Regeringens proposition

1999/2000:10

Ett reformerat studiestödssystem

Prop.

1999/2000:10

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 23 september 1999

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Thomas[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Utbildningsdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen läggs förslag om ett reformerat studiestödssystem som

innebär att de nuvarande studiestödsformerna studiemedel, särskilt

vuxenstudiestöd (svux) och särskilt vuxenstudiestöd för arbetslösa

(svuxa) ersätts av ett nytt samordnat studiemedelssystem fr.o.m. den 1

juli 2001. Förslaget bygger i huvudsak på studiestödsutredningens

förslag i betänkandet Sammanhållet studiestöd (SOU 1996:90). Det nya

systemet innehåller samma totalbelopp som de nuvarande studiemedlen.

Det skall dock finnas möjlighet att få tilläggslån i vissa situationer. Den

generella bidragsnivån höjs från nuvarande 27,8 % till 34,5 % av

totalbeloppet. En högre bidragsnivå på 82 % införs för särskilt

prioriterade studerandegrupper. Fribeloppet vid prövning mot inkomst

höjs för ett år räknat till 2,5 prisbasbelopp dvs. till 91 000 kr i nuvarande

prisnivå.

Utgångspunkten i det nya systemet är att studielån i princip alltid skall

betalas tillbaka. Återbetalningsreglerna utformas inom ett system med

årsbelopp under en bestämd återbetalningstid, normalt 25 år (ett

annuitetsliknande system). Det skall finnas möjlighet för låntagaren att få

återbetalningen under året begränsad till 5 % av aktuell inkomst. Fr.o.m.

50 års ålder gäller 7 % av aktuell inkomst med visst tillägg för

förmögenhet. Om en skuld återstår vid 67 års ålder skrivs den av. Genom

de nya återbetalningreglerna beräknas de framtida årliga kostnaderna för

avskrivningar minska från 4 6 miljarder kr till mindre än 1 miljard kr i

nuvärde.

Bidragsdelen i studiemedlen skall vara obeskattad. Den skall också

vara pensionsgrundande.

Genom förslagen i propositionen tillförs berörda studiestödstagare ca

4,1 miljarder kr. I denna summa ingår 1,8 miljarder kr för

pensionskostnader som i sin helhet betalas in av staten.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 6

2 Lagtext 7

2.1 Förslag till studiestödslag 7

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1947:529) om allmänna

barnbidrag 27

2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän

försäkring 28

2.4 Förslag till lag om ändring i semesterlagen (1977:480) 34

2.5 Förslag till lag om ändring i lagen (1981:691) om

socialavgifter 36

2.6 Förslag till lag om ändring i lagen (1982:188) om

preskription av skattefordringar m.m. 37

2.7 Förslag till lag om ändring i skollagen (1985:1100) 38

2.8 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:586) om särskild

inkomstskatt för utomlands bosatta 39

2.9 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:1110) om

kommunernas skyldighet att svara för vissa elevresor 41

2.10 Förslag till lag om ändring i lagen (1993:891) om

indrivning av statliga fordringar m.m. 42

2.11 Förslag till lag om ändring i lagen (1993:892) om ackord

rörande statliga fordringar m.m. 43

2.12 Förslag till lag om ändring i mervärdesskattelagen

(1994:200) 44

2.13 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:308) om

bostadstillägg till pensionärer 45

2.14 Förslag till lag om ändring i lagen (1996:1030) om

underhållsstöd 47

2.15 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:674) om

inkomstgrundad ålderspension 48

2.16 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:674) om

inkomstgrundad ålderspension 51

2.17 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:675) om

införande av lagen (1998:674) om inkomstgrundad

ålderspension 53

2.18 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:676) om statlig

ålderspensionsavgift 55

2.19 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:703) om

handikappersättning och vårdbidrag 57

2.20 Förslag till lag om ändring i socialförsäkringslagen

(1999:000) 58

2.21 Förslag till lag om ändring i socialförsäkringslagen

(1999:000) 59

2.22 Förslag till lag om ändring i inkomstskattelagen

(1999:000) 60

2.23 Förslag till lag om ändring i lagen (1999:000) om

ikraftträdande av inkomstskattelagen 62

3 Ärendet och dess beredning 63

4 Studiestödet en viktig del av utbildningspolitiken 65

5 Ett reformerat studiestödssystem 76

5.1 Mål och inriktning 76

5.2 Ett nytt studiestödssystem 78

6 Rätt till studiemedel 80

6.1 Studiemedlens storlek totalbelopp och bidragsnivåer 80

6.1.1 Totalbelopp 80

6.1.2 Bidragsnivåer 82

6.1.3 Tilläggslån för studerande som är 25 år eller

äldre 86

6.1.4 Tilläggslån för vissa merkostnader 87

6.1.5 Sammanfattning av förslagens effekter 88

6.2 Studiestödstid 90

6.2.1 Studiestöd per vecka 90

6.2.2 Längsta tid för studiemedel 92

6.2.3 Kortaste tid för studiemedel 95

6.3 Övre åldersgräns för bidrag och lån 95

6.4 Deltidsstudier 98

6.5 Studiestödsberättigande utbildningar 100

6.6 Inkomstprövning 103

6.6.1 Fribelopp och reduceringstakt vid heltidsstudier

under ett niomånaders studieår 103

6.6.2 Fribelopp vid heltidsstudier under kortare eller

längre studietid än 20 veckor 106

6.6.3 Fribelopp och reduceringstakt vid

deltidsstudier 107

6.6.4 Reducering av studiemedel på grund av fria

skolmåltider och fria läromedel 108

7 Lån och återbetalning 109

7.1 Inledning 109

7.2 Återbetalningen i det nya systemet 110

7.2.1 Huvudreglerna 110

7.2.2 Återbetalning av små lånebelopp 113

7.3 Trygghetsregler 113

7.3.1 Nedsättning av årsbelopp 113

7.3.2 Hel nedsättning i vissa fall 117

7.4 Upplåning och ränta 118

7.5 Effekter av förslag till nytt lånesystem 118

7.6 Låntagare som inte taxeras i Sverige 119

7.7 Avskrivning 120

7.7.1 Avskrivning av lån för gymnasiala studier 120

7.7.2 Avskrivning av lån på grund av sjukdom 122

7.7.3 Avskrivning på grund av ålder, dödsfall

 m.m. 122

7.8 Samordning med äldre lånesystem

 övergångsbestämmelser 123

8 Pensionsrätt för studier 125

9 Övriga frågor 129

9.1 Stöd för studier av mindre omfattning 129

9.2 Ansökan om studiemedel m.m. 132

9.3 Rätt att överklaga beslut överklagandenämnd 132

10 Administrationen av det nya systemet 134

11 Kostnadsberäkningar anslagsfrågor 135

12 Författningskommentar 136

12.1 Förslaget till ny studiestödslag 136

12.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:674) om

inkomstgrundad ålderspension 148

12.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:674) om

inkomstgrundad ålderspension 149

12.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:675) om

införande av lagen (1998:674) om inkomstgrundad

ålderspension 150

12.5 Förslagen till lagar om ändring i socialförsäkringslagen

(1999:000) 151

12.6 Övriga lagförslag 151

Bilaga 1 Tabeller och figurer 152

Bilaga 2 Nuvarande studiestöd - kort sammanfattning 169

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 23 september

1999 174

Rättsdatablad 175

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

dels antar regeringens förslag till

1. studiestödslag,

2. lag om ändring i lagen (1947:529) om allmänna barnbidrag,

3. lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring,

4. lag om ändring i semesterlagen (1977:480),

5. lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter,

6. lag om ändring i lagen (1982:188) om preskription av

skattefordringar m.m.,

7. lag om ändring i skollagen (1985:1100),

8. lag om ändring i lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt för

utomlands bosatta,

9. lag om ändring i lagen (1991:1110) om kommunernas skyldighet

att svara för vissa elevresor,

10. lag om ändring i lagen (1993:891) om indrivning av statliga

fordringar m.m.,

11. lag om ändring i lagen (1993:892) om ackord rörande statliga

fordringar m.m.,

12. lag om ändring i mervärdesskattelagen (1994:200),

13. lag om ändring i lagen (1994:308) om bostadstillägg till

pensionärer,

14. lag om ändring i lagen (1996:1030) om underhållsstöd,

15. lag om ändring i lagen (1998:674) om inkomstgrundad

ålderspension,

16. lag om ändring i lagen (1998:674) om inkomstgrundad

ålderspension,

17. lag om ändring i lagen (1998:675) om införande av lagen

(1998:674) om inkomstgrundad ålderspension,

18. lag om ändring i lagen (1998:676) om statlig ålderspensionsavgift,

19. lag om ändring i lagen (1998:703) om handikappersättning och

vårdbidrag,

20. lag om ändring i socialförsäkringslagen (1999:000),

21. lag om ändring i socialförsäkringslagen (1999:000),

22. lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:000),

23. lag om ändring i lagen (1999:000) om ikraftträdande av

inkomstskattelagen,

dels godkänner vad regeringen förordar om

24. de övergripande målen för studiestödet (avsnitt 5.1),

25. en särskild resursram för det högre studiebidraget i studiemedlen

(avsnitt 6.1.2),

26. att Riksgäldskontoret även i fortsättningen skall svara för

upplåning av medel för studielån (avsnitt 7.4),

27. principerna för hur räntan på studielån skall bestämmas (avsnitt

7.4).

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till studiestödslag

Härigenom föreskrivs följande.

1 kap. Inledande bestämmelser

Studiestödsformer

1 § Staten lämnar studiestöd enligt denna lag i form av studiehjälp och

studiemedel.

Det finns bestämmelser om

 studiehjälp i 2 kap.,

 studiemedel i 3 kap.,

 återbetalning av studielån i 4 kap.,

 återkrav av studiestöd i 5 kap.,

 överklagande samt andra bestämmelser om studiestöd i 6 kap.

Myndighet

2 § Studiestödet handhas av Centrala studiestödsnämnden.

Prisbasbelopp

3 § Med prisbasbelopp avses i denna lag det prisbasbelopp som fastställs

enligt 1 kap. 6 § lagen (1962:381) om allmän försäkring.

Medborgare i annat EU/EES-land

4 § Utländska medborgare som på grund av anställning eller etablering

som egenföretagare här i landet kan härleda rättigheter från EG-rätten

eller avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) i fråga

om sociala förmåner skall när det gäller rätt till studiestöd enligt denna

lag jämställas med svenska medborgare under de förutsättningar som

anges i föreskrifter av regeringen eller den myndighet som regeringen

bestämmer. Detsamma gäller make, sambo och barn till sådana utländska

medborgare.

2 kap. Studiehjälp

1 § Studiehjälp består av studiebidrag, inackorderingstillägg och extra

tillägg.

Vem som kan få studiehjälp

Utbildning

2 § Studiehjälp får lämnas till studerande vid de läroanstalter och

utbildningar som bestäms av regeringen eller av den myndighet som

regeringen bestämmer. Inackorderingstillägg får dock lämnas bara till

den som behöver inackordering och som studerar vid de läroanstalter och

utbildningar som regeringen bestämmer särskilt.

Ålder

3 § Studiebidrag får lämnas från och med kvartalet närmast efter det

kvartal då den studerande fyller 16 år. Inackorderingstillägg och extra

tillägg kan lämnas även till studerande som är yngre.

Studiehjälp lämnas längst till och med det första kalenderhalvåret det

år då den studerande fyller 20 år.

Medborgarskap

4 § Studiehjälp får lämnas till studerande som är svensk medborgare.

Studiehjälp får lämnas också till studerande som inte är svensk

medborgare, om den studerande

1. är bosatt i Sverige, och

2. har bosatt sig i Sverige huvudsakligen i annat syfte än att genomgå

utbildning här.

Av 1 kap. 4 § framgår att vissa utländska medborgare skall jämställas

med svenska medborgare.

Studiernas omfattning

5 § Studiehjälp får lämnas bara för heltidsstudier, om inte regeringen

eller den myndighet som regeringen bestämmer föreskriver något annat.

Tid som studiehjälp får lämnas för

6 § Studiehjälp får lämnas för de delar av ett läsår då den studerande

bedriver studier. Bestämmelser om studiehjälp under sjukdom och

ledighet finns i 10 §.

Studiehjälp beräknas bara för hela, sammanhängande tidsperioder

under ett kalenderhalvår om 15 dagar för heltidsstuderande och 30 dagar

för deltidsstuderande, om inte regeringen eller den myndighet som

regeringen bestämmer föreskriver något annat.

Det får bestämmas av regeringen eller den myndighet som regeringen

bestämmer hur många dagar ett läsår skall anses omfatta vid

tillämpningen av detta kapitel och hur dessa dagar skall fördelas på

kalenderhalvåren.

Studiehjälpens storlek

7 § Studiebidrag lämnas med 850 kronor i månaden.

Inackorderingstillägg lämnas med lägst 1 190 och högst 2 350 kronor i

månaden.

Extra tillägg lämnas med 855, 570 eller 285 kronor i månaden.

8 § Studiehjälp för en period om 15 dagar skall uppgå till hälften av

månadsbeloppet enligt 7 §.

Studiehjälp för studier utomlands

9 § Studiehjälp får lämnas för studier utanför Sverige, om

1. den studerande är svensk medborgare,

2. studierna inte med lika stor fördel kan bedrivas vid en svensk

läroanstalt, och

3. studierna svarar mot eller är jämförbara med studier vid en svensk

läroanstalt eller en utbildning som omfattas av ett förordnande enligt 2 §.

Regeringen får föreskriva att studiehjälp får lämnas för studier utanför

Sverige även om förutsättningarna enligt första stycket 1 eller 2 inte är

uppfyllda.

Studiehjälp under sjukdom och ledighet

10 § Regeringen får föreskriva att studiehjälp får lämnas för tid då

den

studerande är sjuk.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får också

meddela föreskrifter om studerandes rätt till studiehjälp vid ledighet för

tillfällig vård av barn och vid ledighet för närståendevård.

Minskning av studiehjälp

11 § Om en heltidsstuderande får lärlingslön eller någon annan sådan

ersättning, får regeringen föreskriva att studiehjälpen får minskas.

Motsvarande gäller, när en studerande helt eller till en väsentlig del får

sitt uppehälle bekostat av staten eller av en kommun.

Regeringen får meddela föreskrifter om minskning av studiehjälpen

också för andra grupper av studerande.

Nytt studiestöd

12 § En studerande som tidigare har fått studiestöd som krävts

tillbaka

enligt 5 kap. kan beviljas studiehjälp bara om högst ett kalenderhalvårs

återkrävt studiestöd ännu inte har betalats tillbaka.

Om det finns synnerliga skäl, får studiehjälp beviljas trots

bestämmelsen i första stycket.

Ansökan

13 § Studiehjälp beviljas efter ansökan, om inte regeringen eller den

myndighet som regeringen bestämmer föreskriver något annat.

Närmare föreskrifter

14 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får

meddela närmare föreskrifter om tillämpningen av detta kapitel.

3 kap. Studiemedel

1 § Studiemedel består av studiebidrag och studielån.

Vem som kan få studiemedel

Utbildning

2 § Studiemedel får lämnas till studerande vid de läroanstalter och

utbildningar som bestäms av regeringen eller av den myndighet som

regeringen bestämmer.

Studiemedel får lämnas även till studerande vid de läroanstalter och

utbildningar som avses i 2 kap. 2 §. I sådana fall får dock studiemedel

lämnas tidigast från och med det andra kalenderhalvåret det år då den

studerande fyller 20 år, om inte något annat följer av bestämmelser som

regeringen meddelar.

Ålder

3 § Studiemedel får lämnas längst till och med det kalenderår då den

studerande fyller 50 år. Regeringen får föreskriva att studiemedel i form

av studiebidrag får lämnas även för tid därefter.

Medborgarskap

4 § Studiemedel får lämnas till studerande som är svensk medborgare.

Studiemedel får lämnas också till studerande som inte är svensk

medborgare, om den studerande

1. är bosatt i Sverige, och

2. har bosatt sig i Sverige huvudsakligen i annat syfte än att genomgå

utbildning här.

Av 1 kap. 4 § framgår att vissa utländska medborgare skall jämställas

med svenska medborgare.

Studiernas omfattning m.m.

5 § Studiemedel får lämnas för varje vecka då den studerande bedriver

studier på minst halvtid. Studierna måste dock pågå under en

sammanhängande tid om minst tre veckor.

Studiemedel får lämnas bara för sådan del av studietid som omfattas av

den kursplan eller motsvarande som gäller för utbildningen.

Bestämmelser om studiemedel under sjukdom och ledighet finns i

24 §.

Prövning av studieresultat

Studiemedel utan prövning av studieresultat

6 § Studiemedel får lämnas utan föregående prövning av den

studerandes

tidigare studieresultat. Detta gäller dock bara

1. i fråga om studerande som avses i 2 § första stycket, om han eller

hon tidigare inte har varit inskriven vid någon läroanstalt eller utbildning

som avses där,

2. i fråga om studerande som avses i 2 § andra stycket, om han eller

hon tidigare inte har varit inskriven vid någon läroanstalt eller utbildning

som avses i 2 § första stycket eller 2 kap. 2 §; studiemedel får dock alltid

lämnas utan föregående prövning inom ramen för sådan utbildning vid

gymnasieskolan som omfattas av ett förordnande enligt 2 kap. 2 §.

Studiemedel med prövning av studieresultat

7 § I andra fall än som avses i 6 § skall det göras en prövning av den

studerandes tidigare studieresultat. Studiemedel får lämnas till en

studerande som avses i 2 § första stycket bara om det med hänsyn till de

resultat som den studerande har uppnått måste anses sannolikt att han

eller hon kommer att slutföra sina studier inom normal tid. Studiemedel

får lämnas till en studerande som avses i 2 § andra stycket bara om den

studerande har bedrivit sina tidigare studier i normal takt.

Vid bedömningen enligt första stycket skall hänsyn tas till förhållanden

av personlig natur som kan antas ha inverkat på studieresultaten.

Tid som studiemedel får lämnas för

Heltidsstudier

8 § För studier i sådan utbildning som avses i 2 § första stycket

får

studiemedel lämnas vid studier på heltid under sammanlagt högst 240

veckor.

För studier i sådan utbildning som avses i 2 § andra stycket och som

inte är grundskoleutbildning får studiemedel lämnas vid studier på heltid

under sammanlagt högst 120 veckor. Till en studerande som redan har en

treårig gymnasieutbildning eller motsvarande utbildning får dock

studiemedel lämnas under högst 80 veckor.

För studier på grundskolenivå får studiemedel lämnas vid studier på

heltid under sammanlagt högst 80 veckor till studerande som helt saknar

grundskoleutbildning eller motsvarande utbildning. Till studerande som

behöver färdighetsträning i läsning, skrivning och räkning får

studiemedel lämnas under ytterligare högst 20 veckor. Till studerande

som redan har grundskoleutbildning eller motsvarande utbildning får

studiemedel lämnas för sådana studier under sammanlagt högst 40

veckor.

Studiemedel får lämnas under längre tid än som anges i första tredje

stycket, om det finns synnerliga skäl.

9 § Trots vad som anges i 8 § är rätten till studiemedel i form av

studielån begränsad till sammanlagt högst det antal veckor som anges

nedan från och med det kalenderår då den studerande fyller 41 år. Det

antal veckor som den studerande tidigare har haft studielån skall räknas

in i det sammanlagda antalet veckor. Om den studerande inte har fått

studielån under en sammanhängande period skall rätten till fortsatta

studielån bedömas med beaktande av den studerandes ålder vid den nya

studiemedelsperiodens början. Regeringen eller den myndighet som

regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vad som skall anses

vara en sammanhängande period.

Ålder som uppnås Antal veckor

under kalenderåret

41 år 220

42 år 200

43 år 180

44 år 160

45 år 140

46 år 120

47 år 100

48 år 80

49 år 60

50 år 40

Deltidsstudier

10 § Vid studier på deltid får studiemedel lämnas under högst det

antal

veckor som svarar mot det högsta antalet veckor vid heltidsstudier.

Beräkning av studiemedel

Studiemedlens storlek

11 § Studiemedel får lämnas med ett belopp som för varje vecka då den

studerande har rätt till studiemedel utgör

a) 4,39 procent av prisbasbeloppet vid studier på heltid,

b) 3,29 procent av prisbasbeloppet vid studier på minst 75 procent men

mindre än 100 procent av heltid, och

c) 2,19 procent av prisbasbeloppet vid studier på minst 50 procent men

mindre än 75 procent av heltid.

Första stycket gäller bara om något annat inte följer av 14 18 eller

20 §§.

Studiebidragets andel av studiemedlen

12 § Om inte något annat följer av 13 § får studiebidrag lämnas med

ett

belopp som för varje vecka som den studerande har rätt till studiemedel

utgör

a) 1,51 procent av prisbasbeloppet vid studier på heltid,

b) 1,14 procent av prisbasbeloppet vid studier på minst 75 procent men

mindre än 100 procent av heltid, och

c) 0,76 procent av prisbasbeloppet vid studier på minst 50 procent men

mindre än 75 procent av heltid.

13 § Till studerande i sådan utbildning som avses i 2 § andra stycket

 får

studiebidrag lämnas med ett högre belopp per vecka, nämligen med

a) 3,6 procent av prisbasbeloppet vid studier på heltid,

b) 2,7 procent av prisbasbeloppet vid studier på minst 75 procent men

mindre än 100 procent av heltid, och

c) 1,8 procent av prisbasbeloppet vid studier på minst 50 procent men

mindre än 75 procent av heltid.

Det högre bidragsbeloppet får lämnas från och med det kalenderår då

den studerande fyller 25 år. En studerande som tidigare har fått det högre

bidragsbeloppet för en viss utbildning och som fortsätter denna

utbildning har förtur till det högre beloppet. Regeringen eller den

myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om de

förutsättningar som i övrigt skall gälla för att en studerande skall ha rätt

till det högre bidragsbeloppet. Regeringen får föreskriva att det högre

bidragsbeloppet får lämnas även för studier i sådan utbildning som avses

i 2 § första stycket, om det finns särskilda skäl.

Tilläggslån

14 § Utöver de studiemedelsbelopp som följer av 11 § får studielån

lämnas i form av tilläggslån till vissa studerande med ett belopp som för

varje vecka då den studerande har rätt till studiemedel för heltidsstudier

utgör 0,99 procent av prisbasbeloppet.

Tilläggslån får lämnas från och med det kalenderår då den studerande

fyller 25 år. Sådana lån får dock lämnas under högst 120 veckor.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela

föreskrifter om de förutsättningar som i övrigt skall gälla för tilläggslån.

15 § Utöver de studiemedelsbelopp som följer av 11 och 14 §§ får

studielån lämnas i form av tilläggslån för vissa merkostnader i samband

med studierna. Regeringen eller den myndighet som regeringen

bestämmer får meddela föreskrifter om sådana tilläggslån.

Inkomstprövning

16 § Studiemedel med fullt belopp enligt 11 § får lämnas bara om den

studerandes inkomst under ett kalenderhalvår inte är högre än ett visst

belopp (fribeloppet).

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får

meddela föreskrifter om inkomstprövning för tilläggslån enligt 14 eller

15 §§.

17 § Vid studier om 20 veckor under ett kalenderhalvår skall

fribeloppet

svara mot

a) 125 procent av prisbasbeloppet vid studier på heltid,

b) 156,25 procent av prisbasbeloppet vid studier på minst 75 procent

men mindre än 100 procent av heltid, och

c) 187,5 procent av prisbasbeloppet vid studier på minst 50 procent

men mindre än 75 procent av heltid.

I andra fall än som avses i första stycket, skall fribeloppets andel av

prisbasbeloppet ökas eller minskas för varje vecka som studietiden är

längre eller kortare än 20 veckor med

a) 6,25 procentenheter vid studier på heltid,

b) 4,69 procentenheter vid studier på minst 75 procent men mindre än

100 procent av heltid, och

c) 3,12 procentenheter vid studier på minst 50 procent men mindre än

75 procent av heltid.

18 § Om den studerandes inkomst är högre än fribeloppet beräknat

enligt

17 §, skall det belopp som får lämnas enligt 11 § första stycket minskas

med 50 procent av den överskjutande inkomsten.

19 § Som den studerandes inkomst under ett kalenderhalvår enligt 16 §

räknas vad som hänför sig till det halvåret av den studerandes inkomst av

tjänst, näringsverksamhet och kapital vid taxeringen för kalenderåret.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får

meddela föreskrifter om hur inkomsten skall räknas för studerande som

inte taxeras för sin huvudsakliga inkomst i Sverige.

Ett beslut om studiemedel skall grunda sig på den uppgift om beräknad

inkomst som den studerande lämnar i ansökan om studiemedel.

20 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får

föreskriva att den studerandes inkomst skall beaktas i annan utsträckning

än som följer av 16 18 §§, om det finns särskilda skäl.

Regeringen får föreskriva att studiemedlen skall minskas, om den

studerandes uppehälle helt eller till väsentlig del bekostas av staten eller

en kommun.

21 § Om den studerande inte får studiemedel med fullt belopp enligt

11 §, skall av minskningen så stor andel avse studiebidraget som detta

bidrag utgör av fullt studiemedel beräknat enligt 11 13 §§.

22 § Studiemedel får inte lämnas, om beloppet per vecka motsvarar

eller

är lägre än 0,25 procent av prisbasbeloppet.

Studiemedel för studier utomlands

23 § Studiemedel får lämnas för studier utanför Sverige under de

förutsättningar och med de belopp som föreskrivs av regeringen eller den

myndighet som regeringen bestämmer.

Bestämmelser om studiemedel under sjukdom och ledighet finns i

24 §.

Studiemedel under sjukdom och ledighet

24 § Regeringen får föreskriva att studiemedel får lämnas för tid då

den

studerande är sjuk.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får också

meddela föreskrifter om studerandes rätt till studiemedel vid ledighet för

tillfällig vård av barn och vid ledighet för närståendevård.

Samordning med andra förmåner m.m.

25 § Om inte något annat följer av föreskrifter som regeringen

meddelar

får studiemedel inte lämnas eller tas emot för den tid för vilken det

lämnas

 studiehjälp enligt 2 kap.,

 utbildningsbidrag under arbetsmarknadsutbildning,

 utbildningsbidrag för doktorander,

 särskilt utbildningsbidrag, eller

 rehabiliteringsersättning enligt lagen (1962:381) om allmän

försäkring.

Studiemedel får inte lämnas för den tid då den studerande tjänstgör

enligt lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt eller fullgör utbildning till

reserv- eller yrkesofficer.

Studiemedel får inte lämnas för forskarutbildning om den studerande

är eller har varit anställd som doktorand eller har eller har haft

utbildningsbidrag för doktorander.

Förutsättningar för att få nytt studiestöd

26 § En studerande som tidigare har fått studiestöd enligt denna lag

kan

beviljas studiemedel bara om den studerande har

1. betalat fastställt årsbelopp enligt 4 kap. 7 §, som skall betalas före

det kalenderår som de nya studiemedlen avser, och

2. betalat tillbaka så mycket av återkrävt studiestöd enligt 5 kap. att

högst ett kalenderhalvårs återkrävt studiestöd återstår att betala.

Om det finns synnerliga skäl, får studiemedel beviljas trots

bestämmelsen i första stycket.

Uppgiftsskyldighet

27 § En studerande som har beviljats studiemedel skall till Centrala

studiestödsnämnden anmäla sådan ändring av sina förhållanden som har

betydelse för rätten till studiemedel eller för studiemedlens storlek.

Förskott på studiemedel

28 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får

meddela föreskrifter om att studerande kan få förskott på studiemedel.

Ansökan m.m.

29 § Studiemedel beviljas efter ansökan. En studerande får begränsa

sin

ansökan till att avse endast studiebidrag.

Utbetalning av studiemedel

30 § Studiemedel får betalas ut endast om det är styrkt att den

studerande

bedriver de studier för vilka studiemedlen har beviljats.

Den som får studiemedel i form av studielån skall betala sådan avgift

som regeringen föreskrivit med stöd av 6 kap. 4 §.

Rätten till studiemedel är förverkad, om den studerande inte före

utgången av den tidsperiod som studiemedlen avser har styrkt att han

eller hon bedriver studier. Styrks detta senare, får studiemedlen ändå

betalas ut, om det finns särskilda skäl.

Rätten till studiemedel är förverkad om den studerande avlider innan

studiemedlen har betalats ut.

Närmare föreskrifter

31 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får

meddela närmare föreskrifter om tillämpningen av detta kapitel.

4 kap. Återbetalning av studielån

Betalning av lån

1 § Den som har fått studielån skall betala tillbaka lånet.

På studielån skall en årlig ränta betalas. Regeringen fastställer före

varje kalenderårs början den ränta som skall gälla under året. Ränta som

inte har betalats under det år då den har uppkommit skall läggas till

skulden vid kalenderårets slut.

Låntagaren skall också betala sådana avgifter som regeringen

föreskrivit med stöd av 6 kap. 4 §.

2 § Regeringen får föreskriva att ränta inte skall beräknas på studielån

för den tid då låntagaren fullgör en längre grundutbildning än 60 dagar

enligt lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt.

Återbetalningstid

3 § När det vid ingången av ett kalenderår har gått minst sex månader

efter utgången av den senaste tidsperiod för vilken låntagaren fått

studiestöd enligt denna lag, skall återbetalningen av studielånen börja.

4 § Återbetalningstiden skall vara 25 år eller det lägre antal år som

återstår till utgången av det år då låntagaren fyller 60 år.

Återbetalningstiden skall i vissa fall bestämmas till kortare tid än vad

som anges i första stycket. Bestämmelser om detta finns i 9 11 §§.

5 § Om låntagaren har fått nya studielån under återbetalningstiden, skall

de nya lånen läggas samman med de tidigare lånen.

Återbetalningen av det sammanlagda lånet börjar året närmast efter det

år under vilket låntagaren tagit emot de nya studielånen.

Ny återbetalningstid

6 § Om en låntagare under minst tre år har beviljats nedsättning av

årsbelopp enligt 14 15 §§, får en ny återbetalningstid bestämmas. Därvid

tillämpas bestämmelserna i 4 §. Detsamma gäller om en låntagare har

sammanlagda lån enligt 5 §, dock endast om nya lån uppgår till minst 50

procent av prisbasbeloppet.

En ny återbetalningstid får bestämmas efter ansökan av låntagaren, om

inte regeringen föreskriver något annat.

Fastställande av årsbelopp

7 § Lånet och räntan skall betalas med ett visst belopp varje kalenderår

(årsbelopp). Detta belopp fastställs för varje kalenderår då återbetalning

skall göras.

Låntagaren skall underrättas om det årsbelopp och de avgifter som

skall betalas under året.

Beräkning av årsbelopp

8 § Årsbeloppet skall för varje år beräknas med beaktande av

1. skuldens storlek vid ingången av kalenderåret, minskad med tidigare

års obetalda årsbelopp,

2. ränta enligt 1 § andra stycket för kalenderåret,

3. den återstående återbetalningstiden, och

4. den beräkning som anges i andra stycket.

Årsbeloppet skall beräknas så att återbetalningen under

återbetalningstiden ökar med två procent varje år, om full betalning sker

och räntan enligt första stycket är oförändrad jämförd med föregående år.

9 § Om skulden uppgår till ett belopp som är mindre än femton procent

av prisbasbeloppet, skall årsbeloppet bestämmas så att lånet är återbetalat

under det första återbetalningsåret.

10 § Om 9 § inte skall tillämpas och årsbeloppet beräknat enligt 8 §

uppgår till mindre än femton procent av prisbasbeloppet det första

återbetalningsåret, skall återbetalningstiden förkortas genom att

årsbeloppet för detta år fastställs till femton procent av prisbasbeloppet.

Därefter skall årsbeloppet beräknas enligt 8 § till dess skulden är betald.

11 § Om skulden under ett återbetalningsår har minskat med minst tio

procent av prisbasbeloppet på grund av att

1. låntagaren har gjort en förtida återbetalning,

2. studielån har skrivits av enligt 22 25 §§,

3. studielån har krävts tillbaka enligt 5 kap.,

skall återbetalningstiden förkortas enligt 9 §, om skulden det första

återbetalningsåret efter det år då skulden minskat uppgår till ett belopp

som är mindre än femton procent av prisbasbeloppet. Om minskningen i

annat fall innebär att årsbeloppet beräknat enligt 8 § det första

återbetalningsåret efter det år då skulden minskat uppgår till mindre än

femton procent av prisbasbeloppet, skall återbetalningstiden förkortas

enligt 10 §.

Nedsättning av årsbelopp

12 § Efter ansökan av låntagaren får årsbeloppet sättas ned enligt

bestämmelserna i 13 18 §§.

Utbildning m.m.

13 § Årsbeloppet får sättas ned

1. om låntagaren tar emot studiehjälp, studiemedel eller

utbildningsbidrag för doktorander,

2. om låntagaren fullgör en längre grundutbildning än 60 dagar enligt

lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt eller fullgör utbildning till

reserv- eller yrkessofficer, eller

3. om det i något annat fall finns synnerliga skäl.

Inkomst och förmögenhet

14 § Årsbeloppet får sättas ned till fem procent av det belopp som

utgör

summan av låntagarens inkomst av tjänst, näringsverksamhet och kapital

under betalningsåret. Detta gäller dock endast till och med det kalenderår

då låntagaren fyller 49 år.

Från och med det kalenderår då låntagaren fyller 50 år får årsbeloppet

sättas ned till sju procent av den i första stycket angivna inkomsten.

Tillägg till inkomsten får göras för förmögenhet enligt grunder som

regeringen bestämmer.

Nedsättning får ske endast om årsbeloppet beräknat enligt första och

andra styckena understiger årsbeloppet beräknat enligt 8 11 §§ med

minst tre procent av prisbasbeloppet.

Årsbeloppet får sättas ned till noll, om årsbeloppet beräknat enligt

första och andra styckena understiger fem procent av prisbasbeloppet.

15 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får

meddela föreskrifter om hur inkomst och förmögenhet enligt 14 § första

och andra styckena skall beräknas för låntagare som inte taxeras för sin

huvudsakliga inkomst i Sverige.

Preliminärt årsbelopp

16 § Årsbelopp enligt 14 § får sättas ned preliminärt i avvaktan på

att

taxeringen för betalningsåret fastställs. Det preliminära årsbeloppet skall

grunda sig på den uppgift om beräknad inkomst och från och med det år

då låntagaren fyller 50 år även den uppgift om förmögenhet som

låntagaren lämnar i ansökan om nedsättning.

Slutligt årsbelopp

17 § Efter det att taxering för betalningsåret har fastställts skall

ett

slutligt årsbelopp fastställas, dock högst det belopp som kunnat

fastställas enligt 8 11 §§. Som taxering gäller beslutet om taxering i

första instans.

Om det preliminära årsbeloppet är lägre än det slutliga årsbeloppet,

skall mellanskillnaden betalas i efterhand. Regeringen får föreskriva att

låntagaren dessutom skall betala en tilläggsavgift.

Om det preliminära årsbeloppet är högre än det slutliga årsbeloppet,

skall det överskjutande beloppet inte betalas ut till låntagaren utan i

stället räknas av på lånet.

Ändring av beslut om nedsättning

18 § Ett beslut om nedsättning av årsbeloppet får ändras

1. om de inkomst- och förmögenhetsförhållanden som lagts till grund

för beslutet har ändrats väsentligt,

2. om det framkommer att låntagaren har lämnat oriktiga uppgifter i

ärendet om nedsättning, eller

3. om det i något annat hänseende har inträffat en förändring som

väsentligt påverkar rätten till nedsättning.

Betalning av årsbelopp

19 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får

meddela föreskrifter om hur det fastställda årsbeloppet och sådana

avgifter som avses i detta kapitel skall betalas samt om hur det inbetalda

beloppet skall räknas av.

Förtida återbetalning

20 § I syfte att stimulera en snabb återbetalning av studielån får

regeringen meddela föreskrifter om premier till låntagare som betalar

tillbaka större belopp än det fastställda årsbeloppet.

Betalning av återstående skuld

21 § När återbetalningstiden är slut skall eventuell resterande skuld

betalas under det följande året. Bestämmelserna om nedsättning i 13

18 §§ skall tillämpas även vid återbetalning som sker efter den ordinarie

återbetalningstiden.

Om nedsättning sker, skall återstoden av skulden varje år betalas av

med nedsatt belopp tills full återbetalning skett. Om förutsättningar för

nedsättning upphör innan full betalning skett, skall det då återstående

beloppet betalas under det första kalenderår då nedsättning inte sker.

Betalning skall pågå till dess full återbetalning har skett, dock längst

till utgången av det år då låntagaren fyller 67 år.

Avskrivning av lån

Avskrivning av lån för tidigare studier

22 § Studielån som har lämnats för studier i sådan utbildning som

avses i

3 kap. 2 § andra stycket för att den studerande skall få grundläggande

eller särskild behörighet för grundläggande högskoleutbildning kan

skrivas av till viss del, om låntagaren senare har beviljats studielån för

studier i sådan utbildning som avses i 3 kap. 2 § första stycket. I sådant

fall får en sjättedel av det lånade beloppet jämte ränta som avser det

första lånet skrivas av för varje 40 poäng som kan ingå i en

högskoleexamen och som låntagaren har genomfört med godkänt

resultat. Den sammanlagda avskrivningen får dock omfatta högst hälften

av det först lånade beloppet jämte ränta.

Avskrivning enligt första stycket får inte ske av lån som har lämnats

under tid då det högre bidraget enligt 3 kap. 13 § lämnats.

Regeringen får föreskriva att avskrivning enligt första stycket får ske

även efter godkänt resultat i annan eftergymnasial utbildning än

högskoleutbildning.

Avskrivning av lån som tagits emot under sjukdomstid m.m.

23 § Studielån får skrivas av helt eller delvis, om lånet har tagits

emot

enligt bestämmelser som har meddelats med stöd av 3 kap. 24 § första

stycket. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får

föreskriva om sådan avskrivning.

24 § Studielån som avser tid då den studerande har tagit emot

utbildningsbidrag, enligt bestämmelserna om dagpenning, skall inte

betalas tillbaka i den mån avdrag har skett från utbildningsbidraget.

Avskrivning av återstående skuld

25 § Studielån som inte har betalats vid utgången av det år då

låntagaren

fyller 67 år skall skrivas av. Betalningsskyldigheten kvarstår dock för

årsbelopp avseende de tre senaste kalenderåren som har förfallit till

betalning. Om det finns synnerliga skäl, får dock också sådana årsbelopp

skrivas av.

Lån skall också skrivas av om låntagaren avlider eller om det annars

finns synnerliga skäl till det.

Uppgiftsskyldighet

26 § Låntagaren skall lämna Centrala studiestödsnämnden de uppgifter

som är av betydelse för tillämpningen av detta kapitel.

En låntagare som har fått årsbeloppet nedsatt är skyldig att omedelbart

underrätta Centrala studiestödsnämnden, om någon omständighet som

föranlett nedsättningen inte längre föreligger.

Utmätning m.m.

27 § Årsbelopp och avgifter enligt detta kapitel som inte har

betalats

inom föreskriven tid får tas ut genom utmätning utan föregående dom

eller utslag.

Årsbelopp eller del därav som inte har betalats, frivilligt eller genom

utmätning, före utgången av november månad det tredje året efter

betalningsåret, skall inte föranleda vidare indrivningsåtgärder.

Närmare föreskrifter

28 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får

meddela närmare föreskrifter om tillämpningen av detta kapitel.

5 kap. Återkrav av studiestöd

När studiestöd skall krävas tillbaka

1 § Om en studerande har fått studiemedel felaktigt eller med för högt

belopp på grund av att summan av hans eller hennes inkomst av tjänst,

näringsverksamhet och kapital vid taxeringen överstigit den inkomst som

lagts till grund för beräkningen av studiemedel, skall det som betalats ut

för mycket krävas tillbaka. Belopp som understiger en viss av regeringen

fastställd gräns, skall dock inte krävas tillbaka.

Om någon i annat fall än som avses i första stycket genom oriktiga

uppgifter eller genom att inte fullgöra sin uppgifts- och

anmälningsskyldighet eller på något annat sätt har orsakat att studiehjälp

eller studiemedel lämnats felaktigt eller med för högt belopp, skall det

som betalats ut för mycket krävas tillbaka. Detsamma gäller om någon på

annat sätt fått studiestöd felaktigt eller med för högt belopp och insett

eller borde ha insett detta.

Om det finns synnerliga skäl, får ett krav på återbetalning enligt första

eller andra stycket helt eller delvis efterges.

2 § Om någon avbryter sina studier skall 1 § andra och tredje stycket

tillämpas beträffande studiestöd som har betalats ut för tiden efter

avbrottet. Beror avbrottet på sjukdom skall studiestödet inte krävas

tillbaka, om den studerande har fått studiestödet enligt föreskrifter som

meddelats med stöd av 2 kap. 10 § eller 3 kap. 24 §. Detsamma gäller vid

sådan ledighet som avses i dessa paragrafer.

3 § Om ett återkrav avser studiehjälp till en studerande som vid

utbetalningstillfället var omyndig, är den som då var den omyndiges

förmyndare betalningsskyldig.

Ränta och avgifter

4 § På studiemedel som krävs tillbaka tas ränta ut från den dag då

studiemedlen tagits emot efter en räntesats som vid varje tidpunkt

överstiger statens utlåningsränta med två procentenheter.

På studiehjälp som krävs tillbaka tas ränta ut enligt den räntesats som

anges i första stycket från den dag som infaller en månad efter det att

beslut om återkrav har fattats.

Om det finns särskilda skäl, kan den återbetalningsskyldige befrias helt

eller delvis från sin skyldighet att betala ränta.

5 § I samband med återkrav skall den återbetalningsskyldige betala

sådana avgifter som regeringen kan ha föreskrivit med stöd av 6 kap. 4 §.

Avskrivning av återkrav

6 § En fordran som har uppkommit på grund av att studiestöd har krävts

tillbaka, skall bevakas fram till utgången av det år då den

återbetalningsskyldige fyller 67 år. Därefter skall fordringen skrivas av.

Avskrivning skall också ske om den återbetalningsskyldige avlider.

Om indrivningen av en sådan fordran som avses i första stycket skulle

leda till mer arbete eller kostnad än som är skäligt och indrivning inte är

påkallad från allmän synpunkt får indrivningsåtgärder underlåtas.

Närmare föreskrifter

7 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får

meddela närmare föreskrifter om tillämpningen av detta kapitel.

6 kap. Övriga bestämmelser

Särskilda föreskrifter om studiestöd

1 § Lagen (1969:93) om begränsning av samhällsstöd vid arbetskonflikt

skall tillämpas på studiestöd, om detta har sökts efter varsel om eller

utbrott av arbetskonflikt. Lagen skall dock inte tillämpas på studiestöd

till sådana personer med funktionshinder som av medicinska eller sociala

skäl behöver utbildning på grund av funktionsnedsättningen.

2 § Om någon som har tagit emot studiestöd meddelar att han eller hon

inte önskar utnyttja detta, får det genast betalas tillbaka utan tillämpning

av 4 eller 5 kap. Regeringen eller den myndighet som regeringen

bestämmer får meddela närmare föreskrifter om sådan återbetalning.

3 § En fordran på studiestöd kan inte överlåtas.

En fordran på studiestöd får inte tas i anspråk genom utmätning.

Avgifter för administrativa kostnader m.m.

4 § Regeringen får meddela föreskrifter om att Centrala

studiestödsnämnden får ta ut avgifter för sina administrativa kostnader i

samband med att studielån beviljas, vid återbetalning av studielån och i

samband med återkrav av studiestöd.

5 § Om ett belopp enligt denna lag slutar på ett öretal, rundas det av till

närmaste lägre krontal.

Uppgiftsskyldighet

6 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får

meddela föreskrifter om en läroanstalts skyldighet att till Centrala

studiestödsnämnden lämna de uppgifter som är av betydelse för

tillämpningen av denna lag och föreskrifter som har meddelats med stöd

av lagen.

Regeringen får meddela föreskrifter om en läroanstalts skyldighet att

till den överklagandenämnd som avses i 11 § lämna de uppgifter som är

av betydelse för tillämpningen av denna lag och föreskrifter som har

meddelats med stöd av lagen.

7 § Allmän försäkringskassa skall enligt de bestämmelser som

regeringen meddelar lämna Centrala studiestödsnämnden eller den

överklagandenämnd som avses i 11 § de uppgifter som har betydelse för

tillämpningen av denna lag och föreskrifter som har meddelats med stöd

av lagen.

Annan myndighet och försäkringsinrättning är skyldiga att på begäran

lämna domstol, Riksförsäkringsverket, allmän försäkringskassa och

Centrala studiestödsnämnden sådana uppgifter i fråga om viss person

som är av betydelse för tillämpningen av bestämmelserna i 4 kap. och

föreskrifter som har meddelats med stöd av 4 kap.

8 § Regeringen får meddela föreskrifter om hur Centrala

studiestödsnämnden skall hämta in de uppgifter om taxering som

nämnden behöver för tillämpningen av bestämmelserna i 4 kap. och

föreskrifter som har meddelats med stöd av 4 kap.

Försöksverksamhet

9 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får

meddela föreskrifter om försöksverksamhet i fråga om studiestöd enligt

denna lag. I sådana föreskrifter får avvikelser göras från bestämmelser i

lagen. Försöksverksamheten får dock inte innebära försämringar i fråga

om förutsättningarna för studiestöd som har beviljats en studerande enligt

lagens bestämmelser.

Överklagande

10 § Centrala studiestödsnämndens beslut i ärenden om återbetalning

av

studielån får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol.

Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.

Centrala studiestödsnämndens beslut skall dock gälla omedelbart, om

nämnden inte bestämmer något annat.

11 § För prövning av överklaganden av andra beslut om studiestöd än

sådana som avses i 10 § svarar en särskild överklagandenämnd. Centrala

studiestödsnämndens beslut skall dock gälla omedelbart, om nämnden

inte bestämmer något annat. Om ett beslut överklagas, kan dock

överklagandenämnden förordna att beslutet tills vidare inte skall gälla.

Överklagandenämndens ordförande skall vara eller ha varit ordinarie

domare.

Överklagandenämndens beslut med anledning av ett överklagande dit

får inte överklagas.

Vad som sägs i 6 8 §§ om att uppgifter skall lämnas till Centrala

studiestödsnämnden eller att Centrala studiestödsnämnden får hämta in

uppgifter skall i överklagade ärenden gälla även överklagandenämnden.

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 2001, då studiestödslagen

(1973:349) och lagen (1983:1030) om särskilt vuxenstudiestöd för

arbetslösa skall upphöra att gälla. Äldre bestämmelser gäller fortfarande i

fråga om studiestöd som avser tid före ikraftträdandet.

2. Till en studerande som före den 1 juli 2001 har påbörjat en

utbildning och för den utbildningen beviljats särskilt vuxenstudiestöd

enligt studiestödslagen (1973:349) eller särskilt vuxenstudiestöd för

arbetslösa enligt lagen (1983:1030) om särskilt vuxenstudiestöd för

arbetslösa får sådant studiestöd på ansökan av den studerande lämnas

enligt äldre bestämmelser under den tid som den studerande kan behöva

för att slutföra studierna, dock längst till och med den 30 juni 2003. Om

studiestöd lämnas enligt äldre bestämmelser, skall dessa även i övrigt

tillämpas på studiestödet.

3. Till en studerande som före den 1 juli 2001 har påbörjat en

utbildning och för den utbildningen beviljats studiemedel enligt

studiestödslagen (1973:349) får studiemedel lämnas enligt

bestämmelserna i 4 kap. 8 § i den gamla lagen för att den studerande

skall kunna slutföra studierna, utan hinder av bestämmelserna i 3 kap. 8

10 §§ i den nya lagen. Studiemedel enligt den gamla lagen får dock inte

lämnas för längre tid än till och med den 30 juni 2003.

4. Till en studerande som före den 1 juli 2001 har påbörjat en

utbildning och för den utbildningen beviljats studiemedel enligt

studiestödslagen (1973:349) får studiemedel lämnas enligt

bestämmelserna i 4 kap. 9 § i den gamla lagen för att den studerande

skall kunna slutföra studierna, utan hinder av 3 kap. 3 § i den nya lagen.

Studiemedel enligt den gamla lagen får dock inte lämnas för längre tid än

till och med den 30 juni 2003.

5. Om en studerande har beviljats studiemedel eller särskilt

vuxenstudiestöd enligt studiestödslagen (1973:349) eller särskilt

vuxenstudiestöd för arbetslösa enligt lagen (1983:1030) om särskilt

vuxenstudiestöd för arbetslösa skall den tid som studiestöd har beviljats

för räknas in vid bedömningen av om studiemedel får lämnas enligt

3 kap. 8 10 §§ i den nya lagen. Tid enligt den gamla lagen skall räknas

om till motsvarande antal veckor enligt den nya lagen.

6. Till en studerande som före den 1 juli 2001 har påbörjat en

utbildning och för den utbildningen beviljats studielån enligt

studiestödslagen (1973:349) får studiemedel i form av studielån lämnas

för att den studerande skall kunna slutföra studierna, utan hinder av

3 kap. 9 § i den nya lagen. Studielån enligt den gamla lagen får dock

lämnas längst till och med den 30 juni 2003.

7. Om en studerande har tagit emot studiestöd enligt studiestödslagen

(1973:349) skall som villkor för att få nytt studiestöd gälla inte enbart

2 kap. 12 § och 3 kap. 26 § i den nya lagen utan även 9 kap. 2 b § i den

gamla lagen.

8. Beträffande sådana studielån som har beviljats enligt 4 kap. 2 §

studiestödslagen (1973:349) tillämpas 8 kap. 11 § i den gamla lagen i

stället för 4 kap. 22 § i den nya lagen.

9. Den som har beviljats studielån eller återbetalningspliktiga

studiemedel enligt studiestödslagen (1973:349) eller lagen (1983:1030)

om särskilt vuxenstudiestöd för arbetslösa kan begära att lånet efter den

1 juli 2001 skall betalas tillbaka enligt bestämmelserna i den nya lagen.

De ändrade betalningsvillkoren skall börja tillämpas vid

kalenderårsskiftet året närmast efter det år då låntagaren har begärt

ändrade betalningsvillkor.

10. Den som betalar tillbaka studielån eller återbetalningspliktiga

studiemedel enligt både studiestödslagen (1973:349) och den nya lagen

kan begära att äldre lån läggs samman med nya lån och att de

sammanlagda lånen betalas tillbaka enligt bestämmelserna i den nya

lagen. Sammanläggningen skall börja tillämpas året närmast efter det år

då låntagaren begärt att lånen skall läggas samman. Sammanläggningen

skall ske vid kalenderårsskiftet enligt följande. En gemensam

återbetalningstid bestäms för det sammanlagda lånet i enlighet med

bestämmelserna i 4 kap. 4, 9 och 10 §§ i den nya lagen. För återbetalning

av det sammanlagda lånet skall bestämmelserna i 4 kap. i den nya lagen

även i övrigt tillämpas. Regeringen eller den myndighet som regeringen

bestämmer får dock föreskriva att årsbeloppet enligt 4 kap. 14 § första

stycket i den nya lagen får sättas ned till ett belopp som är lägre än fem

procent av låntagarens inkomst eller från och med det år då låntagaren

fyller 50 år sju procent. Årsbeloppet skall dock alltid uppgå till minst

fyra procent av låntagarens inkomst. Från och med det år då låntagaren

fyller 50 år får tillägg till inkomsten göras för förmögenhet. Avskrivning

av lån som har lagts samman skall i fråga om lån som lämnats enligt den

gamla lagen ske enligt 8 kap. 9, 10 och 12 §§ i den gamla lagen och i

fråga om lån som lämnats enligt den nya lagen ske enligt 4 kap. 25 § i

den nya lagen.

11. Bestämmelsen i 6 kap. 11 § skall tillämpas på beslut som har

meddelats med stöd av denna lag.

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1947:529) om

allmänna barnbidrag

Härigenom föreskrivs att 2 b § lagen (1947:529) om allmänna

barnbidrag skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 b §

Med de barn som berättigar till

flerbarnstillägg enligt 2 a § skall

jämställas barn som fyllt 16 år,

men i övrigt uppfyller kraven för

barnbidrag enligt denna lag, och

som bedriver studier som ger rätt

till förlängt barnbidrag enligt lagen

(1986:378) om förlängt barnbidrag

eller studiehjälp enligt 3 kap.

studiestödslagen (1973:349).

Med de barn som berättigar till

flerbarnstillägg enligt 2 a § skall

jämställas barn som fyllt 16 år,

men i övrigt uppfyller kraven för

barnbidrag enligt denna lag, och

som bedriver studier som ger rätt

till förlängt barnbidrag enligt lagen

(1986:378) om förlängt barnbidrag

eller studiehjälp enligt 2 kap.

studiestödslagen (1999:000).

Som barn enligt första stycket räknas studerande från och med det

kvartal under vilket barnet börjar studera och längst till och med det

andra kvartalet det år under vilket den studerande fyller 20 år. Den

studerande skall stadigvarande sammanbo med den bidragssökande för

att berättiga till flerbarnstillägg.

Studerande som deltar i undervisning som omfattar kortare tid än åtta

veckor eller deltidsundervisning inräknas inte i barnantalet. Detsamma

gäller studerande som är gifta.

Den som önskar uppbära flerbarnstillägg med stöd av bestämmelserna

i denna paragraf skall anmäla detta till den allmänna försäkringskassan.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 2001.

2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1962:381) om

allmän försäkring

Härigenom föreskrivs att 3 kap. 5 och 10 §§, 8 kap. 2 och 12 §§, 9 kap.

2 §, 19 kap. 2 § och 22 kap. 15 § lagen (1962:381) om allmän försäkring

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3 kap.

5 §

Den allmänna försäkringskassan skall besluta om en försäkrads

tillhörighet till sjukpenningförsäkringen och fastställa

sjukpenninggrundande inkomst. För en försäkrad som inte är bosatt i

Sverige gäller detta så snart anmälan om hans inkomstförhållanden gjorts

hos kassan. Av beslutet skall framgå i vad mån den

sjukpenninggrundande inkomsten är att hänföra till anställning eller till

annat förvärvsarbete. Sjukpenningförsäkringen skall omprövas

a) när kassan fått kännedom om att den försäkrades

inkomstförhållanden eller andra omständigheter har undergått ändring av

betydelse för rätten till sjukpenning eller för sjukpenningens storlek,

b) när förtidspension eller särskild efterlevandepension enligt denna

lag beviljas den försäkrade eller redan utgående sådan pension ändras

med hänsyn till ändring i den försäkrades arbetsförmåga eller, vid

särskild efterlevandepension, förmåga eller möjlighet att bereda sig

inkomst genom arbete,

c) när delpension enligt särskild lag beviljas den försäkrade eller

redan utgående sådan pension ändras med hänsyn till ändring i den

försäkrades arbets- eller inkomstförhållanden, samt

d) när tjänstepension beviljas den försäkrade.

Ändring som avses i första stycket skall gälla från och med den dag då

anledningen till ändringen uppkommit. Den sjukpenninggrundande

inkomst som ändrats enligt första stycket a får dock läggas till grund för

ersättning tidigast från och med första dagen i den ersättningsperiod som

inträffar i anslutning till att försäkringskassan fått kännedom om

inkomständringen.

Under tid som anges under 1 6 får, om inte första stycket b, c eller d är

tillämpligt, den fastställda sjukpenninggrundande inkomsten sänkas lägst

till vad den skulle ha varit närmast dessförinnan om försäkringskassan då

känt till samtliga förhållanden. Detta gäller tid då den försäkrade

1. bedriver studier, för vilka

hon eller han uppbär studiehjälp,

studiemedel eller särskilt

vuxenstudiestöd enligt

studiestödslagen (1973:349),

studiestöd enligt lagen

(1983:1030) om särskilt

vuxenstudiestöd för arbetslösa,

bidrag enligt förordningen

(1995:938) om utbildningsbidrag

för doktorander eller särskilt

utbildningsbidrag,

2. genomgår vuxenutbildning

för utvecklingsstörda (särvux) och

uppbär timersättning för

studierna,

1. bedriver studier, för vilka

hon eller han uppbär studiestöd

enligt studiestödslagen

(1999:000), bidrag enligt

förordningen (1995:938) om

utbildningsbidrag för doktorander

eller särskilt utbildningsbidrag,

3. är inskriven vid arbetsmarknadsinstitut eller genomgår

arbetsmarknadsutbildning som beslutats av en

arbetsmarknadsmyndighet,

4. är gravid och avbryter eller inskränker sitt förvärvsarbete tidigast

sex månader före barnets födelse eller den beräknade tidpunkten härför,

5. är helt eller delvis ledig från förvärvsarbete för vård av barn, om

den försäkrade är förälder till barnet eller likställs med förälder enligt 1 §

föräldraledighetslagen (1995:584) och barnet inte har fyllt ett år.

Motsvarande gäller vid adoption av barn som ej fyllt tio år eller vid

mottagande av sådant barn i avsikt att adoptera det, om mindre än ett år

har förflutit sedan den försäkrade fick barnet i sin vård,

6. fullgör tjänstgöring enligt lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt.

För en försäkrad som avses i tredje stycket 1 eller 3 skall

försäkringskassan, vid sjukdom under utbildningstiden, beräkna

sjukpenningen på en sjukpenninggrundande inkomst som har fastställts

på grundval av enbart den inkomst av eget arbete som den försäkrade kan

antas få under denna tid. Om därvid den sjukpenninggrundande

inkomsten helt eller delvis är att hänföra till anställning, skall

årsarbetstiden beräknas på grundval av enbart det antal arbetstimmar som

den försäkrade kan antas ha i ifrågavarande förvärvsarbete under

utbildningstiden.

För en försäkrad som får sådan behandling eller rehabilitering som

avses i 7 b § eller 22 kap. 7 § och som under denna tid får livränta enligt

lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring eller motsvarande ersättning

enligt en annan författning skall försäkringskassan, vid sjukdom under

den tid då livränta betalas ut, beräkna sjukpenningen på en

sjukpenninggrundande inkomst som har fastställts på grundval av enbart

den inkomst av eget arbete som den försäkrade kan antas få under denna

tid.

För en försäkrad som avses i 10 c § första stycket 1 eller 2 skall dock

under studieuppehåll mellan vår- och hösttermin, då den försäkrade inte

uppbär studiesocial förmån som anges i tredje stycket 1, sjukpenningen

beräknas på den sjukpenninggrundande inkomst som följer av första

tredje styckena, om sjukpenningen blir högre än sjukpenning beräknad på

den sjukpenninggrundande inkomsten enligt fjärde stycket.

Fjärde stycket tillämpas även för försäkrad som avses i tredje stycket 6

när den försäkrade genomgår grundutbildning som är längre än 60 dagar.

10 §

För de första 14 dagarna i sjukperioden utges sjukpenning som svarar

mot sjukpenninggrundande inkomst av anställning endast under

förutsättning att den försäkrade skulle ha förvärvsarbetat om han inte

hade varit sjuk. För en försäkrad som avses i 5 § tredje stycket 1 eller 3,

femte eller sjunde stycket skall vad som har sagts nu gälla även för tid

efter de första 14 dagarna av sjukperioden. För sjukpenningen skall 10 a

och 10 b §§ tillämpas.

Med tid för förvärvsarbete enligt första stycket jämställs

1. ledighet för semester, dock inte om den försäkrade uppbär

semesterlön enligt semesterlagen (1977:480) och, enligt 15 § samma lag,

kan begära att dag då han är oförmögen till arbete på grund av sjukdom

inte räknas som semesterdag,

2. ledighet under studietid för vilken oavkortade löneförmåner utges,

3. ledighet under tid då den

försäkrade genomgår sådan

utbildning eller undervisning som

anges i 5 § tredje stycket 2 eller

uppbär korttidsstudiestöd enligt

studiestödslagen (1973:349) eller

ersättning till deltagare i

teckenspråksutbildning för vissa

föräldrar (TUFF), och

3. ledighet under tid då den

försäkrade uppbär ersättning till

deltagare i teckenspråksutbildning

för vissa föräldrar (TUFF), och

4. ledighet för ferier eller för motsvarande uppehåll för lärare som är

anställda inom utbildningsväsendet.

8 kap.

2 §

Rätt till barnpension har barn som inte har fyllt 18 år.

Om ett barn som har fyllt 18 år

bedriver studier som ger rätt till

förlängt barnbidrag enligt lagen

(1986:378) om förlängt barnbidrag

eller studiehjälp enligt 3 kap.

studiestödslagen (1973:349), har

det rätt till barnpension även för

sådan tid, dock längst till och med

juni månad det år då barnet fyller

20 år. Med tid för sådana studier

likställs tid för ferier samt tid då

barnet på grund av sjukdom inte

kan bedriva sina studier. En

förutsättning för rätt till

barnpension enligt detta stycke är

att barnet bedriver studier som här

avses när det fyller 18 år eller

återupptar sådana studier innan det

fyller 19 år.

Ett barn som deltar i

undervisning som omfattar kortare

tid än åtta veckor är inte på grund

av bestämmelserna i andra stycket

berättigat till barnpension.

Detsamma gäller ett barn som

uppbär studielån oberoende av

föräldrarnas ekonomi enligt 3 kap.

12 § tredje stycket

studiestödslagen.

Om ett barn som har fyllt 18 år

bedriver studier som ger rätt till

förlängt barnbidrag enligt lagen

(1986:378) om förlängt barnbidrag

eller studiehjälp enligt 2 kap.

studiestödslagen (1999:000), har

det rätt till barnpension även för

sådan tid, dock längst till och med

juni månad det år då barnet fyller

20 år. Med tid för sådana studier

likställs tid för ferier samt tid då

barnet på grund av sjukdom inte

kan bedriva sina studier. En

förutsättning för rätt till

barnpension enligt detta stycke är

att barnet bedriver studier som här

avses när det fyller 18 år eller

återupptar sådana studier innan det

fyller 19 år.

Ett barn som deltar i

undervisning som omfattar kortare

tid än åtta veckor är inte på grund

av bestämmelserna i andra stycket

berättigat till barnpension.

12 §

Om någon för samma tid och för

samma nedsättning av

förvärvsmöjligheten har rätt till

såväl särskild efterlevandepension

som någon av nedan uppräknade

förmåner, minskas den särskilda

efterlevandepensionen med den

andra förmånens belopp.

Minskning skall göras med

a) förtidspension enligt denna

lag,

b) delpension enligt lagen

(1979:84) om

delpensionsförsäkring,

c) dagpenning från

arbetslöshetskassa,

e) vuxenstudiebidrag enligt

studiestödslagen (1973:349) eller

lagen (1983:1030) om särskilt

vuxenstudiestöd för arbetslösa och

särskilt utbildningsbidrag, samt

f) timersättning vid

vuxenutbildning för

utvecklingsstörda (särvux).

Om någon för samma tid och för

samma nedsättning av

förvärvsmöjligheten har rätt till

såväl särskild efterlevandepension

som någon av nedan uppräknade

förmåner, minskas den särskilda

efterlevandepensionen med den

andra förmånens belopp.

Minskning skall göras med

a) förtidspension enligt denna

lag,

b) delpension enligt lagen

(1979:84) om

delpensionsförsäkring,

c) dagpenning från

arbetslöshetskassa,

e) särskilt utbildningsbidrag.

Om särskild efterlevandepension till följd av bestämmelserna i 5 kap.

utges med viss andel av oavkortad sådan pension, skall minskning enligt

första stycket göras endast med hänsyn till motsvarande andel av förmån

som där avses.

Bestämmelserna i första och andra styckena gäller även i fråga om

motsvarande förmåner som utges till den efterlevande på grundval av

utländsk lagstiftning.

9 kap.

2 §

Rätt till handikappersättning tillkommer försäkrad, som fyllt sexton år

och som innan han fyllt sextiofem år för avsevärd tid fått sin

funktionsförmåga nedsatt i sådan omfattning att han

a) i sin dagliga livsföring behöver mera tidskrävande hjälp av annan,

b) för att kunna förvärvsarbeta behöver fortlöpande hjälp av annan

eller

c) eljest behöver vidkännas betydande merutgifter.

Föreligger behov av hjälp antingen i den dagliga livsföringen och för

att kunna förvärvsarbeta, eller ettdera av eller båda dessa avseenden och

därjämte merutgifter i anledning av handikappet, grundas bedömning av

rätt till handikappersättning på det sammanlagda behovet av stöd.

Vid tillämpning av denna

paragraf skall med försäkrad som

utför förvärvsarbete likställas

studerande som åtnjuter studiestöd

enligt studiestödslagen (1973:349)

eller endast på grund av

bestämmelse om behovsprövning

är utesluten från sådan förmån.

Vid tillämpning av denna

paragraf skall med försäkrad som

utför förvärvsarbete likställas

studerande som åtnjuter studiestöd

enligt studiestödslagen (1999:000)

eller endast på grund av

bestämmelse om behovsprövning

är utesluten från sådan förmån.

Handikappersättning utgår alltid till försäkrad som är blind, döv eller

gravt hörselskadad om blindheten, dövheten eller hörselskadan inträtt

innan den försäkrade uppnått sextiofem års ålder.

19 kap.

2 §

Sjukförsäkringen och de allmänna försäkringskassornas förvaltning av

denna finansieras genom avgifter som avses i 1 §.

Statsbidrag får lämnas med viss del av kostnaderna för

sjukförsäkringsförmåner, inberäknat försäkringens kostnader enligt lagen

(1974:525) om ersättning för viss födelsekontrollerande verksamhet

m.m., lagen (1988:1465) om ersättning och ledighet för närståendevård

och lagen (1991:1047) om sjuklön. Statsbidrag får också lämnas för

förvaltning enligt första stycket.

Statsbidrag får vidare lämnas

med viss del av kostnaderna för

den allmänna försäkringen för

förmåner enligt lagen (1996:1150)

om högkostnadsskydd vid köp av

läkemedel m.m. samt för Centrala

studiestödsnämnden med

anledning av att sådana studielån

som belöper på en studerandes

sjukperiod enligt studiestödslagen

(1973:349) inte skall återbetalas.

Statsbidrag får vidare lämnas

med viss del av kostnaderna för

den allmänna försäkringen för

förmåner enligt lagen (1996:1150)

om högkostnadsskydd vid köp av

läkemedel m.m. samt för Centrala

studiestödsnämnden med

anledning av att sådana studielån

som belöper på en studerandes

sjukperiod enligt studiestödslagen

(1999:000) eller bestämmelser

som har meddelats med stöd av

den lagen inte skall återbetalas.

22 kap.

15 §

Rehabiliteringspenningen skall minskas med det belopp den försäkrade

för samma tid får som

1. sjukpenning eller föräldrapenningförmån enligt denna lag,

2. sjukpenning eller livränta enligt lagen (1976:380) om

arbetsskadeförsäkring eller motsvarande ersättning enligt någon annan

författning, dock inte livränta till efterlevande samt i övrigt endast till den

del ersättningen avser samma inkomstbortfall som

rehabiliteringspenningen är avsedd att täcka,

3. studiehjälp, studiemedel,

korttidsstudiestöd eller särskilt

vuxenstudiestöd enligt

studiestödslagen (1973:349),

studiestöd enligt lagen

(1983:1030) om särskilt

vuxenstudiestöd för arbetslösa,

särskilt utbildningsbidrag eller

ersättning till deltagare i

teckenspråksutbildning för vissa

föräldrar (TUFF), dock inte till

den del studiestödet är

återbetalningspliktigt.

3. studiestöd enligt

studiestödslagen (1999:000),

särskilt utbildningsbidrag eller

ersättning till deltagare i

teckenspråksutbildning för vissa

föräldrar (TUFF), dock inte till

den del studiestödet är

återbetalningspliktigt.

Vad som föreskrivs i första stycket gäller även beträffande

motsvarande förmån som utges till den försäkrade på grundval av

utländsk lagstiftning.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 2001. Den äldre lydelsen gäller

fortfarande i fråga om studiestöd som beviljats enligt den upphävda

studiestödslagen (1973:349) eller enligt övergångsbestämmelserna till

studiestödslagen (1999:000).

2.4 Förslag till lag om ändring i semesterlagen

(1977:480)

Härigenom föreskrivs att 17 § semesterlagen (1977:480) skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

17 §

Frånvaro från arbetet är semesterlönegrundande, när fråga är om

1. ledighet på grund av sjukdom, i den mån frånvaron under

intjänandeåret icke överstiger 180 dagar eller om frånvaron beror på

arbetsskada,

2. ledighet enligt föräldraledighetslagen (1995:584) dels under tid för

vilken havandeskapspenning utges enligt 3 kap. 9 § lagen (1962:381) om

allmän försäkring, dels under tid för vilken föräldrapenning utges i

anledning av barns födelse eller adoption enligt 4 kap. 3 och 5 §§ samma

lag, i den mån frånvaron för varje barn, eller vid flerbarnsbörd

sammanlagt, inte överstiger 120 dagar eller för ensamstående förälder,

180 dagar, dels under tid för vilken tillfällig föräldrapenning utges enligt

4 kap. 10, 10 a, 11 och 11 a §§ samma lag,

3. ledighet på grund av risk för överförande av smitta, om

arbetstagaren är berättigad till ersättning enligt lagen (1989:225) om

ersättning till smittbärare, i den mån frånvaron under intjänandeåret icke

överstiger 180 dagar,

4. ledighet för utbildning, som

ej enligt annan lag medför rätt till

semesterlön, om arbetstagaren

erhåller korttidsstudiestöd eller

vuxenstudiebidrag enligt

studiestödslagen (1973:349),

särskilt utbildningsbidrag eller

ersättning till deltagare i

teckenspråksutbildning för vissa

föräldrar (TUFF) eller om

utbildningen till väsentlig del

avser fackliga eller med facklig

verksamhet sammanhängande

frågor, i den mån frånvaron under

intjänandeåret icke överstiger 180

dagar,

4. ledighet för utbildning, som

ej enligt annan lag medför rätt till

semesterlön, om arbetstagaren

erhåller särskilt utbildningsbidrag

eller ersättning till deltagare i

teckenspråksutbildning för vissa

föräldrar (TUFF) eller om

utbildningen till väsentlig del

avser fackliga eller med facklig

verksamhet sammanhängande

frågor, i den mån frånvaron under

intjänandeåret icke överstiger 180

dagar,

5. ledighet på grund av grundutbildning om högst 60 dagar eller

repetitionsutbildning enligt lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt, om

frånvaron under intjänandeåret inte överstiger 60 dagar,

6. ledighet enligt lagen (1986:163) om rätt till ledighet för

svenskundervisning för invandrare, eller

7. ledighet enligt lagen (1988:1465) om ersättning och ledighet för

närståendevård, i den mån frånvaron under intjänandeåret inte överstiger

45 dagar.

Har arbetstagare av anledning som anges i första stycket 1 varit

frånvarande från arbetet utan längre avbrott i frånvaron än fjorton dagar i

en följd under två hela intjänandeår, grundar därefter infallande dag av

frånvaroperioden inte rätt till semesterlön.

I frånvaroperiod som avses i första stycket inräknas även dagar under

perioden då arbetstagaren icke skulle ha utfört arbete.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 2001. Den äldre lydelsen gäller

fortfarande i fråga om studiestöd som beviljats enligt den upphävda

studiestödslagen (1973:349) eller enligt övergångsbestämmelserna till

studiestödslagen (1999:000).

2.5 Förslag till lag om ändring i lagen (1981:691) om

socialavgifter

Härigenom föreskrivs att 4 kap. 1 § lagen (1981:691) om

socialavgifter skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4 kap.

1 §

Sjukförsäkringsavgifter förs till staten för finansiering av

1. kostnader för sjukpenning m.m. enligt 3 kap., folkpension i form av

förtidspension enligt 7 kap. för personer som har rätt till tilläggspension i

form av förtidspension enligt 13 kap., tilläggspension i form av

förtidspension enligt 13 kap. och rehabiliteringsersättning m.m. enligt

22 kap., allt enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring,

2. Centrala

studiestödsnämndens kostnader

med anledning av att sådana

studielån som belöper på en

studerandes sjukperiod enligt

studiestödslagen (1973:349) inte

skall återbetalas,

2. Centrala

studiestödsnämndens kostnader

med anledning av att sådana

studielån som belöper på en

studerandes sjukperiod enligt

studiestödslagen (1999:000) eller

bestämmelser som har meddelats

med stöd av den lagen inte skall

återbetalas,

3. vissa av de allmänna försäkringskassornas förvaltningskostnader,

4. kostnader enligt lagen (1988:1465) om ersättning och ledighet för

närståendevård,

5. den allmänna försäkringens kostnader enligt lagen (1991:1047) om

sjuklön och

6. statliga ålderspensionsavgifter enligt lagen (1998:676) om statlig

ålderspensionsavgift som belöper på förmåner som finansieras med

sjukförsäkringsavgiften.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 2001. Den äldre lydelsen gäller

fortfarande i fråga om studiestöd som beviljats enligt den upphävda

studiestödslagen (1973:349) eller enligt övergångsbestämmelserna till

studiestödslagen (1999:000).

2.6 Förslag till lag om ändring i lagen (1982:188) om

preskription av skattefordringar m.m.

Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1982:188) om preskription av

skattefordringar m.m. skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 §

Denna lag gäller i fråga om

preskription av skatt och andra

fordringar som det allmänna har

rätt till och som drivs in enligt

bestämmelserna i lagen

(1993:891) om indrivning av

statliga fordringar m.m. Den

tillämpas dock inte på fordringar

enligt vattenlagen (1918:523),

vattenlagen (1983:291), 25 kap.

8 § miljöbalken, 6 kap. lagen

(1998:812) med särskilda

bestämmelser om

vattenverksamhet, rättshjälpslagen

(1996:1619), studiestödslagen

(1973:349),

bötesverkställighetslagen

(1979:189) eller fordringar för

vilka särskilda bestämmelser om

preskription gäller.

Denna lag gäller i fråga om

preskription av skatt och andra

fordringar som det allmänna har

rätt till och som drivs in enligt

bestämmelserna i lagen

(1993:891) om indrivning av

statliga fordringar m.m. Den

tillämpas dock inte på fordringar

enligt vattenlagen (1918:523),

vattenlagen (1983:291), 25 kap.

8 § miljöbalken, 6 kap. lagen

(1998:812) med särskilda

bestämmelser om

vattenverksamhet, rättshjälpslagen

(1996:1619), studiestödslagen

(1973:349), studiestödslagen

(1999:000),

bötesverkställighetslagen

(1979:189) eller fordringar för

vilka särskilda bestämmelser om

preskription gäller.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 2001.

2.7 Förslag till lag om ändring i skollagen (1985:1100)

Härigenom föreskrivs att 5 kap. 33 § skollagen (1985:1100) skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

5 kap.

33 §

Till elever i gymnasieskolan som behöver inackordering till följd av

skolgången skall hemkommunen lämna ekonomiskt stöd. Skyldigheten

gäller till och med det första kalenderhalvåret det år då ungdomarna

fyller tjugo år. Stödet skall avse boende, fördyrat uppehälle och resor till

och från hemmet. Stödet skall ges kontant eller på annat lämpligt sätt

enligt kommunens bestämmande. Om stödet ges kontant, skall det utgå

med lägst 1/30 av basbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän

försäkring för varje hel kalendermånad under vilken eleven bor

inackorderad. Beloppet får avjämnas till närmast lägre hela tiotal kronor.

Första stycket gäller dock inte

de elever som avses i 27 § och

som genom statens försorg får

särskilda omvårdnadsinsatser.

Första stycket gäller inte heller i

fråga om utlandssvenska elever

som erhåller inackorderingstillägg

enligt studiestödslagen

(1973:349).

Första stycket gäller dock inte

de elever som avses i 27 § och

som genom statens försorg får

särskilda omvårdnadsinsatser.

Första stycket gäller inte heller i

fråga om utlandssvenska elever

som erhåller inackorderingstillägg

enligt studiestödslagen

(1999:000).

Denna lag träder i kraft den 1 juli 2001.

2.8 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:586) om

särskild inkomstskatt för utomlands bosatta

Härigenom föreskrivs att 5 § lagen (1991:586) om särskild

inkomstskatt för utomlands bosatta skall ha följande lydelse.

Lydelse enligt prop. 1999/2000:2

Föreslagen lydelse

5 §

Skattepliktig inkomst enligt denna lag är:

1. avlöning eller därmed jämförlig förmån, som utgått av anställning

eller uppdrag hos svenska staten eller svensk kommun;

2. avlöning eller därmed jämförlig förmån, som utgått av annan

anställning eller annat uppdrag än hos svenska staten eller svensk

kommun, i den mån inkomsten förvärvats genom verksamhet här i riket;

3. arvode och liknande ersättning som uppburits av någon i egenskap

av ledamot eller suppleant i styrelse eller annat liknande organ i svenskt

aktiebolag eller annan svensk juridisk person, oavsett var verksamheten

utövats;

4. pension enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring till den del

beloppet överstiger uppburen folkpension och pensionstillskott som

uppburits enligt 2 § lagen (1969:205) om pensionstillskott eller, för den

som uppburit folkpension i form av förtidspension, till den del beloppet

överstiger uppburen folkpension och 52 procent av pensionstillskott som

uppburits enligt 2 a § sistnämnda lag, eller, om folkpension enligt

bestämmelserna i 17 kap. 2 § lagen om allmän försäkring samordnats

med yrkesskadelivränta eller annan i nämnda lagrum angiven livränta, till

den del beloppet överstiger den pension som skulle ha utgått om sådan

samordning inte skett, och för annan ersättning enligt lagen om allmän

försäkring;

5. pension på grund av anställning eller uppdrag hos svenska staten

eller svensk kommun;

6. belopp, som utgår på grund av annan pensionsförsäkring än

tjänstepensionsförsäkring, om försäkringen meddelats i här i riket

bedriven försäkringsrörelse samt belopp som utbetalas från

pensionssparkonto fört av ett svenskt pensionssparinstitut eller av ett

utländskt instituts filial i Sverige enligt lagen (1993:931) om individuellt

pensionssparande;

7. pension på grund av tjänstepensionsförsäkring samt annan pension

eller förmån, om förmån utgår från Sverige på grund av förutvarande

tjänst och den tidigare verksamheten huvudsakligen utövats här;

8. ersättning enligt lagen (1954:243) om yrkesskadeförsäkring eller

lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring och lagen (1989:225) om

ersättning till smittbärare samt enligt annan lag eller författning, som

utgått till någon vid sjukdom eller olycksfall i arbete eller på grund av

militärtjänstgöring eller i fall som avses i lagen (1977:265) om statligt

personskadeskydd eller lagen (1977:267) om krigsskadeersättning till

sjömän;

9. dagpenning från arbetslöshetskassa enligt lagen (1997:238) om

arbetslöshetsförsäkring;

10. korttidsstudiestöd enligt

studiestödslagen (1973:349);

11. annan härifrån uppburen,

genom verksamhet här i riket

förvärvad inkomst av tjänst;

12. återfört avdrag för

egenavgifter enligt lagen

(1981:691) om socialavgifter,

egenavgifter som satts ned genom

ändrad debitering, i den mån

avdrag har medgetts för avgifterna

samt avgifter som avses i 62 kap.

6 § inkomstskattelagen (1999:000)

och som satts ned genom ändrad

debitering i den mån avdrag har

medgetts för avgifterna och dessa

inte hänför sig till

näringsverksamhet;

13. sjöinkomst som avses i

64 kap. 3 och 4 §§

inkomstskattelagen.

10. annan härifrån uppburen,

genom verksamhet här i riket

förvärvad inkomst av tjänst;

11. återfört avdrag för

egenavgifter enligt lagen

(1981:691) om socialavgifter,

egenavgifter som satts ned genom

ändrad debitering, i den mån

avdrag har medgetts för avgifterna

samt avgifter som avses i 62 kap.

6 § inkomstskattelagen (1999:000)

och som satts ned genom ändrad

debitering i den mån avdrag har

medgetts för avgifterna och dessa

inte hänför sig till

näringsverksamhet;

12. sjöinkomst som avses i

64 kap. 3 och 4 §§

inkomstskattelagen.

Som inkomst enligt första stycket 1 3 anses också förskott på sådan

inkomst. Som folkpension behandlas även tilläggspension i den mån den

enligt lagen om pensionstillskott föranlett avräkning av pensionstillskott.

Däremot räknas inte barnpension eller vårdbidrag som folkpension.

Verksamhet på grund av anställning i svenskt företag anses utövad här

i riket även om tjänsteinnehavaren i och för sin tjänst måste göra

tillfälliga besök utomlands eller under längre tid uppehålla sig där under

kringresande (t.ex. handelsresande).

Skattepliktig inkomst enligt denna lag är dock endast sådan inkomst

som skulle ha beskattats hos en obegränsat skattskyldig enligt

inkomstskattelagen.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 2001 och tillämpas första gången vid

2002 års taxering. Den äldre lydelsen gäller fortfarande i fråga om

studiestöd enligt den upphävda studiestödslagen (1973:349).

2.9 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:1110) om

kommunernas skyldighet att svara för vissa elevresor

Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (1991:1110) om kommunernas

skyldighet att svara för vissa elevresor skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 §

För en elev som har rätt till

studiehjälp enligt studiestödslagen

(1973:349), skall den kommun

som enligt 1 kap. 15 § skollagen

(1985:1100) är elevens

hemkommun, ansvara för elevens

kostnader för dagliga resor mellan

bostaden och skolan. Ansvaret

gäller för sådana resor där

färdvägen är minst sex kilometer.

Stödet skall ges kontant eller på

annat lämpligt sätt enligt

kommunens bestämmande. Om

stödet ges kontant är kommunen

inte skyldig att utge högre

ersättning än vad som motsvarar

1/30 av basbeloppet enligt lagen

(1962:381) om allmän försäkring

för varje hel kalendermånad som

eleven har kostnader för resor

mellan bostaden och skolan.

För en elev som har rätt till

studiehjälp enligt studiestödslagen

(1999:000), skall den kommun

som enligt 1 kap. 15 § skollagen

(1985:1100) är elevens

hemkommun, ansvara för elevens

kostnader för dagliga resor mellan

bostaden och skolan. Ansvaret

gäller för sådana resor där

färdvägen är minst sex kilometer.

Stödet skall ges kontant eller på

annat lämpligt sätt enligt

kommunens bestämmande. Om

stödet ges kontant är kommunen

inte skyldig att utge högre

ersättning än vad som motsvarar

1/30 av basbeloppet enligt lagen

(1962:381) om allmän försäkring

för varje hel kalendermånad som

eleven har kostnader för resor

mellan bostaden och skolan.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 2001.

2.10 Förslag till lag om ändring i lagen (1993:891) om

indrivning av statliga fordringar m.m.

Härigenom föreskrivs att 3 § lagen (1993:891) om indrivning av

statliga fordringar m.m. skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3 §

Bestämmelserna i 15 18 §§

skall, om inte regeringen

föreskriver något annat, tillämpas

endast i fråga om en fordran som

tillkommer staten och inte grundas

på studiestödslagen (1973:349).

Bestämmelserna i 15 18 §§

skall, om inte regeringen

föreskriver något annat, tillämpas

endast i fråga om en fordran som

tillkommer staten och inte grundas

på studiestödslagen (1973:349)

eller studiestödslagen (1999:000).

Denna lag träder i kraft den 1 juli 2001.

2.11 Förslag till lag om ändring i lagen (1993:892) om

ackord rörande statliga fordringar m.m.

Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1993:892) om ackord rörande

statliga fordringar m.m. skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 §

Denna lag gäller i fråga om

skatt, avgift, böter eller annan

staten tillkommande fordran som

vid verkställighet enligt

utsökningsbalken handläggs i

allmänt mål. Lagen gäller dock

inte i fråga om fordran som

grundas på studiestödslagen

(1973:349).

Denna lag gäller i fråga om

skatt, avgift, böter eller annan

staten tillkommande fordran som

vid verkställighet enligt

utsökningsbalken handläggs i

allmänt mål. Lagen gäller dock

inte i fråga om fordran som

grundas på studiestödslagen

(1973:349) eller studiestödslagen

(1999:000).

Denna lag träder i kraft den 1 juli 2001.

2.12 Förslag till lag om ändring i mervärdesskattelagen

(1994:200)

Härigenom föreskrivs att 3 kap. 8 § mervärdesskattelagen (1994:200)

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3 kap.

8 §

Från skatteplikt undantas omsättning av tjänster som utgör

1. grundskole-, gymnasieskole- eller högskoleutbildning, om

utbildningen anordnas av det allmänna eller en av det allmänna för

utbildningen erkänd utbildningsanordnare, och

2. utbildning som enligt

studiestödslagen (1973:349)

berättigar eleven till studiestöd.

2. utbildning som enligt

studiestödslagen (1999:000)

berättigar eleven till studiestöd.

Undantaget från skatteplikt enligt första stycket omfattar även

omsättning av varor och tjänster som omsätts som ett led i utbildningen.

Utbildning som tillhandahålls av utbildare mot ersättning från en

uppdragsgivare som själv utser de personer som skall utbildas

(uppdragsutbildning) omfattas av undantaget endast om utbildningen

ingår i en av uppdragsgivaren bedriven egen utbildning enligt första

stycket.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 2001. 3 kap. 8 § första stycket 2 i

dess nya lydelse äger även tillämpning på utbildning som med stöd av

övergångsbestämmelserna i studiestödslagen (1999:000) berättigar

eleven till studiestöd enligt den upphävda studiestödslagen (1973:349).

2.13 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:308) om

bostadstillägg till pensionärer

Härigenom föreskrivs att 5 § lagen (1994:308) om bostadstillägg till

pensionärer skall ha följande lydelse.

Lydelse enligt prop. 1999/2000:2

Föreslagen lydelse

5 §

Storleken av det bostadstillägg som lämnas är beroende av

pensionärens årsinkomst. Med årsinkomst avses i denna lag den inkomst,

för år räknat, som någon kan antas komma att erhålla under den närmaste

tiden.

Som årsinkomst räknas inte

1. allmänt barnbidrag,

2. folkpension,

3. tilläggspension enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring till

den del pensionen föranlett minskning av pensionstillskott enligt 3 §

lagen (1969:205) om pensionstillskott eller av barntillägg enligt 9 kap.

1 § sista stycket lagen om allmän försäkring i detta lagrums lydelse vid

utgången av år 1989,

4. livränta som avses i 17 kap. 2 § lagen om allmän försäkring i vad

den enligt samma lagrum avdragits från pension eller understöd som

någon på grund av släktskap eller svågerlag kan vara föranledd att utge,

5. vuxenstudiebidrag enligt

studiestödslagen (1973:349) eller

lagen (1983:1030) om särskilt

vuxenstudiestöd för arbetslösa,

6. studiehjälp och studiemedel

enligt studiestödslagen,

6. studiehjälp och studiemedel

enligt studiestödslagen

(1999:000),

8. socialbidrag,

9. bostadsbidrag enligt lagen (1993:737) om bostadsbidrag,

10. familjebidrag enligt familjebidragsförordningen (1991:1492),

12. ersättning som avses i lagen (1971:118) om skattefrihet för

ersättning till neurosedynskadade.

Som årsinkomst skall inte heller räknas inkomst som är avsedd att vara

en kostnadsersättning.

Avdrag från årsinkomsten får göras på sådant sätt som anges i 12 kap.

inkomstskattelagen (1999:000) för kostnader som hänför sig till

inkomstslaget tjänst i den mån sådan intäkt ingår i årsinkomsten samt för

underhållsbidrag till före detta make i den utsträckning som anges i

62 kap. 7 och 9 §§ samma lag.

För den som uppbär partiell förtidspension skall vid

inkomstberäkningen bortses från ett belopp som motsvarar skillnaden

mellan

a) ett för den försäkrade beräknat belopp av hel förtidspension jämte

däremot svarande pensionstillskott, beloppet i förekommande fall

beräknat med beaktande av bestämmelserna i 17 kap. 2 § lagen om

allmän försäkring och

b) den utgående förtidspensionen jämte pensionstillskott.

Värdet av naturaförmåner skall uppskattas efter regler som fastställs av

regeringen.

Avkastning av förmögenhet skall anses utgöra fem procent av

förmögenhetsvärdet för år räknat. Vid beräkning av förmögenhets

avkastning skall dock denna höjas med tio procent av det belopp, varmed

förmögenheten överstiger för den som är gift sextiotusen kronor, och för

annan sjuttiofemtusen kronor. Vid beräkning av förmögenhet skall värdet

av sådan privatbostadsfastighet eller privatbostadsrätt som avses i 2 kap.

13 respektive 18 § inkomstskattelagen och som utgör pensionärens

permanentbostad inte beaktas. För pensionär som har sin bostad i särskild

boendeform skall detsamma gälla i fråga om värdet av

privatbostadsfastighet eller privatbostad som utgör permanentbostad för

pensionärens make.

I fråga om makar skall årsinkomsten för envar av dem beräknas utgöra

hälften av deras sammanlagda årsinkomst. Vid tillämpning av sjunde

stycket skall i sådant fall värdet av förmögenhet beräknas utgöra hälften

av deras sammanlagda förmögenhet.

Årsinkomsten avrundas för envar pensionsberättigad till närmast hela

tiotal kronor.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 2001. Den äldre lydelsen gäller

fortfarande i fråga om studiestöd som beviljats enligt den upphävda

studiestödslagen (1973:349) eller enligt övergångsbestämmelserna till

studiestödslagen (1999:000).

2.14 Förslag till lag om ändring i lagen (1996:1030) om

underhållsstöd

Härigenom föreskrivs att 7 § lagen (1996:1030) om underhållsstöd

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

7 §

Ett barn har rätt till förlängt

underhållsstöd, om barnet går i

skolan när han eller hon fyller 18

år eller återupptar skolgången

innan han eller hon fyller 19 år.

Förlängt underhållsstöd lämnas så

länge barnet bedriver studier som

ger rätt till förlängt barnbidrag

enligt lagen (1986:378) om

förlängt barnbidrag eller

studiehjälp enligt 3 kap.

studiestödslagen (1973:349), dock

längst till och med juni det år då

barnet fyller 20 år. Studier som

omfattar kortare tid än åtta veckor

eller deltidsstudier medför dock

inte rätt till förlängt

underhållsstöd.

Ett barn har rätt till förlängt

underhållsstöd, om barnet går i

skolan när han eller hon fyller 18

år eller återupptar skolgången

innan han eller hon fyller 19 år.

Förlängt underhållsstöd lämnas så

länge barnet bedriver studier som

ger rätt till förlängt barnbidrag

enligt lagen (1986:378) om

förlängt barnbidrag eller

studiehjälp enligt 2 kap.

studiestödslagen (1999:000), dock

längst till och med juni det år då

barnet fyller 20 år. Studier som

omfattar kortare tid än åtta veckor

eller deltidsstudier medför dock

inte rätt till förlängt

underhållsstöd.

Ett barn har inte rätt till förlängt underhållsstöd i fall som avses i 4 §.

Härvid skall vad som sägs om boföräldern i 4 § 1 och 4 gälla den

studerande. Rätt till förlängt underhållsstöd föreligger inte heller, om den

studerande har ingått äktenskap.

Förlängt underhållsstöd lämnas från och med månaden efter det att den

studerande har fyllt 18 år eller återupptagit skolgången till och med den

månad under vilken rätt till stöd upphör. Förlängt underhållsstöd lämnas

dock inte för längre tid tillbaka än en månad före ansökningsmånaden.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 2001.

2.15 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:674) om

inkomstgrundad ålderspension

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1998:674) om inkomstgrundad

ålderspension

dels att 3 kap. 1 och 3 §§, 4 kap. 5 § samt 5 kap. 13 § skall ha följande

lydelse,

dels att det i lagen skall införas två nya paragrafer, 3 kap. 24 och

25 §§, samt närmast före 3 kap. 24 § en ny rubrik av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3 kap.

1 §

A n d r a p e n s i o n s

g r u n d a n d e b e l o p p än

pensionsgrundande inkomst är

belopp som beräknats på visst sätt

för en försäkrad som har uppburit

förtidspension, för en försäkrad

som har fullgjort plikttjänstgöring

samt för en försäkrad förälder till

små barn.

A n d r a p e n s i o n s

g r u n d a n d e b e l o p p än

pensionsgrundande inkomst är

belopp som beräknats på visst sätt

för en försäkrad som har uppburit

förtidspension, för en försäkrad

som har fullgjort plikttjänstgöring,

för en försäkrad förälder till små

barn samt för en försäkrad som

har studerat med studiemedel.

3 §

Vid tillämpning av 2 § andra stycket skall det bortses från

pensionsgrundande belopp i följande ordning:

1. pensionsgrundande belopp

enligt 10 §,

2. pensionsgrundande belopp

enligt 8 §, och

3. pensionsgrundande belopp

enligt 4 §.

1. pensionsgrundande belopp

enligt 24 §,

2. pensionsgrundande belopp

enligt 10 §,

3. pensionsgrundande belopp

enligt 8 §, och

4. pensionsgrundande belopp

enligt 4 §.

Studier

24 §

En försäkrad som under någon

del av ett år har uppburit

studiemedel i form av studiebidrag

enligt 4 kap. studiestödslagen

(1973:349) skall tillgodoräknas ett

pensionsgrundande belopp för det

året.

25 §

Ett pensionsgrundande belopp

enligt 24 § skall motsvara 138

procent av i den paragrafen

angivet bidrag som den försäkrade

har uppburit under året.

4 kap.

5 §

På den del av

pensionsunderlaget för en

försäkrad som avser

pensionsgrundande belopp för

plikttjänstgöring enligt 3 kap. 8 §

eller pensionsgrundande belopp

för föräldrar till små barn enligt

3 kap. 10 §, skall pensionsrätt för

premiepension beräknas endast om

den försäkrade senast vid den

tidpunkt då dessa belopp har

fastställts har tillgodoräknats

pensionsgrundande inkomster och

pensionsgrundande belopp enligt

vad som anges i 5 kap. 13 §. Om

den försäkrade då ännu inte har

tillgodoräknats pensionsgrundande

inkomster och belopp i sådan

omfattning skall den försäkrades

pensionsrätt för inkomstpension

utgöra 18,5 procent av den delen

av pensionsunderlaget. Detsamma

gäller om pensionsgrundande

inkomster och belopp senare

ändras så att villkoret enligt 5 kap.

13 § inte är uppfyllt.

På den del av

pensionsunderlaget för en

försäkrad som avser

pensionsgrundande belopp för

plikttjänstgöring enligt 3 kap. 8 §,

pensionsgrundande belopp för

föräldrar till små barn enligt 3 kap.

10 § eller pensionsgrundande

belopp för studier enligt 3 kap.

24 §, skall pensionsrätt för

premiepension beräknas endast om

den försäkrade senast vid den

tidpunkt då dessa belopp har

fastställts har tillgodoräknats

pensionsgrundande inkomster och

pensionsgrundande belopp enligt

vad som anges i 5 kap. 13 §. Om

den försäkrade då ännu inte har

tillgodoräknats pensionsgrundande

inkomster och belopp i sådan

omfattning skall den försäkrades

pensionsrätt för inkomstpension

utgöra 18,5 procent av den delen

av pensionsunderlaget. Detsamma

gäller om pensionsgrundande

inkomster och belopp senare

ändras så att villkoret enligt 5 kap.

13 § inte är uppfyllt.

5 kap.

13 §

Vid beräkning av

inkomstpension skall hänsyn tas

till pensionsbehållning som härrör

från pensionsgrundande belopp för

plikttjänstgöring enligt 3 kap. 8 §

och pensionsgrundande belopp för

föräldrar till små barn enligt 3 kap.

10 § endast om det för den

pensionsberättigade, senast det år

han eller hon fyller 70 år, har

fastställts pensionsgrundande

inkomster som för vart och ett av

minst fem år uppgått till lägst två

gånger det för respektive

intjänandeår gällande

inkomstbasbeloppet.

Vid beräkning av

inkomstpension skall hänsyn tas

till pensionsbehållning som härrör

från pensionsgrundande belopp för

plikttjänstgöring enligt 3 kap. 8 §,

pensionsgrundande belopp för

föräldrar till små barn enligt 3 kap.

10 § och pensionsgrundande

belopp för studier enligt 3 kap.

24 § endast om det för den

pensionsberättigade, senast det år

han eller hon fyller 70 år, har

fastställts pensionsgrundande

inkomster som för vart och ett av

minst fem år uppgått till lägst två

gånger det för respektive

intjänandeår gällande

inkomstbasbeloppet.

Pension på den pensionsbehållning som avses i första stycket skall inte

utges för tid före året efter fastställelseåret för pensionsgrundande

inkomst det sista år som avses i första stycket.

Vid bedömning enligt första och andra styckena skall bortses från

pensionsgrundande inkomst som enligt bestämmelserna om bristande

eller underlåten avgiftsbetalning i 4 kap. 4 § inte legat till grund för

beräkning av pensionsrätt. Vidare skall vid bedömning enligt första och

andra styckena med pensionsgrundande inkomst likställas

pensionsgrundande belopp för förtidspension enligt 3 kap. 4 §.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. Bestämmelserna i deras

nya lydelse tillämpas från och med intjänandeåret 1999.

2.16 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:674) om

inkomstgrundad ålderspension

Härigenom föreskrivs att 2 kap. 5 § och 3 kap. 24 § lagen (1998:674)

om inkomstgrundad ålderspension skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 kap.

5 §

Som pensionsgrundande inkomst av anställning räknas vidare

1. sjukpenning och rehabiliteringspenning enligt lagen (1962:381) om

allmän försäkring samt sjukpenning enligt lagen (1976:380) om

arbetsskadeförsäkring eller motsvarande ersättning som utgetts enligt

annan författning eller på grund av regeringens förordnande, i den

utsträckning ersättningen har trätt i stället för en försäkrads inkomst som

arbetstagare i allmän eller enskild tjänst,

2. föräldrapenningförmåner enligt lagen om allmän försäkring,

3. ersättning enligt lagen (1988:1465) om ersättning och ledighet för

närståendevård,

4. ersättning som en allmän försäkringkassa har utgett enligt 20 §

lagen (1991:1047) om sjuklön,

5. livränta enligt 4 kap. lagen om arbetsskadeförsäkring eller

motsvarande livränta som bestäms med tillämpning av den lagen,

6. delpension enligt lagen (1979:84) om delpensionsförsäkring,

7. vårdbidrag enligt 9 kap. 4 och 4 a §§ lagen om allmän försäkring, i

den utsträckning bidraget inte är ersättning för merkostnader,

8. dagpenning från arbetslöshetskassa,

9. statsbidrag till arbetslösa som tillskott till deras försörjning när de

startar egen näringsverksamhet,

10. utbildningsbidrag i form av dagpenning under

arbetsmarknadsutbildning och yrkesinriktad rehabilitering samt

ersättning vid generationsväxling,

11. utbildningsbidrag för doktorander,

12. korttidsstudiestöd och

vuxenstudiebidrag enligt

studiestödslagen (1973:349),

13. vuxenstudiebidrag enligt

lagen (1983:1030) om särskilt

vuxenstudiestöd för arbetslösa

samt särskilt utbildningsbidrag,

14. timersättning vid

vuxenutbildning för

utvecklingsstörda (särvux) och

ersättning till deltagare i

teckenspråksutbildning för vissa

föräldrar (TUFF),

13. särskilt utbildningsbidrag,

14. ersättning till deltagare i

teckenspråksutbildning för vissa

föräldrar (TUFF),

15. dagpenning till totalförsvarspliktiga som tjänstgör enligt lagen

(1994:1809) om totalförsvarsplikt och till andra som får dagpenning

enligt de grunder som gäller för totalförsvarspliktiga, samt

16. bidrag från Sveriges författarfond och Konstnärsnämnden i den

utsträckning som regeringen så föreskriver.

3 kap.

24 §

En försäkrad som under någon

del av ett år har uppburit

studiemedel i form av studiebidrag

enligt 4 kap. studiestödslagen

(1973:349) skall tillgodoräknas ett

pensionsgrundande belopp för det

året.

En försäkrad som under någon

del av ett år har uppburit

studiemedel i form av studiebidrag

enligt 3 kap. studiestödslagen

(1999:000) skall tillgodoräknas ett

pensionsgrundande belopp för det

året.

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 2001.

2. Den äldre lydelsen av 2 kap. 5 § och 3 kap. 24 § gäller fortfarande i

fråga om studiestöd som beviljats enligt den upphävda studiestödslagen

(1973:349) eller enligt övergångsbestämmelserna till studiestödslagen

(1999:000).

3. Vid tillämpning av 3 kap. 24 § skall studiebidrag som utges enligt

4 kap. studiestödslagen (1973:349) likställas med studiebidrag enligt

3 kap. studiestödslagen (1999:000).

2.17 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:675) om

införande av lagen (1998:674) om inkomstgrundad

ålderspension

Härigenom föreskrivs att det i lagen (1998:675) om införande av lagen

(1998:674) om inkomstgrundad ålderspension skall införas tre nya

paragrafer, 47 49 §§, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

47 §

Pensionsgrundande belopp för

studier enligt 3 kap. 24 § lagen

(1998:674) om inkomstgrundad

ålderspension skall fastställas för

åren 1995 1998.

På pensionsunderlag enligt

första stycket skall pensionsrätt

för inkomstpension utgöra 18,5

procent. Någon pensionsrätt för

premiepension grundad på detta

pensionsunderlag skall inte

fastställas för den tiden.

Första stycket gäller inte

personer som avlidit före den

1 januari 1999.

48 §

Vid beräkning och fastställande

av pensionsrätt och

pensionsgrundande belopp enligt

47 § gäller, med de ändringar som

anges i andra stycket, i tillämpliga

delar följande bestämmelser i

lagen (1998:674) om

inkomstgrundad ålderspension:

 3 kap. 2 och 3 §§ om

fastställande av andra

pensionsgrundande belopp än

pensionsgrundande inkomst,

 3 kap. 24 och 25 §§ om

pensionsgrundande belopp för

studier,

 4 kap. 1 § första stycket,

2 och 6 §§ om fastställande av

pensionsrätt, och

 5 kap. 6 § första stycket och

9 § om omräkning av

pensionsbehållning.

När pensionsgrundande belopp

enligt 47 § fastställs skall

bestämmelserna i 29 § andra

stycket och 30 § första stycket

tillämpas.

49 §

För beslut enligt 47 § gäller i

tillämpliga delar bestämmelserna i

13 och 15 kap. lagen (1998:674)

om inkomstgrundad ålderspension

med undantag av 13 kap. 7 §

tredje stycket första meningen.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

2.18 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:676) om

statlig ålderspensionsavgift

Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (1998:676) om statlig

ålderspensionsavgift skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 §

Avgiften utgör 6,40 procent av ersättning i form av

1. sjukpenning och rehabiliteringspenning enligt lagen (1962:381) om

allmän försäkring samt sjukpenning enligt lagen (1976:380) om

arbetsskadeförsäkring eller motsvarande ersättning som utgetts enligt

annan författning eller på grund av regeringens förordnande, i den

utsträckning ersättningen trätt i stället för en försäkrads inkomst av

anställning enligt 2 kap. 3 § lagen (1998:674) om inkomstgrundad

ålderspension eller inkomst av annat förvärvsarbete enligt 2 kap. 6 §

första stycket 1 3 nämnda lag,

2. föräldrapenningförmåner enligt lagen om allmän försäkring,

3. ersättning enligt lagen (1988:1465) om ersättning och ledighet för

närståendevård,

4. ersättning som en allmän försäkringskassa utgett enligt 20 § lagen

(1991:1047) om sjuklön,

5. livränta enligt 4 kap. lagen om arbetsskadeförsäkring eller

motsvarande livränta som bestäms med tillämpning av den lagen,

6. delpension enligt lagen (1979:84) om delpensionsförsäkring,

7. vårdbidrag enligt 9 kap. 4 och 4 a §§ lagen om allmän försäkring, i

den utsträckning bidraget inte är ersättning för merkostnader,

8. dagpenning från arbetslöshetskassa,

9. statsbidrag till arbetslösa som tillskott till deras försörjning när de

startar egen näringsverksamhet,

10. utbildningsbidrag i form av dagpenning under

arbetsmarknadsutbildning och yrkesinriktad rehabilitering samt

ersättning vid generationsväxling,

11. utbildningsbidrag för doktorander,

12. korttidsstudiestöd och

vuxenstudiebidrag enligt

studiestödslagen (1973:349),

13. vuxenstudiebidrag enligt

lagen (1983:1030) om särskilt

vuxenstudiestöd för arbetslösa

samt särskilt utbildningsbidrag,

14. timersättning vid

vuxenutbildning för

utvecklingsstörda (särvux) och

ersättning till deltagare i

teckenspråksutbildning för vissa

föräldrar (TUFF),

13. särskilt utbildningsbidrag,

14. ersättning till deltagare i

teckenspråksutbildning för vissa

föräldrar (TUFF),

15. dagpenning till totalförsvarspliktiga som tjänstgör enligt lagen

(1994:1809) om totalförsvarsplikt och till andra som får dagpenning

enligt de grunder som gäller för totalförsvarspliktiga, samt

16. bidrag från Sveriges författarfond och Konstnärsnämnden i den

utsträckning som regeringen så föreskriver.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 2001. Den äldre lydelsen gäller

fortfarande i fråga om studiestöd som beviljats enligt den upphävda

studiestödslagen (1973:349) eller enligt övergångsbestämmelserna till

studiestödslagen (1999:000).

2.19 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:703) om

handikappersättning och vårdbidrag

Härigenom föreskrivs att 5 § lagen (1998:703) om handikappersättning

och vårdbidrag skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

5 §

Rätt till handikappersättning har den som har fyllt sexton år och som

innan han eller hon har fyllt 65 år för avsevärd tid har fått sin

funktionsförmåga nedsatt i sådan omfattning att han eller hon

1. i sin dagliga livsföring behöver mera tidskrävande hjälp av annan,

2. för att kunna förvärvsarbeta behöver fortlöpande hjälp av annan,

eller

3. i annat fall har betydande merutgifter.

Om den funktionshindrade behöver hjälp antingen i den dagliga

livsföringen och för att kunna förvärvsarbeta, eller i något av dessa båda

avseenden, och dessutom har merutgifter i anledning av funktionshindret,

grundas bedömningen av rätten till handikappersättning på det

sammanlagda behovet av stöd.

Vid tillämpning av denna

paragraf skall med en person som

förvärvsarbetar likställas en

studerande som får studiestöd

enligt studiestödslagen (1973:349)

eller som endast på grund av

bestämmelser om behovsprövning

är utesluten från sådan förmån.

Vid tillämpning av denna

paragraf skall med en person som

förvärvsarbetar likställas en

studerande som får studiestöd

enligt studiestödslagen (1999:000)

eller som endast på grund av

bestämmelser om behovsprövning

är utesluten från sådan förmån.

Handikappersättning utges alltid till den som är blind, döv eller gravt

hörselskadad om blindheten, dövheten eller hörselskadan inträtt före 65

års ålder.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 2001. Den äldre lydelsen gäller

fortfarande i fråga om studiestöd som beviljats enligt den upphävda

studiestödslagen (1973:349) eller enligt övergångsbestämmelserna till

studiestödslagen (1999:000).

2.20 Förslag till lag om ändring i socialförsäkringslagen

(1999:000)

Härigenom föreskrivs att 3 kap. 14 § socialförsäkringslagen

(1999:000) skall ha följande lydelse.

Lydelse enligt prop. 1998/99:119

Föreslagen lydelse

3 kap.

14 §

Den som är bosatt i Sverige är försäkrad för pensionsgrundande belopp

för barnår enligt 3 kap. lagen (1998:674) om inkomstgrundad

ålderspension.

Den som har genomgått grundutbildning enligt lagen (1994:1809) om

totalförsvarsplikt är försäkrad för pensionsgrundande belopp för

plikttjänstgöring enligt 3 kap. lagen om inkomstgrundad ålderspension.

Den som är bosatt i Sverige är

försäkrad för pensionsgrundande

belopp för studier enligt 3 kap.

lagen om inkomstgrundad

ålderspension.

2.21 Förslag till lag om ändring i socialförsäkringslagen

(1999:000)

Härigenom föreskrivs att 3 kap. 13 § socialförsäkringslagen

(1999:000) skall ha följande lydelse.

Lydelse enligt prop. 1998/99:119

Föreslagen lydelse

3 kap.

13 §

Den som uppbär någon av följande förmåner är försäkrad för

inkomstgrundad ålderspension enligt lagen (1998:674) om

inkomstgrundad ålderspension och tilläggspension i form av

förtidspension enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring:

1. vårdbidrag, som inte enbart avser merkostnader, enligt 8 § lagen

(1998:703) om handikappersättning och vårdbidrag,

2. dagpenning från arbetslöshetskassa,

3. utbildningsbidrag i form av dagpenning under

arbetsmarknadsutbildning och yrkesinriktad rehabilitering samt

ersättning vid generationsväxling,

4. utbildningsbidrag för doktorander,

5. korttidsstudiestöd och

vuxenstudiebidrag enligt

studiestödslagen (1973:349),

6. vuxenstudiebidrag enligt

lagen (1983:1030) om särskilt

vuxenstudiestöd för arbetslösa

samt särskilt utbildningsbidrag,

6. särskilt utbildningsbidrag,

7. timersättning vid

vuxenutbildning för

utvecklingsstörda (särvux) och

ersättning till deltagare i

teckenspråksutbildning för vissa

föräldrar (TUFF),

7. ersättning till deltagare i

teckenspråksutbildning för vissa

föräldrar (TUFF),

8. dagpenning till totalförsvarspliktiga som tjänstgör enligt lagen

(1994:1809) om totalförsvarsplikt och till andra som får dagpenning

enligt de grunder som gäller för totalförsvarspliktiga, eller

9. stipendium som enligt punkt 12 sjunde stycket av anvisningarna till

32 § kommunalskattelagen (1928:370) skall tas upp som intäkt av tjänst.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 2001. Den äldre lydelsen gäller

fortfarande i fråga om studiestöd som beviljats enligt den upphävda

studiestödslagen (1973:349) eller enligt övergångsbestämmelserna till

studiestödslagen (1999:000).

2.22 Förslag till lag om ändring i inkomstskattelagen

(1999:000)

Härigenom föreskrivs att 9 kap. 7 § och 11 kap. 34 §

inkomstskattelagen (1999:000) skall ha följande lydelse.

Lydelse enligt prop. 1999/2000:2

Föreslagen lydelse

9 kap.

7 §

Följande räntor och avgifter får

inte dras av:

 räntor enligt 8 kap. 1 §

studiestödslagen (1973:349),

 avgifter enligt 22 § tredje

stycket lagen (1993:737) om

bostadsbidrag, och

 räntor enligt 36 § lagen

(1996:1030) om underhållsstöd.

Följande räntor och avgifter får

inte dras av:

 räntor enligt 4 kap. 1 §

studiestödslagen (1999:000),

 avgifter enligt 22 § tredje

stycket lagen (1993:737) om

bostadsbidrag, och

 räntor enligt 36 § lagen

(1996:1030) om underhållsstöd.

11 kap.

34 §

Följande ersättningar i samband med studier skall tas upp:

1. korttidsstudiestöd och

vuxenstudiebidrag enligt

studiestödslagen (1973:349),

2. sådant utbildningsbidrag för

doktorander som avses i 4 kap. 3 §

studiestödslagen,

3. vuxenstudiebidrag enligt

lagen (1983:1030) om särskilt

vuxenstudiestöd för arbetslösa,

4. särskilt utbildningsbidrag och

timersättning vid vuxenutbildning

för psykiskt utvecklingsstörda

(särvux) enligt 1 kap. 3 a §

vuxenutbildningslagen

(1984:1118), och

5. ersättning till deltagare i

teckenspråksutbildning för vissa

föräldrar (TUFF).

Studiestöd enligt 3, 4 och 6 kap.

studiestödslagen samt studielån

enligt 7 kap. samma lag skall inte

tas upp.

1. utbildningsbidrag för

doktorander,

2. särskilt utbildningsbidrag,

och

3. ersättning till deltagare i

teckenspråksutbildning för vissa

föräldrar (TUFF).

Studiestöd enligt

studiestödslagen (1999:000) skall

inte tas upp.

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 2001 och tillämpas första gången

vid 2002 års taxering.

2. Den äldre lydelsen av 9 kap. 7 § gäller fortfarande för räntor enligt

den upphävda studiestödslagen (1973:349).

3. Den äldre lydelsen av 11 kap. 34 § gäller fortfarande i fråga om

studiestöd som beviljats enligt den upphävda studiestödslagen

(1973:349) eller enligt övergångsbestämmelserna till studiestödslagen

(1999:000).

2.23 Förslag till lag om ändring i lagen (1999:000) om

ikraftträdande av inkomstskattelagen

Härigenom föreskrivs att 4 kap. 6 § lagen (1999:000) om

ikraftträdande av inkomstskattelagen skall ha följande lydelse.

Lydelse enligt prop. 1999/2000:2

Föreslagen lydelse

4 kap.

6 §

Avgifter enligt 8 kap.

studiestödslagen (1973:349) i dess

lydelse före den 1 januari 1989 får

inte dras av.

Avgifter enligt 8 kap. den

upphävda studiestödslagen

(1973:349) i dess lydelse före den

1 januari 1989 får inte dras av.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 2001 och tillämpas första gången vid

2002 års taxering.

3 Ärendet och dess beredning

Med stöd av regeringens bemyndigande den 22 december 1994 (dir.

1994:148) tillkallade chefen för Utbildningsdepartementet en

parlamentariskt sammansatt kommitté med uppdrag att utreda riktlinjer

för en reformering av studiestödssystemet. Kommittén fick i uppdrag att

göra en övergripande översyn och att särskilt uppmärksamma följande

frågor, nämligen

- hur studiestödet kan motverka social snedrekrytering,

- förutsättningarna för ett mer sammanhållet system,

- totalbelopp och bidragsnivåer i ett sammanhållet system,

- lånesystem och återbetalningsvillkor samt

- en uppräkning av bidragsdelen i studiemedlen med hänsyn till att

studier som finansieras med detta stöd avsågs bli pensionsgrundande i

ett reformerat pensionssystem.

Kommittén fick genom tilläggsdirektiv den 14 december 1995 (dir.

1995:157) i uppdrag att redovisa på vilket sätt en förändrad

gränsdragning mellan arbetsmarknadsutbildning och reguljär utbildning

fordrar anpassningar i studiefinansieringen. Genom tilläggsdirektiv den 7

mars 1996 (dir. 1996:19) fick kommittén i uppdrag att beakta rapporten

om de ensamstående föräldrarna och bostadsbidragsutredningen i sina

överväganden av hur studier skall kunna underlättas för dem med stor

försörjningsbörda och hög boendekostnad.

Kommittén, som antog namnet Studiestödsutredningen, överlämnade i

juni 1996 sina förslag i betänkandet Sammanhållet studiestöd (SOU

1996:90). Vidare har kommittén överlämnat följande skrivelser till

Utbildningsdepartementet, nämligen

- skrivelse angående bostadsstöd till studerande med anledning av

Bostadsutredningens förslag

- skrivelse angående beskattning av bidraget i studiemedlen

- redogörelse i anledning av regeringens tilläggsdirektiv den 14

december 1995.

Kommitténs betänkande har remissbehandlats. En sammanställning av

remissyttrandena finns tillgänglig i Utbildningsdepartementet (dnr

U96/2076/ST).

De förslag av Studiestödsutredningen som inte berörs i det följande har

regeringen inte funnit skäl att föreslå riksdagen.

Information om förslagen i denna proposition om pensionsrätt för

studier har lämnats till Genomförandegruppen (arbetsgrupp för

genomförandet av reformeringen av det allmänna ålderspensionssystemet

med företrädare för de partier - m, c, fp, kd och s - som ställt sig bakom

pensionsöverenskommelsen).

Lagrådet

Förslaget till ny studiestödslag innehåller, med undantag av den

föreslagna 6 kap. 10 §, inte någon sådan reglering som kräver Lagrådets

hörande. Den nämnda bestämmelsen i 6 kap 10 § överensstämmer med

nu gällande 8 kap. 25 § studiestödslagen (1973:349). Lagrådets hörande

skulle därför sakna betydelse.

Förslaget till ny studiestödslag medför att följdändringar föreslås i

andra lagar, bl.a. inom skattelagstiftningen. Merparten av de föreslagna

ändringarna kräver inte Lagrådets hörande. I övrigt innebär förslagen

endast redaktionella ändringar. Ändringarna föranleds dels av att förslag

lämnas om att vissa former av studiestöd skall avvecklas, dels att en ny

studiestödslag föreslås. Ändringarna är således av enklare beskaffenhet

och Lagrådets hörande skulle därför sakna betydelse.

4 Studiestödet en viktig del av

utbildningspolitiken

Utbildning utvecklar

Det övergripande utbildningspolitiska målet är att varje medborgare skall

ha möjlighet till god utbildning oavsett kön, social eller ekonomisk

bakgrund, bostadsort m.m. Utbildning frigör och utvecklar människors

inneboende resurser. Utbildning ger kvinnor och män ökade

förutsättningar att leva ett rikare och friare liv. Genom utbildning får den

enskilde bättre beredskap att möta förändringar i arbetsliv och samhälle.

Det blir naturligare att självständigt ta ställning i olika frågor och ta aktiv

del i kultur- och föreningsliv. I ett samhälle som hävdar människors lika

värde är möjligheter till utbildning för alla en grundförutsättning. Målet

att medborgarna skall bli delaktiga i och få inflytande över

samhällsutvecklingen ligger till grund för allt samhällsarbete.

Den starka efterfrågan på utbildning är utmärkande för dagens

samhälle där kunskaper och kompetens blir allt viktigare för en väl

fungerande arbetsmarknad. Utbildningens stora betydelse för den

ekonomiska framstegstakten, för den sociala och kulturella utvecklingen

och för skapandet av ett ekologiskt uthålligt samhälle är i dag självklar.

Den snabba samhällsomvandlingen är en pågående process, där

strukturella förändringar i arbetslivet, teknikutvecklingen, integrationen i

Europa, internationaliseringen i stort, inflytande från andra kulturer etc.

föder behov av kontinuerligt vidgade kunskaper. Det gäller inom alla

områden och har inneburit omstrukturering och expansion inom de flesta

utbildningsområden.

Ekonomisk tillväxt ger möjligheter att trygga välfärden. Det är därför

ett samhälleligt intresse att kunskapsbasen hos befolkningen upprätthålls

och stärks på alla nivåer och att inga grupper lämnas utanför. Situationen

med arbetslöshet har ytterligare accentuerat detta faktum. Men

ekonomisk tillväxt och landets konkurrenskraft är också beroende av

medborgarnas beredskap att möta förändringar.

Kostnaderna för utbildning och studiestöd kan ses som en samhällelig

investering som ger avkastning i ett senare skede i form av ökad

ekonomisk tillväxt och social och kulturell utveckling. Stora resurser tas

i anspråk dels i form av direkta kostnader i samband med

undervisningen, dels i form av utebliven produktion under

utbildningstiden. Effektiviteten och kvaliteten inom samtliga delar av

utbildningssystemet är således av stor vikt.

Offentligt finansierad utbildning kompletteras med

kompetensutveckling inom arbetslivet genom de resurser som avsätts för

personalutbildning hos statliga myndigheter, kommuner, landsting och

privata företag. Informellt lärande i hemmen, inte minst genom den

ökade tillgängligheten till IT, blir alltmer betydelsefullt. För många

företag utgör internutbildningen en naturlig del av investeringarna, men

är av företagsekonomiska skäl funktionsinriktad. En stor del av

arbetskraften ställs också utanför sådana insatser. Behovet av en ökad

allmänteoretisk grundkompetens kan dessutom tillgodoses i mycket ringa

utsträckning på det sättet.

Ungdomsskolan har byggts ut under de senaste åren, vilket har lett till

att skillnaderna i utbildningsbakgrund har ökat mellan ungdoms- och

vuxengenerationerna. Dessutom har förändringstakten ökat mycket starkt

i arbetsliv och samhälle. Det är därför viktigt att fortsatta möjligheter ges

även för äldre att kompensera brister i grundutbildningen och också få

reella möjligheter att uppgradera sina kunskaper. Detta är

vuxenutbildningens främsta mål.

Övertygelsen att utbildning är en viktig omskapande kraft ligger till

grund för samhällets samlade insatser. Utbildning på alla nivåer bör

utformas så att den stimulerar till fortsatt kunskapsinhämtning. Genom

ett livslångt lärande som breddar och fördjupar tidigare kunskaper kan en

god kompetens upprätthållas hos breda grupper av befolkningen.

Fortsatt utbyggnad av utbildningskapaciteten

Internationellt sett har Sverige en mycket välutbildad befolkning.

Gymnasieskolan är numera närmast en allmän medborgarskola. På

vuxenutbildningens område är vi världsledande både när det gäller

utformning och omfattning. Allt fler unga och äldre genomgår högskole-

utbildning. Den andel av en årskull i gymnasieskolan som går vidare till

höskoleutbildning är emellertid lägre i Sverige än i en del andra

industriländer. Denna andel bör öka. Även rekryteringen från traditionell

vuxenutbildning bör öka, särskilt med tanke på att ungdomskullarna i

gymnasieskolan har minskat under 1990-talet och börjar öka igen först

kring år 2005.

De extraordinära satsningar på vuxenutbildningens område som nu

görs genom kunskapslyftet ger nya möjligheter till studier för stora

grupper arbetslösa och anställda som behöver överbryggande eller

kompletterande gymnasial utbildning. Studierna kan vara en väg in i

arbetslivet eller utgöra grund för vidareutbildning. För många leder

studierna till behörighet till högskolestudier. Genom denna breddade

rekryteringsbas kan den sociala sammansättningen av studerande vid

högskolorna bli jämnare samtidigt som den andel av befolkningen som

genomgår högre utbildning ökar.

Efterfrågan på utbildning har länge varit större än tillgången på platser.

Högskolan har expanderat starkt under de senaste åren. Antalet

studerande vid universitet och högskolor är nu drygt 300 000. Under åren

1997 2002 tillförs området resurser motsvarande sammanlagt 89 000

nya permanenta utbildningsplatser med tyngdpunkt på naturvetenskap

och teknik. Försöksverksamhet med kvalificerad yrkesutbildning (KY)

har bedrivits sedan år 1996 och omfattar nu sammanlagt 12 000

årsplatser.

Tillgängligheten till utbildning är en nyckelfråga. Goda möjligheter för

unga och äldre att antas till utbildning måste dock kombineras med ett

väl fungerande studiestöd om de utbildningspolitiska målen skall nås.

Studiestödets utveckling

Genom studiemedelssystemets tillkomst år 1965 fick Sverige ett för

världen unikt system för enskildas finansiering av högre studier.

Regelverket var enkelt och klart utformat. Den mest signifikativa

förändringen i förhållande till tidigare system och i förhållande till

systemen i andra länder var att alla som blev antagna till eftergymnasial

utbildning i princip också hade rätt till studiemedel oberoende av

föräldrarnas ekonomiska situation. Stöd lämnades i form av bidrag och

lån till ett belopp som möjliggjorde heltidsstudier. Den totala nivån

gjordes följsam mot den allmänna prisutvecklingen. Återbetalningen av

studielån skulle ske i fast penningvärde. Lånen skulle normalt vara

slutbetalda vid 50 års ålder.

Den fortsatta utvecklingen på utbildningsområdet, främst utbyggnaden

av vuxenutbildningen och det vidgade tillträdet till högskoleutbildning,

ledde till en kraftig ökning av äldre studerande och krav på ökade

studiefinansieringsmöjligheter. En första större förändring genomfördes

år 1973 när äldre studerande i studiehjälpssystemet fördes över till

studiemedelssystemet. Denna grupp fick därmed samma ekonomiska

förutsättningar under studietiden som studerande i eftergymnasial

utbildning. Beslutet sågs som ett första steg mot ett mer enhetligt

studiestöd. En omfattande förändring skedde sedan i mitten av 1970-talet

genom vuxenutbildningsreformen. Insatserna innefattade bl.a. särskilda

rekryteringsåtgärder på arbetsplatserna, rätt till ledighet från arbetet för

studier samt förmånlig studiefinansiering genom det särskilda

vuxenstudiestödet (svux) och korttidsstudiestödet. Svux och

korttidsstudiestöd riktades i första hand till dem som tog ledigt från

arbetet för att studera på grund- eller gymnasienivå.

Arbetslösheten ökade under första hälften av 1980-talet. Av den

anledningen beslutade riksdagen om införande av särskilt

vuxenstudiestöd för arbetslösa (svuxa) år 1984. Avsikten var att

arbetslösa skulle kunna få vuxenstudiestöd för reguljär utbildning på

grund- och gymnasienivå utan att utsättas för den urvalsprövning som

gällde i svux-systemet. Resurserna för svuxa var från början blygsamma.

Fr.o.m. januari 1993 har emellertid betydande resurser avsatts för detta

stöd.

De omfattande förändringar som genomfördes i studiemedelssystemet

år 1989 gäller i allt väsentligt fortfarande. Den huvudsakliga innebörden

av omläggningen var att de stora subventioner som låg inbyggda i

lånesystemet omvandlades till ökade bidrag under studietiden. De nya

reglerna innefattade bl.a. en höjd totalnivå, ett höjt studiebidrag som

värdesäkrades och vidgade möjligheter till studiemedel vid

utlandsstudier. En inkomstrelaterad återbetalning av studielån infördes.

I de olika åtgärder som vidtagits för att öka sysselsättningen och

motverka arbetslösheten under de senaste åren ingår den nu pågående

kraftiga utbyggnaden av antalet utbildningsplatser både inom högskolan

och vuxenutbildningen. Inom ramen för kunskapslyftet infördes fr.o.m.

höstterminen 1997 ett nytt vuxenstudiestöd, särskilt utbildningsbidrag

(ubs) som motsvarar ersättningen vid arbetslöshet.

Av följande sammanställning framgår antalet studerande som fått

studiestöd samt totalt utbetalda belopp under budgetåret 1998.

Studiehjälp för studier på gymnasienivå samt de timbaserade

studiestöden är inte medtagna.

Antal personer och utbetalda belopp i studiestöd budgetåret 1998

Stödform

Antal personer med

Totalt utbetalt, mkr

Bidrag

Lån

Bidrag

Lån

Studiemedel

 gymnasial nivå

114 000

 84 700

 1 086

 2 171

 eftergymnasial nivå

297 800

241 600

 3 828

 8 336

(inkl. utlandsstudier)

Svux

 21 700

 13 800

 740 *

 165

Svux för NT och

 10 200

 7 300

 529 *

 128

speciallärarutbildning

Svuxa

 28 800

 14 200

 681 *

 124

Ubs

123 300

 7 647 *

Sammanlagt

595 800

361 200

14 511

10 924

--------------------------------

* Beskattade bidrag

I bilaga 1 finns en kort sammanfattning av reglerna för nuvarande

studiestöd.

Studiestödets roll

Studiestödet i Sverige är utformat så att det skall bidra till att förverkliga

de utbildningspolitiska målen genom att bl.a. minska betydelsen av

social, ekonomisk och geografisk bakgrund liksom att underlätta för

äldre personer att studera.

All utbildning i det offentliga skolväsendet och vid universitet och

högskolor i Sverige är avgiftsfri för de studerande. Denna möjlighet att

studera utan att åsamkas kostnader för själva undervisningen är en form

av välfärd som inte är vanlig i många andra länder. Inför beslutet att

studera är det alltså i princip finansieringen av det egna uppehället under

studietiden samt återbetalningen av tagna studielån som den enskilde

själv måste ta ansvar för.

Uppgifter från Högskoleverket visar att ungefär hälften av alla

registrerade studerande i grundläggande högskoleutbildning är 25 år eller

äldre. Andelen unga studenter stiger troligen först kring år 2003, då

årskullarna som slutar gymnasieskolan börjar öka. Andelen kvinnor vid

universitet och högskolor utgör drygt hälften av alla registrerade

studerande. Könsfördelningen varierar emellertid mellan olika

ämnesområden. I vård och omsorg utgör andelen kvinnor 87 %, medan

de inom teknikområdet utgör 23 %. Rekryteringen till högskolan från

hem med arbetarbakgrund är fortfarande låg, även om en viss utjämning

skett mellan olika grupper sett i ett längre perspektiv. Följande tabell

visar hur stor andel av en årskull som börjat i högskolan före 22 års ålder,

fördelat efter hemmets utbildningsbakgrund.

Födda år

Antal

personer

Föräldrarnas utbildningsnivå

Utan gymn.

utbildning

Gymn.

utbildning

Eftergymn.

utbildning

Uppgift

saknas

1968

Hela

årskullen

114 195

29%

42%

23%

6%

Börjat i

högskolan

 17 129

14%

35%

48%

3%

1976

Hela

årskullen

 99 594

19%

46%

30%

5%

Börjat i

högskolan

 29 878

10%

37%

51%

2%

Tabellen visar att andelen av en årskull som börjar högskolestudier

före 22 års ålder har ökat markant mellan ungdomar födda år 1968 och

födda år 1976, från 15 till 30 %. Övergångsfrekvensen för ungdomar som

kommer från hem där föräldrarna inte har gymnasial utbildning har ökat

från 7 % av födda år 1968 till 16 % av födda år 1976. Detta är relativt

sett en större ökning än vad som skett för ungdomar vars föräldrar har

minst gymnasial utbildning.

Orsakerna till den sneda sociala rekryteringen till främst högre

utbildning har studerats och diskuterats under lång tid och i olika

sammanhang. Undersökningar av tillströmningen till högre utbildning

tyder på att tillgången på studiemedel har en positiv effekt på

rekryteringen, likaså att stödet är en viktig faktor bakom minskad social

snedrekrytering även om denna effekt avtagit. Vilka förhållanden som

påverkar beslutet att studera varierar givetvis från person till person.

Ibland hävdas att studiestödets nuvarande utformning skulle utgöra ett

stort hinder för en utjämning. Undersökningar som gjorts visar emellertid

att andra faktorer är väl så betydelsefulla, t.ex. utbildningstradition i

familjen, utformningen av underliggande utbildningssystem,

utbildningsutbud, behörighetsregler, förväntningar om arbetsmöjligheter

och framtida löner etc. Ungdomar från välsituerade familjer kommer

sannolikt att i stor utsträckning genomgå någon form av högre utbildning

oavsett vilket studiestöd som erbjuds. Däremot är det utan tvekan så att

ett generöst studiestöd är en viktig förutsättning för en mer bred

rekrytering. Studiemedelssystemet har genom sin generella utformning

och genom att vara tillgängligt för alla som fyllt vissa grundläggande

villkor haft en starkt rekryterande effekt och påverkat den sociala

sammansättningen bland de studerande.

När det gäller vuxna som behöver grundläggande utbildning är

studiehindren ofta av annat slag. Det kan röra sig om en svag

studietradition i familjen eller tidigare dåliga skolerfarenheter som skapar

rädsla för att åter sätta sig i skolbänken eller att utbildningens

uppläggning inte i tillräcklig grad är anpassad till vuxnas behov och

förutsättningar. För denna grupp spelar förmodligen också de

studieekonomiska frågorna en större roll än för ungdomsgrupperna. Att

t.ex. skuldsätta sig för gymnasiala studier är för många vuxna ofta inte

aktuellt.

Olika vägar måste prövas för att bryta den fortfarande sneda sociala

rekryteringen till framför allt högre utbildning. Självfallet är det

individen själv som har huvudansvaret för sin egen kunskapsutveckling.

Den som vill satsa på utbildning måste som regel räkna med ekonomiska

uppoffringar under studietiden jämfört med förvärvsarbete. Utbildning är

som regel lönsam för den enskilde. En del studievägar leder emellertid

inte alltid till avkastning i form av hög lön. Här ligger studiestödets

huvuduppgift, nämligen att minska den enskildes kostnader och

risktagande vid studier. Av stor betydelse i sammanhanget är också den

redan inledda utbyggnaden och decentraliseringen av

utbildningsinsatserna. Är utbudet av utbildningsplatser inte tillräckligt

stort sker en selektion i en eller annan form. Satsningen på ytterligare

platser väntas i hög grad att verka utjämnande på den sociala

rekryteringen.

Det nuvarande studiemedelssystemet förhåller sig i princip neutralt till

olika utbildningar. Utöver de allmänna villkor som gäller för rätt till stöd

är det den enskildes fria val som är avgörande. I den riktningen bör

utvecklingen också fortsätta. Ett system med för alla så lika villkor som

möjligt har de bästa förutsättningarna att vinna allmän uppslutning. Ett i

förhållande till utbildning neutralt stöd är överlägset också på det sättet

att man i stort sett undviker gränsdragningsproblem. Särskilt förmånliga

regler som förekommit har haft till syfte att öka rekryteringen till en viss

utbildning eller från en viss grupp till en viss kostnad. Exempel på det är

att svux lämnas för vissa högskolestudier och att särskilt

utbildningsbidrag (ubs) införts för att stimulera arbetslösa till studier.

Sådana inslag kan också finnas i ett framtida regelverk. Inom ramen för

ett sammanhållet men flexibelt system är det möjligt att främja

rekryteringen av en viss grupp eller till en viss utbildning.

All erfarenhet talar vidare för att studiestödssystemet bör vara så enkelt

och lättöverskådligt som möjligt utan att för den skull minska i

måluppfyllelse. Den enskilde bör veta under vilka villkor och i vilken

omfattning han eller hon kan påräkna stöd från det allmänna. En effekt

av enklare regler är också att informationen underlättas och

administrationen blir mindre kostnadskrävande.

Behov av förändringar

Ett förhållande som påtalats under flera år är splittringen och

komplexiteten i nuvarande studiestöd. För studier på grundskole- och

gymnasieskolenivå finns studiestöden svux, svuxa och studiemedel samt

fr.o.m. den 1 juli 1997 även ubs. Under de år som vuxenstudiestöden

funnits har ett betydande antal vuxna, oftast i åldern 25 40 år kunnat

genomgå grundskole- och/eller gymnasieutbildning på förmånliga

villkor. Samtidigt har den starka tillväxten av utbildningsbehoven gjort

att resurserna för vuxenstudiestöd varit otillräckliga, i synnerhet i den

arbetslöshetssituation som rått de senaste åren. Det har fått till följd att de

ekonomiska villkoren varierar för studerande i samma utbildning även

när utbildningsbakgrund och andra förhållanden är ganska lika. Ur

individens synvinkel är de ekonomiska villkoren ofta avgörande, vilket

kan leda till att systemen blir styrande för den enskildes handlande.

Många söker också flera studiestöd samtidigt vilket leder till ökad

administrativ belastning. Uppföljning och utvärdering försvåras när

målen för stödformerna griper in i varandra.

Det är angeläget att skapa enklare och mer enhetliga regler. Men

systemet skall också vara flexibelt så att anpassning till förändringar

inom utbildningsområdet möjliggörs utan att huvudkonstruktionen

rubbas. Det är alltså möjligt att inom ramen för ett enhetligt system göra

särskilda insatser för vissa grupper. I framtiden måste också systemet i

större utsträckning än för närvarande ta hänsyn till att studier bedrivs på

deltid eller i form av distansstudier.

Under de senaste åren har ånyo frågan om studiemedlens totalnivå

diskuterats, främst utifrån den aspekten att systemet är utformat för en

mer homogen grupp ungdomsstuderande och att utvecklingen gått mot en

alltmer heterogen sammansättning av studerande på alla

utbildningsnivåer. Det framhålls att omständigheter beroende på ålder,

bostadskostnader, förekomst av barn m.m. skapar olika behov som bara

delvis tillgodoses inom det nuvarande systemet.

Studiemedlen avser i princip att täcka rimliga kostnader för bostad,

uppehälle och läromedel. Totalnivån har alltsedan införandet följt den

allmänna prisutvecklingen genom knytningen till basbeloppet. I samband

med 1989 års reform gjordes en betydande förbättring genom höjningen

med 25 procentandelar av basbeloppet. Beloppet i studiemedel uppgår

för närvarande till ca 7 100 kr netto i månaden under studietid.

Vuxenstudiestöden svux och svuxa är när det gäller den totala nivån

högre än studiemedel för dem som har rätt till en hög dagpenning (480

580 kr) i arbetslöshetsförsäkringen vid arbetslöshet. Vid högsta

dagpenning är beloppet (bidrag och lån) ca 8 700 kr i månaden efter

skatt. För den som har en låg dagpenning (240 460 kr) är beloppet i

studiemedel högre än totalbeloppet efter skatt i vuxenstudiestödet.

Studiemedelssystemet är, trots variationerna i

studerandesammansättningen ifråga om ålder, utbildningsbakgrund och

familjeförhållanden, generellt till sin karaktär. Alla som omfattas av

systemet har i princip rätt till lika stort studiestöd under studietiden. I de

flesta andra länder är studiestödets storlek beroende av om den

studerande bor i föräldrahemmet eller har eget boende, familjens

ekonomi m.m. Tanken om en differentiering på grund av sådana faktorer

har diskuterats också i Sverige men har inte vunnit något gehör. Det är

inte heller belagt att ett bidrags- och lånesystem som varierar beroende

på bostadskostnader, förekomst av barn, särskilda kostnader på grund av

handikapp etc. är det bästa sättet att främja olika gruppers

studiemöjligheter. Den nuvarande principen att sådana speciella behov

skall tillgodoses inom ramen för andra förmånssystem bör behållas.

Detta synsätt var också motivet till att barntillägget i

studiemedelssystemet och i svux/svuxa-systemen avvecklades. Den

nuvarande prinicipen att studiestödet är avsett att täcka

levnadsomkostnader för den studerande själv bör gälla också i

fortsättningen.

När det gäller studerande som har barn fyller givetvis det allmänna

stödet till barnfamiljerna en viktig funktion. Barnbidraget höjdes den 1

januari 1998 och ytterligare höjningar är aviserade till år 2000 respektive

år 2001. För barnfamiljer som får bostadsbidrag utjämnas

bostadskostnaderna väsentligt. I en del fall kan underhållstöd vara

aktuellt. I följande tabell ges exempel på disponibla medel vid olika

former av studiestöd och olika familjeförhållanden, där utgångspunkten

är att den studerande själv har sidoinkomster upp till studiemedlens

fribelopp.

Jämförelse av den ekonomiska situationen vid förvärvsarbete respektive

studier år 1999 (hela årets disponibla medel).

Antaganden:

Studier bedrivs under 9 månader av året.

Inkomst vid förvärvsarbete eller före arbetslöshet 144 000 kr eller 12 000

kr/månad, vilket

ger 9 600 kr/månad i arbetslöshetsersättning (437 kr i dagpenning).

Sidoinkomst vid studier: 54 600 kr vilket motsvarar fribeloppet för studiemedel

år 1999.

Make/sambos inkomst 180 000 kr/år eller 15 000 kr/månad.

Skatt (tabell 30) och bostadsbidrag enligt 1999 års regler.

Barnbidrag 750 kr per barn och månad.

Underhållsstöd 1 173 kr per barn och månad.

Hyra: 3 000 kr/månad för ensamstående, 4 000 kr/månad för gifta/sambo och 5 000

kr/månad för hushåll med barn.

Det nuvarande totalbeloppet i studiemedel bedöms i princip fylla sitt

syfte att täcka rimliga levnadsomkostnader för den studerande själv,

särskilt om möjligheterna till förvärvsinkomster vid sidan av studierna

tas med i bilden. Tabellen ovan visar också att den nuvarande

studiemedelsnivån i stor utsträckning möjliggör studier oavsett

familjesituation. Många bland gruppen äldre studerande kan emellertid

ha svårigheter att klara uppehället. Av en av Centrala

studiestödsnämnden (CSN) gjord undersökning hösten 1997 bland

studerande i högskolan som var 30 år och äldre framgår att tre av fyra

svarande anser att studiemedlen inte räcker till. Ekonomin har många

klarat genom stöd av make/sambo. Inkomster av arbete har också varit

relativt vanligt (ca 30 %). Ungefär hälften av alla studerande i högskolan

är för närvarande 25 år eller äldre. I vuxenutbildningen är naturligt nog

andelen äldre studerande hög. Normalt har efter perioder i förvärvsarbete

äldre studerande hunnit skaffa sig högre fasta utgifter än

ungdomsstuderande. Detta skulle motivera att det i studiestödet finns

möjligheter till extra lån för denna grupp.

En närliggande fråga som varit aktuell den senaste tiden är

svårigheterna för de studerande att försörja sig under sommarmånaderna.

Många har haft svårt att få arbete. Det är ofta inte heller möjligt att få

ersättning från arbetslöshetsförsäkringen. Socialbidrag är i princip inte ett

försörjningssystem för studerande. Den bärande principen för

studiestödet är att det skall utges under studietid. Undantag gäller vid

sjukdom och vissa andra angivna anledningar. Denna princip bör ligga

fast. En ändring skulle bl.a. få stora samhällsekonomiska konsekvenser.

För den som deltar i kurser som anordnas under sommaren skall

emellertid som hittills studiestödssystemet stå öppet.

Inkomstprövningsreglerna är kontinuerligt föremål för debatt. Det

anses t.ex. att krav på studieresultat skall räcka för att ge rätt till fortsatt

studiestöd och att det är den studerande själv som bäst avgör om han eller

hon hinner förvärvsarbeta vid sidan av studierna. Tankar i den riktningen

har förts fram från olika håll, bl.a. av studerandeorganisationerna.

När studiemedelssystemet infördes var inriktningen att stödet skulle

vara tillgängligt enbart för dem som hade behov av det. Fribeloppet år

1965 för egen inkomst var 4 000 kr för år räknat, vilket med dagens

prisbasbelopp motsvarar drygt 29 000 kr. En höjning har skett vid några

tillfällen, senast år 1991. För helt år är fribeloppet nu vid heltidsstudier

54 600 kr. Studiemedlen reduceras med 50 % av överskjutande inkomst.

Det innebär att något stöd inte lämnas när årsinkomsten uppgår till ca

180 000 kr.

Argumenten mot ett avskaffande av inkomstprövningen är främst att

det inte finns anledning att uppmuntra till förvärvsarbete över en viss

gräns, eftersom studier normalt är en krävande sysselsättning och

förutsätter för heltidsstuderande en heltidsinsats. Ett avskaffande av

prövningen skulle vidare innebära att alla som nu har stora inkomster och

därför inte söker stöd blir berättigade till fulla studiemedel. Det kommer

bl.a. att gälla merparten av alla deltidsstuderande som normalt studerar

vid sidan av heltidsarbete. En viss risk för skeninskrivningar finns också

eftersom någon kontroll inte förutsätts ske vid ett avskaffande. Till detta

kommer kraven på hushållning med offentliga medel som gör att en

avveckling av prövningen inte kan ske.

Enligt regeringens mening är det däremot angeläget med en höjning av

fribeloppet så att de studerande kan förstärka sin ekonomi och i vissa fall

även minska sin skuldsättning. Genom en höjning kommer man också till

rätta med de marginaleffekter som uppstår i inkomstintervallet strax över

nuvarande fribelopp på grund av att reducering sker både för skatt,

bostadsbidrag och studiemedel.

En annan grundläggande fråga som debatteras är utformningen av

lånevillkoren och återbetalningsreglerna. Omläggningen av

studiemedelssystemet år 1989 syftade bl.a. till att minska skuldsättningen

och att garantera att återbetalningsbördan inte skulle behöva bli för stor

för någon. Studielånen är allmänt sett förmånliga jämfört med

traditionella banklån främst genom den breda tillgängligheten utan krav

på säkerhet och de skyddsregler som ingår i systemet. Den fastställda

årliga återbetalningen, 4 % av inkomsten, ger trygghet för låntagaren.

Genom att återbetalningskravet baseras på inkomsten enligt senaste

taxering utgör det normalt en lägre andel än 4 % av inkomsten under

återbetalningsåret. Eventuellt kvarvarande skuld skrivs av vid 65 års

ålder. På så sätt kan längre utbildningar som inte garanterar höga

inkomster genomföras utan att återbetalningen blir alltför betungande för

den enskilde. Sett ur den enskildes synpunkt är alltså de nuvarande

reglerna fördelaktiga på många sätt.

Kritiken mot skuldutvecklingen har vuxit under de gångna tio åren,

främst på grund av det under flera år höga ränteläget. Trots den inbyggda

garantin har lånevillkoren ofta framställts som ogynnsamma för de

studerande. Svårigheten att överblicka systemets effekter har också

bidragit till detta. I vissa fall ökar skulden trots fullgjord återbetalning.

Den på inkomsten baserade återbetalningen, oavsett lånets storlek,

upplevs i stort sett som en extra skatt. Det betyder att ansvaret för lånet

blir mindre uttalat. En del studerande som räknar med att inte kunna

betala tillbaka hela lånet kan dröja sig kvar i utbildning och ta ytterligare

lån utan att den totala återbetalningen påverkas. Sammantaget är det svårt

för låntagaren att beräkna när lånet kommer att vara slutbetalt.

Utbildning ger i allmänhet möjligheter till ökade inkomster. Att ta lån

för en utbildning är i det hänseendet att se som en investering och

innebär för den enskilde en ändrad fördelning av inkomsterna över tiden.

Erfarenheten hittills talar för att flertalet låntagare kommer att betala sina

lån på 20 30 år. För många är dock studieskulden en stor belastning. Det

gäller framför allt dem som genomfört längre utbildningar eller startat

studierna sent i livet. En annan grupp är de som haft lån för studier både

på gymnasial och eftergymnasial nivå. Möjligheter till avskrivning finns

i dessa fall men skuldsättningen kan ändå bli hög. Även om utbildning

som regel lönar sig finns det ingen garanti för välavlönade anställningar

efter studiernas slut.

Det är nödvändigt att strama upp låne- och återbetalningsvillkoren. En

snabbare återbetalning än i dagens system måste komma till stånd för att

minska de samlade kostnaderna för låntagaren och det allmänna.

Lånesystemet skall i princip bära sina egna kostnader. Den fråga som

ibland tas upp om räntefrihet för lånen under studietiden kan mot den

bakgrunden inte tillgodoses. Systemet bör vidare vara så utformat att de

studerande kan överblicka konsekvenserna av sina åtaganden.

Återbetalningsplaner bör upprättas. Ökad medvetenhet om att lånet skall

betalas tillbaka kan bidra till positiva effekter på studieval och

genomströmning. Systemet måste emellertid också kombineras med

rimliga garantiregler som innebär att den enskilde låntagaren inte

belastas över sin förmåga. Det går inte att förutse utvecklingen ifråga om

räntor, inflation och löneutveckling under så lång tid som återbetalningen

kan avse. Det nya systemet måste därför konstrueras så att det klarar

svängningar i konjunkturer med varierande efterfrågan på arbetskraft.

Subventionerna i studiestödssystemet består i princip av bidrag under

studietiden, statens del av räntekostnaden på utestående lån (= 30 % av

upplåningsräntan) samt eventuella avskrivningar av resterande lån när

låntagaren fyller 65 år. Räntor som låntagaren inte betalar kapitaliseras

(t.ex. under studietiden). Till dess de är betalda utgör de utgifter i

statsbudgeten, men i den mån de inte betalas omvandlas de till kostnader

i samband med avskrivning. I det system som gällde före 1989 låg

subventionen till största delen i lånesystemet genom det tak som fanns

för uppräkningen (räntan) av den årliga avgiften. Studiebidraget, som då

inte var knutet till basbeloppet, utgjorde en för varje år sjunkande andel

av totalbeloppet. Införandet av 1989 års system innebar en förskjutning

av subventionens tyngdpunkt från återbetalningssidan till

tilldelningssidan. Bidraget höjdes väsentligt samtidigt som det gjordes

värdebeständigt genom knytningen till basbeloppet. Utvecklingen visar

emellertid att det fortfarande ligger stora subventioner i lånesystemet i

form av räntekostnader och beräknade framtida avskrivningar.

Enligt uppgifter från CSN uppgick den totala skuldstocken vid

utgången av år 1998 till 112 miljarder kr, varav 83 miljarder kr avser lån

beviljade fr.o.m. år 1989. Andelen låntagare som har lån under 100 000

kr i 1989 års system utgör 57 %. Sådana jämförelsevis låga lån kommer

som regel att slutbetalas, men de representerar endast 24 % av de totala

fordringarna. För skulder över 300 000 kr, vilka uppgår till 17 miljarder

kr, är risken för avskrivningar i slutskedet stor även vid en god

samhällsekonomisk utveckling. Sådana dolda subventioner i systemet i

form av räntekostnader och avskrivningar leder alltså i längden till stora

kostnader på statsbudgeten. Beräkningar visar att systemet i full funktion

om ca 30 40 år kan medföra avskrivningar på ca 4 6 miljarder kr årligen

i nuvärde även med nuvarande låga ränta. Detta skall jämföras med nivån

för avskrivningarna i nuläget på 100 200 miljoner kr under ett år. En

sådan utveckling är inte försvarbar.

Det är angeläget att subventionen i studiemedelssystemet tydliggörs.

Detta bör ske genom en höjning av bidraget och genom att striktare

villkor införs i lånesystemet. Subventioner i form av bidrag är ur

rekryteringssynpunkt att föredra framför avskrivningar längre fram i

livet. Bidrag innebär att alla får del av subventionen, dvs. även de som

inte utnyttjar lånesystemet. Samhällets vilja att uppmuntra till utbildning

på alla nivåer får en klarare markering samtidigt som bidragets uppgift

att minska skuldsättningen stärks. Studiestödsutredningen har lämnat

förslag till kraftiga förbättringar av bidragen. Dessa förslag kan dock inte

förverkligas i sin helhet på grund av de stora kostnader som de för med

sig för det allmänna.

5 Ett reformerat studiestödssystem

5.1 Mål och inriktning

Övergripande mål

Regeringens förslag: Studiestödet i form av bidrag och lån är en del av

utbildningspolitiken och skall bidra till att förverkliga målen för detta

område. Studiestödet skall verka rekryterande och därmed bidra till ett

högt deltagande i utbildningen. Det skall vidare ha en utjämnande verkan

mellan individer och grupper i befolkningen och därmed bidra till ökad

social rättvisa. Studiestödet skall ha en god effekt på samhällets

ekonomiska hushållning över tiden.

Ett enkelt och generellt system

Ett samordnat studiestödssystem bör införas. Det bör till stor del bygga

på den parlamentariska studiestödsutredningens i stort sett eniga förslag i

betänkandet Sammanhållet studiestöd (SOU 1996:90). Förslagen har i

allt väsentligt fått stöd av remissopinionen.

Det nya systemet bör i sina huvuddrag vara enhetligt och överblickbart

för den enskilde. Det bör vidare vara långsiktigt hållbart samtidigt som

det också är flexibelt så att framtida förändringar är möjliga inom

systemets ram i förhållande till utvecklingen bl.a. på utbildningsområdet.

Systemet bör omfatta alla studerande i reguljär utbildning och fungera

rekryterande av såväl unga som äldre, såväl arbetslösa som anställda och

oavsett kön. Reglerna bör i sina grundprinciper bygga på nuvarande

studiemedelssystem. Inriktningen bör vara att förändringarna skall leda

till betydande förenklingar och ett administrativt mindre komplicerat

system som fungerar effektivt och rättssäkert.

Stödets totalnivå

Studiestödet skall täcka rimliga levnadsomkostnader för den studerande

själv och vara i princip lika stort för alla. För vissa äldre studerande, som

normalt har högre fasta kostnader än ungdomsstuderande, bör dock

möjligheter till tilläggslån finnas. Studiestödet bör fungera tillsammans

med andra trygghetssystem. Skillnader i omkostnader mellan olika

studerande beroende på höga bostadskostnader, barn i familjen, etc. skall

inte tillgodoses inom studiestödssystemets ram.

Studiemedlens koppling till basbeloppet bör behållas även i

fortsättningen, vilket innebär att totalbeloppet och andra beloppsnivåer

förändras i takt med den allmänna prisutvecklingen. Stödet bör i

fortsättningen inte vara beroende av reglerna för ersättning inom

arbetslöshetsförsäkringen.

Fribeloppet

Förvärvsarbete vid sidan av studierna bör underlättas av flera skäl. Bl.a.

är erfarenheter från arbetslivet av stort värde. Det är också angeläget att

de studerande kan förstärka sin ekonomi under studietiden, alternativt ha

möjligheter att hålla nere sin skuldsättning. En inkomstprövning bör

emellertid vara kvar även i fortsättningen, främst av kostnadsskäl.

Subventionerna i systemet

Den statliga subventionen i studiestödet bör ges en sådan utformning att

systemet fungerar effektivt och står i samklang med utbildningspolitiken

i stort. Subventionen bör till största möjliga del ligga på tilldelningssidan

och ges under studietiden i form av bidrag. Man bör eftersträva tydlighet

mellan å ena sidan bidrag och liknande subventioner och å andra sidan

lån. Bidragets uppgift är att stärka rekryteringsinslaget i stödet och att

hålla nere skuldsättningen. Ett generellt bidrag bör som i det nuvarande

studiemedelssystemet finnas också i det nya systemet. Vidare bör ett

högre bidrag kunna ges till i första hand de grupper som har behov av

grundläggande och överbryggande utbildning. Bidraget bör liksom i det

nuvarande studiemedelssystemet vara obeskattat bl.a. mot bakgrund av

att de studerande inte kan betraktas som löntagare. Beloppet blir

därigenom också lika stort för alla eftersom det inte påverkas av

kommunala skattesatser.

Det är angeläget att införa ett över tiden stabilt lånesystem där

lånevillkoren och den enskildes ansvar för upptagna lån blir tydligare.

Det bör ske genom att kravet på återbetalning sätts i relation till skuldens

storlek. Principen bör vidare vara att lån skall betalas tillbaka och att

lånesystemet skall bära sina egna kostnader. Räntan skall spegla de

verkliga upplåningskostnaderna. För att låntagaren inte skall belastas

alltför hårt under perioder med mindre goda ekonomiska förhållanden

bör emellertid systemet innehålla skyddsregler som möjliggör lindring i

återbetalningsbördan i sådana fall. Det medför att även det nya systemet

kan innehålla ett visst inslag av subvention i form av avskrivning.

Studietider m.m.

Fastställda regler bör vara ett tydligt uttryck för i vilken omfattning

offentliga resurser kan ställas till den enskildes förfogande. Inom givna

ramar skall var och en ha frihet att välja inriktning och uppläggning av

utbildningen efter eget önskemål. Klarare regler bör komma till stånd

som underlättar både den enskildes planering av studierna och

myndigheternas och informatörernas service gentemot allmänheten.

Reglerna om längsta tid för studier på grundskole- och gymnasienivå

bör utformas med beaktande av bl.a. utbildningsbakgrund och

utbildningsbehov. Studiestöd bör kunna vara tillgängligt för repetition

och kompletterande utbildning i viss omfattning. Bristande mognad eller

felval i ungdomsåren får inte heller vara omöjligt att kompensera för

senare i livet. Den övre åldersgränsen för rätt till stöd bör inte sättas

alltför snävt mot bakgrund av behovet av kompetensutveckling för alla

yrkesverksamma. Dock måste vissa begränsningar av lånemöjligheten

finnas vid studier i högre åldrar på grund av återbetalningskraven.

Studiestödsadministrationen

Studiestödet är ett statligt förmånssystem. Reglerna för att bevilja stöd

liksom för återbetalningen av studielån skall tillämpas på ett likformigt

sätt över hela landet med sikte på att rättssäkerheten skall tryggas.

Hanteringen av dessa verksamheter bör vidare bedrivas så

kostnadseffektivt som möjligt. Utifrån dessa utgångspunkter bör

administrationen även i fortsättningen ligga på en central myndighet.

5.2 Ett nytt studiestödssystem

Regeringens förslag: Det skall införas ett nytt, samlat studiestöd som

omfattar studerande på grundskole- och gymnasieskolenivå samt

högskole- och annan eftergymnasial nivå. De nuvarande studiestöden

särskilt vuxenstudiestöd (svux) och särskilt vuxenstudiestöd för

arbetslösa (svuxa) skall avvecklas. Det nya studiestödet skall benämnas

studiemedel.

Den nuvarande studiehjälpen skall finnas kvar och lämnas under

samma förutsättningar som i dag.

Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Utredningens förslag om ett sammanhållet

studiestödssystem tillstyrks överlag.

Skälen för regeringens förslag: Som beskrivits i det föregående är

det mycket svårt för en enskild studerande att hålla sig underrättad om

vilka regler för rätt till studiestöd som gäller i hennes eller hans fall. I

synnerhet gäller det för studerande i vuxenutbildning. För de nuvarande

studiestöden svux och svuxa gäller olika behörighetsvillkor. De för dessa

stöd begränsade resurserna fördelas, när det gäller svux efter urval bland

de sökande, medan svuxa kan lämnas så länge medlen räcker.

Studiemedlen är däremot generella i den meningen att alla som antas till

utbildning och fyller vissa grundvillkor har en ovillkorlig rätt till stöd.

Dessa parallella system för samma typ av utbildning vänder sig till delvis

samma målgrupper.

Regeringen föreslår att ett mer enhetligt studiestöd införs. Grundtanken

är att likartade regler skall gälla för alla utbildningsområden. Reglerna

byggs i huvudsak upp kring det nuvarande studiemedelssystemet och det

är därför lämpligt att det nya stödet benämns studiemedel. De nuvarande

studiestöden svux och svuxa avvecklas. Det innebär vissa systemtekniska

förändringar i förhållande till vad som nu gäller för dessa stöd. Så upphör

bl.a. kopplingen till reglerna om dagpenning i arbetslöshetsförsäkringen,

vilket kommer att förenkla administrationen avsevärt. Den nuvarande

uppdelningen på beskattade och obeskattade stödformer upphör. Vidare

kan utbetalningen av stöd i fortsättningen ske månadsvis i förskott på

samma sätt som i nuvarande studiemedelssystem. De nuvarande

detaljerade rutinerna om närvarokontroll som underlag för utbetalning av

vuxenstudiestöd i efterskott ersätts med en enklare ordning. Det nya

systemet kommer att bli mer lätthanterligt och förutsebart för de

studerande.

Kunskapslyftet och det särskilda utbildningsbidraget

Den femåriga satsningen på kunskapslyftet kommer att ligga kvar på i

stort sett nuvarande nivå fram till och med första halvåret 2002. Det

särskilda utbildningsbidraget (ubs) ingår som en del i kunskapslyftet

under hela denna period. Det innebär att ubs kommer att finnas kvar

under kunskapslyftsperioden vid sidan av det samordnade studiestöd som

regeringen nu föreslår. Satsningen på kunskapslyftet beräknas sedan

fortsätta på en lägre nivå under andra halvåret 2002. Regeringen avser att

under år 2000 återkomma till riksdagen om perioden efter år 2002 sedan

den parlamentariska kunskapslyftskommittén lämnat sitt slutbetänkande

våren 2000 (dir. 1995:67). I det sammanhanget kommer också ett

ställningstagande att göras om ubs för perioden efter kunskapslyftet bl.a.

utifrån de ytterligare erfarenheter som då kan dras av om stödets

rekryterande effekter. Mot denna bakgrund behandlas inte det särskilda

utbildningsbidraget i denna proposition.

Studiehjälpen

I studiestödsutredningens uppdrag ingick inte att behandla studiehjälpen.

Någon ändring av de materiella reglerna om studiehjälp föreslås därför

inte i denna proposition utom i de fall det nya systemet föranleder

följdändringar. Dessutom bör reglerna om studiehjälp i redaktionellt

hänseende anpassas till de förslag som nu läggs fram.

6 Rätt till studiemedel

6.1 Studiemedlens storlek totalbelopp och

bidragsnivåer

6.1.1 Totalbelopp

Nuläget

Studiemedlens totalbelopp, dvs. summan av bidrag och lån, är för

närvarande ca 7 100 kronor netto per studiemånad. Beloppet är relaterat

till kostnadsutvecklingen i samhället via knytning till prisbasbeloppet

enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. Det motsvarar i nuläget ca

10 100 kr i bruttoinkomst. Vuxenstudiestöden och det särskilda

utbildningsbidraget är i princip inkomstrelaterade och beräknas med

utgångspunkt i den dagpenning den studerande skulle kunna få vid

arbetslöshet. Det högsta beloppet i vuxenstudiestöden (bidrag efter skatt

plus lån) och det särskilda utbildningsbidraget (bidrag efter skatt)

varierar mellan ca 3 500 8 500 kronor per månad.

En enhetlig totalnivå

Regeringens förslag: Summan av bidrag och lån totalbeloppet skall

vara lika för alla studerande och knytas till prisbasbeloppet. Nivån skall

motsvara nuvarande studiemedel och uppgå till 4,39 % av

prisbasbeloppet per vecka för heltidsstuderande eller sammanlagt

175,5 % av prisbasbeloppet för ett nio månaders studieår, dvs. totalt

63 882 kr i 1999 års priser.

Utredningens förslag: Utredningens förslag överensstämmer med

regeringens.

Remissinstanserna: En majoritet av instanserna tillstyrker principen

för nivån på totalbeloppet. Ett fåtal instanser har invändningar mot att

man frångår en inkomstrelaterad ersättning för vissa vuxenstuderande.

Några instanser, bl.a. Konsumentverket och Sveriges Förenade

Studentkårer (SFS), framhåller att totalbeloppet är för lågt för vissa

grupper. Centrala studiestödsnämnden (CSN) förordar en sänkt totalnivå

i syfte att begränsa skuldsättningen.

Skälen för regeringens förslag: Studiestödet skall göra det

ekonomiskt möjligt för så breda grupper som möjligt att bedriva studier.

Systemet skall kunna rymma studerande i olika åldrar och i skilda

utbildningsformer. Studiestödet bör vara så pass stort att det går att leva

på och på det sättet stimulera till studier. Beräkningar som bl.a.

studiestödsutredningen gjort visar att det nuvarande totalbeloppet i

studiemedlen är förhållandevis väl avpassat för de flesta studerandes

behov; ca hälften av de studerande på högskolan är för närvarande under

25 år. Vid en internationell jämförelse är totalbeloppet högt. Det står sig

relativt bra även jämfört med stödnivån i de övriga nordiska länderna. I

följande tabell visas exempel på disponibla resurser och skattade

levnadsomkostnader för några olika typhushåll.

Exempel på disponibla resurser och levnadsomkostnader per studiemånad

för olika hushållstyper år 1999, kr

Tabellen visar disponibelt nettobelopp per studiemånad under 1999 (studiemedel,

barnbidrag, underhållsstöd och bostadsbidrag). Detta jämförs med hushållets

utgifter.

Utgifterna baseras på:

- Socialstyrelsens, Konsumentverkets och delvis Föreningssparbankens norm för

levnadsomkostnadsnivå för hushåll med och utan barn.

- En hög resp. låg bostadskostnad antas.

- Barnomsorgsavgift i Stockholms kommun år 1999.

Behovet av ekonomiskt stöd under studietiden är mycket skiftande

bl.a. på grund av att studerandegruppen inte är homogen.

Studiemedelssystemet är tänkt att fungera tillsammans med övriga

trygghetssystem. Studerande med försörjningsbörda har således

möjlighet till kompletterande ekonomiskt tillskott, främst barnbidrag och

bostadsbidrag. Under de närmaste åren kommer barnbidragen troligen att

kunna höjas och ekonomiskt utrymme för en maxtaxa för avgifter i

barnomsorgen har reserverats. Detta får stor ekonomisk betydelse för

studerande som har barn. Regeringen avser vidare att utse en särskild

utredare med uppgift att göra en översyn av bl.a. de familjeekonomiska

stöden, där särskilt marginaleffekter i förhållande till andra stödformer

och skatteregler kommer att analyseras.

Studerande med särskilda behov bör alltså mötas genom åtgärder inom

andra trygghetssystem. Många studerande förvärvsarbetar också vid

sidan av studierna. Regeringen föreslår i denna proposition att reglerna

för inkomstprövning skall bli mer generösa jämfört med vad som gäller i

nuvarande studiemedelssystem (avsnitt 6.6). Därmed ökar den enskildes

möjligheter att själv bidra till sin försörjning under studietiden och

arbetslinjen stärks.

Sammantaget gör regeringen den bedömningen att den nuvarande

studiemedelsnivån är väl avvägd. Totalnivån i det nya systemet föreslås

därför vara densamma som i nuvarande studiemedel. Beloppet skall vara

generellt och ges med samma belopp till alla studerande. I avsnitt 6.2.1

föreslås att studiemedlen beräknas per vecka. Totalbeloppet bör som nu

relateras till kostnadsutvecklingen i samhället genom att kopplas till

prisbasbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring.

Totalbeloppet per vecka skall därför bestämmas till 4,39 % av

prisbasbeloppet vid heltidsstudier. Månadsbeloppet kommer alltså på

samma sätt som i dag att uppgå till 7 098 kr (1999 års prisbasbelopp).

6.1.2 Bidragsnivåer

Regeringens förslag: Till alla studerande som är berättigade till

studiemedel skall det, oavsett utbildningsnivå, lämnas studiebidrag vid

heltidsstudier med 1,51 % av prisbasbeloppet per vecka. Bidragsdelen

skall därmed uppgå till 34,5 % av totalbeloppet.

En särskild resursram skall avsättas för att ett högre studiebidrag skall

kunna lämnas för studier på främst grundskole- och gymnasienivå.

Bidraget skall kunna lämnas till studerande som är 25 år eller äldre.

Bidraget skall vid heltidsstudier utgöra 3,6 % av prisbasbeloppet per

vecka. För dessa studerande skall därmed bidragsdelen uppgå till 82 %

av totalbeloppet. En studerande som tidigare har fått det högre bidraget

för en viss utbildning och som fortsätter denna utbildning skall ha förtur

till detta bidrag. Det skall ankomma på regeringen eller den myndighet

som regeringen bestämmer att utfärda bestämmelser om vad som i övrigt

skall krävas för rätt till bidraget.

Utredningens förslag: Utredningen föreslår att av totalbeloppet skall

bidragsdelen utgöra 80 % på grundskolenivå, 60 % upp till

gymnasiekompetens för den som är 23 år eller äldre och 40 % för övriga

studerande.

Remissinstanserna: En majoritet av instanserna tillstyrker principen

om varierande bidragsandelar för respektive studienivå. Sveriges

Förenade Studentkårer (SFS) är positiva till principen om ett samordnat

stöd med en prioritering av bidragen till lågutbildade, men anser att

bidragsdelen för högskolestuderande bör vara 50 %. En del instanser

anser att grundskolestudier skall ge ett bidrag på 100 % av totalbeloppet.

Några menar att bidraget bör vara lika stort för grundskole- resp.

gymnasienivå eftersom många studerar samtidigt på båda nivåerna.

Skälen för regeringens förslag

Bidrag och lån

De nya studiemedlen skall i likhet med dagens system bestå av bidrag

och lån. Bidragets storlek beskrivs närmare i det följande. Återstående

del av de totala studiemedlen består av lån. I följande uppställning anges

bidragsdel, lånedel och totalbelopp per månad för en heltidsstuderande.

Totalbelopp och bidragsnivåer i det nya systemet per studiemånad

Generellt bidrag

Högre bidrag

Kronor

% av total

Kronor

% av total

Bidrag

2 449

 34,5

5 820

 82,0

Lån

4 649

 65,5

1 278

 18,0

Totalbelopp

7 098

100,0

7 098

100,0

Det generella bidraget

Studiebidragets andel av studiemedlen är i dag ca 28 % av totalbeloppet

eller nära 2 000 kr per månad. Utredningen anser att det är nödvändigt att

förbättra studiebidraget för högskolestuderande. Motiven är att

vidmakthålla studiestödets rekryteringsfrämjande effekt samt att minska

skuldsättningen.

Regeringen delar utredningens uppfattning att ett högre bidrag har en

stimulerande effekt på rekryteringen till högre utbildning särskilt bland

inkomstsvaga grupper. Regeringen delar också utredningens oro över den

skuldsättning som högre studier ofta medför. Det mest effektiva sättet att

minska skuldsättningen är att höja bidragsandelen. Det statsfinansiella

läget tillåter emellertid inte en så stor höjning som utredningen föreslår.

En förbättring är dock möjlig att genomföra så att bidraget höjs med 6,7

procentenheter till 34,5 % av totalbeloppet. Den höjda bidragsnivån

förväntas få en förstärkt rekryterande effekt till högre utbildning.

Skuldsättningen minskar och även låneutnyttjandet förväntas bli mindre.

Regeringen föreslår att det generella bidraget som alla

studiemedelsberättigade studerande kan få oavsett utbildningsnivå skall

bestämmas till 1,51 % av prisbasbeloppet per vecka vid heltidsstudier.

Bidraget kommer därmed att utgöra 34,5 % av totalbeloppet. Det totala

studiebidraget uppgår alltså till 551 kr per vecka eller 2 449 kr per månad

(drygt fyra veckor) i 1999 års priser. Jämfört med dagens regler ökar

bidraget med 476 kr per studiemånad vid heltidsstudier.

Det högre bidraget

Studerande med låg utbildningsbakgrund har störst behov av utbildning.

För att rekrytera dem till studier och därmed stärka deras ställning i

arbetsliv och samhällsliv är det motiverat med ett förmånligt studiebidrag

för studier på grundskole- och gymnasienivå. Av remissvaren framgår att

många anser att det vore önskvärt med höjda bidrag för vuxenstuderande.

Flera instanser framhåller att man inte skall behöva skuldsätta sig för att

uppnå grundskole- eller gymnasiekompetens medan en del tillstyrker

utredningens förslag.

Av statsfinansiella skäl är det inte möjligt att införa så höga generella

bidrag för studier på grundskole- och gymnasieskolenivå som

utredningen föreslår, dvs. 60 % respektive 80 % av totalbeloppet. Enligt

regeringens mening måste resurserna för ändamålet begränsas.

Regeringen finner det också mest ändamålsenligt med endast en enda

högre bidragsnivå, bl.a. eftersom många studerande på grundskolenivå

också läser ämnen på gymnasienivå.

Bidragets storlek är av stor betydelse för rekryteringen till utbildning.

Regeringen anser att den högre bidragsnivån skall bestämmas till ett

belopp som i princip motsvarar nuvarande högsta bidrag i svux och

svuxa efter avdrag för skatt. Bidragets andel bör därför bestämmas till

3,6 % av prisbasbeloppet per vecka vid heltidsstudier, vilket innebär ca

82 % av totalbeloppet. Det totala bidragsbeloppet uppgår alltså till 1 310

kr per vecka eller 5 820 kr per månad (drygt fyra veckor) i 1999 års

priser. Denna nivå ligger i linje med utredningens förslag till bidrag för

grundskolestuderande och innebär ekonomiska fördelar för de flesta som

kan komma i fråga för bidraget. Det förväntas få en klart rekryterande

effekt för vuxna med lägre inkomster. Skuldsättningen under studietiden

behöver därmed inte bli nämnvärt stor.

Det nya studiemedelssystemet avses fungera under lång tid framåt, där

det högre bidraget ingår som en ramad resurs. Resursramen bör därför

kunna avpassas i förhållande till förändrade utbildningsbehov i samhället

och tillgången på allmänna medel. Under vissa perioder kan förändringar

på arbetsmarknaden göra det särskilt motiverat att stimulera

rekryteringen till vuxenstudier av arbetslösa eller anställda som riskerar

arbetslöshet. Ställningstagande till den närmare dimensioneringen av

resurser för det högre bidraget bör därför fattas i samband med att

riksdagen tar ställning till de ekonomiska ramarna för åren 2001 2003.

Dimensioneringen blir då också beroende av regeringens bedömning av

behovet av det särskilda utbildningsbidraget (ubs). I denna proposition

beräknas det högre bidraget komma att omfatta ca 70 000 studerande,

vilket bedöms vara en rimlig långsiktig nivå mot bakgrund av

erfarenheterna av utnyttjandet i svux/svuxa-systemen.

Det högre bidraget bör vara tillgängligt för både arbetslösa och

arbetstagare men vara tydligt avgränsat, t.ex. efter ålder och

utbildningsbehov. En lägsta ålder för rätt till stöd måste finnas dels för att

undvika avhopp i gymnasieskolan, dels mot bakgrund av att vissa

ungdomar kompletteringsläser i komvux. Studiestödsutredningen

förordar 23 år som lägsta ålder för det högre bidraget. I nuvarande svuxa-

system är 21 år lägsta åldersgräns. I svux finns ingen åldersgräns men

krav på fyra års förvärvsarbete eller motsvarande. För att få ubs är

åldersgränsen 25 år. I praktiken har 25 år kommit att bli en åldersgräns

som fått spela en avgörande roll vid val av studiestöd. Regeringen anser

att detta är en lämplig gräns i det reguljära systemet. Vidare bör regler

införas som innebär att den som en gång beviljats det högre bidraget skall

ha förtur till detta bidrag för att slutföra den påbörjade utbildningen.

Det bör ankomma på regeringen att utfärda de närmare reglerna för rätt

till det högre bidraget. Det högre bidraget bör riktas till grupper som är i

särskilt behov av kompetensförstärkning och som det är angeläget att

rekrytera till utbildning. En lämplig avgränsning efter utbildningbehov

kan vara att det högre bidraget i första hand ges till dem som saknar

grundskolekompetens och i andra hand till dem som saknar

gymnasiekompetens. Inom ramen för ett flexibelt system bör det

emellertid finnas möjligheter att styra bidraget till angelägna

studerandegrupper oavsett utbildningsnivå. Under vissa perioder kan

också den aktuella situationen på arbetsmarknaden spela en roll.

I de närmare föreskrifter som regeringen föreslås få utfärda avses det

prioriterade bidraget omfatta t.ex. även studerande vid yrkesteknisk

högskoleutbildning (YTH) och vid vissa lärarutbildningar

(specialpedagogutbildning).

All erfarenhet visar att ett urvalssystem är svårt och tungrott att

administrera. Centrala studiestödsnämnden (CSN) har tillämpat olika

system med urval inom vuxenstudiestöden. I betänkandet CSN en

myndighet i ständig förändring (SOU 1998:131) framhålls att det är

angeläget att förenkla regelsystemet bl.a. vad gäller bestämmelser om

urval. Riskerna är stora att ett urvalsförfarande inte kommer att leda till

en rättvis prövning, träffsäkerheten är trots allt liten. Regeringen gör den

bedömningen att ett system med urval bör undvikas. I det fall medlen för

det högre bidraget inte räcker till alla sökande bör den ordning som gäller

i det nuvarande svuxa-systemet tillämpas, nämligen att stöd beviljas i den

ordning ansökningarna kommer in och så länge resurserna räcker. Den

som en gång har beviljats det högre bidraget skall som nyss nämnts

 få förtur till fortsatt stöd för att avsluta den påbörjade utbildningen.

Naturvetenskaplig och teknisk utbildning

Som ett led i statsmakternas särskilda satsning på naturvetenskapliga och

tekniska utbildningar, s.k. NT-utbildningar, har under en treårsperiod

särskilda NT-platser funnits till vilka ett särskilt förmånligt studiestöd,

s.k. NT-svux, knutits. Detta regleras genom förordningen (1995:819) om

vissa naturvetenskapliga och tekniska högskoleutbildningar med särskilt

vuxenstudiestöd m.m.

Antagningen till dessa utbildningsplatser med det särskilda svux-stödet

avslutades i och med antagningen till höstterminen 1998. Resurser för

fortsatt stöd till dessa studerande anvisas under ett särskilt anslag (A7,

utgiftsområde 15). De studerande som nu har NT-svux skall kunna få

fortsatt stöd enligt nuvarande regler för slutförande av utbildningen.

6.1.3 Tilläggslån för studerande som är 25 år eller äldre

Regeringens förslag: Studerande som är 25 år eller äldre skall oavsett

utbildningsnivå ha möjlighet att under vissa förutsättningar få ett

tilläggslån med 0,99 % av prisbasbeloppet per vecka, dvs. 1 600 kr per

månad (drygt fyra veckor i 1999 års priser). Tilläggslånet skall kunna

lämnas till heltidsstuderande under längst 120 veckor (tre år). Det skall

ankomma på regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer

att utfärda föreskrifter om vad som i övrigt skall gälla för rätt till

tilläggslån.

Utredningens förslag: Utredningen föreslår en möjlighet till

inkomstrelaterat tilläggslån för studerande på grundskole- och

gymnasienivå så att den totala nivån skall kunna bli oförändrad jämfört

med vad som följer av nuvarande vuxenstudiestödsregler.

Remissinstanserna: Centrala studiestödsnämnden (CSN) anser att

möjligheter till tilläggslån skall finnas också vid högskolestudier.

Sveriges Förenade Studentkårer (SFS) menar att motivet för tilläggslån

måste ha sin utgångspunkt i kostnaderna under studier och inte vilka

studier som bedrivs.

Skälen för regeringens förslag: Det är viktigt att det nya studiestödet

får en god rekryteringseffekt och att beloppsnivån gör det möjligt för

personer ur olika samhällsgrupper och med varierande livssituation att

börja studera. Många vuxna studerande har en annan livssituation och

levnadsnivå än ungdomsstuderande. De ekonomiska förhållandena för

vuxenstuderande har påtalats i många olika sammanhang, bl.a. i den s.k.

ensamföräldragruppens rapport (dnr S 1996:1393F). Totalnivån på ca

7 100 kr per månad kan således komma att av vissa studerande uppfattas

som otillräcklig. Bland annat därför föreslås i det följande att det s.k.

fribeloppet skall höjas för att öka de studerandes möjlighet att påverka

den egna ekonomin. Alla studerande får emellertid inte arbete eller har

inte möjlighet att arbeta vid sidan av studierna.

Regeringen anser att totalbeloppet i vissa fall skall kunna kompletteras

med ett tilläggslån. Beloppet bör på samma sätt som grundbeloppet vara

lika för alla som kan komma i fråga för lånet. Det bör bestämmas till ett

högsta belopp och knytas till prisbasbeloppet. För att undvika att

skuldsättningen ökar alltför mycket för dem som utnyttjar lånet bör

beloppet bestämmas till 0,99 % av prisbasbeloppet per vecka, vilket i

dagsläget motsvarar 1 600 kr i månaden och lämnas under högst tre år.

Totalt skall tilläggslånet alltså högst kunna uppgå till 43 200 kr. Den

totala studiestödsnivån per studiemånad kommer tillsammans med

tilläggslån att uppgå till drygt 8 700 kr per studiemånad vilket ungefär

motsvarar den högsta ersättningsnivån efter skatt i

arbetslöshetsförsäkringen.

Tilläggslån skall kunna lämnas till studerande oavsett utbildningsnivå.

De personer som skall kunna komma i fråga för tilläggslånet bör

emellertid ha passerat ungdomsåren. Gemensamt för dem bör vara att de

fyllt 25 år och att studierna medför en ansträngd ekonomi t.ex. till följd

av att den tidigare arbetsinkomsten gett förutsättningar för betydligt

större levnadsomkostnader än vad totalbeloppet i studiemedlen medger.

En prövning av den enskildes ekonomiska situation kan bli aktuell.

Tilläggslån bör endast kunna lämnas för heltidsstudier i Sverige. Det

skall ankomma på regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer

att lämna närmare föreskrifter om tilläggslån.

I nästa avsnitt behandlas möjligheten till tilläggslån för vissa andra

merkostnader.

6.1.4 Tilläggslån för vissa merkostnader

Regeringens förslag: Det skall finnas möjlighet till tilläggslån för vissa

angelägna merkostnader. Det skall ankomma på regeringen eller den

myndighet som regeringen bestämmer att utfärda föreskrifter om rätt till

sådant lån.

Utredningens förslag: Utredningen föreslår att tilläggslån för

merkostnader lämnas i stort sett enligt samma grunder som gäller för

dagens extra studiemedel med undantag för lån för inköp av

musikinstrument och lån för utbildningsavgifter vid utlandsstudier.

Remissinstanserna: Flera remissinstanser har invänt mot utredningens

förslag att begränsa möjligheten till extra studielån för vissa

merkostnader. Motivet är att den sociala snedrekryteringen befaras öka

om lånemöjligheten för t.ex. avgifter försämras.

Skälen för regeringens förslag: I dagens system kan extra

studiemedel i form av lån beviljas om det finns särskilda skäl. Närmare

bestämmelser om det har efter bemyndigande av regeringen utformats av

Centrala studiestödsnämnden (CSN). Extra studiemedel kan lämnas för

utbildningsavgifter, kostnader för dubbel bosättning, obligatoriska

studieresor, vissa andra reskostnader, inköp av dyrare studiematerial,

såsom musikinstrument etc. Möjligheter till extra lån bör finnas kvar

också i det nya systemet. I stället för det nuvarande begreppet extra

studiemedel, som inte tydliggör att det är fråga om lån, bör begreppet

tilläggslån användas. Det bör även i fortsättningen ankomma på

regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att utfärda de

föreskrifter som behövs om rätt till tilläggslån.

Tilläggslån för vissa utbildningsavgifter

Studier utomlands är som regel förenade med högre kostnader än studier

i Sverige. Enligt dagens tillämpning kan utlandsstuderande få extra

studielån med högst 6 000 kr per studiemånad för undervisningsavgifter

utöver vissa andra merkostnader förknippade med utlandsstudierna, t.ex.

reskostnader. Även studerande i Sverige som går i en utbildning som inte

är statlig eller statsunderstödd har möjlighet att få extra studielån för

eventuella utbildningsavgifter.

De nuvarande reglerna är till största delen fastställda av CSN i

föreskrifter som myndigheten har bemyndigande att utfärda.

Lånemöjligheterna är för närvarande mycket generösa.

Studiestödsutredningen visar att utbildningsavgifterna förorsakar en

kraftigt ökad skuldbörda för utlandsstuderande. Även CSN har i olika

sammanhang pekat på dessa problem. Högskoleverket har nyligen

publicerat en utvärdering av effekterna av studier utomlands

Utlandsstudier till vilken nytta? (HSV-rapport 1999:10R). Av

utvärderingen framgår bl.a. att intresset för utlandsstudier ökat kraftigt

under senare år och att möjligheten att få studiemedel vid utlandsstudier

har bidragit till denna utveckling. Erfarenheterna visar att

utlandsstudierna ofta är en god investering både för enskilda och för

staten samt för utvecklingen i samhället. Många studenter söker arbete i

Sverige efter utlandsvistelsen.

Regeringen anser att det är av stor vikt att främja internationaliseringen

av utbildning och studerandeutbytet länder emellan. Detta bidrar till att

öka förståelsen för andra kulturer och samhällen. Förutsättningarna för

att få studiestöd vid utlandsstudier bör därför inte förändras så att

utlandsstudier motverkas. Möjligheter till tilläggslån för bl.a.

utbildningsavgifter bör finnas kvar även i fortsättningen för att underlätta

studier både utomlands och i Sverige.

Tilläggslån för inköp av musikinstrument m.m.

Enligt regeringens bedömning är det rimligt att nuvarande möjligheter till

kompletterande studielån för vissa andra angelägna merkostnader,

inklusive musikinstrument, behålls. Behovet av tilläggslån bör som i dag

prövas i varje enskilt fall.

6.1.5 Sammanfattning av förslagens effekter

Regeringens förslag innebär att ett enhetligt finansieringssystem införs

med lika stort totalbelopp för alla studerande oavsett utbildningsnivå.

Systemet blir enklare, tydligare och mer rättssäkert för den enskilde.

Genom att totalbeloppet och andra belopp kopplas till

prisbasbeloppet förenklas regelverket och administrationen avsevärt.

Höjningen av det generella bidraget innebär jämfört med nuvarande

bidrag i studiemedlen en förbättring för alla studerande oavsett

utbildningsnivå och förstärker stödets rekryterande effekt. Genom

höjningen minskar skuldsättningen.

Totalbeloppet och de nya bidragsnivåerna innebär kraftiga

nivåförbättringar för vuxenstuderande med låg tidigare inkomst.

Totalbeloppet netto (efter skatt) är i det nya stödet högre för alla dem

som har en dagpenning i arbetslöshetsförsäkringen som är lägre än 460

kr, dvs. en tidigare inkomst lägre än 12 600 kr i månaden. Detta gäller till

stor del kvinnor. För dem med lägsta dagpenningnivå fördubblas

totalnivån. En viss försämring uppstår för dem som har en högre

dagpenning i arbetslöshetsförsäkringen. Som mest blir stödet 1 600 kr

lägre per månad än högsta ersättning från arbetslöshetskassa efter skatt

om inte tilläggslån kan erhållas. Det högre bidraget, som främst avses

styras till grupper som nu omfattas av reglerna för svux och svuxa, ger en

bidragsnivå som motsvarar det högsta bidraget i dessa stöd.

Förändringarna i beloppsnivåer framgår av följande bild och tabell.

Studiestödsbelopp efter skatt per månad år 1999

Nuvarande och föreslagna studiestödsbelopp per månad för

heltidsstuderande

Regeringen förutsätter att förändringarna kommer att stimulera

ytterligare grupper med låg tidigare utbildningsbakgrund och ansträngd

ekonomi till studier eftersom de ekonomiska möjligheterna så avsevärt

förbättras. Sammantaget bör fortsatt stora satsningar på utbildning

tillsammans med det reformerade studiestödssystemet bidra till att

minska den sociala snedrekryteringen till högre utbildning.

Möjlighet till tilläggslån för vissa studerandegrupper ökar studiestödets

rekryteringseffekt. Lånet innebär emellertid också att den enskildes

skuldbörda ökar. De förändringar i återbetalningssystemet som föreslås i

det följande kommer dock att vara ett incitament för studerande att hålla

ned skuldsättningen. Regeringen utgår därför från att möjligheten till

tilläggslån inte kommer att överutnyttjas.

6.2 Studiestödstid

6.2.1 Studiestöd per vecka

Nuläget

För grundutbildning vid universitet och högskolor anges

studieomfattningen enligt ett poängsystem, där varje poäng motsvarar

heltidsstudier under en vecka (6 kap. 2 § högskoleförordningen

[1993:100]). Under ett år är utbildningstiden normalt 40 veckor. I

gymnasieskolan omfattar studieåret normalt 40 veckor (3 kap. 1 §

gymnasieförordningen [1992:394]). Vid andra skolor varierar

utbildningens längd. Kurserna i komvux har olika omfattning och olika

start- och sluttidpunkter.

Studiestöd lämnas enligt 4 kap. 10 § studiestödslagen (1973:349) för

sådan del av läsår under vilken den studerande bedriver studier. För

beviljande av studiemedel beaktas endast hela sammanhängande

studieperioder om 15 dagar för heltidsstuderande och 30 dagar för

deltidsstuderande under ett kalenderhalvår. Vuxenstudiestöd beräknas

också för motsvarande perioder under kalenderhalvåret, men inom denna

ram lämnas stöd för varje kalenderdag som studierna pågår.

Enligt 4 kap. 3 och 4 §§ studiestödsförordningen (1973:418) skall ett

läsår om 40 veckor, eller motsvarande tid inom högskolan, anses omfatta

nio månader. Året skall fördelas på en hösttermin och en vårtermin. För

universitet och högskolor anses både höstterminen och vårterminen

omfatta fyra och en halv månad (20 poäng). I gymnasieskolan och andra

utbildningar på gymnasial nivå, vars läsår är 40 veckor, anses

höstterminen omfatta fyra månader och vårterminen fem månader. För

utbildningar som är kortare eller längre än 40 veckor fastställs

omfattningen och fördelningen på terminer av Centrala

studiestödsnämnden (CSN).

Studiestödsberättigande tid

Regeringens förslag: Studiemedel skall lämnas för sådan del av

studietid som omfattas av den kursplan eller motsvarande som gäller för

utbildningen. Studiemedel skall beräknas per hel vecka för både heltids-

och deltidsstuderande.

Studiemedel skall få lämnas även för tid då den studerande är sjuk

enligt bestämmelser som regeringen meddelar. Detsamma skall gälla för

studiehjälp.

Regeringens bedömning: Ett studieår bör på samma sätt som i

nuvarande system anses motsvara 40 veckors heltidsstudier.

Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens.

Remissinstanserna: Det fåtal remissinstanser som lämnat synpunkter,

bl.a. CSN och Sveriges Förenade Studentkårer (SFS), välkomnar

förslaget om att stödet skall beräknas per vecka. CSN anser dock att

begreppet tid skall användas i stället för begreppet fastställd studietid.

Skälen för regeringens förslag och bedömning: Studiestöd lämnas

enligt nuvarande regler för sådan del av läsår under vilken den

studerande bedriver studier. Begreppet läsår är emellertid inte tillämpligt

för högskoleområdet. Regeringen anser att studiemedel skall lämnas för

sådan del av studietid som omfattas av den kursplan eller motsvarande

som gäller för utbildningen. Som hittills bör det ankomma på regeringen

att meddela närmare bestämmelser för tillämpningen.

Studiestödet bör i största möjliga utsträckning vara följsamt i

förhållande till utbildningens uppläggning och omfattning. De nuvarande

reglerna om 15-dagarsperioder för beräkning av studiestödstid har vissa

negativa och styrande effekter. För flertalet utbildningar anges

utbildningens omfattning i antal veckor. Det är därför lämpligt att den

tidsenhet för vilken studiestöd beviljas anpassas till detta. Studiemedel

bör alltså lämnas för varje hel vecka som utbildningen pågår och den

studerande deltar i denna. Ett normalt studieår om 40 veckor bör således

ge rätt till studiestöd under 40 veckor och innebära, som hittills, att stöd

betalas ut för nio månader. Hur undervisningen är förlagd i tiden bör i

dessa fall inte ha någon betydelse. För andra kurser/utbildningar bör

studiemedel beviljas för den tid som framgår av kurs- eller studieplan. I

det fall den studerande inte deltar i utbildning under hela kurstiden skall

naturligtvis stödet avpassas i förhållande till den faktiska studietiden.

Beräkning av studiemedlen per vecka skall avse både heltids- och

deltidsstuderande, vilket innebär en betydlig förenkling i förhållande till

nuläget. Utbildning som förläggs till sommartid kan med de föreslagna

reglerna ge ett ökat belopp i studiemedel jämfört med vad som kan

lämnas enligt nuvarande regler om 15-dagarsperioder.

Studiestöd kan enligt nuvarande regler lämnas även för tid då studier

inte bedrivs. Det gäller t.ex. vid sjukdom och tillfällig vård av barn.

Sådana studieuppehåll skall naturligtvis kunna godtas även i

fortsättningen. Det bör fortsättningsvis ankomma på regeringen att

utfärda närmare föreskrifter om detta.

I nuvarande svux/svuxa-system kan stöd lämnas även under

juluppehåll när ingen undervisning ges. En effekt av det nya systemet blir

att studiemedel inte lämnas under denna tid. De nuvarande reglerna bör

emellertid kunna tillämpas under en övergångstid för dem som vid

införandet av det nya systemet uppbär svux eller svuxa. För en del av

dessa studerande kommer emellertid det nya stödet att innebära

väsentliga förbättringar jämfört med svux och svuxa. Övergångsregler

beräknas därför utnyttjas i ytterst liten utsträckning.

6.2.2 Längsta tid för studiemedel

Enligt nuvarande regler kan studiestöd beviljas för studier på gymnasial

nivå under högst tre år. Om särskilda skäl finns kan stöd beviljas under

ytterligare tid, t.ex. för slutförande av en utbildning eller för någon

värdefull yrkesinriktad kurs. Studier på grundskolenivå anses också

utgöra särskilda skäl, vilket medför att tid med stöd på denna nivå inte

räknas in i antalet terminer. För studier vid universitet och högskolor

eller annan eftergymnasial utbildning ges stöd under högst sex år. Även

här kan stöd ges för ytterligare tid om det finns särskilda skäl.

Regeringens förslag: Studiemedel skall ställas till förfogande under en

viss längsta tid uttryckt i antal veckor vid heltidsstudier.

Utbildning på högskolenivå och annan eftergymnasial nivå:

Studiemedel skall få lämnas under högst 240 veckor (sex år).

Utbildning på gymnasial nivå: Studiemedel skall få lämnas under

högst 120 veckor. Den som redan har en treårig gymnasieutbildning eller

motsvarande utbildning skall dock kunna få studiemedel under högst 80

veckor.

Utbildning på grundskolenivå: Den som helt saknar

grundskoleutbildning eller motsvarande utbildning skall kunna få

studiemedel för sådana studier under högst 80 veckor. Tiden skall dock

kunna förlängas med högst ytterligare 20 veckor för den som behöver

grundläggande färdighetsträning i läsning, skrivning och räkning. Den

som redan har grundskola eller motsvarande utbildning skall kunna få

studiemedel under högst 40 veckor för studier på denna nivå.

Om det finns synnerliga skäl skall studiemedel kunna lämnas under

längre tid än vad som nu sagts.

Vid studier på deltid skall studiemedel få lämnas med högst det antal

veckor som svarar mot det högsta antalet veckor vid heltidsstudier.

Utredningens förslag: Utredningen föreslår tidsgränser för generell

rätt till studiestöd inom varje utbildningsnivå. Den som saknar kunskaper

som normalt uppnås i grundskolan skall kunna få studiestöd för sådana

studier i längst 80 veckor (två år). För studier fram till

gymnasiekompetens skall den som saknar kunskaper och färdigheter

motsvarande gymnasieskolans nationella program (motsvarande) kunna

få stöd under längst 120 veckor (tre år). För högskoleutbildning inklusive

annan eftergymnasial utbildning bör den generella rätten till stöd vara

längst 200 veckor (fem år), men med rätt till förlängning i de fall då

utbildningstiden till en viss examen är längre än 200 veckor. Tiden med

studiestöd skall på alla nivåer kunna förlängas om det finns särskilda

skäl.

Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser är kritiska till den

föreslagna tidsbegränsningen för högskolestudier. Det bör finnas plats för

t.ex. basår, återkommande utbildning och breddning. Antalet dispenser

förväntas bli många. Sveriges Förenade Studentkårer (SFS) anser att det

är få som studerar längre tid än fem år om inte utbildningen i sig själv tar

längre tid. Att skuldsättningen då blir hög går inte att undkomma genom

att sänka antalet terminer. De konstnärliga högskolorna anser att

möjligheterna till studiestöd bör utvidgas i stället för att begränsas.

Centrala studiestödsnämnden (CSN) förordar att den generella rätten till

stöd för högskolestudier blir kortare än vad utredningen föreslagit, men

att det i stället skall finnas ökade möjligheter att utsträcka tiden inom

ramen för särskilda skäl. När det gäller gymnasiala studier anser CSN att

den generella tiden bör vara fyra terminer, men att ytterligare två

terminer bör kunna lämnas fram till gymnasiekompetens för den som har

grundskola (motsvarande) som tidigare utbildning.

Skälen för regeringens förslag: Det är viktigt att studiestödsreglerna

bidrar till att studier genomförs så snabbt och effektivt som möjligt.

Därmed kan kostnaderna hållas nere både för den enskilde och det

allmänna. Det gäller studier på alla nivåer.

Utredningens förslag att den generella rätten till studiemedel skall

begränsas till högst tio terminer (200 veckor) när det gäller studerande på

högskolenivå och annan eftergymnasial nivå har som nämnts kritiserats

av många remissinstanser. Regeringen bedömer att den nuvarande

gränsen på tolv terminer (240 veckor) bör behållas. Vissa

högskoleutbildningar är längre än tio terminer. De studerande vid sådana

utbildningar skulle om tio terminer är huvudregel behöva garanteras

undantag från huvudregeln. En formell gräns på tio terminer men med

rätt till överskridande skulle alltså medföra ett kraftigt ökat antal

prövningsärenden och osäkerhet för de studerande i dessa situationer.

Inom en tidsram på tolv terminer ryms alla högskoleutbildningar. Det

innebär i stor utsträckning också möjlighet till komplettering och

breddning och möjlighet att påbörja forskarstudier.

De utbildningar på gymnasial nivå som har en fastställd studietid

genomförs normalt enligt studieplan. Ofta är det fråga om ett- eller

tvååriga utbildningar som anordnas av folkhögskolor eller s.k.

kompletterandeskolor. För dem som läser till gymnasiekompetens i

kommunal vuxenutbildning kan däremot studietiden variera. Utredningen

har föreslagit att de som saknar kunskaper motsvarande ett nationellt

program i gymnasieskolan skall kunna få studiemedel under sex terminer

för att nå gymnasiekompetens. Den som har en tvåårig

gymnasieutbildning eller behöver komplettera vissa ämnen bör enligt

utredningen normalt få stöd under ett år. CSN anser att ett år kan vara för

kort tid för den som behöver läsa in kärnämnen i ett studieförberedande

program, medan å andra sidan sex terminer är en lång tid. Nämnden

förordar därför fyra terminer som generell gräns men med möjligheter till

förlängning om det finns särskilda skäl.

Ungdomsutbildningen har byggts ut och förändrats, vilket medför att

många äldre har behov av en basutbildning med modernare innehåll.

Enligt regeringens mening bör huvudregeln som nu vara att studiemedel

för studier på gymnasial nivå skall kunna ges under högst 120 veckor (tre

år). Inom denna tid ryms repetitionsstudier, komplettering av

gymnasiebetyg och/eller någon yrkesinriktad utbildning. För den som

redan har en treårig gymnasieutbildning bör dock längsta tiden begränsas

till högst 80 veckor.

I likhet med studiestödsutredningen anser regeringen att en tidsgräns

bör sättas för rätt till stöd på grundskolenivån. I nuvarande tillämpning

kan studiestöd för studier på grundskolenivå lämnas så länge sådana

studier bedrivs. Det förslag som nu läggs om höjda bidrag främst till

prioriterade grupper gör det rimligt maximera att tiden med stöd. För

flertalet studerande på denna nivå läggs studierna upp över tre terminer.

Att börja studera på nytt i vuxen ålder kan emellertid vara svårt för

många. Mot den bakgrunden är det rimligt att en studietid på upp till två

år (80 veckor) accepteras. För den som har mycket bristfälliga kunskaper

i läsning, skrivning och räkning kan tiden behöva förlängas ytterligare,

dock högst med en extra termin (20 veckor). Huvuddelen av de

studerande på grundskolenivån har redan en grundskoleutbildning eller

motsvarande studier bakom sig. För nödvändiga repetitionsstudier bör

stöd kunna lämnas under ett år.

Dagens regler som innebär att studiestöd kan lämnas för viss tid utöver

de fastställda tidsgränserna på grund av särskilda skäl bör i princip

upphöra. Den praxis som utvecklats har inneburit att många studerande i

förväg har kunnat räkna med att få studiestöd under 2 3 terminer utöver

huvudregeln. Detta är otillfredsställande. Det är vidare nödvändigt att

skuldsättningen begränsas. Genom en tydlig information till de

studerande om för hur lång tid som studiestöd kan ställas till förfogande

markeras från samhällets sida behovet av väl planerade och målinriktade

studier med minskad skuldsättning som följd. Genomströmningen i

utbildning kommer att påverkas positivt. Det kan dock finnas situationer

där synnerliga skäl finns för stöd under ytterligare någon tid. Det kan

gälla t.ex. förlängd studietid på grund av funktionshinder eller andra

mycket speciella omständigheter.

Vid studier på deltid skall studiemedel få lämnas med högst det antal

veckor som svarar mot det högsta antalet veckor vid heltidsstudier.

Sammanfattningsvis innebär de föreslagna reglerna följande i

förhållande till nuläget.

Studienivå

Nuvarande regler

Förslag

Högskolenivå

6 år

240 veckor (6 år)

Gymnasial nivå

3 år

120 veckor (3 år)

 80 veckor (2 år)1

Grundskolenivå

Utan formell

 80 veckor (2 år)

begränsning

100 veckor (2½år)2

 40 veckor (1 år)3

1) Avser den som redan har en treårig gymnasieutbildning.

2) Avser den som behöver grundläggande färdighetsträning i läsning, skrivning

och

 räkning.

3) Avser den som redan har grundskolekompetens eller motsvarande.

Av avsnitt 6.3 framgår att den längsta tiden för rätt till studielån kan

vara begränsad för studerande som är 41 år eller äldre.

6.2.3 Kortaste tid för studiemedel

Regeringens förslag: För rätt till studiemedel skall studietiden omfatta

en sammanhängande tid om minst tre veckor.

Utredningens förslag: För studietid som är kortare än fyra veckor bör

stöd inte beviljas.

Remissinstanserna: Förslaget har inte kommenterats.

Skälen för regeringens förslag: För rätt till studiemedel måste enligt

nuvarande regler studierna omfatta en sammanhängande tid om minst 15

dagar för en heltidsstuderande och minst 30 dagar för en

deltidsstuderande. För en heltidsstuderande måste alltså utbildningen

pågå i två veckor plus en dag för att ge rätt till studiestöd. Undantag

gäller för studier utomlands som måste omfatta minst tre månaders

heltidsstudier. En övergång till veckoberäkning för studiemedel skulle

 om nuvarande princip behålls vara att minsta accepterade studietid

skulle vara två veckor. Normalt bör emellertid några veckors studier

kunna finansieras på annat sätt än med studiestöd.

Studiestödsutredningen föreslår att den minsta tiden för studier i Sverige

skall vara fyra veckor. För att registreras som studerande i högskolan

krävs att studierna omfattar minst tre veckor. Utbildningstiden bör enligt

regeringens mening vara minst tre veckor för att ge rätt till studiemedel.

6.3 Övre åldersgräns för bidrag och lån

Nuläget

Den övre åldersgränsen för rätt till studiemedel är nu 45 år. För det

särskilda vuxenstudiestödet (svux), som infördes år 1975, var

åldersgränsen först 45 år men höjdes år 1986 (och samtidigt också svuxa)

till 50 år. Om det finns särskilda skäl kan stöd beviljas även till den som

är äldre än 45 respektive 50 år. Den nu avslutade antagningen till de s.k.

NT- platserna i högskolan, vilka varit kombinerade med rätt till svux, har

gällt studerande som varit högst 48 år.

Övre åldersgränser i det nya systemet

Regeringens förslag: Studiebidrag skall få lämnas t.o.m. det kalenderår

då den studerande fyller 50 år. Regeringen skall få utfärda föreskrifter

om rätten att få studiebidrag under tid därefter. Rätten till studielån skall

successivt begränsas från och med det kalenderår då den studerande

fyller 41 år.

Utredningens förslag: Studiestödsutredningen anser att den övre

åldersgränsen i det nya studiestödet skall vara 50 år. Stöd för ytterligare

något eller några år skall kunna ges om det finns särskilda skäl, dock

längst t.o.m. 55 års ålder. Lånemöjligheten föreslås begränsas genom

införande av ett s.k. lånetak innebärande en successiv begränsning av

lånemöjligheten från 30 till 55 års ålder. En studerande i 50-årsåldern

skulle kunna ta lån för ungefär tre terminers studier. Lån för grundskole-

och gymnasieskolenivån räknas inte in i taket.

Remissinstanserna: Bland remissinstanserna är de flesta tveksamma

till lånetaket, bl.a. Sveriges Förenade Studentkårer (SFS) och vissa

fackliga organisationer. Man anser att förslaget rimmar illa med

tankegången om ett livslångt lärande. Tjänstemännens

Centralorganisation (TCO) pekar på behovet av ett höjt fribelopp för

äldre studerande om reglerna genomförs. Ett par högskolor och några

kommuner har tillstyrkt förslaget. Sveriges folkhögskolestuderandes

förbund anser att avtrappningen skall börja senare, vid 35 år. Centrala

studiestödsnämnden (CSN) har tagit upp frågan om en riskpremie för

finansiering av avskrivningskostnader och också förordat 70 år som

avskrivningsgräns. De har därmed inte tagit ställning till frågan om

behovet av ett lånetak.

Skälen för regeringens förslag: I dagens samhälle där krav ställs på

kompetensutveckling under i princip hela yrkeslivet är det viktigt att

möjligheter till finansiering av studier finns jämförelsevis högt upp i

åldrarna. För personer, som kanske kommit ut sent i förvärvslivet, är det

särskilt viktigt att få stöd för kompetenshöjande studier. När det gäller

den generella rätten till studiebidrag bör därför som utredningen föreslår

den övre åldergränsen höjas från 45 år, som gäller i nuvarande

studiemedel, till 50 år, dvs. den gräns som nu gäller i svux och svuxa-

systemen. Gränsen skall ses mot bakgrund av erfarenheterna av

nuvarande regler och nuvarande faktiska studerandevolymer i dessa

åldrar. Några ökade kostnader för en sådan ändring uppstår i princip inte,

eftersom nuvarande praxis för att ge studiemedel efter 45 år är liberal.

Men en formell höjning av åldergränsen har stora fördelar ur

informations- och rättvisesynpunkt. Det skall vidare vara möjligt att i

vissa fall bevilja bidrag även till den som fyllt 50 år. Det bör då som

regel vara fråga om stöd för en utifrån arbetsmarknadsbehov angelägen

yrkesinriktad utbildning. Det bör ankomma på regeringen att utfärda

närmare bestämmelser för tillämpningen i dessa fall.

Utformningen av lånemöjligheterna är beroende av valet mellan å ena

sidan angelägenheten för personer i högre åldrar att få genomföra kortare

eller längre utbildning och å andra sidan hur stora risker för det allmänna

i form av avskrivningar som kan accepteras.

Ungefär 2 % av de studerande som under kalenderåret 1998 fick lån i

svux, svuxa- och studiemedelssystemen var 45 år eller äldre.

Motsvarande andel för åldersgruppen 35 44 år var 11 %. Många söker

klara sig med enbart bidragsdelen. Andra inser troligen att en hög

skuldsättning inte spelar så stor roll med tanke på nuvarande

avskrivningsmöjligheter.

Under avsnitt 6.2.2 föreslår regeringen att studiemedel skall kunna

lämnas för eftergymnasiala studier under 240 veckor (12 terminer) och

om utbildningstiden fram till en viss examen är längre för ytterligare tid.

För den som studerar under så lång tid som 12 terminer och tar lån hela

tiden kommer lånet att uppgå till ca 290 000 kr när återbetalningen börjar

(vid föreslagen högre bidragsandel och nuvarande låga ränta). Är den

studerande vid studiernas slut t.ex. 50 år blir återbetalningstiden mycket

kort och de årliga återbetalningarna i det nya systemet mycket höga.

Som nämnts i det föregående måste utgångspunkten i det nya

studiemedelssystemet vara att lånen skall återbetalas i sin helhet. Om

principen skall fungera skulle det behövas mycket höga bidrag för äldre

studerande som påbörjar ett längre studieprogram. En sådan lösning i ett

generellt system är inte möjlig eller lämplig. I stället är det nödvändigt att

införa en begränsning av lånemöjligheten.

Studiestödsutredningens förslag innebär i princip att lånemöjligheten

för högskolestudier börjar trappas av vid ca 30 års ålder genom ett

lånetak. Tillämpningen av ett lånetak ställer emellertid stora krav på CSN

som från fall till fall måste väga nytillkommande lån mot redan befintlig

skuld. Informationen till den enskilde blir inte heller lätt.

En framflyttning av avskrivningsgränsen till 70 år har också nämnts

som alternativ lösning. SFS säger i sitt yttrande att det bör vara möjligt

att ta lån sent i livet. Men för att återbetalningsprognosen skall bli mer

realistisk förordas att lån som tas efter 45 års ålder skall skrivas av först

vid 70 års ålder. CSN menar också att man bör förlänga

återbetalningstiden till 70 år. Många över 65 år har betryggande

inkomster och i det nya pensionssystemet blir pensionsavgångar mellan

61 och 70 år möjliga, säger nämnden. Studiestödsutredningen har inte

behandlat frågan närmare utan följt nuvarande regler om avskrivning vid

65 år. Frågan om avskrivning behandlas närmare under avsnitt 7.7.

Det är kombinationen av rätten att få studielån under flera år (12

terminer i högskolan eller annan eftergymnasial utbildning) och

möjligheten att fullt ut utnyttja denna rätt upp till 50 års ålder som skulle

leda till orimliga konsekvenser. För den som tidigare i livet har studerat

på samma nivå och då haft studiestöd är en del terminer redan

förbrukade. Reglerna om längsta tid motverkar alltså i en del fall ett

alltför stort ytterligare låneutnyttjande i högre åldrar. I det nya systemet

bör ett helhetsperspektiv anläggas utifrån utgångspunkten att studielån

skall betalas tillbaka. Det maximala antalet veckor (terminer) för rätt till

studielån föreslås därför successivt begränsas från och med 41 års ålder

enligt följande.

Ålder

Antal veckor

(teminer)

40

240

(12)

41

220

(11)

42

200

(10)

43

180

(9)

44

160

(8)

45

140

(7)

46

120

(6)

47

100

(5)

48

80

(4)

49

60

(3)

50

40

(2)

De angivna gränserna anger för hur lång tid en studerande sammanlagt

har rätt till studielån i en viss ålder oavsett vilken nivå som studierna

bedrivs på. Den som är 50 år kan alltså få låna till ett års studier. Den

som är 45 år kan fortfarande genomgå en normal högskoleutbildning och

få lån under hela tiden. För den som studerat tidigare och då erhållit

enbart bidrag påverkas inte rätten till studielån under förutsättning att det

totala antalet veckor inte överstiger den längsta tid som studiemedel kan

lämnas för. Den som däremot redan tidigare har fått lån för lika lång tid

eller längre tid än som anges för respektive ålder kan inte beviljas

ytterligare lån. Givetvis skall bidrag kunna lämnas för maximalt möjliga

antal terminer till och med 50 års ålder oavsett avtrappningen av

lånemöjligheten. De redovisade principerna innebär en mindre hård

skärpning jämfört med utredningens förslag samtidigt som reglerna blir

mer lättförståeliga. Syftet att kostnaderna i form av framtida

avskrivningar skall minska bibehålls dock.

6.4 Deltidsstudier

Nuläget

Studiemedel och vuxenstudiestöd kan beviljas för deltidsstudier som

omfattar minst halvtid. Studiestödet för halvtidsstudier utgör i princip

hälften av heltidsstödet. Beräkningsreglerna är så utformade att

totalbeloppet är lika stort för en 15-dagarsperiod med heltidsstudier som

för en 30-dagarsperiod med deltidsstudier. För studier i komvux kan

stödbeloppet också avpassas till annan studieomfattning (75 % och 90 %

av heltid).

Deltidsstudiestödet har alltid varit av liten omfattning. Under år 1998

beviljades studiemedel till ca 10 000 deltidsstuderande på gymnasial nivå

och till ca 7 000 deltidsstuderande på eftergymnasial nivå, vilket innebär

9 % respektive 2 % av alla som fått studiemedel. Svux och svuxa för

deltidsstudier beviljades till ca 5 000 studerande, vilket utgör 12 % av

alla som fått dessa stöd. På den gymnasiala nivån är det främst i komvux

som deltidsstudier bedrivs. Inom högskoleområdet är det främst

fristående kurser som kan vara upplagda på halvfart.

Deltidsstudier är vanligast bland kvinnor. Av alla som beviljats

studiemedel i eftergymnasial utbildning var andelen kvinnor 57 % medan

de utgjorde 73 % av alla som beviljats deltidsstudiestöd. Av alla som

beviljats studiemedel, svux och svuxa för studier på grundskole- och

gymnasienivå utgjorde kvinnorna 63 %, medan de av alla som beviljats

deltidsstudiestöd utgjorde 79 %.

Deltidsstudier i det nya systemet

Regeringens förslag: Studiemedel skall få lämnas för deltidsstudier som

omfattar minst halvtid. Studiemedel till deltidsstuderande skall knytas till

studieomfattning på halvfart eller trekvartsfart.

Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Ett fåtal remissorgan har berört frågan, bl.a.

Sveriges Förenade Studentkårer (SFS) och Centrala studiestödsnämden

(CSN) som tillstyrker förslaget.

Skälen för regeringens förslag: Det är angeläget att behålla

möjligheterna till studiestöd för deltidsstuderande. Därmed skapas

förutsättningar för en anpassning till flexiblare utbildningsformer,

exempelvis vid distansstudier som är under stark utveckling. Inte minst

är det viktigt att förvärvsarbetande kan välja en lägre studietakt än heltid.

I komvux är kursomfattningen uttryckt i poäng. Diskussion har ibland

förts om att studiestödet i dessa fall skulle relateras till den exakta

studieomfattning som varje kombination av kurser ger. I praktiken är en

sådan praxis inte rimlig mot bakgrund av de jämförelsevis många byten

av kurser och studieavbrott som förekommer. Fribeloppsgränser och

reduceringsregler påverkas dessutom av studieomfattningen. En viss

schablonisering måste därför användas. Studiestödsutredningens förslag,

att studiestödet till deltidsstuderande skall knytas till studieomfattning på

halvfart eller trekvartsfart bör enligt regeringens mening genomföras.

Därmed kan också andra skolformer än komvux lättare komma in i

systemet. I betänkandet Flexibel utbildning på distans (SOU 1998:84)

förutsätter Distansutbildningskommittén (DUKOM) att distansstudier till

stor del kommer att bedrivas på fritid. Uppgår studierna till minst

halvtidsomfattning bör studiestöd kunna lämnas. Kommittén pekar på

behovet av aktivitetskontroll.

Regeringen anser att studiemedel skall lämnas med hälften av beloppet

för heltidsstudier när studiernas omfattning uppgår till minst halvtid men

mindre än 75 % av heltid och med tre fjärdedelar av beloppet för

heltidsstudier om studierna omfattar minst 75 % av heltid men inte

uppgår till heltid. Det innebär för studerande i komvux en oförändrad

situation jämfört med nuläget utom att omfattningen 90 % av heltid

mönstras ut. Beräkning av beloppet skall liksom vid heltidsstudier göras

per vecka.

Inkomstprövning vid deltidsstudier tas upp under avsnitt 6.6.3.

6.5 Studiestödsberättigande utbildningar

Bakgrund

För närvarande kan studiestöd lämnas till studerande vid de läroanstalter

och utbildningar som bestäms av regeringen eller den myndighet som

regeringen bestämmer. I en bilaga till studiestödsförordningen

(1973:418) finns en förteckning över de läroanstalter och utbildningar

som berättigar till studiestöd. I bilagan ingår endast läroanstalter och

utbildningar som är statliga, statsunderstödda, ställda under statlig tillsyn

eller har fått regeringens tillstånd att utfärda viss examen eller i övrigt av

regeringen erkänts som högskolemässiga. Bilagan består av två delar.

Mycket förenklat kan man säga att avdelning A upptar utbildningar på

gymnasienivå med studiehjälp som huvudsakligt stöd. Möjlighet till

studiemedel, svux och svuxa finns. Avdelning B upptar i princip

utbildningar på eftergymnasial nivå inklusive universitet och högskolor,

med studiemedel som huvudsakligt stöd. Beslut om rätt till studiestöd

fattas i enskilda fall normalt på grundval av underlag som inhämtas från

Högskoleverket resp. Statens skolverk.

Allmänna kvalitetskrav och beslutsordning

Regeringens förslag: Studiestöd skall som hittills lämnas till studerande

vid de läroanstalter och utbildningar i Sverige som bestäms av regeringen

eller den myndighet som regeringen bestämmer.

Regeringens bedömning: Beslut om rätt till studiestöd bör fattas inom

ramen för budgetprocessen. Kraven på utbildningen för rätt till studiestöd

bör tydliggöras. Det bör åligga Högskoleverket och Statens skolverk att

lämna underlag för regeringens beslut.

Skälen för regeringens förslag och bedömning: Antalet

studiestödsberättigande utbildningar har under de senaste åren ökat. En

fortsatt utbyggnad av universitet och högskolor med fler

utbildningsplatser är planerad samtidigt som satsningen på

vuxenutbildningen fortsätter. Flera enskilda utbildningsanordnare har

också vuxit fram. Det växande utbildningsväsendet samt möjligheten för

vissa utbildningar att undantas från skyldigheten att betala

mervärdesskatt (prop. 1996/97:10, bet. 1996/97:SkU6, rskr. 1996/97:69)

har medfört ett tilltagande antal ansökningar inte bara med begäran om

rätt till studiestöd för de studerande utan även om att utbildningen skall

ställas under statlig tillsyn.

Regeringen har i propositionen Vissa skolfrågor m.m. (prop.

1998/99:110) i anslutning till förslag om det statliga stödet till

kompletterande utbildningar aviserat sin avsikt att återkomma med

förslag till beslutsordning för studiestödet.

Att besluta vilka utbildningar som skall vara studiestödsberättigande är

en viktig utbildningspolitisk uppgift som har stor ekonomisk betydelse.

Bl.a. är det av betydelse vilken nivå som utbildningen skall anses ligga

på. Av beslutet följer rätt till bidrag, antal terminer med studiestöd,

möjlighet till avskrivning av lån för gymnasiestudier m.m. Vägande skäl

talar därför för att det även i fortsättningen skall ankomma på regeringen

att bestämma vilka utbildningar som skall ge rätt till studiestöd.

Beslut om studiestöd leder alltid till kostnader för staten.

Beslutsrutinerna är dock inte helt utformade med beaktande av det nu

gällande budgetsystemet, varför regeringens möjligheter att göra en

budgetmässig prövning är otillräckliga. Regeringen anser att beredningen

av dessa ärenden därför måste förbättras. Rutinen bör vara att ett samlat

beredningsunderlag i fråga om förändringar tas fram en gång årligen av

berörda myndigheter. Ett samlat förslag till förändringar bör lämnas i

anslutning till det årliga budgetarbetet och med utgångspunkt i de

riktlinjer som regeringen meddelar. Myndigheternas bedömningar utgör

sedan underlag för regeringens prövning av rätten till studiestöd.

För att nya utbildningar skall kunna bli studiestödsberättigande skall

utbildningens och undervisningens kvalitet granskas i enlighet med de

krav som ställs för utbildningar på respektive nivå. Bestämmelser om

detta finns främst i lagen (1993:792) om tillstånd att utfärda vissa

examina respektive förordningen (1996:1206) om fristående skolor. I

prövningen bör vidare beaktas vilket behov som finns av utbildningen

och utbildningens nationella värde. En förutsättning för att studiestöd

skall kunna lämnas bör också vara att elevavgifter som förekommer vid

t.ex. kompletterandeskolor kan betraktas som skäliga.

Utgångspunkten skall vara att frågan om en ny utbildning skall ge rätt

till studiestöd skall bedömas i förhållande till befintliga ekonomiska

ramar. Möjligheten att utöka antalet studiestödsberättigande

utbildningsplatser får således på sedvanligt sätt prövas i budgetprocessen.

Rätten till studiestöd för en viss utbildning skall kunna begränsas till att

avse en bestämd tid.

Kvalitetskontroll måste ske fortlöpande av de aktuella utbildningarna

inom ramen för respektive myndighets tillsynsfunktion. Samhällets

möjlighet till insyn i verksamheten genom tillsyn eller annan uppföljning

är viktig.

Gränsdragningen till studiehjälpen

Enligt nuvarande regler lämnas studiehjälp (för närvarande 750

kr/månad) längst t.o.m. det första kalenderhalvår det år eleven fyller 20

år. En elev som efter 20 års ålder går på en gymnasial utbildning kan få

studiemedel. En studerande i högskolan kan få studiemedel även före 20

års ålder. Dagens regler innebär alltså att studerande som är under 20 år

och har fullgjort en treårig gymnasieutbildning kan få olika studiestöd

vid fortsatta studier, i vart fall under ett par terminer upp till 20 års ålder.

Utbildningens karaktär högskolemässig/eftergymnasial eller

gymnasial/motsvarande avgör vilket studiestöd som kan lämnas.

Regeringens förslag: Den nuvarande 20-årsgränsen skall gälla som

skiljelinje för rätt till studiehjälp resp. studiemedel, om inte annat följer

av bestämmelser som regeringen får meddela.

Regeringens bedömning: Gränsdragningen mellan studiehjälp och

studiemedel bör göras så att främst sådana utbildningar som fordrar att de

studerande för att antas till utbildningen har ett slutbetyg från en treårig

utbildning i gymnasieskolan eller motsvarande utbildning skall berättiga

till studiemedel oavsett ålder.

Utredningens förslag: Utredningens förslag överensstämmer i princip

med regeringens.

Remissinstanserna: Utredningens förslag i denna del har berörts i ett

fåtal remissyttranden. CSN och vissa kommuner, som t.ex. Bollnäs,

Östersund och Skellefteå, är positiva till förslaget.

Skälen för regeringens förslag och bedömning:

Studiestödsutredningen har föreslagit en något förändrad gränsdragning

för rätt till studiehjälp resp. studiemedel. Enligt utredningen bör

principen vara att studiehjälp lämnas fram till dess att ungdomar får

gymnasiekompetens. Den som därefter fortsätter studier i en

påbyggnadsutbildning skall kunna få studiemedel oberoende av om han

eller hon är under 20 år.

Regeringen anser i likhet med utredningen att studiestödet skall

anpassas till utvecklingen inom utbildningsområdet. Studiemedel skall

därför kunna lämnas utan nedre åldersgräns vid påbyggnadsutbildning.

Därmed avses främst sådan utbildning där det för antagning fordras

slutbetyg från en treårig utbildning i gymnasieskolan eller motsvarande

utbildning och att påbyggnadsutbildningen bygger vidare på dessa

kunskaper. Det kan emellertid också finnas skäl för att även andra

utbildningar nivåmässigt är av sådan karaktär att de bör hänföras till

påbyggnadsutbildningar. I övrigt bör den nu gällande 20-årsgränsen för

gränsdragning mellan studiehjälp och studiemedel behållas. Det bör

ankomma på regeringen att utfärda de närmare reglerna om

gränsdragningen.

Den nuvarande indelningen i bilagan till studiestödsförordningen

bygger huvudsakligen på en tudelning mellan gymnasiala och

eftergymnasiala utbildningar. Regeringens avsikt är att skapa en mer

ändamålsenlig indelning som klarare skiljer utbildningar på gymnasial

nivå från utbildning som utgör en påbyggnad till gymnasieskolan och

från högskoleutbildning eller annan utbildning på eftergymnasial nivå.

6.6 Inkomstprövning

I dagens studiemedelssystem är rätten till stöd beroende av den

studerandes inkomst. Stödet minskas om inkomsten överstiger det s.k.

fribeloppet under ett kalenderhalvår. För heltidsstuderande är fribeloppet

högre för höstterminen än för vårterminen på grund av att den större

delen av sommarinkomsterna antas falla på andra kalenderhalvåret.

Fribeloppet varierar också med hänsyn till den tid studierna pågår.

Beloppet är högre om t.ex. studierna pågår i två månader jämfört med en

hel termin. Fribeloppen följer förändringar i prisbasbeloppet.

I svux/svuxa-systemen sker ingen prövning mot den studerandes

inkomst. Reducering kan dock göras för den som har pension, livränta

eller annan liknande ersättning.

Med inkomst avses sammanlagd inkomst av tjänst, näringsverksamhet

och kapital enligt taxeringen för kalenderåret. Det innebär att inkomst i

form av t.ex. räntor, sjukpenning och pension påverkar studiemedlen på

samma sätt som inkomst av förvärvsarbete. Den i ansökan uppgivna

inkomsten kontrolleras i efterhand mot taxeringen.

Inkomstprövningen i studiemedelssystemet har alltid varit föremål för

debatt. Krav har ställts om att fribeloppet bör höjas eller att prövningen

avskaffas i sin helhet. Kostnaderna över budget för att avskaffa

inkomstprövningen är emellertid stora. Studiestödsutredningen har

beräknat kostnaderna till ca 500 miljoner kr vid nuvarande bidragsnivå

och till ca 1 miljard kr om bidragen höjs till den nivå som utredningen

föreslår.

6.6.1 Fribelopp och reduceringstakt vid heltidsstudier under ett

niomånaders studieår

Regeringens förslag: Fullt studiemedel skall få lämnas bara om den

studerandes inkomst under ett kalenderhalvår inte är högre än ett visst

belopp (fribelopp). Fribeloppet skall vid heltidsstudier uppgå till 6,25 %

av prisbasbeloppet per vecka. Det innebär att det nuvarande fribeloppet

för nio månaders studier höjs från 150 till 250 % av prisbasbeloppet.

Studiemedlen skall vid heltidsstudier minskas med 50 % av den inkomst

som överstiger fribeloppet.

Utredningens förslag: Utredningen menar att det finns motiv för en

höjd fribeloppsgräns bl.a. med tanke på den stora grupp vuxenstuderande

som kommer att ingå i det nya samordnade systemet. Vid den prioritering

som gjordes mellan olika förändringsbehov stannade man dock för att

inte lägga ett sådant förslag. Utredningen föreslår däremot att för den

som studerar under ett helt kalenderår skall prövningen göras mot hela

årsinkomsten. När det gäller reduceringstakten anser utredningen att den

måste öka till 60 % av överskjutande inkomst med hänsyn till förslaget

om höjda bidrag. En reducering mot i första hand bidragsdelen avvisas

med hänsyn till de kraftiga marginaleffekter som sådana regler skulle

medföra.

Remissinstanserna: Flera remissinstanser anser att fribeloppet bör

höjas och att reduceringstakten inte bör öka. Sveriges Förenade

Studentkårer (SFS) anser att inkomstprövningen bör avskaffas helt.

Förslaget att inkomstprövningen i vissa fall skall göras för hela

kalenderåret tillstyrks överlag.

Skälen för regeringens förslag: Fribeloppet för nio månaders

heltidsstudier är 150 % av prisbasbeloppet eller 54 600 kr under år 1999

(vårterminen 23 660 kr, höstterminen 30 940 kr). Är inkomsten högre än

fribeloppet reduceras studiemedlen med 50 % av överskjutande inkomst.

Bakgrunden till de nuvarande reglerna har beskrivits under avsnitt 4.

Önskemålen om en höjning av fribeloppet återkommer ständigt. De

studerande menar att de bör få förvärvsarbeta i större utsträckning utan

att studiemedlen reduceras. Många ser detta som en möjlighet att minska

sin skuldsättning. För andra kan den ekonomiska situationen under

studietiden förbättras. Regeringen anser att de studerande bör ges ökade

möjligheter att genom eget arbete öka sin levnadsstandard under

studietiden eller alternativt kunna begränsa sin skuldsättning. Den

nuvarande positiva utvecklingen på arbetsmarknaden kan medföra att allt

fler har möjligheter att kombinera studier och arbete. Detta är särskilt

betydelsefullt för gruppen vuxenstuderande. För dem som i dagens

system beviljas svux eller svuxa förekommer ingen prövning mot egen

inkomst. Men även studiemedelssystemet omfattar en stor grupp

vuxenstuderande som kan vara i stort behov av inkomster utöver vad

studiemedlen ger. Inkomstfördelningen för studerande under inkomståret

1997 framgår av figur 2 i bilaga 1.

Fribeloppet för ett niomånaders studieår föreslås höjas från 150 till

250 % av prisbasbeloppet. Det innebär att inkomsten under året kan öka

från 54 600 till 91 000 kr i 1999 års prisbasbelopp. Om inkomsten under

tre sommarmånader antas uppgå till 45 000 kr kan den studerande

därutöver under resterande nio studiemånader tjäna i genomsnitt 5 000 kr

per månad utan att studiemedlen reduceras. Sammantaget med

totalbeloppet i studiemedel kommer därmed den disponibla inkomsten att

motsvara en bruttoinkomst på ca 183 000 kr eller i genomsnitt ca 15 300

kr under 12 månader. Någon ändring av nuvarande inkomstbegrepp

föreslås inte.

Enligt nuvarande bestämmelser är det möjligt för regeringen att

förordna att den studerandes inkomst skall beaktas i annan utsträckning

än som följer av huvudreglerna. Inom ramen för ett sådant bemyndigande

bör det vara möjligt för regeringen att förordna om undantag från

huvudreglerna om det finns särskilda skäl. Det kan gälla situationer då

reglerna kan ge orimliga konsekvenser, t.ex. i vissa fall när

bruttoinkomsten hänför sig till egen rörelse.

Studiestödsutredningens förslag om att inkomstprövningen i vissa fall

skall grunda sig på hela kalenderårets inkomst har tillstyrkts av flera

remissinstanser. Anledningen till förslaget är att det kan vara svårt att

förutse om en inkomst kommer att falla på första eller andra

kalenderhalvåret. Det kan t.ex. förekomma att en under juni intjänad lön

utbetalas i juli vilket medför att den räknas in i fribeloppet för

hösthalvåret. En sådan regeländring medför emellertid ökade kostnader.

En viss administrativ förenkling uppstår, men även olägenheter, främst

genom att höstterminen i högskolan till en del ingår i januari månad. En

nackdel är också att förbättringen bara skulle komma de studerande till

godo som studerar båda terminerna under ett kalenderår. Genom den

höjning av fribeloppet som nu föreslås anser regeringen att uppdelningen

av fribeloppet på kalenderhalvår får mindre betydelse.

De nuvarande reglerna om inkomstprövning för varje kalenderhalvår

skall alltså gälla även fortsättningsvis. Däremot blir det möjligt att

avskaffa reglerna om olika fribelopp för höst- respektive vårhalvår. Som

beskrivs längre fram bör fribeloppet variera beroende på

utbildningstidens längd under halvåret. Höstterminen är normalt kortare

än vårterminen. Därmed blir fribeloppet för höstterminen högre.

Undantag utgör utbildningar, där höstterminen pågår ett par veckor in i

januari påföljande år, vilket är förhållandet för flertalet utbildningar

universitet och högskolor. Höstterminen bör i sådana fall när det gäller

prövningen mot inkomst omfatta den tid som faller på respektive halvår.

För högskolestuderande är det i sak samma innehåll som i nuvarande

regler.

Reducering av studiemedel

Enligt nuvarande regler reduceras studiemedel med 50 % av den inkomst

som överstiger fribeloppet för kalenderhalvåret. Någon ändring i detta

avseende föreslås inte såvitt gäller heltidsstuderande. Följande bild

illustrerar förändringen av fribeloppet och hur reduceringen av

totalbelopp och bidrag sker enligt nuvarande och föreslagna regler.

Jämförelse mellan nuvarande och föreslaget fribelopp

Reduceringen av studiemedel sker proportionellt mot bidrag och lån.

Bilden visar att både bidrag och lån vid föreslagen bidragshöjning tar slut

vid sidoinkomster på 220 000 kr jämfört med nuvarande 180 000 kr.

Detta gäller oavsett bidragsnivå. I tabell 2 i bilaga 1 framgår

bidragsbelopp vid olika sidoinkomster.

Regler om prövning mot inkomst för deltidsstuderande behandlas

under avsnitt 6.6.3.

6.6.2 Fribelopp vid heltidsstudier under kortare eller längre

studietid än 20 veckor

Regeringens förslag: Fribeloppet för 20 veckor skall öka med 6,25 % av

prisbasbeloppet för varje vecka som utbildningstiden är kortare än 20

veckor. På motsvarande sätt skall fribeloppet minskas för varje vecka

som utbildningen är längre än 20 veckor.

Utredningens förslag: Utredningen föreslår att fribeloppets andel av

basbeloppet under ett kalenderhalvår ökar eller minskar med 3,75 % efter

utbildningsveckornas antal i förhållande till standardtiden 20 veckor.

Remissinstanserna: Av remissinstanserna är det bara CSN som har

lämnat synpunkter på förslaget. Nämnden anser att procentandelen per

vecka bör vara högre.

Skälen för regeringens förslag: För närvarande är fribeloppen vid

korttidsstudier bestämda som en andel av prisbasbeloppet beroende på

det antal 15-dagarsperioder som studierna omfattar. Totalt finns i

studiestödslagen 23 olika fribelopp. Reglerna är svårförståeliga och bör

förenklas.

I det föregående föreslås att studiestödet skall beräknas per vecka. Det

är som studiestödsutredningen föreslår lämpligt att fribeloppen vid olika

studietider konstrueras på liknande sätt. Fribeloppets storlek bör alltså

anpassas till det antal veckor som utbildningen omfattar under respektive

kalenderhalvår. Ju kortare studietiden är desto större bör utrymmet vara

för inkomster under resterande del av kalenderhalvåret. Fribeloppet för

ett normalt studieår, 250 % av prisbasbeloppet, blir fördelat på 40 veckor

6,25 % per vecka. En lämplig förändringsfaktor för fribeloppet uppåt

eller nedåt är 6,25 % av prisbasbeloppet. Därmed kommer, relativt sett,

möjligheten till sidoinkomst att bli ungefär densamma oavsett

studietidens längd. Detta är angeläget bl.a. med hänsyn till att andelen

studerande som deltar i kortare utbildningar kommer att öka i det nya

samordnade systemet. Den som exempelvis går en 10-veckors kurs (ca 2

månader) får ha en inkomst på ca 68 250 kr under kalenderhalvåret innan

reduceringen av stödet börjar (1999 års prisbasbelopp). Fribeloppet per

studievecka redovisas i tabell 1 i bilaga 1.

6.6.3 Fribelopp och reduceringstakt vid deltidsstudier

Enligt nuvarande regler är fribeloppet under nio månader 290 % av

prisbasbeloppet eller ca 105 500 kr för den som studerar på minst halvtid.

Fribeloppet ökar när studietiden är kortare. Reduceringstakten är

densamma som för heltidsstuderande, nämligen 50 % av inkomst som

överstiger fribeloppet.

Regeringens förslag: För deltidsstuderande skall följande fribelopp

gälla. Vid studier på minst 75 % av heltid men mindre än heltid under 20

veckor skall fribeloppet uppgå till 156,25 % av prisbasbeloppet. Vid

studier på minst 50 % av heltid men mindre än 75 % av heltid under 20

veckor skall fribeloppet uppgå till 187,5 % av prisbasbeloppet.

När deltidsstudier pågår under kortare eller längre tid än 20 veckor

skall fribelopp som anges i första stycket öka eller minska i förhållande

till studietidens längd.

Studiemedlen skall vid deltidsstudier minskas med 50 % av den

inkomst som överstiger fribeloppet.

Utredningens förslag: Utredningen föreslår att fribeloppet skall vara

detsamma för deltidsstuderande som för heltidsstuderande. Reduceringen

av studiemedlen skall dock vara hälften så stor för den som studerar på

halvfart och tre fjärdedels så stor för den som har 75 % studieomfattning.

Motivet för detta är att studiemedlen för den som studerar på t.ex. halvtid

alltid skall utgöra hälften av studiemedel för heltid.

Remissinstanserna: Sveriges Förenade Studentkårer (SFS) menar att

någon prövning mot inkomst inte bör ske. Centrala studiestödsnämnden

(CSN) finner utredningens förslag ofördelaktigt för deltidsstuderande.

Nämnden anser att reglerna om fribelopp bör utformas så att samma

studieomfattning under ett kalenderhalvår skall ge samma

studiemedelsbelopp oavsett om studierna bedrivs på heltid eller deltid.

Skälen för regeringens förslag: Under avsnitten 6.6.1 och 6.6.2

föreslås en höjning av fribeloppet för heltidsstuderande som ger

möjlighet till ökade inkomster utan att studiemedlen reduceras. En

motsvarande ökning av inkomsten bör gälla för den som studerar på

deltid. Utgångspunkten bör vara att fribeloppet för 40 veckors studier på

halvfart skall vara lika stort som 20 veckors studier på heltid. Det innebär

att för studier på halvtid under 40 veckor bör fribeloppet uppgå till

136 500 kr eller 187,5 % av prisbasbeloppet år 1999. På motsvarande sätt

bör fribeloppet för studier på 75 % av heltid under 40 veckor uppgå till

113 750 kr eller 156,25 % av prisbasbeloppet.

För den som har inkomster över fribeloppen skall studiemedlen liksom

vid heltid reduceras med 50 % av överskjutande inkomst.

6.6.4 Reducering av studiemedel på grund av fria skolmåltider

och fria läromedel

Regeringens förslag: Nuvarande bestämmelser om reducering av

studiemedel för den som har fria skolmåltider eller fria läromedel skall

tas bort.

Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens.

Remissinstanserna: Det fåtal instanser som yttrat sig är positiva till

förslaget.

Skälen för regeringens förslag: Enligt nuvarande regler skall

studiemedlen minskas om en studerande har fria skolmåltider eller fria

läromedel. Detsamma gäller om den studerande får skolmåltider eller

läromedel till subventionerat pris. Reducering sker med ett för varje år

bestämt belopp (under år 1999 med 284 kr per månad för fria läromedel

och med 524 kr för fri skollunch). Motsvarande regler finns inte i någon

annan studiestödsform. Antalet som får minskade studiemedel på grund

av denna anledning är mycket litet och minskar desssutom för varje år.

De nuvarande reglerna innebär att den som har fri skollunch får en

reducering, medan den som bor kvar i föräldrahemmet till låga kostnader

för mat och husrum inte får någon motsvarande minskning.

Utgångspunkterna för det nya systemet är att studiestödet inte skall

differentieras på grund av familjesituation eller varierande

levnadsomkostnader. Regeringen föreslår därför att den nämnda regeln

tas bort i det nya systemet (4 kap. 22 § tredje stycket 1973 års lag).

Arbetet med inhämtande av uppgifter från skolorna upphör därmed och

systemen och informationen till de studerande förenklas.

7 Lån och återbetalning

7.1 Inledning

Den ökning av studiemedlens bidragsdel som föreslås i denna

proposition innebär att skuldsättningen minskar. Följande tabell visar

förändringen vid 3, 4 och 5 års studier när fullt lån har utnyttjas under

hela studietiden.

Studieskuld vid återbetalningens början, med nuvarande respektive höjd

bidragsdel, fördelat efter studietid.

Antaganden: Studierna påbörjas i januari. Uppräkning sker med 2 procent per år.

Låneräntan är 4 procent. Återbetalningen startar ett år efter senaste period.

För tid då det högre bidraget lämnas blir skuldsättningen låg.

Av tabell 3 i bilaga 1 framgår studieskulden vid studiernas slut med

föreslagna bidragsandelar för olika kombinationer av studier.

Den minskning av skuldsättningen som bidragshöjningen innebär

räcker emellertid inte för att åstadkomma ett långsiktigt hållbart

lånesystem. Förändringar måste också ske i låne- och

återbetalningsvillkoren. Behoven av förändringar har tagits upp mer

ingående i avsnitt 4.

Under år 1998 betalades studiebidrag ut till nära 300 000 studerande i

högskolor och annan eftergymnasial utbildning. Av dessa begärde 80 %

eller drygt 240 000 studerande att få studielån. Av alla studerande som

fått studiemedlens bidragsdel för studier på grundskole- och

gymnasieskolenivå utnyttjade 74 % också lånemöjligheten. Motsvarande

andel för dem som hade svux och svuxa var 55 %. Det totala antalet

låntagare i 1989 års lånesystem var i januari 1999 ca 760 000. De totala

fordringarna på låntagarna uppgick till 83 miljarder kr. Utgifterna för

räntor över budget är för år 1999 beräknade till 4,3 miljarder kr, varav ca

3 miljarder kr avser räntor som påförts låntagarna men som ännu inte är

betalda.

Ur statsfinasiell synvinkel leder de nuvarande villkoren på sikt till

obalans i systemet i form av stora avskrivningar. Simuleringar som gjorts

inom regeringskansliet visar detta. Utfallet av beräkningarna är givetvis

beroende av antaganden om ränteutveckling, inflation m.m.

Skattning av långsiktiga årliga avskrivningskostnader i nuvärde

År Avskrivningar, mdkr Antaganden

2000 0,1 Årlig tillväxt 2 %

2020 0,9 Årlig inflation 2 %

2030 4,3 Ränta 4 %

2040 6,7

2050 5,6

Det är nödvändigt med en omläggning av det nuvarande lånesystemet.

De förslag som läggs i det följande syftar till att åstadkomma ett system

som är långsiktigt stabilt. Det principiella målet att alla skall hinna betala

tillbaka sina lån ligger till grund för utformningen av de nya villkoren.

Den enskildes ansvar för upptagna lån bör vara tydliga. Konsekvenserna

av lånegivning och låneutnyttjande skall kunna överblickas. Liksom

hittills bör trygghetsregler finnas inbyggda i systemet som innebär att

låntagaren inte belastas över sin förmåga.

7.2 Återbetalningen i det nya systemet

7.2.1 Huvudreglerna

Regeringens förslag: Ett annuitetsliknande system skall införas för

återbetalning av studielån. Återbetalning skall ske med ett årsbelopp som

varje kalenderår baseras på skuldens storlek, räntan för året, det antal år

som återbetalningen beräknas pågå samt med beaktande av att

årsbeloppet under återbetalningstiden skall räknas upp med 2 % vid

oförändrad ränta. I förhållande till det första årets årsbelopp skall alltså

årsbeloppet öka med 2 % varje år vid oförändrad ränta. Förändras räntan

skall en omräkning av årsbeloppet göras för den återstående tiden.

Återbetalningstiden skall normalt vara 25 år eller det lägre antal år som

återstår till dess låntagaren fyller 60 år. För den som vid 60 års ålder inte

har fullgjort återbetalningen skall tiden sträckas ut, dock längst till och

med utgången av det år då låntagaren fyller 67 år. Återbetalningen skall

på samma sätt som i nuvarande system börja kalenderåret efter det att sex

månader gått sedan den senaste period då studiestöd lämnats.

Utredningens förslag: Utredningen föreslår en uppräkning av

årsbeloppet med 3 % vid oförändrad ränta. I övrigt överensstämmer

utredningens förslag i huvudsak med regeringens.

Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser stöder en åtstramning av

återbetalningssystemet och är positiva till den föreslagna konstruktionen

med ett modifierat annuitetslånesystem. I något yttrande förespråkas

införande av ett traditionellt annuitetslånesystem i stället för ett

modifierat system. Från några håll redovisas farhågor för att

återbetalningen kommer att bli betungande. En återbetalningstid på 30 år

har aktualiserats i ett par yttranden. Några få instanser har uttalat sig för

att nuvarande inkomstrelaterade system bör vara kvar.

Skälen för regeringens förslag: Det är nödvändigt att det finns ett

samband mellan lånets storlek och kravet på återbetalning i det nya

systemet. Detta samband uppnås genom att tidsgränser sätts för lånens

löptid. Studiestödsutredningens förslag om att återbetalning av studielån i

normalfallet skall få ta högst 25 år eller antalet år till dess låntagaren

fyller 60 år bör därför genomföras. Även förslaget med en

annuitetsliknande återbetalning, som innebär att varje årsbelopp räknas

upp med en viss procentsats vid oförändrad ränta, bör genomföras.

Denna procentsats, som bör ligga i linje med regeringens inflationsmål,

skall vara 2 %. Därmed uppnås den effekten att återbetalningen i något

mindre utsträckning än utredningen föreslår skjuts på framtiden.

Genom konstruktionen med en uppräkningsprocent blir

återbetalningskravet lägre under den första delen av återbetalningstiden

jämfört med vad som gäller i ett traditionellt annuitetslån för att sedan

öka jämförelsevis långsamt. Önskemålen om något lindrigare

återbetalningskrav strax efter avslutade studier kan därmed tillgodoses.

Principen illustreras av följande figur.

Formel för beräkning av årsbelopp

-------------

n = antal år som återbetalning sker

Åt = årsbeloppet år t, varvid t går från 1 till n

L = lånebeloppet vid början av år 1

r = låneräntan dividerad med 100

p = årlig procentuell ökning av återbetalningen dividerad med 100

Återbetalningen det första året blir beroende av skuldens storlek,

aktuell ränta, det antal år som återbetalningen skall pågå samt den

nämnda 2 %-regeln. Varje år räknas sedan det föregående årets årsbelopp

upp med 2 % om räntan är oförändrad. Förändras räntan påverkas

kostnaden för hela den resterande skulden och därmed också

återbetalningen för det kommande året. På grund av en ränteförändring

kan alltså ökningen av det föregående årets årsbelopp bli något högre

eller lägre än 2 %. I utredningsförslaget kallas reglerna för ett modifierat

annuitetssystem. Det bör också kunna vara en lämplig benämning i

dagligt tal.

Återbetalningstiden skall i normalfallet vara 25 år eller det antal år som

återstår till dess låntagaren fyller 60 år. Det innebär att 25 år blir den

normala återbetalningstiden för den som är under 36 år. Den som är över

36 år får kortare återbetalningstid än 25 år. Önskemålen om en längre

återbetalningstid än 25 år, t.ex. 30 år, skulle få betydelse enbart för

låntagare som är under 30 år vid återbetalningens början. För dem som är

36 år och däröver skulle återbetalningstiden fortfarande vara kortare än

25 år om skulden skall vara slutbetald vid 60 års ålder.

Är skulden inte slutbetald vid utgången av det år då låntagaren fyller

60 år skall återbetalningen fortgå tills så sker eller längst t.o.m. utgången

av det år då låntagaren fyller 67 år. Frågan om avskrivning behandlas i

avsnitt 7.7.

Nuvarande och föreslagna regler jämförande exempel

Exempel på återbetalning av studielån för 4 års högskolestudier enligt nuvarande

inkomstrelaterat och nytt återbetalningssystem.

Antaganden: Återbetalningen startar i januari det år låntagaren fyller 30 år.

Ingångslön

15 000 kr per månad. Löneutveckling 2 % per år. Låneränta 4 % per år.

Återbetalningsstart

I 1989 års lånesystem gäller att återbetalningen skall börja i och med det

kalenderår som följer när sex månader har gått efter den senaste

tidsperiod då låntagaren fått studiestöd. Någon ändring i dessa regler

föreslås inte ske.

Förtida återbetalning

Vid förtida återbetalning som minskar skulden kan en omräkning göras

av årsbeloppet för de efterföljande åren enligt huvudreglerna om det

inbetalda beloppet inte är litet.

7.2.2 Återbetalning av små lånebelopp

Regeringens förslag: Små lånebelopp skall betalas tillbaka på kortare tid

än 25 år. Om årsbeloppet år 1 är lägre än 15 % av prisbasbeloppet skall

återbetalningstiden förkortas genom att årsbeloppet för detta år bestäms

till 15 % av prisbasbeloppet.

Utredningens förslag: Utredningen föreslår att för mindre lån skall

annuiteten det första året utgöra 10 % av basbeloppet.

Remissinstanserna: Centrala studiestödsnämnden (CSN) tillstyrker

förslaget. I övrigt har frågan inte berörts.

Skälen för regeringens förslag: Återbetalningstiden skall i det nya

systemet normalt vara 25 år. När det gäller mindre lån bör dock

återbetalningstiden vara kortare. Den som t.ex. har tagit lån för ett års

studier, för närvarande ca 46 000 kr, vill sannolikt klara av

återbetalningen på kortare tid än 25 år. Utredningen föreslår att

återbetalningstiden i sådana fall skall avpassas så att annuiteten under det

första året är minst 10 % av basbeloppet. En sådan princip skulle

emellertid innebära liberalare krav för låntagare med små lån jämfört

med dagens system. Den som har en månadsinkomst på 12 000 kr per

månad skall enligt nuvarande regler betala 5 760 kr under året. Ett

årsbelopp motsvarande 10 % av prisbasbeloppet utgör 3 640 kr under år

1999. Rimligt är i stället att återbetalningstiden baseras på ett årsbelopp

som motsvarar 15 % av prisbasbeloppet, vilket i det nämnda exemplet

innebär 5 460 kr per år eller 450 kr per månad i nuvarande priser.

Därmed kommer återbetalningen att fullgöras på något kortare tid än vad

utredningen förutsatt utan att för den skull kraven i normalfallet blir

större än i dagens system. Ett lån för två års studier kommer normalt att

återbetalas på 18 år och ett lån för ett års studier på 8 år.

7.3 Trygghetsregler

7.3.1 Nedsättning av årsbelopp

Regeringens förslag: En låntagare skall efter ansökan kunna få

nedsättning av årsbeloppet så att det inte utgör mer än 5 % av inkomsten,

dock längst till och med det år då låntagaren fyller 49 år. Därefter skall

årsbeloppet kunna sättas ned till ett belopp som motsvarar 7 % av

inkomsten. Från och med 50 års ålder skall viss del av låntagarens

förmögenhet läggas till inkomsten enligt bestämmelser som regeringen

meddelar. Med inkomst skall avses det belopp som utgör summan av

inkomst av tjänst, näringsverksamhet och kapital enligt taxeringen för det

aktuella återbetalningsåret. Nedsättning skall dock endast ske om

årsbeloppet minskas med mer än 3 % av prisbasbeloppet.

För den som begär nedsättning skall årsbeloppet sättas ned i avvaktan

på att taxeringen för året fastställs. Ett preliminärt årsbelopp skall tas

fram som grundar sig på uppgifter från låntagaren om beräknad inkomst

och förmögenhet för året. Det slutliga årsbeloppet skall bestämmas efter

det att taxeringen för betalningsåret fastställts. Är det slutliga årsbeloppet

högre än det preliminära beloppet skall mellanskillnaden betalas i

efterhand. Regeringen skall få föreskriva att en tilläggsavgift också skall

tas ut. Är det slutliga årsbeloppet lägre än vad som har inbetalats skall

mellanskillnaden tillgodogöras låntagaren som en minskning av den

totala skulden.

Har en låntagare under minst tre år beviljats nedsättning av årsbelopp

får en ny återbetalningstid fastställas efter ansökan av låntagaren.

Utredningens förslag: Låntagaren skall ha rätt att få årsbeloppet

nedsatt till ett belopp som motsvarar 5 % av inkomsten under tio år, dock

längst till dess att låntagaren fyller 35 år och därefter till 6 % av

inkomsten. Den del av annuiteten som inte betalas bildar en särskild

skuld. Så länge det finns en särskild skuld skall återbetalningen alltid

utgöra 5 respektive 6 % av låntagarens inkomst. Utredningen föreslår

vidare att samma inkomstbegrepp som i nuvarande lånesystem används,

nämligen sammanräknad inkomst av tjänst, näringsverksamhet och

kapital enligt senaste taxering, vilket innebär att inkomsten två år tidigare

skall ligga till grund för beslut om nedsättning.

Remissinstanserna: Några remissinstanser har ansett att det högre

årsbeloppet inte bör gälla så tidigt som vid 35 år. Tjänstemännens

Centralorganisation (TCO) anser att 5 % bör få gälla till 45 års ålder.

Centrala studiestödsnämnden (CSN) förordar ett rent

annuitetslånesystem som genomgående anknyter till skuldens storlek.

Möjligheterna till nedsättning i förhållande till inkomst medför även

om återbetalningen skärps att nuvarande problem bara delvis minskar,

anser CSN. Vid ett system med möjligheter till nedsättning förordar CSN

att den för året aktuella inkomsten skall läggas till grund för

återbetalningen. Konstruktionen med särskild skuld för obetalda

annuiteter avvisas av flertalet remissinstanser. Reglerna anses bli onödigt

krångliga.

Skälen för regeringens förslag: I det nya återbetalningssystemet skall

återbetalningen i första hand ske genom årsbelopp enligt vad som

beskrivits under avsnitt 7.2.1 Att fullgöra återbetalningen enligt en

bestämd tidsplan kan emellertid bli betungande för låntagare med

jämförelsevis låga inkomster. Det är därför nödvändigt att det finns

garantiregler i systemet som ger låntagaren möjlighet att få nedsättning

av årsbeloppet på ett sätt som tar hänsyn till låntagarens

betalningsförmåga. I sådana fall skall kravet på återbetalning relateras till

låntagarens inkomst under det aktuella återbetalningsåret. Enligt

regeringens mening bör dock reglerna få en något annorlunda utformning

än vad som följer av utredningens förslag.

I det nuvarande lånesystemet avses med inkomst den sammanlagda

inkomsten av tjänst, näringsverksamhet och kapital enligt senaste

taxering. Det innebär att det är inkomsten två år före det aktuella

avgiftsåret som ligger till grund för återbetalningen. Utredningen

föreslår, främst av administrativa skäl, att samma regler skall användas i

det nya systemet. Att återbetalningen grundas på två år gammal inkomst

innebär oftast att den fulla återbetalningen inte kommer igång förrän år 3

efter studiernas avslutande. Under tiden räknas lånet upp med ränta och

därmed också de totala kostnaderna för den enskilde och det allmänna.

Det är alltså angeläget, inte minst för låntagaren, att återbetalningen inte

skjuts upp. Regeringen anser i likhet med CSN att återbetalningen för

den som utnyttjar garantiregeln skall baseras på den för året aktuella

inkomsten. Som CSN framhåller minskas därmed också skillnaderna i

återbetalning under de första åren mellan den som betalar hela

årsbeloppet och den som utnyttjar nedsättningsregeln. Följande figur

illustrerar skuldens utveckling när återbetalning sker på grundval av

inkomst enligt senaste taxering och efter för året faktisk inkomst.

Jämförelse av återbetalning baserad på senast taxerad inkomst (nuläget)

och för året faktisk inkomst (förslag)

Återbetalning sker enligt nuvarande system, d.v.s. med 4 % av inkomst. Skulden

är

160 000 kr vid återbetalningens början. Låneräntan antas vara 4 % per år.

Årsinkomsten

under studietid för två år sedan antas vara 25 000 kr. Det första året efter

studier antas

årsinkomsten vara 105 000 kr motsvarande halva ingångslönen. Därefter är

årsinkomsten

210 000 kr, motsvarande 17 500 kr per månad, som antas öka med 2 % per år.

Av bilden framgår att återbetalningstiden förkortas med i detta

exempel 5 år när återbetalningen baseras på för året faktisk inkomst

istället för som i nuläget på senast taxerad inkomst.

Regeringen föreslår att låntagaren under vissa förhållanden skall ha rätt

till nedsättning av årsbeloppet. Utredningens förslag är att

återbetalningen skall utgöra 5 % av inkomsten under 10 år, dock längst

till 35 års ålder och därefter 6 %. Med tanke på att många börjar studera i

trettioårsåldern och att många då har kostnader på grund av

familjebildning anser regeringen att möjligheten till nedsättning till 5 %

av inkomsten skall finnas t.o.m. 49 års ålder. Ett högre

återbetalningskrav skall gälla först fr.o.m. 50 års ålder, men då motsvara

7 % av inkomsten. Med inkomst skall avses det belopp som utgör

summan av låntagarens inkomst av tjänst, näringsverksamhet och kapital

enligt taxeringen för det aktuella återbetalningsåret.

För att markera att studielån skall betalas tillbaka och ytterligare

minska risken för subventioner i lånesystemet via avskrivning skall vid

återbetalningen också låntagarens förmögenhet beaktas fr.o.m. det år då

låntagaren fyller 50 år enligt grunder som regeringen bestämmer.

Utgångspunkten bör därvid vara att en viss del av den skattepliktiga

förmögenheten skall läggas till inkomsten.

Preliminärt och slutligt årsbelopp

Låntagaren skall i särskild ordning ansöka om att få nedsättning av

årsbeloppet och ansökan kan endast avse det aktuella betalningsåret. Den

som begär nedsättning skall uppge sin för året beräknade inkomst.

Fr.o.m. 50 års ålder skall också uppgift om förmögenhet lämnas. Denna

uppgift ligger till grund för fastställande av ett preliminärt årsbelopp.

Slutligt årsbelopp fastställs efter det att taxeringen för året är klar. Ett

liknande system med preliminär och slutlig avgift finns redan för lån som

beviljats före år 1989. CSN har långvarig erfarenhet av sådana rutiner.

Även i nuvarande system görs ändring av årsbeloppet när den för året

aktuella inkomsten uppges vara väsentligt lägre än inkomsten två år

tidigare. Sådana ändringsbeslut bortfaller om aktuell inkomst tillämpas

överlag. Eventuellt resterande belopp skall betalas i efterhand. En

särskild tilläggsavgift skall därvid kunna tas ut. Syftet med avgiften är

främst att åstadkomma en drivkraft för låntagaren att uppge rätt inkomst

under betalningsåret. I det fall låntagaren betalat ett högre preliminärt

belopp än det slutliga årsbeloppet skall detta bokföras som en minskning

av skulden. Normalt torde det bli fråga om mycket små belopp.

Av främst administrativa skäl skall nedsättning beviljas endast om

minskningen av årsbeloppet uppgår till minst 3 % av prisbasbeloppet,

dvs. motsvarande 9l kr per månad i 1999 års prisbasbelopp.

Det kan antas att så många som möjligt vill fullgöra årets återbetalning

även om rätt till viss nedsättning finns. För låntagare med normala

studieskulder blir nämligen de totala utgifterna för lånet lägst möjliga när

återbetalning sker enligt den ursprungliga planen. Ett utnyttjande av

garantiregeln innebär som regel att den samlade återbetalningen blir

större. Detta åskådliggörs i bilaga 1.

Ett utnyttjande av garantiregeln innebär att en del av årets årsbelopp

kommer att vara obetald. Studiestödsutredningens förslag är att sådana

obetalda avgifter skall bokföras som en särskild skuld vid sidan av en

huvudskuld. Så länge den särskilda skulden är oreglerad skall

återbetalningen aldrig understiga 5 respektive 6 % av inkomsten.

Förslaget om den särskilda skulden har kritiserats av remissinstanserna.

Även regeringen finner att denna konstruktion medför alltför

komplicerade regler. En enklare modell är i stället att den del av

årsbeloppet som är obetald ingår i den totala skulden och medför en

omräkning för den resterande återbetalningsperioden. En fördel är också

att inkomstuppgifter bara behövs för det år då nedsättning begärs.

För den som behöver utnyttja garantiregeln under flera år kan

årsbeloppet för de efterföljande åren bli hög. För att i viss mån minska

den effekten bör det vara möjligt att efter tre års utnyttjande av

garantiregeln bestämma en ny återbetalningsplan om det är förenligt med

huvudreglerna och låntagaren begär det.

7.3.2 Hel nedsättning i vissa fall

Regeringens förslag: Hel nedsättning av årsbeloppet skall kunna ske om

inkomstregeln utnyttjas och det medför att årsbeloppet skulle understiga

5 % av prisbasbeloppet. Därutöver skall hel nedsättning kunna ske om

låntagaren påbörjar nya studier och får studiestöd under denna tid. Även i

andra fall då synnerliga skäl finns skall hel nedsättning kunna medges.

Har en låntagare fått nya lån för nya studier skall en ny återbetalningstid

kunna bestämmas efter begäran härom.

Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens.

Remissinstanserna: Förslagen har inte kommenterats.

Skälen för regeringens förslag: En del låntagare kan under vissa

perioder ha så små inkomster att det kan anses oskäligt att begära

återbetalning över huvud taget. Studiestödsutredningen föreslår att när

det årsbelopp som skall betalas understiger 5 % av prisbasbeloppet, eller

1 820 kr i 1999 års priser, skall nedsättning kunna ske till noll.

Regeringen delar denna uppfattning. Inkomsten uppgår i sådana fall till

högst ca 40 000 kr i 1999 års prisbasbelopp.

En annan sårbar grupp är de som är återbetalningsskyldiga för tidigare

tagna lån och som återupptagit studier. För dem liksom för övriga

låntagare gäller i första hand återbetalning enligt den fastställda

tidsplanen. Det är emellertid angeläget att fortsatta studier inte hindras av

krav på återbetalning. I likhet med vad som nu gäller bör det därför vara

möjligt för dem som så önskar att få helt anstånd med återbetalningen

under studieperioden. För den som återupptar studier och beviljas nytt

studielån bör dessutom en ny återbetalningstid enligt huvudreglerna

kunna bestämmas om det är möjligt och låntagaren så önskar. En

förändring av återbetalningstiden bör dock ske först om det rör sig om ett

ytterligare lånebelopp som utgör minst 50 % av prisbasbeloppet (f.n.

18 200 kr). Även i andra fall då synnerliga skäl finns bör hel nedsättning

kunna medges. Det kan gälla t.ex. den som är varaktigt beroende av

socialbidrag eller den som tillfälligt har en begränsad betalningsförmåga

på grund av oförutsedda händelser.

7.4 Upplåning och ränta

Regeringens förslag: Riksgäldskontoret (RGK) skall även i

fortsättningen svara för upplåning av medel för studielån. Regeringen

skall som hittills fastställa räntan på studielån för kommande kalenderår.

Nuvarande principer för bestämmande av räntan bör behållas.

Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens.

Remissinstanserna: Endast ett fåtal remissorgan har berört frågan. I

något fall förespråkas att lånen skall vara räntefria under studietiden.

RGK pekar på att upplåningen för studielån borde ske på mer

marknadsmässiga villkor. Kontoret anser att genom en användning av

andra räntesättningsmodeller skulle kostnaderna för lånesystemet

tydliggöras. Gentemot låntagarna kan ändå den nuvarande principen för

räntesättning behållas.

Skälen för regeringens förslag: Regeringen anser att upplåningen av

erforderliga medel för studielån även i fortsättningen skall skötas av

RGK. Den ränta som påförs låntagarna blir därmed genomsnittligt lägre

än vad som normalt går att få hos bank eller annan kreditgivare. Räntan i

nuvarande system bygger på ett ovägt genomsnitt av emissionsräntorna

på statsskuldväxlar och statsobligationer under de senaste tre åren. För

låntagaren minskas upplåningsräntan med 30 %, svarande mot rätten till

avdrag för kapitalkostnader i skattesystemet. Under år 1999 är räntan för

låntagaren 4,1 %. Det påslag på räntan med 0,01 % för RGK:s

administration som gjorts tidigare har upphört fr.o.m. år 1998. Istället tar

RGK ut en årsavgift på 100 000 kr.

De nämnda principerna har medfört att studielåneräntan under de

senaste åren sjunkit långsammare än räntan på traditionella krediter,

vilket föranlett kritik mot systemet. Avsikten med treårsmedelvärdet är

emellertid att förhindra stora räntesvängningar för låntagaren. En motsatt

effekt uppstår i ett läge med stigande räntor.

Studielåneräntan föreslås som hittills fastställas av regeringen. Även

de nuvarande prinicperna för beräkning av räntan bör tillämpas i det nya

systemet. Beslutsunderlag skall som hittills lämnas av RGK.

7.5 Effekter av förslag till nytt lånesystem

De nya studielånen skall i normala fall betalas tillbaka inom 25 år. En

stor grupp låntagare har emellertid små lån. Återbetalningen kommer då

att fullgöras på kortare tid än 25 år. De nya reglerna innebär vidare att

återbetalningen kommer igång tidigare efter studierna. Lånen i det nya

systemet kommer alltså i stor utsträckning att återbetalas snabbare än i

dagens system.

Det nya systemet innebär skärpta återbetalningskrav för flertalet

låntagare och framför allt för dem som har stora lån. För låntagare med

små och medelstora lån och som har en jämförelsevis god inkomst kan

dock den "modifierade annuiteten" bli lägre än ett 4 % belopp enligt

nuvarande regler. Många låntagare i det nya systemet torde också få en i

stort sett oförändrad belastning jämfört med nuläget.

Den samlade effekten av de nya reglerna blir att lånen i stor

utsträckning kommer att betalas tillbaka. Systemet blir också mer

förutsebart för den enskilde. Genom den snabbare återbetalningen blir de

sammantagna kostnaderna lägre för låntagaren. Också för staten minskar

kostnaderna på sikt. De förväntade avskrivningarna minskar från 4 6

miljarder kr per år till mindre än 1 miljard kr per år i nuvärde.

I det nya systemet skall den enskilde ta ett större ansvar för tagna lån.

Eftersom återbetalningen relateras till skuldens storlek ökar motivationen

för den enskilde att redan under studietiden planera sitt skuldåtagande

och söka begränsa sin skuldsättning. En förbättrad studieplanering leder

till effektivare studier och en ökad genomströmning i

utbildningssystemet.

Utformningen av trygghetsreglerna som utgår ifrån den enskildes

faktiska betalningsförmåga förväntas ge den effekten att studerande inte

skall uppleva återbetalningen så riskabel eller betungande att de avstår

från studier. Detta är angeläget för att bidra till en jämnare social

rekrytering till studier. Systemet med trygghetsregler innebär att

studielån även i fortsättningen är förmånligare för den enskilde än

vanliga banklån.

I bilaga 1 ges ett antal exempel på återbetalningssystemets funktion.

7.6 Låntagare som inte taxeras i Sverige

Regeringens förslag: Låntagare som inte är bosatta i Sverige eller som

av någon annan anledning inte taxeras för sin huvudsakliga inkomst i

Sverige skall i princip betala tillbaka studielån enligt samma regler som

övriga låntagare. Det skall ankomma på regeringen eller den myndighet

som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om hur inkomsten

skall beräknas då en sådan låntagare begär nedsättning.

Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Förslaget tillstyrks av Centrala

studiestödsnämnden (CSN).

Skälen för regeringens förslag: Enligt de nuvarande reglerna skall för

utomlands bosatta återbetalningen varje år motsvara 1/20 av den totala

skulden, dock minst 15 % av prisbasbeloppet. Dessa särregler har sin

grund i att återbetalningen för dessa låntagare inte ansetts kunna knytas

till inkomst eftersom de som regel inte taxeras i Sverige. För låntagare

som har stora lån får det till följd att den årliga återbetalningen kan bli

hög. En annan konsekvens av reglerna är att om låneskulden är över en

viss nivå (i nuläget ca 140 000 kr) och räntan är högre än 5 % kommer

lånet aldrig att slutbetalas annat än genom frivillig återbetalning.

Det förekommer att personer är bosatta i Sverige men ändå inte taxeras

här. Det kan gälla s.k. gränsgångare som är bosatta i Sverige men arbetar

och taxeras i något nordiskt grannland. Dubbelbeskattningsavtal mellan

de nordiska länderna finns men det undanröjer inte alla problem. En

annan grupp utgörs av EU-anställda som bor i Sverige men beskattas

enligt EU-regler. I det nuvarande återbetalningssystemet ställs i praktiken

inga krav på återbetalning i dessa fall eftersom

återbetalningsskyldigheten är knuten till inkomst enligt taxering.

Situationen kan vara densamma för anställda vid ambassader och i

internationella organisationer.

De nya föreslagna huvudreglerna för återbetalningen innebär att

återbetalningen för utomlands bosatta eller för i Sverige bosatta men inte

taxerade här läggs upp på samma sätt som för i Sverige taxerade

låntagare. De nuvarande problemen för denna grupp låntagare kommer

därmed att till stor del undanröjas. Reglerna om nedsättning i det nya

systemet, innebärande att årsbeloppet bestäms i förhållande till

inkomsten, kan däremot inte strikt tillämpas för utlandsboende. På

samma sätt som i nuvarande återbetalningssystem bör emellertid

nedsättning kunna medges efter särskild prövning. Regeringen eller den

myndighet som regeringen bestämmer bör få föreskriva om vad som

skall gälla för nedsättning i dessa fall. Inriktningen bör i sådana fall vara

att de som är bosatta utomlands så långt som möjligt behandlas på

samma sätt som låntagare med bosättning i Sverige.

7.7 Avskrivning

7.7.1 Avskrivning av lån för gymnasiala studier

Enligt nuvarande regler kan den som fått studiemedel i form av studielån

för studier på grundskole- och/eller gymnasieskolenivå och därefter

studerat och fått sådana lån för studier på eftergymnasial nivå under

minst tre terminer få hälften av lånet som avser de tidigare gymnasiala

studierna avskrivet. Syftet är naturligtvis att minska skuldsättningen för

vuxna som skuldsatt sig för studier på båda nivåerna. För dem som på

detta sätt får avskrivning motsvarar den sammanlagda subventionen ett

bidrag baserat på en jämförelsevis hög dagpenning i svux/svuxa-

systemen. Den lånedel som ingår i svux/svuxa-stöden ger inte rätt till

avskrivning. Under budgetåret 1998 uppgick beloppet i avskrivning av

gymnasiala lån till ca 290 miljoner kr.

 Regeringens förslag: Avskrivning skall kunna ske av lån som beviljats

för behörighetsgivande studier på grundskole- och/eller gymnasienivå. I

sådant fall skall avskrivning kunna ske med en sjättedel för varje

avslutade och godkända 40 poäng som kan ingå i en högskoleexamen,

dock högst upp t.o.m. 120 poäng.

Regeringen skall kunna förordna om möjligheter till avskrivning också

efter annan genomförd eftergymnasial yrkesutbildning.

Avskrivning får inte ske för lån under tid då det högre bidraget

lämnats.

Utredningens förslag: Studiestödsutredningen föreslår att

möjligheterna till avskrivning av lån för gymnasiala studier avvecklas.

Anledningen till det är utredningens förslag om kraftigt höjda bidrag för

studier på grundskole- och gymnasieskolenivå.

Remissinstanserna: Utredningens förslag stöds av Centrala

studiestödsnämnden (CSN). Några få instanser, däribland

Tjänstemännens Centralorganisation (TCO), avstyrker förslaget.

Skälen för regeringens förslag: Att ta lån både för studier på

grundskolenivå och/eller för gymnasial utbildning och sedan för en

högskoleutbildning medför som regel en mycket stor skuldsättning.

Dessa studerande är som regel äldre och har därmed också kortare tid för

återbetalning. Förhoppningar om väsentligt förbättrade lönevillkor infrias

inte heller alltid. Men det är också många studerande som har en

otillräcklig särskild behörighet från gymnasieskolan, inte minst sådan

som erfordras för många naturvetenskapliga och tekniska utbildningar.

En invändning mot subventioner i form av avskrivning är att lånen då

mindre betraktas som lån och att ett ökat låneutnyttjande belönas. Om

emellertid målsättningen är dels att också äldre skall kunna skaffa

gymnasiekompetens och sedan genomgå en högskoleutbildning, dels att

främja rekryteringen till framför allt naturvetenskapliga och tekniska

studier är det nödvändigt att lättnader i skuldsättningen medges för

behörighetsgivande studier. Utredningens förslag om att

avskrivningsmöjligheten skall avvecklas bör därför inte genomföras.

Regeringen anser att det liksom hittills bör finnas möjlighet till

avskrivning av lån som tagits för grundskole- och gymnasiestudier.

Sådana möjligheter bidrar till att vuxenstuderande vågar skuldsätta sig

för studier på denna nivå och är dessutom en mindre kostsam lösning än

en höjning av bidraget för alla vuxenstuderande.

Reglerna bör däremot förändras så att de fyller sitt syfte på ett bättre

sätt än för närvarande. Rimligt är att rätten till avskrivning får gälla

personer som bedrivit behörighetsgivande studier på grundskole-

och/eller gymnasienivå och som fått studielån under denna tid. Det s.k.

basåret som anordnas inom ramen för högskoleutbildning skall räknas till

sådana studier. Vidare bör rätten till avskrivning kopplas till en utförd

prestation. Lämpligt är att avskrivning sker med en sjättedel av utbetalda

lån för varje slutförda och godkända 40 poäng som kan ingå i en

högskoleexamen, dock maximalt 120 poäng. Den som tar en treårig

högskoleexamen kommer då att få avskrivning med 50 % av det

ursprungliga lånet, vilket motsvarar vad som gäller i dagens system. Det

bör vara möjligt för regeringen att förordna om att också annnan slutförd

eftergymnasial yrkesutbildning skall kunna medföra rätt till avskrivning.

Den nuvarande möjligheten till avskrivning av lån som tagits för studier

i mer yrkesinriktade gymnasiala utbildningar bör avvecklas. Vissa

övergångsregler bör dock gälla under en tid för dem som räknat med

avskrivning enligt nuvarande regler. Har det högre bidraget lämnats

under de gymnasiala studierna blir skuldsättningen inte så stor att en

ytterligare subvention i form av avskrivning är motiverad.

Totalt sett kommer omläggningen inte medföra några

kostnadsökningar.

7.7.2 Avskrivning av lån på grund av sjukdom

Regeringens förslag: Studielån som den studerande har tagit emot under

tid då han eller hon varit sjuk skall i vissa fall kunna skrivas av helt eller

delvis. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer skall

få föreskriva om detta.

Utredningens förslag: Utredningen föreslår att reglerna om rätt till

studiestöd under sjukdom skall ses över i särskild ordning. Bl.a. behöver

villkoren för den som har delvis nedsatt studieomförmåga behöva

studeras närmare.

Remissinstanserna: CSN stöder utredningens förslag om en översyn.

Skälen för regeringens förslag: Som sagts under avsnitt 6.2.1 skall

den nuvarande rätten för studerande att behålla studiestödet under

sjukdom finnas också i det nya systemet. I sjukföräkringsskyddet ingår

också möjlighet till reducering av återbetalningsskyldigheten för viss del

av de lån som tagits emot under sjukperioden. Är sjukperioden längre än

30 dagar kan lån som avser den resterande delen av sjukperioden skrivas

av helt eller delvis. Syftet är att den studerande inte skall drabbas av extra

skuldsättning när studierna försenas på grund av sjukdom. De nuvarande

reglerna om definition av sjukperiod, anmälan till försäkringskassan

m.m. bör i princip tillämpas även i fortsättningen. Den av utredningen

aktualiserade översynen bör ingå som en del i uppföljningen av de

gällande reglerna.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer föreslås få

bemyndigande att utforma de närmare reglerna för reduktion av

studieskulden i fall som här avses.

7.7.3 Avskrivning på grund av ålder, dödsfall m.m.

Enligt nuvarande regler sker avskrivning av kvarvarande skuld det år då

låntagaren fyller 65 år samt vid dödsfall. I undantagsfall kan också

avskrivning ske om det finns synnerliga skäl, t.ex. vid varaktigt nedsatt

betalningsförmåga. Under budgetåret 1998 gjordes avskrivningar på

grund av dödsfall, ålder och synnerliga skäl med ca 134 miljoner kr i det

äldre lånesystemet och ca 43 miljoner kr i 1989 års lånesystem.

Regeringens förslag: Studielån som kvarstår obetalda vid utgången

av det år låntagaren fyller 67 år skall skrivas av.

Utredningens förslag: Utredningen föreslår endast en mindre ändring

i nuvarande regler. Enligt utredningens mening bör avskrivning på grund

av ålder ske vid utgången av det år då låntagaren fyller 65 år i stället för

vid ingången av det året enligt nuvarande regler.

Remissinstanserna: De flesta remissinstanser som yttrat sig i frågan

har varit positiva till förslaget. Centrala studiestödsnämnden (CSN)

uttalar sig för att avskrivning skall ske vid 70 års ålder. Även Sveriges

Förenade Studentkårer (SFS) anser att man bör höja åldersgränsen för

avskrivning för dem som lånar efter 45 års ålder. En liknande inställning

förs fram av Tjänstemännens Centralorganisation (TCO).

Skälen för regeringens förslag: I det föregående har förslag lagts om

begränsning av lånemöjligheterna för äldre studerande och en skärpning

av återbetalningsreglerna. Även om man räknar med att huvuddelen av

låntagarna därmed kommer att reglera sina lån kan det inte uteslutas att

avskrivning blir nödvändig i en del fall. Det kan gälla t.ex. den som haft

lån för studier både på gymnasial och eftergymnasial nivå eller den som

har återupptagit studier sent i livet. Regeringen anser att kvarstående

skuld vid utgången av det år då låntagaren fyller 67 år skall skrivas av.

Ändringen i förhållande till nuläget är rimlig mot bakgrund av att det nya

ålderspensionssystemet ger möjlighet att skjuta upp pensionsavgången

något eller några år. De nuvarande reglerna om avskrivning vid dödsfall

eller annars om det finns synnerliga skäl skall gälla även i det nya

lånesystemet. Synnerliga skäl skall kunna anses föreligga om låntagaren

under studietiden fått en skada som uppenbarligen hindrat att

utbildningen fullföljs. Andra skäl kan vara mer varaktigt nedsatt

betalningsförmåga på grund av sjukdom eller handikapp.

7.8 Samordning med äldre lånesystem

 övergångsbestämmelser

Ett stort antal låntagare kommer under en relativt lång övergångsperiod

att betala tillbaka lån både enligt äldre och de föreslagna reglerna. Det är

viktigt att samordningsregler införs som inte åsidosätter syftet med de

olika systemen.

Två alternativa återbetalningssätt är givna, nämligen att

a) låntagaren väljer att betala varje lån för sig och

b) låntagaren väljer att föra över äldre lån till det nya systemet med en

bestämd återbetalningstid.

Man får emellertid utgå från att en del låntagare, särskilt de som har

sammanlagt stor skuld, kommer att få svårigheter att klara

återbetalningen enligt något av dessa alternativ. I det nuvarande

lånesystemet är återbetalningskravet 4 % av inkomsten två år tidigare. I

det nya systemet skall, om trygghetsreglerna utnyttjas, återbetalningen

varje år minst uppgå till 5 % resp. 7 % av inkomsten under det aktuella

året med visst tillägg för förmögenhet.

Regeringen föreslår att följande skall gälla för låntagare som har lån

både enligt äldre och nya bestämmelser och som inte betalar varje lån för

sig.

Äldre lån förs över till det nya systemet och en återbetalningstid för

den totala skulden fastställs. För dessa låntagare skall inkomstgarantin

utformas med beaktande av dels 4 %- regeln i det tidigare systemet, dels

reglerna i det nya systemet. Återbetalningkravet bör i dessa fall

bestämmas till en vägd procentsats beroende på skuldens storlek i

vardera systemen. Regeringen eller den myndighet som regeringen

bestämmer bör få föreskriva om detta.

De avskrivningsregler som gäller för nuvarande lån och för lån

beviljade före år 1989 skall tillämpas även efter införande av ett nytt

lånesystem. Det innebär att vid en samordning av äldre och nya lån skall

den del av en återstående skuld som avser äldre lån skrivas av vid 65 års

ålder och den del som avser lån i det föreslagna systemet skrivs av vid

utgången av det år då den studerande fyller 67 år.

8 Pensionsrätt för studier

Bakgrund

I juni 1998 fattade riksdagen beslut om ett nytt ålderspensionssystem

(prop. 1997/98:151, bet. 1997/98:SfU13, rskr. 1997/98:315) och antog

därigenom bl.a. lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension

(LIP). Huvuddelen av det reformerade ålderspensionssystemet kraft

 bl.a. intjänande av pensionsrätt trädde i den 1 januari 1999. Vissa

andra delar såsom utbetalning av pension träder i kraft först den 1 januari

2001.

Det reformerade pensionssystemet bygger på den s.k.

livsinkomstprincipen som innebär att pensionsrätt i princip

tillgodoräknas på alla förvärvsinkomster under hela livet fr.o.m. 16 års

ålder. Förutom pensionsgrundande inkomster skall även förtidspension,

vård av små barn, plikttjänstgöring och studier med studiemedel kunna

grunda pensionsrätt enligt särskilda regler. I LIP finns reglerat hur

pensionsrätt skall tillgodoräknas för förtidspension, vård av små barn och

plikttjänstgöring. Pensionsrätten beräknas då efter ett fiktivt belopp, s.k.

pensionsgrundande belopp.

Studiestödsutredningen hade enligt direktiven (dir. 1994:148) i

uppdrag att med utgångspunkt i att bidraget i studiemedlen avsågs bli

beskattat föreslå en procentsats för uppräkningen av bidraget.

Utredningen redovisade i en särskild skrivelse nivåer för beskattade

bidrag, men uttalade sig samtidigt för att bidragen i det nya systemet

skulle vara obeskattade.

I prop. 1997/98:151 Inkomstgrundad ålderspension, m.m. gjorde

regeringen den bedömningen att pensionsrätt för studier med studiemedel

skall kunna tillgodoräknas inom ramen för det reformerade

pensionssystemet fr.o.m. år 1995. Frågan om den närmare utformningen

av pensionsrätt för studier med studiemedel skulle dock behandlas i

samband med beredningen av reformeringen av studiestödssystemet.

Pensionsgrundande studier

Regeringens förslag: Studier då den studerande uppbär studiemedel

skall under vissa förutsättningar ge pensionsrätt i det reformerade

ålderspensionssystemet.

Skälen för regeringens förslag: Grundläggande för uppbyggnaden av

det reformerade pensionssystemet är livsinkomstprincipen. Den innebär

att pensionsrätt i princip tillgodoräknas på alla förvärvsinkomster under

hela livet fr.o.m. 16 års ålder. Av bl.a. fördelningsmässiga skäl har

pensionssystemet kompletterats med inslag som innebär att pensionsrätt

kan tillgodoräknas även på andra grunder än bara på förvärvsinkomster. I

det reformerade systemet garanteras således ett tillfredsställande

pensionsskydd t.ex. vid sjukdom och arbetslöshet. I prop. 1997/98:151

slog regeringen fast att pensionsrätt även skall kunna tillgodoräknas för

studier med studiemedel. Denna ståndpunkt, som också godkändes av

riksdagen, finner regeringen inte någon anledning att frångå.

Vid vissa former av vuxenutbildning liksom vid

arbetsmarknadsutbildning utges i dag ersättningar som är

pensionsgrundande. Ersättningen genererar pensionsrätt även i det

reformerade pensionssystemet. Någon motsvarande ersättning utges inte

för personer som studerar med stöd från studiemedelssystemet. Detta har

knappast haft någon praktisk betydelse i ATP-systemet eftersom

pensionen i det systemet baserat sig på de 15 bästa inkomståren (den s.k

15/30-regeln). I det reformerade systemet finns inte någon motsvarighet

till 15/30-regeln.

Beräkning av pensionsgrundande belopp

Regeringens förslag: En studerande som uppbär studiemedel enligt 4

kap. studiestödslagen (1973:349) skall tillgodoräknas ett

pensionsgrundande belopp fr.o.m. den 1 januari 2001. Fr.o.m. den 1 juli

2001 skall ett pensionsgrundande belopp tillgodoräknas enligt 3 kap. i

den föreslagna studiestödslagen. Detta belopp skall för året motsvara

138 % av det studiebidrag som den studerande under året har uppburit.

För att tillgodoräknat pensionsgrundande belopp för studier skall

påverka storleken på den pension som faktiskt skall betalas ut, skall

krävas att det s.k. förvärvsvillkoret är uppfyllt.

Pensionsgrundande belopp skall fastställas endast i den mån sådana

belopp tillsammans med pensionsgrundande inkomst inte överstiger en

viss nivå, det s.k. intjänandetaket. Intjänandetaket motsvarar 7,5

inkomstbasbelopp. Om pensionsgrundande belopp för studier

tillsammans med andra pensionsgrundande belopp och den fastställda

pensionsgrundande inkomsten skulle komma att överstiga

intjänandetaket skall avräkning i första hand göras på pensionsgrundande

belopp för studier.

Skälen för regeringens förslag: I enlighet med riksdagsbeslutet har

arbetet med att finna en teknisk lösning för hur pensionsrätt för studier

skall tillgodoräknas bedrivits i samband med beredningen av

reformeringen av studiestödssystemet. Utgångspunkten i detta arbete har

varit att pensionsrätten skulle knytas till studiemedlens bidragsdel som

därmed skulle bli pensionsgrundande. En alternativ teknisk lösning har

varit att studiebidraget skulle göras skattepliktigt samt höjas och

anpassas så att den studerandes nettoinkomst inte sänks på grund av den

beskattning eller det uttag av egenavgifter som skulle ske. Bl.a.

administrativa skäl talar emellertid mot att ett beskattat studiebidrag

införs. Regeringen har därför frångått den ursprungliga tanken om en

skattläggning av bidraget och föreslår att studiebidraget även i

fortsättningen utges som en obeskattad förmån.

Med det obeskattade studiebidraget som utgångspunkt har de nu

föreslagna bestämmelserna för pensionsrätt för studier utformats på ett

sådant sätt att det individuella pensionsutfallet i princip blir det samma

som med den nyss nämnda lösningen för ett system med beskattat

studiebidrag. Detta uppnås om det pensionsgrundande belopp som skall

tillgodoräknas motsvarar det belopp som skulle ha utgetts om

studiebidraget hade räknats som pensionsgrundande inkomst.

Pensionsgrundande belopp för studier grundat på utbetalade studiebidrag

kan således ses som en fiktiv inkomst på motsvarande sätt som

pensionsgrundande belopp för plikttjänstgöring och för åren med små

barn.

Regeringen föreslår att ett pensionsgrundande belopp skall

tillgodoräknas för den studerande som uppbär studiemedel fr.o.m. den 1

januari 2001. Pensionsgrundande belopp för ett år skall beräknas som

138 % av det studiebidrag som den studerande har uppburit under året.

Därvid har beaktats antagen genomsnittlig sidoinkomst för

studerandekollektivet samt skattereglernas påverkan.

Avsikten med pensionsgrundande belopp för studier är densamma som

för barnår och plikttjänstgöring, dvs. att den enskilde i

pensionshänseende skall kompenseras för att han eller hon helt eller

delvis avstått från förvärvsarbete och därigenom inte kunnat tjäna in

pensionsrätt. Vad gäller barnår och plikttjänstgöring har det därför

ansetts som rimligt att den försäkrade har haft viss anknytning till

arbetsmarknaden för att pensionsrätt skall kunna tillgodoräknas. För att

barnår eller tiden för plikttjänstgöring skall påverka storleken på den

pension som faktiskt skall betalas ut krävs således att det s.k.

förvärvsvillkoret är uppfyllt senast det år då den försäkrade fyller 70 år.

Förvärvsvillkoret är uppfyllt när det för den försäkrade har fastställts

pensionsgrundande inkomst som för vart och ett av fem år uppgår till

minst två inkomstbasbelopp (för år före år 2001 avses två förhöjda

prisbasbelopp). Eftersom den principiella innebörden av pensionsrätt för

studier är densamma som gäller för barnår och plikttjänstgöring föreslår

regeringen att förvärvsvillkoret även skall gälla för pensionsrätt vid

studier.

Från och med år 2001 gäller att den del av pensionsgrundande belopp

och inkomster som överstiger det s.k. intjänandetaket om 7,5

inkomstbasbelopp inte beaktas när pensionsrätt fastställs. Inkomster som

under ett år överstiger den nämnda nivån ger således inte något tillskott i

pensionshänseende. Pensionsgrundande belopp skall därför fastställas

endast i den mån sådana belopp tillsammans med den enskildes

pensionsgrundande inkomst inte överstiger intjänandetaket. Regeringen

föreslår att om pensionsgrundande belopp för studier tillsammans med

andra pensionsgrundande belopp och den fastställda pensionsgrundande

inkomsten skulle komma att överstiga intjänandetaket skall avräkning i

första hand göras på pensionsgrundande belopp för studier.

Pensionsrätt för förfluten tid

Regeringens förslag: Pensionsrätt för studier med studiemedel skall

tillgodoräknas för åren 1995 2000. Ett pensionsgrundande belopp skall

beräknas för varje år som den studerande uppburit studiebidrag enligt 4

kap. studiestödslagen (1973:349). Detta belopp skall utgöra 138 % av

utbetalt studiebidrag resp. år.

Skälen för regeringens förslag: I prop. 1997/98:151 bedömde

regeringen att pensionsrätt för studier även skulle kunna tillgodoräknas i

viss utsträckning för förfluten tid, dock inte för tiden före år 1995.

Riksdagen godkände detta ställningstagande. Regeringen finner inte skäl

att nu göra en annan bedömning i denna fråga.

Regeringen föreslår således att pensionsrätt skall beräknas även för

studier som avser åren 1995 2000. Det pensionsgrundande beloppet skall

grundas på studiebidrag som den studerande uppburit för respektive år

enligt 4 kap. studiestödslagen (1973:349). Den tekniska lösningen skall

därvid vara densamma som den som skall gälla för studiebidrag som

uppburits enligt det nya studiemedelssystemet.

På grundval av uppgifter från Centrala studiestödsnämnden (CSN)

skall således det pensionsgrundande beloppet fastställas med ett belopp

som motsvarar 138 % av studiebidraget för aktuellt år. Såväl

förvärvsvillkoret som intjänandetaket skall beaktas vid fastställandet.

Positiva effekter för de studerande

Regeringen har i det föregående föreslagit att stödformerna svux och

svuxa skall avvecklas i samband med införandet av det nya samordnade

studiemedelssystemet. Det innebär att utbetalning av beskattade och

pensionsgrundande bidrag enligt dessa regler kommer att ske endast

övergångsvis. Bidragen i det nya studiemedelssystemet kommer att vara

obeskattade för alla studerande, men ändå som nämnts ge pensionsrätt.

Pensionsrätten i det nya ålderpensionssystemet finansieras genom

avgifter. På pensiongrundande inkomst betalas avgifter både av den

enskilde och arbetsgivaren eller i vissa fall av staten. När pensionsrätt

tillgodoräknas genom fastställande av ett pensionsgrundande belopp

svarar staten för hela kostnaden för avgiften, nämligen 18,5 % på det

pensionsgrundande beloppet. Att de studerande på detta sätt inte behöver

betala egenavgifter ger dem ett faktiskt ekonomiskt tillskott. I jämförelse

med de föreslagna bidragsandelarna på 34,5 % respektive 82 % skulle

bortfallet av egenavgifter i praktiken innebära ytterligare bidrag så att

bidragsandelarna skulle kunna anses motsvara ca 38 % respektive 90 %.

Även för pensionsgrundande belopp som fastställs för tiden fr.o.m. år

1995 till dess att det nya studiemedelssystemet träder i kraft skall

kostnaderna för avgifter regleras över statsbudgeten.

9 Övriga frågor

9.1 Stöd för studier av mindre omfattning

 Bakgrund

Studiestöden för kortare studier kom till i samband med

vuxenutbildningsreformen år 1975. Reformen innebar en omfattande

utbyggnad av vuxenutbildningen och studiestöd infördes både för längre

och kortare studier. Studiestödet för kortare studier var avsett främst för

personer med kort tidigare utbildning och pressade arbetsförhållanden

som inte hade möjlighet att bedriva studier på fritiden. Genom att ge

ersättning för inkomstbortfall skapades en möjlighet att utnyttja den

lagstadgade rätten till ledighet för utbildning. Avsikten var att via

uppsökande verksamhet på arbetsplatser rekrytera personer från

utbildningsmässigt eftersatta grupper till cirkelstudier eller andra kortare

studier och därigenom skapa intresse och förutsättningar för en fortsatt

längre kompetensgivande utbildning.

Korttidsstudiestöd kan lämnas till arbetstagare som deltar i

statsbidragsberättigade studiecirklar, kurser i komvux, folkhögskolor,

statens skolor för vuxna (SSV) och Samernas folkhögskola. Endast

kurser i svenska, engelska och matematik på grundskole- och

gymnasieskolenivå, kurser i samhällskunskap som motsvarar moment

som ingår i den komunala vuxenutbildningen samt s.k. handikappkurser

ger rätt till stöd. Korttidsstudiestöd ersätter förlorad arbetsförtjänst och

uppgår till 75 kr per timme. Bidraget är skattepliktigt och

pensionsgrundande.

Internatbidrag är en kostnadsersättning som kan sökas för sig eller

kombineras med korttidsstudiestöd. Internatbidrag kan lämnas till

studerande vid SSV, folkhögskolor och Samernas folkhögskola för ovan

nämnda studier. Utbildningen får högst vara 14 dagar. Ersättningen, som

är 327 kr per dygn, skall bidra till att finansiera kostnader för resa, kost

och logi. Stödet kan lämnas både till arbetstagare och icke arbetstagare.

Korttidsstudiestöd och internatbidrag kan sökas av enskilda personer

eller kollektivt av fackliga organisationer och handikapporganisationer.

Timersättning kan lämnas till studerande i vuxenutbildning för

psykiskt utvecklingsstörda (särvux). Dessa studerandes behov av

ekonomiskt stöd tillgodoses normalt på annat sätt än genom studiestöd.

Men de elever som förlorar arbetsinkomst kan få timersättning.

Ersättningen, 75 kr per timme, är skattepliktig inkomst och

pensionsgrundande.

 Nuläget

Samhällets behov av mer välutbildad arbetskraft har vuxit starkt och det

kärva arbetsmarknadsläget under de senaste åren har lett till en kraftig

utbyggnad av den kommunala vuxenutbildningen och folkbildningen.

Kunskapslyftet, den nu pågående satsningen med vuxenutbildning, är den

största och mest omfattande åtgärden för att höja kunskaps- och

utbildningsnivån för vuxna i Sverige. Samtidigt med utbyggnaden av

vuxenutbildningen har de studerandes möjligheter till studiefinansiering

ökat. Befintliga stödformer har tillförts ökade resurser och ett nytt

förmånligt studiestöd, särskilt utbildningsbidrag, har införts. Parallellt

med utvecklingen inom bl.a. komvux och de ökade

studiestödsmöjligheterna har intresset för enstaka kurser och kortare

utbildning avtagit. Behovet av att skapa effektiva utbildningssystem med

hjälp av ny teknik har också ökat och bl.a. distansundervisningen på både

gymnasieskole- och högskolenivå har vuxit sig starkare.

Distansutbildningskommittén (DUKOM) lämnade i sitt slutbetänkande i

juni 1998 förslag till en strategi för att främja utvecklingen av

distansutbildning ytterligare.

Resurserna för korttidsstöd och internatbidrag har under flera år

tidigare inte utnyttjats till fullo och tillgängliga medel har gradvis skurits

ned. Antalet personer med korttidsstudiestöd och internatbidrag uppgick

under år 1998 till ca 6 000, vilket innebar en minskning med ca 40 %

jämfört med år 1997. Under år 1998 betalades totalt 33,3 miljoner kr ut i

korttidsstudiestöd och internatbidrag.

Efter det att riksdagen beslutade om borttagande av timersättning till

deltagare i svenskundervisning för invandrare (sfi) fr.o.m. budgetåret

1998 lämnas timersättning som nämnts endast till särvuxelever. Statligt

stöd till unga och vuxna handikappade och deras familjer lämnas i olika

former och hanteras av skilda myndigheter och organisationer. Statliga

och kommunala bidrag såsom sjukbidrag, förtidspension,

handikappersättning, socialbidrag lämnas som regel under den tid eleven

studerar. Eftersom timersättningen endast lämnas till elever som förlorar

arbetsinkomst eller ersättning från arbetslöshetskassan är det bara en

mindre del (ca 5 %) av eleverna som får stödet, knappt 250 personer

under år 1998.

Regeringens förslag: Syftet med korttidsstudiestöd och internatbidrag

skall tillgodoses i andra former. Dessa stödformer skall inte längre

regleras i studiestödslagen. Resurser motsvarande vad som för

närvarande avsätts för dessa stöd skall i stället anvisas som statsbidrag

till fackliga organisationer och handikapporganisationer för i princip

samma utbildning som nu.

Stöd i form av timersättning skall inte längre lämnas.

Utredningens förslag: Utredningen lämnar inga förslag till

förändringar av studiestöden för kortare studier med hänvisning till det

pågående arbetet inom Kunskapslyftskommittén (dir. 1995:67).

Utredningen ifrågasatte dock om timersättningen skall finnas kvar som

särskild stödform om den bara ges till studerande i särvux.

Remissinstanserna: Frågan har inte kommenterats.

Skälen för regeringens förslag: Korttidsstudiestöd, internatbidrag och

timersättning har numera en begränsad omfattning och stöden har delvis

förlorat sin rekryteringskraft till förmån för den längre sammanhängande

vuxenutbildningen. Förhållandena både inom utbildningsområdet och på

arbetsmarknaden är nu annorlunda än när stöden infördes.

Studiestödsutredningen ansåg att det var lämpligt att avvakta

Kunskapslyftskommitténs arbete och lämnade därför inga förslag till

förändringar av studiestöden för kortare studier. Utredningen ifrågasatte

dock om timersättningen borde finnas kvar som särskild stödform om

den bara ges till ett fåtal studerande i särvux.

Kunskapslyftskommittén skall vara verksam till den 1 mars 2000 och

rapporterar årligen till regeringen. Kommittén har bl.a. efterlyst en

reformering av nuvarande studiestödssystem och framhållit att

ansvarsfördelningen mellan stat, individ och arbetsmarknadens parter kan

behöva ändras. Frågan om ansvarsfördelningen mellan det offentliga,

individen och arbetslivet har kommittén dock skjutit fram tills

erfarenheterna av den femåriga satsningen på kunskapslyftet gett mer

underlag för ställningstagande. Kommittén har också i uppdrag att utreda

situationen för studerande med funktionshinder inom alla former av

vuxenutbildning.

Centrala studiestödsnämnden (CSN) har gjort en utvärdering av

studiestöd för studier i mindre omfattning (Rapport 1998:4). CSN menar

att korttidsstudiestödet och internatbidraget bör avvecklas bl.a. eftersom

de inte bedöms fylla målet att rekrytera till längre kompetensgivande

studier. Stöd till handikapprörelsen, folkbildning och

fackföreningsrörelse bör ges i andra former enligt myndighetens

bedömning. CSN anser inte heller att det är rimligt att ha kvar

timersättningen för särvux eftersom stödet har så liten omfattning. De

olika regelverken föranleder stora administrativa kostnader för CSN

eftersom systemet bygger på att registerunderlag, närvarorapporter och

arbetsgivarintyg skall inhämtas och granskas. Även för

utbildningsanordnarna är systemet betungande. Den särskilda utredare

som tillkallades i slutet av år 1997 för att göra en översyn av CSN:s

organisation och resursbehov för administrationen av myndigheten m.m.

framhåller i sin slutrapport CSN En myndighet i ständig förändring

(SOU 1998:131) att det är angeläget att regelsystemet förenklas.

Utredningen stöder myndighetens uppfattning vad gäller

korttidsstudiestöd och internatbidrag. Detsamma gäller timersättningen.

Regeringen konstaterar mot bakgrund av ovanstående att dagens

system med särskilda studiestödsformer för kortare studier behöver

förändras. Stöden har givetvis betydelse för handikapp- och

fackföreningsrörelser som kollektivt kan ansöka om stöd för fördelning

bland sina medlemmar. Korttidsstudiestöd används t.ex. i viss

utsträckning för facklig grundutbildning. Regeringen anser emellertid att

syftet med här aktuella stöd skall tillgodoses i andra former. De

nuvarande reglerna skall avvecklas. Motsvarande resurser skall avsättas

som statsbidrag till fackliga organisationer och handikapporganisationer

för i princip samma utbildning som nu. Regeringen avser att återkomma

angående de närmare detaljerna kring detta.

Den föreslagna åtgärden innebär att de nuvarande studiestöden

korttidsstudiestöd och internatbidrag kan avvecklas. Studiestödssystemet

kommer därmed att renodlas och förenklas. Eftersom antalet personer

som får timersättning är så litet bör som studiestödsutredningen föreslår

även detta stöd avvecklas.

9.2 Ansökan om studiemedel m.m.

Regeringens bedömning: Ansökan om studiemedel bör i princip kunna

göras när som helst under året. Studiestöd bör få beviljas för högst ett år i

taget och retroaktivt för högst fyra veckor efter ansökans ingivande.

Utbetalning bör göras förskottsvis varje månad.

Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens

bedömning.

Remissinstanserna: Centrala studiestödsnämnden (CSN) tillstyrker

utredningens åsikt. Frågan har inte berörts av andra remissinstanser.

Skälen för regeringens bedömning: I nuvarande system gäller olika

bestämmelser för när studiemedel, svux och svuxa kan sökas och för hur

lång tid stöden kan beviljas. För det nya samordnade studiestödet är det

väsentligt att reglerna är enhetliga och att ansökningsförfarandet blir så

flexibelt som möjligt. Därför bör den studerande kunna ansöka om

studiestöd i princip när som helst under året.

Att söka studiestöd bör vara ett naturligt led i planeringen av studierna.

Den nuvarande möjligheten att söka och beviljas studiestöd för större

delen av en redan passerad termin finns det knappast motiv för att

behålla. En tid om fyra veckor bakåt från det att ansökan kommit in får

anses vara en rimlig tid.

Studiestödet bör som nu kunna beviljas för högst ett år åt gången.

Utbetalning bör, på samma sätt som i dagens studiemedel, ske månadsvis

i förskott.

9.3 Rätt att överklaga beslut överklagandenämnd

Regeringens förslag: Beslut i ärenden om tilldelning eller återkrav av

studiestöd skall kunna överklagas. En särskild överklagandenämnd skall

inrättas för detta ändamål. Nämndens ordförande skall vara eller ha varit

ordinarie domare. Nämndens beslut med anledning av ett överklagande

dit skall inte få överklagas.

Beslut i ärenden om återbetalning av studielån skall som hittills få

överklagas till allmän förvaltningsdomstol.

Utredningens förslag: Utredningens förslag överensstämmer med

regeringens.

Remissinstanserna: Remissinstanserna är i stort positiva till

utredningens förslag. Kammarrätten i Sundsvall förordar dock att

ärenden om återkrav skall överklagas till allmän förvaltningsdomstol.

Uppsala universitet anser att det inte finns tillräckligt starka skäl att

inrätta en ny överklagandenämnd, utan förordar att

Överklagandenämnden för högskolan eller Skolväsendets

överklagandenämnd anlitas för respektive ärendegrupper.

Skälen för regeringens förslag: Enligt nuvarande bestämmelser får

beslut av CSN i ärenden som rör tilldelning resp. återkrav av studiestöd

inte överklagas. Däremot kan den studerande begära att beslutet

omprövas. Det innebär att ett beslut som fattats på regional nivå kan

omprövas av CSN:s huvudkontor (9 § förordningen [1996:502] med

instruktion för Centrala studiestödsnämnden (CSN). CSN:s beslut i

ärenden om återbetalning av studielån får överklagas hos allmän

förvaltningsdomstol (8 kap. 25 § studiestödslagen [1973:349]).

Beslut om tilldelning och återkrav av studiestöd är av stor betydelse för

den enskilde studenten. Regeringen anser därför, i likhet med

utredningen, att det från rättssäkerhetssynpunkt är otillfredsställande att

dessa beslut inte får överklagas. Även övriga skäl som utredningen anfört

 EG-rättens krav på överprövning, liksom den osäkerhet som råder vid

tolkningen av artikel 6 i europakonventionen och vad som sägs om rätt

till opartisk prövning av civila rättigheter och skyldigheter , talar för att

en överklaganderätt bör införas. Regeringen anser därför att en rätt att

överklaga beslut i tilldelnings- och återkravsärenden bör införas.

Regeringen delar även utredningens uppfattning att en särskild

överklagandenämnd bör inrättas för den prövningen av tilldelning och

återkrav av studiestöd. De ärenden som skall överprövas kommer

genomgående att kräva en förhållandevis skyndsam behandling. Det är

därför mest ändamålsenligt att ärendena handläggs av en särskild nämnd.

Därigenom blir det också möjligt att ge överklagandenämnden en

sammansättning som är särskilt anpassad efter den typ av ärenden som

prövningen skall avse. En särskild nämnd är därför mer lämplig än de

allmänna förvaltningsdomstolarna.

Kammarrätten i Sundsvall har i sitt remissvar framfört att ärenden om

återkrav bör överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Vid bedömning

av ett ärende om återkrav tillämpas samma regler som vid tilldelning av

studiestöd. Regeringen anser därför att det är mest lämpligt att även

ärenden om återkrav överklagas till den särskilda överklagandenämnden.

Den särskilda nämnden bör bestå av en ordförande som är eller har

varit ordinarie domare. I övrigt bör nämnden bestå av jurister och av

personer med särskild insikt i studerandes förhållanden samt med

särskild sakkunskap om utbildningsväsendet. Samtliga ledamöter bör

utses av regeringen.

Nämndens beslut med anledning av ett överklagande dit bör inte få

överklagas.

Vad gäller beslut om återbetalning av studielån bör dessa även i

fortsättningen få överklagas till allmän förvaltningsdomstol.

10 Administrationen av det nya systemet

Regeringens förslag: Studiestödsadminstrationen skall även i

fortsättningen vara en statlig myndighetsuppgift och handhas av Centrala

studiestödsnämnden (CSN).

Skälen för regeringens förslag: De huvudsakliga uppgifterna för

studiestödsadministrationen är att bevilja studiestöd i form av bidrag och

lån samt att handha återbetalningsverksamheten i fråga om lån. Båda

huvuduppgifterna är förenade med informationsverksamhet och

deltagande i den statliga budgetprocessen samt ett omfattande tekniskt

samarbete med andra myndigheter. De olika former av subventioner som

systemet innehåller, som bidrag, lindring av återbetalning och

avskrivning, fordrar beslut i fråga om tillämpning av statliga regler.

Studiestödsadministrationen och den samlade bevakningen av

verksamhetsområdet handhas av en central myndighet, Centrala

studiestödsnämnden (CSN). Myndigheten har en organisation med

huvudkontoret i Sundsvall och ett antal regionala kontor i andra delar av

landet. Genom att all studiestödsadministration hanteras av en myndighet

skapas förutsättningar för en likformig och rättvis tillämpning samt för

hög kostnadseffektivitet. Genom likformighet i fråga om hantering och

information och genom att studiestödsadministrationen är skild från

utbildningsadministrationen stärks den studerandes självständighet i

fråga om val av utbildning och studieort.

Regeringen anser att den nuvarande formen för administration av

studiestödet är den mest ändamålsenliga. Några förändringar i detta

avseende är därför inte aktuella.

CSN:s verksamhet har på senare tid varit förenad med vissa problem

när det gäller tillgänglighet för allmänheten, handläggningstider m.m.

Dessa problem har varit förknippade med den mycket snabba

expansionen av utbildningsväsendet och särskilt den relativt

komplicerade handläggningen av vuxenstudiestödet i samband med

kunskapslyftet. Situationen har dock förbättrats efter hand. Regeringen

anser att problemen måste anses vara av övergående natur men avser att

särskilt följa frågan.

Det reformerade studiestödssystemet kommer på sikt att medföra

förenklingar för CSN. Under en övergångstid när nya system måste

införas och parallella system behöver tillämpas kommer administrationen

att vara extra belastad.

11 Kostnadsberäkningar anslagsfrågor

Den studiestödsreform som regeringen föreslår medför att statens utgifter

kommer att öka främst till följd av de höjda bidragsandelarna och det

höjda fribeloppet. Pensionsreformen medför ökade kostnader för

studiestödet genom att studiemedlens bidragsdel blir pensionsgrundande.

På lång sikt minskar kostnaderna till följd av att den snabbare

återbetalningen inom det nya lånesystemet leder till att kostnaderna för

avskrivningar sjunker i framtiden från ca 4 6 miljarder per år i nuvärde

till mindre än 1 miljard kr.

Med de dimensioneringstal regeringen räknar med kommer

merkostnaden för de höjda bidragen på helårsbas i prisnivån för år 2001

att bli 2,1 miljarder kr exklusive pensionsavgifter. Regeringen har därvid

för helår räknat med 482 100 studerande inom delsystemet med det

generella bidraget, varav 108 200 inom vuxenutbildningen. Som tidigare

anförts bör ställningstagande till den närmare dimensioneringen av det

högre bidraget fattas i samband med att riksdagen tar ställning till de

ekonomiska ramarna för åren 2001 2003. I denna proposition har det

högre bidraget beräknats omfatta 71 100 studerande, vilket

erfarenhetsmässigt är en rimlig långsiktig nivå.

Merkostnaden för att höja fribeloppet till 2,5 prisbasbelopp beräknas

till 207 miljoner kr exklusive pensionsavgifter.

Av standardförbättringen beträffande bidragen räknar regeringen med

att ca 0,9 miljarder kr kommer studerande i vuxenutbildning till del och

att ca 1,2 miljarder kr tillfaller studerande i högskoleutbildning och

annan eftergymnasial utbildning.

Fribeloppshöjningen medför förbättringar för alla studerande på

eftergymnasial nivå med studiemedel. För studerande som får svux eller

svuxa (71 100 personer) finns inga regler om fribelopp. För

vuxenstuderande på grundskole- och gymnasial nivå som har studiemdel

i nuvarande system (108 200 personer) gäller dock regler om fribelopp

för egen inkomst. För huvuddelen av de vuxenstuderande innebär det nya

systemet således en förbättring.

Regeringen räknar med att den sammanlagda reformkostnaden om ca

2,3 miljarder kr på helårsbasis ryms inom tillgängliga medel.

De kostnader som är förenade med att studiemedlens bidragsdel blir

pensionsgrundande (avsnitt 8) uppgår till ca 1,8 miljarder kr.

Regeringen avser att återkomma till anslagsfrågorna i kommande

budgetarbete

12 Författningskommentar

12.1 Förslaget till ny studiestödslag

Lagen är ny och träder i stället för studiestödslagen (1973:349). I och

med den nya studiestödslagens ikraftträdande upphävs också lagen

(1983:1030) om särskilt vuxenstudiestöd för arbetslösa.

1 kap. Inledande bestämmelser

1 §

Av första stycket framgår att studiestöd enligt den nya studiestödslagen

kan lämnas i två olika former, nämligen som studiehjälp och som

studiemedel. Studiehjälpen i den nya lagen motsvarar studiehjälpen

enligt 1973 års studiestödslag. Studiemedel kan lämnas till studerande på

såväl grundskole- och gymnasieskolenivå som högskole- och annan

eftergymnasial nivå.

De tidigare formerna av studiestöd korttidsstudiestöd, internatbidrag

och särskilt vuxenstudiestöd som regleras i 1973 års studiestödslag har

tagits bort. Detta gäller även särskilt vuxenstudiestöd för arbetslösa, som

regleras i lagen (1983:1030) om särskilt vuxenstudiestöd för arbetslösa.

2 §

Paragrafen motsvarar 1 kap. 6 § första stycket i 1973 års studiestödslag.

3 §

Flera bestämmelser i den nya lagen innehåller en koppling till

prisbasbeloppet. I denna paragraf definieras prisbasbeloppet genom en

hänvisning till lagen om allmän försäkring. Paragrafen motsvarar med

vissa redaktionella ändringar 1 kap. 7 § i 1973 år studiestödslag.

4 §

Paragrafen motsvarar 1 kap. 8 § i 1973 års studiestödslag.

2 kap. Studiehjälp

Bestämmelserna i kapitlet motsvarar i allt väsentligt 3 kap. i 1973 års

studiestödslag. En språklig bearbetning av bestämmelserna har gjorts.

Vidare har vissa redaktionella ändringar gjorts i konsekvens med

utformningen av 3 kap. om studiemedel i den nya lagen.

1 §

Paragrafen motsvarar 1 kap. 2 § i 1973 års studiestödslag.

2 §

Paragrafen motsvarar 3 kap. 1 § första stycket och 12 § i 1973 års

studiestödslag.

3 §

Paragrafen motsvarar 3 kap. 1 § andra stycket och 3 § i 1973 års

studiestödslag.

4 §

Paragrafen motsvarar 3 kap. 2 § i 1973 års studiestödslag.

5 §

Paragrafen motsvarar 3 kap. 4 § i 1973 års studiestödslag.

6 §

Paragrafen motsvarar 3 kap. 5 § i 1973 års studiestödslag.

7 §

Paragrafen motsvarar 3 kap. 6, 11 och 13 §§ i 1973 års studiestödslag.

8 §

Paragrafen motsvarar 3 kap. 24 § första stycket i 1973 års studiestödslag.

9 §

Paragrafen motsvarar 3 kap. 22 § i 1973 års studiestödslag.

10 §

I första stycket anges att regeringen får föreskriva att studiehjälp får

lämnas för tid då den studerande är sjuk. I 1973 års studiestödslag finns

bestämmelser om studiehjälp under sjukdom i 3 kap. 15 och 16 §§. Enligt

den nya lagen skall de närmare förutsättningarna för studiehjälp under

sjukdom framgå av föreskrifter utfärdade av regeringen i stället för

genom lag.

Andra stycket motsvarar 3 kap. 31 § i 1973 års studiestödslag.

11 §

Paragrafen motsvarar 3 kap. 29 § i 1973 års studiestödslag.

12 §

Paragrafen motsvarar i huvudsak 9 kap. 2 b § i 1973 års studiestödslag.

13 §

Paragrafen motsvarar 3 kap. 5 a § i 1973 års studiestödslag.

14 §

I paragrafen ges regeringen eller den myndighet som regeringen

bestämmer rätt att meddela närmare föreskrifter för tillämpningen av

bestämmelserna om studiehjälp. Motsvarande bestämmelser fanns i 1973

års lag i ett flertal paragrafer men har i den nya lagen alltså samlats i en

enda paragraf.

3 kap. Studiemedel

1 §

Paragrafen motsvarar 1 kap. 3 § i 1973 års studiestödslag.

2 §

Paragrafen motsvarar i huvudsak 4 kap. 1 och 2 §§ i 1973 års

studiestödslag.

Vad gäller sådan utbildning som avses i 2 kap. 2 § innebär andra

stycket att regeringen får bestämma att studiemedel i vissa fall får lämnas

för sådan utbildning före det andra kalenderhalvåret det år då den

studerande fyller 20 år. Förslaget har behandlats närmare i avsnitt 6.5.

3 §

I paragrafen anges att studiemedel får lämnas längst till och med det

kalenderår då den studerande fyller 50 år. Regeringen får dock föreskriva

att studiemedel i form av studiebidrag skall kunna lämnas även för tid

därefter. Förslaget har behandlats i avsnitt 6.3.

4 §

Paragrafen motsvarar 4 kap. 4 § i 1973 års studiestödslag. Vissa

språkliga och redaktionella ändringar har gjorts.

5 §

Paragrafen motsvarar delvis 4 kap. 5 och 10 §§ i 1973 års studiestödslag.

I första stycket anges att studiemedel lämnas för varje vecka då den

studerande bedriver studier. Den minsta studietid som krävs är dock tre

veckor. Förslaget behandlas närmare under avsnitt 6.2.1 och 6.2.3.

6 och 7 §§

Paragraferna motsvarar 4 kap. 6 och 7 §§ i 1973 års studiestödslag.

Språkliga och redaktionella ändringar har gjorts.

8 §

Paragrafen innehåller bestämmelser om den längsta tid som studiemedel

får lämnas för studier på olika utbildningsnivåer. Det antal veckor som

anges förutsätter studier på heltid medan deltidsstudier regleras i 10 §.

Vissa regler som begränsar rätten till studielån finns i 9 §.

Enligt fjärde stycket får studiemedel i undantagsfall lämnas under

längre tid än vad som följer av de tre första styckena i paragrafen.

Undantagsregeln skall kunna tillämpas vid förlängd studietid på grund av

funktionshinder eller när det annars föreligger speciella omständigheter.

Förslaget har behandlats i avsnitt 6.2.2.

9 §

Paragrafen innehåller bestämmelser om att rätten till studiemedel i form

av studielån begränsas när den studerande uppnår en viss ålder.

Begränsningsreglerna skall tillämpas från och med det kalenderår då den

studerande fyller 41 år. Studielån får då lämnas under sammanlagt högst

det antal veckor som anges för respektive ålder. I antalet veckor skall

räknas in de veckor som den studerande tidigare har haft studielån.

Studielån kan beviljas under hela det antalet veckor som anges i

paragrafen endast under förutsättning att studierna bedrivs i en följd, dvs.

sammanhängande. Regeringen eller den myndighet som regeringen

bestämmer får föreskriva om vad som skall anses vara en

sammanhängande period. Skälen för förslaget har behandlats i avsnitt

6.3.

Tillämpningen av bestämmelsen kan exemplifieras på följande sätt. I

båda exemplen är utgångspunkten att ett tillräckligt antal

studiemedelsveckor finns kvar att utnyttja enligt 8 §. Exempel 1: En

person som fyller 47 år under året har tidigare tagit emot studielån för en

tvåårig utbildning (80 veckor). Han har nu för avsikt att komplettera sin

tidigare utbildning med en ny utbildning som omfattar 40 veckors

studier. Vid 47 års ålder får studielån beviljas i totalt 100 veckor.

Studielån kan i detta fall endast beviljas för 20 veckors studier. Som

framgår av åldersreglerna i 3 § får dock studiebidrag beviljas för hela

utbildningstiden om 40 veckor. Exempel 2: En person som fyller 44 år,

och tidigare inte har tagit emot studielån, har för avsikt att påbörja en

högskoleutbildning om 160 poäng. Enligt paragrafen får studielån

beviljas i högst 160 veckor vid 44 års ålder. Under förutsättning att den

studerande bedriver studierna under en sammanhängande tidsperiod, dvs.

utan längre avbrott, kan hon få studielån för hela utbildningstiden. Om

den studerande ansöker om nya studielån efter en tid utan studielån skall

rätten till fortsatta lån bedömas med beaktande av den studerandes ålder

vid den nya studiemedelsperiodens början. Fyller hon exempelvis 49 år,

får studielån lämnas för högst 60 veckor. Härifrån avräknas hennes

tidigare studieperiod med studielån. Om fullt antal veckor redan har

utnyttjats får endast studiebidrag lämnas för resterande utbildningstid. Av

3 § framgår dock att studiemedel får lämnas längst till och med det

kalenderår då den studerande fyller 50 år. Detta gäller även i fråga om

studiebidrag, om inte regeringen föreskriver någonting annat.

10 §

Paragrafen innehåller bestämmelser om längsta tid för studiemedel vid

studier på deltid. Förslaget har behandlats i avsnitt 6.2.2.

11 §

Paragrafen innehåller bestämmelser om det totalbelopp (studiebidrag

plus generella studielån dvs. utan ett eventuellt tilläggslån) som lämnas

för varje vecka då den studerande har rätt till studiemedel. Beloppet

bestäms alltefter omfattningen av de studier som bedrivs. Totalbeloppet

är olika stort om studierna bedrivs på heltid, på minst 75 procent men

mindre än 100 procent eller på minst 50 procent men mindre än 75

procent av heltid.

Av andra stycket framgår att ytterligare lånebelopp kan lämnas i form

av tilläggslån enligt 14 och 15 §§. Vidare framgår att

studiemedelsbeloppet kan reduceras enligt bestämmelserna om

inkomstprövning.

Förslaget behandlas i avsnitt 6.1.1.

12 §

Paragrafen innehåller bestämmelser om hur stort studiebidraget är, dvs.

hur stor andel av det totala beloppet enligt 11 § som är bidrag. Indirekt

framgår det också hur stort lånet är.

13 §

Till vissa studerande får studiebidrag lämnas med ett högre belopp än

vad som anges i 12 §. Det högre beloppet skall främst lämnas till

studerande på grundskole- och gymnasienivå. Bestämmelserna i 13 §

påverkar inte totalbeloppet enligt 11 §. Innebörden är i stället att

bidragsdelen är större än i andra fall och lånedelen i motsvarande mån

mindre.

Av andra stycket framgår att det högre bidraget får lämnas först från

och med det kalenderår då den studerande fyller 25 år. En särskild

resursram avsätts för det högre bidraget vilket kan innebära att befintliga

resurser inte räcker till samtliga de studerande som i och för sig uppfyller

förutsättningarna för detta bidrag. Under ett kalenderår beviljas stöd så

länge resurserna räcker i den ordning som ansökningar kommer in. En

studerande som tidigare har fått det högre bidraget för en viss utbildning

och som fortsätter denna utbildning har dock förtur till det högre

bidraget. Det är regeringen eller den myndighet som regeringen

bestämmer som får föreskriva om de förutsättningar som i övrigt skall

gälla för att en studerande skall få det högre bidraget. Förslaget har

behandlats i avsnitt 6.1.2.

14 15 §§

I 14 och 15 §§ finns det bestämmelser om tilläggslån. Genom ett

tilläggslån får den studerande ett högre lån utan att det påverkar bidragets

storlek. Det sammanlagda belopp som den studerande kan få blir alltså

högre än totalbeloppet enligt 11 § första stycket. Tilläggslånet ingår i den

studerandes samlade studielån som skall betalas tillbaka enligt reglerna i

4 kap. Det görs alltså inte någon skillnad mellan tilläggslånet och

studielånet i övrigt.

14 §

Tilläggslån får lämnas med det belopp som anges i första stycket.

Av andra stycket framgår vissa grundläggande förutsättningar för

tilläggslån, nämligen att lån får lämnas under högst 120 veckor från och

med det kalenderår då den studerande fyller 25 år. Regeringen eller den

myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva om de

förutsättningar som i övrigt skall gälla för studielån. Förslaget har

behandlats i avsnitt 6.1.3.

15 §

Paragrafen motsvarar 4 kap. 25 § andra och tredje stycket i 1973 års

studiestödslag.

Enligt bestämmelserna i 1973 års lag finns möjlighet att få lån i form

av s.k. extra studiemedel för merkostnader i samband med studierna.

Denna möjlighet skall finnas kvar som tilläggslån. De merkostnader som

kan vara aktuella kan avse t.ex. utbildningsavgifter, resekostnader och

inköp av sådana musikinstrument som skall användas i utbildningen.

Liksom i dag skall också t.ex. kostnader för dubbel bosättning kunna ge

rätt till tilläggslån.

16 18 §§

På samma sätt som enligt 1973 års studiestödslag skall

studiemedelsbeloppet vara beroende av den studerandes inkomster.

Av 16 § framgår att fullt studiemedelsbelopp bara får lämnas om den

studerandes inkomst under ett kalenderhalvår högst når upp till

fribeloppet.

I 17 § anges hur stort fribeloppet är.

I 18 § anges hur mycket studiemedelsbeloppet reduceras om inkomsten

överstiger fribeloppet.

Förslagen behandlas i avsnitt 6.6.

19 §

Paragrafen motsvarar i huvudsak 4 kap. 21 § i 1973 års studiestödslag.

20 §

Paragrafen motsvarar i huvudsak 4 kap. 22 § första och andra styckena i

1973 års studiestödslag.

21 §

Paragrafen motsvarar delvis 4 kap. 24 § i 1973 års studiestödslag.

Paragrafen skall tillämpas i de fall studiemedelsbeloppet har reducerats

på grund av bestämmelserna om inkomstprövning. I paragrafen anges hur

stor del av reduceringen som skall avse studiebidraget resp. studielånet.

Bestämmelsen innebär att av det belopp som betalas ut skall

studiebidraget utgöra en lika stor andel som bidraget skulle ha utgjort av

ett fullt studiemedelsbelopp. Minskningen av bidragsdelen och lånedelen

skall alltså ske proportionellt. Beräkningen utgår alltid från vad som är

fullt studiemedelsbelopp enligt 11 §. Detta gäller även om den

studerande sökt bara bidrag och inte lån. Bidragsdelen skall då sättas ned

så mycket som den skulle ha satts ned om den studerande också sökt lån.

Det faktiska studiemedelsbeloppet kommer då att motsvara det sålunda

minskade bidraget.

22 §

Paragrafen motsvarar 4 kap. 42 § i 1973 års studiestödslag.

23 §

Paragrafen motsvarar 4 kap. 36 § i 1973 års studiestödslag.

24 §

I första stycket anges att regeringen får föreskriva att studiemedel får

lämnas för tid då den studerande är sjuk. I 1973 års studiestödslag finns

bestämmelser om studiemedel under sjukdom i 4 kap. 28 35 §§. Enligt

den nya lagen skall de närmare förutsättningarna för studiemedel under

sjukdom framgå av föreskrifter utfärdade av regeringen i stället för

genom lag. Förslaget har behandlats i avsnitt 6.2.1.

Andra stycket motsvarar 4 kap. 44 § i 1973 års studiestödslag.

25 §

Paragrafen motsvarar 4 kap. 3 § och del av 8 § i 1973 års studiestödslag.

26 §

Paragrafen motsvarar 9 kap. 2 b § i 1973 års studiestödslag.

27 §

Paragrafen innehåller grundläggande bestämmelser om den

uppgiftsskyldighet som en studerande som beviljats studiemedel har

gentemot Centrala studiestödsnämnden.

28 §

Paragrafen motsvarar 9 kap. 4 § i 1973 års studiestödslag.

29 §

Paragrafen motsvarar delvis 4 kap. 11 § i 1973 års studiestödslag. Av

bestämmelsen följer att studiemedel i form av endast studiebidrag får

beviljas. En ansökan om studiemedel behöver alltså inte avse både

studiebidrag och studielån.

30 §

I första stycket anges att studiemedel får betalas ut endast om det är

styrkt att den studerande bedriver de studier för vilka studiemedlen har

beviljats. Innan studiemedlen betalas ut skall alltså den studerande visa

att de studier för vilka han eller hon har sökt studiemedel rent faktiskt har

påbörjats.

Av andra stycket följer att en studerande som får studielån utbetalade,

enligt vad regeringen har föreskrivit, kan behöva betala en avgift för

administrativa kostnader som är förenade med uppläggningen av lånet.

Tredje och fjärde styckena motsvarar 4 kap. 43 § i 1973 års lag.

31 §

I paragrafen ges regeringen eller den myndighet som regeringen

bestämmer rätt att meddela närmare föreskrifter för tillämpningen av

bestämmelserna om studiemedel. Motsvarande bestämmelser fanns i

1973 års lag i ett flertal paragrafer men har i den nya lagen alltså samlats

i en enda paragraf.

4 kap. Återbetalning av studielån

1 §

Paragrafen motsvarar i huvudsak 8 kap. 1 och 2 §§ i 1973 års

studiestödslag.

2 §

Paragrafen motsvarar 8 kap. 1 a § i 1973 års studiestödslag.

3 §

Paragrafen motsvarar 8 kap. 3 § i 1973 års studiestödslag.

4 §

I första stycket anges att återbetalningstiden skall vara 25 år eller det

lägre antal år som återstår till utgången av det år då låntagaren fyller 60

år. För den som är äldre än 36 år då återbetalningen påbörjas blir alltså

återbetalningstiden kortare än 25 år. Förslaget behandlas närmare i

avsnitt 7.2.1.

Av andra stycket framgår att återbetalningstiden för samtliga låntagare

i vissa fall kan vara kortare än den tid som anges i första stycket.

Närmare bestämmelser om detta finns i 9 11 §§.

5 §

Paragrafen motsvarar delvis 8 kap. 5 § i 1973 års studiestödslag.

Av andra stycket framgår att återbetalning av sammanlagda lån skall

börja året närmast efter det år under vilket låntagaren har tagit emot nya

studielån. En ny beräkning av årsbelopp görs vid kalenderårsskiftet. Om

låntagaren tar emot nya studielån även under ett andra år kan han eller

hon ansöka om nedsättning av årsbeloppet med stöd av 13 §. Om hel

nedsättning beviljas innebär det att låntagaren inte behöver betala något

på det sammanlagda lånet under det andra studieåret. En ny beräkning av

årsbelopp görs vid nästkommande kalenderårsskifte. Om de nya

studierna då har avslutats påbörjas återbetalningen enligt den senaste

beräkningen. Reglerna i 5 § innebär inte i sig att återbetalningstiden

ändras. En omräkning av årsbeloppet kan därför komma att ske inom

ramen för den ursprungliga tiden. I 6 § finns det emellertid regler om ny

återbetalningstid som anknyter bl.a. till sammanläggning av lån enligt

5 §.

6 §

I första stycket anges att en låntagare i vissa fall kan få en ny

återbetalningstid. Detta gäller om låntagaren under minst tre år har

beviljats nedsättning av årsbeloppet i enlighet med inkomstreglerna i 14

och 15 §§. Det gäller också i de fall låntagaren skall betala tillbaka

sammanlagda lån enligt 5 §. I det senare fallet får en ny återbetalningstid

beräknas endast om nya lån (antingen ett eller flera) uppgår till minst 50

procent av prisbasbeloppet.

Av andra stycket följer att en ny återbetalningstid kan bestämmas bara

efter ansökan av låntagaren, om inte regeringen har föreskrivit något

annat.

7 §

Paragrafen motsvarar delvis 8 kap. 1 § tredje stycket och 14 § i 1973 års

studiestödslag.

8 §

I paragrafen anges hur årsbeloppet skall räknas fram.

Av första stycket framgår att ett annuitetsliknande system skall

användas för återbetalning av studielån. Återbetalning skall varje år ske

med ett belopp som baseras på skuldens storlek (minskad med tidigare

års obetalda årsbelopp), studielåneräntan för året, det antal år som

återbetalningen beräknas pågå och den beräkning som anges i andra

stycket.

Beräkningen i andra stycket innebär att årsbeloppet i förhållande till

det första årets årsbelopp under hela återbetalningstiden räknas upp

med två procent varje år. Detta under förutsättning att studielåneräntan är

oförändrad. Om studielåneräntan förändras sker en omräkning av

årsbeloppet för den återstående återbetalningstiden. Genom

konstruktionen med en uppräkning med två procent blir

återbetalningskravet lägre under den första delen av återbetalningstiden

jämfört med vad som annars skulle gälla.

Förslaget har behandlats närmare i avsnitt 7.2.1, där beräkningen av

årsbeloppet anges med hjälp av en matematisk formel.

9 11 §§

Paragraferna innehåller undantag från huvudregeln i 8 § om beräkning av

årsbelopp. Paragraferna tillämpas i de fall då lånebeloppet är så litet att

en kortare återbetalningstid bör gälla. 9 § skall tillämpas när själva

skuldbeloppet understiger vad som svarar mot 15 procent av

prisbasbeloppet även om årsbeloppet skulle överstiga de 15 procenten.

10 § gäller i fall där skuldbeloppet är högre men där en beräkning enligt

8 § leder till att det första årsbeloppet är lägre än 15 procent av

prisbasbeloppet. 11 § innehåller regler om förkortning av

återbetalningstiden, när skulden har minskat snabbare än enligt den

ordinarie återbetalningstakten. Förslagen har behandlats närmare i avsnitt

7.2.2.

12 §

Om låntagaren anser att det årsbelopp som räknats fram enligt

huvudreglerna i 8 11 §§ blir för betungande kan låntagaren ansöka om

nedsättning av årsbeloppet. En förutsättning för att årsbeloppet skall

sättas ned är alltså att låntagaren har ansökt om detta. De närmare

bestämmelserna om nedsättning finns i 13 18 §§.

13 §

Paragrafen motsvarar i huvudsak 8 kap. 6 § i 1973 års studiestödslag.

14 17 §§

Till och med det kalenderår då låntagaren fyller 49 år kan årsbeloppet

enligt 14 § första stycket sättas ned till fem procent av låntagarens

inkomst. Som inkomst räknas summan av låntagarens inkomst av tjänst,

näringsverksamhet och kapital under det aktuella betalningsåret.

Från och med det kalenderår då låntagaren fyller 50 år kan årsbeloppet

enligt andra stycket sättas ned till sju procent av den i första stycket

angivna inkomsten. För dessa låntagare får en prövning också ske mot

förmögenhet enligt grunder som regeringen fastställer.

Av 14 § tredje stycket framgår att nedsättning får ske bara om

skillnaden mellan det nedsatta årsbeloppet och det årsbelopp som

beräknats enligt 8 11 §§ är minst tre procent av prisbasbeloppet.

Årsbeloppet får enligt 16 § sättas ned preliminärt i avvaktan på att

taxeringen för betalningsåret fastställs. Det preliminära årsbeloppet

grundar sig på den uppgift om beräknad inkomst, och för låntagare äldre

än 49 år även på den uppgift om förmögenhet, som låntagaren lämnar i

sin ansökan om nedsättning.

Av 17 § första stycket följer att ett slutligt årsbelopp skall fastställas

efter det att taxering för betalningsåret har fastställts. Det slutliga

årsbeloppet kan aldrig bli högre än det årsbelopp som skulle ha fastställts

om huvudreglerna i 8 11 §§ hade tillämpats.

Förslagen behandlas närmare i avsnitten 7.3.1 och 7.6.

18 §

Paragrafen motsvarar i huvudsak 8 kap. 7 § i 1973 års studiestödslag.

19 §

Paragrafen motsvarar i huvudsak 8 kap. 15 § och 1 § tredje stycket i 1973

års studiestödslag. Förslaget innebär att regeringen eller den myndighet

som regeringen bestämmer får föreskriva även om hur inbetalade belopp

skall räknas av.

20 §

Paragrafen motsvarar 8 kap. 13 § i 1973 års studiestödslag.

21 §

Av 4 § följer att återbetalningstiden är 25 år eller det lägre antal år som

återstår till utgången av det år då låntagaren fyller 60 år. På grund av

bestämmelserna om nedsättning kan en resterande skuld kvarstå vid den

ordinarie återbetalningstidens slut. I så fall skall hela den resterande

skulden betalas under året efter det att lånet enligt huvudregeln skulle ha

varit betald. Låntagaren har dock möjlighet att även under detta år ansöka

om nedsättning enligt bestämmelserna i 13 18 §§. Betalningen av den

resterande skulden blir då uppskjuten. Det är dock inte fråga om att det

beräknas någon ny återbetalningstid över ett visst antal år. Hela skulden

skall betalas, om inte Centrala studiestödsnämnden beslutar om

nedsättning. Fattas det ett beslut om nedsättning skall hela det då

återstående beloppet betalas under det närmast följande året såvida inte

ny nedsättning sker osv.

Av tredje stycket följer att betalning enligt paragrafen kan pågå längst

till utgången av det år då låntagaren fyller 67 år.

22 §

Av paragrafen framgår att studielån som har tagits emot för grundskole-

och gymnasieskoleutbildning under vissa förutsättningar kan skrivas av

till viss del om låntagaren därefter beviljas studielån för fortsatta studier

på eftergymnasial nivå. Förslaget har behandlats närmare i avsnitt 7.7.1.

23 §

I paragrafen anges att studielån får skrivas av helt eller delvis, om lånet,

enligt bestämmelser som meddelats med stöd av 3 kap. 24 §, har lämnats

för tid då den studerande varit sjuk. Regeringen eller den myndighet som

regeringen bestämmer får föreskriva om sådan avskrivning. I 1973 års

studiestödslag fanns bestämmelser om den här typen av avskrivning i

8 kap. 17 19 §§. Enligt den nya lagen skall de närmare förutsättningarna

för studiemedel under sjukdom framgå av föreskrifter utfärdade av

regeringen i stället för genom lag. I konsekvens med det föreslås att

regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva

om avskrivning av sådana lån.

24 §

Paragrafen motsvarar 8 kap. 20 § i 1973 års studiestödslag.

25 §

Paragrafen motsvarar 8 kap. 10 och 12 §§ och delvis även 9 § i 1973 års

studiestödslag.

Av första stycket framgår att studielån som inte har betalats vid

utgången av det år då låntagaren fyller 67 år skall skrivas av. Jämfört

med 8 kap. 9 § i 1973 års lag innebär detta att återbetalning kan behöva

ske under ytterligare tre år. Enligt 1973 års lag skall studielån som inte är

betalda det år då låntagaren fyller 65 år skrivas av.

26 §

Paragrafen motsvarar 8 kap. 22 § första och tredje stycket i 1973 års

studiestödslag.

27 §

Paragrafen motsvarar i huvudsak 8 kap. 16 § i 1973 års studiestödslag.

28 §

I paragrafen ges regeringen eller den myndighet som regeringen

bestämmer rätt att meddela närmare föreskrifter för tillämpningen av

bestämmelserna om återbetalning av studielån. Motsvarande

bestämmelser fanns i 1973 års lag i ett flertal paragrafer men samlas i

den nya lagen alltså i en paragraf.

5 kap. Återkrav av studiestöd

1 5 §§

Paragraferna motsvarar 9 kap. 2 § i 1973 års studiestödslag.

6 §

Paragrafen motsvarar i huvudsak 9 kap. 2 a § i 1973 års studiestödslag.

Av första stycket framgår att en fordran, som har uppkommit på grund

av att studiestöd har krävts tillbaka, skall bevakas till utgången av det år

då den återbetalningsskyldige fyller 67 år. Jämfört med bestämmelsen i

1973 års lag innebär detta en ändring genom att fordringen skall bevakas

under ytterligare tre år. Ändringen genomförs som en följd av en

motsvarande ändring i lagförslagets 4 kap. 25 §, om avskrivning av lån

vid utgången av det år då låntagaren fyller 67 år.

7 §

I paragrafen ges regeringen eller den myndighet som regeringen

bestämmer rätt att meddela närmare föreskrifter för tillämpningen av

bestämmelserna om återkrav av studiestöd.

6 kap. Övriga bestämmelser

1 §

Paragrafen motsvarar efter vissa språkliga ändringar 9 kap. 1 § i 1973 års

studiestödslag.

2 §

Paragrafen motsvarar 9 kap. 5 § i 1973 års studiestödslag.

3 §

Paragrafen motsvarar 9 kap. 3 § i 1973 års studiestödslag.

4 §

I paragrafen anges att regeringen får föreskriva om att Centrala

studiestödsnämnden i vissa angivna fall får ta ut avgifter för sina

administrativa kostnader. Paragrafen motsvarar bestämmelserna i 8 kap.

1 § andra stycket samt 9 kap. 2 § sjunde stycket och 2 c § i 1973 års

studiestödslag.

5 §

Samtliga öresbelopp som räknas fram enligt lagen skall avrundas till

närmast lägre krontal.

6 §

Paragrafen motsvarar 1 kap. 6 § andra stycket i 1973 års studiestödslag.

7 §

Paragrafen motsvarar 4 kap. 37 § samt 8 kap. 23 och 24 §§ i 1973 års

studiestödslag.

8 §

Paragrafen motsvarar 8 kap. 22 § andra stycket i 1973 års studiestödslag.

9 §

Paragrafen motsvarar 9 kap. 6 § i 1973 års studiestödslag.

10 §

Paragrafen motsvarar 8 kap. 25 § i 1973 års studiestödslag.

11 §

I paragrafen, som saknar motsvarighet i 1973 års studiestödslag, anges

att sådana beslut om studiestöd som inte avser återbetalning av studielån

får överklagas hos en särskild överklagandenämnd. Enligt huvudregeln

gäller Centrala studiestödsnämndens beslut omedelbart. Nämnden kan

dock förordna att beslutet inte skall gälla förrän det vinner laga kraft. Om

ett ärende överklagas, kan överklagandenämnden i avvaktan på ett

slutligt avgörande eller till annat beslutas meddela ett förordnande om att

Centrala studiestödsnämndens beslut inte skall gälla. Förslaget har

behandlats i avsnitt 9.3.

12.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:674) om

inkomstgrundad ålderspension

Förslagen har behandlats i avsnitt 8.

3 kap.

1 §

En försäkrad som har studerat med studiemedel skall tillgodoräknas

pensionsrätt för inkomstgrundad ålderspension. Detta skall ske genom att

den studerande tillgodoräknas ett pensionsgrundande belopp som

tillsammans med eventuella andra pensionsgrundande belopp och

pensionsgrundande inkomst utgör pensionsrätt för aktuellt år. De

närmare förutsättningarna för att någon skall tillgodoräknas ett sådant

pensionsgrundande belopp finns i de nu föreslagna nya 24 och 25 §§.

3 §

Paragrafen har kompletterats med pensionsgrundande belopp för studier

enligt den nya 24 §.

24 §

I denna paragraf, som är ny, föreskrivs att en försäkrad som under någon

del av ett år har uppburit studiemedel i form av studiebidrag enligt 4 kap.

studiestödslagen (1973:349) skall tillgodoräknas ett pensionsgrundande

belopp. Ett sådant belopp skall avse det kalenderår under vilket

studiebidraget erhållits. I ikraftträdandebestämmelserna anges dock att de

här föreslagna bestämmelserna skall tillämpas redan från och med

intjänandeåret 1999. Den försäkrade kan därmed få underrättelse om

beslut om pensionsgrundande belopp för åren 1999 och 2000 i det beslut

om pensionsrätt som skall meddelas senast den 31 mars året efter

fastställelseåret, dvs. den 31 mars 2001 för år 1999 och den 31 mars 2002

för år 2000.

Uppgifter om utbetalda studiebidrag skall lämnas av Centrala

studiestödsnämnden.

25 §

I denna nya paragraf anges hur pensionsgrundande belopp för den som

uppburit studiebidrag skall beräknas. Det pensionsgrundande beloppet

skall motsvara 138 procent av det studiebidrag som den studerande har

uppburit under året.

4 kap.

5 §

Denna paragraf föreskriver att det s.k. förvärvsvillkoret som anges i

5 kap. 13 § måste vara uppfyllt för att pensionsrätt för premiepension

skall grundas på pensionsgrundande belopp. Detta skall gälla för

pensionsgrundande belopp för studier på samma sätt som för

pensionsgrundande belopp för föräldrar till små barn och

pensionsgrundande belopp för plikttjänstgöring. Paragrafen har därför

kompletterats i enlighet med det.

5 kap.

13 §

I paragrafens första stycke har införts bestämmelser om att

pensionsgrundande belopp för studier endast skall beaktas vid beräkning

av pension om den pensionsberättigade uppfyller förvärvsvillkoret, dvs.

den pensionsberättigade skall under minst fem år ha tillgodoräknats

pensionsgrundande inkomster som för vart och ett av åren uppgår till

lägst två inkomstbasbelopp.

12.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:674) om

inkomstgrundad ålderspension

2 kap.

5 §

Ändringen är en följd av att det stöd som nu utgår i form av

korttidsstudiestöd föreslås reglerat på annat sätt än genom

studiestödslagen och att förslag lämnas om att särskilt vuxenstudiestöd,

särskilt vuxenstudiestöd för arbetslösa och timersättningen vid

vuxenutbildning för utvecklingsstörda (särvux) skall avvecklas.

3 kap.

24 §

Ändringen är en följd av att en ny studiestödslag föreslås införd.

12.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:675) om

införande av lagen (1998:674) om inkomstgrundad

ålderspension

Förslagen har behandlats i avsnitt 8.

47 §

Paragraferna 47 49 är nya och reglerar hur pensionsrätt för studier skall

tillgodoräknas och beräknas för retroaktivtiden 1995 1998.

I paragrafens första stycke anges att pensionsgrundande belopp för

studier skall fastställas enligt 3 kap. 24 § lagen (1998:674) om

inkomstgrundad ålderspension (LIP) för åren 1995 1998 för den som var

försäkrad respektive år. Beträffande frågan om vem som var försäkrad

respektive år finns bestämmelser i 48 § andra stycket. Även för

retroaktivtiden skall kravet för att tillgodoräknas pensionsgrundande

belopp gälla att den försäkrade har studerat och uppburit studiemedel i

form av studiebidrag.

Enligt andra stycket i paragrafen skall någon pensionsrätt för

premiepension inte fastställas för retroaktivtiden. I stället skall den

försäkrade tillgodoräknas pensionsrätt för inkomstpension med 18,5

procent på pensionsunderlaget.

Någon pensionsrätt för studier skall inte fastställas för personer som

har avlidit före den 1 januari 1999. Detta anges i tredje stycket.

48 §

I paragrafens första stycke anges de bestämmelser i LIP som skall

tillämpas vid beräkning av pensionsrätt och pensionsgrundande belopp

för åren 1995 1998.

I andra stycket anges att bestämmelserna i 29 § andra stycket och 30 §

första stycket denna lag skall tillämpas vid beräkning och

tillgodoräknande av pensionsgrundande belopp för studier.

Bestämmelserna som avses anger vad som skall gälla vid bristande eller

underlåten avgiftsbetalning (29 § andra stycket) och vem som skall anses

försäkrad (30 § första stycket).

49 §

Några specialregler om underrättelse av beslut och överklagandefrister

skall inte gälla för beslut om pensionsrätt för studier. I denna paragraf

hänvisas därför till bestämmelserna i 13 och 15 kap. LIP. Undantag görs

dock från begränsningsregeln i 13 kap. 7 § tredje stycket när det gäller

ändring till följd av ändring i beräkningsunderlaget.

12.5 Förslagen till lagar om ändring i

socialförsäkringslagen (1999:000)

3 kap.

13 §

Ändringarna är en följd av att det stöd som nu utgår i form av

korttidsstudiestöd föreslås reglerat på annat sätt än genom

studiestödslagen och att förslag lämnas om att särskilt vuxenstudiestöd,

särskilt vuxenstudiestöd för arbetslösa och timersättningen vid

vuxenutbildning för utvecklingsstörda (särvux) skall avvecklas.

14 §

Paragrafen har tillförts ett nytt tredje stycke, som innebär att en person

skall kunna tillgodoräknas pensionsgrundande belopp för studier genom

bosättning trots att förmånen är arbetsbaserad.

12.6 Övriga lagförslag

Ändringarna är en följd av att en ny studiestödslag föreslås införd och att

de stöd som nu utgår i form av korttidsstudiestöd och internatbidrag

föreslås reglerade på annat sätt än genom studiestödslagen, att förslag

lämnas om att de nuvarande studiestöden särskilt vuxenstudiestöd och

särskilt vuxenstudiestöd för arbetslösa skall avvecklas och att

timersättningen vid vuxenutbildning för utvecklingsstörda (särvux)

föreslås avvecklad.

Tabeller och figurer

Kapitelspecifika tabeller och figurer. Dessutom ytterligare exempel på

återbetalning av studielån. I exempel med utnyttjande av trygghetsregler

har förmögenhetsdelen antagits ingå i inkomsten.

Figur 1

Nuvarande och föreslagna bidragsbelopp per

studiemånad efter skatt

s.154

Figur 2

Studiestödstagarnas inkomstfördelning år 1997

s.155

Tabell 1

Fribelopp per studievecka och kalenderhalvår

s.156

Tabell 2

Heltidsstudiestöd vid varierande sidoinkomster med

s 157

föreslagna regler för fribelopp och reducering

Tabell 3

Sammanlagd skuld vid studiernas slut beroende på

s.158

antal terminer och utbildningsnivå

Tabell 4

Återbetalning efter 3 års grund/gymn. studier med

82% bidrag och tilläggslån enligt plan. Inkomst

15 000 kr. Ålder 45 vid återbetalningsstart.

s.159

Tabell 5

Återbetalning efter 3 års grund/gymn. studier och

därefter 3 år högskola med 6 år 34,5 % bidrag. Enligt

plan respektive utnyttjande av trygghetsregler.

Inkomst 15 000 kr. Ålder 40 vid återbetalningsstart.

s.160

Tabell 6

Återbetalning efter 3 års grund/gymn. studier och

därefter 4 år högskola med 1 år 82% bidrag och 6 år

34,5% bidrag. Enligt plan respektive utnyttjande av

trygghetsregler. Inkomst 18 000 kr. Ålder 40 vid

återbetalningsstart.

s.161

Tabell 7

Återbetalning efter 3 års grund/gymn. studier och

därefter 5 år högskola med 8 år 34,5 % bidrag varav

3 år med tilläggslån. Enligt plan respektive

utnyttjande av trygghetsregler. Inkomst 15 000 kr.

Ålder 35 vid återbetalningsstart

.

s.162

Tabell 8

Återbetalning efter 4 års högskolestudier enligt plan

respektive utnyttjande av trygghetsregler. Inkomst

14 000 kr. Ålder 30 vid återbetalningsstart.

s.163

Tabell 9

Återbetalning efter 4 års högskolestudier enligt plan.

Inkomst 18 000 kr. Ålder 30 vid återbetalningsstart.

s.164

Tabell 10

Återbetalning efter 4 års högskolestudier enligt plan

respektive utnyttjande av trygghetsregler. Inkomst

18 000 kr. Ålder 45 vid återbetalningsstart.

s.165

Tabell 11

Återbetalning efter 4 års högskolestudier enligt plan.

s. 166

Inkomst 22 000 kr. Ålder 25 vid återbetalningsstart

Tabell 12

Återbetalning efter 5 års högskolestudier enligt plan

respektive utnyttjande av trygghetsregler. Inkomst

18 000 kr. Ålder 25 vid återbetalningsstart.

s.167

Tabell 13

Återbetalning efter 6 års högskolestudier enligt plan

respektive utnyttjande av trygghetsregler. Inkomst

22 000 kr. Ålder 30 vid återbetalningsstart.

s.168

Figur 1

Studiestöd - Månadsbelopp 1999 efter skatt

Figur 2

Studiestödstagarnas inkomstfördelning år 1997

Avgränsning: studerat på samma utbildningsnivå båda terminerna och

haft studiestöd. Notera att deltidsstuderande ingår som förutsätts ha

högre inkomst vid sidan av studier.

Tabell 1

Fribelopp per studievecka och kalenderhalvår

Heltid

Basbelopp år 1999: 36 400 kr

Kommentar:

I tabellen redovisas fribeloppet efter antalet veckor studier bedrivs per

kalenderhalvår. Vid 20 veckors studier är fribeloppet 45 500 kr i 1999 års

priser. För 40 veckors studier under kalenderåret blir fribeloppet 2 gånger

45 500 kr, d.v.s. 91 000 kr. Vid studier under 10 veckor på våren och 15

veckor på hösten blir fribeloppet 68 250 kr på våren och 54 600 kr på

hösten, d.v.s. totalt 122 850 kr under hela kalenderåret.

Tabell 2

Heltidsstudiestöd vid varierande sidoinkomster med föreslagna

regler för fribelopp och reducering

Studietid: 40 veckor. Basbelopp: 36 400 kr (år 1999). Fribelopp:

91 000 kr. Reducering: Stödet reduceras med 50 % av inkomst

överstigande fribeloppet. Reduceringen fördelas proportionellt på bidrag

och lån.

Tabell 3

Sammanlagd skuld vid studieras slut beroende på antal terminer och

utbildningsnivå

Beräkningarna bygger på att studierna påbörjas år 1999 och att

prisbasbeloppet räknas upp med 2 % per år. Låneräntan har antagits vara

4 %.

* Lån tagna för grundskole- och gymnasiala studier har skrivits av med

1/6 per högskolestudieår (max 3 år).

Tabell 4

Återbetalning av studielån för 3 års studier på grundskole- och

gymnasial nivå. 82 % bidrag och tilläggslån. Trygghetsregler

kommer aldrig ifråga då årsbeloppet inte överstiger 5 % respektive

7 % av inkomst någongång.

Antaganden:

Återbetalningen startar i januari det år låntagaren fyller 45 år. Ingångslön

15 000 per månad. Löneutveckling 2 % per år. Låneränta 4 %.

Bilaga 5

Återbetalning av studielån för 3 års studier på grundskole- och

gymnasial nivå och därefter 3 år högskola. 6 år med 34,5 % bidrag.

Avskrivning med 50 % av gymnasielån sker under högskoletiden.

Antaganden:

Återbetalningen startar i januari det år låntagaren fyller 40 år. Ingångslön

15 000 kr per månad. Löneutveckling 2 % per år. Låneränta 4 %.

---------

* Trygghetsregler utnyttjas.

** P.g.a. att trygghetsreglerna utnyttjas förlängs återbetalningstiden med

7 år jämfört med plan. Studielånet är återbetalt vid 67 års ålder.

Tabell 6

Återbetalning av studielån för 3 års studier på grundskole- och

gymnasial nivå och därefter 4 år högskola. Med 1 år 82 % och 6 år

34,5 % bidrag. Avskrivning med 50 % av gymnasiala lån sker under

högskoletiden

Antaganden:

Återbetalningen startar i januari det år låntagaren fyller 40 år. Ingångslön

18 000 per månad. Löneutveckling 2 % per år. Låneränta 4 %.

----------

* Trygghetsregler utnyttjas.

** P.g.a. att trygghetsreglerna utnyttjas förlängs återbetalningstiden med

7 år jämfört med plan. Studielånet är återbetalt vid 67 års ålder.

Tabell 7

Återbetalning av studielån för 3 års studier på grundskole- och

gymnasial nivå och därefter 5 år högskola. 8 år med 34,5 % bidrag

varav 3 år också med tilläggslån. Avskrivning med 50 % av

gymnasiala lån sker under högskoletiden.

Antaganden:

Återbetalningen startar i januari det år låntagaren fyller 35 år. Ingångslön

15 000 kr per månad. Löneutveckling 2 % per år. Låneränta 4 %.

----------

* Trygghetsregler utnyttjas.

** P.g.a. att trygghetsreglerna utnyttjas förlängs återbetalningstiden med

14 år jämfört med plan. Studielånet är inte återbetalt vid 67 års ålder.

Återstående lån på 557 886 kr skrivs då av.

Tabell 8

Exempel på återbetalning av studielån för 4 års högskolestudier i ett

nytt system, där återbetalningsplanen på 25 år följs respektive där

trygghetsregler utnyttjas.

Antaganden:

Återbetalningen startar i januari det år låntagaren fyller 30 år. Ingångslön

14 000 kr per månad. Löneutveckling 2 % per år. Låneränta 4 %.

------------

* Trygghetsregler utnyttjas.

** P.g.a. att trygghetsreglerna utnyttjas förlängs återbetalningstiden med

3 år jämfört med plan. Studielånet är återbetalt vid 57 år ålder.

Tabell 9

Exempel på återbetalning av studielån för 4 års högskolestudier i ett

nytt system, där återbetalningsplanen på 25 år följs. Trygghetsregler

kommer aldrig ifråga då årsbeloppet inte överstiger 5 % respektive

7 % av inkomst någongång.

Antaganden:

Återbetalningen startar i januari det år låntagaren fyller 30 år. Ingångslön

18 000 per månad. Löneutveckling 2 % per år. Låneränta 4 %.

Tabell 10

Exempel på återbetalning av studielån för 4 års högskolestudier i ett

nytt system, där återbetalningsplanen följs respektive där

trygghetsregler utnyttjas.

Antaganden:

Återbetalningen startar i januari det år låntagaren fyller 45 år. Ingångslön

18 000 kr per månad. Löneutveckling 2 % per år. Låneränta 4 %.

---------

*Trygghetsregler utnyttjas.

** P.g.a. att trygghetsreglerna utnyttjas förlängs återbetalningstiden med

1 år jämfört med plan. Studielånet är återbetalt vid 61 års ålder.

Tabell 11

Exempel på återbetalning av studielån för 4 års högskolestudier i ett

nytt system, där återbetalningsplanen på 25 års följs.

Trygghetsregler kommer aldrig ifråga då årsbeloppet inte överstiger

5 % respektive 7 % av inkomst någongång.

Antaganden:

Återbetalningen startar i januari det år låntagaren fyller 25 år. Ingångslön

22 000 kr per månad. Löneutveckling 2 % per år. Låneränta 4 %.

Tabell 12

Exempel på återbetalning av studielån för 5 års högskolestudier i ett

nytt system, där återbetalningsplanen på 25 år följs respektive där

trygghetsregler utnyttjas.

Antaganden:

Återbetalningen startar i januari det år låntagaren fyller 25 år. Ingångslön

18 000 per månad. Löneutveckling 2 % per år. Låneränta 4 %.

----------

* Trygghetsregler utnyttjas.

** P.g.a. att trygghetsreglerna utnyttjas förlängs återbetalningstiden med

5 år jämfört med plan. Studielånet är återbetalt vid 54 års ålder.

Tabell 13

Exempel på återbetalning av studielån för 6 års högskolestudier i ett

nytt system, där återbetalningsplanen på 25 år följs respektive där

trygghetsregler utnyttjas.

Antaganden:

Återbetalningen startar i januari det år låntagaren fyller 30 år. Ingångslön

22 000 kr per månad. Löneutveckling 2 % per år. Låneräntan 4%.

---------

* Trygghetsregler utnyttjas.

** P.g.a. att trygghetsreglerna utnyttjas förlängs återbetalningstiden med

3 år jämfört med plan. Studielånet är återbetalt vid 57 års ålder.

Nuvarande studiestöd - kort sammanfattning

Studiehjälp

Studiehjälp lämnas för studier i gymnasieskolan eller annan gymnasial

utbildning till och med vårterminen det år då den studerande fyller 20 år.

Studiehjälp består av studiebidrag, extra tillägg och

inackorderingstillägg.

Studiebidraget är lika stort som det allmänna barnbidraget, dvs. 750 kr

per månad. Bidraget betalas ut oberoende av föräldrarnas ekonomiska

situation. Det extra tillägget (285, 570 resp. 855 kr per månad) är ett

bidrag som lämnas till studerande från inkomstsvaga hushåll. Till

studerande i folkhögskolor, fristående skolor och riksinternatskolor

lämnas inackorderingstillägg. Tillägget varierar mellan 1 190 kr och

2 350 kr. per månad beroende på avståndet mellan skolan

föräldrahemmet. För studerande i gymnasieskolan och komvux ansvarar

kommunen för ekonomiskt stöd vid inackordering.

Studiemedel

Studiemedel lämnas till

* studerande vid universitet och högskolor och annan eftergymnasial

utbildning och

* studerande som är 20 år och äldre i utbildning på grundskolenivå

och gymnasial nivå. Hit räknas komvux, folkhögskolor och en del

andra skolor.

Studiemedel kan också beviljas för studier utomlands. Främst gäller

det utbildning på högskolenivå. Villkoret är att utbildningen skall ha en

godtagbar standard (prövas av Högskoleverket) och vara minst tre

månader lång. För studier i övriga nordiska länder gäller i stort sett

samma villkor som i Sverige.

Studiemedlen är rättighetsstyrda på så sätt att alla som antas till

utbildning har en ovillkorlig rätt till stöd när vissa grundförutsättningar är

uppfyllda. Någon begränsning p.g.a. bristande resurser finns inte.

Den längsta tid som studiemedel kan beviljas är tre år när det gäller

grundskole- och gymnasieskolenivån och sex år när det gäller

eftergymnasial nivå. Om det finns särskilda skäl kan tiden förlängas. Till

den som är över 45 år kan stöd beviljas om det finns särskilda skäl för

det. Tillämpningen av tids- och åldersgränser är liberal.

För rätt till fortsatta studiemedel ställs krav på studieresultat. Kraven

varierar beroende på utbildning. Vid prövning av studieresultaten tas

hänsyn till förhållanden av personlig natur som kan ha hindrat studierna,

t.ex. sjukdom.

Studiemedlens storlek är i lagstiftningen uttryckt som en andel av av

basbeloppet enligt lagen om allmän försäkring. Basbeloppet, som

fastställs varje år av regeringen, följer förändringarna i det allmänna

prisläget (uppräkning har inte skett fullt ut under några år). Totalt under

ett normalt läsår (9 månader) utgör studiemedlen 175,5 % av

basbeloppet.

Beloppp i studiemedel 1999 - heltidsstuderande

Bidrag

Lån

Totalt

Per månad

1 973

5 125

7 098

Studieår

(9 månader)

17 757

46 125

63 882

Extra lån kan ges till den som har utgifter för terminsavgifter,

studieresor m.m.

Den studerande får ha inkomst upp till en viss nivå, det s.k.

fribeloppet, utan att studiemedlen reduceras. Fribeloppet för en

hösttermin (andra kalenderhalvåret) är högre än för en vårtermin (första

kalenderhalvåret), eftersom större delen av sommarinkomsten antas falla

på andra kalenderhalvåret. Fribeloppet är också högre för den som

studerar bara några månader under terminen. Fribeloppet följer

basbeloppet. Under 1999 är fribeloppet för hela året 54 600 kr.

Studiemedlen reduceras med 50 procent av den över fribeloppet

överskjutande inkomsten. Reduceringen sker proportionellt mot bidrags-

och lånedel. För en heltidsstuderande upphör rätten till studiemedel när

inkomsten under ett år uppgår till ca 180 000 kr. Med inkomst avses

sammanräknad inkomst av tjänst, näringsverksamhet och kapital vid

taxeringen för året.

Lånesystemet

Utbetalningen av lån finansieras genom att CSN i sin tur lånar

erforderligt belopp hos Riksgäldskontoret (RGK). Räntan är statens

genomsnittliga upplåningsränta under tre år före avgiftsåret. För år l999

är räntan 5,80 %. Hela räntan som CSN betalar till RGK belastar anslaget

för studiemedel. Den ränta som låntagaren betalar utgör 70 procent av

statens upplåningsränta (för år l999 4,1 %). Den är därför inte

avdragsgill. Alla räntor som låntagaren betalar in, inkl. s.k. kapitaliserade

räntor, redovisas mot inkomsttitel.

Återbetalning av studielån börjar tidigast sex månader efter det halvår

då stöd senast betalades ut. Återbetalning sker med 4 % av låntagarens

sammanlagda inkomst av tjänst, näringsverksamhet och kapital.

Avskrivning av resterande skuld sker vid dödsfall och när låntagaren

fyller 65 år. Även i vissa andra fall, när synnerliga skäl finns, kan

avskrivning ske. Den som tagit lån för studier på grundskole- eller

gymnasieskolenivå och därefter har fått lån för eftergymnasiala studier

under minst tre terminer kan få hälften av lånebeloppet för studierna på

skolnivån avskrivet.

Särskilt vuxenstudiestöd (svux)

Svux infördes år l975 och är i princip avsett att ersätta inkomstbortfall

för den som behöver ta ledigt från arbetet för att studera. Svux beviljas i

huvudsak för utbildning på grundskole- och gymnasieskolenivå. Inom

högskoleområdet är det enbart yrkesteknisk högskoleutbildning (YTH)

och specialpedagogutbildning som ger rätt till svux (se också avsnitt NT-

svux nedan).

Resurserna för svux är begränsade. Det innebär att eftersom antalet

sökande är större än antalet stöd, så måste ett urvalsförfarande ske. Den

som har störst behov av utbildning och stöd får stödet (undantag från

urvalsprövningen görs för YTH och specialpedagogutbildning).

Någon nedre åldersgräns för rätt till stöd finns inte. Däremot finns ett

formellt krav på fyra års förvärvsarbete. Det innebär i praktiken att

sökande som är under 25 år knappast kommer ifråga för stöd. Den övre

åldersgränsen är 50 år. Även personer som är äldre än 50 år kan beviljas

stöd om det finns särskilda skäl.

Svux består av vuxenstudiebidrag och studielån. För den som fyller

villkoren för arbetslöshetskasseersättning är vuxenstudiebidraget 65 % av

utbildningsbidraget i arbetsmarknadsutbildning. Lånedelen utgör

skillnaden mellan utbildningsbidraget efter skatt och vuxenstudiebidraget

efter skatt. Vuxenstudiebidraget efter skatt och lånedelen blir alltså

tillsammans lika stort som utbildningsbidraget efter skatt. Bidraget är

pensionsgrundande inkomst.

För den som inte fyller villkoren för a-kasseersättning är bidraget

32,5 % av utbildningsbidragets miniminivå. Men då kan istället ett högre

lån beviljas så att stödet totalt motsvarar utbildningsbidraget efter skatt.

Belopp per månad 1999 - heltidsstuderande

Bidrag/mån

Lån

Totalt

(före skatt)

(efter skatt)

Högsta a-kassa

8 294

2 803

8 716

Lägsta a-kassa

3 432

1 221

3 745

För den som ansöker om lån gäller samma villkor för återbetalningen

som för studiemedelstagarna.

Reducering av stödet för inkomst vid sidan av studierna görs inte.

Däremot reduceras stödet om den studerande har pension,

arbetsskadeersättning, livränta eller annan liknande förmån.

Särskilt vuxenstudiestöd för arbetslösa (svuxa)

Det särskilda vuxenstudiestödet för arbetslösa (svuxa) infördes år l984

mot bakgrund av den arbetslöshet som då rådde. Motivet var att

arbetslösa skulle ges möjlighet att få vuxenstudiestöd utan hänsyn till

reglerna om urval i svux-systemet. De resurser som anvisades var dock

av liten omfattning. Fr.o.m. budgetåret 1992/93 har resurserna ökats

successivt via överföring av medel från arbetsmarknadsområdet. År 1998

har för svuxa anvisats 3,5 mdkr.

Svuxa kan beviljas för studier på grundskolenivå och för högst fyra

terminer när det gäller utbildning på gymnasial nivå. Som villkor för rätt

till stöd gäller att sökanden skall vara arbetslös, vara anmäld som

arbetssökande hos arbetsförmedlingen, ha förvärvsarbetat (motsvarande)

minst tre år och fylla minst 21 år under det kalenderår då utbildningen

börjar.

Till skillnad från svux är bidraget lika stort (65 % av

utbildningsbidraget) oavsett om den studerande fyller villkoren för

arbetslöshetsersättning eller ej. I övrigt är reglerna desamma som för

särskilt vuxenstudiestöd.

Särskilt utbildningsbidrag (ubs)

Som ett led i satsningen på kompetenslyftet infördes hösten 1997 det

särskilda utbildningsbidraget (ubs). Stödet, som kan lämnas till

arbetslösa mellan 25 och 55 år för studier på grundskole- och

gymnasieskolenivå, motsvarar ersättningen i arbetslöshetsförsäkringen

och är i sin helhet bidrag. Även anställda (högst 20 % av resurserna) kan

få bidraget. Villkoret är då att en långtidsarbetslös anställs i stället för

den som är ledig för studier. Ubs kan lämnas för 12 månaders

heltidsstudier. Resurserna för ubs är ramade, vilket innebär att en del

sökande inte kan få stödet.

Svux för NT-utbildning

Som en särskild rekryteringsfrämjande åtgärd infördes 1995 rätt till svux

för vissa utbildningar inom det naturvetenskapliga och tekniska området

(s.k. NT-platser). Den sista antagningen till platserna (totalt 9 000)

gjordes hösten 1998.

NT-svux har lämnats till studerande i åldern 27 48 år som före

studierna förvärvsarbetat (motsvarande) under minst fem år. En del

studerande har behövt basårsutbildning före de egentliga studierna.

Under basåret har studiemedel beviljats. Lånedelen kan skrivas av med

50 % när utbildningen är slutförd.

Korttidsstudiestöd och internatbidrag

Korttidsstudiestöd kan beviljas till deltagare i statsbidragsberättigade

studiecirklar, kurser i komvux, folkhögskolor, statens skolor för vuxna

(SSV) och Samernas folkhögskola. Endast studier i svenska, engelska,

matematik och samhällskunskap samt s.k. handikappkurser ger rätt till

stöd. Bidraget, 75 kr per timme, är skattepliktigt och pensionsgrundande.

Korttidsstudiestödet kan kombineras med internatbidrag om det rör sig

om en kort kurs (högst 14 dagar) som anordnas av folkhögskola eller

SSV. Bidraget är 327 kronor per dygn och skall bidra till att täcka

kostnader för resor och uppehälle i samband med kursen. Internatbidrag

kan beviljas både till arbetstagare och icke arbetstagare. Det går också att

söka enbart internatbidrag.

Stöden kan sökas av enskilda personer eller kollektivt av fackliga

organisationer och handikapporganisationer. De anvisade resurserna är

begränsade. Det innebär att ett urvalsförfarande måste ske.

Timersättning

Tidigare kunde timersättning betalas ut till dem som deltog i

svenskundervisning för invandrare (sfi) och på grund av det förlorade

arbetsinkomst. Numer lämnas timersättning endast till deltagare i

vuxenutbildning för psykiskt utvecklingsstörda (särvux). Beloppet, 75

kronor per timme, är skattepliktig inkomst och pensionsgrundande.

CSN administrerar studiestödet

CSN prövar ansökningar om studiestöd och betalar ut pengarna. Beslut

fattas av CSN:s lokalkontor. Besluten kan inte överklagas. Däremot kan

den studerande begära omprövning hos huvudkontoret i Sundsvall.

För de skilda studiestöden finns olika ansökningstider och rutiner för

utbetalning. Studiehjälp betalas ut i efterskott så länge inte skolan

meddelar att eleven har avbrutit studierna. Utbetalning av studiemedel

sker månadsvis i förskott. För vuxenstudiestöden görs utbetalningen

månadsvis i efterskott. Olika rutiner för studiekontroll tillämpas. Alla

utbetalningar görs som regel genom kontoinsättning i bank.

CSN har drygt 1,4 miljoner låntagare i sina register. Dels gäller det

personer som tog lån enligt de äldre reglerna som gällde t.o.m. år 1988,

dels de som lånar i nuvarande system. Anstånd med återbetalningen kan

beviljas t.ex. om låntagaren börjar en ny utbildning. Beslut rörande

återbetalning kan överklagas hos allmän förvaltningsdomstol

Övriga studiestöd

 Utbildningsbidrag för doktorander

 Bidrag till föräldrautbildning i teckenspråk

 Stipendier till ungdomar som genomgår basår i komvux

 Utbildningsbidrag inom arbetsmarknadsutbildningen

Utbildningsdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 23 september 1999

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Hjelm-
[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Engqvist,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: Thomas[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition Ett reformerat studiestödssystem

Rättsdatablad

Författningsrubrik

Bestämmelser som

inför, ändrar, upp-

häver eller upprepar

ett normgivnings-

bemyndigande

Celexnummer för

bakomliggande EG-

regler

Studiestödslag

(1973:349)

Upphävs genom

studiestödslagen

(1999:000)

Lag (1983:1030) om

särskilt vuxenstudiestöd

för arbetslösa

Upphävs genom

studiestödslagen

(1999:000)

Studiestödslag

(1999:000)

1 kap. 4 §,

2 kap. 2, 5, 6, 9 11, 13

och 14 §§,

3 kap. 2, 3, 9, 13 16,

19, 20, 23 25, 28, 30

och 31 §§,

4 kap. 1, 2, 6, 14, 15,

17, 19, 20, 22, 23 och

28 §§,

5 kap. 5 och 7 §§,

6 kap. 2 och 6 9 §§,

punkt 10 i övergångs-

bestämmelserna

368R1612

 Prop. 1999/2000:1, utg.omr. 15.

 Lagen omtryckt 1973:449.

 Senaste lydelse 1997:1316.

 Lagen omtryckt 1982:120.

 Lydelse enligt prop. 1998/99:119.

 Senaste lydelse 1998:547.

 Senaste lydelse 1988:881.

 Senaste lydelse 1997:1228.

 Senaste lydelse 1996:1162.

 Senaste lydelse 1998:547.

 Senaste lydelse 1998:565.

 Lagen omtryckt 1989:633.

 Senaste lydelse 1998:679.

 Senaste lydelse 1998:834.

 Lagen omtryckt 1997:1212.

 Senaste lydelse 1993:801.

 Senaste lydelse 1996:1327.

 Senaste lydelse 1999:000.

Prop. 1999/2000:10

6

1

62

175

152

175

Prop. 1999/2000:10

Bilaga 1

168

175

Prop. 1999/2000:10

Bilaga 2

173

175

Prop. 1999/2000:10

174

175

175

175