Regeringens proposition

1999/2000:48

Tidsdelat boende information på konsumentens

språk

Prop.

1999/2000:48

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 20 januari 2000

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Laila Freivalds

 (Justitiedepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås en ändring i lagen (1997:218) om konsument-

skydd vid avtal om tidsdelat boende. Ändringen innebär att det införs ett

krav på översättning till konsumentens språk av den skriftliga informa-

tion som en näringsidkare skall lämna i samband med utbjudande av

bostadsandelar.

Lagändringen föreslås träda i kraft den 15 maj 2000.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 3

2 Lagförslag 4

3 Ärendet och dess beredning 6

4 Krav på översättning av information till konsumenten 7

4.1 Bakgrund 7

4.2 Det bör införas ett krav på översättning 8

5 Kostnader och ikraftträdande 10

6 Förslaget till lag om ändring i lagen (1997:218) om

konsumentskydd vid avtal om tidsdelat boende 11

Bilaga 1 Promemorians lagförslag 13

Bilaga 2 Förteckning över remissinstanser 15

Bilaga 3 Lagrådsremissens lagförslag 16

Bilaga 4 Lagrådets yttrande 18

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 20 januari 2000 20

Rättsdatablad 21

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till lag om

ändring i lagen (1997:218) om konsumentskydd vid avtal om tidsdelat

boende.

2 Lagförslag

Förslag till lag om ändring i lagen (1997:218) om

konsumentskydd vid avtal om tidsdelat boende

Härigenom föreskrivs att 4 § lagen (1997:218) om konsumentskydd

vid avtal om tidsdelat boende skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4 §

Näringsidkaren skall lämna skriftlig information till den som begär

upplysningar om en bostadsandel. Informationen skall innehålla

1. uppgift om näringsidkarens namn, adress och rättsliga status,

2. uppgift om bostadslägenhetens ägares namn, adress och rättsliga

status, om ägaren är någon annan än näringsidkaren,

3. en beskrivning av den rättighet som bostadsandelen avser och

villkoren enligt gällande rätt för att rättigheten skall kunna utnyttjas samt

uppgift om i vilken utsträckning dessa villkor har uppfyllts,

4. en beskrivning av bostadslägenheten och uppgift om var den är

belägen,

5. en beskrivning av de tjänster och gemensamma anläggningar som

konsumenten skall få tillgång till och villkoren för detta,

6. uppgift om principerna för hur underhåll, reparation, administration

och förvaltning sköts,

7. uppgift om priset för rättigheten, en uppskattning av vad

konsumenten skall betala för att använda gemensamma anläggningar och

tjänster samt uppgift om grunderna för beräkning av löpande avgifter,

skatter och administrativa kostnader,

8. uppgift om huruvida det är möjligt att delta i ett utbytes- eller

vidareförsäljningssystem samt, när en sådan möjlighet finns, uppgift om

vad det kostar och om vem konsumenten skall vända sig till för att få

delta i systemet,

9. uppgift om att konsumenten enligt 11 § har rätt att kräva återgång av

avtalet,

10. uppgift om innebörden av konsumentens ångerrätt enligt 12 §, om

förbudet enligt 13 § mot betalning under ångerfristen och om de

kostnader som konsumenten enligt 14 § kan bli skyldig att svara för om

ångerrätten utnyttjas,

11. uppgift om vad som gäller enligt 16 § beträffande vissa kreditavtal

vid återgång eller frånträdande av upplåtelse- eller överlåtelseavtalet,

12. uppgift om till vem konsumenten skall lämna sådana meddelanden

som avses i 11 § andra stycket och 12 § första stycket samt uppgift om

vad som gäller enligt 15 § om skriftliga meddelanden, och

13. uppgift om var man kan få ytterligare information.

I all reklam som avser en bostadsandel skall det anges var den

skriftliga informationen finns tillgänglig.

Den skriftliga informationen

skall lämnas på något av de

officiella språken i det land där

konsumenten är bosatt eller är

medborgare. Kan flera språk

komma i fråga, väljer konsu-

menten vilket av språken som skall

användas. Informationen behöver

dock inte lämnas på något annat

språk än de officiella språken i

Europeiska gemenskapen, isländ-

ska eller norska.

Denna lag träder i kraft den 15 maj 2000.

3 Ärendet och dess beredning

Lagen (1997:218) om konsumentskydd vid avtal om tidsdelat boende

tillkom för att genomföra ett EG-direktiv om skydd för konsumenter vid

förvärv av nyttjanderätten till fast egendom på tidsdelningsbasis.

Europeiska kommissionen har gjort gällande att Sverige i ett visst

hänseende inte har införlivat direktivet på ett korrekt sätt.

En promemoria med förslag till en ändring i den nämnda lagen har

upprättats inom Justitiedepartementet. I promemorian föreslås att den

skriftliga information som en näringsidkare som utbjuder bostadsandelar

skall lämna konsumenten skall tillhandahållas på konsumentens språk.

Promemorians lagförslag finns i bilaga 1. Promemorian har remiss-

behandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 2.

Remissyttrandena finns tillgängliga i lagstiftningsärendet (Ju1999/4591).

Lagrådet

Regeringen beslutade den 16 december 1999 att inhämta Lagrådets

yttrande över det lagförslag som finns i bilaga 3. Lagrådets yttrande

finns i bilaga 4.

Lagrådet har föreslagit vissa ändringar i den föreslagna lagtexten.

Regeringen har i propositionen i allt väsentligt följt Lagrådets förslag.

4 Krav på översättning av information till

konsumenten

4.1 Bakgrund

Den 26 oktober 1994 antog Europaparlamentet och Europeiska unionens

råd ett direktiv (94/47/EG) om skydd för konsumenter vad avser vissa

aspekter i avtal om nyttjanderätten till fast egendom på tidsdelnings-

basis . Direktivet är ett s.k. minimidirektiv och begränsat till att avse

konsumentavtal. Syftet med direktivet är att garantera ett visst konsu-

mentskydd i samband med avtal som avser upplåtelse eller överlåtelse av

bostadsandelar på tidsdelningsbasis (s.k. time-sharing). Direktivet ställer

bl.a. upp krav på innehållet i den information som skall lämnas till

konsumenten och på avtalsinnehållet.

Enligt artikel 3.1 i direktivet skall säljaren lämna viss skriftlig infor-

mation till varje person som begär upplysningar om den fasta egen-

domen. Av artikel 3.2 följer att den skriftliga information som skall läm-

nas enligt punkten 3.1 dessutom skall utgöra avtalsinnehåll. I artikel 4,

andra strecksatsen, anges följande. Avtalet och den handling som anges

i artikel 3.1 skall, enligt köparens val, upprättas på språket eller ett av

språken i den medlemsstat där köparen är bosatt eller där han är med-

borgare; det valda språket måste vara ett av gemenskapens officiella

språk.

Lagen (1997:218) om konsumentskydd vid avtal om tidsdelat boende

trädde i kraft den 1 juli 1997 och avsåg att genomföra det nämnda EG-

direktivet. Lagen skall tillämpas på avtal som rör upplåtelse eller över-

låtelse av rätten att periodvis nyttja en bostadslägenhet, en s.k.

bostadsandel. I lagen finns bl.a. krav på viss skriftlig information som en

näringsidkare skall lämna till en konsument vid marknadsföringen av en

bostadsandel. Där finns också bestämmelser om avtalets form och

innehåll. Avtalet skall bl.a. innehålla samma slag av upplysningar som

den skriftliga informationen. I lagen anges vidare att avtalet skall

upprättas på något av de officiella språken i det land där konsumenten är

bosatt eller är medborgare och att konsumenten själv har rätt att välja

vilket av dessa språk som skall användas. Vad gäller den skriftliga

informationen då den inte ingår som en del av avtalet saknar lagen

däremot bestämmelser om språk.

I förarbetena till lagen tolkades direktivets krav på översättning så, att

det som föreskrivs om översättning i artikel 4 bara gäller avtalet och

således träffar den skriftliga informationen endast när denna utgör en del

av avtalet. Det framhölls också att näringsidkaren har ett eget intresse av

att så många personer som möjligt förstår den skriftliga informationen

och att det därför kan förutsättas att näringsidkaren normalt översätter

informationen till ett språk som konsumenten förstår. En skyldighet att

redan i marknadsföringsskedet översätta informationen till den enskilde

konsumentens eget språk ansågs emellertid bli alltför betungande för

näringsidkaren (se prop. 1996/97:127 s. 50).

Europeiska kommissionen har uppmärksammat att den svenska lagen

inte innehåller något krav på översättning av den skriftliga informationen

under marknadsföringen. Kommissionen har i ett motiverat yttrande den

9 juli 1999 angett att den anser att Sverige inte har införlivat direktivet på

ett korrekt sätt. Den har anmodat Sverige att vidta de åtgärder som krävs

för att följa yttrandet. Regeringen har därefter förklarat att den kommer

att verka för en lagändring i detta hänseende.

4.2 Det bör införas ett krav på översättning

Regeringens förslag: Den skriftliga information som en närings-

idkare som utbjuder bostadsandelar är skyldig att tillhandahålla skall

lämnas på något av de officiella språken i det land där konsumenten är

bosatt eller är medborgare. Om flera språk kan komma i fråga, skall

konsumenten ha rätt att välja vilket av dessa språk som skall

användas. Informationen skall dock inte behöva lämnas på något

annat språk än något av de officiella EU-språken, isländska eller

norska.

Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens

förslag. I promemorian föreslogs dock att informationen skulle

tillhandahållas på konsumentens språk utan begränsningen till EU-språk,

isländska och norska.

Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har tillstyrkt eller

förklarat sig inte ha några invändningar mot promemorians förslag.

Mäklarsamfundet har förklarat sig inte tillstyrka förslaget. Samfundet

menar att förslaget har ett berättigande när det gäller försäljning av ny-

produktion men att det kommer att förhindra en fungerande handel när

det gäller andrahandsmarknaden, dvs. där näringsidkare förvärvar an-

delar från konsumenter för att bjuda ut andelarna till andra konsumenter.

Även Fastighetsmäklarförbundet har invänt mot förslaget och framfört

att den föreslagna ordningen skulle bli alltför betungande för den en-

skilde näringsidkaren.

Skälen för regeringens förslag: Redan i dag innebär svensk rätt att

den skriftliga informationen till konsumenten, när den ingår i själva

avtalet, måste vara översatt till något av de officiella språken i det land

där konsumenten är bosatt eller är medborgare och att det är konsu-

menten som väljer vilket av dessa språk som skall användas. Konsumen-

ten har därmed rätt att få tillgång till informationen på sitt språk senast i

anslutning till det att avtalet ingås. Frågan är nu om den skriftliga infor-

mationen skall finnas tillgänglig på ett språk som konsumenten väljer

redan på ett tidigare stadium.

I den frågan är det ovannämnda EG-direktivet inte entydigt.

Som Mäklarsamfundet och Fastighetsmäklarförbundet har framhållit,

kan ett krav på att den skriftliga informationen redan från början skall

hållas tillgänglig på alla de språk som kan bli aktuella bli betungande för

näringsidkaren.

Mot detta måste emellertid vägas att det grundläggande syftet med

direktivet är att skydda konsumenten. Konsumentskyddet förstärks om

konsumenten ges en rätt att redan från början ta del av den skriftliga

informationen på det egna språket. Därtill kommer att ett betydande antal

andra europeiska länder har uppställt ett krav på att den skriftliga

informationen skall hållas tillgänglig på konsumentens språk. Det är

viktigt att EG-ländernas lagstiftning har väsentligen samma innehåll på

ett område som detta. Från ett konsumentperspektiv är det av stor

betydelse att konsumenten tidigt får alla fakta på sitt eget språk om det

objekt som han eller hon överväger att förvärva.

Till detta kommer att direktivet möjligen bör tolkas så som kom-

missionen hävdar och att det i detta fall inte finns anledning för Sverige

att motsätta sig kommissionens bestämda uppfattning.

Det är inte heller lämpligt att som Mäklarsamfundet har föreslagit

begränsa informationsskyldigheten till nyproducerade bostäder. Direk-

tivet gör ingen åtskillnad mellan försäljning eller upplåtelse av andelar i å

ena sidan nyproducerade bostäder och å andra sidan äldre bostäder.

Intresset av ett gott konsumentskydd gör sig gällande med samma styrka

i båda fallen. Den svenska lagen bör då inte innehålla skilda regler i detta

hänseende. Det kan noteras att bestämmelserna om informations-

skyldighet inte behöver tillämpas när en konsument, själv eller biträdd av

mäklare, säljer en bostadsandel, eftersom lagen enbart gäller vid avtal

mellan en näringsidkare och en konsument.

Regeringen föreslår alltså att det införs en bestämmelse om att den

skriftliga informationen skall tillhandahållas konsumenten på dennes eget

språk. När det gäller vilka språk informationen skall lämnas på anser

regeringen att kravet i första hand bör begränsas till vad direktivet

föreskriver, dvs. EU:s officiella språk. Därtill bör, som Lagrådet har

föreslagit, informationen kunna erhållas på norska och isländska.

5 Kostnader och ikraftträdande

Den föreslagna reformen föranleder inga kostnader för det allmänna.

Lagändringen bör kunna träda i kraft den 15 maj 2000.

6 Förslaget till lag om ändring i lagen

(1997:218) om konsumentskydd vid avtal om

tidsdelat boende

4 §

Näringsidkaren skall lämna skriftlig information till den som begär

upplysningar om en bostadsandel. Informationen skall innehålla

1. uppgift om näringsidkarens namn, adress och rättsliga status,

2. uppgift om bostadslägenhetens ägares namn, adress och rättsliga

status, om ägaren är någon annan än näringsidkaren,

3. en beskrivning av den rättighet som bostadsandelen avser och

villkoren enligt gällande rätt för att rättigheten skall kunna utnyttjas samt

uppgift om i vilken utsträckning dessa villkor har uppfyllts,

4. en beskrivning av bostadslägenheten och uppgift om var den är

belägen,

5. en beskrivning av de tjänster och gemensamma anläggningar som

konsumenten skall få tillgång till och villkoren för detta,

6. uppgift om principerna för hur underhåll, reparation, administration

och förvaltning sköts,

7. uppgift om priset för rättigheten, en uppskattning av vad

konsumenten skall betala för att använda gemensamma anläggningar och

tjänster samt uppgift om grunderna för beräkning av löpande avgifter,

skatter och administrativa kostnader,

8. uppgift om huruvida det är möjligt att delta i ett utbytes- eller

vidareförsäljningssystem samt, när en sådan möjlighet finns, uppgift om

vad det kostar och om vem konsumenten skall vända sig till för att få

delta i systemet,

9. uppgift om att konsumenten enligt 11 § har rätt att kräva återgång av

avtalet,

10. uppgift om innebörden av konsumentens ångerrätt enligt 12 §, om

förbudet enligt 13 § mot betalning under ångerfristen och om de

kostnader som konsumenten enligt 14 § kan bli skyldig att svara för om

ångerrätten utnyttjas,

11. uppgift om vad som gäller enligt 16 § beträffande vissa kreditavtal

vid återgång eller frånträdande av upplåtelse- eller överlåtelseavtalet,

12. uppgift om till vem konsumenten skall lämna sådana meddelanden

som avses i 11 § andra stycket och 12 § första stycket samt uppgift om

vad som gäller enligt 15 § om skriftliga meddelanden, och

13. uppgift om var man kan få ytterligare information.

I all reklam som avser en bostadsandel skall det anges var den

skriftliga informationen finns tillgänglig.

Den skriftliga informationen skall lämnas på något av de officiella

språken i det land där konsumenten är bosatt eller är medborgare. Kan

flera språk komma i fråga, väljer konsumenten vilket av språken som

skall användas. Informationen behöver dock inte lämnas på något annat

språk än de officiella språken i Europeiska gemenskapen, isländska eller

norska.

Paragrafens tredje stycke är nytt. Det har utformats i allt väsentligt i

enlighet med Lagrådets förslag. Av stycket framgår att konsumenten har

rätt att få den skriftliga information som näringsidkaren skall tillhanda-

hålla i samband med utbjudande av en bostadsandel översatt till sitt eget

språk under förutsättning att det är ett officiellt EU-språk, isländska eller

norska.

När det gäller vem som kan kräva information har Lagrådet uttalat att

det inte följer av syftet med direktivet att informationen skall behöva

lämnas även då avtal över huvud taget inte kan komma i fråga, t.ex. till

följd av att den informationssökande inte uppfyller sådana särskilda

kvalifikationskrav som kan gälla för nyttjandet av fastigheten eller om

det är uppenbart att den informationssökande inte vill träffa avtal med

näringsidkaren utan är ute efter att t.ex. störa denne. Mycket talar för en

sådan tolkning. Det är dock ytterst en sak för EG-domstolen att avgöra

hur direktivet skall tolkas i denna del.

I lagtexten uppställs inte något uttryckligt krav på att den översatta

informationen skall tillhandahållas omedelbart efter begäran. Det är inte

klart, vare sig av direktivtexten eller av ingressen till direktivet, hur

direktivet skall tolkas på denna punkt. Såväl ordalydelsen som ända-

målsöverväganden kan åberopas för tolkningar i olika riktningar.

Även frågan om hur långt språkkravet sträcker sig i nu angivet

hänseende får avgöras av rättstillämpningen, varvid EG-domstolen har

sista ordet. I alla händelser är näringsidkaren skyldig att snabbt ta fram

en översättning om någon begär information på ett språk som han eller

hon enligt bestämmelsen har rätt att få informationen på. Hur lång tid

näringsidkaren kan ha på sig för detta är osäkert. Mer än några dagar lär

inte kunna godtas.

Promemorians lagförslag

Förslag till lag om ändring i lagen (1997:218) om

konsumentskydd vid avtal om tidsdelat boende

Härigenom föreskrivs att 4 § lagen (1997:218) om konsumentskydd

vid avtal om tidsdelat boende skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4 §

Näringsidkaren skall lämna skriftlig information till den som begär

upplysningar om en bostadsandel. Informationen skall innehålla

1. uppgift om näringsidkarens namn, adress och rättsliga status,

2. uppgift om bostadslägenhetens ägares namn, adress och rättsliga

status, om ägaren är någon annan än näringsidkaren,

3. en beskrivning av den rättighet som bostadsandelen avser och

villkoren enligt gällande rätt för att rättigheten skall kunna utnyttjas samt

uppgift om i vilken utsträckning dessa villkor har uppfyllts,

4. en beskrivning av bostadslägenheten och uppgift om var den är

belägen,

5. en beskrivning av de tjänster och gemensamma anläggningar som

konsumenten skall få tillgång till och villkoren för detta,

6. uppgift om principerna för hur underhåll, reparation, administration

och förvaltning sköts,

7. uppgift om priset för rättigheten, en uppskattning av vad

konsumenten skall betala för att använda gemensamma anläggningar och

tjänster samt uppgift om grunderna för beräkning av löpande avgifter,

skatter och administrativa kostnader,

8. uppgift om huruvida det är möjligt att delta i ett utbytes- eller

vidareförsäljningssystem samt, när en sådan möjlighet finns, uppgift om

vad det kostar och om vem konsumenten skall vända sig till för att få

delta i systemet,

9. uppgift om att konsumenten enligt 11 § har rätt att kräva återgång av

avtalet,

10. uppgift om innebörden av konsumentens ångerrätt enligt 12 §, om

förbudet enligt 13 § mot betalning under ångerfristen och om de

kostnader som konsumenten enligt 14 § kan bli skyldig att svara för om

ångerrätten utnyttjas,

11. uppgift om vad som gäller enligt 16 § beträffande vissa kreditavtal

vid återgång eller frånträdande av upplåtelse- eller överlåtelseavtalet,

12. uppgift om till vem konsumenten skall lämna sådana meddelanden

som avses i 11 § andra stycket och 12 § första stycket samt uppgift om

vad som gäller enligt 15 § om skriftliga meddelanden, och

13. uppgift om var man kan få ytterligare information.

I all reklam som avser en bostadsandel skall det anges var den

skriftliga informationen finns tillgänglig.

Informationen enligt första

stycket skall lämnas på något av

de officiella språken i det land där

konsumenten är bosatt eller är

medborgare. Konsumenten väljer

vilket av språken som skall

användas.

Denna lag träder i kraft den 15 maj 2000.

Förteckning över remissinstanser

Justitiedepartementets promemoria Tidsdelat boende information på

köparens språk (Ju 1999/4591) har remitterats till Hovrätten för Nedre

Norrland, Göteborgs tingsrätt, Marknadsdomstolen, Konsumentverket,

Fastighetsmäklarnämnden, Mäklarsamfundet,

Fastighetsmäklarförbundet, Konsumentvägledarnas förening och

Semesterhus Fjäll närings-

idkaren skall lämna skriftlig information till den som begär

upplysningar om bostadsandelen . Enligt det föreslagna nya tredje

stycket knyts regeln om tillämpligt språk primärt till språk i det land som

 konsumenten är bosatt eller medborgare i (begreppet definieras i 2 §).

Uttryckssätten skiljer sig alltså åt.

Genom EG-direktivet fastställs vissa minimiregler till skydd för

konsumenter (köpare) som ingår avtal om bostadsandelar. Det följer inte

av syftet med direktivet att den föreskrivna informationen skall behöva

lämnas även då ett avtal över huvud taget inte kan komma i fråga, t.ex.

till följd av att den informationssökande inte uppfyller sådana särskilda

kvalifikationskrav som kan gälla för nyttjandet av fastigheten. Lika litet

finns naturligtvis anledning att uppställa krav på att information skall

lämnas om det är uppenbart att den informationssökande inte vill träffa

avtal med näringsidkaren utan är ute efter att t.ex. störa denne. Det

framstår som sannolikt att direktivets bestämmelser om information

även den i artikel 3.1 kommer att tolkas utifrån direktivets syfte.

Innehållet i kommissionens motiverade yttrande motsäger inte vad nu

sagts (jfr också artikel 4 i Europaparlamentets och rådets direktiv

97/7/EG om konsumentskydd vid distansavtal).

Enligt det föreslagna nya tredje stycket ställs som ett tillkommande krav

att språket i det land där konsumenten är bosatt eller är medborgare också

är officiellt EG-språk. I 7 § tredje stycket förutsätts att även språk i ett

land inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet som inte tillhör EG

kan komma till användning. Såvitt Lagrådet kan bedöma saknas skäl att

inte göra en motsvarande utvidgning i den nu aktuella lagtexten. Vissa

redaktionella ändringar bör också göras. Lagrådet förordar att det nya

stycket ges följande lydelse:

 Den skriftliga informationen skall lämnas på officiellt språk i det land

där konsumenten är bosatt eller är medborgare. Kan flera språk komma i

fråga väljer konsumenten vilket av språken som skall användas.

Informationen behöver dock inte lämnas på annat språk än de officiella

språken i den Europeiska gemenskapen, isländska eller norska.

Justitiedepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 20 januari 2000

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Hjelm-
[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Engqvist,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet Freivalds

Regeringen beslutar proposition 1999/2000:48 Tidsdelat boende

information på konsumentens språk

Rättsdatablad

Författningsrubrik

Bestämmelser som

inför, ändrar, upp-

häver eller upprepar

ett normgivnings-

bemyndigande

Celexnummer för

bakomliggande EG-

regler

Lag om ändring i lagen

(1997:218) om

konsumentskydd vid

avtal om tidsdelat boende

394 L 0047

 Jfr rådets direktiv 94/47/EG av den 26 oktober 1994 om skydd för köparna vad

avser

vissa aspekter i avtal om nyttjanderätten till fast egendom på tidsdelningsbasis

 (EGT nr L

280, 29.10.1994 s. 83, Celex 394L0047).

1 Jfr rådets direktiv 94/47/EG av den 26 oktober 1994 om skydd för köparna vad

avser

vissa aspekter i avtal om nyttjanderätten till fast egendom på tidsdelningsbasis

 (EGT nr L

280, 29.10.94 s. 83, Celex 394L0047).

Prop. 1999/2000:48

2

1

Prop. 1999/2000:48

Bilaga 1

Prop. 1999/2000:48

Bilaga 1

Prop. 1999/2000:48

Bilaga 3

Prop. 1999/2000:48

Bilaga 2

Prop. 1999/2000:48

Bilaga 4

Prop. 1999/2000:48

Bilaga 4

Prop. 1999/2000:48

21

2