Regeringens proposition 1990/91:23

Fortsatt giltighet av 1952 års tvångsmedelslag

Prop. 1990/91:23

Regeringen föreslår riksdagen all anta det förslag som tagits upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokoilet den 27 september 1990,

På regeringens vägnar 

Odd[REDACTED_EFTERNAMN]

Laila Freivalds

Propositionens huvudsakliga innehåll

1 propositionen föreslås atl 1952 års lag med särskilda bestämmelser om tvångsmedel i vissa brottmål skall fortsätta all gälla till utgången av år 1991,

I    Riksdagen 1990/91. 1 .saml. Nr 23

Förslagtill

Prop, 1990/91:23

Lag om fortsatt giltighet av lagen (1952: 98) med särskilda bestämmelser om tvångsmedel i vissa brottmål

Härigenom föreskrivs all lagen (1952:98) med särskilda bestämmelser om tvångsmedel i vissa brottmål, som gäller lill utgången av år 1990', skall fortsätta att gälla till utgången av år 1991.

' Lagens giltighetstid senast förlängd 1989:930,

Justitiedepartementet

P'"«p-

 0/91:23

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 27 september 1990

Närvarande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], G,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet Freivalds

Proposition om fortsatt giltighet av 1952 års tvångsmedelslag

1  Inledning

Bestämmelser om tvångsmedel vid beivrande av brott finns, förutom i rättegångsbalken (RB), i bl, a, lagen (1952; 98) med särskilda bestämmelser om tvångsmedel i vissa brottmål. Lagen innehåller tilläggs-och undantags­bestämmelser lill den grundläggande regleringen i RB i fråga om slraffpro-cessuella tvångsmedel. Lagen är tidsbegränsad och gäller efter den senast gjorda föriängningen lill utgången av år 1990 (prop. 1989/90; 13, JuU 12, rskr. 40, SFS 1989:930).

Frågan om möjligheterna alt föra över reglerna i 1952 års lag till RB har tidigare övervägts av ivångsmedelskommillén (Ju 1978:06). Kommittén har i sitt slutbetänkande (SOU 1984:54) Tvångsmedel Anonymitet Integritet föreslagit att den särskilda regleringen i 1952 års lag behålls och alt lagen liksom nu skall ha begränsad giltighetstid och regelbundet om­prövas. Kommitténs förslag i den delen föranledde ingen lagstiftning (jfr. prop. 1988/89: 124 s. 24). SÄPO-kommittén (Ju 1987:05) har därefter i sitt slutbetänkande (SOU 1990:51) anfört atl flera skäl talar för alt besläm­melserna i 1952 års lag arbetas in i RB (s. 145). Kommittén har emellertid med hänsyn till all den föreslagit alt två nya lagar om tvångsmedel införs och all dessa tills vidare bör vara tidsbegränsade ansett alt en sådan samordning med RB bör anslå till dess alt del kan bedömas om samordningen kan omfatta även de två föreslagna lagarna. Belänkandet remissbehandlas för närvarande. Frågan om ytterligare förlängning av giltighetstiden av 1952 års lag tas därför upp nu.

2 Gällande ordning

1952 års lag gäller vid förundersökning angående vissa brott mol rikets säkerhet och vissa andra grövre brott. Den innehåller, som jag nyss nämn­de, tilläggs-och undantagsbestämmelser lill den grundläggande regleringen i RB i fråga om straffprocessuella tvångsmedel.

När det gäller de s.k. personella tvångsmedlen främst häktning och Prop. 1990/91:23 anhållande - ger 1952 års lag möjlighet all i vissa fall hålla en person häktad under längre lid än vad som är tillåtet enligt de allmänna reglerna i RB. Del gäller den situationen atl utredningen ännu inte nått så långt alt den häktade kan anses vara "på sannolika skäl misstänkt" för brottet. Häktning kan i del fallet ske trots alt vederbörande endast är "skäligen misstänkt", s.k. utredningshäklning. 1952 års lägger ulrymme för att låta sådan utredningshäklning fortgå under ca fyra veckor, medan RB;s regler bara tillåter en vecka (2 § 1952 års lag).

Enligt 1952 års lag kan ett skriftligt meddelande som avses i 27 kap. 2 § andra meningen RB tas i beslag, även om det för brottet är föreskrivet lindrigare straffan fängelse i två år (3 §).

Förordnande om kvarhållande av en postJÖrsänddse m. m. enligt 27 kap, 9 § RB kan enligt 1952 års lag i vissa brådskande fall meddelas av under­sökningsledaren eller åklagaren (4 §), Enligl RB:s regler är del alltid rätlen som beslutar i dessa fall.

De tidigare reglerna i 27 kap, 16 § RB om telefonavlyssning har genom lagstiftning som trädde i kraft den I september 1989 ersatts av bestämmel­ser om hemlig teleavlyssning och hemlig leleövervakning (27 kap, 18 - 24 §§ RB), Samtidigt ändrades 5 § i 1952 års lag, som innehåller kompletterande regler, för atl passa in i det nya systemet (prop, 1988/89:124, JuU25, rskr, 313, SFS 1989:650),

Hemlig teleavlyssning innebär atl samtal eller andra telemeddelanden som befordras av televerket lill och från viss telefonapparat eller annan teleanläggning i hemlighet avlyssnas eller upptas genom tekniskt hjälpme­del för återgivning av innehållet i meddelandet. Förutom avlyssning av telefonsamtal kan tvångsmedlet således användas också för upptagning av annan telekommunikation än muntlig sådan, såsom telex, telefax och datakommunikation. Hemlig leleövervakning innebär att uppgifter i hem­lighet lämnas av televerket om samtal eller andra telemeddelanden som har expedierats eller beställts lill eller från en viss telefonapparat eller annan teleanläggning eller att en sådan anläggning avstängs för samtal eller meddelanden,

Enligl RB får hemlig teleavlyssning användas om det för brottet inle är föreskrivet lindrigare straffan fängelse i två år och även vid brottsutred­ningar som rör försök, förberedelse och stämpling till sådant brott. Som ytteriigare förutsättning for hemlig teleavlyssning gäller alt det skall före­ligga skälig misstanke om brottet och att åtgärden skall vara av synneriig vikt för utredningen. Tillstånd lill hemlig teleavlyssning meddelas av domstol på ansökan av åklagaren och skall gälla viss tid, högst en månad från dagen för beslutet. Hemlig leleövervakning får användas om det för brottet inte är föreskrivet lindrigare straff än sex månader och vid narkoti­kabrott med enbart fängelse i straffskalan. I övrigt är förutsättningarna knutna till reglerna om hemlig teleavlyssning.

1952 års lag ger i förhållande till RB utvidgade möjligheter att använda

hemlig teleavlyssning och hemlig leleövervakning. Tillstånd till åtgärden

får lämnas, även om det för brottet är föreskrivet lindrigare straffan vad

som krävs enligl RB. Åklagaren får i brådskande fall själv besluta om

användning av tvångsmedlen. Har åklagaren gjort detta, skall anmälan    Prop. 1990/91:23 ofördröjligen göras hos domstolen, som skyndsamt skall pröva ärendet.

I detta sammanhang kan erinras om lagen (1989:530) om åtgärder för alt förebygga våld.sdåd med Internationell bakgrund (lerroristlagen) som trädde i kraft den I juli 1989 och bl.a. ersatte beslämmelserna i den tidsbe­gränsade s, k, spaningslagen, alltså lagen (1975; 1360) om tvångsåtgärder i spaningssyfte i vissa fall (prop, 1988/89:86, SfU 19 och 22, rskr, 325 och prop, 1988/89; 124, JuU25, rskr, 325), Enligt lerroristlagen, som inte är tidsbegränsad, får i vissa fall tvångsåtgärd såsom t, ex, hemlig teleavlyss­ning tillgripas, när åtgärden är påkallad för att utröna om en lerroristorga-nisalion planlägger eller förbereder en gärning som innebär våld, hot eller tvång för politiska syften, I likhet med föregående år kommer regeringen även fortsättningsvis alt årligen lämna riksdagen en redogörelse för till-lämpningen av ifrågavarande bestämmelser.

3 Säkerhetspolisens skrivelse

I en skrivelse den 17 september 1990 till justitiedepartementet har säker­hetspolisen anfört all 1952 års lag utgör en nödvändig grund för den verksamhet som säkerhetspolisen bedriver saml alt de möjligheter som lagen ger också har utnyttjats. Enligt säkerhetspolisen är det av utomor­dentlig vikt för dess fortsalla verksamhet alt lagens giltighetstid förlängs.

4 F

ö

redragandens 

ö

verv

ä

ganden

1952 års lag med särskilda bestämmelserom tvångsmedel i vissa brottmål tar sikte på brott som rör rikets säkerhet eller är av allmänfarlig natur, Lagen gäller till utgången av år 1990, 1 likhet med säkerhetspolisen anser jag atl lagen fortfarande behövs och all dess giltighetstid bör förlängas. Liksom tidigare bör det ske med etl år eller lill utgången av år 1991,

Frågan om föriängning av giltighetstiden för 1952 års lag är enligt min mening av sådan beskaffenhet atl lagrådets hörande skulle sakna belydel-

5 Hemställan

Med hänvisning lill vad jag nu har anfört hemställer jag atl regeringen föreslår riksdagen

atl anta etl inom justitiedepartementet upprättat förslag lill lag om fortsatt giltighet av lagen (1952:98) med särskilda bestämmelser om tvångsmedel i vissa brottmål.

6  Beslut

Prop. 1990/91:23

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå riksdagen all anta det förslag som föredragan­den har lagt fram.

Norstedts Tryckeri, Stockholm 1990