättning eller aktivitetsersättning föreligger, begära att den försäkrade genomgår undersökning av viss läkare eller genomgår annan utredning såsom arbetsprövning eller arbetsträning, för bedömning av den försäkrades medicinska tillstånd, arbetsförmågan och behovet av och möjligheterna till rehabilitering. När det kan anses nödvändigt för bedömning av rätt till sjukersättning eller aktivitetsersättning, skall Försäkringskassan även

1.

begära in utlåtande av viss läkare eller annan sakkunnig,

2.

göra förfrågan hos den försäkrade, den försäkrades arbetsgivare, läkare eller någon annan som kan antas kunna lämna nödvändiga upp- gifter,

3.

besöka den försäkrade, samt

4.

undersöka om den försäkrade efter sådan åtgärd som avses i 3 kap. 7 b § eller 22 kap. helt eller delvis kan försörja sig själv genom arbete.

Försäkringskassan skall i sam- band med beslut om sjukersättning eller aktivitetsersättning också be- döma om förnyad utredning av ar- betsförmågan skall göras efter viss tid. Försäkringskassan skall i sam- band med beslut om sjukersättning som skall utges tills vidare besluta att en ny utredning av den försäk- rades arbetsförmåga skall göras efter viss tid, dock senast inom tre år räknat från beslutet. Efter en sådan utredning skall Försäk- ringskassan, så länge rätt till sjuk- ersättning föreligger, besluta att ytterligare utredning av arbets- förmågan skall göras efter viss tid, dock senast inom tre år räknat från det att föregående utredning slutfördes. Om den försäkrade har fyllt sextio år behöver beslut om utredning inte fattas.

1

Lagen omtryckt 1982:120

Senaste lydelse av 3 kap. 2 c § 2003:423.

2

Senaste lydelse 2001:489.

12

Försäkringskassan kan även under tid som sjukersättning eller aktivi- Prop. 2004/05:21 tetsersättning utges vidta åtgärder enligt första och andra styckena. Innan beslut fattas om medicinsk utredning enligt första eller andra stycket skall försäkringsläkarens bedömning inhämtas. För kostnader som den enskilde har med anledning av sådan utredning som avses i första och andra styckena lämnas ersättning i enlighet med vad som föreskrivs av regeringen eller den myndighet som regeringen

bestämmer.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

19 kap. 1 §

3

Om avgifter för finansiering av sjukförsäkringen m.m. och föräldraför- säkringen föreskrivs i socialavgiftslagen (2000:980). Om avgifter för finansiering av sjukförsäkringen föreskrivs även i lagen (2004:000) om särskild sjuk- försäkringsavgift. 20 kap. 10 b § En arbetsgivare som skall be- tala särskild sjukförsäkringsavgift enligt lagen (2004:000) om sär- skild sjukförsäkringsavgift får inte begära omprövning av eller över- klaga Försäkringskassans beslut om arbetstagares rätt till hel sjuk- penning enligt 3 kap. 7 §. 22 kap. 5 §

4

Försäkringskassan samordnar och utövar tillsyn över de insatser som behövs för rehabiliteringsverksamhet enligt denna lag.

Försäkringskassan skall i sam-

Försäkringskassan skall i sam-

råd med den försäkrade se till att

råd med den försäkrade se till att

hans behov av rehabilitering sna-

hans eller hennes behov av reha-

rast klarläggs och att de åtgärder

bilitering snarast klarläggs och att

vidtas som behövs för en effektiv

de åtgärder vidtas som behövs för

rehabilitering.

en effektiv rehabilitering.

Försäkringskassan skall, om den

Försäkringskassan skall, om den

försäkrade medger det, i arbetet

försäkrade medger det, i arbetet

med rehabiliteringen samverka med

med rehabiliteringen samverka med

hans arbetsgivare och arbetstagar-

hans eller hennes arbetsgivare och

organisation, hälso- och sjukvård-

arbetstagarorganisation, hälso- och

en, socialtjänsten samt arbetsmark-

sjukvården, socialtjänsten samt

nadsmyndigheterna och andra myn-

arbetsmarknadsmyndigheterna och

3 Senaste lydelse 2002:191.

4 Senaste lydelse 1991:1040.

13

digheter som kan vara berörda.

andra myndigheter som kan vara

Försäkringskassan skall därvid

berörda.

Försäkringskassan skall

verka för att dessa, var och en in-

därvid verka för att dessa, var och

om sitt verksamhetsområde, vidtar

en inom

sitt verksamhetsområde,

de åtgärder som behövs för en

vidtar de åtgärder som behövs för

effektiv rehabilitering av den för-

en effektiv rehabilitering av den

säkrade.

försäkrade.

Försäkringskassan skall se till att rehabiliteringsinsatser påbörjas så

snart det av medicinska och andra skäl är möjligt.

Försäkringskassan skall, om det

inte är obehövligt, senast två

veckor efter det att arbetsgivarens

rehabiliteringsutredning enligt 3 §

har kommit in till Försäkringskas-

san kalla den försäkrade till så-

dant

avstämningsmöte som anges

i 3 kap. 8 a §. Saknar den försäk-

rade arbetsgivare, skall Försäk-

ringskassan, om det inte är obe-

hövligt, senast tio veckor efter da-

gen för sjukanmälan kalla honom

eller henne till avstämningsmöte.

Lydelse enligt bet. 2004/05:SfU4

Föreslagen lydelse

6 §

Om den försäkrade behöver en

Om den försäkrade behöver en

rehabiliteringsåtgärd, för vilken

rehabiliteringsåtgärd,

för

vilken

ersättning kan utges enligt detta

ersättning kan utges enligt detta

kapitel,

skall

Försäkringskassan

kapitel,

skall

Försäkringskassan

upprätta

en

rehabiliteringsplan.

upprätta

en

rehabiliteringsplan.

Planen skall såvitt möjligt upprätt-

Planen skall såvitt möjligt upprätt-

as i samråd med den försäkrade.

as i samråd med den försäkrade.

Planen skall upprättas senast två

veckor efter det att arbetsgivarens

rehabiliteringsutredning enligt 3 §

har kommit in till Försäkringskas-

san eller senast två veckor efter

det

att

Försäkringskassan har

gjort

en

rehabiliteringsutredning.

Kan

behovet

av

rehabilitering

klarläggas först efter att sådant

avstämningsmöte

som anges i

3 kap. 8 a § har hållits, skall För-

säkringskassan upprätta en reha-

biliteringsplan

senast

två

veckor

efter dagen för mötet.

Rehabiliteringsplanen skall ange de rehabiliteringsåtgärder som skall komma i fråga och vem som har ansvaret för dem, en tidsplan för reha- biliteringen samt uppgifter i övrigt som behövs för att genomföra rehabi- Prop. 2004/05:21 14 literingen. Planen skall även innehålla uppgift om den beräknade kostna- Prop. 2004/05:21 den för ersättning under rehabiliteringstiden. Försäkringskassan skall fortlöpande se till att rehabiliteringsplanen följs och att det vid behov görs nödvändiga ändringar i den.

1.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2005.

2.

Den upphävda paragrafen, 3 kap. 2 c §, skall fortfarande tillämpas vid beräkning av sjukpenning som avser ersättningsdagar före ikraftträ- dandet.

3.

De nya bestämmelserna i 22 kap. 5 och 6 §§ skall för den som har arbetsgivare tillämpas på sjukfall där rehabiliteringsutredning har in- kommit till eller har gjorts av Försäkringskassan efter utgången av år 2004. För den som saknar arbetsgivare tillämpas de nya bestämmelserna på sjukfall där sjukanmälan har gjorts efter utgången av år 2004.

15

2.3

Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100)

Härigenom föreskrivs att 7 kap. 7 § sekretesslagen (1980:100)

1 

skall ha följande lydelse.

Lydelse enligt bet. 2004/05:SfU4

Föreslagen lydelse

7

kap.

7 §

Sekretess gäller hos Försäk-

Sekretess gäller hos Försäk-

ringskassan, Premiepensionsmyn-

ringskassan, Premiepensionsmyn-

digheten och domstol i ärende en-

digheten och domstol i ärende en-

ligt lagstiftningen om allmän för-

ligt lagstiftningen om allmän för-

säkring, allmän pension, arbets-

säkring, allmän pension, arbets-

skadeförsäkring eller handikapper-

skadeförsäkring eller handikapper-

sättning och vårdbidrag eller om

sättning och vårdbidrag eller om

annan jämförbar ekonomisk för-

annan jämförbar ekonomisk för-

mån för enskild, eller om läkar-

mån för enskild, eller om läkar-

vårdsersättning eller ersättning för

vårdsersättning, ersättning för sjuk-

sjukgymnastik, för uppgift om nå-

gymnastik eller särskild sjukförsäk-

gons hälsotillstånd eller andra per-

ringsavgift, för uppgift om någons

sonliga förhållanden, om det kan

hälsotillstånd eller andra person-

antas att den som uppgiften rör

liga förhållanden, om det kan antas

eller någon honom eller henne

att den som uppgiften rör eller nå-

närstående lider men om uppgiften

gon honom eller henne närstående

röjs. Samma sekretess gäller hos

lider men om uppgiften röjs. Sam-

annan myndighet på vilken det an-

ma sekretess gäller hos annan

kommer att handlägga ärende en-

myndighet på vilken det ankom-

ligt lagstiftning som nu har

mer att handlägga ärende enligt

nämnts. I fråga om myndighet som

lagstiftning som nu har nämnts. I

anges i 8 § gäller dock bestämmel-

fråga om myndighet som anges i

serna där.

8 § gäller dock bestämmelserna där.

Sekretess enligt första stycket gäller också i förhållande till en vård- eller behandlingsbehövande själv i fråga om uppgift om hans hälsotill- stånd, om det med hänsyn till ändamålet med vården eller behandlingen är av synnerlig vikt att uppgiften inte lämnas till honom. Sekretess gäller hos myndighet som avses i första stycket för anmälan eller annan utsaga av enskild om någons hälsotillstånd eller andra per- sonliga förhållanden, om det kan antas att fara uppkommer för att den som har gjort anmälan eller avgivit utsagan eller någon honom närstå- ende utsätts för våld eller annat allvarligt men om uppgiften röjs.

Utan hinder av sekretessen får

Utan hinder av sekretessen får

uppgift lämnas till enskild enligt

uppgift lämnas till enskild enligt

vad som föreskrivs i lagstiftningen

vad som föreskrivs i lagstiftningen

om allmän försäkring, lagstift-

om allmän försäkring, allmän pen-

ningen om allmän pension, lag-

sion, handikappersättning och

stiftningen om handikappersättning

vårdbidrag, sjuklön eller särskild

och vårdbidrag och lagstiftningen

sjukförsäkringsavgift.

1 Lagen omtryckt 1992:1474.

Prop. 2004/05:21 16

om sjuklön.

Prop. 2004/05:21

I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst sjuttio

år eller, i fall som avses i tredje stycket, i högst femtio år.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2005.

17

2.4

Förslag till lag om ändring i lagen (2004:631) om ändring i sekretesslagen (1980:100)

Härigenom föreskrivs att 9 kap. 1§ sekretesslagen (1980:100)

1 

i stället för dess lydelse enligt lagen (2004:631) om ändring i nämnda lag skall ha följande lydelse

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

9 kap. 1 §

2

Sekretess gäller i myndighets verksamhet, som avser bestäm- mande av skatt eller som avser taxering eller i övrigt fastställande av underlag för bestämmande av skatt, för uppgift om enskilds per- sonliga eller ekonomiska förhållan- den. Motsvarande sekretess gäller i myndighets verksamhet som avser förande av eller uttag ur beskattnings- databasen enligt lagen (2001:181) om behandling av uppgifter i Skatteverkets beskattningsverksam- het och tulldatabasen enligt lagen (2001:185) om behandling av upp- gifter i Tullverkets verksamhet för uppgift som har tillförts databaser- na samt hos kommun eller lands- ting för uppgift som har lämnats dit i ett ärende om förhandsbesked i skatte- eller taxeringsfråga. Upp- gift hos Tullverket får dock läm- nas ut, om det står klart att upp- giften kan röjas utan att den en- skilde lider skada eller men. För uppgift i mål hos domstol gäller sekretessen endast om det kan an- tas att den enskilde lider skada eller men om uppgiften röjs. Det- samma gäller uppgift som med an- ledning av överklagande hos dom- stol registreras hos annan myndig- het enligt 15 kap. 2 § första stycket 3 eller 4. Har uppgift i mål hos domstol erhållits från annan myn- dighet och är den sekretessbelagd där, gäller dock denna sekretess

1

Lagen omtryckt 1992:1474.

2

Senaste lydelse 2004:631.

Sekretess gäller i myndighets verksamhet, som avser bestäm- mande av skatt eller som avser taxering eller i övrigt fastställande av underlag för bestämmande av skatt, för uppgift om enskilds per- sonliga eller ekonomiska förhållan- den. Motsvarande sekretess gäller i myndighets verksamhet som avser förande av eller uttag ur beskattnings- databasen enligt lagen (2001:181) om behandling av uppgifter i Skatteverkets beskattningsverksam- het och tulldatabasen enligt lagen (2001:185) om behandling av upp- gifter i Tullverkets verksamhet för uppgift som har tillförts databaser- na. Motsvarande sekretess gäller även hos kommun eller landsting för uppgift som har lämnats dit i ett ärende om förhandsbesked i skatte- eller taxeringsfråga samt hos Försäkringskassan för uppgift som har lämnats dit i ett ärende om särskild sjukförsäkringsavgift. Uppgift hos Tullverket får dock lämnas ut, om det står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde lider skada eller men. För uppgift i mål hos domstol gäller sekretessen endast om det kan an- tas att den enskilde lider skada eller men om uppgiften röjs. Det- samma gäller uppgift som med anledning av överklagande hos domstol registreras hos annan myn- dighet enligt 15 kap. 2 § första Prop. 2004/05:21 18

hos domstolen, om uppgiften sak-

stycket 3 eller 4. Har uppgift i mål Prop. 2004/05:21

nar betydelse i målet.

hos domstol erhållits från annan

myndighet och är den sekretess-

belagd där, gäller dock denna sek-

retess hos domstolen, om uppgif-

ten saknar betydelse i målet.

Med skatt avses i detta kapitel skatt på inkomst och, med undantag för arvsskatt och gåvoskatt, annan direkt skatt samt omsättningsskatt, tull och annan indirekt skatt. Med skatt jämställs arbetsgivaravgift, pris- regleringsavgift och liknande avgift, avgift enligt lagen (1999:291) om avgift till registrerat trossamfund, skattetillägg och förseningsavgift samt expeditionsavgift och tilläggsavgift enligt lagen (2004:629) om träng- selskatt. Med verksamhet som avser bestämmande av skatt jämställs verksamhet som avser bestämmande av pensionsgrundande inkomst. Sekretessen gäller inte beslut, varigenom skatt eller pensionsgrundande inkomst bestäms eller underlag för bestämmande av skatt fastställs, om inte beslutet meddelas i ärende om

1.

förhandsbesked i taxerings- eller skattefråga,

2.

beskattning av utländska experter, forskare eller andra nyckelperso- ner när beslutet har fattats av Forskarskattenämnden, eller

3.

trängselskatt.

I beslut, varigenom trängselskatt bestäms eller underlag för bestäm- mande av sådan skatt fastställs, gäller sekretessen dock endast för uppgift om vilken betalstation bilen har passerat och tidpunkten för denna pas- sage. Utan hinder av sekretessen får uppgift lämnas till enskild enligt vad som föreskrivs i lag om förfarande vid beskattning, lagen (2001:181) om behandling av uppgifter i Skatteverkets beskattningsverksamhet eller lagen (1990:613) om miljöavgift på utsläpp av kväveoxider vid energi- produktion. I artiklarna 6.1 och 8.3 i rådets förordning (EG) nr 3295/94 av den 22 december 1994 om fastställande av vissa åtgärder avseende in- försel till gemenskapen samt export och återexport från gemenskapen av varor som gör intrång i viss immateriell äganderätt finns bestämmelser om att uppgift i vissa fall får lämnas till enskild. Vidare får utan hinder av sekretessen uppgift i ärende om revision lämnas till en förvaltare i den reviderades konkurs. I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst tjugo år. För uppgift om avgift enligt lagen om avgift till registrerat trossamfund gäller dock sekretessen i högst sjuttio år. 19

Om en sjukperiod börjar inom fem dagar från det en tidigare sjukperiod avslutats skall sjuklö- neperioden omfatta endast så många dagar att den tillsammans med en sjuklöneperiod hos samma arbetsgivare under den tidigare sjukperioden utgör fjorton kalen- derdagar. Vid tillämpning av 6 § skall beaktas dagar i den tidigare sjuklöneperioden.

2.5

Förslag till lag om ändring i lagen (1991:1047) om sjuklön

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1991:1047) om sjuklön

1 

dels att 17 a och 17 b §§ skall upphöra att gälla, dels att 7, 12, 17, 26 och 28 §§ samt rubriken närmast före 17 § skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

7 §

2

Sjuklöneperioden omfattar

den

Sjuklöneperioden omfattar

den

första dag arbetstagarens arbets-

första dag arbetstagarens arbets-

förmåga är nedsatt på grund av

förmåga är nedsatt på grund av

sjukdom och de därpå följande

sjukdom och de därpå följande

tjugo kalenderdagarna i sjukperio-

tretton kalenderdagarna i sjukperi-

den. En sjuklöneperiod börjar inte

oden.

En sjuklöneperiod börjar

om arbetstagaren inte avhåller sig

inte om arbetstagaren inte avhåller

från arbete åt arbetsgivaren. En

sig från arbete åt arbetsgivaren. En

sjuklöneperiod börjar dock senast

sjuklöneperiod börjar dock senast

dag för vilken arbetstagaren er-

dag för vilken arbetstagaren er-

håller sådan reseersättning

som

håller

sådan reseersättning

som

avses i andra stycket. En sjuklöne-

avses i andra stycket. En sjuklöne-

period som börjat löpa bryts om

period som börjat löpa bryts om

anställningen upphör.

anställningen upphör.

Som sjukperiod anses sådan tid under vilken arbetstagaren i oavbruten följd lider av sjukdom som avses i 4 §. Sjukperioden omfattar också tid då arbetstagaren för att underlätta återgång i arbetet i stället för sjuklön erhåller ersättning för resor till och från arbetet. Detta gäller även dag med reseersättning då sjuklön inte skulle ha utgivits enligt 6 § första stycket 1. Om en sjukperiod börjar inom fem dagar från det en tidigare sjukperiod avslutats skall sjuklö- neperioden omfatta endast så många dagar att den tillsammans med en sjuklöneperiod hos samma arbetsgivare under den tidigare sjukperioden utgör tjugoen kalen- derdagar. Vid tillämpning av 6 § skall beaktas dagar i den tidigare sjuklöneperioden.

1

Senaste lydelse av

17

a § 2003:424

17

b § 2003:424.

2

Senaste lydelse 2003:424.

Prop. 2004/05:21 20

Lydelse enligt bet. 2004/05:SfU4

Föreslagen lydelse

12 §

Arbetsgivaren skall till Försäk-

Arbetsgivaren skall till Försäk-

ringskassan anmäla sjukdomsfall

ringskassan anmäla sjukdomsfall

som har gett arbetstagare hos ho-

som har gett arbetstagare hos ho-

nom rätt till sjuklön, om sjukperi-

nom rätt till sjuklön, om sjukperi-

oden

och anställningen

fortsätter

oden

och

anställningen fortsätter

efter

sjuklöneperiodens

utgång.

efter

sjuklöneperiodens

utgång.

Anmälan skall göras inom sju ka-

Anmälan skall göras inom sju ka-

lenderdagar från denna tidpunkt.

lenderdagar från denna tidpunkt. I

anmälan skall uppgift lämnas om

1. arbetsgivarens organisations-

nummer,

personnummer

eller

samordningsnummer,

2. arbetstagarens personnummer

eller samordningsnummer, och 3. det datum när sjuklöneperio- den började. Om anmälningsskyldighet vid inträffad arbetsskada finns föreskrifter i lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring.

Ersättning för vissa kostnader

Försäkring mot kostnader för

för sjuklön

1

sjuklön

17 §

En arbetsgivare vars samman- lagda lönekostnader under ett ka- lenderår uppgår till högst 160 gånger det för året gällande pris- basbeloppet enligt 1 kap. 6 § lagen (1962:381) om allmän försäkring kan hos Försäkringskassan begära ersättning för kostnader för sjuk- lön enligt 17 a §. Vid beräkningen av de sammanlagda lönekostna- derna bortses från avgifter enligt socialavgiftslagen (2000:980) och lagen (1994:1920) om allmän lö- neavgift samt från skatt enligt la- gen (1990:659) om särskild löne- skatt på vissa förvärvsinkomster. Vidare bortses från arbetsgivarens lönekostnader för arbetstagare för vilka beslut enligt 13 § gäller och från ersättning som arbetsgivare betalar till Försäkringskassan till följd av bestämmelserna i 24 § första stycket. En arbetsgivare vars samman- lagda lönekostnader under ett ka- lenderår inte beräknas överstiga 130 gånger det för året gällande prisbasbeloppet enligt 1 kap. 6 § lagen (1962:381) om allmän för- säkring kan försäkra sig hos För- säkringskassan för kostnader för sjuklön enligt denna lag. Vid be- räkningen av de sammanlagda lö- nekostnaderna bortses från avgifter enligt socialavgiftslagen (2000:980) och lagen (1994:1920) om allmän löneavgift samt från skatt enligt lagen (1990:659) om särskild löne- skatt på vissa förvärvsinkomster. Regeringen meddelar närmare föreskrifter om villkor för försäk- ringen.

1 Lydelse enligt SFS 2003:424. Prop. 2004/05:21 21

26 §

I fråga om

Försäkringskassans

I fråga om

Försäkringskassans

handläggning

av ärenden enligt

handläggning

av ärenden enligt

10, 11, 13, 14, 16, 17 a och 20 §§

10, 11, 13, 14, 16, 17 och 20 §§

samt 24 § andra stycket och 27 §

samt 24 § andra stycket och 27 §

andra stycket

tillämpas följande

andra stycket

tillämpas följande

föreskrifter i lagen (1962:381) om

föreskrifter i lagen (1962:381) om

allmän försäkring:

allmän försäkring:

20 kap. 2 a § om provisoriskt beslut,

20 kap. 3 § tredje stycket om indragning eller nedsättning av ersätt- ning, 20 kap. 4 § om återbetalningsskyldighet, 20 kap. 5 § om preskription, 20 kap. 6 § om förbud mot utmätning och om överlåtelse, 20 kap. 8 § förstatredje styckena och 9 § om skyldighet att lämna uppgifter, 20 kap. 8 § fjärde stycket om utredningsåtgärder, 20 kap. 9 a § om undantag från sekretess. 28 §

De föreskrifter om omprövning

De föreskrifter om omprövning

och ändring av Försäkringskassans

och ändring av Försäkringskassans

beslut som finns i 20 kap. 10 och

beslut som finns i 20 kap. 10 och

10 a §§ lagen (1962:381) om all-

10 a §§ lagen (1962:381) om all-

män försäkring skall tillämpas på

män försäkring skall tillämpas på

motsvarande sätt i fråga om

motsvarande sätt i fråga om

beslut enligt 10 eller 13 §, 14 §

beslut enligt 10 eller 13 §, 14 §

andra meningen, 16, 17 a eller

andra meningen, 16, 17 eller 20 §

20 § eller 24 § andra stycket, samt

eller 24 § andra stycket, samt

beslut att inte avge yttrande en-

beslut att inte avge yttrande en-

ligt 27 § andra stycket.

ligt 27 § andra stycket.

Vidare skall

föreskrifterna i

Vidare skall

föreskrifterna i

20 kap. 1113 §§ samma lag om

20 kap. 1113 §§ samma lag om

överklagande av

Försäkringskas-

överklagande av

Försäkringskas-

sans eller domstols beslut tilläm-

sans eller domstols beslut tilläm-

pas på motsvarande sätt i fråga om

pas på motsvarande sätt i fråga om

beslut enligt 10 § första stycket

beslut enligt 10 § första stycket

2, 13 §, 14 § andra meningen, 16,

2, 13 §, 14 § andra meningen, 16

17 a eller 20 § eller 24 § andra

eller 20 § eller 24 § andra stycket,

stycket.

samt

beslut enligt 17 §, om beslutet

innebär att arbetsgivaren inte får

teckna försäkring.

I övrigt får Försäkringskassans beslut enligt denna lag inte överklagas.

1.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2005.

2.

Den nya lydelsen av 7 § skall även tillämpas på en sjuklöneperiod som pågår vid ikraftträdandet.

3.

Den äldre lydelsen av 17 § och de upphävda 17 a och 17 b §§ gäller fortfarande för sjuklönekostnader för tid före ikraftträdandet.

Prop. 2004/05:21 22 4. En arbetsgivare som tecknar en försäkring enligt 17 § under januari Prop. 2004/05:21 månad 2005 kan begära att försäkringen skall gälla från och med den 1 januari 2005. 23

2.6

Förslag till lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483)

Härigenom föreskrivs i fråga om skattebetalningslagen (1997:483) dels att 1 kap. 1 a §, 11 kap 1 §, 19 kap. 6 och 7 §§ och 23 kap. 7 § skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 16 kap. 7 b §, samt närmast före 16 kap. 7 b § en ny rubrik av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 kap. 1 a §

1

Lagen gäller vid debitering och betalning av skatt och försenings- avgift enligt lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt. Lagen gäller vid debitering och betalning av

1.

skatt och förseningsavgift en- ligt lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt, samt

2.

avgift enligt lagen (2004:000) om särskild sjukförsäkringsavgift.

Lydelse enligt prop. 2003/04:170

Föreslagen lydelse

11 kap. 1 §

2

Genom beskattningsbeslut bestäms om den som är skattskyldig skall betala skatt eller få tillbaka skatt och skattens storlek. Som beskattningsbeslut anses också

1.

beslut om betalningsskyldighet enligt 12 kap.,

2.

omprövningsbeslut enligt 21 kap.,

3.

beslut i fråga om återbetalning av ingående skatt enligt 10 kap. 

913 §§ mervärdesskattelagen (1994:200),

4.

beslut om betalningsskyldighet för arvsskatt och gåvoskatt enligt lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt,

4 a. beslut om betalningsskyldig- het för avgift enligt lagen (2004:000) om särskild sjukförsäkringsavgift,

5.

beslut om återbetalning av skatt enligt

a)

24 eller 25 § lagen (1972:266) om skatt på annonser och reklam,

b)

8 § lagen (1984:409) om skatt på gödselmedel,

c)

29 eller 30 § lagen (1994:1563) om tobaksskatt, eller

d)

2830

 §§ lagen (1994:1564) om alkoholskatt,

6.

beslut om återbetalning, kompensation eller nedsättning enligt 9 kap. 2, 3, 4, 5, 6 , 8 a, eller 9 §, 9 b § andra stycket, 10 eller 11 §, 11 kap. 12 eller 13 § lagen (1994:1776) om skatt på energi, och

7.

överenskommelse om betalningsskyldighet enligt 12 kap. 7 c §, om företrädaren har fullföljt en överenskommelse på överenskommet sätt inom rätt tid.

1

Senaste lydelse 2002:400.

2

Lydelse enligt prop. 2003/04:170.

Prop. 2004/05:21 24

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

16 kap. Särskild sjukförsäkringsavgift 7 b § Avgift enligt lagen (2004:000) om särskild sjukförsäkringsavgift skall ha betalats senast den för- fallodag som infaller närmast efter det att 30 dagar har gått från be- slutsdagen. Med förfallodag enligt första stycket avses den 17 och 26 janu- ari, den 12, 17 och 26 augusti, den 12 och 27 december samt den 12 och 26 i övriga månader. 19 kap. 6 §

3

När det är fråga om skatt som omfattas av anstånd och som skall beta- las när anståndstiden gått ut beräknas kostnadsränta från och med dagen efter skattens ursprungliga förfallodag till och med den dag betalning senast skall ske med anledning av beslutet om anstånd. Vid anstånd enligt 17 kap. 5, 6 a eller 7 § skall dock räntan beräknas från och med dagen efter den då anståndet beviljades. Ränta enligt denna paragraf beräknas efter en räntesats som motsvarar basräntan. Bestämmelsen i första stycket gäller inte i fråga om anstånd med betalning av avgift enligt 15 § lagen (2004:000) om särskild sjukförsäkringsavgift. 7 §

4

När det är fråga om skatt som skall betalas till följd av ett ompröv- ningsbeslut eller ett beslut av domstol beräknas kostnadsränta från och med dagen efter skattens ursprungliga förfallodag eller den tidigare dag som skatten enligt 16 kap. 7 § anses vara betald, eller, när det är fråga om slutlig skatt, från och med den 13 februari taxeringsåret till och med den dag betalning senast skall ske med anledning av Skatteverkets eller dom- stolens beslut. Kostnadsränta enligt första stycket beräknas efter en räntesats som motsvarar basräntan. Om skatten skall betalas till följd av ett beslut om skönsbeskattning i avsaknad av redovisning enligt 11 kap. 19 § andra stycket beräknas dock kostnadsräntan efter en räntesats som motsvarar basräntan plus 15 procentenheter.

3

Senaste lydelse 2001:328.

4

Senaste lydelse 2003:664.

Prop. 2004/05:21 25 Bestämmelserna i första och andra styckena gäller inte i fråga om avgift enligt lagen (2004:000) om särskild sjukförsäkringsavgift. 23 kap. 7 §

5

En begäran om omprövning eller ett överklagande av ett beslut enligt denna lag, taxeringslagen (1990:324) eller lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt inver- kar inte på skyldigheten att betala den skatt som omprövningen eller överklagandet rör. En begäran om omprövning eller ett överklagande av ett beslut enligt denna lag, taxeringslagen (1990:324), lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt eller lagen (2004:000) om särskild sjukför- säkringsavgift inverkar inte på skyldigheten att betala den skatt som omprövningen eller överklag- andet rör. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2005.

5 Senaste lydelse 2001:328. Prop. 2004/05:21 26

2.7

Förslag till lag om ändring i socialavgiftslagen

Prop. 2004/05:21

(2000:980)

Härigenom föreskrivs att 1 kap. 1 §

och 2 kap. 26 § socialavgiftslagen

(2000:980) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 kap. 1 §

1

I denna lag finns bestämmelser om avgifter för finansiering av syste-

men för social trygghet (socialavgifter).

Bestämmelser

om avgifter

för

Bestämmelser

om avgifter för

finansiering

av

ålderspensionering-

finansiering

av ålderspensionering-

en finns även i lagen (1994:1744)

en finns även i lagen (1994:1744)

om allmän

pensionsavgift

och

om

allmän

pensionsavgift

och

lagen (1998:676) om statlig ålders-

lagen (1998:676) om statlig ålders-

pensionsavgift.

pensionsavgift och för finansiering

av

sjukpenning

även i

lagen

(2004:000) om särskild sjukförsäk- ringsavgift. Bestämmelser om fördelning av socialavgifter finns i lagen (2000:981) om fördelning av socialavgifter. Bestämmelser om utvidgade särskilda avdrag från socialavgifterna finns i lagen (2001:1170) om utvidgning av de särskilda avdragen enligt socialavgiftslagen (2000:980). Lydelse enligt prop. 2004/05:1, volym 1 2 kap. 26 § Arbetsgivaravgifterna är 29,63 procent av avgiftsunderlaget och utgörs av

sjukförsäkringsavgift

10,39 %

föräldraförsäkringsavgift

2,20 %

ålderspensionsavgift

10,21 %

efterlevandepensionsavgift

1,70 %

arbetsmarknadsavgift

4,45 %

arbetsskadeavgift

0,68 %

Föreslagen lydelse 2 kap. 26 § Arbetsgivaravgifterna är 29,39 procent av avgiftsunderlaget och utgörs av

1. sjukförsäkringsavgift

10,15 %

2. föräldraförsäkringsavgift

2,20 %

3. ålderspensionsavgift

10,21 %

4. efterlevandepensionsavgift

1,70 %

5. arbetsmarknadsavgift

4,45 %

6. arbetsskadeavgift

0,68 %

1 Senaste lydelse 2001:1174.

27

Prop. 2004/05:21 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2005. 28

2.8

Förslag till lag om ändring i lagen (2000:981) om

Prop. 2004/05:21

fördelning av socialavgifter

Härigenom föreskrivs att 3 § lagen (2000:981) om fördelning av social-

avgifter skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3 § 1

Sjukförsäkringsavgifter skall fi-

Sjukförsäkringsavgifter skall

fi-

nansiera kostnader för följande er-

nansiera kostnader för följande er-

sättningar som utges enligt lagen

sättningar som utges enligt lagen

(1962:381) om allmän försäkring

(1962:381) om allmän försäkring

1. sjukpenning och andra ersätt-

1. sjukpenning och andra ersätt-

ningar enligt 3 kap.,

ningar enligt 3 kap.; för sjukpen-

ning till den del den inte finansie-

ras genom avgifter enligt lagen

(2004:000) om särskild sjukför-

säkringsavgift,

2. inkomstrelaterad sjukersätt-

2. inkomstrelaterad sjukersätt-

ning och inkomstrelaterad aktivi-

ning och inkomstrelaterad aktivi-

tetsersättning enligt 8 kap., och

tetsersättning enligt 8 kap., och

3. rehabiliteringspenning och andra

3. rehabiliteringspenning och andra

ersättningar enligt 22 kap.

ersättningar enligt 22 kap.

___________________

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2005.

1 Senaste lydelse 2002:217.

29

3

Ärendet och dess beredning

Prop. 2004/05:21

Hösten 2001 presenterade regeringen i budgetpropositionen för 2002 (prop. 2001/02:1, utg.omr. 10, avsnitt 2.6.2.) ett åtgärdsprogram i 11 punkter för ökad hälsa i arbetslivet. En av punkterna gällde införandet av ett system med starkare ekonomiska drivkrafter för arbetsgivare att före- bygga ohälsa. Frågan om hur ett sådant system skall kunna utformas har beretts inom Regeringskansliet och därefter diskuterats i de s.k. trepartssamtalen mellan regeringen och arbetsmarknadens parter. På grundval av bl.a. detta be- redningsarbete lade en arbetsgrupp inom Regeringskansliet, bestående av tjänstemän från Finansdepartementet, Socialdepartementet och Närings- departementet, vid årsskiftet 2002/03 fram promemorian Starkare ekono- miska drivkrafter för arbetsgivare att minska sjukfrånvaron (Ds 2002:63). I promemorian föreslogs bl.a. att offentliga arbetsgivare skulle svara för en del av den sjukpenning som utbetalas till anställda som är sjukskrivna och att dessa arbetsgivares arbetsgivaravgift skulle sänkas. Promemorian remissbehandlades. Regeringen gjorde därefter bedömningen att förslag- et inte kunde läggas till grund för en proposition. I budgetpropositionen för 2004 (prop. 2003/04:1, utg.omr. 10, avsnitt 3.4) redogjorde regeringen för sin avsikt att inom sjukförsäkringsområdet in- rikta sina insatser under återstoden av år 2003 och under år 2004 på att bl.a. förstärka arbetsgivarnas ekonomiska drivkrafter att minska ohälsan. Den 18 december 2003 presenterade Socialdemokraterna, Vänsterpartiet och Miljöpartiet de Gröna en gemensam avsiktsförklaring benämnd Ett hälsosammare arbetsliv. I denna redovisades bl.a. ett översiktligt förslag till ett system för arbetsgivares medfinansiering av anställdas sjukpen- ningkostnader med ett införande den 1 januari 2005. Med utgångspunkt i innehållet i avsiktsförklaringen fick en arbets- grupp inom Regeringskansliet, bestående av tjänstemän från Social- departementet, Finansdepartementet och Näringsdepartementet, i upp- drag att utarbeta en departementspromemoria med konkreta förslag. Departementspromemorian Drivkrafter för minskad sjukfrånvaro (Ds 2004:16) presenterades den 31 mars 2004 och har remissbehandlats. En sammanfattning av promemorian finns i bilaga 1 och de remissbe- handlade lagförslagen återfinns i bilaga 2 . En förteckning över remissin- stanserna finns i bilaga 3. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i Socialdepartementet (dnr S2004/2919/SF). Lagrådet Regeringen beslutade den 2 september 2004 att inhämta Lagrådets ytt- rande över de lagförslag som finns i bilaga 4. Lagrådets yttrande finns i bilaga 5. Regeringen har i propositionen följt Lagrådets lagförslag och syn- punkter. Regeringen behandlar Lagrådets lagförslag och synpunkter i av- snitten 4, 5.6 och 10.1. Härutöver har regeringen gjort vissa andra änd- ringar, huvudsakligen av redaktionell natur. Utöver de lagförslag som remitterades till Lagrådet lämnas i denna proposition ytterligare lagförslag. Några av dessa är sådana lagförslag 30 över vilka Lagrådets yttrande inte behöver inhämtas. Övriga lagförslag är Prop. 2004/05:21 av sådan lagteknisk enkel beskaffenhet att Lagrådets yttrande därför skulle sakna betydelse. Denna proposition bygger på en överenskommelse mellan regeringen, Vänsterpartiet och Miljöpartiet de Gröna.

4

Starkare ekonomiska drivkrafter för arbetsgivare

Regeringens förslag : Ett medfinansieringsansvar för arbetsgivare avseende kostnaderna för sjukpenning enligt 3 kap. lagen (1962:381) om allmän försäkring skall införas.

Regeringens bedömning : De förstärkta ekonomiska drivkrafterna bör göra det mer lönsamt för arbetsgivare att vidta åtgärder för att minska de långa sjukskrivningarna. Medfinansieringen bör vara kost- nadsneutral för arbetsgivarkollektivet på så sätt att sjukförsäkringsav- giften enligt socialavgiftslagen (2000:980) sänks.

Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna : Flera remissinstanser tillstyrker förslaget, där- ibland Riksförsäkringsverket, Arbetsmiljöverket, Konjunkturinstitutet och Sveriges Riksbank. Även Sveriges läkareförbund delar den grundläggan- de analysen i promemorian och menar att ekonomiska styrmedel kan vara ett effektivt sätt att påverka beteenden. Det stora flertalet kommuner och landsting avstyrker förslaget. Lands- tinget Halland menar att de stora kostnaderna för sjukskrivningarna som finns redan idag är tillräckliga incitament för att försöka minska dessa. Svenska Kommunförbundet och Landstingsförbundet avvisar förslaget i sin helhet. Man anser att det saknas vetenskapligt stöd för att arbetsgiva- rens medfinansiering av sjukförsäkringen bidrar till minskad sjukfrån- varo. Man påpekar vidare att förslaget innebär ytterligare försämrade ekonomiska möjligheter för kommuner och landsting att sköta sina huvudsakliga åtaganden. TCO tillstyrker förslaget om medfinansiering men anser att drivkrafterna i större utsträckning bör inriktas på att arbets- givarna skall arbeta mer med rehabilitering. Privattjänstemannakartellen ställer sig positiv till förslagen om medfinansiering och dess utformning. SACO är generellt sett positiv till införandet av ekonomiska drivkrafter men anser att förslagen inte medför en långsiktig lösning på problemen med den alltför höga sjukfrånvaron. LO anser att drivkrafter måste kom- bineras med obligatorisk företagshälsovård, ett systematiskt arbetsmiljö- arbete och rehabilitering. Man anser också att reformen behöver följas upp. LO kommer först efter en sådan uppföljning att ta slutgiltig ställning till förslaget om medfinansiering. Svenskt Näringsliv avvisar förslaget om medfinansiering. Man menar att förslaget inte kommer att leda till minskad sjukfrånvaro samt att det innebär alltför stora kostnadsrisker för de enskilda företagen. Statskontoret anser att starkare ekonomiska driv- krafter kan vara motiverade och principiellt borde kunna bidra till mins- kad sjukfrånvaro. Statskontoret anser dock att förslaget också medför ne- 31 gativa konsekvenser i form av ökade kostnader och risk för selektering Prop. 2004/05:21 vid nyanställning och avstyrker därför förslaget om medfinansiering. Flera remissinstanser anser också att arbetsgivarna inte skall betala sär- skild sjukförsäkringsavgift i de fall sjukdomen inte är arbetsrelaterad. Arbetsgivarverket avvisar förslaget eftersom man anser att arbetsgivarna inte i tillräcklig utsträckning kan påverka sjukskrivningarna. Även Statens folkhälsoinstitut anser att det borde finnas fler sätt att befrias från kravet på medfinansiering eftersom arbetsgivaren inte fullt ut råder över förut- sättningarna i det enskilda fallet. Handikappombudsmannen anser att långtidssjukskrivningar inte alltid har ett samband med arbetssituationen men att arbetsgivaren har ett ansvar i samband med anställdas ohälsa, sjukfrånvaro och rehabilitering. Skälen för regeringens förslag och bedömning Regeringen anser att starkare ekonomiska drivkrafter som gör det mer lönsamt för arbetsgivare att vidta åtgärder för att minska de långa sjuk- skrivningarna bör införas. Drivkrafterna bör vara utformade så att de sti- mulerar till förebyggande insatser, rehabilitering och andra åtgärder för att underlätta för den sjukskrivne att komma tillbaka i arbete på hel- eller deltid. Medfinansieringen bör vara kostnadsneutral för arbetsgivarkollektivet genom att sjukförsäkringsavgiften sänks. Sjukfrånvarons utveckling

Sjukfrånvaron har fördubblats sedan 1997. Särskilt oroande är utveck- lingen av de sjukfall som pågått under längre tid än ett år. Dessa har ökat från 44 700 i december 1997 till cirka 135 000 vid utgången av 2003. En viss minskning har dock skett under 2004. Ökningen av antalet sjuk- skrivna har varit särskilt kraftig bland kvinnor. Antalet nybeviljade sjuk- och aktivitetsersättningar (före 2003 benämnt förtidspension) har också ökat kraftigt och vid årsskiftet 2003/04 hade 507 000 personer dessa er- sättningar. Detta är cirka 90 000 fler än 1997 och sannolikt får man, med tanke på mängden pågående långa sjukfall, räkna med en fortsatt upp- gång de närmaste åren. Den totala frånvaron till följd av sjukskrivning och aktivitets- och sjukersättning motsvarade år 2003 omkring 750 000 års- arbetare. De statliga utgifterna för sjukpenning har ökat från 13,9 till 44,6 miljarder kronor mellan 1997 och 2003. Under samma period har kostnaderna för sjuk- och aktivitetsersättning ökat från 37 till 58,5 miljarder kronor. Långvarig sjukskrivning innebär ett mänskligt lidande. Den bidrar till att den sjukskrivne, förutom sina fysiska eller psykiska besvär, även går miste om ett normalt socialt liv på arbetsplatsen med åtföljande känslor av utanförskap och otrygghet. Detta bidrar i sig till att återgången till arbetslivet försvåras. För många medför också långtidssjukskrivning be- tydande ekonomiska förluster. 32

Arbetsplatsen är av central betydelse i sjukskrivningsprocessen

Prop. 2004/05:21

Arbetsplatsen är av central betydelse för arbetet att minska de långa sjuk- skrivningarna. Flera studier visar på ett orsakssamband mellan faktorer på arbetsplatsen och sjukfrånvaron. En betydande del av sjukskrivning- arna, särskilt de med längre varaktighet, är åtminstone till viss del arbets- relaterade. Dessa sjukskrivningar borde kunna förhindras genom före- byggande åtgärder på arbetsplatserna. Regeringen vill dock betona att arbetsplatsens betydelse inte begränsas till den ohälsa som härrör från arbetsmiljön. Arbetsgivarens intresse av att en medarbetare kan arbeta i stället för att vara sjukskriven bör i princip vara detsamma oavsett orsak till ohälsan. Regeringen anser också att det är klarlagt inte minst genom många arbetsgivares insatser att arbetsgivarna har stora möjligheter att påverka sjukfrånvaron. Det gäller att stimulera framväxten av ett arbetsliv som tar till vara och tar hänsyn till människors mycket varierande förutsättningar. Det handlar om förebyggande åtgärder bland annat för att förbättra arbetsmiljön, tidigt upptäcka ohälsa, insatser för att motverka diskriminering på grund av kön, etnisk bakgrund eller sexuell läggning, men också om sådana åt- gärder som underlättar för den anställde att komma tillbaka på hel- eller deltid efter en längre tids sjukskrivning. De flesta sjukdomsfall kommer inte plötsligt utan utvecklas under en längre tid. Det är på arbetsplatsen som det i de flesta fall först går att observera tecken på begynnande ohälsa och försämrad prestationsför- måga. Arbetsgivaren har då möjlighet att i dialog med den anställde och med stöd av en kompetens som exempelvis företagshälsovården besitter, undersöka vad som kan göras för att undvika sjukskrivning. Även de fackliga organisationerna är viktiga resurser i detta sammanhang. Sjuk- vården och i än högre grad Försäkringskassan kommer ofta in i bilden betydligt senare. Arbetsgivaren har i allmänhet god kunskap om sina anställda och deras resurser. Detta tillsammans med kännedomen om vilka möjligheter som finns på arbetsplatsen gör att arbetsgivarens rehabiliteringsutredning är utomordentligt viktig. Arbetsgivarens förhållningssätt gentemot en sjukskriven medarbetare är många gånger avgörande för om denne skall komma tillbaka i arbete. Studier som Riksförsäkringsverket (RFV) genomfört visar att rehabili- teringsåtgärder oftast behöver kompletteras med andra åtgärder på arbetsplatsen för att bli framgångsrika. I många fall kan arbetsgivaren anpassa arbetsuppgifter så att en arbetstagares arbetsförmåga kan tas till- vara trots dennes sjukdomstillstånd eller funktionsnedsättning. Det måste bli lönsamt för arbetsgivarna att minska sjukfrånvaron Regeringens bedömning är att dagens ekonomiska drivkrafter för arbets- givare att minska den långvariga sjukfrånvaron är otillräckliga. Genom att sjukförsäkringsavgiften är proportionell för arbetsgivarkollektivet och beräknas utifrån lönesummans storlek så minskar inte avgifterna om arbetsgivaren på ett framgångsrikt sätt arbetar med sin sjukfrånvaro. De totala investeringar som görs i förbättrad arbetsmiljö och arbetslivsinrik- tade insatser tenderar därför att bli för små. 33 De långa sjukskrivningarna är ur samhällsekonomisk synvinkel betyd- ligt mer kostsamma än de korta, men för arbetsgivaren torde det oftast vara tvärtom. De olägenheter och kostnader i form av produktionsbortfall som de korta sjukfallen innebär för arbetsgivarna är ofta tillräckliga för att de skall motivera arbetsgivaren till insatser. Vid längre sjukfall kan arbetsgivaren lättare fördela om arbetsuppgifterna eller skaffa en ersät- tare. Kostnaderna för arbetsgivaren blir därigenom små. För att målet att halvera sjukfrånvaron i arbetslivet skall kunna uppnås, är det viktigt att det i större utsträckning blir lönsamt för arbetsgivare att minska den långa och medellånga sjukfrånvaron. Därför gör regeringen den bedömningen att den enskilde arbetsgivaren bör få ett kostnadsan- svar för sjukfrånvaron som går att påverka genom positiva insatser och som sträcker sig utöver sjuklöneperioden.

Lagrådet har framfört att det inte presenterats svenska eller utländska undersökningar som styrker att den föreslagna utformningen av med- finansieringen får den effekt som eftersträvas. Vidare framhåller Lag- rådet att den föreslagna medfinansieringen kan te sig tveksamt ur rätt- visesynpunkt, eftersom arbetsgivarens faktiska möjligheter att genom sina insatser påverka sjukfallen hos de anställda lär kunna variera mellan olika verksamheter och vara beroende av faktorer utom arbetsgivarens kontroll. Regeringen anser att det finns många belägg för att självrisker och in- citament verkar dämpande på kostnaderna inom de flesta försäkringsom- råden och så torde även vara fallet inom sjukförsäkringen. Det kan också konstateras att i länder som Tyskland och Finland, där den ersatta sjuk- frånvaron är betydligt lägre än i Sverige, finns betydande inslag av eko- nomiska drivkrafter för arbetsgivarna i socialförsäkringssystemet. Rege- ringen avser att noga följa upp effekterna av de föreslagna drivkrafterna och är beredd att göra förändringar om så skulle behövas för att goda resultat skall uppnås, Drivkrafterna skall självfallet inte ses isolerat från det övriga regelsystemet. De grundläggande bestämmelserna om arbets- givarens ansvar för arbetsmiljö, förebyggande insatser, rehabilitering och arbetsanpassning finns i arbetsmiljölagen (1977:1160) och lagen (1962:381) om allmän försäkring. Drivkrafterna syftar till att åstadkomma en bättre tillämpning av dessa regler. Regeringen anser att en del av sjukfrånvaron härrör från brister i arbetsmiljön och arbetsförhållanden. Regeringen gör också den bedöm- ningen att arbetsgivarna har goda möjligheter att påverka sjukfrånvaron och att det därför är rimligt att en mindre del av de avgifter som finansie- rar sjukförsäkringen görs rörlig utifrån sjukfrånvaron på den enskilda arbetsplatsen. Ett antal remissinstanser tar upp att medfinansieringen kan leda till att personer med viss sjukdomar väljs bort vid nyanställning. Detta behand- las i avsnitt 5.4. Hellre deltidssjukskrivning än heltidssjukskrivning När arbetsförmågan är nedsatt under en längre tid är det viktigt att be- hålla kontakten med arbetsplatsen. Om man inte gör det blir det svårare att komma tillbaka i arbete. Det är också viktigt att eventuell arbetsför- måga tas tillvara. Det finns med stöd i forskningsresultat om självläkning Prop. 2004/05:21 34 anledning att anta att den försäkrade efter en viss tid bör börja arbeta till viss del, såvida inte särskilda skäl talar för motsatsen. RFV har under en tvåårsperiod studerat förekomsten av deltidssjuk- skrivning och utvecklingen av sjukfall där deltidssjukskrivning ingår. Studien redovisades i rapporten Partiell sjukskrivning (RFV Redovisar 2001:4). Jämfört med hel sjukskrivning ledde delvis återgång i arbete till friskskrivning i större utsträckning under tvåårsperioden än om den för- säkrade varit heltidssjukskriven under hela sjukperioden. Successiv åter- gång följdes dessutom av färre återfall under året efter friskskrivningen. Det mest typiska sjukskrivningsmönstret är följande. Heltidsarbete hel sjukskrivning heltidsarbete. Ett mer önskvärt mönster är heltids- arbete deltidssjukskrivning heltidsarbete. Arbete i viss omfattning bör således ses som en del av tillfrisknandet. Om hel sjukskrivning trots detta blir aktuell bör tiden för denna förkortas. Den hela sjukskrivningen bör i slutet av perioden ersättas med arbete på deltid inför återgången till hel- tidsarbete. Om en försäkrad inledningsvis arbetar t.ex. endast 2 timmar per dag bör det i många fall finnas förutsättningar att successivt öka arbetstiden inför återgången till heltidsarbete. I regeringens proposition Förändringar inom sjukförsäkringen för ökad hälsa i arbetslivet (prop. 2002/03:89) görs bedömningen att sjukskrivning på heltid inte bör vara ett förstahandsalternativ. I stället bör deltidssjuk- skrivning användas i ökad omfattning. Uppmärksamheten bör vara riktad främst mot den arbetsförmåga en försäkrad har inte arbetsoförmågan. Regeringen presenterade i propositionen ett antal åtgärder för att öka precisionen vid sjukskrivning och öka deltidssjukskrivningarna i förhåll- ande till heltidssjukskrivningarna. Deltidssjukskrivningarna har ökat successivt under de senaste åren. Denna utveckling har fortsatt även efter den 1 juli 2003, vilket bedöms vara en effekt av genomförandet av förslagen i nämnda proposition. Genom att medfinansiering endast föreslås gälla vid heltidssjukskriv- ning stimuleras arbetsgivare till ytterligare insatser för att minska heltids- sjukskrivningarna och därigenom förkorta sjukperioderna. Flera remissinstanser pekar på att ökad deltidssjukskrivning också kan medföra vissa risker. De menar att deltidssjukskrivning riskerar att per- manentas och bli en form av arbetstidsförkortning. LO hänvisar till den rapporten Den höga sjukfrånvaron sanning och konsekvens (Statens folkhälsoinstitut R 2004:15) och menar att det kan ta längre tid att komma tillbaka helt i arbete för en person som är deltidssjukskriven än en som heltidssjukskriven. Även SACO framhåller att deltidssjukskriv- ningar kan komma att permanentas. Svenskt Näringsliv anser att deltids- sjukskrivningar kan komma att överutnyttjas och bli ett accepterat nor- malt tillstånd som kan pågå i åratal. Arbetsgivarverket varnar också för risken att deltidssjukskrivning kan komma att bli ett sätt att ge anställda en betald arbetstidsförkortning. Regeringen vill inte minst med tanke på remissinstansernas syn- punkter framhålla att det är Försäkringskassan som på grundval av ett medicinskt utlåtande från en läkare beslutar om partiell sjukpenning. Prövningen av rätten till sjukpenning skall ske på samma sätt vid deltids- sjukskrivning som vid hel sjukskrivning. Arbetsförmågan måste i båda fallen vara nedsatt på grund av sjukdom. Genom deltidssjukskrivning tas arbetsförmågan tillvara och återgång till heltidsarbete underlättas. Prop. 2004/05:21 35 Regeringen föreslår i denna proposition att avstämningsmöten mellan Prop. 2004/05:21 den sjukskrivne, Försäkringskassan, arbetsgivaren och sjukskrivande läkare skall användas mer regelmässigt och tidigare. I denna konstella- tion borde det vara möjligt att lägga upp handlingsplaner för hur en åter- gång till heltid skall kunna åstadkommas. I en del fall är det inte realis- tiskt med återgång i heltidsarbete och då bör Försäkringskassan snarast aktualisera frågan om sjukersättning i stället för sjukpenning. De studier som gjorts angående partiell sjukskrivning är fortfarande få, de saknar tillräcklig analys och pekar delvis åt olika håll. Regeringen an- ser att det behövs fler och djupare studier av deltidssjukskrivning. Skulle det visa sig att de farhågor som flera remissinstanser tar upp besannas är regeringen beredd att göra sådana förändringar av reglerna att dessa negativa effekter minskar.

5

Utformningen av ett ändrat kostnadsansvar för arbetsgivare

5.1

Nuvarande bestämmelser

Lagen (1991:1047) om sjuklön (SjLL) infördes den 1 januari 1992 bl.a. för att öka arbetsgivarens ansvar för de anställdas arbetsmiljö och hälsa samt för att tillförsäkra de anställda en mer rättvis kompensation för in- komstförluster till följd av sjukdom. I SjLL regleras arbetstagarens rätt till ersättning från arbetsgivaren vid korta sjukdomsfall. Sedan den 1 juli 2003 gäller att fr.o.m. den andra t.o.m. den tjugoförsta dagen av varje sjukperiod (sjuklöneperioden) får arbetstagaren behålla 80 procent av den lön och andra anställningsförmå- ner som skulle ha utbetalats om han eller hon fullgjort sina arbetsuppgif- ter. För den första dagen i sjuklöneperioden betalas ingen ersättning (karensdag). Om såväl sjukperioden som anställningen fortsätter efter sjuklöneperiodens utgång skall arbetsgivaren anmäla detta till Försäk- ringskassan inom sju kalenderdagar. Med sjukperiod menas den tid under vilken en försäkrad i oavbruten följd har rätt till sjuklön, sjukpenning eller rehabiliteringspenning. Om en ny sjukperiod börjar inom fem kalenderdagar från det att en tidigare sjuk- period avslutats skall den betraktas som en fortsättning på den tidigare sjukperioden. Arbetstagarens rätt till sjuklön gäller fr.o.m. den första dagen av an- ställningstiden. Den som är anställd kortare tid än en månad har dock rätt till sjuklön bara om vissa kvalifikationsvillkor är uppfyllda. 36

5.2

Särskild sjukförsäkringsavgift

Prop. 2004/05:21

Regeringens förslag : Arbetsgivaren skall betala en särskild sjukför-

säkringsavgift för arbetstagare hos denne som får hel sjukpenning en-

ligt 3 kap. 7 § lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL).

I den nya lagen avses med arbetsgivare den som enligt lagen

(1991:1047) om sjuklön (SjLL) är skyldig att utge sjuklön till arbets-

tagare. Med arbetstagare avses den som hos arbetsgivaren har rätt till

sjuklön enligt SjLL.

Promemorians förslag : Överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna : Riksförsäkringsverket (RFV) tillstyrker att arbets-

givare skall betala en särskild sjukförsäkringsavgift så länge som hel

sjukpenning betalas ut till arbetstagaren. RFV anser också att det bör in-

föras en gräns för hur länge en person kan vara deltidssjukskriven. Även

Privattjänstemannakartellen och Handikappombudsmannen ställer sig

positiva till förslaget. Svenskt Näringsliv påpekar att arbetsgivaren inte

kan påverka i vilken grad en anställd sjukskrivs och menar att det ut-

ökade ansvaret inte är förenat med reella möjligheter att påverka ett sjuk-

domsfalls längd.

SACO anser att det bör finnas en bortre gräns för arbetsgivarnas med-

finansiering. Svenska Kommunförbundet och Landstingsförbundet anser

att en bortre gräns för medfinansieringen skulle lindra de negativa effek-

terna av systemet. LO anser att exempelvis kvalitetssäkrad företagshälso-

vård eller systematiskt arbetsmiljöarbete skulle kunna leda till betal-

ningsfrihet. Flera kommunala remissinstanser anser att det krävs en

bortre gräns för medfinansieringen. Umeå kommun och Norrbottens läns

landsting anser att förslaget måste kombineras med en ettårsgräns för

sjukpenning.

Skatteverket anser att den föreslagna avgiften inte är en socialavgift

utan en skatt och att den inte skall betalas av arbetsgivare som inte är

skattskyldiga i Sverige. Verket föreslår också att avgiften kallas sjukpen-

ningavgift. Samhall påpekar att förslaget skulle ge Samhall särskilt stora

kostnader. Samhall föreslår därför att det införs ett generellt undantag för

medfinansiering för Samhall.

Skälen för regeringens förslag : Regeringen föreslår att medfinansie-

ringen av sjukpenningkostnaden skall ske i form av en särskild sjukför-

säkringsavgift. Den nya föreslagna finansieringsformen har ett inslag

som liknar de övriga avgifter en arbetsgivare betalar enligt socialavgifts-

lagen (2000:980). Regeringen anser därför att den nya finansieringsfor-

men bör betecknas som en avgift.

De föreslagna reglerna innebär att Försäkringskassan beräknar och be-

slutar om den särskilda sjukförsäkringsavgiften och att Skatteverket de-

biterar samt redovisar avgiften.

Förslaget syftar till att skapa drivkrafter för arbetsgivarna att vidta åt-

gärder mot framför allt långvariga sjukskrivningar. Regeringen anser att

de ekonomiska drivkrafterna blir mer verkningsfulla ju längre tid de får

gälla. Därför bör ett kostnadsansvar som inte är begränsat i tiden bli det

mest effektiva. Skyldigheten att till viss del finansiera sjukpenningen vid

heltidssjukskrivning under hela sjukperioden innebär i praktiken att an-

svaret

gäller till dess den anställde till någon del återgår i arbete, får

37

rehabiliteringspenning eller sjuk- eller aktivitetsersättning eller till dess anställningen upphör. Vid bedömningen av vad som är en lämplig tidsperiod för medfinansi- eringen måste också nivån på arbetsgivarens kostnadsandel vägas in. En låg kostnadsandel i kombination med en lång tid kan ge samma totala kostnader för arbetsgivaren som en hög kostnadsandel under en mer be- gränsad tid. Enligt lagen (1991:1047) om sjuklön (SjLL) gäller rätten till sjuklön den som omfattas av ett anställningsförhållande och som på grund av sjukdom är förhindrad att arbeta. Varken SjLL eller lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL) innehåller någon definition av begreppet arbetstagare. I de flesta fall är det dock inte några problem att fastställa vem som är arbetstagare och vem som därmed har rätt att omfattas av SjLL. Regeringen anser att den nu föreslagna medfinansieringen lämpli- gen bör följa samma arbetstagarbegrepp som redan finns i den lagen. Det huvudsakliga skälet för detta är att en sådan lösning blir administrativt enkel samt att det befintliga regelsystemet för vem som skall anses som arbetstagare även fortsättningsvis kan tillämpas. Regeringens förslag innebär därför att arbetsgivarens medfinansiering skall gälla för arbets- tagare hos denne som har rätt till sjuklön enligt SjLL för aktuell sjuk- period. I regeringens proposition Förändringar inom sjukförsäkringen för ökad hälsa i arbetslivet (prop. 2003/03:89, bet. 2002/03: SfU10, rskr. 2002/03:227) lämnade regeringen förslag till olika förändringar inom sjukförsäkringen som syftar till att öka hälsan i arbetslivet. Deltidssjukskrivning bör enligt regeringens bedömning användas i ökad utsträckning. Uppmärksamheten bör vara riktad främst mot den arbetsförmåga en försäkrad har inte arbetsoförmågan. Bland annat mot denna bakgrund föreslår regeringen att arbetsgivarens medfinansieringsansvar endast skall gälla när den för- säkrade beviljats hel sjukpenning. Avsikten med förslaget är att arbets- givare skall stimuleras till aktiva insatser för att minska sjukfrånvaron och att den sjukskrivne så långt möjligt skall bibehålla kontakten med arbetslivet. Förslaget innebär således att arbetsgivarens medfinansiering av sjukpenning inte skall gälla om den anställde beviljas partiell sjuk- penning enligt 3 kap. 7 § AFL. Inte heller bör rehabiliteringspenning en- ligt 22 kap. AFL omfattas av arbetsgivarens ansvar för medfinansiering. En försäkrad kan även få s.k. förebyggande sjukpenning under tid som han eller hon deltar i medicinsk behandling eller medicinsk rehabilitering enligt 3 kap. 7 b § AFL i syfte att förebygga framtida nedsättning av arbetsförmågan. Sådan sjukpenning bör inte heller omfattas av arbets- givarens ansvar för medfinansiering. En följd av förslagets utformning är också att om en försäkrad har flera arbetsgivare och på grund av sjukdom endast utför arbete hos en eller flera, men inte alla arbetsgivare, bortfaller medfinansieringen för samt- liga arbetsgivare. Ur den enskildes synvinkel bör det kunna anses till- fredsställande att kontakten med en arbetsplats och därmed arbetslivet bibehålls. En sådan ordning bör också underlätta Försäkringskassans administration. Genom att partiell sjukpenning, förebyggande sjukpenning och rehabi- literingspenning inte inbegrips i arbetsgivarens medfinansiering stimule- ras arbetsgivare att tidigt genomföra rehabiliteringsutredningar av bra Prop. 2004/05:21 38 kvalitet, så att adekvata rehabiliteringsåtgärder kan komma till stånd så Prop. 2004/05:21 snart det är möjligt. Arbetsgivarna bör också på detta sätt få ökade driv- krafter för att rehabiliteringsinsatserna genomförs på ett framgångsrikt sätt på arbetsplatsen.

5.3

Avgiftsunderlag och avgift

Regeringens förslag : Underlaget för beräkningen av den särskilda

sjukförsäkringsavgiften är summan av hel sjukpenning enligt 3 kap.

7 § lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL) som har utgetts till

arbetstagare hos arbetsgivaren under en kalendermånad. Om en

arbetstagare har fått sjukpenning med för högt belopp skall underlaget

sänkas så att det motsvarar vad som borde ha utgetts.

I underlaget skall det för arbetsgivaren endast ingå så stor del av

varje arbetstagares sjukpenning som motsvarar den inkomst av an-

ställning enligt 3 kap. 2 § AFL som arbetstagaren har hos arbetsgiva-

ren.

Den särskilda sjukförsäkringsavgiften utgör 15 procent av under-

laget.

Avgiftsunderlaget beräknas med två decimaler och avrundas till

närmast lägre hela krontal. Avgiften avrundas också till närmast lägre

krontal.

Promemorians förslag : Avviker från regeringens förslag i den me-

ningen att promemorian förordade att medfinansieringen skulle vara

maximalt 15 procent av hel sjukpenning som betalats ut till en arbets-

tagare. I de fall en arbetstagare hade mer än en arbetsgivare föreslogs att

den maximala avgiften skulle kvoteras mellan arbetsgivarna. Kvoterings-

regeln innebar att varje arbetsgivare skulle påföras avgiftsunderlag i för-

hållande till hur stor del av arbetstagarens totala sjukpenninggrundande

inkomst som inkomsterna från respektive arbetsgivare utgjorde. Vid be-

räkningen skulle inte begränsningen till sju och en halv gånger prisbasbeloppet

tillämpas.

Remissinstanserna : Riksförsäkringsverket och Privattjänstemanna-

kartellen tillstyrker förslaget. LO anser att arbetsgruppen inte i tillräckligt

hög grad problematiserat konsekvenserna av olika nivåer av medfinansi-

ering. Man anser att 15 procent kan vara en lämplig utgångspunkt som

dock måste utvärderas. Statens folkhälsoinstitut ställer sig frågande till

om den föreslagna nivån är tillräcklig.

Kammarkollegiet föreslår en alternativ utformning av medfinansie-

ringen där arbetsgivaren får svara för 50 procent av sjukskrivningskost-

naden under det första halvåret och därefter för 75 procent fram till ett

års sjukskrivning. Därefter föreslår Kammarkollegiet att arbetsgivaren

betalar hela kostnaden. Medfinansieringen bör dock enbart omfatta

arbetsrelaterade sjukfall. Skatteverket anser att avgiften bör beräknas för

varje arbetsgivare för sig med hänsyn till den lön den sjukskrivne skulle

ha haft från den arbetsgivaren. Detta på grund av att man anser att försla-

get inte tillräckligt beaktar arbetstagarens och andra arbetsgivares behov

av sekretess när det gäller utlämnade av uppgifter till annan arbetsgivare.

Arbetsgivarverket anser att det kan komma att bli svårt för arbetsgivaren

39

att kontrollera ifall Försäkringskassans beslut om särskild sjukförsäk- ringsavgift är riktigt.

Skälen för regeringens förslag : Sjukpenning utbetalas av Försäk- ringskassan med 80 procent av den försäkrades sjukpenninggrundande inkomst (SGI) multiplicerad med faktorn 0,97. Enligt 3 kap. 2 § första stycket lagen (1962:381) lagen om allmän försäkring (AFL) är SGI den årliga inkomst i pengar som en försäkrad antas komma att tills vidare få för eget arbete här i landet, antingen såsom arbetstagare (inkomst av an- ställning) eller på annan grund, t.ex. att den försäkrade är egen företagare (inkomst av annat förvärvsarbete). Vid beräkning av SGI bortses från så- dan inkomst som överstiger sju och en halv gånger årets prisbasbelopp, det s.k. taket som 2004 är 294 700 kronor (3 kap. 2 §, andra stycket AFL). När en försäkrad gör ett förvärvsavbrott, t.ex. är arbetslös eller studerar, kan han eller hon under vissa villkor få behålla sin SGI eller kan den förklaras vilande, s.k. SGI-skyddad tid. En fastställd SGI får, om villkoren för SGI-skydd är uppfyllda, bl.a. anpassas till löneutvecklingen inom den försäkrades yrkesområde (3 § första stycket Riksförsäkrings- verkets författningssamling [ RFFS 1998:12]). Underlaget för den särskilda sjukförsäkringsavgiften bör utgöras av summan av hel sjukpenning som utbetalats till arbetstagare hos arbets- givaren under en kalendermånad. Av olika skäl kan Försäkringskassan komma att utge ersättning med felaktigt belopp. Det kan t.ex. ske genom att den sjukpenninggrundande inkomsten som fastställts för den försäkrade har blivit felaktigt genom brister i underlaget. När Försäkringskassan uppmärksammar att så sker torde kassan i allmänhet ändra den försäkrades sjukpenninggrundande inkomst och justera det utgivna beloppet. För att undanröja eventuella oklarheter om vad som skall gälla om sjukpenning har utgetts med för högt belopp så föreslås en bestämmelse om att underlaget i så fall skall sänkas till det belopp som borde ha medräknats i arbetsgivarens under- lag. Bestämmelsens utformning är sådan att Försäkringskassan skall om- pröva beslutet om underlagets storlek även om arbetsgivaren inte har be- gärt det. Om motsatsen gäller, dvs. att den försäkrade fått sjukpenning med för lågt belopp, kommer arbetsgivaren att påföras ytterligare avgift när den försäkrade fått mellanskillnaden utbetald till sig. I de flesta fall har en försäkrad endast en arbetsgivare och hans eller hennes sjukpenninggrundande inkomst baseras på inkomster från den arbetsgivaren. Reglerna om särskild sjukförsäkringsavgift måste emel- lertid även kunna tillämpas när den försäkrade har inkomster från flera arbetsgivare och även då SGI:n till viss del är skyddad eller, förutom lönen från arbetsgivaren, exempelvis består av inkomster från uppdrags- verksamhet. Kritik har riktats mot promemorians förslag om kvotering. Kritiken har huvudsakligen gällt att det i praktiken skulle bli mycket svårt för arbets- givare att bedöma om de påförts rätt avgift och att arbetstagarens integ- ritet inte skyddas tillräckligt när uppgifter om dennes inkomster hos en arbetsgivare lämnas ut till annan arbetsgivare. En annan återkommande synpunkt är att systemet blir administrativt tungt. Dessutom innebär promemorians förslag att arbetsgivare får betala lägre avgift än 15 procent om arbetstagaren har en bisyssla, vilket påverkar drivkraf- terna negativt och kan upplevas som orättvist. Prop. 2004/05:21 40 Regeringen anser att remissinstansernas kritik mot den i promemorian Prop. 2004/05:21 föreslagna kvoteringsregeln är befogad. Regeringen föreslår därför i stället den begränsningen att det i arbetsgivarens underlag endast skall ingå så stor del av varje arbetstagares sjukpenning som svarar mot den inkomst av anställning som arbetstagaren har från arbetsgivaren. Innebörden av förslaget är att avgiftsunderlaget fastställs för varje arbetsgivare oberoende av arbetstagarens övriga arbetsgivare eller andra inkomster som ger rätt till sjukpenning, Arbetsgivaren kan därigenom utifrån de uppgifter som finns tillgängliga hos arbetsgivaren själv be- döma om Försäkringskassans beslut är riktigt. Regeringen är medveten om att en konsekvens av förslaget är att i de fall en arbetstagare har mer än en arbetsgivare och den totala inkomsten från dem överstiger högsta SGI den totala medfinansieringen som an- del av en försäkrads sjukpenning kommer att överstiga 15 procent. Ingen arbetsgivare kommer dock att få betala en högre avgift än om arbetstaga- rens inkomst hos honom eller henne hade utgjort arbetstagarens hela sjukpenninggrundande inkomst, vilket innebär att alla arbetsgivare kom- mer att behandlas lika. Av förslaget följer också att till den del sjukpenningen grundas på in- komst av annat förvärvsarbete, på s.k. skyddad SGI eller på någon annan inkomst som ingår i SGI, finansieras den delen av sjukpenningen enbart via sjukförsäkringsavgiften enligt socialavgiftslagen (2000:980). Arbetsgivarens avgiftsunderlag beräknas med två decimaler och av- rundas till närmast lägre krontal. Avgiften avrundas också till närmast lägre krontal. I avsnitt 5.4 finns särskilda regler till skydd för utsatta grupper på arbetsmarknaden. Dessa regler innebär att sjukpenning som utbetalas till dem inte skall ingå i arbetsgivarens avgiftsunderlag. Regeringen föreslår således i enlighet med den avsiktsförklaring som Socialdemokraterna, Vänsterpartiet och Miljöpartiet de Gröna utfärdade den 18 december 2003 att den särskilda sjukförsäkringsavgiften skall vara 15 procent av hel sjukpenning. Om inte tillräckliga effekter uppnås är regeringen beredd att återkomma med förslag om en högre grundnivå för medfinansieringen. I avsnitt 6.3 finns regler som syftar till att skydda i första hand mindre arbetsgivare mot höga medfinansieringskostnader. Dessa regler medför vissa begränsningar av huvudregeln att medfinansieringen är 15 procent av vad som utgetts som hel sjukpenning till arbetsgivarens arbetstagare.

5.4

Högriskskydd för vissa arbetstagare

Regeringens förslag : Arbetsgivarens medfinansiering av sjukpenning skall inte gälla för en arbetstagare som har en sjukdom som under en tolvmånadersperiod medför risk för en eller flera längre sjukperioder eller den som är givare av biologiskt material enligt lagen (1995:831) om transplantation m.m. och som har fått ett beslut om särskilt hög- riskskydd enligt lagen (1991:1047) om sjuklön.

Promemorians förslag : Överensstämmer med regeringens förslag. 41

Remissinstanserna : Flera remissinstanser är positiva till förslaget om högriskskydd, däribland Arbetsmiljöverket, Försäkringskassornas För- bund och Privattjänstemannakartellen. Riksförsäkringsverket (RFV) till- styrker förslaget. RFV bedömer att gruppen som omfattas av högrisk- skydd kommer att öka i och med den nya lagstiftningen. Verket anser dock att förslaget inte är tillräckligt för att motverka diskriminering vid nyanställning av personal. RFV föreslår ett högriskskydd mot sjuklöne- kostnader för arbetsgivare som anställer en person med längre tids sjuk- skrivning. Personer som uppburit sjukpenning, rehabiliteringspenning, sjuk- eller aktivitetsersättning bör enligt RFV kunna omfattas av ett så- dant högriskskydd. Även den som varit arbetslös och uppburit ersättning från arbetslöshetsförsäkringen eller varit föremål för åtgärder vid arbets- förmedlingen efter en längre sjukperiod bör omfattas av högriskskyddet på så sätt att det löper under tre år från det att en ny anställning påbörjas. Det särskilda högriskskyddet bör enligt RFV omfatta alla sjukfall under en tid av tre år, alltså inte bara sjukperioder som är relaterade till den tidigare längre sjukskrivningen. Arbetsgivaren behöver inte betala sjuk- lön och förslagsvis inte omfattas av medfinansieringen. Enligt ett antal remissinstanser kan arbetsgruppens förslag komma att leda till så kallad selektion på arbetsmarknaden. Svenskt Näringsliv och Arbetsgivarverket menar att förslaget kan leda till att arbetsgivare blir mer tveksamma till att anställa personer om det finns risk att arbetstaga- ren kommer att ha en hög sjukfrånvaro i framtiden. Enligt LO kan en arbetsgivare vid nyanställning komma att i första hand anställa personer som tillhör en grupp med lägre sjukfrånvaro. Enligt LO finns det dock redan i dag drivkrafter som leder till selektering på arbetsmarknaden. LO framhåller att det också är viktigt med tydliga definitioner för vilka sjuk- domsgrupper som kan komma ifråga för skyddet. SACO anser inte att förslaget är tillräckligt. Man menar att det finns flera sjukdomsgrupper som inte uppfyller förutsättningarna för att om- fattas av ett högriskskydd men som ändå medför betydande sjukfrånvaro. Sveriges Riksbank anser att det kan medföra gränsdragningsproblem i de fall individer med väldokumenterad sjukdom skall undantas från Försäk- ringskassans beräkningar av företagens särskilda avgifter för sjukförsäk- ringen. Man menar också att det kan medföra högre administrationskost- nader för Försäkringskassan. Arbetsgivarverket och Länsstyrelsen i Örebro län ställer sig tvek- samma till om högriskskyddet verkligen kommer att ha någon inverkan på arbetsgivares ifrågasättande av att anställa personer med hög sjuk- frånvaro. Handikappförbundens samarbetsorganisation (HSO) anser att det sak- nas en analys kring högriskskyddet. HSO anser att högriskskyddet borde utvecklas och därmed göra det mer lockande för arbetsgivare att anställa personer med funktionshinder eller kronisk sjukdom. Handikappom- budsmannen föreslår att skyddet mot diskriminering på grund av funk- tionshinder stärks genom ett tillägg i lagen om förbud mot diskrimine- ring. Astma- och Allergiförbundet anser att frågan bör utredas ytterligare. Högriskskyddet skall vara både en garant och användas restriktivt vilket man anser vara motsägelsefullt. Vaggeryds kommun anser att informationen till arbetsgivarna om det utökade högriskskyddet är viktig. Svenska Psoriasisförbundet stödjer Prop. 2004/05:21 42 arbetsgruppens förslag och påpekar också att det behövs omfattande in- formationsinsatser för att öka kunskapen om skyddet.

Bakgrund : I samband med införandet av sjuklönesystemet infördes särregler för arbetstagare med särskilt omfattande sjukfrånvaro (s.k. sär- skilt högriskskydd). I regeringens proposition om sjuklön anfördes att situationen på arbetsmarknaden för den som lider av hög sjuklighet eller arbetshandikapp kan vara besvärlig och att införandet av en sjuklönepe- riod inte får leda till att situationen förvärras för dessa personer (prop. 1990/91:181 s.51, bet. 1990/91:SfU18, rskr. 1990/91:372). Därför in- fördes reglerna om en särskild ersättning som innebär att dessa arbetstagare i väsentligt mindre grad än annars belastar den enskilde arbetsgivaren kost- nadsmässigt. Sjuklöneperioden förlängdes fr.o.m. den 1 januari 1997 från 14 till 28 dagar. Vid behandlingen i riksdagen framhöll socialförsäkringsut- skottet att det är viktigt att en förlängd sjuklöneperiod inte medför att människor med omfattande sjukfrånvaro får svårigheter att göra sig gällande på arbetsmarknaden. Eftersom det särskilda högriskskyddet var förbehållet personer med många korta sjukfall ansåg utskottet att ett mot- svarande skydd borde införas för personer med återkommande längre sjukperioder. Högriskskyddet utökades därför 1998 så att även personer med risk för en eller flera längre sjukperioder kan ansöka om ett sådant skydd (s.k. utökat högriskskydd). Mot bakgrund av att sjuklöneperioden hade förlängts till 28 dagar avsågs enligt förarbetena att sjukdomen skulle medföra en risk för fler än 28 dagars sjukfrånvaro i en följd under en tolvmånadersperiod. I övrigt måste enligt förarbetena Försäkringskas- sans bedömning av om sökanden har en sjukdom som riskerar att med- föra nu nämnda sjukfrånvaro grunda sig på sannolika effekter av den sjukdom den sökande lider eller har lidit av. Man bör vidare enligt för- arbetena vara restriktiv vid tillämpningen och avgränsa den grupp som kan beviljas högriskskyddet så att endast personer med medicinskt väl dokumenterade sjukdomstillstånd kommer i fråga (prop. 1996/97:63 s.67, bet. 1996/97: SfU12, rskr. 1996/97:273). Som exempel nämns reumatism eller cancer där sjukfrånvaron inte är frekvent, men som enligt medicinsk vetenskap medför en uppenbar risk för en eller flera längre sjukperioder alternativt återfall. Dagens regler gäller således personer som lider av sjukdom som under en tolvmånadersperiod antingen kan antas medföra ett större antal sjuk- perioder eller medför risk för en eller flera längre sjukperioder (1316 §§ lagen [ 1991:1047 ] om sjuklön; SjLL). För en arbetstagare som omfattas av nämnda bestämmelser har arbetsgivaren rätt att från sjukförsäkringen er- hålla ersättning för utgiven sjuklön. Försäkringskassan får även fatta beslut om särskilt högriskskydd när en försäkrad har rätt till sjuklön till följd av ingrepp i samband med do- nation eller förberedelse för donation av egna organ eller vävnader.

Skälen för regeringens förslag : Regeringen anser att det bör införas undantag från medfinansiering för vissa grupper. Många remissinstanser har tagit upp frågan om risken för ökad selekte- ring i samband med nyanställning som en följd av införande av starkare ekonomiska drivkrafter för arbetsgivare. Det kan, enligt regeringens upp- fattning, inte uteslutas att arbetsgivare blir mer försiktiga med att anställa personer med förhöjd risk för kommande sjukfrånvaro. Sannolikheten för Prop. 2004/05:21 43 att få nytt arbete efter en sjukskrivning beror på en rad faktorer såsom or- Prop. 2004/05:21 saken till sjukskrivningen, sjukskrivningens längd samt tidsperioden som förflutit sedan sjukskrivningen. Detta gäller såväl personer som är arbetslösa som personer som har anställning, men som söker nytt arbete. Arbetsgivare kan komma att befara ökade kostnader för sådana personer. Det är rimligt att anta att de grupper som framför allt omfattas av risk för s.k. selektion består av personer som har kända sjukdomar som kan leda till längre sjukperioder. Regeringen anser att det är angeläget att den eko- nomiska situationen för arbetsgivare som redan i dag tar ett stort ansvar för dessa kategorier av individer inte försämras. Regeringen föreslår därför att arbetsgivarens medfinansieringsansvar inte skall gälla för en arbetstagare som av Försäkringskassan fått ett be- slut om särskilt högriskskydd till följd av risk för en eller flera längre sjukperioder. Även donatorer, som avses i 13 § andra stycket SjLL, som har beslut om särskilt högriskskydd bör ingå i den grupp som undantas från medfinansiering. Det bör påpekas att det även i fortsättningen endast bör vara den enskilde försäkrade som kan ansöka om det utökade hög- riskskyddet och att nu gällande kriterier för att bevilja särskilt högrisk- skydd även fortsättningsvis skall gälla. Enligt regeringens mening bör det inte införas någon begränsning till att ansökan måste ske före en sjukperiod. Det finns troligtvis ett antal försäkrade som kan ha rätt till detta högriskskydd men som inte känner till bestämmelserna. En enskild försäkrad bör således kunna ansöka om utökat högriskskydd även under en sjukperiod. Det kan konstateras att det är relativt få personer som i dag har med- getts det utökade högriskskyddet. En förklaring kan vara, såsom nämnts här ovan, att försäkrade och även arbetsgivare inte känner till bestämmel- serna om utökat högriskskydd. Det är därför angeläget att informations- insatser genomförs, både till försäkrade och till arbetsgivare, om att ett undantag från medfinansieringsansvaret införs för denna grupp. Regeringen bedömer att risken för de eventuella negativa konsekven- serna av medfinansieringen kan minskas genom den föreslagna utbygg- naden av högriskskyddet. Med förslaget om undantag minskar behovet för arbetsgivaren att i en rekryteringssituation låta valet av vem som skall anställas göras beroende av risken att få betala sjuklön och medfinansiera sjukpenning. Regeringen avser att följa tillämpningen av den föreslagna regeln och utvecklingen för olika riskgrupper på arbetsmarknaden. I detta samman- hang är regeringen beredd att vidta ytterligare åtgärder om det visar sig finnas behov av detta. 44

5.5

Beslut m.m.

Prop. 2004/05:21

Regeringens förslag : Försäkringskassan fastställer avgiftsunderlaget

och beslutar om avgiftens storlek samt om betalningsskyldigheten för

den särskilda sjukförsäkringsavgiften. Beslut om särskild sjukförsäk-

ringsavgift skall anses som beskattningsbeslut enligt skattebetal-

ningslagen (1997:483). Beslutet skall omfatta en kalendermånad och

fattas månaden efter det att sjukpenningen har utgetts till den försäk-

rade. Om särskilda skäl föreligger får beslut dock fattas senare. I be-

slutet skall anges att avgiften skall betalas in till skattekontot senast

den förfallodag som infaller 30 dagar efter Försäkringskassans beslut

eller i förekommande fall allmän förvaltningsdomstols beslut. Försäk-

ringskassans beslut om särskild sjukförsäkringsavgift skall gälla

omedelbart.

Försäkringskassan skall underrätta Skatteverket om beslutet om sär-

skild sjukförsäkringsavgift.

Försäkringskassan skall helt eller delvis kunna bevilja anstånd med

betalningen av den särskilda sjukförsäkringsavgiften om arbetsgivaren

begärt omprövning av eller överklagat beslutet om avgift och det är

tveksamt om beslutet är riktigt. Anstånd får beviljas att gälla längst till

tre månader efter den dag beslut har fattats med anledning av ompröv-

ningen eller överklagandet.

Om Försäkringskassan beslutat om anstånd och arbetsgivaren se-

nare blir betalningsskyldig för det belopp anståndet avser uttas inte

ränta för förfluten tid.

Promemorians förslag : Överensstämmer med regeringens förslag

med det undantaget att det i promemorian föreslogs att Skatteverket

skulle fatta beskattningsbeslutet.

Remissinstanserna : Riksförsäkringsverket tillstyrker förslaget om att

Försäkringskassan beräknar och beslutar om den särskilda sjukförsäk-

ringsavgiftens storlek. Skatteverket anser att Försäkringskassans beslut

även skall innefatta att avgiften skall betalas och att Skatteverket därför

inte skall fatta något särskilt beslut utan endast registrera Försäkringskas-

sans beslut.

Skälen för regeringens förslag : Det är Försäkringskassan som betalar

ut sjukpenning till den försäkrade. Det är därför, enligt regeringens

mening, naturligt att det också är Försäkringskassan som beräknar och

beslutar om den särskilda sjukförsäkringsavgiftens storlek. Försäkrings-

kassan fattar även beslut om betalningsskyldighet. Försäkringskassans

beslut skall anses som ett beskattningsbeslut enligt skattebetalningslagen

(1997:483).

I de flesta fall är det inga större svårigheter för Försäkringskassan att

omgående efter en kalendermånads slut summera samtliga utbetalningar

av sjukpenning som skall hänföras till en viss arbetsgivares avgifts-

underlag. Arbetsgivaren bör därför som regel kunna få beslut om avgif-

tens storlek i början av månaden efter det att sjukpenningen har utgetts. I

en del fall kan det ta längre tid för Försäkringskassan att fastställa

underlaget och avgiften. Detta kan t.ex. bli fallet när en arbetstagare har

mer än en arbetsgivare. Om Försäkringskassan inte hinner medräkna ut-

given sjukpenning för alla arbetstagare i en arbetsgivares avgiftsunderlag

45

får Försäkringskassan fatta beslut på det underlag som finns tillgängligt under den kalendermånad beslut om särskild sjukförsäkringsavgift skall fattas. Försäkringskassan får sedan ompröva beslutet när en mer fullstän- dig beräkning av avgiftsunderlaget kan göras. Om särskilda skäl före- ligger får Försäkringskassan vänta med beslutet till en senare kalender- månad. Särskilda skäl tar sikte på den situationen att Försäkringskassan under kalendermånaden inte kan fastställa något avgiftsunderlag över huvud taget eftersom Försäkringskassan inte hunnit avsluta utredningen beträffande någon arbetstagare hos arbetsgivaren. En sådan situation kan t.ex. uppkomma om en arbetsgivare har endast en arbetstagare som fått sjukpenning under en kalendermånad och beräkningen av hur stor del av denne arbetstagares sjukpenning som skall hänföras till arbetsgivarens avgiftsunderlag är särskilt tidskrävande. Försäkringskassan skall fatta beslut om avgiften även om betalnings- skyldighet inte föreligger med hänsyn till regler om avgiftsbegränsning som finns i avsnitt 6.3. Regeringen har med hänsyn till den förenkling det rimligen bör inne- bära för arbetsgivarna strävat efter att reglerna om förfallotid, besvärs- tider, omprövning av beslut, anstånd m.m. i så stor utsträckning som möjligt skall vara desamma för den särskilda sjukförsäkringsavgiften som för skatter och övriga avgifter som ingår i skattekontosystemet. När det gäller beslutet om särskild sjukförsäkringsavgift föreslås därför att Försäkringskassan särskilt skall ange den förfallodag då inbetalning senast skall ske till skattekontot. Den förfallodag som skall anges är den som infaller 30 dagar efter Försäkringskassans beslut. För att hanteringen skall överensstämma med vad som gäller för övriga skatter och avgifter som ingår i skattekontosystemet bör dock inte andra förfallodagar gälla för den särskilda sjukförsäkringsavgiften än de som gäller för dessa skatter och avgifter. Myndigheterna måste således komma överens om när och på vilket sätt Skatteverket skall få den information som behövs för att kunna inregistrera Försäkringskassans beslut om särskild sjukför- säkringsavgift. Ett sådant beslut om särskild sjukförsäkringsavgift bör gälla omedelbart. Försäkringskassan bör dock helt eller delvis kunna bevilja anstånd med betalningen av den särskilda sjukförsäkringsavgiften om arbetsgivaren begärt omprövning av eller överklagat beslutet och det är tveksamt om beslutet är riktigt. Anstånd får beviljas längst till tre månader efter den dag beslut har fattats med anledning av omprövningen eller överklagan- det. Om en arbetsgivare har betalat in avgiften och det uppstått ett tillgodo- havande på skattekontot genom att Försäkringskassan beviljat anstånd eller att Försäkringskassan omprövat och sänkt avgiften bör arbetsgiva- ren få ränta. Detta kommer att ske automatiskt genom att Försäkringskas- san underrättar Skatteverket om att en betalningsskyldighet inte längre föreligger. I fråga om skatter och andra avgifter gäller att arbetsgivaren debiteras ränta om anstånd beviljats och arbetsgivaren senare blir skyldig att er- lägga avgiften. Det har dock visat sig att det inte är tekniskt möjligt att till januari 2005 åstadkomma ett sådant informationsutbyte mellan För- säkringskassan och Skatteverket att ränta kan beräknas. Regeringen före- slår därför att arbetsgivaren i dessa situationer inte skall vara skyldig att Prop. 2004/05:21 46 betala ränta för anståndstiden. Detta åstadkommes genom att regeln om Prop. 2004/05:21 att den förfallodag som skall anges i Försäkringskassans beslut är den närmaste förfallodagen som inträffar 30 dagar efter Försäkringskassans beslut.

5.6

Omprövning och överklagande

Regeringens förslag : En arbetsgivare som skall betala särskild sjuk- försäkringsavgift skall inte ha rätt att begära omprövning av eller överklaga Försäkringskassans beslut om en arbetstagares rätt till hel sjukpenning enligt 3 kap. 7 § lagen (1962:381) om allmän försäkring. En bestämmelse härom införs i den lagen. Försäkringskassan skall ompröva ett beslut om särskild sjukförsäk- ringsavgift om arbetsgivaren begär det eller om det finns andra skäl att göra det. Försäkringskassan får avstå från att på eget initiativ ompröva ett be- slut om det rör sig om ett mindre belopp. Om en fråga har avgjorts av en allmän förvaltningsdomstol får För- säkringskassan inte ompröva ett beslut såvitt avser den frågan. Dock får en fråga som har avgjorts av en länsrätt eller en kammarrätt om- prövas, om beslutet avviker från rättstillämpningen i ett regerings- rättsavgörande som har meddelats efter beslutet. En arbetsgivare som vill begära omprövning skall göra detta skrift- ligt senast sjätte året efter avgiftsåret. Om arbetsgivaren gör sannolikt att han eller hon har fått kännedom om beslutet först när kortare tid än två månader återstår av det sjätte året efter avgiftsåret skall arbetsgiva- rens begäran ha inkommit inom två månader från den dag arbetsgiva- ren fick kännedom om beslutet. Om begäran om omprövning avser ett beslut om anstånd skall en begäran ha kommit in till Försäkrings- kassan inom två månader räknat från den dag arbetsgivaren fick del av beslutet. En begäran om omprövning skall vara egenhändigt under- tecknad av arbetsgivaren eller dennes ombud. Är den inte det, får För- säkringskassan utfärda ett föreläggande om att begäran skall under- tecknas. Föreläggandet skall innehålla en upplysning om att ompröv- ning inte görs om begäran inte undertecknas. Om Försäkringskassan självmant omprövar ett beslut, får ompröv- ningsbeslut som är till arbetsgivarens fördel meddelas senast sjätte året efter utgången av avgiftsåret. Ett sådant omprövningsbeslut får meddelas även efter denna tid, om det av annat beslut av Försäkrings- kassan eller förvaltningsdomstol framgår att ett beslut är felaktigt. Ett omprövningsbeslut som är till nackdel för arbetsgivaren får inte meddelas senare än under andra året efter utgången av avgiftsåret. Dock får ett sådant beslut fattas senare

1.

om beslutet på grund av skrivfel, räknefel eller annat sådant för- biseende innehåller uppenbar oriktighet, eller

2.

om en ändring föranleds av Försäkringskassans beslut eller en allmän förvaltningsdomstols beslut i ett mål som gäller fråga om underlaget för eller storleken av avgiften för en annan kalendermånad än den som ändringen gäller.

47

För att omprövning till nackdel för arbetsgivaren skall få ske senare än andra året efter utgången av avgiftsåret får det inte framstå som uppenbart oskäligt att ändra beslutet och Försäkringskassan får inte heller ha fattat ett beslut om ändring till arbetsgivarens nackdel som rört samma fråga. Ändringen måste dessutom avse belopp av någon betydelse. En omprövning enligt punkten 1 får meddelas senast sjätte året efter utgången av avgiftsåret. En följdändring som föranleds av Försäkringskassans eller allmän förvaltningsdomstols beslut avseende annan kalendermånad får dock ske senare men senast sex månader efter det beslut som föranleder ändringen. För överklagande av beslut om särskild sjukförsäkringsavgift skall vissa förfarande- och forumregler som finns i taxeringslagen (1990:324) gälla. Försäkringskassans beslut får överklagas hos allmän förvaltnings- domstol av arbetsgivaren och, för det allmänna, av det allmänna om- budet hos Försäkringskassan. För arbetsgivarens överklagande gäller samma tidsfrister som för begäran om omprövning. Det allmänna om- budets överklagande skall ha kommit in inom den tidsfrist som gäller för beslut om en omprövning på initiativ av Försäkringskassan eller efter sådan tid men inom två månader från den dag då det överklagade beslutet meddelades. Vad gäller förfarandet vid överklagande av Försäkringskassans be- slut samt tidsfrister m.m. för överklagande av länsrätts och kammar- rätts beslut i mål om särskild sjukförsäkringsavgift gäller i tillämpliga delar taxeringslagens regler. Ett överklagande av ett beslut av länsrätten i fråga om anstånd med betalning av avgift får prövas av kammarrätten endast om den har meddelat prövningstillstånd.

Promemorians förslag : Överensstämmer med regeringens förslag. I promemorian föreslogs dock att regeln om att arbetsgivaren inte skall ha rätt att begära omprövning av eller överklaga Försäkringskassans beslut om hel sjukpenning skulle införas i den nya lagen om särskild sjukför- säkringsavgift.

Remissinstanserna : Endast ett fåtal remissinstanser har kommenterat förslagen gällande beslut och överklagande. Privattjänstemannakartellen och Riksförsäkringsverket tillstyrker förslaget. Svenskt Näringsliv och Arbetsgivarverket anser att arbetsgivaren även bör få möjlighet att över- klaga beslut om sjukpenning. Lantbrukarnas Riksförbund anser att förla- get kan leda till ökad administration för arbetsgivare, Försäkringskassan och Skatteverket.

Skälen för regeringens förslag : Ett beslut av en allmän försäkrings- kassa enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL) får enligt 20 kap. 11 § samma lag överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. En- ligt 22 § förvaltningslagen (1986:223) får talan föras av den som beslutet angår om det har gått honom emot. En arbetsgivare anses enligt äldre rättspraxis inte ha rätt att överklaga ett beslut om en anställds sjukpen- ning (se rättsfallet TAF 42/1962). I ett senare rättsfall ansågs emellertid en arbetsgivare ha besvärsrätt i mål rörande anspråk på anställds sjukpen- ning, nämligen då arbetsgivarinträde förelåg (FÖD 1987:7). Prop. 2004/05:21 48 När arbetsgivare enligt förslagen i denna proposition åläggs att betala en särskild sjukförsäkringsavgift, baserad på arbetstagares sjukpenning, kan det inte uteslutas att sjukpenningbeslutet skulle angå arbetsgivaren på ett sådant sätt att denne skulle kunna anses ha rätt att överklaga be- slutet. I promemorian föreslogs regler i den nya lagen om särskild sjukförsäk- ringsavgift om att arbetsgivare inte skulle ha rätt att begära omprövning av eller överklaga Försäkringskassans beslut om hel sjukpenning enligt 3 kap. 7 § AFL. Några remissinstanser har invänt mot detta och ansett att arbetsgivaren borde få rätt att klaga på Försäkringskassans beslut om sjuk- penning. I ett sjukpenningärende förekommer i allmänhet uppgifter om den en- skildes hälsotillstånd såsom läkarintyg, sjukhusjournaler etc. Sådana uppgifter är som regel att betrakta som integritetskänsliga. För det fall arbetsgivaren skulle tillerkännas partsställning i ett sjukpenningmål hos allmän förvaltningsdomstol kan en konsekvens härav bli att arbetsgiva- ren med stöd av 43 § förvaltningsprocesslagen (1971:291) jämförd med 14 kap 5 § sekretesslagen (1980:100) som part ges rätt att få del av så- dana uppgifter om de ingår i processmaterialet i målet. Denna konse- kvens är enligt regeringens mening inte önskvärd. Regeringen anser där- för att ett uttryckligt förbud mot att arbetsgivare skall kunna överklaga ett sjukpenningbeslut angående arbetstagaren bör införas. Till skillnad mot vad som föreslogs i promemorian anser regeringen dock att en sådan be- stämmelse lämpligast hör hemma i 20 kap. AFL. Arbetsgivaren bör däremot kunna klaga på själva beslutet om särskild sjukförsäkringsavgift. Det kan till exempel bli aktuellt om arbetsgivaren anser att det inte föreligger ett anställningsförhållande gentemot en viss sjukskriven eller att avgiften blivit för hög med tanke på de inkomster arbetstagaren har från arbetsgivaren. Lagrådet har i sitt yttrande anfört att även om den föreslagna särskilda sjukförsäkringsavgiften enligt svensk rätt är att betrakta som en skatt, torde mål om bestämmande av avgiften i Europakonventionens mening vara att betrakta som mål rörande prövning av civila rättigheter och skyl- digheter. Artikel 6 i konventionen, som behandlar rätten till en rättvis rättegång, blir då enligt Lagrådets uppfattning tillämplig. Lagrådet anför vidare att för att konventionens krav skall anses uppfyllda får ramen för den prövning domstolarna skall göra enligt 24 § lagen om sär- skild sjukförsäkringsavgift inte vara för snäv. En förutsättning för att överklagandeförbudet i den föreslagna paragrafen i AFL skall kunna godtas bör därför enligt Lagrådets uppfattning vara att arbetsgivaren vid ett överklagande av Försäkringskassans beslut enligt lagen om särskild sjukförsäkringsavgift inte bara skall kunna få själva beräkningen av av- giftens storlek prövad utan att han också skall kunna rikta invändningar mot beslutet att tillerkänna den anställde hel sjukpenning. Lagrådet har inte gjort gällande att någon förändring av de i lagråds- remissen lämnade lagförslagen skulle vara påkallad med anledning av det sålunda förda resonemanget. Under förutsättning att artikel 6 i Europakonventionen blir tillämplig och att arbetsgivaren i ett avgiftsmål skulle kunna invända att sjukpen- ningbeslutet är felaktigt uppkommer frågan hur en prövning skulle kunna gestalta sig. I den föreslagna 3 § i propositionens förslag till lag om sär- Prop. 2004/05:21 49 skild sjukförsäkringsavgift, vilken för övrigt överensstämmer med lag- Prop. 2004/05:21 rådsremissens lagförslag, anges att en arbetsgivare skall, med den in- skränkning som följer av den föreslagna avgiftsbegränsningen, betala en särskild sjukförsäkringsavgift när hel sjukpenning enligt 3 kap. 7 § lagen (1962:381) om allmän försäkring har utgetts till arbetstagare hos arbets- givaren. Det är således tillräckligt att hel sjukpenning faktiskt har betalats ut för att avgift skall påföras arbetsgivaren. Försäkringskassan torde där- för inte i motiveringen för beslutet ha anledning att beröra några omstän- digheter som har med sjukpenningbeslutet att göra. Om arbetsgivaren i en begäran om omprövning av avgiftsbeslutet invänder att sjukpenning- beslutet är felaktigt torde det vara ovanligt att en sådan invändning grun- dar sig på någon mer ingående kännedom hos arbetsgivaren om arbets- tagarens medicinska förhållanden. Det bör därför inte vara motiverat att Försäkringskassan i sitt omprövningsbeslut närmare redogör för sådana förhållanden. Om arbetsgivaren däremot redan har vetskap om arbets- tagarens medicinska förhållanden, t.ex. genom att han tidigare tagit del av läkarintyg etc. avseende arbetstagaren, torde något betydande integri- tetsintrång inte kunna anses ske om Försäkringskassan i motiveringen för omprövningsbeslutet berör sådana frågor. Någon rätt för arbetsgivaren att i samband med förfarandet hos Försäkringskassan få del av känsliga handlingar i sjukpenningakten torde inte föreligga. Som Lagrådet påpe- kat kan naturligtvis beslutet om hel sjukpenning inte ändras inom ramen för avgiftsprocessen. Om omprövningsbeslutet sedan överklagas till läns- rätten torde domstolen i de flesta fall kunna ta ställning till rimligheten i arbetsgivarens invändning utan att behöva inhämta ytterligare medicinsk utredning. I de fall då medicinska uppgifter ändå behöver tillföras målet eller då arbetsgivaren först i länsrätten invänder mot sjukpenningbeslutet får det förutsättas att ett noga övervägande görs, mot bakgrund av tillämp- liga sekretessregler, om vilka uppgifter som arbetsgivaren kan få del av. I övrigt bör enligt regeringens mening de processuella reglerna i mål om särskild sjukförsäkringsavgift vara utformade så att de i allt väsentligt motsvarar de som återfinns i skattebetalningslagen (1997:482). Härige- nom vinns den fördelen att arbetsgivare slipper omfattas av olika pro- cessregler för den särskilda sjukförsäkringsavgiften och för andra skatter och avgifter bara av det skälet att beskattningsbesluten fattas av olika myndigheter.

5.7

Debitering och betalning av särskild sjukförsäkringsavgift

Regeringens förslag : Bestämmelserna om debitering och betalning i skattebetalningslagen (1997:483) skall gälla även i fråga om den sär- skilda sjukförsäkringsavgiften.

Promemorians förslag : Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna : Riksförsäkringsverket tillstyrker förslaget och an- ser att det är viktigt att frågan utvärderas och prövas för att avgöra hur debitering och betalning skall ske i framtiden. Skatteverket förutsätter att Försäkringskassan blir den myndighet som skall ha kontakten med be- 50 rörda arbetsgivare och att Skatteverkets roll blir att på skattekontot regi- strera Försäkringskassans beslut.

Skälen för regeringens förslag : När det gäller uppbörden av den sär- skilda sjukförsäkringsavgiften som skall bestämmas av Försäkringskas- san, dvs. den myndighet som fr.o.m. den 1 januari 2005 avses ersätta Riksförsäkringsverket (RFV) och de allmänna försäkringskassorna, är den närmast till hands liggande lösningen att kassan även får ansvaret för att avgiften debiteras och betalas. RFV har emellertid i dag inget till- gängligt uppbördssystem som kan tas över av Försäkringskassan och med hänsyn till den korta tid som står till buds är det inte heller möjligt att ta fram ett sådant system. Inte heller de nuvarande försäkringskas- sorna har något system för uppbörd av avgifter från arbetsgivare. En rimlig lösning är därför att, åtminstone inledningsvis, välja ett redan exi- sterande uppbördssystem. Vid årsskiftet 1997/98 sattes ett nytt uppbördssystem, skattekonto- systemet, i kraft hos skattemyndigheterna. Det innehåller bl.a. bestäm- melser om debitering, redovisning och betalning av skatter och socialav- gifter. Från och med den 1 januari 2004 har Skatteverket övertagit skatte- myndigheternas och Riksskatteverkets uppgifter. Hos Skatteverket, som således numera hanterar skattekontosystemet, finns det ett skattekonto för varje skatt- eller avgiftsskyldig. Samtliga redovisningar, debiteringar och betalningar av de skatter och avgifter som omfattas av skattekonto- systemet registreras på kontot. Främst gäller det F-skatt, innehållen A- skatt, arbetsgivaravgifter och mervärdesskatt. Bokföringen på kontot görs så att kontoställningen kan följas kontinuerligt genom kontoutdrag. Det finns två förfallodagar varje månad. Skatter och avgifter som påförs genom särskilda beskattningsbeslut förfaller till betalning på den för- fallodag som inträffar närmast efter en betalningsfrist på 30 dagar efter beslutsdagen. Betalningar och andra belopp som skall räknas kontohava- ren tillgodo bokförs utan någon avräkningsordning mellan olika skatter och avgifter på skattekontot. Om det finns en skatte- eller avgiftsskuld och det behöver anges vilken skatt eller avgift som är betald eller obe- tald, skall skulden fördelas proportionellt mellan de skatter och avgifter som påförts under den period som är aktuell. Varje månad som det har förekommit en transaktion på kontot skall det stämmas av. Samtliga konton skall stämmas av minst en gång per år. Om det vid avstämningen uppkommer ett underskott innefattar kontoutdraget en betalningsuppmaning. Om beloppet inte betalas inom föreskriven tid lämnas det till kronofogdemyndigheten för indrivning. Med hänsyn till de likheter som det föreslagna systemet med särskild sjukförsäkringsavgift har med de skatter och avgifter på vilka skattekon- tosystemet tillämpas i dag är det enligt regeringen naturligt att i första hand pröva om detta system skulle kunna tillämpas. Här bör också beak- tas de fördelar det rimligen innebär för arbetsgivarna att ett debiterings- system som de redan väl känner till används. Vid en bedömning av om skattekontosystemet skall användas har regeringen dock även beaktat de nackdelar detta skulle innebära. Inom skattekontosystemet är det Skatteverket som bestämmer både underlaget för beräkning av de skatter och avgifter som ingår i systemet och fastställer de belopp som skall betalas. Det innebär exempelvis att en Prop. 2004/05:21 51 arbetsgivare som inte är nöjd med ett debiterat skatte- eller avgiftsbelopp Prop. 2004/05:21 endast har en myndighet att vända sig till vid en begäran om omprövning eller ett överklagande. Genom att låta skattekontosystemet omfatta även den särskilda sjukförsäkringsavgiften införs ett komplicerande moment. Skattekontosystemets relativt komplicerade ränteregler, som bygger på en beräkning dag för dag med hänsyn tagen till eventuella överskott och underskott på kontot, bör också så långt det är möjligt tillämpas på den särskilda sjukförsäkringsavgiften. Detta gäller även i de fall Försäkrings- kassan ändrar ett avgiftsbeslut. Sammantaget anser regeringen att fördelarna med att använda skatte- kontosystemet överväger och föreslår därför med hänsyn till att vare sig RFV eller försäkringskassorna för närvarande har ett användbart system för uppbörden av den särskilda sjukförsäkringsavgiften och att tiden är för kort för att ett sådant system skall hinna utarbetas trots vad som nyss sagts om komplikationer i skattekontosystemet att den särskilda sjukförsäkringsavgiften i ett inledande skede skall debiteras och betalas enligt bestämmelserna i skattebetalningslagen (1997:483). En utvärde- ring bör göras för att dra lärdom av de erfarenheter Skatteverket får av hanteringen av det nya systemet. Avsikten är dock att ett system för de- bitering och betalning av den särskilda sjukförsäkringsavgiften som kan hanteras av Försäkringskassan skall utarbetas så snart som möjligt. Med hänsyn till att det viktigaste syftet med skattekontosystemet är att tillhandahålla ett enkelt uppbördsförfarande för både Skatteverket och de skatt- eller avgiftsskyldiga med enhetliga regler för de skatter och avgif- ter som ingår i systemet, bör inga andra avvikande regler än sådana som är absolut nödvändiga av praktiska skäl gälla för den särskilda sjukför- säkringsavgiften. Det innebär bl.a. att utgångspunkten skall vara att skattebetalningslagens bestämmelser om ränta, företrädaransvar och in- drivning skall gälla för den särskilda sjukförsäkringsavgiften. När det gäller räntebestämmelserna behövs det dock av praktiska skäl göras be- tydande avsteg från den gällande ordningen. Dessa avsteg behandlas när- mare i författningskommentaren, se avsnitt 9.5.

5.8

Arbetsgivarens uppgiftsskyldighet

Regeringens förslag : Arbetsgivaren skall, i samband med att arbets- tagaren sjukanmäls till Försäkringskassan, lämna uppgift om arbets- givarens organisationsnummer, personnummer eller samordnings- nummer, arbetstagarens personnummer eller samordningsnummer samt det datum då sjuklöneperioden började.

Promemorians förslag : I promemorian föreslogs att uppgift om arbetsgivarens namn och adress samt arbetstagarens namn även skulle innefattas i arbetsgivarens uppgiftsskyldighet.

Remissinstanserna : Riksförsäkringsverket tillstyrker förslaget. Arbetsmiljöverket tillstyrker förslaget och anser vidare att arbetsmiljö- verket bör få ta del av dessa uppgifter vid behov. Svenskt Näringsliv an- ser att administrationen av arbetsgruppens förslag inte kommer att kunna skötas enbart genom att arbetsgivaren lämnar sitt organisationsnummer. 52 Näringslivets regelnämnd föreslår att den enskilde själv bör anmäla till Prop. 2004/05:21 Försäkringskassan när hans sjukperiod överskrider sjuklöneperioden.

Skälen för regeringens förslag : För att Försäkringskassan skall kunna identifiera den arbetsgivare som skall betala sjukförsäkringsavgift för en viss försäkrad måste Försäkringskassans register innehålla uppgift om arbetsgivarens organisationsnummer. Dessa är även nödvändiga för det högkostnadsskydd som föreslås i avsnitt 6.3. I lagen (1991:1047) om sjuklön (SjLL) finns i dag regler om arbets- givares skyldighet att till Försäkringskassan anmäla sjukdomsfall som har gett arbetstagare hos honom rätt till sjuklön, om sjukperioden och an- ställningen fortsätter efter sjuklöneperiodens utgång. Enligt 12 § SjLL skall en sådan anmälan göras inom sju kalenderdagar från denna tid- punkt. De sjukanmälningar som Försäkringskassan får i dag från arbets- givare innehåller uppgifter för identifiering av arbetsgivaren och den arbetstagare som sjukanmäls samt uppgift om sjuklöneperiodens första dag. Regelförändringen innebär i denna del ingen förändring mot vad som redan i praktiken råder. För att klara administrationen av medfinan- sieringen behöver Försäkringskassan också ha tillgång till arbetsgivarens organisationsnummer, eller om sådant saknas, arbetsgivarens person- nummer eller samordningsnummer. Regeringen anser att det är mest lämpligt att arbetsgivaren i samband med sjukanmälan till Försäkrings- kassan även lämnar dessa uppgifter. Regeringen vill dock begränsa arbetsgivarens uppgiftsskyldighet till sådana uppgifter som är absolut nödvändiga för Försäkringskassans administration av sjukförsäkringen och den särskilda sjukförsäkringsavgiften. Den nya uppgiftsskyldigheten kommer att omfattas av de sanktionsregler som redan gäller för arbets- givarens sjukanmälan. Arbetsgivarens ansvar för medfinansiering gäller så länge arbetstaga- ren är anställd hos denne. I de fall en anställning upphör för en arbets- tagare som uppbär hel sjukpenning är det viktigt att Försäkringskassan får uppgift om detta. Om inte, kommer arbetsgivaren att påföras särskild sjukförsäkringsavgift till dess att Försäkringskassan på annat sätt får kännedom om att anställningen har avslutats. Får Försäkringskassan uppgiften långt efter det att anställningen har upphört, kan den reglering av avgiftsunderlaget som skall ske komma att medföra onödiga administ- rativa insatser såväl hos arbetsgivaren som hos Försäkringskassan. Både arbetsgivaren och Försäkringskassan är således betjänta av att För- säkringskassan så snart som möjligt får kännedom om när en anställning upphört för den som uppbär hel sjukpenning. Eftersom det även ligger i arbetsgivarens intresse att en uppgift om ändring av anställningsförhål- landen lämnas till kassan, är det regeringens bedömning att någon regle- rad anmälningsskyldighet av detta förhållande inte är nödvändigt. Regeringen vill dock framhålla att det är viktigt att arbetsgivarna får god information om att en sådan anmälan bör göras till Försäkringskassan. 53

5.9

Uppgiftsskyldighet för Försäkringskassan

Prop. 2004/05:21

Regeringens förslag : Försäkringskassan skall på begäran av en

arbetsgivare lämna ut de uppgifter som legat till grund för faststäl-

lande av arbetsgivarens avgiftsunderlag och beslut om avgift under

förutsättning att uppgiften behövs för att kontrollera att beslutet om

avgiftens storlek är riktigt. En ändring görs därför i 7 kap. 7 § sekre-

tesslagen (1980:100) som ger Försäkringskassan möjlighet att lämna

sådana uppgifter till arbetsgivaren.

För att sekretess skall råda för de uppgifter Skatteverket lämnat över

till Försäkringskassan görs en ändring även i 9 kap. 1 § sekretess-

lagen.

Promemorians förslag : Mot bakgrund av den kvoteringsregel som

föreslogs i promemorian innebar förslaget i promemorian att fler uppgif-

ter behövde lämnas ut från Försäkringskassan för att arbetsgivaren skulle

kunna kontrollera att rätt avgift påförts arbetsgivaren.

Remissinstanserna : Riksförsäkringsverket tillstyrker förslaget. Skatte-

verket avstyrker förslaget. Den föreslagna ordningen är enligt Skatte-

verket inte acceptabel vare sig för de anställda eller för de arbetsgivare

som lämnat de berörda uppgifterna. Verket anser att även en mer begrän-

sad uppgift såsom gällande lön från annan arbetsgivare utan att annan

arbetsgivare namnges är ytterligt tveksamt ur sekretessynpunkt. Arbets-

givarverket anser att arbetsgivaren bör få rätt att ta del av den anställdes

diagnos, oavsett om förslaget i övrigt genomförs eller inte. Handikapp-

förbundens samarbetsorganisation och Reumatikerförbundet avstyrker

förslaget om förändringar i sekretessen mellan Försäkringskassan och

arbetsgivaren. Riksförbundet för social och mental hälsa vill lyfta fram

risken med att arbetsgivaren skulle få allt större insyn i den enskildes

diagnos. Man menar att detta kan leda till större marginalisering för

gruppen arbetstagare med psykisk ohälsa.

Skälen för regeringens förslag : Försäkringskassan kommer att han-

tera uppgifter om sjukperioder, sjukpenninggrundande inkomst och ut-

betald sjukpenning i ärenden enligt den föreslagna lagen om särskild

sjukförsäkringsavgift. Uppgifter om att en person är eller har varit sjuk-

skriven är att betrakta som uppgifter om dennes hälsotillstånd. Enligt

7 kap. 7 § första stycket sekretesslagen (1980:100) gäller sekretess hos

bl.a. Försäkringskassan i ärende enligt lagstiftningen om allmän försäk-

ring, allmän pension, arbetsskadeförsäkring eller handikappersättning

och vårdbidrag eller om annan jämförbar ekonomisk förmån för enskild,

eller om läkarvårdsersättning eller ersättning för sjukgymnastik, för upp-

gift om någons hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden, om det

kan antas att den som uppgiften rör eller någon honom eller henne när-

stående lider men om uppgiften röjs. Eftersom den föreslagna lagen om

särskild sjukförsäkringsavgift reglerar arbetsgivarens finansiering av

sjukpenningen skulle man kunna hävda att ärenden enligt den nya lagen

borde falla under begreppet "ärende enligt lagstiftningen om allmän för-

säkring" i 7 kap. 7 §. Det kan emellertid ifrågasättas om så är fallet. En-

ligt förarbetena till bestämmelsen faller ärenden om beräkning och upp-

börd av arbetsgivaravgifter utanför paragrafens tillämpningsområde

(prop. 1979/80:2 Del A s. 189). Vidare reglerades ursprungligen utbetal-

54

ningen av arvoden till läkare och sjukgymnaster i lagen om allmän för- säkring (1962:381). När denna reglering bröts ut ur lagen och i stället reglerades i lagen (1993:1651) om läkarvårdsersättning och lagen (1993:1652) om ersättning för sjukgymnastik ansåg socialutskottet att kopplingen till lagen om allmän försäkring frångåtts och att sekretessbestämmelsen i 7 kap. 7 § behövde kompletteras för att uppgifterna om enskildas person- liga förhållanden i ärenden enligt de nya lagarna skulle erhålla ett sekre- tesskydd. Av detta skäl lades passusen "eller om läkarvårdsersättning eller ersättning för sjukgymnastik" till i paragrafens första stycke (bet. 1993/94:SoU14, s. 28). Eftersom lagen om särskild sjukförsäkrings- avgift utgör en egen lag och inte reglerar en enskilds rätt till en ekono- misk förmån utan arbetsgivarens ansvar för finansiering av densamma, anser regeringen att särskild sjukförsäkringsavgift, i likhet med läkar- vårdsersättning och ersättning för sjukgymnastik, uttryckligen bör anges i 7 kap. 7 § första stycket sekretesslagen, så att den enskilde erhåller samma sekretesskydd för känsliga uppgifter i sådana ärenden som i ärenden om sjuk- penning. För att Försäkringskassan skall kunna handlägga ärenden om begräns- ning av uttaget av särskild sjukförsäkringsavgift (se avsnitt 6.3) behöver Försäkringskassan få uppgift om lönekostnad hos arbetsgivaren. De upp- gifter om avgiftspliktiga ersättningar som lämnas av arbetsgivare till Skatteverket enligt lagen socialavgiftslagen (2000:980) omfattas av sek- retess hos Skatteverket enligt 9 kap. 1 § sekretesslagen. Enligt 14 kap. 1 § sekretesslagen hindrar dock inte sekretess att uppgift lämnas till myndighet om uppgiftsskyldighet följer av lag eller förordning. En be- stämmelse om skyldighet för Skatteverket att på begäran av Försäkrings- kassan lämna ut uppgifter om arbetsgivarens lönekostnad bör därför infö- ras i lagen om särskild sjukförsäkringsavgift. De uppgifter som Skatteverket kommer att överlämna till Försäkrings- kassan ingår i beskattningsdatabasen enligt lagen (2001:181) om be- handling av uppgifter i Skatteverkets beskattningsverksamhet. Enligt 9 kap. 1 § första stycket andra meningen sekretesslagen gäller sekretess i myndighets verksamhet som avser förande av eller uttag ur bl.a. den databasen för uppgifter som har tillförts databasen samt hos kommun eller landsting för uppgift som har lämnats dit i ett ärende om förhands- besked i skatte- eller taxeringsfråga. Eftersom Försäkringskassan inte får direktåtkomst till de begärda uppgifterna i beskattningsdatabasen utan uppgifterna avses bli överlämnade från Skatteverket genom ADB- medium blir nämnda sekretessbestämmelse inte direkt tillämplig hos Försäkringskassan. Sekretessbestämmelsen bör därför kompletteras så att sekretess som råder hos Skatteverket även kommer att gälla hos Försäk- ringskassan för uppgift som har lämnats dit i ett ärende om särskild sjuk- försäkringsavgift. För att en arbetsgivare skall kunna ta ställning till om ett beslut från Försäkringskassan om skyldighet att betala en del av den anställdes sjuk- penning är riktigt, bör arbetsgivaren ges möjlighet att få ta del av de upp- gifter på vilka Försäkringskassan grundat sitt beslut. De uppgifter som arbetsgivaren kan få ta del av bör dock begränsas till uppgifter om de in- komster i pengar från arbetsgivaren som Försäkringskassan beaktat och under vilken period sjukpenning utbetalats. Diagnos, funktionsnedsätt- ning eller liknande uppgifter utgör således inte sådana uppgifter som Prop. 2004/05:21 55 arbetsgivaren behöver för att kunna kontrollera om avgiften är korrekt. I Prop. 2004/05:21 praktiken innebär förslaget att Försäkringskassan får lämna ut uppgifter som normalt redan bör finnas hos arbetsgivaren. De synpunkter Skatte- verket har anfört avser det informationsbehov som var förknippat med den i promemorian föreslagna kvoteringsregeln. Eftersom regeringen föreslår en annan lösning får Skatteverkets synpunkter i detta avseende anses tillgodosedda. Som nämnts ovan föreslås att 7 kap. 7 § sekretess- lagen skall kompletteras så att samma sekretess till skydd för enskilds personliga förhållanden som gäller hos Försäkringskassan i ärenden om sjukpenning även skall gälla i ärenden om särskild sjukförsäkringsavgift. För att ovan nämnda uppgifter skall kunna lämnas från Försäkringskas- san till arbetsgivaren behöver således sekretessbrytande bestämmelser in- föras. I de fall arbetsgivaren är en myndighet kan en sekretessbrytande uppgiftsskyldighet införas genom en bestämmelse i den föreslagna lagen om särskild sjukförsäkringsavgift (jfr 14 kap. 1 § sekretesslagen). I de fall det rör sig om en privat arbetsgivare måste dock den sekretessbry- tande bestämmelse införas i sekretesslagen (jfr 1 kap. 2 § sekretesslagen). En sådan bestämmelse bör lämpligen införas i 7 kap. 7 § fjärde stycket sekretesslagen där andra motsvarande sekretessbrytande bestämmelser avseende socialförsäkringslagstiftningen är införda. Meddelarfrihet I 16 kap. 1 § sekretesslagen finns de tystnadsplikter uppräknade som har företräde framför principen om meddelarfrihet. dvs. rätten enligt 1 kap. 1 § tredje stycket tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 2 § yttrandefrihets- grundlagen att lämna uppgifter i vilket ämne som helst i de medier som de båda grundlagarna omfattar. Denna frihet är begränsad när det gäller uppgifter som omfattas av sekretess enligt 9 kap. 1 § sekretesslagen. Regeringen anser att frågan om meddelarfrihet för uppgifter om arbets- givarens lönekostnader bör regleras på samma sätt hos Försäkringskassan som hos Skattemyndigheten. Så som 16 kap. 1 § är utformad behövs ingen ändring i denna bestämmelse för att detta resultat skall uppnås. När det gäller uppgifter som omfattas av sekretess enligt 7 kap. 7 § är med- delarfriheten inte inskränkt. Det saknas anledning att behandla motsva- rande uppgifter i ärenden om särskild sjukförsäkringsavgift på annat sätt.

5.10

Tystnadsplikt hos arbetsgivare

Regeringens förslag : Tystnadsplikt skall gälla för den som i en arbetsgivares verksamhet befattar sig med frågor som gäller arbets- givares skyldighet att betala särskild sjukförsäkringsavgift.

Promemorians förslag : Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna : Remissinstanserna har huvudsakligen avstått från att yttra sig i denna fråga. Riksförsäkringsverket tillstyrker dock försla- get.

Skälen för regeringens förslag : När ansvaret för medfinansiering läggs på arbetsgivaren innebär detta med undantag för offentlig verk- 56 samhet att bestämmelserna i sekretesslagen (1980:100) inte blir Prop. 2004/05:21 tillämpliga på integritetskänsliga uppgifter som kan komma att lämnas i samband med sjukfall som omfattas av de nya reglerna. Regeringen anser att utgångspunkten måste vara att de nya reglerna inte får innebära en försämring av möjligheterna att garantera att uppgifter om enskildas per- sonliga förhållanden inte röjs obehörigen. I det nuvarande regelsystemet för sjuklön enligt lagen (1991:1047) om sjuklön (SjLL) finns bestämmelser som gäller tystnadsplikt om anställdas hälsotillstånd eller personliga förhållanden i övrigt som framkommer i samband med hantering av läkarintyg och försäkran för sjuklön. Även sådan information som en arbetsgivare kan få om den anställde vid be- räkning och beslut om särskild sjukförsäkringsavgift kan vara av sådan art att det kan beröra den enskildes personliga integritet. Av detta skäl anser regeringen att det även i lagen om särskild sjukförsäkringsavgift bör införas bestämmelser om tystnadsplikt. Bestämmelserna om tystnadsplikt innebär inga inskränkningar i arbetsgivarens skyldighet att lämna uppgifter som framgår lagar och för- ordningar. 5.11 Ikraftträdande

Regeringens förslag : Bestämmelserna skall träda i kraft den 1 januari

2005. Sjukpenning som betalas ut efter ikraftträdandet men avser tid

före ikraftträdandet skall dock inte medräknas i avgiftsunderlaget.

Beslut avseende den särskilda sjukförsäkringsavgiften får fattas

senast under april månad för månaderna januarimars 2005.

Promemorians förslag : Överensstämmer med regeringens.

Remissinstanserna : Riksförsäkringsverket tillstyrker förslaget. Flera

remissinstanser, främst kommuner, anser att förslaget enbart bör omfatta

sjukfall som inträffat efter den 1 januari 2005. Även Företagarna anser

att förslaget enbart bör omfatta sjukfall som inträffat efter den 1 januari

2005. Arbetsgivarverket ifrågasätter den korta genomförandetiden. Verket

anser att tidpunkten bör skjutas upp så att både arbetsgivare och Försäk-

ringskassan får tid att utveckla erforderliga system för debitering och betal-

ning av sjukförsäkringsavgiften. Även Försäkringskassornas Förbund ifråga-

sätter tidpunkten för genomförandet. Man framhåller att arbetsbelast-

ningen på försäkringskassorna är hög och att den pågående omorganisa-

tionen inför den nya myndigheten kan förvärra denna.

Skälen för regeringens förslag : Mot bakgrund av riksdagens mål för

ökad hälsa i arbetslivet bedömer regeringen att det är nödvändigt att ett

förändrat kostnadsansvar för arbetsgivare träder i kraft så snabbt som

möjligt.

Bestämmelserna bör därför träda i kraft den 1 januari 2005 och omfatta

sjukpenning som avser tid från och med denna tidpunkt och senare. Det

innebär att arbetsgivarens medfinansiering gäller både de sjukfall som

anmäls efter att lagen trätt i kraft och de sjukfall som pågår vid tidpunk-

ten för ikraftträdandet. För de sjukfall som redan pågår den 1 januari

2005 kommer således inte någon avgift att tas ut på den sjukpenning som

avser tid före ikraftträdandet även om den utbetalas under 2005 eller

senare.

57

Tiden mellan riksdagens beslut och ikraftträdandet kommer att bli kort. Prop. 2004/05:21 Försäkringskassans arbetsbörda blir initialt betydande då bland annat register måste uppdateras med arbetsgivaruppgifter beträffande de sjuk- fall som pågår vid den nya lagens ikraftträdande. Regeringen föreslår därför att Försäkringskassan får möjlighet att vänta med att fastställa underlaget och besluta om den särskilda sjukförsäkringsavgiften avseende månaderna januarimars 2005 till i april 2005. 6 Högkostnadsskydd

6.1

Nuvarande skydd för mindre arbetsgivare

6.1.1

Högkostnadsskydd

I enlighet med regeringens förslag beslutade riksdagen våren 2003 att

förlänga sjuklöneperioden från 14 till 21 dagar (prop. 2002/03:100,

bet. 2002/03:FiU21, rskr. 2002/03:235). Samtidigt beslutades att ett hög-

kostnadsskydd för arbetsgivare med en årlig lönesumma om högst

160 prisbasbelopp skulle inrättas. Högkostnadsskyddet infördes i lagen

(1991:1047) om sjuklön. Högkostnadsskyddet innebär att arbetsgivaren

ersätts för den del av sjuklönekostnaden som överstiger ett sjuklönetak.

Detta tak utgörs av ett belopp som motsvarar 90 procent av den genom-

snittliga sjuklönekvoten för samtliga arbetsgivare. Ersättning lämnas för

arbetsgivares sjuklönekostnad som uppkommit dag 221, samt för arbets-

givaravgifter, allmän löneavgift och särskild löneskatt.

Ersättning utges i olika intervall med lägre ersättning för de större

företagen. Arbetsgivare som har upp till 100 prisbasbelopp i lönekostna-

der har rätt till ersättning för hela det överskjutande beloppet, arbets-

givare som har lönekostnader mellan 100 till 130 prisbasbelopp har rätt

till 75 procent av den överskjutande sjuklönekostnaden och slutligen

arbetsgivare som har lönekostnader som överstiger 130, men inte 160 pris-

basbelopp, har rätt till 50 procents ersättning.

Riksförsäkringsverket har fastställt att den genomsnittliga sjuklöne-

kostnaden skall vara 1,5 procent för år 2003.

Arbetsgivarna ansöker om ersättning för sjuklönekostnader i efterhand.

För 2003 kan de ansöka t.o.m. den 30 juni 2004 och för 2004 kommer de

att kunna ansöka t.o.m. den 31 mars 2005. Ansökan om förskott kan

göras under kalenderåret om en arbetsgivare redan före kalenderårets ut-

gång uppfyller villkoren för rätt till ersättning.

I samband med införandet av högkostnadsskyddet bedömde regeringen

att en anmälan till EU-kommissionen enligt artikel 88.3 i EG-fördraget

skulle bli nödvändig. Därmed förutsattes också att tillämpningen av hög-

kostnadsskyddet skulle behöva anstå till dess att kommissionen prövat

anmälan och lämnat sitt godkännande. Regeringen anmälde högkost-

nadsskyddet till EU-kommissionen i april 2003. Kommissionens pröv-

ning visade att regeringen korrekt hade bedömt EG-reglernas relevans i

sammanhanget men att högkostnadsskyddet i vissa avseenden var pro-

blematiskt från gemenskapssynpunkt. Något villkorslöst godkännande

kunde inte komma ifråga. Först efter det att regeringen underrättat kom-

missionen

om att det anmälda högkostnadsskyddet skulle tillämpas

58

längst till utgången av 2004 kunde kommissionen godkänna åtgärden. Prop. 2004/05:21 Kommissionens beslut togs i december 2003.

6.1.2

Sjuklöneförsäkringen

I dag finns en frivillig småföretagsförsäkring mot kostnader för sjuklön. Enligt den tidigare lydelsen av 17 § lagen om (1991:1047) om sjuklön kunde denna försäkring tecknas av en arbetsgivare vars sammanlagda lönekostnader inte beräknas överstiga 130 prisbasbelopp. I samband med införandet av högkostnadsskyddet som infördes den 1 juli 2003 upphörde möjligheten för arbetsgivare som inte tidigare tecknat försäkring att an- sluta sig. Försäkringen gäller dock för arbetsgivare som anslutit sig före införandet av högkostnadsskyddet och som fortsätter att betala försäk- ringspremien. Premien betalas in kvartalsvis i förskott och ersättningen för sjuklöne- kostnaderna utbetalas till arbetsgivarna i efterskott efter skriftlig ansökan. Ersättningen betalas inte för de två första dagarna med sjuklön efter full- gjord karensdag i varje sjuklöneperiod och inte heller för sjuklönekost- nader för anställd som omfattas av särskilt högriskskydd.

6.2

Skydd under sjuklöneperioden

Regeringens förslag : Högkostnadsskyddet i lagen (1991:1047) om sjuklön upphävs den 1 januari 2005. Sjuklöneförsäkringen öppnas åter för anslutning den 1 januari 2005. En arbetsgivare som tecknar försäk- ringen under januari 2005 ges möjlighet att välja att den skall gälla fr.o.m. den 1 januari 2005.

Promemorians förslag : Överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna : Riksförsäkringsverket, Försäkringskassornas Förbund och Privattjänstemannakartellen tillstyrker förslaget. Svenskt Näringsliv och Företagarna anser att det har visat sig att försäkringen är alltför dyr för enskilda företag. Även Företagarförbundet menar att teck- nandet av separata försäkringar är kostsamt och tidskrävande för de en- skilda företagen. SACO ställer sig tveksam till att skyddet för småföreta- gen är tillräckligt.

Skälen för regeringens förslag : Regeringen föreslog i 2003 års eko- nomiska vårproposition att sjuklöneperioden skulle förlängas från 14 till 21 dagar (prop. 2002/03:100, utgiftsområde 10, avsnitt 7.2.9). Ändringen trädde i kraft den 1 juli 2003. I budgetpropositionen för 2004 framförde regeringen att när ett system baserat på ekonomiska drivkrafter har införts kan kostnaderna för ohälsan reduceras (prop. 2003/04:01, utgiftsområde 10, avsnitt 3.6.3). Av propositio- nen framgår vidare att regeringen därför avsåg att under 2004 återkomma med ett förslag till tidpunkt för bl.a. ett slopande av den tredje sjuklöne- veckan, samt en höjning av beräkningsgrunden för SGI. Nuvarande högkostnadsskydd i lagen om sjuklön har endast accepte- rats som förenligt med EG-rätten i form av en tidsbegränsad åtgärd till 59 utgången av 2004. Mot denna bakgrund föreslås att högkostnadsskyddet Prop. 2004/05:21 avskaffas. Skyddet för mindre företag som föreslås inrättas i samband med ett ökat medfinansieringsansvar för sjukpenningen ersätter inte mindre arbetsgivares behov av skydd mot sjuklönekostnader. Behovet av att för- säkra sig mot höga sjuklönekostnader kvarstår. Ett sätt att möta detta be- hov är att åter öppna den tidigare gällande sjuklöneförsäkringen för an- slutning. Några ändringar i sjuklöneförsäkringen jämfört med den som gällde fram till den 1 juli 2003 föreslås inte. En övergångsbestämmelse införs dock med innebörden att den arbetsgivare som tecknar försäk- ringen under januari 2005 ges möjlighet att välja att den skall gälla fr.o.m. den 1 januari 2005.

6.3

Vissa begränsningar i uttaget av den särskilda

sjukförsäkringsavgiften

Regeringens förslag : Betalningsskyldighet för den särskilda sjukför-

säkringsavgiften skall inträda för avgifter som under ett avgiftsår

överstiger 12 000 kronor. När de sammanlagda avgifterna under av-

giftsåret överstiger ett belopp som motsvarar fyra procent av arbets-

givarens sammanlagda lönekostnader för det året föreligger ingen

ytterligare betalningsskyldighet. I de sammanlagda avgifterna inräknas

även de 12 000 kronor för vilka betalningsskyldighet inte föreligger.

Med sammanlagda lönekostnader avses sådana avgiftspliktiga er-

sättningar som anges i 2 kap. 24 § socialavgiftslagen (2000:980), be-

räknade för avgiftsåret.

Försäkringskassan får besluta att arbetsgivaren tills vidare inte skall

betala ytterligare avgift om det finns förutsättningar att anta att den

avgift som redan har tagits ut uppgår till ett belopp som kan komma

att överstiga fyra procent av arbetsgivarens sammanlagda lönekostna-

der för avgiftsåret.

Försäkringskassan skall året efter avgiftsåret stämma av den för

arbetsgivaren sammanlagda avgiften mot dennes lönekostnader under

avgiftsåret. För att avstämning skall kunna göras skall Skatteverket på

begäran av Försäkringskassan lämna ut det underlag som på årsbasis

legat till grund för beräkning av arbetsgivaravgifter för sådana arbets-

givare som debiterats särskild sjukförsäkringsavgift.

En eventuell justering av avgiften sker genom att Försäkringskassan

fattar ett särskilt beslut om detta senast den 30 juni året efter avgifts-

året. Om ett för högt belopp har tagits ut skall mellanskillnaden kredi-

teras arbetsgivarens skattekonto per den 1 januari året efter avgiftsåret.

Om ett för lågt belopp har tagits ut debiteras arbetsgivaren det reste-

rande beloppet den förfallodag som inträffar trettio dagar efter det att

beslutet meddelades.

I lagen (2004:000) om särskild sjukförsäkringsavgift definieras av-

giftsår som det kalenderår under vilken avgift skall betalas.

Promemorians förslag : Överensstämmer med regeringens förslag. I

förhållande till promemorian har dock reglerna om avstämning och

reglering till följd av den övre gränsen för avgiftsuttaget konkretiserats.

60

Remissinstanserna : Riksförsäkringsverket, LO, Försäkringskassornas Förbund, Statens folkhälsoinstitut, Privattjänstemannakartellen och Läkarförbundet tillstyrker förslaget. TCO tillstyrker också förslaget även om man anser det vara en otymplig lösning. Svenskt Näringsliv och Företagarna anser att ett fribelopp för små företag måste uppgå till två basbelopp. Svenskt Näringsliv menar också att maxregeln innebär att ett företag kan komma att behöva betala cirka åtta gånger mer än den genomsnittliga kostnaden för medfinansieringen. Lantbrukarnas Riksförbund (LRF) anser att fribeloppet borde vara högre än vad arbetsgruppen föreslagit. Man menar vidare att företag kan komma att få problem eftersom högkostnadsskyddet skall fastställas efter varje beskattningsår. Detta kan enligt LRF innebära likviditetsproblem för arbetsgivare. Svenska Kommunförbundet och Landstingsförbundet anser att förslaget är felriktat och fel utformat. Man menar att det kan komma att bli förödande för kommuner och landsting. Det kommer att inbjuda till bolagisering eller outsourcing av de delar av verksamheten som uppvisar hög sjukfrånvaro. Hammarö kommun anser att gränsen måste vara lägre än de föreslagna fyra procenten. Konjunkturinstitutet avstyrker förslaget om vissa be- gränsningar i uttaget. Om ett sådant förslag ändå införs anser Konjunk- turinstitutet att fribeloppet bör vara lägre än 12 000 kronor. Näringslivets regelnämnd (NNR) menar att förslaget är en potentiell källa till kompli- cerat uppgiftslämnande. NNR föreslår en annan lösning där Skatteverket får i uppgift att fortlöpande iaktta skyddsgränsen med ledning av det be- lopp som arbetsgivaren deklarerar på den månatliga skattedeklarationen.

Skälen för regeringens förslag : Ett mer direkt arbetsgivaransvar för sjukpenningkostnaderna innebär att arbetsgivarna ges möjlighet att på- verka sina kostnader. Kostnadsansvaret är förenat med vissa risker för i första hand företag med ett mindre antal anställda. Det är ofta svårare för mindre arbetsgivare att omfördela arbetsuppgifter inom verksamheten och därför är de sannolikt mer känsliga för de produktionsavbrott som sjukfrånvaron kan innebära. Det kan också vara så att ett litet företag inte har de ekonomiska marginaler som krävs för att kunna hantera oförut- sedda rörliga kostnader. Utan ett bra högkostnadsskydd för sådana arbetsgivare skulle ett ökat medfinansieringsansvar kunna påverka företagens vilja och möjligheter att växa. Företagens investeringsbeslut och handlande styrs av riskbe- dömningar. En avvägning görs mellan en investerings förväntade avkast- ning och de eventuella risker som är förknippade med densamma. Med- finansieringsansvaret är ett sådant ekonomiskt risktagande som företagen måste beakta när de överväger att anställa personal. Det är därför motiverat att staten tillhandahåller någon form av skydd för de företag som kan komma att drabbas hårt ekonomiskt av medfinan- sieringen, i första hand mindre företag. Ett sådant skydd måste utformas så att det står i överensstämmelse med EG:s statsstödsregler. Gemenskapens s.k. statsstödsregler är tillämpliga på sådana åtgärder i medlemsstaterna som innebär ett gynnande av vissa företag med statliga medel och där konkurrens och samhandel inom EU kan komma att på- verkas. Åtgärder som däremot är generella till sin karaktär och som inte innebär ett gynnande av vissa företag faller utanför statsstödsreglerna. Det högkostnadsskydd som förra året anmäldes till kommissionen hade Prop. 2004/05:21 61 sådan utformning att endast vissa mindre arbetsgivare berördes. Åtgärden kom därför att falla under statsstödsreglerna och kunde endast verkställas i enlighet med de särskilda villkor som kommissionen fann lämpliga att föreskriva. Erfarenheterna av den genomförda prövningen är sådana att starka skäl talar för att utformningen av ett kostnadsskydd bör vara sådant att stats- stödsreglerna inte behöver tillämpas över huvud taget. Ett system bör där- för utformas som en generell åtgärd och inte riktas selektivt mot vissa an- givna kategorier av arbetsgivare. Ett högkostnadsskydd bör vidare utformas så att lösningen blir så enkel som möjlig att administrera för såväl arbetsgivarna som berörda myndig- heter. Mot denna bakgrund föreslår regeringen ett skydd bestående av ett fri- belopp i kombination med ett högkostnadsskydd som täcker kostnader över en viss andel av lönesumman. Regeringens förslag innebär att arbetsgivaren blir betalningsskyldig för den särskilda sjukförsäkringsavgiften först sedan de sammanlagda av- gifterna för arbetsgivaren överstiger 12 000 kronor per avgiftsår (det kalenderår under vilken avgift skall betalas). Förslaget innebär också att när de sammanlagda avgifterna överstiger ett belopp som motsvarar fyra procent av en arbetsgivarens sammanlagda lönekostnader under avgifts- året föreligger ingen ytterligare betalningsskyldighet. Vid beräkningen skall även fribeloppet medräknas som avgift. I de samlade lönekostna- derna medräknas inte arbetsgivaravgifterna. Försäkringskassan måste få uppgift om arbetsgivarens lönekostnader för att kunna tillämpa regeln om det maximala avgiftsuttaget. Dessa upp- gifter bör lämpligen inhämtas från Skatteverket. Lönekostnaden definie- ras därför på ett sådant sätt att befintliga uppgifter hos Skatteverket kan användas. Skatteverket bör under det första halvåret efter avgiftsåret till Försäkringskassan kunna lämna ut de uppgifter Försäkringskassan behö- ver. Att sekretess skall gälla för de uppgifter som Försäkringskassan får från Skatteverket framgår av avsnitt 5.9. För att undvika att mindre företag får likviditetsproblem till följd av extremt höga kostnader i form av särskild sjukförsäkringsavgift ges För- säkringskassan möjlighet att även under avgiftsåret kunna besluta att arbetsgivaren inte skall behöva betala ytterligare avgift eftersom arbets- givaren redan bedöms ha blivit betalningsskyldig för ett belopp som tro- ligen kommer att överstiga den maximala gränsen. I sådana fall bör det ankomma på den enskilde arbetsgivaren att meddela Försäkringskassan att sådant förhållande råder och förse Försäkringskassan med de uppgif- ter som behövs för Försäkringskassans prövning. Försäkringskassan skall året efter avgiftsåret stämma av beslutade av- gifter mot arbetsgivarens lönekostnader. Under det första halvåret efter avgiftsåret sker många ändringar av underlaget för arbetsgivaravgifter och Försäkringskassan ges därför möjlighet att vänta med beslutet till den 30 juni året efter avgiftsåret. Framkommer vid avstämningen att den avgift som tagits ut under av- giftsåret överstiger maximinivån skall mellanskillnaden återbetalas. Det sker genom ett särskilt beslut och det överskjutande beloppet krediteras arbetsgivarens skattekonto per den 1 januari året efter avgiftsåret. Regeringen anser att det är rimligt att arbetsgivaren tillgodoräknas ränta Prop. 2004/05:21 62 fr.o.m. den tidpunkt det är möjligt att beräkna om maximigränsen är tillämp- Prop. 2004/05:21 lig. Har Försäkringskassan under avgiftsåret beslutat att ytterligare särskild sjukförsäkringsavgift inte behöver betalas tills vidare och det vid av- stämningen visar sig att för låg avgift har tagits ut skall arbetsgivaren de- biteras mellanskillnaden. Beloppet skall betalas senast den förfallodag som infaller 30 dagar efter Försäkringskassans beslut. Ränta debiteras inte för förfluten tid. Det belopp som arbetsgivaren till följd avstäm- ningen åläggs att betala skall vid tillämpningen av maximigränsen hän- föras till det avgiftsår beslutet avser. Detta skall även gälla avgift som återbetalas till arbetsgivaren. Samtliga arbetsgivare får tillgodoräkna sig fribeloppet och högkost- nadsskyddet. Den relativa betydelsen av fribeloppet blir större för de mindre företagen eftersom beloppet i genomsnitt utgör en större andel av dessa arbetsgivares sjukpenningkostnad. Skyddet utgör en generell regel med automatisk verkan som riktar sig till samtliga arbetsgivare på lika villkor och omfattas därför inte av EG:s statsstödsregler. Det föreslagna fribeloppet motsvarar ungefär den genomsnittliga med- finansieringen för en arbetsgivare om en arbetstagare är sjukskriven i ett halvår. Även gränsen för högkostnadsskyddet är avgörande för hur många arbetsgivare som kan få ta del av det. Regeringens har bedömt att en lämplig nivå där högkostnadsskyddet skall träda in är då den särskilda sjukförsäkringsavgiften, inklusive fribeloppet, överstiger fyra procent av arbetsgivarens totala lönesumma. Effekten av förslaget blir att de flesta företag med en anställd inte behöver betala någon avgift alls eftersom skyddets nedre och övre gräns kommer att överlappa varandra. Regeringens bedömning är att fribeloppet ger mindre arbetsgivare ett bra skydd mot risken att drabbas av oförutsedda utgifter. Majoriteten av arbetsgivarna med 119 anställda har i dagsläget inga anställda som är sjukskrivna längre än två veckor. För arbetsgivare med 119 anställda, som skulle få betala särskild sjukförsäkringsavgift givet dagens sjuk- skrivningar, skulle cirka en fjärdedel få sina kostnader reducerade fullt ut med hjälp av fribeloppet. Högkostnadsskyddet bör ge de mindre företagen ett bra skydd mot extremt höga kostnader. Flera arbetsgivarorganisationer har i sina remissvar föreslagit att fri- beloppet skulle vara betydligt högre. Regeringen menar att ett fribelopp på exempelvis två basbelopp skulle kraftigt urholka de drivkrafter som medfinansieringen syftar till. Ett fribelopp av denna storlek skulle betyda relativt sett mindre för små företag, men skulle vara betydligt dyrare och innebära att sjukförsäkringsavgiften skulle kunna sänkas i betydligt mindre utsträckning. Fribeloppet och högkostnadsskyddet bör inte belasta statsbudgeten. Modellen utformas så att sänkningen av sjukförsäkringsavgiften, som betalas enligt socialavgiftslagen (2000:980), blir lägre jämfört med en modell utan skydd. Bestämmelser om ikraftträdande finns i avsnitt 5.11. 63

7

Sänkning av sjukförsäkringsavgiften

Prop. 2004/05:21

Regeringens förslag : Sjukförsäkringsavgiften i socialavgiftslagen (2000:980) sänks för samtliga arbetsgivare med 0,24 procentenheter. Det sammanlagda avgiftsuttaget för arbetsgivarna, inklusive allmän löneavgift, sänks därmed från 32,70 till 32,46 procent.

Promemorians förslag : Överensstämmer med regeringens förslag. I promemorian angavs dock inte med vilken procentenhet sjukförsäkrings- avgiften skulle sänkas då arbetsgruppen ansåg att detta borde anstå till dess prognoserna för underlaget för arbetsgivaravgifter och sjukförsäk- ringsutgifter i budgetpropositionen för 2005 fanns tillgängliga.

Remissinstanserna : Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget om en sänkning av sjukförsäkringsavgiften, däribland Riksförsäkringsverket, Försäkringskassornas förbund, Kammarkollegiet, LO och Läkarförbundet. Inga remissinstanser har avstyrkt förslaget om en sänkning av sjuk- försäkringsavgiften. Flera instanser har dock kommenterat det faktum att nivån på sänkningen inte preciserats i arbetsgruppens förslag. Svenskt Näringsliv anser det anmärkningsvärt att regeringen remitterat förslaget utan att klart ange vilka effekterna blir avseende sjukförsäkringsavgiften. Svenska kommunförbundet och Landstingsförbundet anser att det är an- märkningsvärt att det saknas uppgifter på hur mycket sjukförsäk- ringsavgiften skall sänkas. Förbunden menar vidare att det kommer att leda till en nettokostnadsökning för kommuner och landsting. Stockholms läns landsting anser att kostnaderna för landstinget är svåra att beräkna i dagsläget. Företagarförbundet anser att sänkningen av sjukförsäkrings- avgiften måste uppgå till minst 5,5 procent för småföretagen. Detta mot- svarar enligt Företagarförbundet kostnadsökningen för högkostnads- skyddet när arbetsgivaravgifterna inkluderats.

Skälen för regeringens förslag : Arbetsgivarna betalar i dag genom sjukförsäkringsavgiften statens utgifter för bl.a. sjukpenning och in- komstrelaterad sjuk- och aktivitetsersättning. Sjukförsäkringsavgiften i arbetsgivaravgifterna beräknas årligen utifrån prognostiserade sjukför- säkringsutgifter och avgiftsunderlaget för sjukförsäkringsavgiften, där avgiftsunderlaget utgörs av summan av alla löner och skattepliktiga för- måner som betalas ut under ett år. Införandet av medfinansiering på 15 procent kommer inte att innebära någon generell övervältring på arbetsgivarkollektivet då de ökade kost- naderna till följd av den särskilda sjukförsäkringsavgiften, skall uppvägas av en sänkning av sjukförsäkringsavgiften i socialavgiftslagen (2000:980). Det föreslagna fribeloppet, högkostnads- och högriskskyddet skall finan- sieras inom reformen. Detta i sin tur medför att intäkterna från den sär- skilda sjukförsäkringsavgiften blir lägre än vad som annars vore fallet, varmed sänkningen av sjukförsäkringsavgiften blir något mindre. Intäkterna från den särskilda sjukförsäkringsavgiften beräknas uppgå till omkring 2,49 miljarder kronor 2005. I detta har avdrag gjorts för fri- belopp, högkostnads- och högriskskydd som minskar intäkterna med 0,43 miljarder kronor. Avgiftsunderlaget för arbetsgivaravgifterna pro- gnostiseras 2005 till 1 052,09 miljarder kronor. Utifrån dessa siffror kan sänkningen av sjukförsäkringsavgiften beräknas. Det görs genom att 64 dividera de intäkter som den särskilda sjukförsäkringsavgiften uppskattas Prop. 2004/05:21 ge, med avgiftsunderlaget. Detta ger då att avgiften kan sänkas med 0,24 pro- centenheter (=(2,49)/1 052,09*100). Förutsatt att riksdagen antar rege- ringens förslag i budgetpropositionen för 2005 att sänka sjukförsäkrings- avgiften till 10,39 procent kan sjukförsäkringsavgiften därmed sänkas med ytterligare 0,24 procentenheter till 10,15 procent (=10,39-0,24). Det totala uttaget för arbetsgivarna, inklusive den allmänna löneavgiften en- ligt lagen (1994:1920) om allmän löneavgift blir då 32,46 procent (=32,70-0,24).

Syftet med det föreslagna medfinansieringsansvaret för arbetsgivare är att sjukfrånvaron skall minska. Om detta sker beror dels på de ökade drivkrafterna att förebygga sjukfrånvaro och därmed minska inflödet i sjukförsäkringen, dels på ökade rehabiliteringsinsatser och därigenom ett ökat utflöde till arbetsmarknaden. Effekterna av detta är dock svåra att kvantifiera över tid, eftersom de är beroende av flera andra faktorer som styr beteendet. Regeringens bedömning är dock att dessa effekter kan bli betydande på sikt. Utgångspunkten för beräkningarna är de omedelbara budget- och kost- nadseffekter som uppstår i samband med själva omläggningen av kost- nadsansvaret. I takt med ett förändrat beteende minskar sjukfrånvaron och således även belastningen på sjukförsäkringen. En framtida lägre sjukfrånvaro skulle innebära dels lägre utgifter för staten och dels att arbetsgivarnas direkta kostnader för sjukfrånvaron minskar. 8 Förändringar i sjukförsäkringen

8.1

Förkortad sjuklöneperiod

Regeringens förslag : Sjuklöneperioden enligt lagen (1991:1047) om sjuklön skall förkortas till 14 dagar från och med den 1 januari 2005. Bestämmelserna skall gälla även sjuklöneperioder som pågår vid ikraftträdandet.

Promemorians förslag : Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna : I princip alla instanser tillstyrker förslaget, där- ibland Riksförsäkringsverket, LO, TCO, Företagarna, Svenska kommun- förbundet och Landstingsförbundet. Försäkringskassornas förbund till- styrker förslaget men anser att det finns anledning att prova om sjuklöne- perioden kan kortas till sju dagar. Svenska Psoriasisförbundet är positivt till förslaget men anser att 14 dagar är för lång tid med avseende på ris- ken för bortsortering av arbetssökande. Kammarkollegiet anser att det är bättre att behålla den tredje sjuklöneveckan än att införa en medfinansie- ring på 15 procent.

Bakgrund : Lagen (1991:1047) om sjuklön (SjLL) infördes den 1 januari 1992, bl.a. för att öka arbetsgivarens ansvar för de anställdas arbetsmiljö och hälsa samt för att tillförsäkra de anställda en mer rättvis kompensation för inkomstförluster till följd av sjukdom. SjLL utgör grunden för ersättning vid korta sjukdomsfall. Enligt lagen ges anställda rätt att under sjuklöneperioden behålla en viss del av den 65 lön och andra anställningsförmåner som de skulle ha fått om de fullgjort Prop. 2004/05:21 sina arbetsuppgifter. För den första dagen i sjuklöneperioden betalas ingen ersättning (karensdag). För återstående dagar i sjuklöneperioden har den anställde rätt att behålla 80 procent av lön och andra anställ- ningsförmåner. Regeringen föreslog i 2003 års ekonomiska vårproposition (prop. 2002/03:100, bet. 2002/03:FiU21, rskr. 2002/03:235) att sjuklöne- perioden skulle förlängas från 14 till 21 dagar. De skäl som angavs i samband med förslaget om förlängd sjuklöneperiod var att begränsa ut- giftsökningarna för sjukskrivningar samt att ge arbetsgivarna starkare drivkrafter att fullgöra sin rehabiliteringsskyldighet och utveckla sitt förebyggande arbete. Ytterligare ett skäl var att frigöra administrativa resurser hos försäkringskassorna. Ändringen trädde i kraft den 1 juli 2003.

Skälen för regeringens förslag : Det är främst de långa sjukskrivning- arna som utgör risk för utslagning av människor och som innebär stora kostnader för staten. För arbetsgivare gäller oftast motsatsen. Kortvarig, oplanerad sjukfrånvaro innebär olägenheter för arbetsgivaren. Regeringen anser att när ett system med medfinansiering av sjukpen- ningen nu införs kan sjuklöneperioden förkortas. Det ligger också i linje med den utfästelse regeringen gjorde i budgetpropositionen för 2004 (prop. 2003/04:01). De nya bestämmelserna bör även gälla sådana sjuklöneperioder som pågår den 1 januari 2005.

8.2

Återställd sjukpenningnivå

Regeringens förslag : Sjukpenningnivån återställs och skall beräknas

till 80 procent av den sjukpenninggrundande inkomsten. Bestämmel-

sen i 3 kap. 2 c § lagen (1962:381) om allmän försäkring skall därför

upphöra att gälla från och med den 1 januari 2005.

Den återinförda ersättningsnivån skall tillämpas på sjukpenning som

avser ersättningsdagar från och med ikraftträdandet.

Promemorians förslag : Överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna : TCO, Försäkringskassornas förbund, Privat-

tjänstemannakartellen, Handikappförbundens samarbetsorgan, Reumati-

kerförbundet, Astma- och Allergiförbundet och Svenska Psoriasisförbun-

det. Även LO tillstyrker förslaget men anser att ersättningen bör vara

90 procent. Riksförsäkringsverket ställer sig tveksamt till förslaget då det

kan vara för kostsamt. Ett antal remissinstanser avstyrker förslaget, där-

ibland Företagarna, Statskontoret, Konjunkturinstitutet och Kammar-

kollegiet. Sveriges Riksbank anser att förslaget minskar incitamenten för

arbetstagarna att minska sin sjukfrånvaro. Svenskt Näringsliv menar att

en höjning av sjukpenningnivån till 80 procent enligt erfarenhet kommer

att leda till ökad sjukskrivning. I stället bör ersättningsnivån i de all-

männa försäkringarna sänkas till 75 procent. Arbetsgivarverket, som

ifrågasätter förslaget, menar att förslaget skulle medföra ökade incita-

ment för att individen att vara sjukskriven. Institutet för tillväxtpolitiska

studier anser att en höjning av nivån måste ses i ljuset av övriga försäk-

ringssystem och att en höjning ger konstiga signaler i ett läge med

66

ökande kostnader för sjukskrivningar. Lantbrukarnas Riksförbund anser Prop. 2004/05:21 att det är motsägelsefullt att återställa sjukpenningnivån till 80 procent.

Skälen för regeringens förslag : Enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring är sjukpenninggrundande inkomst (SGI) den årliga inkomst i pengar som en försäkrad kan antas komma att tills vidare få för eget arbete här i landet, antingen såsom arbetstagare i allmän eller enskild tjänst (inkomst av anställning) eller på annan grund (inkomst av annat förvärvsarbete). Från och med den 1 juli 2003 gäller att den sjukpenninggrundande in- komsten multipliceras med faktorn 0,97 före beräkningen av sjukpen- ning. Övriga dagersättningar som grundas på den sjukpenninggrundande inkomsten reduceras inte Regeringens bedömning är att de förslag som nu lämnas om drivkrafter för minskad sjukfrånvaro kommer att ge sådana effekter på utgifterna för sjukpenning att ersättningsnivån kan återställas så att sjukpenningen be- räknas till 80 procent av den sjukpenninggrundande inkomsten utan re- ducering med den nämnda faktorn. Regeringen föreslår därför att en så- dan förändring bör träda ikraft från och med den 1 januari 2005. Denna regel bör gälla för ersättningsdagar som infaller från och med ikraftträ- dandet.

8.3

Rehabiliteringsplan och avstämningsmöte

8.3.1

Allmänna utgångspunkter

Försäkringskassan har ett generellt ansvar för att rehabiliteringsbehovet klarläggs för en försäkrad som drabbats av sjukdom eller skada, och att de åtgärder vidtas som behövs för en effektiv rehabilitering. Detta ansvar omfattar alla försäkrade, både de som har en arbetsgivare och de som saknar anställning. I ansvaret ingår att vara ett stöd för den försäkrade och motivera och stimulera honom eller henne till en aktiv medverkan i rehabiliteringen. Rehabiliteringen skall syfta till att den försäkrade får tillbaka sin arbetsförmåga och sina förutsättningar att försörja sig själv genom förvärvsarbete. Försäkringskassan skall också samordna och utöva tillsyn över de in- satser som behövs för rehabiliteringsverksamheten. Försäkringskassan skall, om den försäkrade medger det, samverka med andra berörda aktö- rer, t.ex. arbetsgivaren, hälso- och sjukvården, arbetsförmedlingen och kommunens socialtjänst. Samordningsansvaret innebär däremot inte att Försäkringskassan övertar det ansvar som respektive rehabiliteringsaktör har för att genomföra rehabiliteringsinsatserna och kostnaderna för dessa. I Försäkringskassans ansvar ingår att upprätta en rehabiliteringsplan om en försäkrad behöver en rehabiliteringsåtgärd, för vilken rehabiliter- ingsersättning kan utbetalas enligt lagen (1962:381) om allmän försäk- ring (AFL). Rehabiliteringsplanen grundas på arbetsgivarens eller För- säkringskassans rehabiliteringsutredning, medicinskt underlag och eventuellt ytterligare material från andra rehabiliteringsansvariga. Planen skall, om det är möjligt, upprättas i samråd med den försäkrade och utgå från hans eller hennes individuella förutsättningar och behov. 67 Enligt 22 kap. 3 § AFL gäller att arbetsgivare alltid har skyldighet att utreda en arbetstagares behov av rehabiliteringsåtgärder, när han eller hon till följd av sjukdom har varit frånvarande från arbetet under längre tid än fyra veckor i följd, om arbetet ofta har avbrutits av kortare sjuk- perioder eller om arbetstagaren begär det. Utredningen skall genomföras i samråd med arbetstagaren och med hans eller hennes arbetstagarorgani- sation, om arbetstagaren medger detta. Rehabiliteringsutredningen är ett verktyg för att arbetsgivaren skall kunna leva upp till sitt rehabiliteringsansvar och ett viktigt underlag i det systematiska arbetsmiljöarbetet samtidigt som den är ett mycket viktigt underlag när Försäkringskassan skall bedöma den försäkrades behov av och möjlighet till rehabilitering. I förarbetena (prop. 2002/03:89, bet. 2002/03:SfU10) anges att rehabi- literingsutredningens omfattning dock bör kunna anpassas med hänsyn till vad som kan anses påkallat i det enskilda fallet. Finns det inte något rehabiliteringsbehov bör utredningen kunna göras i en förenklad form. Det bör gälla t.ex. om arbetstagaren bedöms kunna återgå i arbete några dagar efter det att rehabiliteringsutredningen skall lämnas till Försäk- ringskassan eller om det på annat sätt framstår som uppenbart att någon rehabiliteringsåtgärd inte behövs. I dessa fall kan utredningen begränsas till uppgifter om varför rehabilitering inte behövs. Försäkringskassan skall överta ansvaret för rehabiliteringsutredningen, om det finns skäl till det. Ett sådant skäl kan vara att relationen mellan arbetsgivaren och den anställde är sådan att det är olämpligt att arbets- givaren genomför utredningen. Arbetsgivarens rehabiliteringsutredning skall lämnas in till Försäk- ringskassan senast när sjukfallet pågått i åtta veckor. Utredningen kan användas som utgångspunkt för planering av rehabiliteringsåtgärder av såväl arbetsgivaren som Försäkringskassan. Utredningen är också viktig för att Försäkringskassan skall kunna fullgöra sin roll som samordnare av den enskildes rehabilitering. I Försäkringskassans rehabiliteringsplan skall anges de rehabiliterings- åtgärder som skall komma i fråga och vem som har ansvaret för dem, en tidsplan för rehabiliteringen samt uppgifter i övrigt som behövs för att genomföra rehabiliteringen. Planen skall också innehålla uppgift om den beräknade kostnaden för ersättning till den enskilde under tiden rehabili- teringen pågår. Försäkringskassan skall fortlöpande se till att rehabiliteringsplanen följs och att det vid behov görs nödvändiga ändringar i den. Rehabiliteringsersättning består av rehabiliteringspenning och särskilt bidrag. Rehabiliteringspenningen skall täcka den inkomstförlust som uppstår för den som deltar i en rehabilitering och det särskilda bidraget skall täcka de kostnader som uppstår i samband med rehabiliteringen, t.ex. skäliga resekostnader och vissa kursavgifter. En förutsättning för att rehabiliteringsersättning skall kunna utbetalas är att det finns en godkänd plan för rehabiliteringen och att den försäk- rade ansöker om ersättning. Rehabiliteringsersättning utbetalas under den tid som den försäkrade deltar i en arbetslivsinriktad rehabilitering. Det innebär att ersättningen inte betalas ut under den tid som den försäkrade väntar på att rehabilite- ringen skall starta eller då han eller hon genomgår enbart medicinsk be- Prop. 2004/05:21 68 handling eller medicinsk rehabilitering. Under den tiden utbetalas sjuk- Prop. 2004/05:21 penning i normalfallet. Enligt bestämmelserna i 3 kap. 8 a § AFL, som trädde i kraft den 1 juli 2003, skall Försäkringskassan, om det behövs för att kunna bedöma i vil- ken mån den försäkrades arbetsförmåga fortfarande är nedsatt på grund av sjukdom samt om rehabilitering eller ytterligare utredningsåtgärder är nödvändiga, begära att han eller hon deltar i ett särskilt möte (avstäm- ningsmöte) för bedömning av hans eller hennes medicinska tillstånd, arbetsförmåga och behov av och möjligheter till rehabilitering. Försäk- ringskassan skall också infordra ett särskilt läkarutlåtande eller ett utlå- tande av viss läkare eller annan sakkunnig om det behövs för att belysa dessa förhållanden. I Riksförsäkringsverkets (RFV) föreskrifter om avstämningsmöte en- ligt 3 kap. 8 a § AFL (RFFS 2003:10) anges att ett avstämningsmöte genomförs genom att den försäkrade tillsammans med Försäkringskas- sans representant träffar en eller flera aktörer för att göra en bedömning av den försäkrades medicinska tillstånd, arbetsförmåga samt behov av och möjligheter till rehabilitering. Efter mötet skall Försäkringskassan dokumentera vad som kommer fram under mötet och omgående skicka denna dokumentation till deltagarna. RFV och försäkringskassorna har överenskommit om en gemensam strukturerad arbetsmetod för att genomföra avstämningsmöten. Enligt denna skall Försäkringskassan använda en särskild blankett för att doku- mentera vad som framkom på avstämningsmötet. En kopia av denna skall omgående sändas till mötesdeltagarna. Blankettens sista del skall användas när en plan för återgång i arbete kan upprättas vid mötet. Pla- nen kan användas i ärenden där någon åtgärd skall vidtas och Försäk- ringskassan är med och samordnar även om rehabiliteringsersättning inte skall betalas ut. I planen anges vilka aktiviteter som skall vidtas, vem som är ansvarig för genomförandet och tidpunkten för genomförandet. Planen godkänns och undertecknas av tjänsteman på Försäkringskassan och av den försäkrade. Om den försäkrade utan giltig anledning vägrar att genomgå rehabili- tering eller delta vid avstämningsmöte får sjukpenning helt eller delvis förvägras honom eller henne tills vidare (20 kap. 3 § AFL). 69

8.3.2

Tidpunkt för rehabiliteringsplan och avstämningsmöte

Prop. 2004/05:21

Regeringens förslag : Försäkringskassan skall om en försäkrad be- höver en rehabiliteringsåtgärd, för vilken det kan utbetalas rehabili- teringsersättning enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL) upprätta en rehabiliteringsplan senast två veckor efter det att en rehabiliteringsutredning har inkommit från arbetsgivaren eller efter det att Försäkringskassan gjort rehabiliteringsutredningen. Om det finns förutsättningar att upprätta en rehabiliteringsplan först sedan ett sådant avstämningsmöte som anges i 3 kap. 8 a § AFL har hållits, skall Försäkringskassan upprätta planen senast två veckor efter dagen för mötet. Försäkringskassan skall om det inte är obehövligt kalla den för- säkrade till ett avstämningsmöte senast två veckor efter det att arbets- givarens rehabiliteringsutredning inkommit till Försäkringskassan. Om den försäkrade saknar arbetsgivare, skall Försäkringskassan om det inte är obehövligt kalla honom eller henne till avstämnings- möte senast tio veckor efter dagen för sjukanmälan. Bestämmelserna skall gälla sådana rehabiliteringsutredningar som kommit in från arbetsgivare efter utgången av 2004 eller, om den för- säkrade saknar arbetsgivare, sådana sjukdomsfall som anmälts efter utgången av 2004.

Promemorians förslag : Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna : Övervägande flertalet remissinstanser som inkom- mit med yttrande är positiva till förslagen. Det gäller Arbetsmiljöverket, Konjunkturinstitutet, Statistiska Centralbyrån, Statens Folkhälsoinstitut, SACO, Sveriges läkarförbund, Företagarna, Svenska Psoriasisförbundet, Reumatikerförbundet, Astma- och allergiförbundet och Umeå kommun, Täby kommun, Västerås kommun och Länsstyrelsen i Örebro län. Privattjänstemannakartellen tillstyrker förslaget i den mån tillräckliga resurser finns att tillgå. Sveriges Riksbank anser att förslaget kan vara bra för den enskilde, men att det också medför högre administrationskostna- der för Försäkringskassan. Svenskt Näringsliv anser att det kan finnas skäl införa en tidsregel, men framför också att i de fall det inte är nöd- vändigt att kalla till avstämningsmöte om ytterligare åtgärder inte behö- ver vidtas för att förbättra förutsättningarna för återgång, skall arbets- givaren inte heller betala sjukförsäkringsavgiften. Arbetsgivarverket till- styrker förslaget om rehabiliteringsplan, men anser att arbetsgivarens medfinansieringsansvar skall upphöra i de fall Försäkringskassan inte kallat till avstämningsmöte eller upprättat rehabiliteringsplan inom två veckor efter det att rehabiliteringsutredningen inkommit till Försäkrings- kassan. Kammarkollegiet anser att arbetsgivare och arbetstagare alltid skall träffas i ett avstämningsmöte när en arbetstagare är långtidssjuk. Svenska Kommunförbundet och Landstingsförbundet anser att förslaget är bra i teorin, men ifrågasätter om Försäkringskassans organisation kommer att klara att hantera de krav som ställs på organisationen. LO framhåller att det är bra om rehabiliteringsplaner kan upprättas snabbt, men är skeptisk till att föreslaget resurstillskottet till Försäkringskassan är tillräckligt. Kristianstads, Älvdalens och Vaggeryds kommun ifråga- sätter eller pekar på risken att Försäkringskassan inte klarar att genom- 70 föra rehabiliteringsplan inom två veckor. Riksförsäkringsverket (RFV) Prop. 2004/05:21 och Försäkringskassornas Förbund (FKF) avstyrker förslaget och anser att handläggningen inte skall detaljregleras. Båda pekar också på att För- säkringskassan inte är den enda aktören i denna fråga och anser att även arbetsgivare, läkare och arbetsförmedling måste ha samma krav för annars finns risk för friktion mellan aktörerna. Innan alla parter har resurser att delta i avstämningsmöten kommer lagstiftningen enligt RFV inte att ge de effekter som eftersträvas. FKF anser dessutom att förslaget strider mot den arbetsmetod som tillämpas i dag. Legitimerade Sjukgym- nasters Riksförbund anser att formuleringen om det inte är obehövligt ger utrymme för godtycklighet samt att kravet på att kalla till ett avstäm- ningsmöte inte säger något om när mötet verkligen blir av.

Skälen för regeringens förslag : Det övergripande målet för ökad hälsa i arbetslivet är att frånvaron från arbetslivet på grund av sjukskriv- ning skall i förhållande till 2002 halveras fram till 2008. En viktig faktor för att nå detta mål är att Försäkringskassans samordning av den försäk- rades rehabilitering är effektiv och utförs med hög kvalitet samt att alla inblandade aktörer tar sitt ansvar för att rehabiliteringsprocessen fungerar på avsett sätt. All erfarenhet visar att tidiga insatser är viktiga för en framgångsrik rehabilitering. Det är därför väsentligt att Försäkringskassans samord- ningsinsatser kommer i gång så snart det är möjligt. Detta påstående får stöd av Riksförsäkringsverkets (RFV) årsredovisning för budgetåret 2002. Där framgår bl.a. att i de fall där rehabiliteringen startade inom ett halvår efter sjukfallets början hade 74 procent fått ökad arbetsförmåga sex månader efter avslutad rehabilitering. Om sjukfallet pågått ett år eller längre innan rehabiliteringen startar lyckades den endast i 57 procent av fallen. Av årsredovisningen framgår också att arbetsgivaren endast i högst be- gränsad omfattning efterlevde skyldigheten att göra en rehabiliteringsut- redning. Vid denna tid gällde att en sådan skulle påbörjas efter fyra veckors sjukskrivning om det inte kunde anses obehövligt. För att för- tydliga arbetsgivarens ansvar ändrades därför reglerna den 1 juli 2003 så att arbetsgivaren alltid har skyldighet att utreda en arbetstagares behov av rehabiliteringsåtgärder, när han eller hon till följd av sjukdom har varit frånvarande från arbetet under längre tid än fyra veckor i följd eller om arbetet ofta har avbrutits av kortare sjukperioder eller slutligen om arbetstagaren begär det. Någon ändring av bestämmelserna om när en rehabiliteringsutredning skall lämnas till Försäkringskassan skedde inte i detta sammanhang. En rehabiliteringsutredning som görs på grund av att arbetstagaren varit sjukskriven minst fyra veckor skall lämnas till Försäk- ringskassan senast åtta veckor efter dagen för sjukanmälan hos arbets- givaren. Om en sådan utredning inte kan slutföras inom den angivna tiden skall arbetsgivaren meddela Försäkringskassan varför utredningen inte kunnat slutföras och när så beräknas kunna ske I avsnitt 5 föreslås att arbetsgivare i vissa fall skall ha skyldighet att medfinansiera en andel av sjukpenningkostnaden för sina arbetstagare. Arbetsgivarens medfinansieringsansvar omfattar inte rehabiliteringser- sättning som utbetalas till arbetstagaren. Det föreslagna ansvaret torde medföra att arbetsgivarna i större omfattning ser till att arbetstagarens 71 rehabiliteringsbehov blir utrett och att utredningen lämnas till Försäk- ringskassan inom de stipulerade tiderna. Rehabiliteringsplan Försäkringskassan har skyldighet att upprätta en rehabiliteringsplan när det är aktuellt för den försäkrade att delta i arbetslivsinriktad rehabiliter- ing för vilken rehabiliteringsersättning kan utges. Regeringen anser att det finns anledning att reglera när Försäkringskassan i förekommande fall senast skall ha upprättat en rehabiliteringsplan. Enligt regeringens uppfattning bör huvudregeln vara att Försäkrings- kassan skall ha upprättat en rehabiliteringsplan senast två veckor efter det att en rehabiliteringsutredning inkommit till Försäkringskassan eller när kassan har gjort en rehabiliteringsutredning, om det av denna eller av handlingarna i övrigt framgår att den försäkrade behöver en arbetslivsin- riktad rehabiliteringsåtgärd. Regeringen antar dock att det i vissa fall kan finnas behov av att dis- kutera den försäkrades ärende med den försäkrade och övriga aktörer för att klarlägga vilka rehabiliteringsinsatser m.m. som är lämpliga i det en- skilda fallet. Detta kan troligen vara aktuellt både när det av rehabiliter- ingsutredningen framgår att rehabiliteringsbehov finns och när behovet är mer oklart. Om det vid ett avstämningsmöte framkommer att den försäkrade behö- ver en arbetslivsinriktad rehabilitering föreslås att Försäkringskassan skall ha upprättat en rehabiliteringsplan senast två veckor efter mötet. Regeringen vill understryka att förslaget inte får tolkas så att Försäk- ringskassan skall dröja med att upprätta en rehabiliteringsplan tills arbetsgivarens rehabiliteringsutredning inkommit, om det dessförinnan finns tillräckligt underlag för att upprätta en rehabiliteringsplan. Arbets- givaren kan också påskynda processen genom att komma in med rehabi- literingsutredningen tidigare än efter åtta veckors sjukskrivning. Nästan alla remissinstanser anser att förslaget är bra men några är också skeptiska eller tveksamma till att Försäkringskassans resurser är tillräckliga. Regeringen är medveten om att förslaget innebär utökade arbetsuppgifter för Försäkringskassan och resursfrågan har behandlats i budgetpropositionen för 2005. Såväl RFV som Försäkringskassornas Förbund (FKF) har avstyrkt för- slaget om tidsgränser för när Försäkringskassan skall ha upprättat en rehabiliteringsplan respektive ha kallat till avstämningsmöte. De anser att riksdagen inte skall detaljreglera Försäkringskassans handläggning och arbetsmetoder. Regeringen vill därför betona att förslagen i första hand syftar till att stärka den försäkrades ställning i rehabiliteringsprocessen. Det är också viktigt att socialförsäkringsadministrationen på ett effektivt sätt kan svara mot arbetsgivarnas ökade ansvar och legitima krav på att försäkringsadministrationen fungerar effektivt, så att inte kostnader vält- ras över på dem. Bestämmelserna föreslås tillämpas första gången på sådana rehabili- teringsutredningar som kommit in från arbetsgivare efter utgången av 2004 eller om den försäkrade saknar arbetsgivare på sådana sjukdomsfall som anmälts efter utgången av 2004. Prop. 2004/05:21 72

Avstämningsmöte

Prop. 2004/05:21

Regeringen anser att avstämningsmöten är ett av Försäkringskassans viktigaste instrument i sitt samordningsarbete med den försäkrades reha- bilitering. Genom att det i lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL) införs bestämmelser som anger vid vilken tidpunkt Försäkringskassan senast skall kalla den försäkrade till avstämningsmöte tydliggörs vilka förväntningar de försäkrade och arbetsgivarna kan ha på försäkrings- administrationen. Mot denna bakgrund föreslås att huvudregeln bör vara att Försäkrings- kassan skall kalla den försäkrade till sådant avstämningsmöte som anges i 3 kap. 8 a § AFL senast två veckor efter att arbetsgivarens rehabiliter- ingsutredning inkommit till Försäkringskassan. Förutom den försäkrade bör även andra aktörer som kan bidra till en återgång i arbete kallas till mötet, dvs. arbetsgivaren och behandlande läkaren samt i förekommande fall företrädare för företagshälsovården och den försäkrades fackliga organisation. När Försäkringskassan har kallat den försäkrade till ett av- stämningsmöte är det enligt regeringens mening mycket angeläget att mötet sker så snabbt som möjligt men med hänsyn tagen till att de övriga aktörerna kan delta i mötet. Nästan samtliga remissinstanser delar också denna uppfattning även om några pekar på att förslaget är resurskrävande. RFV och FKF menar att den föreslagna bestämmelsen kan leda till slentrianmässig handläggning. Regeringen vill därför framhålla att det i varje ärende bör göras en bedömning av om det skall kallas till avstäm- ningsmöte eller inte. Försäkringskassan bör, enligt regeringens uppfatt- ning, inte vara skyldig att kalla till avstämningsmöte om det efter en så- dan bedömning kan anses vara obehövligt. Så kan t.ex. vara fallet när den försäkrade väntas återgå i arbete på heltid inom en snar framtid, när hans eller hennes hälsotillstånd är sådant att det är olämpligt att genomföra ett avstämningsmöte eller när några ytterligare åtgärder inte kan vidtas för att förbättra förutsättningarna för återgång i arbete. Självfallet kan det också vara obehövligt att kalla till ett avstämningsmöte om en rehabili- teringsplan redan har upprättats. Regeringen förutsätter att Försäkrings- kassan utfärdar interna riktlinjer för tillämpningen av denna bestäm- melse. Om den försäkrade saknar arbetsgivare (arbetslösa, egenföretagare, upp- dragstagare och studerande) är det Försäkringskassans skyldighet att göra rehabiliteringsutredningen. Den tidsram om åtta veckor som gäller för arbetsgivarens rehabiliteringsutredning bör, enligt RFV Vägledning (2002:8), även tillämpas av Försäkringskassan. Regeringen anser att det är lika angeläget att en försäkrad som saknar arbetsgivare snabbt får sina behov av och möjligheter till rehabilitering klarlagda, som att en försäk- rad med arbetsgivare får det och föreslår därför att en försäkrad som sak- nar arbetsgivare skall bli kallad till avstämningsmöte senast tio veckor efter dagen för sjukanmälan, dvs. två veckor efter det att Försäkringskas- sans rehabiliteringsutredning bör vara avslutad. Det kan då i förekom- mande fall vara lämpligt att även en representant från arbetsförmedlingen eller kommunens socialtjänst medverkar vid mötet. Efter avstämningsmötet kommer det i vissa fall att visa sig att den för- säkrade inte behöver arbetslivsinriktade rehabiliteringsåtgärder som ger 73 rätt till rehabiliteringsersättning enligt AFL. I en del fall kan den försäk- Prop. 2004/05:21 rade i stort sett omgående återgå i arbete på heltid utan att ytterligare åt- gärder behövs. I andra fall kan avstämningsmötet utmynna i åtgärder, t.ex. på arbetsplatsen, som underlättar för den sjukskrivne att komma till- baka till arbetet, men som inte är arbetslivsinriktade rehabiliteringsåtgär- der. Även i sådana fall behövs det sannolikt en plan. I den metodsamling som RFV och försäkringskassorna har utarbetat tillsammans finns meto- der för detta arbete. Det faktum att det är Försäkringskassan som har skyldighet att kalla till avstämningsmöte utgör naturligtvis inget hinder för att arbetsgivaren, den behandlande läkare eller någon annan tar initiativ till ett sådant möte. Det kan tvärtom vara en fördel om arbetsgivaren som ju har det pri- mära ansvaret för arbetstagarens rehabilitering på ett tidigt stadium ini- tierar detta. Regeringens förslag medför givetvis inte heller några inskränkningar i Försäkringskassans nuvarande möjlighet och skyldighet att när som helst kalla till avstämningsmöte, om det finns behov av ett sådant.

8.4

Förnyad utredning av arbetsförmågan vid sjukersättning som inte tidsbegränsas

Allmänna utgångspunkter Sjukersättning kan utges tidigast fr.o.m. den månad då den försäkrade fyller 30 år och längst t.o.m. månaden före den månad då han eller hon fyller 65 år. Kan arbetsförmågan anses varaktigt nedsatt skall sjukersätt- ning utges tills vidare, dvs. utan tidsbegränsning. Kan arbetsförmågan antas vara nedsatt under en begränsad tid, dock minst ett år, skall sjuker- sättning utges för viss tid (tidsbegränsad sjukersättning). Aktivitetsersätt- ning kan utges tidigast fr.o.m. juli månad det år då den försäkrade fyller 19 år och längst t.o.m. månaden före den månad då han eller hon fyller 30 år. Aktivitetsersättning utges alltid för viss tid, som inte får vara längre än tre år. Sjukersättning eller aktivitetsersättning kan beviljas antingen efter an- sökan från den försäkrade eller på initiativ från Försäkringskassan, dvs. utan ansökan från den försäkrade. Försäkrad, vars arbetsförmåga är helt eller i det närmaste helt nedsatt beviljas hel sjukersättning eller aktivitetsersättning. Försäkrad, vars arbets- förmåga inte är nedsatt i sådan grad men med minst tre fjärdedelar, får tre fjärdedels sjukersättning eller aktivitetsersättning. Är arbetsförmågan ned- satt i mindre grad, men med minst hälften utges halv sjukersättning eller aktivitetsersättning. I övriga fall utges en fjärdedels sjukersättning eller aktivitetsersättning. En tidsbegränsad sjukersättning upphör att betalas ut när tiden löper ut och en förnyad prövning sker efter ansökan från den försäkrade, varefter ett nytt beslut fattas av socialförsäkringsnämnd hos Försäkringskassan. I särskilda fall kan Försäkringskassan förlänga tiden för sjukersättningen utan ansökan, t.ex. när den försäkrade saknar sjukdomsinsikt. En inte tidsbegränsad sjukersättning gäller tills vidare, dvs. i regel fram till dess den försäkrade fyller 65 år. Enligt 7 kap. 3 b § tredje stycket 74 lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL), skall dock Försäkrings- Prop. 2004/05:21 kassan i samband med beslut om sjukersättning eller aktivitetsersättning också bedöma om förnyad utredning av arbetsförmågan skall göras efter viss tid (s.k. efterkontroll). Riksförsäkringsverket (RFV) har i sin väg- ledning om sjukersättning och aktivitetsersättning (RFV Vägledning 2002:19) angett när efterkontroll kan behöva göras och vilka åtgärder Försäkringskassan kan vidta vid utredning av den försäkrades rätt till fortsatt sjukersättning eller aktivitetsersättning.

8.4.1

Förnyad utredning av arbetsförmågan

Regeringens förslag : Försäkringskassan skall i samband med beslut om sjukersättning som skall utges tills vidare besluta att en ny utred- ning av den försäkrades arbetsförmåga skall göras efter viss tid, dock senast inom tre år räknat från beslutet. Efter en sådan utredning skall Försäkringskassan, så länge rätt till sjukersättning föreligger, besluta att ytterligare utredning av arbetsförmågan skall göras efter viss tid, dock senast inom tre år räknat från det att föregående utredning slut- fördes. Om den försäkrade har fyllt sextio år behöver beslut om utred- ning inte fattas. Förslaget skall gälla de sjukersättningar som beviljas tills vidare fr.o.m. den 1 januari 2005.

Promemorians förslag : Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna : Flertalet av de remissinstanser som yttrat sig är positiva till förslaget, bl.a. Sveriges Riksbank, Riksförsäkringsverket, Arbetsgivarverket, Statskontoret, Statens folkhälsoinstitut, Försäkrings- kassornas förbund, Svenska Psoriasisförbundet, Reumatikerförbundet. Svenskt Näringsliv betonar att en sådan prövning bör ske enligt de rikt- linjer som Riksdagens Revisorer tidigare presenterat och anser det inte vara tillfredsställande att endast korta telefonsamtal från Försäkrings- kassan till förmånstagaren skall gälla som efterkontroll. TCO och Sveriges läkarförbund ställer sig tveksamma till förslaget, bl.a. med hän- syn till om eventuella effekter står i relation till den ökade administrativa bördan för Försäkringskassan och bedömande läkare. LO anser att en tidsperiod på tre år är oflexibel och Previa anser att den förnyade utred- ningen måste ske betydligt oftare än vart tredje år. Föreningen Svensk Företagshälsovård anser att företagshälsovården är mest lämpad att genomföra dessa utredningar. Fackförbundet ST anser att om förslaget genomförs måste en person garanteras rätt att behålla sin anställning så länge som personen har sjukersättning. Vaggeryds kommun anser att för- slaget kan vara svårt att hantera arbetsrättsligt. SACO avstyrker förslaget med hänsyn till de arbetsrättsliga konsekvenserna. Handikappombuds- mannen föreslår i stället uppsökande verksamhet där personer med sjuk- ersättning informeras om möjligheten till vilande sjukersättning samt er- bjuds rehabiliteringsinsatser och annat stöd.

Skälen för regeringens förslag : Frågan om en allmän begränsning av rätten till sjukersättning till längst tre år i taget har varit föremål för över- väganden inom Regeringskansliet med anledning av att ett sådant förslag sändes ut på remiss i januari 2003. Även om många remissinstanser i princip var positiva till förslaget, fanns det flera remissinstanser både 75 företrädare för arbetsgivare och arbetstagare som framförde att de arbetsrättsliga konsekvenserna av en sådan ordning inte var tillräckligt belysta. Vid den fortsatta beredningen av frågan med arbetsmarknadens parter har det visat sig vara förenat med betydande svårigheter att hitta en för samtliga parter tillfredsställande lösning på den arbetsrättsliga regleringen i lagen (1982:80) om anställningsskydd vid ett genomförande av förslaget. I stället har därför frågan om att förstärka uppföljningen av arbetsför- mågan för personer som beviljats sjukersättning utan tidsbegränsning aktualiserats. Ett sådant förslag till uppföljning innebär att gällande arbetsrättslagstiftning inte behöver förändras. I den avsiktsförklaring som Socialdemokraterna, Vänsterpartiet och Miljöpartiet de Gröna enades om den 18 december 2003 angavs att obligatorisk uppföljning skall införas i sjukersättningsärenden för att följa upp arbetsförmågans utveckling och förutsättningar för rehabilitering. Mot den bakgrunden ändrar regeringen inte den nuvarande ordningen med tidsbegränsade och inte tidsbegränsade sjukersättningar. De grund- läggande villkoren för rätten till ersättning förändras inte heller. Genom det nu lämnade förslaget blir alla förmånstagare kontinuerligt omfattade av utredning av arbetsförmågan antingen i form av en förnyad prövning vid tidsbegränsad sjukersättning eller genom obligatoriskt förnyad utred- ning vid sjukersättning som beviljas tills vidare, dvs. utan tidsbegräns- ning. Detta innebär också att försäkringens legitimitet förstärks. Omfattningen av den förnyade utredningen kan anpassas efter för- månstagarens sjukdom eller funktionshinder, vilket bör innebära stor flexibilitet vid tillämpningen. Regeringen anser dock, liksom Svenskt Näringsliv, att förnyad utredning av arbetsförmågan inte får ske enbart i form av korta telefonsamtal mellan Försäkringskassans handläggare och förmånstagaren. Vidare innebär denna lösning att lagen om anställnings- skydd inte behöver ändras och den medför således inte några tillkom- mande arbetsrättsliga konsekvenser. I de fall en förnyad utredning visar att en person uppvisar en väsentligt förbättrad arbetsförmåga och detta leder till att sjukersättningen dras in helt eller delvis är det enligt reger- ingens uppfattning så att en person som inte själv kan skaffa ett förvärvs- arbete får stå till arbetsmarknadens förfogande med avseende på den återvunna arbetsförmågan. Några remissinstanser anser att en tidsperiod på tre år mellan varje för- nyad utredning inte är tillräckligt flexibel och att den förnyade utred- ningen måste ske oftare. Som framgår av förslaget är dock bestämmelsen utformad så att den förnyade utredningen av arbetsförmågan skall ske kontinuerligt och minst vart tredje år. Försäkringskassan kan således när så bedöms lämpligt besluta om en kortare tid än tre år mellan utred- ningstillfällena. I anslutning härtill kan nämnas att frågan om förbättrad efterkontroll i förtidspensionsärenden behandlades av Utredning om en översyn av pro- cessuella regler inom socialförsäkringen m.m. I dess betänkande En handläggningslag (SOU 2001:47) framhålls bl.a. att efterkontrollen i för- tidspensionsärenden inte fungerar som avsetts. Utredningen anser att man inte genom lagreglering skulle uppnå syftet med efterkontrollen, efter- som det inte på förhand torde gå att bestämma vilka beslut som bör kon- trolleras. Hur arbetet med efterkontroll skall ske bör i stället klargöras i Prop. 2004/05:21 76 annan ordning. Riktlinjer bör utformas för när efterkontroll bör ske, hur Prop. 2004/05:21 arbetet skall utföras och vem som skall delta i detta. En viktig punkt i förslaget är att det avser de sjukersättningar som be- viljas tills vidare fr.o.m. den 1 januari 2005. Regeringen anser att det av flera skäl inte är möjligt att göra nya utredningar av alla sådana sjuker- sättningar som beviljats före den tidpunkten. En utredning av samtliga inte tidsbegränsade sjukersättningar som uppgår till ca 430 000 skulle kräva ett orealistiskt resurstillskott i förhållande till de förväntade effek- terna i fråga om minskning av nettoantalet beviljade sjukersättningar. Det är dock enligt regeringens uppfattning angeläget att Försäkringskassan i fråga om sjukersättningar beviljade före 2005 fortsätter att göra efter- kontroller i enlighet med vad som anges i RFV:s ovannämnda vägled- ning. Det är likaså angeläget att denna verksamhet bedrivs i större om- fattning än i dag. Regeringen vill också, i likhet med Handikappombudsmannen, särskilt understryka att det obligatorium med förnyade utredningar som nu före- slås inte bara skall innebära utredning av arbetsförmågan utan också ini- tiera rehabiliteringsinsatser genom Försäkringskassans samordnings- ansvar. Dessutom bör Försäkringskassan kunna ge information om möj- ligheten att pröva att förvärvsarbeta med vilande sjukersättning under en tid av längst två år utan att rätten till sjukersättning går förlorad. För försäkrade som fyllt 60 år när sjukersättning beviljas och/eller be- slut om förnyad utredning av arbetsförmågan skall fattas är enligt regeringens bedömning utsikterna att återfå arbetsförmågan ofta begränsade. Detta innebär inte att personer över 60 år helt utesluts från möjligheten att återfå eller öka sin arbetsförmåga med stöd av Försäk- ringskassan. För att det skall vara möjligt att på ett snabbt och effektivt sätt kunna handlägga alla ärenden om förnyad utredning är det, enligt regeringens uppfattning, rimligt att beslut avseende förnyad utredning kan fattas på tjänstemannanivå. I de fall sådan utredning visar att arbetsförmåga finns och detta leder till att sjukersättning skall dras in eller utges i annan grad förutsätts dock att beslut sker enligt gällande ordning, dvs. för närva- rande av socialförsäkringsnämnd. Om däremot utredningen inte visar på ökad arbetsförmåga behöver beslut endast fattas om när nästa utredning skall ske. Som nyss sagts bör sådana beslut kunna fattas av en tjänsteman vid Försäkringskassan, dvs. sådana beslut som inte rör själva rätten till sjukersättning. För att inte systemet med förnyade utredningen av arbets- förmågan, som några remissinstanser befarar, skall bli en administrativ börda är det angeläget inte bara med en viss resursförstärkning för detta arbete utan även att effektiva rutiner och metoder skapas för hur arbetet med dessa förnyade utredningar skall bedrivas. 77

9

Konsekvenser av ökade ekonomiska

Prop. 2004/05:21

drivkrafter

9.1

Inledning

Genom förslagen i denna proposition bör sjukfrånvaron på sikt minska eftersom arbetsgivarna får ökade ekonomiska drivkrafter att förebygga sjukfrånvaro och att medverka till att sjukskrivna får en effektiv rehabi- litering. Antalet sjukskrivna personer kommer att minska vilket leder till att antalet personer som kan arbeta ökar. Sådana effekter av förslagen är dock mycket svåra att i förväg kvantifiera. Regeringens bedömning är emellertid att effekterna kan bli betydande på sikt. Ett förändrat kostnadsansvar för arbetsgivare kompenseras genom en reducering av sjukförsäkringsavgiften samt genom att den tredje sjuk- löneveckan slopas. En verksamhet med relativt låg sjukfrånvaro kommer att gynnas genast av förslaget, eftersom förtjänsten dels av lägre arbets- givaravgifter, dels av lägre sjuklönekostnader kommer att vara större än de ökade kostnaderna för medfinansieringen. Detta gäller det stora fler- talet statliga myndigheter, en mycket stor del av småföretagen och när- mare hälften av de större företagen. För kommunsektorn är förhållandet det motsatta. Införandet av en särskild sjukförsäkringsavgift innebär att minskad sjukfrånvaro ger en omedelbar effekt på arbetsgivarens kostnader. Detta gäller även arbetsgivare som i dag har en låg sjukfrånvaro, även de kan ju påverka den rörliga kostnad som sjukfrånvaron medför. På sikt be- döms förändringen innebära att samtliga parter gynnas, dvs. skattebeta- lare, arbetsgivare och sist men inte minst alla människor som slipper längre sjukskrivning. I det följande behandlas de ekonomiska konsekven- serna för olika sektorer i samhället. Dessutom redovisas en analys av för- slagens konsekvenser för jämställdhet.

9.2

Konsekvenser för de sjukskrivna

För de sjukskrivna innebär förslaget om medfinansiering inte någon

skillnad i ersättningsnivåerna. Förslaget om återställda ersättningsnivåer

medför dock en viss höjning av den utbetalda sjukpenningen fr.o.m.

januari 2005. Den genomsnittliga höjningen beräknas uppgå till 14 kronor

per ersatt sjukfrånvarodag, vilket innebär 420 kronor i månaden för den

som har varit sjukskriven en hel månad.

En långvarig sjukskrivning och ett eventuellt utträde från arbetsmark-

naden genom sjukersättning innebär såväl stora ekonomiska förluster

som utanförskap och marginalisering för den drabbade. Även om en höj-

ning av ersättningen i sig är positivt för den sjukskrivne borde således

ökade möjligheter till tillfrisknande och återgång till arbete ha större be-

tydelse för individen både ekonomiskt och socialt. Det är regeringens be-

dömning att möjligheterna för de sjukskrivna att återgå till arbete helt

eller delvis avsevärt förbättras genom förslaget. Genom ökade möjlighe-

ter för arbetsgivarna att påverka kostnaderna för sjukfrånvaron skapas

ekonomiska incitament att förbättra arbetsmiljön och att arbeta med

rehabilitering av anställda som riskerar att bli sjukskrivna under en lång

78

tid. Att personer med partiell sjukskrivning och personer med rehabili- Prop. 2004/05:21 teringspenning inte skall omfattas av medfinansieringen förväntas ge ytterligare incitament för arbetsgivarna att erbjuda deltidsarbete och arbetslivsinriktad rehabilitering för de sjukskrivna. Det kan inte uteslutas att arbetsgivare till följd av förslaget om mer direkta kostnadsansvar kan bli mer tveksamma att anställa personer som har varit sjukskrivna under en längre tid och som behöver byta arbets- givare. Det kan inte heller uteslutas att arbetsgivare kan bli mer försiktiga med att anställa personer som inte har någon tidigare längre sjukfrånvaro, men som på grund av t.ex. en kronisk sjukdom har en förhöjd risk för kommande sjukfrånvaro. Delvis kan dessa risker minskas genom att medfinansieringen inte skall gälla för personer med särskilt högrisk- skydd. Det bör i sammanhanget nämnas att det inom Regeringskansliet bereds ett förslag från RFV och AMS enligt vilket AMS får ett utökat uppdrag att arbeta med sjukskrivna med anställning. Syftet är att underlätta byte av arbetsgivare och därigenom återgång till arbetslivet för sjukskrivna personer som inte bedöms kunna återgå till den tidigare arbetsgivaren.

9.3

Konsekvenser för näringslivet

Förslagen i denna proposition innebär en omfördelning av kostnader för sjukfrånvaron från arbetsgivare med låg sjukfrånvaro till dem med hög sjukfrånvaro, bl.a. från små företag till större företag. Även om små företag generellt gynnas av förslagen kan det inte bortses från att små företag även om det gäller ett fåtal är mer sårbara för ökade kostna- der. En upprepad sjukfrånvaro hos någon enstaka anställd skulle för ett litet företag med få anställda medföra kännbara extra kostnader för sjuk- penning. Regeringen föreslår därför ett skydd för orimligt höga kostnader som gäller för alla företag, men särskilt har betydelse för de mindre företagen. Skyddet består av två delar; ett avgiftsfritt grundbelopp (s.k. fribeloppet) och ett högkostnadsskydd. Företagens kostnader påverkas av förslagen på flera sätt. Införandet av en särskild sjukförsäkringsavgift medför ökade kostnader för de anställ- das sjukfrånvaro, utöver de kostnader som företagen redan i dag har i form av vikarierande personal och produktionsbortfall. Sänkningen av arbetsgivaravgiften leder till minskade kostnader, liksom slopandet av den tredje sjuklöneveckan. Nedan redovisas kostnadsbilden för närings- livet av förslagen i denna proposition. Beräkningarna baseras på statistik som gäller för 2002. Lägesbeskrivning I diagram 9.1 redovisas samtliga företag med minst en anställd fördelade efter storlek 2002. Det framgår att det i Sverige fanns drygt 180 000 före- tag med minst en anställd under år 2002. Av dessa företag hade 164 000, eller 92 procent, 119 anställda. Dessa mindre företag hade totalt 665 000 an- ställda och i genomsnitt fyra anställda per företag. 79

Diagram 9.1 Antal företag med fördelning efter antalet anställda

Prop. 2004/05:21

120 000

100 000

80 000

60 000

40 000

20 000

0

1-4

5-9

10-19

20-49

50-200

>200

Antal

114 800

32 000

17 300

10 400

4 600

1 300

Källa: SCB I 106 000 företag med 119 anställda uppbar ingen av de anställda sjuk- penning Detta är 65 procent av samtliga företag med 119 anställda. Cirka 59 000 företag hade anställda som någon gång under året hade uppburit sjukpenning. Fördelningen av utbetald sjukpenning till anställda i dessa företag redovisas i diagram 9.2. Det framgår att i 24 procent av företagen uppbar de anställda sjukpenning till ett belopp understigande 80 000 kronor, dvs. under nivån för fribeloppsgränsen (=15 procent av 80 000 kr = 12 000 kr). Detta innebär att 89 procent av företagen med 119 anställda inte skulle ha behövt betala någon särskild sjukförsäk- ringsavgift, om en sådan hade funnits 2002. Diagram 9.2 Företag med 119 anställda indelade efter utbetald sjukpenning per år (exkl. sjuklön) 4% 7%

 Ingen 24%

80-160 000 kr

65%

160 000- kr

Källa: SCB 80

Näringslivet nettovinnare

Prop. 2004/05:21

Sjukfrånvaron i näringslivet, liksom i övriga sektorer, har ökat under perioden 19972003, men är fortfarande lägre än inom den offentliga sektorn. Som redan nämnts så finns det många, främst små, företag där anställda över huvudtaget inte har haft någon sjukpenning under ett kalenderår. Den relativt sett låga sjukfrånvaron i kombination med att kompensationen genom sänkt arbetsgivaravgift baseras på en genom- snittlig sjukfrånvaro hos alla arbetsgivare innebär att näringslivet som sektor får totalt sett minskade kostnader pga. förslagen i denna proposi- tion. Av tabell 9.1 nedan framgår den genomsnittliga nettoeffekten av medfinansieringsförslaget för samliga företag med anställda med fördel- ning efter företagsstorlek. Det framgår att företag med färre än 50 an- ställda i genomsnitt får minskade kostnader med 1 000 8 400 kronor per företag och år. De större företagen får däremot ökade kostnader till följd av förslagen. Det bör dock framhållas att kostnadssänkningar pga. slopandet av den tredjesjuklöneveckan inte ingår i beräkningarna. Den sist nämnda ändringen torde ha betydelse framför allt för de större före- tagen med många anställda. Tabell 9.1 Förändring av näringslivets kostnader pga. införandet av en särskild sjuk- försäkringsavgift och sänkningen av sjukförsäkringsavgiften Genomsnittlig förändring per företag i kronor per år, samtliga företag med anställda

Antal

Antal företag

Ökad kostnad

Minskad

Nettoeffekt

anställda

pga. med-

kostnad pga.

finansiering

sänkt arbets-

givaravgift

14

114 800

200

1 200

1 000

59

32 000

1 200

4 600

3 400

1019

17 300

4 000

10 400

6 600

2049

10 400

13 800

22 200

8 400

50200

4 600

66 400

59 500

6 900

200

1 300

777 500

521 000

256 500

Samtliga

180 400

8 700

9 100

400

Källa: SCB, uppgifter från Ohälsodatabasen, Inkomst- och taxeringsregistret samt Centrala företags- registret. Småföretagen Det har framkommit att för flertalet av de mindre företagen kan fribelop- pet anses utgöra ett tillräckligt skydd mot höga och oförutsedda kostna- der till följd av medfinansiering av de anställdas sjukskrivning. Detta är ännu tydligare vad gäller de allra minsta företagen med 14 anställda. Bland de 27 000 företag med 14 anställda som år 2002 hade någon an- ställd som uppbär sjukpenning skulle endast 5 000 företag beröras av den särskilda sjukförsäkringsavgiften, efter att fribeloppet hade dragits från. På motsvarande sätt skulle 4 500 företag av 18 000 med 59 anställda be- röras av den särskilda sjukförsäkringsavgiften. För att ytterligare minska den redan i dag höga riskexponeringen för småföretag föreslår regeringen dessutom, som tidigare nämnts, se av- 81 snitt 6.3, att ett högkostnadsskydd skall gälla för företag där den särskilda Prop. 2004/05:21 sjukförsäkringsavgiften överstiger 4 procent av lönesumman. För de allra minsta företagen innebär högkostnadsskyddets konstruktion att dessa inte behöver betala någon avgift alls. Detta gäller ca 2 100 företag. Det totala antalet företag som beräknas utnyttja högkostnadsskyddet beräknas till ca 3 200. I tabell 9.2 redovisas beräkningar på en årlig merkostnad på företags- nivå av förslaget om särskild sjukförsäkringsavgift för de företag som skulle ha påförts särskild sjukförsäkringsavgift, om sjukfrånvaron legat på samma nivå som 2002

2

. Effekterna såväl av fribeloppet som av högkostnadsskyddet har beaktats i beräkningarna. Av tabellen framgår att i genomsnitt ökar kostnaderna för företag som betalar särskild sjukför- säkringsavgift, oavsett företagsstorlek, när även effekten av sänkt arbets- givaravgift har beaktats. Besparingar genom en slopad tredje sjuklöne- vecka ingår inte i beräkningen. Den årliga kostnaden för de ca 3 100 företag med 14 anställda som berörs, ökar i genomsnitt 3 800 kronor. Kost- naderna för den särskilda sjukförsäkringsavgiften ökar med 5 700 kronor och arbetsgivaravgiften sänks med 1 900 kronor per företag. Bland före- tag med 59 anställda berörs ca 4 500 företag. Den genomsnittliga kost- nadsökningen beräknas till 4 600 kronor. Eftersom en enda sjuklönevecka som faller bort är värd runt 5 000 kronor, så innebär detta att de flesta av de arbetsgivare som påförs särskild sjukförsäkringsavgift blir netto- vinnare. Tabell 9.2 Förändring av kostnaderna för företag med sjukfrånvaro överstigande fribeloppsgränsen efter företagsstorlek Genomsnittlig förändring per företag, i kronor

Antal

Antal företag med

Ökad kostnad

Minskad

Nettoeffekt

anställda

kostnader pga.

pga. med-

kostnad pga.

medfinansiering

finansiering

sänkt arbets-

givaravgift

14

3 100

5 700

1 900

3 800

59

4 500

8 300

3 700

4 600

1019

5 400

12 800

7 900

4 900

2049

6 300

22 700

18 900

3 800

50200

4 200

72 400

61 000

11 400

200

1 300

772 700

541 500

231 200

Samtliga

24 800

63 700

46 300

17 500

Källa: SCB, uppgifter från Ohälsodatabasen, Inkomst- och taxeringsregistret samt Centrala företags-

registret.

Särskilt bland de minsta företagen kan sjukfrånvaron visa en relativt stor variation. För att belysa hur kostnaderna fördelar sig mellan företagen redovisas den genomsnittliga kostnadsökningen på grund av särskild sjukförsäkringsavgift med uppdelning på kvartiler efter sjukförsäkrings-

2 I promemorian Ds 2004:16 redovisades motsvarande uppgifter, exkl. högkostnadsskyddet,

efter en omräkning till 2005 års förhållanden. Detta kunde motiveras av att sjukskrivning-

arna generellt har minskat både 2003 och 2004. Dock saknas statistik om hur nedgången

fördelar sig mellan sektorer. Därför har regeringen valt att redovisa uppgifterna utan omräk-

ning.

82

avgiftens storlek per företag (tabell 9.3). I kvartil 1 ingår de 25 procent Prop. 2004/05:21 av företagen som betalar den lägsta sjukförsäkringsavgiften, i den andra kvartilen ingår de 25 procent av företagen som betalar den näst högsta sjukförsäkringsavgiften osv. Det framgår att kostnaden för den särskilda sjukförsäkringsavgiften uppgår i genomsnitt till 13 300 kronor för de 25 pro- cent (ca 800 företag) av företagen med 14 anställda som har den högsta kostnaden. Motsvarande kostnad för företag med 59 anställda är 19 600 kro- nor. Tabell 9.3 Ökade kostnader pga. särskild sjukförsäkringsavgift med uppdelning på kvartil efter storleken på särskild sjukförsäkringsavgift och med fördelning efter före- tagsstorlek Kronor

Antalet anställda

Kvartil 1

Kvartil 2

Kvartil 3

Kvartil 4

14

800

2 800

5 800

13 300

59

1 200

4 200

8 400

19 600

1019

2 000

6 700

12 800

29 500

2049

3 600

11 800

22 500

53 100

50200

15 000

41 000

73 300

160 500

200

114 600

247 000

447 100

2 284 100

Källa: SCB, uppgifter från Ohälsodatabasen, Inkomst- och taxeringsregistret samt Centrala företags- registret. Av tabell 9.4 framgår nettokostnaden för företagen med uppdelning på kvartil efter att sänkningen av arbetsgivaravgiften har beaktats, men innan det har tagits hänsyn till effekterna av den tredje sjuklöneveckan. Företagen i respektive kvartil är de samma som redovisades i tabell 9.3. Det framgår av tabellen att 75 procent av de minsta företagen och en lika stor andel av de allra största företagen får ökade kostnader. För de minsta företagen är nettokostnaden relativt liten och borde delvis täckas av slo- pandet av den tredje sjuklöneveckan. Bland de mellanstora företagen får c:a hälften ökade kostnader till följd av förändringarna. Tabell 9.4 Förändring av företagens kostnader för medfinansiering efter en sänkning av arbetsgivaravgiften, med uppdelning på kvartil efter storleken på särskild sjukför- säkringsavgift och med fördelning efter företagsstorlek Kronor

Antalet anställda

Kvartil 1

Kvartil 2

Kvartil 3

Kvartil 4

14

700

1

000

4 100

10 900

59

2 100

800

4 800

15 000

1019

5 500

1 000

5 000

20 900

2049

14 400

6 200

3 600

32 400

50200

34 000

11 300

11 200

79 800

200

81 200

22 000

95 000

890 200

Källa: SCB, uppgifter från Ohälsodatabasen, Inkomst- och taxeringsregistret samt Centrala företags- registret.

I tabell 9.5 redovisas effekterna av propositionens förslag för 4 typfalls-

företag. För samtliga dessa företag redovisas effekterna om företaget be-

talar en maximal särskild sjukförsäkringsavgift. Tabellen utgår från en

genomsnittlig månadslön om 20 000 kronor för de anställda. I dessa typ-

83

fallsberäkningar har regeringen även gjort en uppskattning av effekterna Prop. 2004/05:21 för slopandet av den tredje sjuklöneveckan. Tabellen visar att företag med en anställd inte betalar någon särskild sjukförsäkringsavgift alls. Detta beror på att nivån för högkostnadsskyddet inte överstiger nivån för fribeloppet. För denna grupp företag innebär förändringen enbart kost- nadsminskningar i form av sänkt sjukförsäkringsavgift i socialavgifts- lagen (2000:980) och slopad tredje sjuklönevecka. För typfallsföretaget i tabellen sänks de årliga kostnaderna med 5 800 kronor. Ett företag med fem anställda betalar maximalt 36 000 kronor i särskild sjukförsäkrings- avgift, vilket motsvarar att företaget har en årsarbetskraft heltidssjukskri- ven och en årsarbetskraft sjukskriven i tre månader. Nettoeffekten för detta företag är en kostnadsökning om 28 000 kronor. Vid beräkning av bespa- ringseffekten på grund av slopad sjuklönevecka har vi antagit att en an- ställd har varit sjukskriven tre veckor eller mer under året. Med ett anta- gande att två anställda i företaget varit sjukskrivna tre veckor eller längre under ett år skulle nettokostnaden för företaget i exemplet uppgå till 23 000 kronor. Tabell 9.5 Exempel på förändringar i företagens kostnader vid maximal årlig medfinansiering

Antal anställda

1

5

20

200

Lönesumma

240 000

1 200 000

4 800 000

48 000 000

Gräns för högkostnadsskydd

9 600

48 000

192 000

1 920 000

Antalet heltidssjukskrivna som krävs för

att gränsen för högkostnadsskydd upp-

nås

0,3

1,25

6,25

66,25

Särskild sjukförsäkringsavgift

0

36 000

180 000

1 908 000

Sänkning av arbetsgivaravgiften

-600

-2 900

-11 500

-115 200

Antal sjukfall som pågått minst tre

veckor under ett år

1

1

2

5

Slopad 3:e sjuklönevecka

-5 200

-5 200

-10 400

-26 000

Förändring av kostnaderna, netto

-5 800

27 900

158 100

1 766 800

Alternativa lösningar Ett alternativ vore att inte införa ett medfinansieringsansvar och då heller inte sänka sjukförsäkringsavgiften eller införa ett högkostnadsskydd. En sådan lösning innebär i praktiken att arbetsgivare med låg sjukfrånvaro kommer att få svara för kostnaderna för sjukfrånvaron hos företag som har hög sjukfrånvaro via sjukförsäkringsavgiften i socialavgiftslagen. Med hänsyn till att små företag generellt har lägre sjukfrånvaro än stora företag skulle denna lösning missgynna småföretagarkollektivet. Ett alternativt förslag vore att exkludera små företag från ett medfinansie- ringsansvar. En sådan lösning är dock svår att förena med EG:s stats- stödsregler. Att exkludera små företag är heller inte tillfyllest om man vill uppnå effekter även hos dessa arbetsgivare. 84

Administrativa effekter

Prop. 2004/05:21

Fribeloppet är förhållandevis lätt för Försäkringskassan och arbets- givarna att administrera. Arbetsgivaren behöver inte göra några inbetal- ningar till skattekontot så länge den särskilda sjukförsäkringsavgiften ligger under 12 000 kronor. När fribeloppet överskrids meddelar Försäk- ringskassan detta till arbetsgivaren. När det gäller högkostnadsskyddet så kommer Försäkringskassan att göra en avstämning med hjälp av uppgifter som inhämtats från Skatte- verket. Däremot måste den arbetsgivare, som under ett löpande avgiftsår önskar få ett beslut om att betalningsskyldighet inte skall gälla tills vidare, visa att skäl härför föreligger och lämna uppgifter om sin förvän- tade lönesumma till Försäkringskassan. Till detta kommer att arbetsgivarna åläggs att i samband med sjukan- mälan ange organisationsnummer. Arbetsgivarna kommer också att få en del arbete med kontroll av besluten om särskild sjukförsäkringsavgift. Övriga aspekter Företagen ges ekonomiska incitament att genomföra åtgärder i syfte att minska sjukfrånvaron, eftersom de kan undgå ett medfinansieringsansvar vid en rehabiliteringssituation eller vid deltids återinsättande av sjukskri- ven personal. Konkurrensförhållandena mellan företag kan i viss mån påverkas av ett medfinansieringsansvar och sänkningen av sjukförsäkringsavgiften. En arbetsgivare som har låg sjukfrånvaro får sammantaget lägre kostnader i form av sänkt sjukförsäkringsavgift och sjukpenning än övriga arbets- givare. Generellt har små företag lägre sjukfrånvaro än större företag. Detta medför att förslaget om partiell växling från proportionell sjukför- säkringsavgift till rörlig särkskild sjukförsäkringsavgift minskar små företags subventionering av stora företags kostnader för sjukfrånvaro. Det kan konstateras att eftersom alla företag omfattas av fribeloppet på- verkar det inte konkurrensförhållandena. Regeringen anser att det är angeläget med informationsinsatser angå- ende de nya reglerna. Detta gäller generellt i förhållande till alla arbets- givare och övriga aktörer. Särskild information om arbetsgivarens upp- giftsskyldighet rörande organisationsnummer till Försäkringskassan bör också meddelas företagen.

9.4

Offentlig sektor

I tabell 9.6 redovisas sjukfrånvaron sektorsvis. Det framgår att sjukfrån- varon har sedan 1997 ökat i samtliga sektorer. Under de två senaste åren har emellertid denna utveckling vänt eller avstannat inom den offentliga sektorn. Fortfarande finns likafullt betydande skillnader mellan de olika delarna av offentlig sektor. Sjukfrånvaron är högst för anställda inom primärkommuner och lägst bland statsanställd personal. Nedan redovisas konsekvenserna för primärkommuner, landstingskommuner och staten. 85

Tabell 9.6 Andel frånvarande på grund av sjukdom i procent av arbetad tid efter

Prop. 2004/05:21

sektor 19972003

1997

1998

1999

2000

2001

2002

2003

Statlig tjänst

2,2

2,9

3,4

4,2

4,0

3,9

3,6

Primärkommunal

4,2

4,6

5,4

6,3

7,2

7,5

7,3

tjänst

Landstings-

3,4

4,1

4,8

5,6

6,0

6,3

6,3

kommunal tjänst

Privat tjänst

2,9

3,3

3,9

4,3

4,5

4,9

5,0

Samtliga

3,0

3,5

4,0

4,6

4,8

5,2

5,2

Källa: SCB:s arbetskraftsundersökningar (AKU )

Kommuner och landsting Eftersom kommunsektorn har högre sjukfrånvaro än övriga sektorer på arbetsmarknaden kommer medfinansieringen att medföra ökade kostna- der för kommuner och landsting. Med den föreslagna sänkningen av arbetsgivaravgifterna beräknas den årliga merkostnaden till ca 300 mil- joner kronor för sektorn som helhet. Siffran är dock behäftad med viss osäkerhet då t.ex. schablonberäkningar har använts för att uppskatta effekten av deltidssjukskrivning och den förkortade sjuklöneperioden. Eftersom primärkommunerna har den högsta sjukfrånvaron så faller kost- nadsökningen nästan enbart på dem, i genomsnitt med 32 kronor per in- vånare. Eftersom sjukfrånvaron varierar kraftigt mellan olika primär- kommuner blir det beräknade utfallet i enskilda kommuner mellan + 15 och 180 kr per invånare. Under de senaste tio åren har sjuktalen i kommunal sektor ökat mer än för arbetsmarknaden som helhet. Delvis beror det på att medelåldern ökat för anställda i kommuner och landsting relativt andra sektorer. Även med hänsyn taget till olikheter i köns- och åldersfördelning så finns en kvar- stående högre sjukfrånvaro 2002. Denna sektorsspecifika skillnad har för kvinnor i primärkommunerna gått från att vara 0,7 procentenheter 1992 till + 1,0 procentenheter 2002 enligt en analys av Svenska Kommunför- bundet. Att sjukfrånvaron som inte beror på skillnader i köns- och ålders- fördelning utvecklats så pass olika, till den kommunala sektorns nackdel, under en period av tio år har haft påverkan på den totala sjukfrånvarons utveckling. I likhet med andra arbetsmarknadssektorer har de regionala skillna- derna i sjuktal och ohälsotal uppmärksammats inom kommunsektorn. Dessa skillnader indikerar att påverkansmöjligheterna från kommunala och landstingskommunala arbetsgivare bör vara betydande. För att uppnå förbättringar i arbete kring förebyggande och rehabiliterande insatser bör medfinansieringen ge incitament till ökade insatser både hos de enskilda kommunerna och landstingen och till ökad samverkan med övriga myn- digheter som Försäkringskassan och arbetsförmedlingarna. 86

Statliga myndigheter

Prop. 2004/05:21

För den genomsnittliga myndigheten innebär förslagen om medfinansie- ring, sänkning av arbetsgivaravgiften och slopande av den tredje sjuk- löneveckan i denna proposition sammantaget lägre kostnader redan vid nuvarande nivå på sjukfrånvaron. Sjukfrånvaron är nämligen förhållan- devis låg inom den statliga sektorn, vilket framgår av tabell 9.6. De myn- digheter som ligger sämre till i utgångsläget kommer precis som alla andra arbetsgivare att behöva bli bättre på att förebygga sjukskrivningar och få tillbaka dem som är sjukskrivna i arbete. Myndigheter med ett få- tal anställda kommer att omfattas av det högkostnadsskydd som beskrivs i avsnitt 6. Även det i samma avsnitt föreslagna fribeloppet om 12 000 kronor kommer att ha stor betydelse för små myndigheters kostnadsutveckling. Vidare kommer även myndighetsanställda att få del av det särskilda högriskskydd som beskrivs i avsnitt 6.3.

9.5

Administrativa konsekvenser för offentlig sektor

Försäkringsadministrationen De föreslagna förändringarna i denna proposition medför en ökad admi- nistrativ belastning för socialförsäkringsadministrationen både vad gäller hanteringen av den särskilda sjukförsäkringsavgiften och beträffande för- ändrade rutiner kring avstämningsmöten och rehabiliteringsplaner. Införandet av en särskild sjukförsäkringsavgift medför ökad administ- ration. Initialt ökar administrationen bl.a. genom att samtliga sjukfalls- ärenden skall uppdateras med arbetsgivarens organisationsnummer. Riks- försäkringsverket (RFV) har beräknat att detta gäller för ca 220 000 sjuk- fall. Det kan också förutsättas att kontakterna med arbetsgivaren kommer att öka under en tid. Vidare kan behovet av manuella kompletteringar av anmälningar från arbetsgivare öka då de uppgifter som begärs in blir flera. Arbetsgivare kan dock redan i dag sjukanmäla sina anställda via RFV:s arbetsgivartjänst. Anmälningar som kommer till administrationen på detta sätt kräver inte någon ytterligare administration. För att mini- mera den manuella hanteringen bör arbetsgivare informeras om tjänsten i samband med att de nya reglerna införs. Administrationen belastas även av införandet av ett högkostnadsskydd. En annan administrativt betungande uppgift som tillkommer är hand- läggningen av sjukfall där den försäkrade har två eller flera arbetsgivare och försäkrade med delad sjukpenninggrundad inkomst. Resurskrävande är också förslaget att den försäkrade under vissa förut- sättningar skall kallas till ett avstämningsmöte senast två veckor efter att arbetsgivarens rehabiliteringsunderlag inkommit till försäkringskassan. Denna förändring beräknas leda till att flera avstämningsmöten skall hållas. Också förslaget om upprättandet av rehabiliteringsplan medför ökad administration. Regeringen har uppmärksammat att förslagen i denna proposition med- för administrativt merarbete. Detta har beaktats i budgetpropositionen för 2005. Förslaget om medfinansiering kan även medföra en ökad arbetsbelast- ning på de allmänna förvaltningsdomstolarna. 87

Skatteverket

Prop. 2004/05:21

De av Försäkringskassan beslutade avgifterna skall betalas genom en de- bitering på sådant skattekonto som har upprättats för arbetsgivarna enligt 3 kap. 5 § skattebetalningslagen (1997:483) och som hanteras av Skatte- verket. I syfte att begränsa de administrativa kostnaderna för Skatte- verket förutsätts Försäkringskassan lämna nödvändiga uppgifter till Skatteverket via datamedia. Den insats som krävs för den debitering som skall göras av den nya sjukförsäkringsavgiften bedöms, trots att den kommer att avse ett stort antal arbetsgivare, att rymmas inom befintliga resurser.

9.6

Effekter på statsbudgeten

Förslaget om ett medfinansieringsansvar för arbetsgivare innebär att delar av sjukförsäkringsavgiften ersätts av en rörlig avgift. Storleken på avgiftssänkningen fastställs efter att kostnaderna för det s.k. högkost- nadsskyddet har beaktats. Förslaget innebär således inte någon direkt minskande effekt på statsbudgetens utgifter. De dynamiska effekterna av förslaget väntas dock på sikt bli stora. Cirka hälften av de sjukskrivna an- ser att sjukskrivningen i någon omfattning är arbetsrelaterad (RFV Analyserar 2003:10). Det framgår också att stöd från arbetsplatsen är en faktor som har betydelse för tillfrisknande och återgång till arbete. Skulle en fjärdedel av de personer vars ohälsa, enligt egen utsago, är arbetsrela- terad återgå till arbete på grund av ökade insatser från arbetsgivaren skulle utgifterna för statsbudgeten minska med 6 miljarder kronor. Emellertid föreslås det i propositionen andra förändringar av sjukför- säkringen som medför ökade utgifter för statsbudgeten. Utgifterna ökar genom att den tredje sjuklöneveckan slopas och att ersättningsnivån åter- ställs till 80 procent av den sjukpenninggrundande inkomsten. Totalt be- räknas statens utgifter inom sjukförsäkringen öka med 2,3 miljarder kro- nor 2005 till följd av de nämnda förslagen. Detta har beaktats i budget- propositionen för 2005.

9.7

Konsekvenser för jämställdheten

Kvinnors andel av sjukskrivningarna har ökat successivt sedan 1980- talet. I maj 2004 utgjorde kvinnor 64 procent och män 36 procent av de sjukskrivna. Förutom att kvinnor har en högre sjukfrånvaro än män, har sjukfrånvaron också ökat snabbare för kvinnor än för män. En mängd orsaker och samband har framförts som förklaringar till kvinnors höga sjuktal, varav de flesta kan hänföras till de förändrade vill- koren på arbetsmarknaden och i arbetslivet. I en litteraturgenomgång av kvinnors höga sjukfrånvaro i Den höga sjukfrånvaron sanning och konsekvens (Folkhälsoinstitutet 2004) kon- stateras bl.a. att

-

den psykosociala arbetsmiljön är viktigare för kvinnors sjukskriv- ning än männens

88

-

könssegregering inom det betalda arbetet är viktigare än skillnader mellan könen i det obetalda arbetet

-

biologiska skillnader knappast har betydelse annat än för graviditets- problem, som står för 7 procent av kvinnornas sjukskrivningsorsaker.

Av Socialstyrelsens rapport Jämställd vård? Könsperspektiv på hälso- och sjukvården framgår att det finns oskäliga skillnader mellan könen. Anmärkningsvärt är bland annat att kvinnor oftare drabbas av kvalitets- brister och problem inom hälso- och sjukvården än män. Det finns dessutom studier som tyder på att kvinnor ges betydligt sämre förutsättningar att komma tillbaka till arbetslivet vid en längre sjukskrivning jämfört med män. Studierna tyder på att försäkringskassan och arbetsgivarna ägnar mindre uppmärksamhet och satsar mindre resur- ser på rehabilitering och på förändring av arbetsvillkoren för kvinnor än för män. Förslagen i denna proposition siktar på att öka de ekonomiska driv- krafterna för arbetsgivarna att arbeta preventivt mot ohälsa i arbetslivet samt att få tillbaka människor i arbete vid sjukskrivning. Detta kommer att bidra till att ge kvinnor bättre förutsättningar att rehabiliteras tillbaka till arbetslivet. Statistiska centralbyrån räknar med att cirka 88 procent av yrkena på arbetsmarknaden är antingen kvinnodominerade eller mansdominerade yrken. Den könssegregerade arbetsmarknaden som i sig har negativa effekter, bland annat för sjukfrånvaron, motverkar dock selektion utifrån kön. Att arbetsgivarna i de kvinnodominerade yrkena, där sjukfrånvaron är hög, skulle anställa män i stället för kvinnor utifrån att män som grupp uppvisar en lägre sjukfrånvaro, förefaller inte vara troligt. En ytterligare faktor som talar emot selektion på grund av kön är en ökad arbetskrafts- brist och att rekryteringsbehovet kommer att öka markant i framför allt kommuner och landsting. Risker för selektion är större hos små företag eller på små arbetsställen men mindre på stora arbetsplatser som främst finns inom den offentliga sektorn. Hälften av kvinnorna arbetar i privat sektor och hälften i offent- lig sektor. Av männen är en så stor andel som 82 procent anställd i privat sektor och endast 18 procent i offentlig sektor. Om man antar att risken för selektion är större i privat än i offentlig sektor, skulle i så fall män löpa en större risk för selektion jämfört med kvinnor. Risken för sjukskrivning ökar med stigande ålder. Arbetsgivares tve- kan att anställa personer som tidigare har haft en långtidssjukskrivning kan innebära att kvinnor löper större risk än män för så kallade inlås- ningseffekter, det vill säga svårigheter att byta arbete. Redan i dag leder den könssegregerade arbetsmarknaden till en form av inlåsning för både kvinnor och män i yrken och sektorer. Det är tveksamt om ett ökat kost- nadsansvar för arbetsgivarna kommer att öka dessa inlåsningseffekter. I sammanhanget skall också poängteras att selektion inte skall blandas samman med diskriminering. Jämställdhetslagens förbud mot diskrimine- ring på grund av kön omfattar såväl den som är anställd som den som söker arbete. Enligt lagen får en arbetsgivare inte missgynna en arbets- sökande utifrån dennes könstillhörighet. Detta innebär att ett förhållande där arbetsgivare inte vill anställa kvinnor utifrån ett antagande om att kvinnor har högre sjukfrånvaro, är att beskriva som diskriminering sna- rare än selektion. Prop. 2004/05:21 89

Deltidssjukskrivning

Prop. 2004/05:21

En av skillnaderna mellan kvinnor och män på arbetsmarknaden är att kvinnor arbetar deltid i betydligt större utsträckning än män. Av de sys- selsatta 2002 arbetade en tredjedel av kvinnorna deltid, medan motsva- rande siffra för männen var åtta procent. Fler kvinnor än män är också sjukskrivna på deltid. Deltidssjukskriv- ningarna har ökat både bland kvinnor och män. Förändringar i sjukför- säkringen har genomförts för att underlätta deltidssjukskrivning. Försla- gen i denna proposition ger ytterligare ekonomiska incitament för del- tidssjukskrivning. Konsekvenserna av detta kan bli att fler män kommer att vara deltidsjukskrivna, vilket skulle kunna innebära att deltidsarbete inte längre enbart förekommer bland kvinnor. När det gäller förslagen finns det sammantaget omständigheter som talar i såväl positiv som negativ riktning ur ett jämställdhetsperspektiv. Men de positiva effekterna av förslagen överväger, innebärande att arbetsgivarna får ekonomiska drivkrafter för att ta ansvar för förebyg- gande arbete, till förbättringar av arbetsmiljön och till insatser för reha- bilitering, vilket kommer att gynna kvinnor och bidra till att bryta den negativa utvecklingen av långtidssjukskrivningar.

9.8

Uppföljning och utvärdering

Förändringarna inom sjukförsäkringsområdet, inklusive förslagen i denna proposition, kommer att sammantaget innebära förändringar i samhället. Eftersom ett antal åtgärder genomförs är det svårt att förutse alla effekter som kan uppkomma, hur stora de blir och när i tiden de inträffar. Föränd- ringarna måste därför följas upp noggrant. Regeringen måste snabbt kunna få information för att kunna vidta ytterligare åtgärder. Den utvärdering som regeringen avser att initiera skall bl.a. inrikta sig på förändringarnas konsekvenser för sjukfrånvaron och sjuk- och aktivi- tetsersättningen. Utvecklingen för olika grupper, branscher, arbetsgivare och regioner skall belysas samt hur förändringarna i Sverige förhåller sig till dem i andra länder. Utvecklingen av arbetsgivarnas arbete med arbetsmiljö, arbetsorgani- sation och personaladministration, förebyggande åtgärder och rehabilite- rande insatser skall följas särskilt. I utvärderingen bör ingå att utveckla mätsystem och statistik för att bättre mäta effekterna av olika förebyg- gande och rehabiliterande insatser och att sprida information om vilka åtgärder som är framgångsrika och kostnadseffektiva. Särskild vikt skall fästas vid att analysera effekterna på arbetsmarkna- den i form av arbetsutbud, sysselsättning, arbetstid och rörlighet. Dessutom skall konsekvenserna för jämställdheten följas upp. Slutligen skall utvärderingen analysera riskerna för att ökat medfinansieringsansvar och andra förändringar leder till icke önskade effekter. Det kan t.ex. vara fråga om överutnyttjande av deltidssjukskriv- ning, hinder för småföretagares möjlighet att expandera, negativa effek- ter på försäkringsskyddet för och hälsoläget hos anställda, övervältring på andra sociala trygghetssystem samt ökad utslagning av svaga grupper på arbetsmarknaden. 90 Utvärderingen och uppföljningen bör enligt regeringen ledas och sam- Prop. 2004/05:21 ordnas av en oberoende instans. Denna instans bör svara för att nödvän- diga data samlas in och görs tillgängliga för forskningen och andra. Vidare bör den utforma och upphandla utvärderingen samt varje halvår ge regeringen en rapport över utvecklingen. Det är angeläget att utvärde- ringsarbetet bidrar till metodutveckling och fler systematiska experiment. Det bör också bidra till att arbetsgivare får bättre instrument att följa sjuk- frånvaron och effekterna av insatta åtgärder. 10 Författningskommentar

10.1

Förslaget till lag om särskild sjukförsäkringsavgift

1 § Paragrafen anger grundprincipen i lagstiftningen, nämligen att arbets- givaren genom en ny särskild avgift skall medfinansiera statens kostna- der för sjukpenning enligt 3 kap. lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL). 2 § I paragrafen anges vem som är arbetsgivare och arbetstagare enligt lagen. I båda fallen hänvisas till lagen (1991:1047) om sjuklön. Sjuklönebe- stämmelserna gäller för dem som omfattas av ett anställningsförhållande med vissa undantag. Har en anställd flera arbetsgivare åvilar skyldighe- ten att utge sjuklön varje arbetsgivare. Uppdragstagare och egenföreta- gare är undantagna från sjuklönesystemet. Någon legaldefinition av arbetsgivar- eller arbetstagarbegreppen ges inte i sjuklönelagen. I för- arbetena till sjuklönelagen uttalas att liksom i andra sammanhang får be- greppets innehåll läggas fast i rättstillämpningen med utgångspunkt i en civilrättslig begreppsbestämning. Att kretsen av arbetsgivare och arbets- tagare som skall beröras av den särskilda sjukförsäkringsavgiften avgrän- sas till dem som omfattas av sjuklönelagen ger en symmetri som torde underlätta Försäkringskassans hantering. Den praxis som utvecklats inom sjuklöneområdet borde dessutom kunna tillämpas även på avgiften. Dispositionen och systematiken i lagen om särskild sjukförsäkringsav- gift ansluter i många fall till uppbyggnaden av skattebetalningslagens (1997:483) bestämmelser. I stället för begreppet beskattningsår som an- vänds i skattebetalningslagen har begreppet avgiftsår valts för att ange det kalenderår under vilket avgift skall betalas. En närmare förklaring till begreppet avgiftsår ges i kommentaren till 18 §. 3 § I paragrafen stadgas när avgiftsskyldighet föreligger för den särskilda sjukförsäkringsavgiften. Avgiftsskyldigheten infaller för en arbetsgivare när dennes arbetstagare efter utgången av en sjuklöneperiod uppbär hel sjukpenning enligt AFL. En avgiftsbegränsning finns dock i 8 §. Begrep- pen arbetsgivare och arbetstagare definieras i 2 §. 91

4 §

Prop. 2004/05:21

Av paragrafens första stycke framgår hur arbetsgivarens avgiftsunderlag

för den särskilda sjukförsäkringsavgiften skall beräknas.

Endast hel sjukpenning är avsedd att inkluderas i det underlag som ut-

gör grunden för beräkningen av den särskilda avgiften. Så snart arbets-

tagaren till någon del återgår i arbete skall sjukpenningen undantas från

avgiftsunderlaget.

Enbart hel sjukpenning enligt 3 kap. 7 § AFL skall således inkluderas i

underlaget. Ersättning utbetald enligt 3 kap. 7 a § AFL, förebyggande

sjukpenning enligt 3 kap. 7 b § AFL och rehabiliteringspenning enligt

22 kap. AFL skall undantas vid summeringen av arbetsgivarens underlag

för beräkning av den särskilda sjukförsäkringsavgiften. Sjukpenning en-

ligt annan lagstiftning än AFL t.ex. sjukpenning enligt lagen (1976:380)

om arbetsskadeförsäkring skall inte heller inkluderas i underlaget.

Sjukpenningen måste ha utgetts för att den skall medräknas i arbets-

givarens underlag.

Beräkningen av underlaget för den särskilda sjukförsäkringsavgiften

skall ske per kalendermånad.

Underlaget skall avse samtliga arbetstagare hos en arbetsgivare som

uppburit hel sjukpenning, dvs. endast ett underlag per arbetsgivare och

månad skall beräknas.

Av sista meningen i första stycket framgår att bestämmelserna i 5 och

6 §§ skall beaktas vid fastställandet av underlaget för avgiften.

I andra stycket regleras den situationen att för hög sjukpenning utbe-

talats med följd att arbetsgivarens underlag bestämts till för högt belopp.

Bestämmelsen innebär att underlaget kan justeras till rätt storlek oavsett

om utbetald sjukpenning korrigeras eller inte. För det fall att för låg sjuk-

penning utbetalats till en arbetstagare och arbetsgivaren påförts för låg

avgift skall huvudregeln i första stycket tillämpas. I det här fallet följer

påförandet av arbetsgivarens avgift tidpunkten för utbetalningen av det

kompletterande beloppet. Det sker således ingen retroaktiv korrigering av

arbetsgivarens avgift utan avgiften påförs på vanligt sätt så snart det

kompletterande sjukpenningbeloppet har utgetts till arbetstagaren.

5 §

Av paragrafen framgår att all utgiven hel sjukpenning inte alltid skall

ingå i arbetsgivarens underlag. Den anställdes sjukpenninggrundande in-

komst kan härröra från flera olika källor. Det belopp som skall ingå i den

enskilde arbetsgivarens underlag är endast sådan sjukpenning som mot-

svaras av den sjukpenninggrundande inkomst som arbetstagaren har hos

denne arbetsgivare. Belopp som skall ingå i arbetsgivarens underlag och

därmed avgiftsberäknas skall således beräknas för varje arbetsgivare för

sig i de fall lön från flera arbetsgivare ligger till grund för sjukpenningen.

Sjukpenning som grundas på inkomst av annat förvärvsarbete än an-

ställning kommer inte att medräknas i underlaget för avgiften. Inte heller

kommer sjukpenninggrundande inkomst till den del den är skyddad på

grund av förvärvsavbrott enligt 3 kap. 5 § tredje stycket AFL att medräk-

nas i underlaget.

92 6 § I bestämmelsen anges två särskilda fall när utgiven sjukpenning inte skall medräknas i arbetsgivarens avgiftsunderlag. Det första fallet avser sjuk- penning utgiven till arbetstagare för vilka beviljats särskilt högriskskydd enligt 13 § första stycket 2 lagen om sjuklön. Sådant högriskskydd får beviljas en arbetstagare som har en sjukdom som under en tolvmåna- dersperiod medför risk för en eller flera längre sjukperioder. Bestämmel- sen infördes för att ge trygghet åt den enskilde som riskerar att insjukna under en eller flera längre perioder och för att underlätta deras situation på arbetsmarknaden. Syftet bakom undantaget i nu aktuell bestämmelse är det samma som för högriskskyddet i sig. Det andra fallet som skall undantas avser sjukpenning utgiven till arbetstagare för vilken beviljats särskilt högriskskydd enligt 13 § andra stycket lagen om sjuklön. Sådant högriskskydd kan beviljas för en arbetstagare om denne som givare av organ eller annat biologiskt mate- rial enligt lagen (1995:831) om transplantation m.m. till följd av ingrepp för att ta tillvara det biologiska materialet eller förberedelser för sådant ingrepp har rätt till sjuklön. Även dessa undantas från kretsen av arbets- tagare vars sjukpenning skall omfattas av den särskilda sjukförsäkrings- avgiften. Undantaget skall gälla endast under den period och under de villkor som framgår av Försäkringskassans beslut om särskilt högriskskydd i det enskilda fallet. 7 § I paragrafen anges avgiftssatsen. Denna är 15 procent och beräknas på det avgiftsunderlag som anges i 4 §. 8 § Bestämmelsen har ändrats i enlighet med Lagrådets förslag. I paragrafen anges inom vilka beloppsramar betalningsskyldigheten för den särskilda sjukförsäkringsavgiften gäller, avgiftsbegränsningen. I första stycket anges den nedre gränsen för uttag av avgiften. Arbetsgivare kommer endast att bli betalningsskyldig för sådan särskild sjukförsäk- ringsavgift som överstiger ett fribelopp om 12 000 kronor räknat per avgiftsår. Avgiftsunderlaget måste således uppgå till ett sammanlagt be- lopp som överstiger 80 000 kronor för att avgift skall börja tas ut (15 % av 80 000 = 12 000 kronor). I andra stycket anges den övre gränsen för betalningsskyldighet av den särskilda sjukförsäkringsavgiften. Betalningsskyldigheten är för ett av- giftsår begränsad till ett belopp som motsvarar fyra procent av arbets- givarens sammanlagda lönekostnader. När avgiftens storlek beräknas för att en jämförelse med fyraprocentsregeln skall göras, inräknas alltid fri- beloppet om 12 000 kronor, fast detta belopp inte har betalats. Reglerna om avgiftsbegränsning har utformats på så sätt att avgiftsåret kan ses som en sluten beräkningsenhet med månadsvisa beslut om av- giftens storlek och betalningsskyldighet för den beräknade avgiften. Be- slut om avgiften kommer att fattas med början så snart arbetsgivaren har arbetstagare som uppburit hel sjukpenning men betalningsskyldigheten inträder först när summan av avgifterna överstiger fribeloppet om 12 000 kronor. Prop. 2004/05:21 93 Exempel: Om sjukpenning har utgetts till arbetstagare hos arbetsgivare med belopp så att avgiften uppgår till 5 000 kronor för vardera januari, februari och mars månad kommer beslut om betalningsskyldighet för 3 000 kronor att fattas först när det gäller för mars månad (5 000 + 5 000 + 5 000 ./. 12 000 = 3 000 kronor). Paragrafen kompletteras i sista meningen med en precisering avseende innebörden av arbetsgivarens sammanlagda lönekostnader. Därmed avses de ersättningar som ingår i underlaget för beräkning av arbetsgivaravgif- ter enligt 2 kap. 24 § socialavgiftslagen (2000:980). Avgiftsunderlaget för arbetsgivaravgifter enligt socialavgiftslagen beräknas per kalender- månad varför en summering av de månadsvisa underlagen skall göras för att få fram arbetsgivarens sammanlagda lönekostnader för avgiftsåret i fråga. Avgifter enligt socialavgiftslagen och lagen (1994:1920) om all- män löneavgift samt skatt enligt lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster skall inte medräknas i arbetsgivarens sam- manlagda lönekostnad. Dessa avgifter och skatter ingår heller aldrig i underlaget för beräkning av arbetsgivaravgifter enligt 2 kap. socialav- giftslagen. 9 § I paragrafens första stycke anges att Försäkringskassan fastställer arbets- givarens avgiftsunderlag för den särskilda sjukförsäkringsavgiften och att Försäkringskassan fattar beslut dels om avgiftens storlek, dels om betal- ningsskyldigheten. I beslutet skall alltid avgiftens storlek anges även om betalningsskyldighet inte föreligger enligt 8 §. Sammanställningen och beräkningen skall göras för varje kalendermånad. Försäkringskassans be- slut om betalningsskyldighet för särskild sjukförsäkringsavgift kommer hos Skatteverket att behandlas som ett beskattningsbeslut, se kommenta- ren till 11 kap. 1 § skattebetalningslagen. Att Skatteverket administrerar betalningsförfarandet framgår av 1 kap. 1 a § skattebetalningslagen. Första stycket innehåller även en bestämmelse om att förfallodagen för avgiften skall anges i Försäkringskassans beslut. Vilken förfallodag som skall gälla för avgiften framgår av bestämmelserna i 16 kap. 7 b § skatte- betalningslagen. I andra stycket anges att Försäkringskassans beslut om underlag, av- giftens storlek och betalningsskyldighet skall fattas under månaden efter det att sjukpenningen faktiskt har utgetts. I flertalet fall skall summe- ringen av underlaget kunna ske redan efter några få dagar efter månads- skiftet. I vissa fall kan Försäkringskassan behöva lägga ner mer tid på ut- redningen av det enskilda ärendet. Många av dessa utredningsärenden torde emellertid kunna färdigställas under den angivna tiden. Kan utred- ningen inte färdigställas inom den angivna tiden får Försäkringskassans beslut avseende en viss kalendermånad grunda sig på de uppgifter som finns när beslutet skall fattas. När utredningen är färdigställd får, om så behövs, ett omprövningsbeslut fattas avseende samma kalendermånad. Om särskilda skäl föreligger får Försäkringskassan vänta med att fatta beslut till en senare kalendermånad. Med uttrycket särskilda skäl avses här exempelvis en sådan situation som att Försäkringskassan under den aktuella kalendermånaden inte har någon möjlighet att fastställa något avgiftsunderlag. Det kan till exempel vara oklart om arbetsgivaren över Prop. 2004/05:21 94 huvud taget skall påföras något underlag och utredningen härom kräver ytterligare tid. 10 § I paragrafen anges att arbetsgivaren kan få ett preliminärt beslut att ytter- ligare avgift inte skall betalas tills vidare. För att ett sådant beslut skall kunna meddelas bör arbetsgivaren göra det antagligt att avgift tagits ut med ett belopp som kommer att överstiga fyra procent av de beräknade sammanlagda lönekostnaderna för avgiftsåret enligt 8 §. 11 § Efter årsskiftet, så snart arbetsgivarens sammanlagda lönekostnader kan bestämmas men senast den 30 juni, skall en avstämning göras. Avstäm- ningen innebär att Försäkringskassan jämför det sammanlagda beloppet av de under avgiftsåret uttagna avgifterna med arbetsgivarens samman- lagda lönekostnader för avgiftsåret. Visar avstämningen att det samman- lagda beloppet överstiger taket på fyra procent av lönekostnaden eller att det sammanlagda belopp som arbetsgivaren gjorts betalningsskyldig för efter ett beslut enligt 10 § understiger det belopp som rätteligen borde ha beslutats enligt 8 § skall Försäkringskassan fatta ett särskilt beslut om korrigering av avgiftsbeloppet. Arbetsgivaren skall underrättas om be- slutet i vanlig ordning. Att Försäkringskassan skall underrätta Skatte- verket om avgiften ändras efter avstämningen följer av 14 §. Visar av- stämningen att avgifterna för avgiftsåret i fråga har tagits ut med rätt be- lopp behöver något nytt beslut inte fattas och arbetsgivaren underrättas inte särskilt om resultatet av avstämningen. Om arbetsgivaren anser att avstämningen borde ha visat att avgiften skall justeras får denne begära omprövning av tidigare fattat beslut i vanlig ordning. Av andra stycket framgår, för det fall avstämningen visar att arbets- givaren gjorts betalningsskyldig för ett för högt belopp, att det överskju- tande beloppet skall krediteras arbetsgivarens skattekonto. De samman- lagda lönekostnaderna kan konstateras först när avgiftsåret gått till ända varför beloppet krediteras kontot per den 1 januari året efter avgiftsåret. Visar avstämningen att ett för lågt belopp har tagits ut skall det reste- rande beloppet påföras arbetsgivaren och debiteras skattekontot. 12 § I bestämmelsen anges att föreskrifter om betalning och återbetalning av den särskilda sjukförsäkringsavgiften finns i skattebetalningslagen (1997:483). Skatteverket skall således enligt nämnda lag ombesörja uppbörden av avgiften genom registrering på respektive arbetsgivares skattekonto. 13 § De uppgifter om avgiftspliktiga ersättningar som lämnats av arbetsgivare enligt socialavgiftslagen (2000:980) omfattas hos Skatteverket av absolut sekretess. I paragrafen har därför införts en sekretessbrytande bestäm- melse varav framgår att Skatteverket skall lämna Försäkringskassan upp- gift om lönekostnad hos arbetsgivaren. Uppgift behöver bara lämnas för den arbetsgivare som under avgiftsåret påförts särskild sjukförsäkrings- avgift. Utväxlandet av uppgifter mellan myndigheterna kommer att ske genom ADB-medium. Uttaget av uppgifter ur beskattningsdatabasen för- Prop. 2004/05:21 95 anleder behov av en ny bestämmelse i 7 § förordningen (2001:588) om Prop. 2004/05:21 behandling av uppgifter i Skatteverkets beskattningsverksamhet. I denna paragraf regleras en stor del av dagens utlämnande till Riksförsäkrings- verket. Paragrafen är av sekretessbrytande karaktär och anger dels vilka uppgifter som får lämnas ut, dels för vilka ändamål uppgifterna får an- vändas. Uppgifterna som lämnats av Skatteverket skall även hos Försäk- ringskassan omfattas av sekretess vilket följer av förslaget till ändring av 9 kap. 1 § andra stycket sekretesslagen (1980:100). 14 § Skatteverket skall enligt lagförslaget ombesörja uppbörden av den sär- skilda sjukförsäkringsavgiften genom registrering på respektive arbets- givares skattekonto. För att kunna fullgöra uppbörden av avgiften är det nödvändigt att Skatteverket får tillgång till de uppgifter som är behöv- liga, t.ex. arbetsgivarens organisationsnummer. I paragrafen anges att Försäkringskassan till Skatteverket skall lämna uppgift om avgiften och de övriga uppgifter som behövs för betalning och återbetalning av avgif- ten. Bestämmelsen är även tillämplig för det fall en anståndsansökan be- viljas och beslutet om avgift redan hunnit registreras på skattekontot av Skatteverket. Försäkringskassan måste då snarast underrätta Skatteverket om anståndsbeslutet för att i förekommande fall nödvändiga registre- ringsåtgärder skall kunna vidtas på arbetsgivarens skattekonto. Det- samma gäller om Försäkringskassan omprövat ett beslut om avgift och ett belopp skall krediteras skattekontot. För det fall ett omprövnings- ärende leder fram till att avgiften för en viss månad skall höjas behöver ingen särskild underrättelse ske utan avgiften aviseras tillsammans med övrig ny avgift för en senare period avseende arbetsgivaren. 15 § Anståndsbestämmelsen i första stycket har utformats på så sätt att arbets- givaren kan hos Försäkringskassan ansöka om anstånd med inbetal- ningen av avgiften. Administrationen av betalningen av avgiften ligger visserligen hos Skatteverket men Försäkringskassan är den myndigheten som har tillgång till underlaget för beslutet om avgiften och Försäkrings- kassan är därför bäst lämpad att bedöma om anstånd kan beviljas vid en begäran om omprövning eller överklagande. Uttrycket helt eller delvis innebär att anstånd skall beviljas högst med så stor del av avgiften som begäran av omprövning eller överklagan avser. Det ligger i sakens natur att den prövning av ansökan om anstånd som Försäkringskassan skall göra, dvs. om det är tveksamt att arbetsgivaren kommer att bli skyldig att betala avgiften, får bli förenklad. I andra stycket av paragrafen anges att anståndstiden får bestämmas till längst tre månader efter den dag då beslut fattades med anledning av be- gäran om omprövning eller med anledning av överklagandet. Bestäm- melsen innebär att anståndet som längst kan beviljas tre månader efter det att ett beslut fattats i saken. Fullföljer arbetsgivaren sin talan till en högre instans kan han ansöka om nytt anstånd med betalning av avgiften. 96 16 § Bestämmelserna om omprövning har i möjligaste mån utformats i nära anslutning till motsvarande bestämmelser i 21 kap. skattebetalningslagen. Avsikten är att liknande omprövningsbestämmelser skall gälla för den särskilda sjukförsäkringsavgiften som för övriga socialavgifter, bl.a. för att underlätta arbetsgivarnas administration. Vid tolkningen av bestäm- melserna torde ledning kunna sökas i den rättspraxis som finns avseende skattebetalningslagens motsvarande bestämmelser. Paragrafen innehåller lagens huvudregel om omprövning och motsvarar 21 kap. 1 § första och tredje styckena skattebetalningslagen. 17 § I första stycket stadgas att om en fråga redan har avgjorts av för- valtningsdomstol får Försäkringskassan inte ompröva beslutet i den del det gäller den avgjorda frågan. I andra stycket finns ett undantag från första stycket för det fall att Regeringsrätten har ändrat rättstillämpningen i den aktuella frågan. Para- grafen motsvarar 21 kap. 3 § första och tredje styckena skattebetalnings- lagen. 18 § Paragrafen anger hur och när en begäran om omprövning skall göras hos Försäkringskassan. Paragrafen motsvarar i tillämpliga delar 21 kap. 4 § skattebetalningslagen. Begreppet beskattningsår används inte i lagen om särskild sjukförsäk- ringsavgift. Den tidsfrist inom vilken omprövning får ske har i stället knutits till det kalenderår under vilket avgift skall betalas, avgiftsåret. Om sjukpenning har utgivits under januari månad år 1 så kommer För- säkringskassan att fatta beslut om avgiften under februari månad år 1 och Skatteverket att debitera skattekontot för arbetsgivaren under mars månad år 1. Begäran om omprövning skall då ha kommit in till Försäk- ringskassan senast sjätte året efter utgången av år 1, dvs. senast den 31 december år 7. 19 § I paragrafen anges en kortare omprövningsfrist för anståndsbeslut. Be- stämmelsen motsvarar 21 kap. 5 § 5 skattebetalningslagen. 20 § Paragrafen innehåller bestämmelser om föreläggande för det fall en begä- ran om omprövning inte är behörigen undertecknad. Den motsvarar 21 kap. 6 § skattebetalningslagen. 21 § I paragrafen anges tidsfristen för omprövning på initiativ av Försäkrings- kassan. Bestämmelsen motsvarar 21 kap. 8 § skattebetalningslagen. En- ligt huvudregeln i första stycket kan ett omprövningsbeslut som är till arbetsgivarens fördel meddelas senast sex år efter avgiftsåret. I andra stycket, som har omarbetats efter påpekande från Lagrådet, föreskrivs att ett omprövningsbeslut till fördel för arbetsgivaren kan meddelas även efter den frist som anges i huvudregeln om det av ett Prop. 2004/05:21 97 annat beslut av Försäkringskassan eller förvaltningsdomstol framgår att Prop. 2004/05:21 ett beslut är felaktigt. En fråga om ändring till fördel för arbetsgivaren kan t.ex. uppstå efter sexårsfristen i en motsvarande situation som den som avses i 23 § andra stycket 2, dvs. om en ändring föranleds av För- säkringskassans beslut eller en allmän förvaltningsdomstols beslut i ett mål som gäller fråga om underlaget för eller storleken av avgiften för en annan kalendermånad än den som ändringen gäller. 22 § Paragrafen innehåller en särskild bestämmelse om tidsfristen för om- prövning till arbetsgivarens nackdel. Bestämmelsen motsvarar 21 kap. 9 § första stycket skattebetalningslagen. 23 § I paragrafen regleras vissa situationer då tidsfristen för omprövning är ut- sträckt utöver vad som gäller enligt 22 §. De situationer som avses mot- svarar vissa fall då efterbeskattning kan bli aktuell enligt skattebetal- ningslagens regler. Bestämmelserna i första stycket motsvaras av 21 kap. 12 § p. 12 skattebetalningslagen, andra stycket motsvaras av 21 kap. 13 § första och andra styckena skattebetalningslagen och tredje stycket motsvarar i tillämpliga delar 21 kap. 14 och 15 §§ skattebetalningslagen. 24 § Bestämmelserna om överklagande har i möjligaste mån utformats i nära anslutning till motsvarande bestämmelser i 22 kap. skattebetalningslagen. Avsikten är att liknande överklagandebestämmelser skall gälla för den särskilda sjukförsäkringsavgiften som för övriga socialavgifter, bl.a. för att underlätta arbetsgivarnas administration. Vid tolkningen av bestäm- melserna torde ledning kunna sökas i den rättspraxis som finns avseende skattebetalningslagens motsvarande bestämmelser. I paragrafen anges att beslut skall överklagas hos allmän förvaltnings- domstol. I paragrafen anges också vilka som har rätt att överklaga beslut enligt lagen. Bestämmelsen motsvarar i tillämpliga delar 22 kap. 1 § skatte- betalningslagen. 25 § I paragrafen hänvisas till skattebetalningslagens regler om forum för överklagande i 22 kap. 1 a och 1 b §§. Bestämmelsen innebär att om arbetsgivaren är en fysisk person gäller 22 kap. 1 a § skattebetalnings- lagen och är arbetsgivaren en juridisk person skall forumreglerna i 22 kap. 1 b § samma lag tillämpas. 26 § Paragrafen innehåller huvudregeln om inom vilken tid ett överklagande skall ske. Paragrafen motsvarar 22 kap. 3 § första stycket skattebetal- ningslagen. När det gäller tidsfristen för överklagande hänvisas till kom- mentaren till 18 §. 98 27 § Paragrafen innehåller undantag från den tidsfrist för överklagande som gäller enligt 26 §. Bestämmelsen motsvarar 22 kap. 4 § 5 skattebetalnings- lagen. 28 § Paragrafen innehåller en hänvisning till de förfaranderegler som gäller vid överklagande enligt taxeringslagen (1990:324). De regler som avses i taxeringslagen gäller frågor om rättidsprövning av överklagande, obli- gatorisk omprövning vid överklagande och överlämnande av överklag- ande till länsrätt. Hänvisningen i 6 kap. 6 § taxeringslagen till 4 kap. 8 § samma lag innebär vid tillämpningen av nu aktuell lag att om en fråga om särskild sjukförsäkringsavgift har avgjorts av allmän förvaltnings- domstol, får Försäkringskassan inte ompröva frågan. Vad som sägs i de angivna bestämmelserna i taxeringslagen om Skatteverket respektive den skattskyldige gäller då i stället Försäkrings- kassan och arbetsgivaren. 29 § Paragrafen reglerar de tidsfrister som gäller för överklagande av det all- männa ombudet hos Försäkringskassan. Bestämmelsen motsvarar i tillämpliga delar 22 kap. 7 § skattebetalningslagen. 30 § I paragrafen finns bestämmelser om att beslut om anstånd med betalning av avgiften fattat av länsrätten får prövas av kammarrätten endast efter prövningstillstånd. Bestämmelsen har sin motsvarighet i 22 kap. 11 § 5 skatte- betalningslagen. 31 § Paragrafen innehåller en hänvisning till förfarandebestämmelserna i taxe- ringslagen för överklagande av länsrättens och kammarrättens beslut en- ligt denna lag. De regler som avses i taxeringslagen gäller frågor bl.a. om överklagande av länsrätts och kammarrätts beslut och vissa processuella frågor avseende förfarandet i domstolarna. Vad som sägs i de angivna bestämmelserna i taxeringslagen om Skatteverket, det allmänna ombudet hos Skatteverket och den skattskyl- dige gäller då i stället Försäkringskassan, det allmänna ombudet hos För- säkringskassan respektive arbetsgivaren. 32 § I paragrafens första stycke, vars utformning efter påpekande från Lag- rådet anpassats så att den svarar mot avsedd personkrets, ges föreskrifter om tystnadsplikt. Frågan har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 5.10). Föreskrifterna omfattar den som i arbetsgivarens administ- rativa verksamhet får del av uppgifter som har lämnats enligt lagen om särskild sjukförsäkringsavgift. Försäkringskassan skall på begäran lämna ut till arbetsgivare de uppgifter som har legat till grund för beslut om sär- skild sjukförsäkringsavgift under förutsättning att uppgiften behövs för att kontrollera att beslutet om avgiftens storlek är riktigt. Bestämmelsen i förevarande paragraf syftar till att skydda arbetstagaren från att sådana Prop. 2004/05:21 99 uppgifter om hans eller hennes hälsotillstånd och personliga förhållanden i övrigt som därigenom kan framkomma röjs obehörigen. Tystnadsplik- ten avser således endast sådana uppgifter om enskilds hälsotillstånd eller personliga förhållanden i övrigt som har lämnats till arbetsgivaren enligt Försäkringskassans uppgiftsskyldighet. Uppgifter som har lämnats på ett annat sätt än det nu nämnda omfattas inte av tystnadsplikten enligt denna lag. Tystnadsplikten omfattar den som i arbetsgivarens administrativa verksamhet fått kännedom om angivna förhållanden genom uppgifter från Försäkringskassan. Hit hör självfallet främst arbetsgivaren om denne är en fysisk person och personal- och ekonomiadministrativ per- sonal hos arbetsgivaren. Även den som i övrigt tar befattning med sådana uppgifter hos arbetsgivaren torde emellertid göra det i dennes administ- rativa verksamhet, även om vederbörande vanligen inte utför arbetsupp- gifter i sådan verksamhet. En verkställande direktör eller styrelseledamot som av någon anledning befattar sig med uppgifter från Försäkrings- kassan om en enskilds hälsotillstånd avses sålunda omfattas av tystnads- plikt. Vid tolkningen av obehörighetsrekvisitet torde ledning kunna sökas i det skaderekvisit som finns i sekretesslagens (1980:100) motsvarande bestämmelser (jfr prop. 1980/81:28 s. 21 ff). Eftersom tystnadsplikten är föreskriven till förmån för arbetstagaren är det givet att denne själv kan efterge tystnadsplikten. Detta får anses följa av kravet att röjandet skall vara obehörigt. Av andra stycket framgår att uppgiftsskyldighet i lag eller förordning bryter tystnadsplikten enligt denna lag. Paragrafens tredje stycke innehåller en upplysning om att straffansvar utkrävs enligt brottsbalkens regler för den som bryter mot tystnadsplikts- bestämmelsen. Föreskriften i paragrafens fjärde stycke medför att tystnadspliktsbe- stämmelsen i denna lag endast gäller i enskild verksamhet. Föreskrifter om sekretess i det allmännas verksamhet finns i sekretesslagen, t.ex. i 7 kap. 11 § tredje och fjärde styckena. 33 § I paragrafen anges att Försäkringskassans beslut gäller omedelbart. Det innebär att beslutet kan verkställas omedelbart även om arbetsgivaren har begärt omprövning av beslutet eller överklagat det. Se dock möjligheten att medge anstånd med betalningen av avgiften enligt 15 §. 34 § Av bestämmelsen framgår att den särskilda sjukförsäkringsavgiften skall likställas med skatt vid tillämpningen av lagen (1978:880) om betal- ningssäkring för skatter, tullar och avgifter. 35 § I paragrafen lämnas en erinran om att regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer meddelar de kompletterande verkställighetsföre- skrifter som kan komma att behövas för tillämpningen av bestämmel- serna i lagen. Prop. 2004/05:21 100

36 §

Prop. 2004/05:21

I paragrafen anges att avrundning skall ske av såväl avgiftsunderlaget

som avgiften så att endast hela krontal skall förekomma.

37 § I paragrafen regleras den skyldighet som Försäkringskassan har gentemot arbetsgivaren att lämna ut uppgifter för arbetsgivarens kontroll av avgif- ten. Utlämnandet skall ske med restriktivitet och begränsas till sådana uppgifter som legat till grund för bestämmandet av avgiftens storlek. Ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna 1 Lagen träder i kraft den 1 januari 2005. 2 Avgiftsskyldighet kommer att föreligga för arbetstagares sjukpenning även i de fall då sjukperioden har inletts före ikraftträdandet. I dessa fall kommer dock sjukförsäkringsavgiften att först börja beräknas på sådan sjukpenning som avser tiden fr.o.m. den 1 januari 2005. 3 För att Försäkringskassan skall få möjlighet att ombesörja administratio- nen får Försäkringskassan vänta med att fastställa underlaget och besluta om den särskilda avgiften för månaderna januarimars till i april månad 2005. 10.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring 7 kap. 3 b § När den nuvarande bestämmelsen i paragrafens tredje stycke infördes den 1 januari 1996 (prop. 1994/95:147, bet. 1994/95:SfU10, rskr. 1994/95:343) var innebörden att Försäkringskassan i samband med beslut om förtids- pension också skulle bedöma om förnyad utredning av arbetsförmågan skulle göras efter viss tid. Härefter har förtidspensionsbegreppet utmönst- rats och ersatts av sjukersättning och aktivitetsersättning. I förslaget änd- ras den nuvarande bestämmelsen och ersätts med en bestämmelse om obligatorisk förnyad utredning av arbetsförmågan för de sjukersättningar som beviljas utan tidsbegränsning. Bestämmelsen i tredje stycket innebär att förnyad utredning av arbets- förmågans utveckling alltid skall göras kontinuerligt, dock minst vart tredje år, i ärenden om sjukersättning som beviljas utan tidsbegränsning. Tidpunkten för den första förnyade utredningen skall anges i samband med beslutet om beviljandet av ersättningen. När den första förnyade utredningen har genomförts, skall omgående bestämmas en tidpunkt för när nästa utredning skall ske, såvida inte den första utredningen lett till att sjukersättning inte längre kan ges ut. Ett be- 101 slut om sådan ytterligare utredning behöver inte fattas av socialförsäk- ringsnämnd, eftersom det beslutet inte gäller själva rätten till sjukersätt- ning (se 18 kap. 17 § AFL och den i prop. 2003/04:152 Anpassningar med anledning av en ny statlig myndighet för socialförsäkringens administra- tion, föreslagna 18 kap. 6 §). När det gäller en försäkrad som har fyllt 60 år när beslut om sjuker- sättning fattas eller när tidpunkt för en förnyad utredning av arbetsför- mågan skall beslutas, får en bedömning göras om sådan utredning är nöd- vändig.

19

kap.

1

§

Till bestämmelsen i paragrafen har fogats en ny mening med en hänvis- ning om att bestämmelser om avgifter för finansiering av sjukförsäk- ringen även finns i lagen (2004:000) om särskild sjukförsäkringsavgift.

20

kap.

10 b § I paragrafen, som är ny, införs ett förbud för arbetsgivare som avses i lagen (2004:000) om särskild sjukförsäkringsavgift att begära ompröv- ning av eller överklaga Försäkringskassans beslut om arbetstagarens rätt till hel sjukpenning enligt 3 kap. 7 §. Bestämmelsen motiveras i avsnitt 5.6. 22 kap. 5 § I paragrafen finns bestämmelser om Försäkringskassans samordnings- och tillsynsansvar för rehabiliteringen av den försäkrade. I paragrafen in- förs ett nytt femte stycke med bestämmelser om när Försäkringskassan senast skall kalla den försäkrade till avstämningsmöte. De närmare moti- ven till regeln anges i avsnitt 8.3.2. 6 § I paragrafen finns bestämmelser om Försäkringskassans skyldighet att upprätta rehabiliteringsplan. I ett tillägg i första stycket anges den tids- frist inom vilken planen skall upprättas. Vidare regleras de fall då reha- biliteringsbehovet enligt 22 kap. kan klarläggas först efter att ett avstäm- ningsmöte har hållits. Försäkringskassan skall om det inte är obehövligt kalla den försäkrade till avstämningsmöte inom viss tid. Ett avstämningsmöte kan vara obe- hövligt av flera orsaker. Exempel på situationer när det får anses obe- hövligt och de närmare motiven till kompletteringarna i övrigt framgår av avsnitt 7.2. Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser 1 Lagen träder i kraft den 1 januari 2005. 2 När det gäller ersättning som avser tid före ikraftträdandet skall den upp- hävda bestämmelsen i 3 kap. 2 c § fortfarande tillämpas. Prop. 2004/05:21 102

3

Prop. 2004/05:21

I fråga om när försäkringskassan skall kalla till avstämningsmöte respek-

tive upprätta rehabiliteringsplan enligt de nya bestämmelserna i 22 kap. 5 och 6 §§ tillämpas lagen på sjukfall där rehabiliteringsutredning har kommit in till eller har gjorts av Försäkringskassan efter utgången av år 2004. När en försäkrad saknar arbetsgivare skall de nya reglerna tilläm- pas på sjukfall där sjukanmälan har gjorts efter utgången av år 2004. 10.3 Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) 7 kap. 7 § Bestämmelsen i första stycket reglerar vilken sekretess som gäller hos bl.a. Försäkringskassan, Premiepensionsmyndigheten och domstol. Sek- retess gäller hos dessa myndigheter i ärende bl.a. enligt lagstiftningen om allmän försäkring. Sekretessbestämmelsen har kompletterats på så sätt att lagen (2004:000) om särskild sjukförsäkringsavgift har lagts till. Detta innebär att uppgifter om arbetstagarens sjukperioder, sjukpenninggrun- dande inkomst och utbetald sjukpenning erhåller ett sekretesskydd när det gäller ärenden enligt lagen om särskild sjukförsäkringsavgift. Dessa uppgifter anses nämligen omfattas av uttrycket hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden enligt sekretesslagen (1980:100). De närmare motiven till tillägget i första stycket framgår av avsnitt 5.9. I fjärde stycket har ett tillägg gjorts varav framgår att utan hinder av sekretess får uppgift lämnas till enskild i enlighet med vad som framgår av lagstiftningen om särskild sjukförsäkringsavgift. De situationer som avses är Försäkringskassans uppgiftsskyldighet enligt 37 § lagen om sär- skild sjukförsäkringsavgift för arbetsgivarens kontroll.

10.4

Förslaget till lag om ändring i lagen (2004:631) om ändring i sekretesslagen (1980:100)

9 kap. 1 § I 13 § lagen om särskild sjukförsäkringsavgift (2004:000) har införts en bestämmelse om att Skatteverket skall lämna Försäkringskassan uppgift om lönekostnad hos arbetsgivaren. De uppgifter om avgiftspliktiga er- sättningar enligt socialavgiftslagen (2000:980) som skall lämnas ut om- fattas hos Skatteverket av s.k. absolut sekretess. I första stycket har där- för ett tillägg gjorts innebärande att uppgifterna som lämnats av Skatte- verket även hos Försäkringskassan skall omfattas av samma sekretess. De närmare motiven till tillägget i första stycket framgår av avsnitt 5.9. 103

10.5

Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:1047) om Prop. 2004/05:21

sjuklön

7 § Denna paragraf reglerar längden av sjuklöneperioden. Ändringen i be- stämmelsens första och andra stycke innebär att sjuklöneperioden för- kortas från 21 till 14 dagar. De nya reglerna skall träda i kraft den 1 januari 2005 och gälla även sådana sjuklöneperioder som påbörjats före den 1 januari 2005 och alltjämt pågår vid denna tidpunkt. Det innebär att om en sjuklöneperiod har pågått längre tid än 14 dagar, skall den upphöra i och med utgången av år 2004. Har en sjuklöneperiod pågått kortare tid skall den efter ikraftträdandet upphöra när den har pågått i 14 dagar. Anmälningstid enligt 12 § kommer även i dessa fall att vara inom sju kalenderdagar från sjuklöneperiodens utgång. 12 § Arbetsgivarens anmälnings- och uppgiftsskyldighet enligt paragrafens första stycke har kompletterats och preciserats. De nya uppgifterna som skall lämnas behövs för att Försäkringskassan skall kunna fatta ett kor- rekt beslut avseende rätt arbetsgivare och för att Skatteverket skall kunna underrättas om beslutet om särskild sjukförsäkringsavgift. Eftersom anmälningsskyldigheten redan i sig enligt 19 § omfattas av straffansvar kommer även den nya uppgiftsskyldigheten att inbegripas i detta ansvar. 17 § Ett obligatoriskt högkostnadsskydd för arbetsgivare med ett begränsat antal anställda trädde i kraft den 1 mars 2004 (se prop. 2002/03:100, bet. 2002/03:FiU21, rskr. 2002/03:235 och förordning 2000:14). Genom ändringen av bestämmelsen i paragrafen och upphävandet av 17 a och 17 b §§ återinförs den tidigare gällande frivilliga småföretagarförsäk- ringen. Den frivilliga småföretagarförsäkringen skapades i samband med införandet av lagen (1991:1047) om sjuklön (prop. 1990/91:181, bet. 1990/91:SfU18, rskr. 372). Sjuklöneförsäkringen öppnas därigenom åter för anslutning den 1 januari 2005. 26 § Ändringen är en konsekvens av avskaffande av det obligatoriska hög- kostnadsskydd och återinförandet av den frivilliga småföretagarförsäk- ringen, se kommentaren till 17 §. 28 § Ändringen är en konsekvens av avskaffande av det obligatoriska hög- kostnadsskydd och återinförandet av den frivilliga småföretagarförsäk- ringen, se kommentaren till 17 §. 104

Ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna

Prop. 2004/05:21

1 Lagen träder i kraft den 1 januari 2005. 2 Bestämmelsen innebär att den nya lydelsen av 7 § skall tillämpas på en sjuklöneperiod som pågår vid ikraftträdandet, se härvid kommentaren till 7 §. 3 För att en arbetsgivare skall kunna erhålla ersättning även för sjuklöne- kostnader som han eller hon haft under 2004 möjliggör bestämmelsen att den nuvarande lydelsen av 17, 17 a och 17 b §§ kan tillämpas även efter ikraftträdandet. 4 Bestämmelsen innebär att det skall vara möjligt att få teckna försäkring som gäller redan fr.o.m. den 1 januari 2005. Ett villkor är dock att försäk- ringen tecknas senast under januari månad 2005.

10.6

Förslaget till lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483)

1 kap. 1 a § I punkt 1 anges att skattebetalningslagen är tillämplig vid debitering och betalning av skatt och förseningsavgift enligt lagen om arvsskatt och gåvoskatt. I denna del är det bara fråga om en redaktionell ändring. Para- grafens tillämpningsområde utvidgas genom vad som anges i punkt 2 till att även avse debitering och betalning av avgift enligt lagen (2004:000) om särskild sjukförsäkringsavgift. Att skattebetalningslagens bestämmelser om bestämmande, debitering och betalning av ränta kommer att bli tillämpliga även i fråga om avgift enligt lagen om särskild sjukförsäkringsavgift som har debiterats på ett skattekonto framgår av 2 § 5 utan att den bestämmelsen behöver ändras. Från denna huvudregel görs ett par undantag i 19 kap. 6 och 7 §§ (se kommentarerna till dessa paragrafer). Av 3 § framgår att termer och uttryck som används i skattebetalnings- lagen har samma betydelse och tillämpningsområden som i lagen om sär- skild sjukförsäkringsavgift om inte annat anges eller framgår av sam- manhanget. Att vad som i skattebetalningslagen sägs om skatt och skattskyldig även gäller avgift enligt lagen om särskild sjukförsäkringsavgift och den som är skyldig att betala sådan avgift framgår av 4 § första stycket 1. Att avgiften skall bestämmas av Försäkringskassan som därefter skall lämna uppgift till Skatteverket om vilka belopp som har bestämts och vilka som är betalningsskyldiga framgår av 914 §§ lagen om särskild sjukförsäkringsavgift. 105

11 kap.

Prop. 2004/05:21

1 §

Som beskattningsbeslut skall också anses Försäkringskassans och allmän

förvaltningsdomstols beslut om betalningsskyldighet för avgift enligt

lagen om särskild sjukförsäkringsavgift. Detta framgår av en ny punkt,

4 a, i andra stycket. Att Försäkringskassan skall lämna Skatteverket upp-

gift om sina beslut om betalningsskyldighet framgår av 14 § lagen om

särskild sjukförsäkringsavgift.

Den föreslagna ordningen innebär att Skatteverket inte skall fatta något

eget beskattningsbeslut när verket får uppgifter från Försäkringskassan

om kassans beslut om vilka arbetsgivare som skall betala avgift enligt

lagen om särskild sjukförsäkringsavgift och om beloppens storlek. Där-

emot skall Skatteverket, på samma sätt som gäller verkets egna beskatt-

ningsbeslut, registrera besluten på respektive arbetsgivares skattekonto

(se 3 kap. 5 § tredje stycket skattebetalningslagen).

Om Försäkringskassan i ett ärende om omprövning av en beslutad av-

gift enligt lagen om särskild sjukförsäkringsavgift eller vid ett överklag-

ande har beviljat anstånd med betalningen av avgiften, skall Försäkrings-

kassan lämna uppgift också om detta till Skatteverket (se 14 § lagen om

särskild sjukförsäkringsavgift). I detta fall skall Skatteverket inte heller

fatta ett eget beslut, ett anståndsbeslut, utan Försäkringskassans beslut

anses vara ett nytt beskattningsbeslut enligt förevarande paragraf. Beslu-

tet skall då gälla avgift att återfå, dvs. ett beskattningsbeslut gällande ett

belopp som skall krediteras på arbetsgivarens skattekonto. Detta avses

ske genom att Skatteverket registrerar också Försäkringskassans nya be-

slut på arbetsgivarens skattekonto.

Däremot avses anståndsbestämmelsen i 17 kap. 7 § skattebetalnings-

lagen vara tillämplig även i fråga om särskild sjukförsäkringsavgift. I

dessa fall är det Skatteverket som fattar anståndsbeslutet.

Den nu föreslagna ordningen innebär att Skatteverket aldrig skall

kunna ompröva ett beslut om arbetsgivares betalningsskyldighet för sär-

skild sjukförsäkringsavgift. Den som vill få ett sådant beslut omprövat

eller vill överklaga ett sådant beslut skall därför alltid vända sig till För-

säkringskassan.

16 kap.

7 b §

Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om betalningsfrist och

förfallodagar för sådan avgift som avses i lagen om särskild sjukförsäk-

ringsavgift. Paragrafen har utformats med 7 a § som förebild.

Med beslutsdagen avses den dag då Försäkringskassan eller allmän

förvaltningsdomstol fattat beslut om betalningsskyldighet enligt 11 kap. 1 §.

I de fall Försäkringskassan har fattat ett beslut om anstånd med betal-

ning av särskild sjukförsäkringsavgift skall det anses som att ett nytt be-

skattningsbeslut har fattats (se kommentaren till 11 kap. 1 §). Om an-

ståndet upphör avses Försäkringskassan fatta ett nytt avgiftsbeslut som

meddelas Skatteverket. Bestämmelserna i förevarande paragraf avses då

bli tillämpliga. Det innebär att man skall bortse från avgiftens ursprung-

liga förfallodag och bestämma en ny.

106

19 kap.

Prop. 2004/05:21

6 §

Genom fjärde stycket, som är nytt, undantas avgift för vilken anstånd be-

viljats enligt 15 § lagen (2004:000) om särskild sjukförsäkringsavgift,

från bestämmelserna i paragrafens första stycke. I det fall tiden enligt ett

beslut om anstånd har gått ut och avgift skall betalas avses således inte

ränta tas ut från den ursprungliga förfallodagen utan från en ny förfallo-

dag.

7 §

Genom tredje stycket, som är nytt, undantas den särskilda sjukförsäk-

ringsavgiften från bestämmelserna i paragrafens första och andra stycke.

I de fall det genom ett omprövningsbeslut eller ett beslut av domstol har

bestämts att en ytterligare avgift skall betalas avses således inte ränta tas

ut från den ursprungliga förfallodagen utan från en ny förfallodag.

Om en omprövning eller ett överklagande däremot leder till att särskild

sjukförsäkringsavgift skall betalas tillbaka avses bestämmelserna om in-

täktsränta i 19 kap. 12 § skattebetalningslagen bli tillämpliga.

23 kap.

7 §

Bestämmelsen om verkställighet har utvidgats till att även gälla avgift

enligt lagen om särskild sjukförsäkringsavgift. Om en företrädare för en

juridisk person begär att ett beslut av Skatteverket om betalning av avgift

enligt lagen om särskild sjukförsäkringsavgift skall omprövas eller om ett

sådant beslut överklagas skall detta inte inverka på skyldigheten att be-

tala den avgift som omprövningen eller överklagandet rör. Att Skatte-

verket i ett sådant fall har möjlighet att medge anstånd med avgiftens

betalning genom att tillämpa anståndsbestämmelsen i 17 kap. 7 § har

redan nämnts i kommentaren till 11 kap. 1 §.

Att samma princip, dvs. omedelbar verkställighet, skall tillämpas om

en arbetsgivare begär omprövning av eller överklagar ett beslut av För-

säkringskassan om särskild sjukförsäkringsavgift framgår av 33 § lagen

om särskild sjukförsäkringsavgift.

10.7

Förslaget till lag om ändring i socialavgiftslagen (2000:980)

1

kap.

1

§

I tillägget i paragrafens andra stycke anges upplysningsvis att det finns bestämmelser om avgifter för finansiering av sjukpenningen också i lagen om särskild sjukförsäkringsavgift.

2

kap.

26 § Arbetsgivaravgiften har enligt förslaget satts ned till 29,39 procent av avgiftsunderlaget varav sjukförsäkringsavgiften utgör 10,15 procent. 107

10.8

Förslaget till lag om ändring i lagen (2000:981) om

Prop. 2004/05:21

fördelning av socialavgifter

3 § Punkten 1 har kompletterats med en upplysning av innebörden att sjuk- försäkringsavgifter enligt socialavgiftslagen skall finansiera kostnader för sjukpenning enligt 3 kap. AFL till den del den inte finansieras genom den särskilda sjukförsäkringsavgiften. 108