Regeringens proposition 2005/06:145

Nationellt program för energieffektivisering och

Prop.

energismart byggande

2005/06:145

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen. Harpsund den 16 mars 2006 Göran[REDACTED_EFTERNAMN] Mona[REDACTED_EFTERNAMN] (Miljö- och samhällsbyggnadsdepartementet) Propositionens huvudsakliga innehåll En förutsättning för att förverkliga visionen om ett hållbart samhälle och för att bryta Sveriges beroende av fossila bränslen är en effektivare energianvändning i alla led och inom alla sektorer där samtliga samhälls- aktörer är berörda och medverkar efter bästa förmåga. En effektivare energianvändning som leder till ett minskat energibehov med beaktande av kostnadseffektivitet frigör resurser i konsumentledet. Detta förväntas gynna en ekonomisk tillväxt genom att konsumenternas köpkraft ökar. Samtidigt frigör en effektivare energianvändning i den offentliga sektorn resurser som kan nyttjas för andra, ur samhällssynpunkt angelägna, om- råden såsom vård, skola och omsorg. Propositionen presenterar ett samlat nationellt program för energi- effektivisering och energismart byggande. Det nationella programmet be- står av insatser som skapar förutsättningar för såväl industrin, den offent- liga verksamheten, bygg- och fastighetssektorn och oss alla som indivi- der att arbeta aktivt med energieffektivisering. Aviserade åtgärder syftar till en effektivare energianvändning i bebyggelsen. Propositionen komp- letterar därmed redan tidigare beslutade åtgärder avseende energieffekti- visering i industrin, i lokaler med offentlig verksamhet samt energirela- terade åtgärder i bostäder. I propositionen föreslås även ett nytt mål för energieffektivisering i bebyggelsen. Förslagen beaktar hushållens ekono- miska situation samtidigt som de stimulerar ett energieffektivt beteende hos samhällets olika aktörer. En lag om energideklaration för byggnader föreslås för att genomföra Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/91/EG om byggnaders ener- giprestanda. Lagens syfte är att främja en effektiv energianvändning och en god inomhusmiljö i byggnader. Lagen innehåller bestämmelser om en skyl- dighet för ägaren till en byggnad att se till att byggnaden besiktigas och 1 att vissa uppgifter om byggnadens energianvändning och inomhusmiljö deklareras i en energideklaration. En sådan deklaration skall upprättas när en byggnad uppförs. För större s.k. specialbyggnader och byggnader som upplåts med nyttjanderätt skall det alltid finnas en deklaration som inte är äldre än tio år. En deklaration skall vidare upprättas när en bygg- nad säljs, om det inte redan finns en deklaration som inte är äldre än tio år. Ägaren till en byggnad skall se till att en oberoende expert besiktigar byggnaden och upprättar deklarationen. Ägaren skall också se till att ett exemplar av energideklarationen lämnas in till Boverket, som skall an- svara för ett deklarationsregister. Särskilda krav ställs på regelbunden besiktning av större luftkondi- tioneringssystem. Särskilda krav ställs även vid uppförandet av större byggnader, då byggnadens ägare, för byggnadsnämnden, skall redovisa alternativa energiförsörjningssystem för byggnaden och de olika alterna- tivens tekniska, miljömässiga och ekonomiska genomförbarhet. Lagen skall träda i kraft den 1 oktober 2006. Övergångsbestämmelser föreslås, som innebär att specialbyggnaderna och flerbostadshus skall vara deklarerade senast vid utgången av 2008. Övriga byggnader skall börja deklareras den 1 januari 2009. Prop. 2005/06:145 2 Innehållsförteckning

1

Förslag till riksdagsbeslut..................................................................

5

2

Lagtext...............................................................................................

6

2.1

Förslag till lag om energideklaration för byggnader................

6

2.2

Förslag till lag om ändring i plan- och bygglagen (1987:10).....

11

2.3

Förslag till ändring i lagen (2002:102) om allmännyttiga

bostadsföretag.........................................................................

12

3

Ärendet och dess beredning.............................................................

13

4

Bakgrund avseende program för energieffektivitet

och energismart byggande...............................................................

15

5

Program för energieffektivisering i energiintensiv industri ............

16

6

Program för energieffektivisering i bebyggelsen

och energismart byggande...............................................................

17

6.1

Energianvändning i bebyggelsen...........................................

17

6.2

Mål för energieffektivisering i bebyggelsen..........................

20

6.3

Pågående insatser inom Sverige och EU ...............................

22

6.3.1 Pågående åtgärder på nationell nivå ........................

22

6.3.2 Pågående aktiviteter inom EU .................................

27

6.4

Förslag till nya insatser..........................................................

29

6.4.1

Staten som ett föredöme och brygga till brett

genomförande av energieffektiviseringsåtgärder.....29

6.4.2

Mål för upphandling av energirelaterad utrustning .31

6.4.3 Skärpta energihushållningskrav vid nybyggnad......

33

6.4.4

Särskilda energihushållningskrav vid nybyggnad

av eluppvärmda bostäder och lokaler ......................

36

6.4.5 Krav på energieffektivisering i den befintliga

bebyggelsen..............................................................

38

6.4.6

Energieffektivisering och obligatorisk

ventilationskontroll (OVK)......................................

40

6.4.7 Individuell mätning av tappvarmvatten och el ........

42

6.4.8 Ökad forskning om energianvändning

i bebyggelsen och energismart byggande ................

44

6.4.9

Energieffektiviseringskampanj ................................

46

7

Bakgrund avseende energideklarationer..........................................

47

8

Gällande regelverk...........................................................................

49

9

EG:s direktiv om byggnaders energiprestanda................................

55

10

En lag om energideklaration för byggnader ....................................

60

11

Vilka byggnader skall energideklareras?.........................................

64

12

När skall en byggnad energideklareras?..........................................

68

13

Besiktning och energideklarationens innehåll.................................

76

14

Luftkonditioneringssystem..............................................................

84

15

Oberoende experter .........................................................................

86

16

Tillgången till energideklarationer ..................................................

90

Prop. 2005/06:145 3

17

Ett energideklarationsregister..........................................................

92

Prop. 2005/06:145

18

Skadestånd.......................................................................................

97

19

Alternativa energiförsörjningssystem..............................................

99

20

Tillsyn............................................................................................

101

21

Överklagande ................................................................................

103

22

Ikraftträdande och övergångsbestämmelser ..................................

105

23

Energideklarationens roll i andra rättsliga sammanhang...............

107

24

Värmepannor ................................................................................

111

25

Metodiker och minimikrav på energiprestanda.............................

113

26

Övrigt.............................................................................................

115

27

Konsekvenser ................................................................................

116

27.1

Nationellt program för energieffektivisering

och energismart byggande....................................................

116

27.2

Energideklarationer ..............................................................

128

28

Författningskommentarer ..............................................................

136

28.1 Förslaget till lag om energideklaration för byggnader ..............

136

28.2 Förslaget till lag om ändring i plan- och bygglagen (1987:10)..

146

Bilaga 1 Sammanfattning av betänkandet Byggnadsdeklarationer -

Inomhusmiljö och energianvändning SOU 2004:78 ...........

147

Bilaga 2

Betänkandets lagförslag.......................................................

149

Bilaga 3 Förteckning över remissinstanserna ....................................

157

Bilaga 4 Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/91/EG..........

158

Bilaga 5 Sammanfattning av Energideklarationsutredningens

betänkanden.........................................................................

165

Bilaga 6

Energideklarationsutredningens lagförslag (SOU 2004:109)...

181

Bilaga 7 Förteckning över remissinstanserna ....................................

189

Bilaga 8 Sammanfattning av departementspromemorian

Energieffektivitet och energismart byggande, Ds 2005:51.....

191

Bilaga 9 Förteckning över remissinstanserna Departements-

promemorian Energieffektivitet och energismart

byggande, Ds 2005:51 .........................................................

192

Bilaga 10 Sammanfattning av Boverkets rapport Piska eller morot.

Boverkets utredning om energieffektivisering i

byggnader (M2005/4831/Bo) ............................................

193

Bilaga 11 Förteckning över remissinstanserna Boverkets rapport

Piska eller morot. Boverkets utredning om energi-

effektivisering i byggnader (M2005/4831/Bo)..................

195

Bilaga 12

Lagrådsremissens lagförslag................................................

196

Bilaga 13

Lagrådets yttrande ...............................................................

202

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 16 mars 2006 .......

205

Rättsdatablad..........................................................................................

206

4 Prop. 2005/06:145 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att riksdagen dels antar regeringens förslag till

1.

lag om energideklaration för byggnader,

2.

lag om ändring i plan- och bygglagen (1987:10),

3.

lag om ändring i lagen (2002:102) om allmännyttiga bostadsföretag, dels godkänner regeringens förslag till nytt mål för energieffektiviser-

ing i bebyggelsen (avsnitt 6.2). 5 Prop. 2005/06:145 2 Lagtext Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1

Förslag till lag om energideklaration för byggnader

Härigenom föreskrivs 1 följande. Lagens syfte och tillämpningsområde 1 § Lagens syfte är att främja en effektiv energianvändning och en god inomhusmiljö i byggnader. 2 § Lagen skall tillämpas på byggnader för vilka energi används i syfte att påverka byggnadernas inomhusklimat. Definitioner 3 § I denna lag avses med energiprestanda: den mängd energi som behöver användas i en bygg- nad för att uppfylla de behov som är knutna till ett normalt bruk av bygg- naden under ett år, oberoende expert: en person som enligt denna lag och föreskrifter som meddelats med stöd av lagen är oberoende i förhållande till sin uppdrags- givare och har särskild sakkunskap om energianvändning och inomhus- miljö i byggnader, och tillsynsmyndighet: den eller de kommunala nämnder som fullgör kom- munens uppgifter inom plan- och byggväsendet. Skyldighet att energideklarera byggnader 4 § Den som för egen räkning uppför eller låter uppföra en byggnad skall se till att det finns en energideklaration för byggnaden. 5 § Den som äger en byggnad skall se till att det för byggnaden alltid finns en energideklaration som inte är äldre än tio år

1.

om byggnaden är indelad som specialbyggnad enligt 2 kap. 2 § fas- tighetstaxeringslagen (1979:1152) och har en total användbar golvarea som är större än 1 000 kvadratmeter, eller

2.

om byggnaden eller en del av byggnaden upplåts med nyttjanderätt.

6 § När en byggnad eller en andel i en byggnad säljs, skall den som äger byggnaden se till att det för byggnaden finns en energideklaration som vid försäljningstidpunkten inte är äldre än tio år.

1 Jfr Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/91/EG av den 16 december 2002 om

byggnaders energiprestanda (EGT L 1, 4.1.2003, s. 65, Celex 32002L0091).

6

Undantag från skyldigheten att energideklarera byggnader

Prop. 2005/06:145

7 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om undantag från skyldigheterna i 46 §§. Besiktning av en befintlig byggnad 8 § Innan en energideklaration upprättas för en befintlig byggnad skall byggnadens ägare se till att byggnaden besiktigas på det sätt som behövs för att en deklaration skall kunna upprättas. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får med- dela föreskrifter om besiktningens omfattning. Energideklarationens innehåll 9 § I en energideklaration skall det anges

1.

en uppgift om byggnadens energiprestanda,

2.

om obligatorisk funktionskontroll av ventilationssystemet har utförts

i

byggnaden,

3.

om radonmätning har utförts i byggnaden,

4.

om byggnadens energiprestanda kan förbättras med beaktande av en god inomhusmiljö och, om så är fallet, rekommendationer om kostnads- effektiva åtgärder för att förbättra byggnadens energiprestanda, och

5.

referensvärden, som gör det möjligt för konsumenter att bedöma byggnadens energiprestanda och att jämföra byggnadens energiprestanda med andra byggnaders.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får med- dela föreskrifter om hur en byggnads energiprestanda enligt första stycket 1 skall fastställas, vilka referensvärden som skall användas enligt första stycket 5 och vilka uppgifter som utöver första stycket 15 skall lämnas i en deklaration. 10 § Om det i en byggnad finns ett luftkonditioneringssystem med en effekt som är högre än 12 kilowatt, som huvudsakligen drivs med elektri- citet, skall det i en energideklaration anges

1.

uppgifter om systemets energieffektivitet och systemets storlek i förhållande till behovet av kyla i byggnaden, och

2.

om en effektivare energianvändning kan uppnås i det befintliga systemet eller genom att systemet ersätts med ett annat system eller en annan metod att kyla byggnaden.

Besiktning av luftkonditioneringssystem i vissa fall 11 § Om en byggnad inte skall energideklareras enligt 5 eller 7 §, men det finns ett sådant luftkonditioneringssystem i byggnaden som anges i 10 §, skall byggnadens ägare se till att systemet regelbundet besiktigas på det sätt som behövs för de uppgifter som anges i 10 § 1 och 2 och att sådana uppgifter antecknas i ett besiktningsprotokoll. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får med- dela närmare föreskrifter om besiktningsintervall och om besiktningens omfattning. 7

Oberoende expert

Prop. 2005/06:145

12 § Den som enligt 4, 5, 6, eller 11 § första stycket skall se till att det finns en energideklaration eller ett besiktningsprotokoll skall utse en oberoende expert, som gör besiktningen enligt 8 eller 11 § och därefter upprättar en energideklaration eller ett besiktningsprotokoll. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får med- dela föreskrifter om de krav i fråga om sakkunskap och oberoende som skall ställas på en oberoende expert. Tillgång till energideklarationerna 13 § Den som äger en byggnad skall se till att den energideklaration som senast har upprättats för byggnaden är tillgänglig

1.

på en för allmänheten väl synlig och framträdande plats i byggna- den, om den är en sådan byggnad som anges i 5 § 1, eller

2.

på en väl synlig plats i byggnaden, om den är en sådan byggnad som anges i 5 § 2.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får med- dela föreskrifter om att en energideklaration får placeras på en annan plats i en byggnad eller i anslutning till en byggnad. 14 § Har den som säljer en byggnad eller en andel i en byggnad, trots köparens begäran, underlåtit att fullgöra sin skyldighet enligt 6 § får köparen, senast sex månader efter sitt tillträde till byggnaden, låta upp- rätta en energideklaration på säljarens bekostnad. Överlämnade av energideklarationer och besiktningsprotokoll till Boverket 15 § Den som enligt 4, 5, 6 eller 11 § första stycket skall se till att det finns en energideklaration eller ett besiktningsprotokoll eller den som enligt 14 § låter upprätta en energideklaration skall se till att ett exemplar av deklarationen eller protokollet lämnas till Boverket. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om elektronisk överföring av energideklarationer och besiktningsprotokoll. Energideklarationsregister 16 § Boverket skall föra ett register över de energideklarationer och besiktningsprotokoll som lämnats till verket enligt 15 §. 17 § Boverket är personuppgiftsansvarigt för behandlingen av person- uppgifter i energideklarationsregistret. 18 § Uppgifterna i energideklarationsregistret får behandlas för

1.

framtagande av statistik,

2.

forskning,

3.

uppföljning och utvärdering av energianvändningen och inomhus- miljön i bebyggelsen,

4.

tillsyn, och

8 5. annan allmän eller enskild verksamhet där information om bygg- nader och deras energiprestanda och inomhusmiljö utgör underlag för bedömningar och beslut. 19 § Regeringen får meddela föreskrifter om

1.

vilka uppgifter som får registreras i energideklarationsregistret,

2.

urval och bearbetningar av personuppgifter,

3.

utlämnande på medium för automatiserad behandling, och

4.

direktåtkomst till registret.

20 § Om personuppgifter behandlas i strid med denna lag eller i strid med föreskrifter som meddelats med stöd av lagen, tillämpas bestämmel- serna om rättelse i personuppgiftslagen (1998:204). Skadestånd 21 § Den som lider skada på grund av ett tekniskt fel i energideklara- tionsregistret har rätt till ersättning av staten. Ersättningen skall sättas ned med skäligt belopp eller helt falla bort, om den skadelidande har medverkat till skadan genom att utan skälig anledning ha låtit bli att vidta åtgärder för att bevara sin rätt eller om den skadelidande på något annan sätt har medverkat till skadan genom eget vållande. I ärenden om ersättning företräds staten av den myndighet som rege- ringen bestämmer. 22 § Utöver vad som följer av 21 § gäller bestämmelserna i personupp- giftslagen (1998:204) om skadestånd vid behandling av personuppgifter enligt denna lag eller de föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. Alternativa energiförsörjningssystem 23 § Den som för egen räkning uppför eller låter uppföra en byggnad med en total användbar golvarea som är större än 1 000 kvadratmeter skall innan byggnadsarbetena påbörjas låta utreda alternativa energiför- sörjningssystem för byggnaden och redovisa om sådana system är tek- niskt, miljömässigt och ekonomiskt genomförbara för byggnaden. Redo- visningen skall lämnas till tillsynsmyndigheten. Tillsyn 24 § Den eller de kommunala nämnder som fullgör kommunens upp- gifter inom plan- och byggväsendet skall utöva tillsyn över att den som äger en byggnad fullgör de skyldigheter som anges i 11 § första stycket och 13 §. 25 § Tillsynsmyndigheten får meddela de förelägganden som behövs för att ägaren till en byggnad skall fullgöra en sådan skyldighet som anges i 11 § första stycket eller 13 §. Ett föreläggande får förenas med vite. Tillsynsmyndigheten skall på begäran, i den utsträckning det behövs för tillsynen, få tillträde till sådana byggnader som avses i 13 § samt ut- Prop. 2005/06:145 9 rymmen och områden som hör till sådana byggnader. Denna rätt omfattar Prop. 2005/06:145 inte bostäder. Om byggnadens ägare inte ger tillsynsmyndigheten tillträde när myn- digheten har rätt till det får kronofogdemyndigheten, efter tillsynsmyn- dighetens ansökan, besluta om särskild handräckning. Bestämmelser om sådan handräckning finns i lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och handräckning. Överklagande 26 § En tillsynsmyndighets beslut om föreläggande som förenats med vite enligt 25 § första stycket och Boverkets beslut om rättelse enligt 20 § får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.

1.

Denna lag träder i kraft den 1 oktober 2006.

2.

Byggnader som vid lagens ikraftträdande omfattas av bestämmelsen

i

5 § 1 skall vara energideklarerade senast den 31 december 2008.

3.

Byggnader som vid lagens ikraftträdande omfattas av bestämmelsen

i

5 § 2 och som är flerbostadshus skall vara energideklarerade senast den 31 december 2008.

4.

Byggnader som avses i 5 § 2 och som inte är flerbostadshus skall energideklareras första gången efter den 31 december 2008.

5.

Byggnader som avses i 4 eller 6 § skall energideklareras första gången efter den 31 december 2008.

6.

Luftkonditioneringssystem som avses i 11 § första stycket skall be- siktigas första gången efter den 31 december 2008.

7.

För byggnader under uppförande den 1 januari 2009 skall skyldig- heten enligt 4 § inte gälla om bygganmälan gjorts före den 1 januari 2009.

8.

För byggnader under uppförande den 1 oktober 2006 skall skyldig- heten enligt 23 § inte gälla om bygganmälan gjorts före den 1 oktober 2006.

10

Om det krävs en sådan byggfels- försäkring eller ett sådant färdig- ställandeskydd som avses i lagen (1993:320) om byggfelsförsäkring m.m., får byggnadsarbetena inte påbörjas förrän bevis om försäk- ringen respektive färdigställande- skyddet har visats upp för bygg- nadsnämnden. Motsvarande gäller, om det krävs ett besked om skyddsrum enligt 6 kap. 8 § lagen (1994:1720) om civilt försvar.

Prop. 2005/06:145

2.2

Förslag till lag om ändring i plan- och bygglagen (1987:10)

Härigenom föreskrivs att 9 kap. 12 § plan- och bygglagen (1987:10) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

9 kap. 12 § 1

Byggnadsarbetena får inte på- börjas 1. om det krävs en sådan bygg- felsförsäkring eller ett sådant fär- digställandeskydd som avses i lagen (1993:320) om byggfelsförsäkring m.m., förrän ett bevis om försäk- ringen respektive färdigställande- skyddet har visats upp för bygg- nadsnämnden, 2. om det krävs ett besked om skyddsrum enligt 6 kap. 8 § lagen (1994:1720) om civilt försvar, för- rän ett bevis om beskedet har vi- sats upp för byggnadsnämnden, eller 3. om det krävs en redovisning av alternativa energiförsörjnings- system enligt 23 § lagen (2006:000) om energideklaration för byggna- der, förrän redovisningen har vi- sats upp för byggnadsnämnden. I de fall en rivningsplan skall finnas enligt 4 §, får rivningsarbetena inte påbörjas förrän byggnadsnämnden godkänt rivningsplanen. Denna lag träder i kraft den 1 oktober 2006.

1 Senaste lydelse 2000:770.

11

2.3

Förslag till ändring i lagen (2002:102) om allmännyttiga bostadsföretag

Härigenom föreskrivs att 2 kap. 6 § lagen (2002:102) om allmännyttiga bostadsföretag skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 kap. 6 § 1

Tillstånd fordras inte om

1.

kommunen, i fråga om sådan överlåtelse som avses i 1 § första stycket 1, även efter överlåtelsen direkt eller indirekt har det bestäm- mande inflytandet över det kommunala bostadsföretaget,

2.

förvärvaren är ett allmännyttigt bostadsföretag,

3.

förvärvaren är en kooperativ hyresrättsförening, eller

4.

överlåtelsen sker genom inrop på exekutiv auktion, eller

5. överlåtelsen utgör ett led i att

5. överlåtelsen utgör ett led i att

fullgöra ett avtal som har ingåtts

fullgöra ett avtal som har ingåtts

mellan en kommun och Statens

mellan en kommun och Statens

bostadsnämnd i ett ärende om stat-

bostadskreditnämnd i ett ärende

ligt stöd som lämnas i syfte att

om statligt stöd som lämnas i syfte

underlätta en omstrukturering av

att

underlätta en omstrukturering

ett kommunalt bostadsföretag eller

av

ett kommunalt bostadsföretag

för att på annat sätt minska en

eller för att på annat sätt minska en

kommuns bördor av dess åtagan-

kommuns bördor av dess åtagan-

den för boendet, eller

den för boendet, eller

6. överlåtelsen utgör ett villkor för statligt stöd som lämnats till en kommun av Bostadsdelegationen för att motverka att kommunen på grund av åtaganden för boendet inte kan fullgöra sina ekonomiska för- pliktelser. Denna lag träder i kraft den 1 oktober 2006. För avtal som ingåtts före ikraftträdandet mellan en kommun och Statens bostadsnämnd gäller 2 kap. 6 § 5 i sin äldre lydelse.

1 Senaste lydelse 2002:1120. Prop. 2005/06:145 12 Prop. 2005/06:145 3 Ärendet och dess beredning Riksdagen har i ett tillkännagivande (bet. 1995/96:BoU1, mom. 35, rskr. 1995/96:30) begärt att regeringen klarlägger frågor om kvalitetsdeklara- tion av bostäder. Med anledning av detta har Boverket på regeringens uppdrag bl.a. tagit fram rapporten Deklaration av bostäder, skolor och förskolor (Regeringskansliets dnr M2001/3043/Hs). Genom ett beslut den 27 juni 2002 bemyndigade regeringen chefen för Miljödepartementet att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att all- sidigt utreda vissa frågor om byggnadsdeklarationer, byggnadsregister och byggfelsförsäkringar enligt lagen (1993:320) om byggfelsförsäkring (dir. 2002:93). Den 26 februari 2004 beslutade regeringen om tilläggs- direktiv till utredaren, varigenom frågor om byggnadsdeklarationer och byggnadsregister skulle redovisas senast den 1 juli 2004 (dir. 2004:29). I juni 2004 redovisade utredaren sitt betänkande Byggnadsdeklarationer Inomhusmiljö och energianvändning (SOU 2004:78). En sammanfattning av betänkandet finns i bilaga 1. Betänkandets lagförslag finns i bilaga 2. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstan- serna finns i bilaga 3. En remissammanställning finns tillgänglig i Miljö- och samhällsbyggnadsdepartementet (M 2004/2136/Knb). Regeringen gav i april 2002 i uppdrag åt Statens energimyndighet att i samarbete med Boverket analysera hur det dåvarande förslaget till Eu- ropaparlamentets och rådets direktiv om byggnaders energiprestanda skulle genomföras i Sverige. Myndigheterna redovisade uppdraget i feb- ruari 2003 i rapporten Regeringsuppdrag om hur Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/91/EG om byggnaders energiprestanda skall genomföras i Sverige (Regeringskansliets dnr N2002/3613/ESB). Rappor- ten har remissbehandlats. En remissammanställning finns tillgänglig i Näringsdepartementet (N2002/3613/ESB). Genom ett beslut den 6 november 2003 bemyndigade regeringen che- fen för Näringsdepartementet att tillkalla en särskild utredare med upp- gift att föreslå hur Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/91/EG av den 16 december 2002 om byggnaders energiprestanda (EGT L 1, 4.1.2003, s. 65, Celex 32002L0091) skall genomföras i Sverige (dir. 2003:139). Direktiv 2002/91/EG återges i bilaga 4. Utredningen, som tog namnet Utredningen om byggnaders energiprestanda (Energideklarationsutred- ningen) redovisade i november 2004 sitt betänkande Energideklarering av byggnader För effektivare energianvändning (SOU 2004:109). En sammanfattning av betänkandet återges i bilaga 5. Betänkandets lagför- slag finns i bilaga 6. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 7. En remissammanställning finns tillgänglig i Miljö- och samhällsbyggnadsdepartementet (M2005/99/E). Den 28 oktober 2004 beslutade regeringen om tilläggsdirektiv till Energideklarationsutredningen (dir. 2004:151). Utredningens uppdrag ut- vidgades till att närmare utreda och lämna förslag om vilka uppgifter energideklarationer av byggnader skall innehålla, hur beräkningen av en byggnads energiprestanda skall göras samt om de kompetenskrav som bör ställas på de oberoende experter som skall upprätta energideklara- 13 tioner. Utredaren skulle slutligen lämna närmare förslag om hur ett re- gister för energideklarationer skall vara utformat samt vilka ändamål och funktioner ett sådant register skall ha. Tilläggsuppdraget slutredovisades den 4 augusti 2005 (SOU 2005:67). En sammanfattning av betänkandet återges i bilaga 5. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 7. En remissammanställning finns tillgänglig i Miljö- och samhällsbyggnadsdepartementet (M2005/4316/E). Statens bostadsnämnds uppgifter har övertagits av Statens bostadskre- ditnämnd, vilket föranleder förslaget till lag om ändring i lagen (2002:102) om allmännyttiga bostadsföretag. Förslaget har inte varit föremål för någon ytterligare beredning. Ändringen är inte sådan att Lagrådets yttrande be- höver inhämtas. Regeringen gav i regleringsbrevet för budgetåret 2002 Boverket i upp- drag att vidareutveckla förslaget till nyckeltal för energianvändning i byggnader som Boverket redovisat i rapporten Nyckeltal för energian- vändning i byggnader (Regeringskansliets dnr M2001/3435/Hs) i sept- ember 2001. Boverket redovisade detta i december 2002 i rapporten Nyckeltal för energianvändning i byggnader Del 2 vidareutveckling (Regeringskansliets dnr M2002/4219/Bo). Regeringen gav i februari 2002 Boverket i uppdrag att analysera kon- sekvenserna dels av ett eventuellt förbud mot direktverkande elvärme vid nybyggnad, dels av att begränsa möjligheterna till sådan värme i nya fri- tidshus. Boverket redovisade uppdraget i juni 2003 i rapporten Konse- kvenserna av ett förbud mot direktverkande elvärme i nya byggnader (Regeringskansliets dnr M2003/2147/Bo). Rapporterna har remissbehand- lats (Regeringskansliets dnr M2002/4219/Bo och M2003/2147/Bo). En remissammanställning finns tillgänglig i Miljö- och samhällsbyggnads- departementet (M2003/2830/Bo). Regeringen gav i februari 2003 Statens Fastighetsverk, Fortifikations- verket, Banverket och Luftfartsverket och Vägverket i uppdrag att redo- visa förutsättningarna för en effektivare energianvändning samt bedöma möjligheterna att minska användningen av fossila bränslen. I juni 2004 redovisade Fortifikationsverket (Regeringskansliets dnr M/2004/2146/Bo), Banverket (M2004/2145/Bo), Statens Fastighetsverk (M2004/2144/Bo), Vägverket (M2004/1943/Bo) och Luftfartsverket (M2004/1743/Bo) sina uppdrag till regeringen. I december 2004 överlämnade Miljövårdsberedningen (Jo 1968:A) sin promemoria 2004:2 Strategi för energieffektiv bebyggelse till regeringen (Regeringskansliets dnr M/2004/4222/Bo). Regeringen gav den 16 december 2004 Boverket i uppdrag (M2004/ 4246/Kb) att lämna förslag avseende en ökad energieffektivisering i be- byggelsen. Boverket redovisade uppdraget den 16 september 2005 (Re- geringskansliets dnr M2005/5069/Bo) En sammanfattning av rapporten finns i bilaga 10. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 11. En remissammanställning finns tillgänglig i Miljö- och samhällsbyggnads- departementet (M2006/5069/Bo). I november 2005 redovisade Miljö- och samhällsbyggnadsdepartemen- tet departementspromemorian Energieffektivisering och energismart byg- gande (Ds 2005:51), där ett nytt mål för energieffektivisering i bebygg- elsen föreslås. En sammanfattning av promemorian finns i bilaga 8. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 9. Ett remissmöte med Prop. 2005/06:145 14 anledning av departementspromemorian ägde rum den 19 december 2005. Prop. 2005/06:145 En remissammanställning finns tillgänglig i Miljö- och samhällsbyggnads- departementet (M2006/6105/Bo). Förslagen i denna proposition bygger på en överenskommelse mellan den socialdemokratiska regeringen, Centerpartiet och Vänsterpartiet. Lagrådet Regeringen beslutade den 9 februari 2006 att inhämta Lagrådets yttrande över de förslag som finns i bilaga 12. Lagrådets yttrande finns i bilaga 13. Regeringen har delvis följt Lagrådets förslag, se avsnitten 10, 19 och 20. Med anledning av Lagrådets yttrande har ett förslag om kronofogde- myndighetens roll vid tillsynen tagits fram. Förslaget har beretts med Skatteverket.

4

Bakgrund avseende program för energieffektivitet och energismart byggande

Regeringen har tidigare till riksdagen lämnat en proposition om energi- effektivisering i elintensiv industri (prop. 2003/04:170, bet. 2004/05:NU7, rskr. 2004/05:90) som innehöll ett antal förslag för en ökad energieffekti- visering i industrin. Regeringen har också till riksdagen lämnat förslag avseende energianvändning i bebyggelsen såsom investeringsstödet för energibesparande åtgärder i och konvertering till förnybar energi i lokaler med offentlig verksamhet (prop. 2004/05:1, prop. 2004/05:1, utg.omr. 21, bet. 2004/05:NU3, rskr. 2004/05:120) samt investeringsstödet för konver- tering från direktverkande elvärme i bostadshus (prop. 2005/06:1, utg.omr. 21, bet. 2005/06:FiU1, rskr. 2005/06:34) och stödet för konvertering av olje- uppvärmningssystem i bostadshus (prop. 2005/06:32, bet. 2005/06:NU8, rskr. 2005/06:133). De åtgärder som presenteras i denna proposition komp- letterar de tidigare förslagen. Vikten av energieffektivisering uppmärksammas allt mer både i Sverige och inom EU. Genom att använda våra energiresurser än mer effektivt än i dag skapas det förutsättningar för att trygga tillgången på el och andra energislag till konkurrenskraftiga priser. En ökad energieffektivisering som på sikt leder till att energianvändningen kan minska är också en förutsättning för att minska beroendet av fossila bränslen och ställa om energisystemet i en mer hållbar riktning. En ökad effektivisering skapar också en god grund för Sveriges internationella agerande i de förestående förhandlingarna om nya åtaganden för att minska utsläppen av växthus- gaser. Vidare innebär en effektivare energianvändning att resurser frigörs för andra ändamål. Härigenom kan en ekonomisk och social utveckling och en fortsatt utveckling av välfärden främjas. I november 2004 bildades ett nytt Miljö- och samhällsbyggnadsdepar- tement i syfte att förverkliga regeringens vision om det hållbara sam- hället. Uppdraget som det nya departementet fick var att med ny teknik, byggande och en aktiv energi- och miljöpolitik driva omställningen och moderniseringen av Sverige till gagn för hållbar utveckling, nya jobb, tillväxt och välfärd. 15 Som ett led i arbetet med att förverkliga det hållbara samhället presen- Prop. 2005/06:145 terade regeringen i 2005 års regeringsförklaring ett nytt energipolitiskt mål om att skapa förutsättningar för att bryta Sveriges beroende av fossila bränslen till 2020 samt aviserade ett nationellt program för energieffekti- visering och energismart byggande. Arbete för energieffektivisering har emellertid pågått kontinuerligt på många områden, och regeringen har tagit ett flertal initiativ, som presen- teras i det följande. I propositionen presenteras redan pågående åtgärder samt kommande insatser, vilka gemensamt utgör ett nationellt program för energieffektivisering och energismart byggande. I propositionen pre- senteras även ett nytt mål för energieffektivisering i bebyggelsen, vilket ska ersätta det befintliga delmålet om energianvändning m.m. i byggna- der under miljökvalitetsmålet God bebyggd miljö (prop. 2004/05:150, bet. 2005/06:MJU3, rskr. 2005/06:38).

5

Program för energieffektivisering i energiintensiv industri

Den 10 juni 2004 lämnade regeringen en proposition till riksdagen med förslag till ett program för energieffektivisering i energiintensiv industri (PFE). Detta program har varit i kraft sedan den 1 januari 2005 (prop. 2003/04:170, bet. 2004/05:NU7, rskr. 2004/05:90). Energiintensiva företag som i sina industriella verksamheter använder el i tillverkningsprocessen har en möjlighet att delta i femåriga program för energieffektivisering. Ett deltagande i ett sådant program är indelat i två perioder. Under den första perioden om två år skall företagen införa och certifiera ett standardiserat energiledningssystem, göra fördjupade kartläggningar och analyser av sin energianvändning, införa energieffek- tiviserande rutiner för projekteringar, ändringar och renoveringar av sina anläggningar och för inköp av elkrävande utrustning till dessa anlägg- ningar. De skall också åta sig att genomföra eleffektiviserande åtgärder. Efter denna första periods utgång skall företagen till Energimyndigheten lämna en redovisning av programtidens första två år och ge förslag på eleffektiviserande åtgärder. Om Statens energimyndighet fastställer företagens redovisning skall de, under den andra perioden om tre år, genomföra de eleffektiviserande åt- gärderna och tillämpa införda rutiner och ledningssystem. Efter program- tidens utgång skall företagen, till Energimyndigheten lämna en slutlig redovisning och myndigheten skall pröva om företagen uppnått en ökad effektivisering av elanvändningen. De företag som så önskar kan därefter påbörja en ny femårig programperiod. Propositionen innehöll också förslag om ändringar i lagen (1994:1776) om skatt på energi. Sedan den 1 januari 2005 är all elektrisk kraft befriad från energiskatt, om den förbrukas i sådan industriell verksamhet i till- verkningsprocessen som omfattas av ett godkännande att delta i program- met. Företag som deltar i PFE befrias således i gengäld från skatt på den el som berörs av deltagandet i programmet. Om ett företag inte fullgör åtagandena enligt programmet, blir företaget däremot skattskyldigt och 16 därigenom skyldigt att betala tillbaka de skattebelopp som tidigare dra- Prop. 2005/06:145 gits av. I november 2005 hade 137 företag ansökt om deltagande i PFE, varav 131 företag har godkänts för deltagande. Dessa står tillsammans inom ramen för programmet för en årlig elanvändning på 8 terawattimmar. Eftersom programmet endast har varit i kraft sedan januari 2005, är det ännu inte möjligt att bedöma resultatet i form av uppnådda energieffek- tiviseringar.

6

Program för energieffektivisering i bebyggelsen och energismart byggande

6.1

Energianvändning i bebyggelsen

Sektorn bostäder och service består av bostäder, lokaler exklusive indust-

rins lokaler, fritidshus och övrig service vilket inkluderar byggsektorn,

gatu- och vägbelysning, avlopps- och reningsverk samt el- och vattenverk.

Energianvändningen i denna sektor uppgick år 2003 till 153,8 tera-

wattimmar vilket motsvarade ca 38 procent av Sveriges totala slutliga

energianvändning. Ungefär 87 procent, eller 135 terawattimmar, av ener-

gianvändningen i sektorn bostäder och service utgörs av användning i

bostäder och lokaler. En stor del av energianvändningen kan hänföras till

uppvärmning och varmvatten, ca 92,5 terawattimmar. Ca 18 terawattim-

mar användes som hushållsel och ca 25 terawattimmar användes som

driftel. De areella näringarnas energianvändning motsvarar 5 procent av

sektorns totala användning, fritidshusen står för 2 procent och övrig ser-

vice för 7 procent.

Användningen av energi för uppvärmning varierar mellan åren främst

p.g.a. variationer i temperaturförhållanden, vilket ger variationer i energi-

efterfrågan mellan olika år. För att ge en bild av utvecklingen med jäm-

förbara värden kan energianvändningen korrigeras för temperaturskillna-

der, vilket kallas normalårskorrigering. Utifrån de normalårskorrigerade

värdena har den totala energianvändningen, dvs. användning av energi i

användarsektorerna bostad och service, industri och transport, samt för-

luster, utrikes sjöfart och användning för icke-energiändamål, inom sek-

torn varit relativt konstant mellan åren 1970 och 2003. Bakom utveck-

lingen ligger bl.a. att uppnådda effektiviseringar till stor del har balanse-

rats av en ökning av den totala bostads- och lokalytan och ett ökande antal

hushåll. Trenden med en minskad energianvändning per kvadratmeter

har dock avstannat under senare år och energianvändningen per kvadrat-

meter uppvärmd yta i nya byggnader har i det närmaste varit oförändrad

sedan 1993. Detta beror bl.a. på att kraven på energianvändningen i

byggnader har varit oförändrade och att acceptansen för energieffektivi-

sering hos fastighetsägare har varit låg till följd av bristande drivkrafter

att minska energianvändningen.

Stora förändringar i uppvärmningssätt har däremot skett under de

senaste 30 åren. Enligt statistik från Statens energimyndighet använder i

dag ca 24 procent av byggnaderna el som uppvärmningskälla, 0,7 procent

17

gas, 15,5 procent olja, 14,4 procent förnybara energikällor och 46,7 procent fjärrvärme. Totalt sett har sedan 1973 andelen fossila bränslen minskat med unge- fär 70 procent. Fjärrvärmen har byggts ut och till stor del ersatt använd- ningen av fossila bränslen, främst oljepannor. Fjärrvärmeproduktionen har också förändrats med en övergång från fossila bränslen till biobräns- len men även till mer spillvärme och värmeåtervinning från avfall. Denna positiva trend är en följd både av den allmänna prisutvecklingen på olja och av de ekonomiska styrmedel som har använts inom energipolitiken, såsom koldioxidskatten. Den totala uppvärmda ytan i bebyggelsen år 2002 var 662 miljoner kvadratmeter. Småhus stod för 255 miljoner kvadratmeter eller 39 pro- cent av den totala uppvärmda ytan i bebyggelsen. I flerbostadshus uppgick den totala uppvärmda ytan till 167 miljoner kvadratmeter eller 25 procent. Lokaler och industrifastigheter hade en total uppvärmd yta på 153 mil- joner kvadratmeter (23 procent) respektive 87 miljoner kvadratmeter (13 procent) (SCB, EN 16 SM 0304). I propositionen Svenska miljömål ett gemensamt uppdrag (prop. 2004/05:150) bedömde regeringen att det med lämpligt utformade stimu- lanser är möjligt att uppnå en väsentlig energieffektivisering och andra miljöförbättringar i både nyproduktion och den existerande bebyggelsen. Bedömningen styrks av ett flertal studier. Utredningen om byggnaders energiprestanda konstaterade i sitt betän- kande Energideklarering av byggnader För effektivare energianvändning (SOU 2004:109) att det finns outnyttjade energibesparingspotentialer i bebyggelsen, men att bristfällig statistik gör att storleken på denna poten- tial är svårbedömd. Vissa åtgärder uppges ge omedelbar lönsamhet utan omfattande investeringar medan andra uppges bli lönsamma först på längre sikt med en återbetalningstid på upp till åtta år. Utredningen anger ener- gieffektiviseringspotentialen med hjälp av konventionell teknik och god drift till mellan 15 och 30 procent av energianvändningen beroende på byggnadstyp. Ytterligare besparingspotentialer på upp till 10 procent upp- ges kunna realiseras genom åtgärder som endast blir lönsamma i sam- band med renoveringar. Vidare har ett antal statliga fastighetsägare (Statens fastighetsverk, Forti- fikationsverket, Banverket, Luftfartsverket och Vägverket) i sitt regerings- uppdrag (M2003/599/Hs) om energianvändning redovisat stora effektivi- seringspotentialer. Av redovisningen framgår att en väsentlig energibe- sparing kan uppnås genom relativt enkla åtgärder och flera av de identi- fierade åtgärderna uppges vara lönsamma på kort, respektive medellång sikt. Enskilda exempel på genomförda besparingsfinansierade energitjäns- ter, s.k. performance contracting, som kan vara ett viktigt hjälpmedel för att realisera delar av dessa effektiviseringspotentialer, tyder på att mellan 20 till 30 procent lägre årliga kostnader kan uppnås på kort sikt genom att realisera outnyttjade energieffektiviseringspotentialer i byggnaders driftskede. Det finns olika slags energitjänsteföretag som i dag agerar på den svenska marknaden; dels finns företag som är inriktade på att erbjuda besparingsfinansierade energitjänstelösningar till olika offentliga och pri- vata aktörer, dels finns kommunala och privata energileverantörer som erbjuder energitjänster i form av att leverera en funktion till kund som Prop. 2005/06:145 18 exempelvis färdig värme och ett gott inomhusklimat i stället för att endast Prop. 2005/06:145 sälja kilowattimmar, s.k. klimatavtal är exempel på sådana tjänster. Chalmers tekniska högskola har i en underlagsrapport till Boverkets regeringsuppdrag Piska och Morot (Regeringskansliets dnr M2005/5069/Bo) beräknat potentialen för effektivisering av energi för uppvärmning till knappt 40 procent på 15 till 20 års sikt förutsatt att den teknisk-ekono- miska potentialen utnyttjas fullt ut, figur 1. Också potentialen för energi- effektivisering av hushållsel och driftel beräknas uppgå till ca. 40 procent på 15 till 20 års sikt förutsatt att den teknisk-ekonomiska potentialen utnyttjas fullt ut, figur 2. Figur 1. Långsiktiga möjligheter till effektivisering av energi för uppvärmning (källa Chalmers, rapport Åtgärder för ökad energieffektivisering i bebyggelsen ).

Figur 2. Långsiktiga möjligheter för effektivisering av hushållsel och driftel i lokaler

(källa: Chalmers, rapport Åtgärder för ökad energieffektivisering i bebyggelsen ).

Regeringen anser att åtgärder för energieffektivisering måste väljas och utformas med omsorg där man beaktar kostnadseffektivitet och väljer de lösningar som mest främjar miljömålen och försörjningstryggheten i ett helhetsperspektiv. Därför bör åtgärder som minskar användningen av el och fossila bränslen prioriteras. Från resurseffektivitetssynpunkt är det 19 dock viktigt att en kraftfull energieffektivisering i byggnadsbeståndet ge- Prop. 2005/06:145 nomförs oavsett uppvärmningsform. I stort sett all energiomvandling ger upphov till någon form av miljöbelastning eller andra olägenheter och även förnyelsebara bränslen är begränsade resurser som det kommer att råda konkurrens om i framtiden. På längre sikt bör därför all energian- vändning vara så effektiv som är tekniskt möjligt och samhällsekono- miskt rimligt. En ytterligare aspekt som bör beaktas är att en byggnads livslängd är mycket lång och större ombyggnader är mycket kostsamma och därmed sker med långa tidsintervall. Det är därför angeläget att redan från början bygga så energieffektivt som möjligt samt att effektiviseringsåtgärder vidtas när större ombyggnationer genomförs. Vid bedömning av energieffektiviseringsåtgärder är det viktigt att vä- sentliga tekniska egenskapskrav på byggnadsverk tillgodoses, att en god inomhusmiljö erhålls och att kulturmiljövärden beaktas. Byggnadsbeståndet Statistiska centralbyrån uppger att det totala antalet hushåll i Sverige 2004 uppgick till 4 449 000 med en genomsnittlig storlek av två personer per hushåll. Antalet småhus inklusive antalet permanentbebodda fritidshus och småhus där byggnadsvärdet understiger 50 000 kronor uppgick till 1 773 000 medan det totala antalet flerbostadshus uppgick till 135 000. Antalet lägenheter i flerbostadshus uppgick till 2 365 747. Ägandet av flerbostadshus fördelar sig relativt jämt mellan bostadsrättsföreningar, privata fastighetsägare samt allmännyttan som äger ca en tredjedel var. Antalet lokaler uppgick till ca 84 000 fördelade på ca 55 000 fastigheter. De största ägarna av lokaler är kommuner och landsting som tillsammans äger ca 35 procent av den totala lokalarean och privata fastighetsägare (aktiebolag, fysiska personer och övriga ägare) som äger ca 59 procent. Drygt 6 procent ägs av staten. (SCB, Energistatistik för lokaler, EN 16 SM 0402, 2003). Av det totala byggnadsbeståndet uppfördes 12,4 procent före 1919, 20,2 procent under perioden 19191945, 33,1 procent under perioden 19461970, 27,1 procent under perioden 19711990 och 7,2 procent efter 1990. Statistiska centralbyrån bedömer att det under 2003 påbörja- des ca 23 100 bostäder genom nybyggnad.

6.2

Mål för energieffektivisering i bebyggelsen

Regeringens förslag: Den totala energianvändningen per uppvärmd areaenhet i bostäder och lokaler minskar. Minskningen bör vara 20 procent till år 2020 och 50 procent till år 2050 i förhållande till an- vändningen 1995. Till år 2020 skall beroendet av fossila bränslen för energianvändningen i bebyggelsesektorn vara brutet, samtidigt som andelen förnybar energi ökar kontinuerligt. Målet kommer att regelbundet följas upp och prövas mot bakgrund av dess konsekvenser för miljön, ekonomisk tillväxt, konkurrenskraft och kostnader för såväl den offentliga sektorn som enskilda. 20 Departementspromemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens.

Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna har tillstyrkt förslaget om att införa ett mål om energieffektivisering i bebyggelsen samt att viktningsfaktorer som tar hänsyn till energikällornas faktiska miljö- effekter används vid uppföljningen av målet. Statens fastighetsverk har menat att den verkliga energianvändningen och miljöeffekterna av denna bör följas upp separat. Svenska solenergiföreningen, Svenska Bioenergi- föreningen, Svenska Värmepumpföreningen samt Chalmers har efterlyst en kvantifiering av formuleringen andelen energi från förnybara energi- källor ökar kontinuerligt. Konsumentverket har ansett att det vore önsk- värt om takten för energieffektivisering kunde vara snabbare än vad målet indikerar samt att även hälsoaspekter ingår i uppföljningen av målet. Formas har uttryckt sitt stöd för att ett nytt långsiktigt mål för energi- effektivisering i bebyggelsen anges. Målet bör dock tydliggöras och pre- ciseras med avseende på bl.a. vilken form av energi och vilken typ av be- byggelse som avses. Företagarna har föreslagit att målet inte sätts i för- hållande till användningen av energi år 1995 utan till användningen av energi från inte förnybara energikällor år 1995. Boverket har ansett att ett mål för energieffektivisering per uppvärmd yta riskerar att motverka energieffektiviseringsåtgärder i form av att se över areabehovet och har därför efterlyst även ett övergripande energimål för hur den totala energi- användningen skall hanteras. Energimyndigheten har avstyrkt förslaget om ett specifikt mål för minskad energianvändning i bostäder och lokaler och vill peka på vikten av att anlägga ett systemperspektiv i syfte att verka för en ökad resurseffektivitet på energiområdet. Svensk Energi har ansett att det är olämpligt att blanda ihop byggnaders energianvändning och energieffektivitet med tillförselsystemens utformning och har därför motsatt sig en användning av viktningsfaktorer.

Bakgrund: Delmål 7 om energianvändning m.m. i byggnader under miljökvalitetsmålet God bebyggd miljö i Miljömålspropositionen (prop. 2004/05:150, bet. 2005/06:MJU3, rskr. 2005/06:38) anger att miljöbe- lastningen från energianvändningen i bostäder och lokaler minskar och är lägre år 2010 än år 1995. Detta skall bl.a. ske genom att den totala ener- gianvändningen effektiviseras för att på sikt minska samt att andelen energi från förnybara energikällor ökar. Flera utredningar har presenterat förslag till ett nationellt mål för energieffektivisering i bebyggelsen. Miljövårdsberedningen har i sin pro- memoria Strategi för energieffektiv bebyggelse (Regeringskansliets dnr M2005/4222/Bo) föreslagit ett nationellt mål för energieffektivisering i bebyggelsen med 1 procent per år eller 50 procent till år 2050. I betänkan- det Hållbara Laster konsumtion för en ljusare framtid (SOU 2004:119) föreslås en halvering av den totala energianvändningen i bostäder till 2030. På EU-nivå föreslås inom ramen för förslaget till Europaparlamentet och rådets direktiv om effektiv slutanvändning av energi och energi- tjänster (KOM/2003/0739 slutlig, COD 2003/0300) ett bindande mål för varje medlemsstat om 9 procent energieffektivisering på nio år för slut- användning av energi (med undantag för energiintensiv industri). För den offentliga sektorn ska enligt förslaget varje medlemsstat tillse att sektorn tar en ledande roll men kvantifierade mål för sektorn anges inte. Försla- Prop. 2005/06:145 21 get till direktiv avser den totala energianvändningen med undantag för Prop. 2005/06:145 industrisektorn och är inte specifikt kopplat till bebyggelsen.

ByggaBo-dialogen har antagit ett mål att användningen av köpt energi i bebyggelsesektorn minskar med minst 30 procent till år 2025 jämfört med år 2000. Kretsloppsrådet har som målsättning att den genomsnittliga användningen av köpt energi per kvadratmeter i bostäder och lokaler år 2010 är 10 procent lägre än år 2000. Skälen för regeringens förslag Ett sektorsspecifikt mål för energieffektivisering i bostäder och lokaler behövs för ett mer effektivt, fokuserat och bättre koordinerat arbete med energieffektivisering i bebyggelsen. Industrins lokaler föreslås exklude- ras från den föreslagna målformuleringen. Det föreslagna målet är ett led i arbetet med att till 2020 bryta Sveriges beroende av fossila bränslen för transporter och uppvärmning. Föreslagen målformulering ligger i linje med vad flera utredningar har presenterat samt sektorns egna mål. Uppföljning av målet Uppföljningen av målet bör enligt regeringens bedömning utgå från mängden levererad energi. Därmed inkluderas hushållsel, verksamhetsel och driftel i uppföljningen av målet. Den slutliga miljöeffekten av en effektiviserad slutanvändning av energi är olika för olika energibärare och primärenergikällor. Den verkliga miljö- effekten i ett helhetsperspektiv kan inte beskrivas med ett förenklat mått som t.ex. antalet kilowattimmar som passerar genom byggnaden. Skillna- den exempelvis i utsläpp av klimatpåverkande ämnen är betydande mellan el, fossila bränslen, biobränslen och spillvärme eller lokal solvärme. Mot denna bakgrund anser regeringen att viktningsfaktorer för de olika formerna av energi som har inbesparats skall användas vid uppföljningen av målet. Dessa viktningsfaktorer skall på ett relevant sätt beakta olika energibärares omvandlingförluster för energin i hela kedjan från energi- omvandling till slutlig användning liksom deras miljöprestanda. De bör också harmoniseras med utformningen av viktningsfaktorerna i energi- tjänstdirektivet. Det kommer att ingå i uppdraget för den utredning som skall tillsättas inför genomförandet av EG:s direktiv om energitjänster i Sverige att ta fram en modell för uppföljning av målet samt komma med förslag till viktningsfaktorer som tar hänsyn till olika energiformers om- vandlingsförluster och miljöprestanda ur ett livscykelperspektiv.

6.3

Pågående insatser inom Sverige och EU

6.3.1

Pågående åtgärder på nationell nivå

Verksamheten inom området politik för ett uthålligt energisystem har som övergripande mål att energin skall användas så effektivt som möjligt med hänsyn tagen till alla resurstillgångar. Stränga krav skall ställas på säkerhet och omsorg om hälsa och miljö vid omvandling och utveckling av all energiteknik. 22 Insatser av betydelse för energieffektivisering i bebyggelsen och ener- gismart byggande görs såväl inom 2002 års energipolitiska program som inom programmet kring forskning, utveckling och demonstration på ener- giområdet. Åtgärder för energieffektivisering inom 2002 års energipolitiska program En viktig del av 2002 års energipolitiska beslut (prop. 2001/02:143, bet. 2001/02:NU17, rskr. 2001/02:317) utgörs av insatser för informations- spridning genom bl.a. kunskapssammanställningar, utveckling och sprid- ning av verktyg och metoder för utbildning samt för provning, märkning och certifiering av energikrävande utrustning. Vidare ingår i programmet resurser till kommunal energirådgivning och stöd till regionala energi- kontor. Slutligen ingår insatser för teknikupphandling och marknadsin- troduktion av energieffektiv teknik. Samtliga dessa insatser har till syfte att främja energieffektivisering inom olika sektorer. Under budgetåret 2005 avsattes totalt 211 miljoner kronor för detta ändamål. I vilken utsträckning dessa medel berör bygg- och fastighetssektorn varierar. Elva miljoner kronor avser insatser för provning, märkning och certifiering av energikrävande utrustning. Detta berör bygg- och fastighetssektorn i samband med fastighetsägares och boendes inköp av energikrävande utrustning. Resultatet från den verk- samhet som bedrivits skall spridas till hushåll och leverantörer och kan då stimulera till inköp som minimerar energianvändningen. I verksamhe- ten ingår också att utveckla metoder i syfte att underlätta för konsumen- ter att installera tekniskt komplicerad energieffektiv utrustning. Nittio miljoner kronor avser kommunal energirådgivning och tjugonio miljoner kronor avser information och utbildning. Av Statens energimyndighets årsrapport för 2004 framgår att de tre största målgrupperna för rådgivningen har varit hushåll, bostadsrättsför- eningar eller villaföreningar samt små- och medelstora företag. Då ener- gianvändningen i den egna bostaden är den energianvändning i samhället som samtliga hushåll i Sverige har mest rådighet över kan man konsta- tera att energirådgivningen av allt att döma är relevant för bostadssek- torn. Det framgår av årsrapporten när det gäller insatserna för informa- tion och utbildning att det mest eftersökta och nedladdade dokumentet på myndighetens hemsida är publikationen Värme i villan (över 100 000 nedladdningar). Även materialet Nya fönster väckte stort intresse (drygt 11 000 nedladdningar). Sammanlagt har 85 miljoner anvisats till marknadsintroduktion av ny och befintlig energieffektiv teknik. Av Energimyndighetens årsrapport för 2004 framgår att sex av totalt elva demonstrationsprojekt som fick stöd av myndigheten har en tydlig koppling till bostäder och lokaler. Där in- går bland annat programkrav för upphandling av ventilationssystem till skolor och utveckling och utprovning av internetbaserade system för indi- viduell debitering av värme i flerbostadshus. Av de teknikupphandlingar som påbörjades åren 2002, 2003 och 2004 avsåg sammanlagt sex av totalt tio påbörjade upphandlingar temaområdet bebyggelse. Verksamheten av- ser bland annat behovsstyrd ventilation i flerbostadshus, storköksdisk- maskiner, styr- och övervakningssystem för fastigheter och integrerade system för solavskärmning och dagsljusinlänkning. Prop. 2005/06:145 23

Forskning, utveckling och demonstration på energiområdet

Prop. 2005/06:145

Insatserna kring forskning, utveckling och demonstration på energiområ- det analyseras, prioriteras och redovisas av Statens energimyndighet inom fem olika temaområden. Ett av dessa temaområden är bebyggelsen. Energimyndighetens mål med insatserna inom temaområdet är bl.a. att den specifika energianvändningen för uppvärmning, varmvatten och driftel skall effektiviseras med 50 procent under en period på 4050 år. Insatserna riktas mot en rad olika teknikområden såsom småskalig för- bränning av biobränslen, fjärrvärme och fjärrkyla, värmepumpar, sol- värme och klimatskal. Insatser görs även kring komponenter och hjälp- system, vilket t.ex. innefattar system för ventilation och inomhusklimat, belysning, vitvaror, hemelektronik och kontorsutrustning. Målet är att öka energieffektiviteten för produkter och system. Arbete för förbättrad energistatistik En viktig förutsättning för uppföljning av effekten av olika styrmedel och åtgärder är tillgången till så god statistik som möjligt om det område som åtgärderna avser. När det gäller bebyggelsen så utförs i enlighet med uttalanden i 2002 års energipolitiska beslut (prop. 2001/02:143, bet. 2001/02:NU17, rskr. 2001/02:317) ett uppdrag vid Energimyndigheten där statistik- och kun- skapsunderlaget avseende bebyggelsens energianvändning förbättras. Energimyndigheten undersöker även förutsättningarna för att utnyttja och samordna befintliga register för att fortlöpande inhämta information om bebyggelsens energianvändning samt behovet och en eventuell utform- ning av en databas för sådan information. Behoven med anledning av genomförandet av EG-direktivet om byggnaders energiprestanda (2002/91/EG) beaktas också i detta sammanhang. Uppdraget delredovisades den 24 no- vember 2003. Energimyndigheten disponerade ca 10 miljoner kronor per år under 2004 och 2005 för uppdraget att förbättra statistik- och kunskaps- underlaget avseende bebyggelsens energianvändning. För 2006 har ytter- ligare 14 miljoner kronor avsatts. Fastighetsskatt Taxeringsvärdet skall utgöra 75 procent av fastighetens marknadsvärde. Marknadsvärdet på en viss fastighet beror bl.a. på läge och standard. Miljö- investeringar ger många gånger högre marknadsvärden vilket på sikt slår igenom på taxeringsvärdena och därmed på fastighetsskatten. Variation- erna mellan olika delar av landet är dock betydande. En miljöinvestering i en fastighet belägen på landsbygden ger vanligtvis en betydligt mindre effekt på marknadsvärdet än för en fastighet som är belägen i en stor- stadsregion. Detta betyder att det inte finns något entydigt samband mellan en miljöinvesterings storlek och dess betydelse för taxeringsvärdet och fastighetsskatteuttaget. En fastighetsskattekompensation för energieffek- tivisering kan riskeras att kapitaliseras i marknadsvärdet vilket i längden kan medföra ett högre fastighetsskatteuttag. I en bilaga till Egendoms- skattekommitténs huvudbetänkande Reformerade egendomsskatter (SOU 2004:36) har ByggaBo-dialogen föreslagit skattelättnader för miljöför- bättrande investeringar i byggnader, som anses angelägna för samhället med hänsyn till fastställda miljökvalitetsmål. Rätten till en sådan skatte- 24 lättnad föreslås kopplas till miljöklassning av byggnader. Regeringen avser att analysera förslaget i den arbetsgrupp som har tillsatts i Regerings- kansliet. Gruppen skall sedan presentera förslag som innebär att fastig- hetsskattens utformning inte motverkar alternativt stimulerar energi- effektiva lösningar i bebyggelsen, samtidigt som principen om att taxer- ingsvärdet baseras på marknadsvärdet inte rubbas. Vita certifikat Vita certifikat är benämningen på ett marknadsbaserat styrmedel för ener- gieffektivisering. Det har omnämnts som ett eventuellt framtida instru- ment av Europeiska kommissionen i förslaget till Europaparlamentets och rådets direktiv om effektiv slutanvändning av energi och energi- tjänster (KOM/2003/0739 slutlig, COD 2003/0300) liksom i grönboken om effektivare energiutnyttjande eller hur man kan göra mer med mindre (KOM [2005] 265 slutlig). Systemet har vissa likheter med det befintliga systemet för handel med utsläppsrätter och kan beskrivas som att energi- leverantörer skall minska sin energianvändning genom att verka för att energieffektiviseringsåtgärder motsvarande besparingskravet genomförs hos slutanvändaren. Om de inte själva kan genomföra åtgärder som är billigare än certifikaten, kan de köpa certifikat av bolag som har vidtagit mer åtgärder än vad som ålagts dem. Systemet kan även utformas utan att handel är nödvändig. Så har de länder inom Europa som prövar vita certi- fikat utformat sina system. Rätt utformat bedöms systemet kunna främja etableringen av energi- tjänsteföretag som viktiga aktörer i arbetet med energieffektivisering i bostäder och lokaler. Energitjänsteföretag har som affärsidé att tjäna pengar på att hjälpa t.ex. fastighetsägare att genomföra energieffektivi- seringar för att dela på vinsten i form av lägre energikostnader. Flera energibolag erbjuder i dag konsultativa tjänster såsom energibesiktningar och genomförande av energieffektiviseringsåtgärder, men fler och fler er- bjuder även drift- och underhållsavtal för kundens tekniska installationer. Som exempel kan nämnas s.k. klimatavtal där kunden garanteras en viss inomhustemperatur. I denna leverans ingår drift och underhåll av värme-, ventilations-, kyl-, el- och VA-anordningar samt nödvändig energi för att upprätthålla överenskommet inomhusklimat. Principen för certifikaten är densamma som för bidrag men med den skillnaden att finansieringen av bidraget betalas av en utsedd grupp, till en grupp som utsetts att fördela bidraget samt att marknaden bestämmer bidragets storlek (priset på certifikatet). Certifikatsystemet har således fördelen att det finansieras utanför statsbudgeten. Kostnaden för involve- rade parter behöver dock utredas närmare då exempelvis transaktions- kostnaderna ännu är okända. Förutsättningarna för ett system i Sverige utreds för närvarande inom Energimyndigheten. En rapport förväntas redovisas under hösten 2006. Månadsvis avläsning av el Ett obligatoriskt krav på månadsvis mätning, avläsning och rapportering för samtliga kunder träder i kraft den 1 juli 2009. Genom en tätare mätar- avläsning får kunden en bättre avstämning och en mer direkt koppling mellan förbrukning och fakturering. Regeringen bedömer att månadsvis Prop. 2005/06:145 25 avläsning ger bättre förutsättningar för en debitering efter faktisk för- brukning. I dag debiteras de flesta kunder efter en beräknad förbrukning och avstämning sker en gång per år då mätaren läses av. Den preliminära förbrukningen bygger på tidigare års förbrukning. Om en elkund ändrat sitt förbrukningsmönster i någon riktning innebär det att den preliminära förbrukningen kan avvika avsevärt från den verkliga förbrukningen, spe- ciellt för kunder med hög elförbrukning, vilket riskerar att få en negativ påverkan på hushållens benägenhet till beteendeförändringar. Genom månadsvis avläsning får kunderna förbättrad information om elförbruk- ningen vilket i sin tur skapar förutsättningar för en förändrad energian- vändning då sambandet mellan minskad elanvändning och minskade kost- nader tydliggörs. Skattereduktion för vissa miljöförbättrande installationer i småhus Den 1 januari 2004 trädde lagen (2003:1204) om skattereduktion för vissa miljöförbättrande installationer i småhus i kraft. Tanken bakom lagstift- ningen är att stimulera till vissa miljöförbättrande åtgärder i permanent- hus. Den exakta avgränsningen av vilka installationer som skulle omfattas skulle ske med beaktande av miljönytta och energieffektivisering samt att kapa effekttoppar. Den nu gällande lagen ger en permanentboende fastighetsägare möjlig- het att antingen erhålla skattereduktion för installationer av biobränsle- eldade uppvärmningssystem i ett nyproducerat småhus eller för installa- tioner av energieffektiva fönster i ett befintligt småhus. Med energieffek- tiva fönster avses fönster där genomgångskoefficienten (U-värdet) inte överstiger 1,2. Skattereduktion medges med 30 procent av utgifterna för material och när det gäller energieffektiva fönster även för utgifterna för arbete. Skatte- reduktionen är beloppsmässigt begränsad och kan inte medges med mer än 10 000 kronor för utgifterna för energieffektiva fönster och med 15 000 kronor för biobränsleeldade uppvärmningssystem. Lagen är tidsbegränsad och gäller arbeten som utförs under tiden 1 januari 200431 december 2006. Investeringsstöd för energibesparande åtgärder och konvertering till förnybar energi i lokaler med offentlig verksamhet Ett särskilt investeringsstöd för energibesparande åtgärder och konverter- ing till förnybar energi i offentliga lokaler har införts för perioden 15 maj 2005 till den 31 december 2006. För installation av solcellsystem gäller stödet t.o.m. den 31 december 2007. Åtgärderna skall även bidra till att öka investeringarna inom bygg- och fastighetssektorn och därmed stimu- lera till en ökad sysselsättning. Stödsystemet innebär att ägare till lokaler där det bedrivs offentlig verksamhet under vissa förutsättningar medges en investeringsstimulans om investeringar sker i energieffektivisering eller konvertering till förnybara energikällor. Stödet uppgår till 30 procent av de totala kostnaderna för sådana åtgärder upp till 10 miljoner kronor per byggnad. För installation av solcellsystem uppgår stödet till 70 procent av den totala kostnaden för en sådan åtgärd upp till 5 miljoner kronor per byggnad. Det totala skattebortfallet beräknas till 2 miljarder kronor. Den Prop. 2005/06:145 26 förhöjda stimulansen för installation av solceller beräknas svara för 100 miljoner kronor av detta belopp. Klimatinvesteringsprogram Regeringen och riksdagen har anslagit sammanlagt 1 040 miljoner kronor för stöd till ett klimatinvesteringsprogram (Klimp) under åren 2002 2006. Riksdagen har i samband med budgetpropositionen för 2006 beslu- tat om en förstärkning och förlängning av programmet med 200 miljoner kronor 2006 och 320 miljoner kronor per år 2007 och 2008. I de två första bidragsomgångarna har hittills 810 miljoner kronor fördelats till 47 pro- gram med sammanlagt 389 åtgärder inom framförallt transport- och ener- gisektorerna. Dessa förväntas bidra till att minska energianvändningen med 570 gigawattimmar. Hittills har ca 128 miljoner kronor beviljats i bidrag till energianvändning i bostäder och lokaler. Exempel på åtgärder som har beviljats bidrag är tilläggsisolering, effektivare belysning samt effektivare styr- och reglersystem. Investeringsstöd för konvertering från direktverkande elvärme I samband med budgetpropositionen för 2006 beslutade riksdagen om ett stöd till ägare av småhus, flerbostadshus samt bostadsanknutna lokaler i syfte att stimulera konvertering från direktverkande elvärme, helt eller delvis, till fjärrvärme eller individuell uppvärmning från biobränslen, berg-, sjö, eller jordvärmepump eller solvärme. Den stödberättigade åt- gärden skall ha påbörjats och ha slutförts under perioden den 1 januari 2006den 31 december 2010. Stödet tillgodoförs byggnadsägaren genom kreditering på sådant skattekonto som har upprättats för denne enligt 3 kap. 5 § skattebetalningslagen (1997:483). Stöd ges med upp till 30 procent av konverteringskostnaderna, dock högst 30 000 kronor per bo- stadslägenhet. Sammantaget uppgår stödet till en ram om 1,5 miljarder kronor för femårsperioden. Stöd för konvertering av oljeuppvärmningssystem i bostadshus Ett särskilt stöd för konvertering av oljeuppvärmningssystem i bostads- hus har införts från och med den 1 januari 2006. Stödet avser konver- tering från oljeuppvärmningssystem till fjärrvärme eller individuell upp- värmning med biobränsle, berg-, sjö- eller jordvärmepump eller solvär- me. Den stödberättigade åtgärden skall ha påbörjats och slutförts under perioden den 1 januari 200631 december 2010 och beviljas i mån av tillgång på medel. Stöd ges med upp till 30 procent av kostnaderna dock högst 14 000 kronor. Stödet tillgodoförs byggnadens ägare genom kredi- tering på skattekonto. För stödet har sammanlagt 450 miljoner kronor av- satts under femårsperioden.

6.3.2

Pågående aktiviteter inom EU

Inom EU bedrivs för närvarande ett intensivt arbete med att utveckla och förhandla fram ny lagstiftning med bäring på energieffektivisering och främjandet av förnybar energi, bl.a. som ett led i EU:s strävanden att uppfylla åtagandena inom Kyotoprotokollet. Det är viktigt för Sverige att Prop. 2005/06:145 27 driva på denna utveckling och bidra till att utformningen av sådan ny lag- stiftning ger kostnadseffektiva bidrag till arbetet med energieffektiviser- ing och förnybar energi. Även om pågående aktiviteter inom EU inte rik- tar sig specifikt till energieffektivisering i byggnader är det viktigt att be- vaka dessa i det fortsatta arbetet med att genomföra det nationella pro- grammet för energieffektivisering och energismart byggande samt att identifiera möjliga synergieffekter. Direktiv om ekodesign av energianvändande produkter Kommissionen presenterade i augusti 2003 ett förslag till direktiv om upprättande av en ram för att fastställa krav på ekodesign av energian- vändande produkter. Direktivet antogs under 2005, Europaparlamentets och rådets direktiv 2005/32/EG av den 6 juli 2005 om upprättande av en ram för att fastställa krav på ekodesign för energianvändande produkter och om ändring av rådets direktiv 92/42/EEG och Europaparlamentets och rådets direktiv 96/57/EG och 2000/55/EG (EUT L 191, 22.7.2005, s. 29, Celex 32005L0032). Direktivets syfte är att garantera fri rörlighet för energianvändande produkter inom den inre marknaden genom att möjliggöra fastställande av gemensamma krav för att förbättra produkter- nas energieffektivitet och miljöpåverkan under hela livscykeln och inte- grera detta i produktdesignen. Direktivet avser energianvändande produkter med en försäljnings- och handelsvolym inom gemenskapen på mer än 200 000 enheter per år, som har en betydande miljöpåverkan inom gemenskapen och som har en be- tydande potential för förbättring gällande miljöpåverkan. I utarbetandet av utkast till krav och genomförandeåtgärder skall också tas hänsyn till gemenskapens prioriteringar på miljöområdet, t.ex. de som fastställs i Europaparlamentets och rådets beslut 1600/2002/EG av den 22 juli 2002 om fastställande av gemenskapens sjätte miljöhandlingsprogram (EUT L 242, 10.9.2002, s. 1, Celex 32002D1600) eller i Europeiska programmet mot klimatförändringar (ECCP) samt relevant gemenskapslagstiftning och självreglering inom industrin. Det svenska genomförandet av direk- tiv 2005/32/EG bereds för närvarande i Regeringskansliet. Direktiv om effektiv slutanvändning av energi och energitjänster Kommissionen lade i december 2003 fram ett förslag till direktiv om ef- fektiv slutanvändning av energi och om energitjänster (kommissionens förslag till Europaparlamentet och rådets direktiv om effektiv slutan- vändning av energi och energitjänster, KOM/2003/0739 slutlig, COD 2003/0300). Syftet med förslaget är att uppnå en mer kostnadseffektiv och rationell slutanvändning av energi i allmänhet samt undanröja hinder på marknaden för energitjänster. Direktivförslaget innehåller bl.a. ett icke bindande mål för varje medlemsstat om 9 procents energieffektivisering på nio år för slutanvändning av energi, med undantag för energiintensiv industri. För den offentliga sektorn medför förslaget att varje medlems- stat skall se till att sektorn tar en ledande roll avseende energieffektivi- sering, genom bl.a. upphandling av energitjänster. Direktivförslaget om- fattar alla energislag, dvs. el, värme och drivmedel. Effektiviseringen skall bl.a. ske med hjälp av energitjänster, energieffektiviseringsprogram och andra energieffektiviseringsåtgärder. Prop. 2005/06:145 28

Grönbok om energieffektivisering

Prop. 2005/06:145

Kommissionen presenterade den 22 juni 2005 en grönbok om energieffek- tivisering inom olika sektorer (Grönbok om effektivare energiutnyttjande eller hur man kan göra mer med mindre, KOM [2005] 265 slutlig). Grön- boken innehåller en redovisning av behovet av ytterligare åtgärder för energieffektivisering, hinder för att öka energieffektiviteten, möjliga ytterligare energieffektiviseringsåtgärder, potentialen för åtgärder för ökad energieffektivitet liksom riktlinjer om ett europeiskt initiativ för energieffektivisering. Under hösten 2005 har grönboken behandlats i råds- arbetsgruppen för energifrågor.

6.4

Förslag till nya insatser

6.4.1

Staten som ett föredöme och brygga till brett

genomförande av energieffektiviseringsåtgärder

Regeringens bedömning: Statliga myndigheter och fastighetsbolag

bör inom ramen för kravet på affärsmässighet vara ledande i omställ-

ningen till en ekologiskt och ekonomiskt uthållig förvaltning och verka

för en ökad energieffektivisering inom sitt fastighetsbestånd.

Samverkansforum för statliga byggherrar bör verka för ett ökat er-

farenhetsutbyte bland sina medlemmar inom ramen för detta arbete

och årligen följa upp och återrapportera till regeringen om uppnådda

resultat.

Departementspromemorians förslag överensstämmer i huvudsak med

regeringens bedömning.

Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser har uttryckt sitt stöd för

att staten bör agera föredöme i arbetet med energieffektivisering och om-

ställningen till ett hållbart samhälle. Energirådgivarna och Svenska sol-

energiföreningen har anfört att målet om staten som föredöme bör formu-

leras skarpare. Solenergiföreningen har föreslagit bl.a. ett skarpare effek-

tiviseringsmål för statliga byggnader och har efterlyst ett krav på att upp-

värmning i statliga byggnader sker med förnybar energi via fjärr- eller

närvärme eller enskild värmeförsörjning som är baserad på förnybar

energi.

Bakgrund: Statliga bolag och myndigheter äger en byggnadsarea på

uppskattningsvis 14,5 miljoner kvadratmeter vilket motsvarar ca två pro-

cent av den totala byggnadsarean i Sverige.

Regeringen uppdrog den 27 februari 2003 åt ett antal statliga fastig-

hetsförvaltare att redovisa förutsättningarna för en effektivare energian-

vändning samt bedöma möjligheterna att minska användningen av fossila

bränslen (dnr M2003/599/Hs). I juni 2004 redovisade Statens fastighets-

verk, Fortifikationsverket, Banverket, Luftfartsverket och Vägverket var

sin rapport om energianvändningen samt möjliga effektiviseringspoten-

tialer i sitt byggnadsbestånd.

Förutsättningarna för respektive fastighetsförvaltare skiljer sig åt och

besparingspotentialen uppskattades till mellan 10 och 50 procent. Be-

sparingen uppgavs kunna uppnås med befintlig teknik. Betydande bespa-

29

ringar skulle kunna uppnås redan på kort sikt med en avskrivningstid på mindre än tre år. Andra åtgärder skulle bli lönsamma på längre sikt med en avskrivningstid på uppskattningsvis fyra till sex år. Fastighetsverket har t.ex. bedömt att de sammanlagda driftkostnadsbesparingarna skulle uppgå till 41 miljoner kronor per år om bara de kortsiktigt lönsamma åt- gärderna genomfördes i hela verkets byggnadsbestånd. För att genomföra dessa åtgärder krävdes enligt Fastighetsverkets uppskattningar en inves- tering i storleksordningen 123 miljoner kronor. År 2001 bildades Samverkansforum för statliga byggherrar genom ett eget initiativ till följd av att Banverket, Fastighetsverket, Fortifikations- verket, Luftfartsverket och Vägverket fick regeringens uppdrag att ta ini- tiativ till ett kvalitetsråd med företrädare för alla aktörer inom bygg- och fastighetssektorn det som nu benämns BQR. Syftet med Samverkans- forum är att samarbeta i frågor avseende byggherrerollen och att höja kompetensen i detta avseende. Samverkansforum skall vidare bidra till att statligt byggande och förvaltning utvecklas till ett föredöme såväl inom Sverige som i ett internationellt perspektiv. Samverkansforum består i dag av tretton medlemmar: Banverket, Fast- ighetsverket, Fortifikationsverket, Luftfartsverket, Naturvårdsverket, Riks- antikvarieämbetet, Sjöfartsverket, Riksdagsförvaltningen, Svenska Kraft- nät och Vägverket. De statligt ägda bolagen Jernhusen AB, Specialfast- igheter Sverige AB och Vasallen AB har på eget initiativ valt att ansluta sig till Samverkansforum. Dessa representerar tillsammans fastigheter med en byggnadsarea på närmare tio miljoner kvadratmeter. Skälen för regeringens bedömning: Regeringen anser att staten bör agera som ett föredöme i omställningen till ett energieffektivt samhälle. Statliga myndigheters regleringsbrev och de statliga fastighetsförvaltande bolagens bolagsordningar bör kompletteras med en skrivning om att de statliga fastighetsägarna inom ramen för kravet på affärsmässighet skall vara ledande i omställningen till en ekologiskt och ekonomiskt uthållig förvaltning och verka för en ökad energieffektivisering inom sitt fastig- hetsbestånd.

Enligt regeringens uppfattning bör detta inbegripa att de statliga aktör- erna intar en ledande roll för energieffektivisering i bebyggelsen och verkar för en minskad energianvändning i sitt lokalbestånd samt att uppvärm- ningen i deras lokalbestånd är baserad på förnybara bränsleslag, då det är ekonomiskt försvarbart. Samverkansforum för statliga byggherrar bör i sitt arbete verka för ett ökat erfarenhetsutbyte bland sina medlemmar och årligen följa upp och återrapportera till regeringen om uppnådda resultat. Det vore önskvärt att även Akademiska hus och Vasakronan ingår i detta forum. Alla myndig- heter under Miljö- och samhällsbyggnadsdepartementet har i reglerings- brevet för 2006 uppmanats att verka för en ökad energieffektivisering i sina lokaler och vid upphandling av energirelaterad utrustning ställa krav på energieffektivitet. Regeringen har också gett tydliga direktiv till samt- liga länsstyrelser att fokusera på energieffektivisering. I regleringsbrevet uppmanas länsstyrelserna att verka för en god hushållning med energi i bebyggelsen och en ökad andel förnybar energi. Länsstyrelserna skall även verka för en minskad användning av el och olja för uppvärmning av bostäder och lokaler. Vidare skall cirka 100 nya tjänster skapas i syfte att Prop. 2005/06:145 30 förstärka tillsynsverksamhet och ärendehandläggning bl.a. inom området Prop. 2005/06:145 miljö och energiomställning. Regeringen avser att i vårpropositionen återkomma till frågan om medel avseende ByggaBo-dialogen.

6.4.2

Mål för upphandling av energirelaterad utrustning

Regeringens bedömning: Vid all statlig upphandling av energirela- terad utrustning bör det alternativ väljas som ur energisynpunkt är mest fördelaktigt med hänsyn tagen till merkostnaden för inköpet och den minskade energianvändningen under produktens livslängd. Energimyndigheten, i samverkan med Ekonomistyrningsverket, Miljö- styrningsrådet och Samverkansforum för statliga byggherrar bör få i uppdrag att samordna arbetet med att uppnå målet och att svara för uppföljningen och rapporteringen av det. Departementspromemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens bedömning.

Remissinstanserna: Naturvårdsverket har efterlyst förslag till mer konkreta mål som rör energieffektivisering av uppvärmning i tillägg till målet för upphandling av utrustning. Energirådgivarna har välkomnat principen om livscykelkostnad (LCC) vid statlig upphandling men efter- lyst ett kvantitativt mål om att upphandla från den bästa kvartilen. Konsumentverket har anfört att även miljö- och hälsoaspekter bör styra upphandlingen då negativa effekter kan uppstå i samband med energi- effektiviseringar. Också Boverket har efterlyst att effekter på inomhus- miljön, kulturmiljön m.m. beaktas i detta sammanhang. Fastighetsägarna har ställt sig positiva till förslaget men påpekat att den ekonomiska livs- längden oftast är avsevärt kortare än den tekniska. Företagarna har an- fört att upphandlingsreglerna inte får försvåra för småföretag att lämna in anbud och på så sätt minska konkurrensen vid offentliga upphandlingar. Kommerskollegium har tillstyrkt förslaget och anfört att EU:s nya upp- handlingsdirektiv uttryckligen tillåter upphandlande myndigheter att ta miljöhänsyn vid sina upphandlingar. Statskontoret har anfört att krav på energieffektivitet i samband med upphandling riskerar att komma i kon- flikt med lagen om offentlig upphandling.

Bakgrund: Upphandling inom den offentliga sektorn omsätter ca 400 miljarder kronor per år. Bl.a. Miljövårdsberedningen (promemoria 2004:2) har lyft fram att det därmed finns en stor, dock fortfarande till stor del outnyttjad potential, att inom ramen för offentlig upphandling påskynda omställningen till ett hållbart samhälle genom att bidra till energieffekti- visering i den offentliga sektorn samt främja utvecklingen av energi- effektiva tekniska lösningar. Genom att det offentliga driver en sådan ut- veckling ökar, enligt Miljövårdsberedningen, förutsättningarna för privata aktörer att fokusera mer på utveckling av energieffektiv teknik eftersom de ofta är underleverantörer till offentliga beställare. I betänkandet Bilen biffen bostaden Hållbara laster smartare kon- sumtion (SOU 2005:51) föreslås att stat, kommun och landsting utifrån sammanvägda hållbarhetsaspekter upphandlar i bästa kvartil (fjärde- del) av produktsortimentet. Bästa kvartilmodellen innebär i korthet att 31 man baserat på en översikt av marknadens utbud av produkter beskri- ver produkternas miljöprestanda och delar in dem i 25-procentskluster. De produkter som har de bästa miljöegenskaperna identifieras i den övre kvartilen (75100 procent) som underlag till rekommendationer för kom- muner m.fl. att välja dessa vid offentlig upphandling. Offentlig upphandling i Sverige regleras i lagen (1992:1528) om offent- lig upphandling. Under 2004 antogs två nya EG-direktiv inom detta om- råde, dels Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/17/EG av den 31 mars 2004 om samordning av förfarandena vid upphandling på områdena vatten, energi, transporter och posttjänster (EUT L 134, 30.4.2004, s. 1, Celex 32004L0017), dels Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/18/EG av den 31 mars 2004 om samordning av förfarandena vid offentlig upp- handling av byggentreprenader, varor och tjänster (EUT L 134, 30.4.2004, s. 114, Celex 32004L0018). Direktiven ger möjlighet men inte skyldighet att ställa miljökrav vid upphandling. I enlighet med EG-direktiven kan miljökrav ställas inom upphandlingens olika faser: kvalificeringskrav, utvärderingskriterier och särskilda kontraktsvillkor under verkställande- fasen. Upphandlingen skall göras på ett transparent sätt och kraven skall vara proportionerliga och överensstämma med övriga grundläggande EG- rättsliga principer.

Skälen för regeringens bedömning: Staten bör gå före och ha funk- tionen av en brygga mellan front och bred implementering av ny teknik. Regeringen anser att vid all statlig upphandling av energirelaterad utrust- ning skall det alternativ väljas som är mest fördelaktigt med hänsyn till merkostnaden för inköpet och den minskade energianvändningen under produktens livslängd. Hänsyn behöver tas till ett systemperspektiv då en enskild produkt som är mest energieffektiv i ett system inte nödvändigt- vis är den mest energieffektiva lösningen i ett annat system. Självfallet måste de tekniska egenskapskrav som ställs på byggnader och anlägg- ningar beaktas, t.ex. avseende god inomhusmiljö. Vid formulering av upphandlingskraven bör också beaktas att en god konkurrens uppnås, med låga inträdeshinder för nya aktörer och med hänsyn till de mindre företagens villkor och intressen. Vidare anser regeringen att statliga och kommunala aktörer i samband med hyra av lokaler bör efterfråga lokaler med ett lågt energibehov samt värmesystem som är baserade på förnybara bränslen och att det skulle vara värdefullt om även allmännyttiga bostadsföretag använder sådana urvalsparametrar i sin fastighetsförvaltning. Vid större ombyggnader bör möjligheten till besparingsfinansierade energitjänster, s.k. performance contracting, undersökas då dessa kan vara en möjlighet för ett brett genomförande och realiserande av energieffektiviseringsåtgärder i den offentliga sektorn. Utredningen Bilen, biffen och bostaden har föreslagit att offentlig upp- handling skall ske inom den bästa kvartilen ur miljö- och energisynpunkt. Regeringen avser att gå vidare med detta förslag avseende statlig upp- handling och låta en utredning föreslå lämpliga verktyg och teknisk utform- ning av en sådan regel, inom de ramar som sätts av EU:s regler för offentlig upphandling, med sikte på genomförande senast 2008. Enligt uppgifter i en rapport från Naturvårdsverket (Regeringskansliets dnr M2005/6241/Hm) skulle man kunna uppnå en besparing på 128 mil- joner kronor per år till följd av lägre energikostnader samtidigt som kol- Prop. 2005/06:145 32 dioxidutsläppen skulle minska med 30 000 ton per år, om 50 procent av Prop. 2005/06:145 samtliga glödlampor i den offentliga sektorn skulle bytas ut mot lågenergi- lampor. Dessa uppgifter tyder på att det finns en stor potential för energi- effektiviseringar om liknande krav ställs på alla energirelaterade produk- ter. Detta skulle också ge arbetet med energieffektivisering i bebyggelsen ett än bredare genomslag eftersom marknaden för energieffektiva lös- ningar utökas. Ett verktyg för upphandling av energieffektiv utrustning har tagits fram av Delegationen för ekologisk upphandling. Verktyget förvaltas i dag av Miljöstyrningsrådet. Ett annat verktyg som säkerställer ett systematiskt arbete för effektiv energianvändning i de berörda organisationerna är ett s.k. energiledningssystem för vilket det sedan 2004 finns en svensk stan- dard. Regeringen anser att ett energiledningssystem skulle kunna kom- plettera upphandlingsverktyget då det bidrar till att de anställda blir in- formerade om sitt ansvar för energianvändningen i organisationen, vilket i sin tur kan leda till en effektivare drift och förvaltning. Hos Statens energimyndighet bedrivs inom ramen för 2002 års energi- politiska program ett arbete med att utveckla metoder och verktyg för krav på energieffektivitet vid energirelaterad upphandling. Myndigheten har därför enligt regeringens uppfattning en central roll i genomförandet av målet. Också Ekonomistyrningsverket har en viktig roll i detta sam- manhang. Rådet för inköpsfrågor, som sedan den 1 januari 2006 sorterar under Ekonomistyrningsverket, består av representanter från både avrop- ande myndigheter och ramavtalsansvariga myndigheter. Till sitt förfog- ande har Ekonomistyrningsverket en arbetsgrupp med representanter för de ramavtalsansvariga myndigheterna. Med stöd av gruppen arbetar Eko- nomistyrningsverket med den operativa samordningen mellan de ramav- talsansvariga myndigheterna, initierar nya ramavtalsområden och vidtar åtgärder för att förhindra överlappningar i ramavtalen. Ekonomistyrnings- verket arbetar också med att skapa samsyn kring tillämpning och utform- ning av gemensamma ramavtal för staten och med att skapa ett enhetligt agerande från statens sida. Regeringen avser att ge Energimyndigheten, i samverkan med Ekono- mistyrningsverket, Miljöstyrningsrådet och Samverkansforum för statliga byggherrar, i uppdrag att samordna arbetet med att uppnå målet och att ansvara för uppföljning och rapportering av det till regeringen. I uppfölj- ningen skall ingå överväganden om lämpliga metoder för upphandlingen. Finansiering skall ske inom befintliga anslagsramar.

6.4.3

Skärpta energihushållningskrav vid nybyggnad

Regeringens bedömning: Nuvarande krav för energihushållning vid nybyggnad av flerbostadshus bör skärpas i syfte att minska energian- vändningen i bebyggelsen. Regeringen avser att uppdra åt Boverket att, med beaktande av kost- nadseffektivitet, meddela närmare föreskrifter. Föreskrifterna bör ut- formas med hänsyn till regionala skillnader och årligen utvärderas.

Förslaget i Boverkets rapport överensstämmer delvis med regeringens bedömning. Boverket föreslog en ändring i 8 § förordningen (1994:1215) 33 om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, m.m. i syfte att skärpa energihushållningskraven i byggreglerna.

Remissinstanserna: Statens energimyndighet har uttryckt sitt stöd för Boverkets förslag och anser att det finns utrymme att skärpa kraven i byggreglerna. Enligt Energimyndigheten måste byggreglerna bättre spegla den teknikutveckling som sker. HSB har anfört att det finns motiv för den föreslagna ändringen i förordningen men betonat samverkan med fastig- hetsbranschen angående vilka ändringar som är motiverade av rådande tekniska förutsättningar. Också Riksbyggen har uttryckt sitt stöd för den föreslagna förordningsändringen. Kretsloppsrådet har ifrågasatt om för- ordningsändringen behövs och gjort bedömningen att Boverket redan i dag har de befogenheter som krävs för att successivt justera byggreg- lerna. Statskontoret har ansett att förslagen minskar förutsägbarheten vid användning av reglerna. Kommerskollegium har ansett att den föreslagna nya lydelsen saknar öppning för en ekonomisk rimlighetsbedömning.

Bakgrund: Av 8 § förordningen (1994:1215) om tekniska egenskaps- krav på byggnadsverk, m.m. (BVF) framgår att byggnadsverk och deras installationer för uppvärmning, kylning och ventilation skall vara projek- terade och utförda på ett sådant sätt att den mängd energi som med hän- syn till klimatförhållandena på platsen behövs för användandet är liten och värmekomforten för brukarna tillfredsställande. Boverkets ram för att meddela föreskrifter på området är bemyndigan- det i 18 § första stycket BVF. Boverket har tagit fram förslag till ändrade regler i Boverkets byggregler (BBR) om energihushållning. Dessa remiss- behandlades under våren 2005. Förslaget till ändrade byggregler innebär att utgångspunkten för hur kraven ställs ändras. Nu gällande regler ställer krav på att begränsa byggnadens energiförluster. De föreslagna reglerna innebär att krav ställs på byggnadens energibehov, formulerat som en maximalt tillåten energimängd per golvarea och år. I förslaget ingår att den som äger byggnaden efter en viss tids användning av den skall redo- visa utfallet av energianvändningen. Målet för revideringen av byggreg- lerna har varit att så långt som möjligt bibehålla gällande kravnivåer men att formulera reglerna så att dessa blir tydliga och graden av verifierbar- het ökar.

Skälen för regeringens bedömning: Det är angeläget att minska ener- gianvändningen i bebyggelsen. Regeringen bedömer därför att nuvarande krav för energihushållning vid nybyggnad bör skärpas. I dag är det möjligt att bygga betydligt mer energieffektiva byggnader jämfört med tidigare utan att detta leder till väsentligt ökade byggkostna- der samtidigt som komfort och inomhusmiljö håller en hög nivå. Projekt som Norra Älvstranden, Glumslöv och Lindåshusen är några av de senaste exemplen på detta. Vad som definieras som en liten energianvändning enligt 8 § förordningen (1994:1215) om tekniska egenskapskrav på bygg- nadsverk, m.m. (BVF) förändras över tiden i takt med teknikutvecklingen. Byggreglerna är ett viktigt styrmedel för att driva energieffektiva lös- ningar och energieffektivt byggande framåt. Det är därför viktigt att ener- gihushållningskraven kontinuerligt ses över och skärps i takt med teknik- utvecklingen. Skärpta hushållningsregler vid nybyggnad banar dessutom väg för att nya tekniska lösningar och produkter utvecklas som också kan komma att användas i den befintliga bebyggelsen. Därmed bidrar skärpta Prop. 2005/06:145 34 energihushållningskrav vid nybyggnad på sikt även till en lägre energian- vändning i den befintliga bebyggelsen. Regeringen ser, baserat på tillgängligt underlag, en nivå på högst 90 kilowattimmar för uppvärmning av utrymmen och tappvarmvatten samt fastighetsel per kvadratmeter uppvärmd yta och år som en rimlig krav- nivå vid nybyggnad av flerbostadshus. I den norra delen av landet be- döms 110 kilowattimmar per kvadratmeter och år vara en rimlig krav- nivå. Hushållsel omfattas inte av dessa kravnivåer. Eftersom regeringen bedömer att särskilda energihushållningskrav vid nybyggnad av eluppvärmda flerbostadshus bör införas (se nedan), om- fattar här aviserade kravnivåer i första hand fjärrvärmeanslutna flerbo- stadshus. Värmepumpar minskar det totala energibehovet men leder sam- tidigt till en ökad elförbrukning. Regeringen anser därför att det är den energi som tillförs en värmepump som skall användas vid beräkningen av uppfyllelsen av kravnivåerna. Skälet till detta är att regeringen vill säkerställa att de totala energibesparingar som uppnås genom skärpta energihushållningskrav inte sker på bekostnad av en ökad elanvändning. Regeringen anser att byggnader som grundförutsättning skall ha goda energihushållningsegenskaper och en god inomhusmiljö, oavsett uppvärm- ningsform. Regeringen bedömer att kraven mycket väl kan förenas med god inne- miljö och ett gott inneklimat. Erfarenheterna från de senaste årens energi- effektiva hus visar att goda energi- och innemiljöegenskaper uppnås till följd av målmedveten och noggrant utförd projektering, byggande och förvaltning. Mot denna bakgrund anser regeringen att skärpta krav kan leda till en ökad kvalitet både i byggprocessen och i den färdiga byggnaden. Regeringen avser att uppdra åt Boverket att anpassa kravnivåerna för energihushållning i byggreglerna i enlighet med ovanstående samt under- söka möjligheten att även skärpa energihushållningskraven för lokaler och småhus så att miljömässiga fördelar uppnås under iakttagande av privat- och samhällsekonomisk kostnadseffektivitet. Boverket skall i en rapport till regeringen årligen följa upp och utvärdera föreskrifterna utifrån hur de har bidragit till energieffektivisering och i syfte att säkerställa att den energieffektivisering som uppnås också är privat- och samhällsekonomiskt kostnadseffektiv. Om Boverket bedömer att före- skrifterna leder till inte oväsentligt ökade kostnader för dem som berörs, skall Boverket begära regeringens medgivande att besluta föreskrifterna. Vid regeringens eventuella prövning av detta görs en helhetsbedömning av förslagen utifrån ett samhällsperspektiv. Då beaktas bl.a. effekter på hushållens ekonomi, sysselsättning, energipolitik, miljö och konkurrens- förhållanden. Regeringen avser att i vårpropositionen återkomma till frågan om medel avseende stöd till energieffektiva fönster och pelletseldning i nybyggda hus. Prop. 2005/06:145 35

6.4.4

Särskilda energihushållningskrav vid nybyggnad av eluppvärmda bostäder och lokaler

Regeringens bedömning: Särskilda krav för energihushållning bör införas vid nybyggnad av eluppvärmda bostäder och lokaler i syfte att begränsa användningen av el för uppvärmningsändamål och effektdri- vande lösningar. Regeringen avser att uppdra åt Boverket att, med beaktande av kost- nadseffektivitet, meddela närmare föreskrifter. Föreskrifterna bör ut- formas med hänsyn till regionala skillnader och årligen utvärderas.

Departementspromemorian omfattade endast en bedömning om att skärpta hushållningskrav för eluppvärmda bostäder och lokaler bör prövas.

Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har instämt i promemo- rians resonemang om att begränsa användningen av el för uppvärmnings- ändamål vid nybyggnad. Statens energimyndighet har tillstyrkt resone- manget om skärpta hushållningskrav för eluppvärmda bostäder och loka- ler bör prövas samt att skärpta hushållningskrav är att föredra framför ett förbud. Också Naturvårdsverket har anfört att man utifrån promemorians resonemang ser med tillförsikt på förslag som driver utvecklingen i en riktning mot att nybyggda hus förses med vattenburna distributionssys- tem och fjärrvärme. Föreningen Sveriges Regionala Energikontor (FSEK) har efterlyst hårdare krav än vad som föreslås i promemorian. När det gäller den föreslagna möjligheten att åberopa särskilda skäl för en högre energianvändning, anser FSEK att detta skall tillämpas mycket restrik- tivt. Svensk solenergiförening har ifrågasatt att man även fortsättningsvis vill tillåta användningen av el i uppvärmningsändamål. Svensk Fjärrvärme och Svensk värmepumpförening har ansett att energiprestanda på en bygg- nad bör anges som använd primärenergi eller viktad tillförd energi per yt- enhet. Boverket har anfört att promemorians resonemang om en begräns- ning av energianvändningsnivån i eluppvärmda hus är svagare än de i Boverkets byggregler föreslagna nivåerna för småhus. HSB har anfört att det är positivt att man i promemorian undviker totalförbud och i stället ställer höga energikrav på nya elvärmda hus. Kommerskollegium har an- fört att om ett förbud mot direktverkande el föreslås, eller kravnivåer som innebär starka inskränkningar, måste en prövning av förslagen göras enligt direktiv 98/34/EG om ett informationsförfarande beträffande tek- niska standarder och föreskrifter. Företagarna har anfört att förslaget om skärpt hushållningskrav för nybyggnation för lokaler måste analyseras i ett regionalpolitiskt perspektiv. Svensk Energi har anfört att de samhälls- ekonomiska kalkylerna i promemorian misskrediterar elvärme.

Bakgrund: Åttio procent av nyproducerade småhus har vattenburen elvärme som uppvärmningssystem. Nyproducerade småhus med enbart direktverkande elvärme utgör i dag cirka åtta procent av all nyproduk- tion. Bland nyproducerade flerbostadshus installerar mellan tre och fem procent vattenburen elvärme och mellan en och tre procent direktverkande el. Motsvarande uppgifter saknas för nyproducerade lokalfastigheter. An- vändningen av el till annat än uppvärmning, dvs. hushållsel i bostäder och verksamhetsel i lokaler, har ökat markant. Prop. 2005/06:145 36 Den 28 februari 2002 uppdrog regeringen åt Boverket att analysera konsekvenserna dels av ett eventuellt förbud mot direktverkande elvärme vid nybyggnad, dels av att begränsa möjligheterna till sådan värme i nya fritidshus. Som motiv anfördes att el är en högvärdig energiform som rent tekniskt inte kan ersättas i andra användningsområden än vid upp- värmning. Vidare anfördes att nya låsningar till direktverkande elvärme minskar möjligheten att använda förnybara energikällor. Boverkets redovisade uppdraget i juni 2003 med rapporten Konsekven- serna av ett förbud mot direktverkande elvärme i nya byggnader (Reger- ingskansliets dnr M2003/2147/Bo). I denna rapport föreslogs skärpta ener- gihushållningskrav i byggreglerna för byggnader som installerar direkt- verkande elvärme, alternativt el för uppvärmning som ett alternativ till ett generellt förbud mot direktverkande el vid nybyggnad. Som motiv anförs att direktverkande elvärme är ett kostnadseffektivt uppvärmningssystem för byggnader med ett mycket litet värmebehov. Installation av annan uppvärmningsanordning leder enligt Boverket i dessa fall till orimligt höga kostnader. Boverkets ram för att meddela föreskrifter om detta är bemyndigandet i 18 § första stycket förordningen (1994:1215) om tekniska egenskaps- krav på byggnadsverk, m.m. (BVF).

Skälen för regeringens bedömning: El är en högvärdig energiform som av tekniska skäl inte kan ersättas med andra energiformer i de flesta andra användningsområden annat än vid uppvärmning. För att minska användningen av el för uppvärmningsändamål och effektdrivande lös- ningar och för att inte motverka omställningen till ett ekologiskt hållbart energisystem anser regeringen att skärpta hushållningskrav bör ställas vid nybyggnad av eluppvärmda bostäder och lokaler. Kraven bör utfor- mas så att de starkt begränsar användningen av el som uppvärmnings- källa. Skärpta hushållningskrav är också ett bra sätt att styra energian- vändningen mot hållbara uppvärmningskällor såsom fjärrvärme, när- värme, biobränsle och solenergi. Fritidshus, lokaler av tillfällig karaktär och byggnader som inte överstiger 50 kvadratmeter föreslås undantas då kostnaderna här förefaller orimligt höga i förhållande till de potentiella miljöeffekterna. Kravnivåerna bör vara sådana att de kan uppnås genom särskilt väl iso- lerade hus, s.k. hus utan konventionellt värmesystem eller genom an- vändning av effektiva värmepumpar. Avseende värmepumpar bör detta betyda att en installerad värmepump skall medföra en elanvändning om högst 35 procent av den levererade värmemängden per år inklusive installation av spetslast. För att uppnå en hållbar användning av energi är det också viktigt hur energiuttaget fördelas över året. Berg-, sjö-, eller jordvärmepumpar och FTX-ventilation (mekanisk till- och frånluft med värmeåtervinning i en värmeväxlare) innebär att uttaget av el även under de kallaste dagarna begränsas effektivt. Av dessa skäl är sådana lösningar att föredra även om också andra tekniska lösningar är möjliga. Boverket bör utforma föreskrifterna så att icke-effektdrivande lösningar gynnas. Liksom för icke eluppvärmda byggnader anser regeringen att det är den energi som tillförs en värmepump som skall användas vid beräkningen av uppfyllelsen av kravnivåerna. Regeringen anser att Boverket, i de fall särskilda skäl finns, t.ex. för lokaler med ett stort behov av luftflöden, och inga alternativa uppvärmningsformer såsom fjärrvärme, värmepumpar Prop. 2005/06:145 37 eller biobränsle är möjliga, bör få medge en något högre elförbrukning än för byggnader där inga sådana särskilda skäl finns. En sådan situation kan inträffa då geologiska förutsättningar inte möjliggör en installation av berg-, sjö- eller jordvärme och andra värmepumpsalternativ inte är rimliga till följd av ett kallare klimat i den nordligaste delen av Sverige. Denna högre förbrukningsnivå bör dock inte tillåtas vara högre än vad som uppnås med den mest kostnadseffektiva lösning som är tillämplig i det enskilda fallet. En indelning i klimatzoner med skarpare krav för byggnader i den södra delen av landet bör också övervägas. Regeringen avser att vidta nödvändiga förordningsändringar och att uppdra åt Boverket att meddela de närmare föreskrifter som krävs för att skärpa kraven på hushållning med elenergi vid nybyggnad av elupp- värmda bostäder och lokaler. Boverket skall i en rapport till regeringen årligen följa upp och utvärdera föreskrifterna utifrån hur de har bidragit till energieffektivisering och i syfte att säkerställa att den energieffekti- visering som uppnås också är privat- och samhällsekonomiskt kostnads- effektiv. I det fall Boverket bedömer att föreskrifterna leder till inte oväsentligt ökade kostnader för dem som berörs, skall Boverket begära regeringens medgivande att besluta föreskrifterna. Vid regeringens eventuella pröv- ning av detta görs en helhetsbedömning av förslagen utifrån ett samhälls- perspektiv. Då beaktas bl.a. effekter på hushållens ekonomi, sysselsätt- ning, energipolitik, miljö och konkurrensförhållanden. Regeringen avser att i vårpropositionen återkomma till frågan om medel avseende stöd till energieffektivisering och förnybar energi i offentliga lokaler.

6.4.5

Krav på energieffektivisering i den befintliga bebyggelsen

Regeringens bedömning: I syfte att minska energianvändningen i den befintliga bebyggelsen bör krav på energieffektivisering ställas i samband med större byggnadsarbeten i bostäder och lokaler. Regeringen avser att uppdra åt Boverket att, med beaktande av kostnadseffektivitet, meddela föreskrifter om vilka större byggnads- arbeten som är att anse som ändring av en byggnad. Regeringen avser också att uppdra åt Boverket att, med beaktande av kostnadseffek- tivitet, meddela föreskrifter som anger tydliga krav på energieffektivi- seringar i samband med ändringar i befintlig bebyggelse. Föreskrift- erna skall utformas med hänsyn till regionala skillnader och årligen utvärderas.

Förslaget i Boverkets rapport överensstämmer delvis med reger- ingens bedömning. Boverket föreslog en ändring i lagen (1994:847) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, m.m. som tydliggör att änd- ringsreglerna skall gälla vid byte av material i klimatskärmen i större omfattning.

Remissinstanserna: Statskontoret, Östersunds kommun m.fl. har till- styrkt de föreslagna lagändringarna. Statens energimyndighet har väl- komnat att byte av material i klimatskärmen omfattas av samma juridiska lagrum som övrig ändring av byggnad och tillstyrkt ändringen. Natur- Prop. 2005/06:145 38 vårdsverket har ifrågasatt om förslagen kommer att leda till energieffekti- visering vid renovering och ombyggnad i en tillräcklig omfattning och efterlyst fler bindande krav vid ändring. Kungsbacka kommun har efter- lyst fler regler och krav vid ny- och ombyggnad men uttrycker viss oro över att formuleringen vid utbyte av material i klimatskärmen kan skapa en osäkerhet vid underhållsarbeten. Också Chalmers har ansett att inne- börden av större omfattning av ändring i klimatskalet behöver förtydli- gas. Stockholms Stad har uttryckt sin oro för att förslaget kommer att för- svåra ombyggnadsprocessen. HSB har avstyrkt förslaget och anfört att det är mer angeläget att man vid tilläggsisolering av fasader tar tillräcklig hänsyn till byggnadernas yttre estetiska värden.

Bakgrund: I den befintliga bebyggelsen kan energieffektiviserande åt- gärder vara aktuella i olika sammanhang som vid tillbyggnad, vid ändring, vid underhåll eller som en ren förbättringsåtgärd. Enligt 2 § första stycket lagen (1994:847) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, m.m. (BVL) skall byggnadsverk som ändras, under förutsättning av normalt underhåll, under en ekonomiskt rimlig livslängd uppfylla väsentliga egenskapskrav, bl.a. i fråga om energihushållning (punkt 6). Energihushållningskraven i 8 och 10 §§ förordningen (1994:1215) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, m.m. (BVF) gäller alltså även vid ändring av befintliga byggnader. När det gäller underhållsåtgärder är det däremot inte nu gällande regler som skall tillämpas utan de regler som gällde när huset byggdes eller ändrades. Krav på energieffektiviser- ing kan därmed bara ställas vid åtgärder som innebär ändring av en bygg- nad. Gällande föreskrifter innehåller dock ingen definition av vilka åtgär- der som är att anse som ändring av en byggnad. Allmänna riktlinjer för vilka åtgärder som är att anse som ändring av en byggnad ges i förarbe- tena till BVL (prop. 1993/94:178, s. 96 ff). Boverket har utfärdat allmänna råd (1996:4) om ändring av byggnad (BÄR), ändrade genom 2004:1, som är tillämpliga vid ändringar i den befintliga bebyggelsen. De allmänna råden är inte bindande. Boverket har redan i dag ett bemyndigande att utfärda föreskrifter om detta. Verket har dock valt att inte utfärda föreskrifter med motiveringen att ändrings- projekten är av så skiftande karaktär och byggnaderna har så olika för- utsättningar. Boverkets ram för att meddela föreskrifter om detta är bemyndigandet i 18 § första stycket BVF.

Skälen för regeringens bedömning: Den befintliga bebyggelsen kom- mer under överskådlig framtid stå för merparten av energianvändningen i bebyggelsen. Mer än 90 procent av de byggnader som förväntas finnas om 50 år är redan byggda. För att uppnå stora energieffektiviseringar redan på kort sikt är det därför viktigt att fokusera på åtgärder i den be- fintliga bebyggelsen, speciellt i samband med stora ombyggnader. Mot denna bakgrund anser regeringen att det är viktigt att möjligheten till lönsamma energieffektiviseringsåtgärder analyseras i samband med ändringar av befintliga byggnader och att sådana åtgärder kommer till stånd i så hög utsträckning som möjligt. Byggnader är olika och de åtgärder som vidtas i en byggnad har skift- ande karaktär. Regeringen instämmer i det som Boverket har anfört om att gränsdragningen mellan vilka åtgärder som är att betrakta som änd- ring respektive underhåll försvårar krav på energieffektivisering av den Prop. 2005/06:145 39 befintliga bebyggelsen. Det är därför viktigt att det sker ett förtydligande av vilka åtgärder som träffas av kraven på energieffektivisering. Detta gäller särskilt vid byggnadsarbeten som avser en byggnads klimatskärm, dvs. byggnadens yttre skal som fasad, dörrar, fönster och tak samt vid byte av energisystem. Sådana åtgärder har betydelse för energihushåll- ningen, inomhusmiljön och behovet av ventilation. Regeringen delar Bo- verkets uppfattning att omfattande byte av material i en klimatskärm bör vara att anse som en ändring av en byggnad. När det gäller byggnadsarbeten som kan ha betydelse för energihus- hållningen bör det således i föreskrifter närmare anges vilka åtgärder som är att anse som ändring av en byggnad och som därmed ska uppfylla tek- niska egenskapskrav på energihushållning. Regeringen anser att sådana preciserade föreskrifter bör meddelas i myndighetsföreskrifter och inte i lag eller förordning. Regeringen avser att uppdra åt Boverket att meddela föreskrifter om vilka större byggnadsarbeten som är att anse som ändring av en byggnad. Regeringen avser också att uppdra åt Boverket att meddela föreskrifter i form av tvingande regler som anger tydliga krav på kostnadseffektiva energieffektiviseringar i samband med ändringar i befintlig bebyggelse. Utformningen av kraven bör också samordnas med vad som föreskrivs om krav på energiprestanda vid större renoveringar i större byggnader enligt EG-direktivet om byggnaders energiprestanda. Framtagandet av föreskrifter för ändring av byggnader är en viktig förutsättning för att be- ställaren skall kunna ställa krav på energieffektivisering i samband med en större renovering eller ombyggnad. Föreskrifterna skall utformas med hänsyn till regionala skillnader. Boverket skall i en rapport till regeringen årligen följa upp och utvärdera föreskrifterna utifrån hur de har bidragit till energieffektivisering och i syfte att säkerställa att den energieffektivi- sering som uppnås också är privat- och samhällsekonomiskt kostnads- effektiv. Om Boverket bedömer att föreskrifterna leder till inte oväsentligt ökade kostnader för dem som berörs skall Boverket begära regeringens medgi- vande att besluta föreskrifterna. Vid regeringens prövning av detta görs en helhetsbedömning av förslagen utifrån ett samhällsperspektiv. Då be- aktas bl.a. effekter på hushållens ekonomi, sysselsättning, energipolitik, miljö och konkurrensförhållanden.

6.4.6

Energieffektivisering och obligatorisk ventilationskontroll (OVK)

Regeringens bedömning: Den återkommande obligatoriska besikt- ningen av ventilationssystemet bör förenas med en genomgång av möjliga energieffektiviseringsåtgärder i ventilationssystemet. Regeringen avser att göra nödvändiga förordningsändringar.

Förslaget i Boverkets rapport överensstämmer med regeringens be- dömning.

Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har uttryckt sitt stöd för en genomgång av möjliga energieffektiviseringsåtgärder i samband med den obligatoriska ventilationskontrollen. Svensk ventilation har anfört att Prop. 2005/06:145 40 de ser stora möjligheter att utnyttja den kompetens som finns på många håll bland dem som arbetar med OVK-besiktningar samt att med lämplig kompletteringsutbildning, där så behövs, bör avsevärda effektiviserings- vinster kunna nås. Också SABO, Riksbyggen, Vägverket och Chalmers har uttryckt sitt stöd för förslaget. Stockholms Stad har anfört att förslaget bör förstärkas genom krav på att företagsekonomiska energieffektiviser- ande åtgärder som inte försämrar inomhusmiljön också genomförs. Sta- tens energimyndighet har tillstyrkt Boverkets förslag, men påpekat att det finns risk för överlappning mellan energiexperternas och OVK-kontroll- anternas kontroller. LO har anfört att det är tveksamt om det är motiverat att göra en obligatorisk genomgång av energieffektiviseringsåtgärder vid ventilationskontrollen. Kungsbacka kommun har anfört att förslaget kan leda till ökade kostnader på kort sikt. Sveriges Kommuner och Landsting har ställt sig tveksamma till förslaget och i stället föreslagit att en energieffektiviseringskalkyl genomförs i de fall ventilationskontrollen för- anleder väsentliga ingrepp eller ändringar i ventilationsanläggningen. HSB, Kretsloppsrådet och Villaägarna har anfört att det inte finns motiv för att förändra OVK-besiktningen till att också bli en energibesiktning begränsad till ventilationssystemet. Statskontoret har avstyrkt förslaget med hänvisning till de kommande energideklarationerna för att undvika att en fastighetsägare berörs av fler än en genomgång av denna karaktär.

Bakgrund: Ett system med återkommande kontroll av ventilationen finns genom den obligatoriska ventilationskontrollen (OVK). Vid den åter- kommande besiktningen kontrolleras enligt 5 § förordningen (1991:1273) om funktionskontroll av ventilationssystem att funktionen och egenskap- erna hos ventilationssystemet i huvudsak överensstämmer med de före- skrifter som gällde när systemet togs i bruk. Kontrollen sker med regel- bundna intervall och påverkas inte av den föreslagna lagstiftningen om energideklarationer. Boverket har i redovisningen av sitt regeringsupp- drag (M2005/5069/Bo) föreslagit ett tillägg i OVK-förordningen inne- bärande ett krav på att vid den återkommande besiktningen även göra en genomgång av möjliga energieffektiviseringsåtgärder kopplade till venti- lationen, t.ex. installation av värmeväxlare, och att dessa antecknas. Det föreslagna tillägget skulle göra detta till en obligatorisk punkt vid OVK- besiktningen. Genomförandet av föreslagna energieffektiviseringsåtgär- der är dock frivilligt.

Skälen för regeringens bedömning: Ventilationen har nära koppling till energianvändningen och står för en relativ stor andel av energian- vändningen i en fastighet. Ett system för återkommande kontroll av ven- tilationen i bostäder och lokaler, med undantag för en- och tvåbostads- hus, finns genom den obligatoriska ventilationskontrollen (OVK). Regeringen anser att det vid den återkommande besiktningen även bör göras en genomgång av möjliga energieffektiviseringsåtgärder av venti- lationen som inte medför ett försämrat inomhusklimat. Dessa förslag till energieffektiviseringsåtgärder bör antecknas i OVK-protokollen och kan i den mån de utfärdas före en energibesiktning utgöra ett värdefullt underlag för de kommande energideklarationerna. Kontrollerna bör även samordnas med de krav som införs avseende större luftkonditionerings- system och som behandlas i avsnitt 14. Ventilationskontrollanten är spe- cialiserad inom sitt område och kan därmed lämna detaljerade åtgärdsför- slag som kan komplettera de mer övergripande förslagen som kommer Prop. 2005/06:145 41 att kunna lämnas i samband med utfärdandet av energideklarationer. Det Prop. 2005/06:145 är angeläget att förslagen från OVK-besiktningen bedöms med beaktande av andra möjliga energieffektiviseringsåtgärder i byggnaden, t.ex. tilläggs- isolering och fönsterbyte. Regeringen avser att vidta nödvändiga förord- ningsändringar i syfte att ställa krav på en genomgång av möjliga energi- effektiviseringsåtgärder i samband med OVK-besiktningen och samordna detta med de föreskrifter som skall gälla större luftkonditioneringssys- tem.

6.4.7

Individuell mätning av tappvarmvatten och el

Regeringens bedömning: Regeringen avser att ge den planerade energitjänsteutredningen i uppdrag att utreda konsekvenserna av och presentera ett förslag på ett krav på individuell mätning och debitering av tappvarmvatten och el i flerbostadshus.

Förslaget i Boverkets rapport innebär ett krav på installation av mät- system som möjliggör individuell mätning av värme och varmvatten i nybyggda flerbostadshus.

Remissinstanserna: Remissinstansernas synpunkter överensstämmer i stora drag med regeringens bedömning. Energirådgivarna har framhållit att det inte gäller enbart kunskap om förbrukad mängd energi utan också konsekvenserna vid förbrukningen, t.ex. priset. Hyresgästföreningen har uttryckt stöd för ett eventuellt införande av individuell varmvattenmät- ning om det kan genomföras med effektiva ekonomiska drivkrafter och utan att fastighetsägarens ansvar för effektivast möjliga drift och förvalt- ning försvagas. Också HSB har uttryckt stöd för individuell mätning av el, värme och varmvatten och anser att staten bör medverka till att under- lätta för övergång till lägenhetsvis mätning, genom att undanröja de hin- der som i dag finns. Även Konsumentverket, Konkurrensverket, Stock- holms Stad, Fortifikationsverket, Riksbyggen, Malmö Stad, Stockholms Stad, VVS-installatörerna, Kretsloppsrådet och LO har tillstyrkt ett inför- ande av individuell varmvattenmätning. SCB har anfört att individuella mätningar av värme och varmvatten även skulle underlätta insamlingen av uppgifter avseende mängden använd värme för en utvald fastighet. Statskontoret har anfört att det finns frågor som behöver belysas utöver vad som skett i rapporten innan beslut tas om att införa individuell mät- ning av värme och vatten. Kretsloppsrådet har avstyrkt förslaget om indi- viduell varmvattenmätning i befintliga flerbostadshus samt krav på mät- ning av värme i både nybyggda och befintliga flerbostadshus.

Bakgrund: I dag saknar ca 2,5 procent av landets lägenheter elmätare. Detta motsvarar ca 50 000 hushåll. Det finns dessutom en trend mot att i flerbostadshus mäta el kollektivt. Detta innebär att tidigare separata el- abonnemang för respektive lägenhet och abonnemanget för fastighetens driftel ersätts av ett gemensamt abonnemang och att den samlade elför- brukningen i byggnaden mäts med en mätare. Åtgärden görs främst av kostnadsskäl och kostnadsbesparingen består av två komponenter. Den ena är en besparing till följd av en minskad nätavgift genom att flera små abonnemang slås samman till ett större och den andra är det lägre elpris som blir följden av att priset per kilowattimme kan förhandlas ner vid 42 större inköp. Regeringen har i olika sammanhang uttryckt sig positiv till att bostadsrättsföreningar, ägare av flerfamiljshus m.fl. agerar i syfte att inhandla el på ett från konsumentsynpunkt fördelaktigt sätt. Dock vore det olyckligt om detta leder till att den enskilde elkonsumentens betal- ning för elen frikopplas från den egna förbrukningen. Det är fullt möjligt för en grupp kunder som var för sig har individuell elmätning att gå sam- man i en upphandling av el, utan att för den skull avstå från den individu- ella mätningen och debiteringen Fastighetsägare och hyresgäster kan i dag välja fritt hur kostnaden för den totala elförbrukningen skall delas. De flesta fastighetsägarna väljer, enligt vad regeringen erfarit, att låta de äldre elmätarna för respektive lägenhet sitta kvar. Samtidigt som det är möjligt att läsa av de enskilda mätarna och använda dessa mätvärden som grund för månatlig fördelning av elkostnaden finns det i dag inget som hindrar att en bostadsrättsför- ening väljer att fördela kostnaderna efter respektive lägenhets andelstal eller att en hyresvärd fördelar kostnaden lika på alla på samma sätt som värme och varmvatten, dvs. elkostnaden ingår i hyran. De senare lösning- arna innebär att respektive hushåll inte ser någon direkt koppling mellan den egna elförbrukningen och kostnaden för boendet och därmed saknar en ekonomisk drivkraft att minska sin elanvändning t.ex. genom inköp av energisnåla vitvaror och hushållsapparater. Frågan om individuell mätning av värme och varmvatten är långt ifrån ny men har nyligen aktualiserats i betänkandet Bilen biffen bostaden. Hållbara laster smartare konsumtion (SOU 2005:51) där ett krav på mätteknik för individuell varmvattenmätning i flerbostadshus föreslås. Tidigare utredningar har visat att varmvattenförbrukningen i identiska lägenheter till följd av beteenderelaterade faktorer kan variera med en faktor fem till sex (Individuell värmemätning i flerbostadshus, Chalmers, 2003). Den totala energibesparingspotentialen för uppvärmning av varm- vatten uppskattas enligt Boverket till mellan 15 och 30 procent (Hushåll- ning med kallt och varmt tappvatten, Regeringskansliets dnr M2003/2830/Bo). Även om individuell mätning av tappvarmvatten länge har framstått som ett intressant alternativ för att minska hushållens energianvändning har tidigare utredningar av bl.a. Energimyndigheten och Boverket kom- mit fram till att kostnaden för mätutrustningen i relation till beräknade energibesparingar framstår som alltför hög för att motivera en obligator- isk individuell mätning av värme och varmvatten. Kostnaden för åtgärden minskar dock i takt med att mätutrustningen blir allt billigare samtidigt som energipriserna fortsätter att stiga. År 2006 uppskattas att ca 15 000 lägenheter i Sverige kommer att vara utrustade med något system för individuell mätning och debitering av värme och varmvatten. Boverket har i redovisningen av sitt regeringsuppdrag Piska och Morot (Regeringskansliets dnr M2005/5069/Bo) föreslagit en ändring i förord- ningen (1994:1215) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, m.m. som gör det möjligt att genom Boverkets byggregler ställa krav på in- stallation av mätutrustning för värme och varmvatten vid nybyggnad av flerbostadshus.

Skälen för regeringens bedömning: Regeringen anser att individuell mätning och debitering av el och tappvarmvatten i flerbostadshus är ett viktigt instrument för att påverka hushållens beteende. Det ger hushållen Prop. 2005/06:145 43 ekonomiska drivkrafter att minska sin konsumtion av el och varmvatten, vilket i sin tur leder till en minskad energianvändning. Med undantag för det begränsade och dyra beståndet av lägenheter i innerstäderna bebos flerbostadshus i stor utsträckning av låg- och medelinkomsttagare, ung- domar och pensionärer med låga inkomster. Mer än andra behöver dessa grupper sänka kostnaderna för sitt boende, bl.a. genom effektivare ener- gianvändning och därmed lägre energikostnader. Med stigande energipri- ser blir detta än viktigare. Individuell mätning av el och varmvatten framstår också som ett viktigt pedagogiskt instrument som åskådliggör för hushållen hur de med enkla medel kan påverka sin energikonsumtion. Samtidigt förväntas en ökad medvetenhet om den egna energianvänd- ningen höja acceptansen för andra energieffektiviserande åtgärder. För att kunna föreslå lämpliga åtgärder avseende individuell mätning av tappvarmvatten avser regeringen att ge den planerade energitjänste- utredningen i uppdrag att utreda konsekvenserna av samt presentera för- slag på ett krav på individuell mätning och debitering av tappvarmvatten i flerbostadshus. Också möjligheten att ställa krav på individuell mätning och debitering av el skall utredas. Utredningen skall noggrant redovisa de privatekonomiska, samhällsekonomiska och miljömässiga konsekvens- erna av förslagen. Om förslagen får statsfinansiella konsekvenser skall även förslag till finansiering presenteras. Vid behov skall förslagen också åtföljas av nödvändiga författningsförslag. Avseende individuell mätning av värme pågår vissa försöksprojekt. Regeringen anser att det behövs ytterligare uppföljning och utvärdering för att få en bild av huruvida åtgärderna leder till en minskad energi- användning eller inte.

6.4.8

Ökad forskning om energianvändning i bebyggelsen och energismart byggande

Regeringens bedömning: Insatserna för forskning, utveckling och demonstration kring energianvändning i bebyggelsen och energismart byggande bör förstärkas. Departementspromemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens bedömning.

Remissinstanserna: Remissinstanserna stödjer förstärkta forsknings- insatser som främjar en ökad energieffektivisering i bostäder och lokaler. Luleå tekniska universitet har framhävt att de val (t.ex. stomval, rums- indelning m.m.) som görs tidigt i projekteringen av en byggnad har en mycket stor inverkan på byggnadens energianvändning under hela dess livscykel och att forskning och utveckling inom detta område bör stimu- leras. Formas har anfört att forskningen bör riktas in på att utveckla stra- tegier, metoder, teknik och hälsoriskbedömningar i ett systemperspektiv som i sin tur ger ökad kunskap om vilka åtgärder som krävs. Energiråd- givarna har ytterligare understrukit vikten av att kunskapen om byggande och teknikutveckling transporteras ut till praktikerna på fältet på ett ända- målsenligt sätt. Konsumentverket har uttryckt stöd för förslaget i prome- morian men pekat på vikten av provning då den stimulerar företagen att utveckla energieffektiva produkter. HSB har anfört att man förutom för- Prop. 2005/06:145 44 slagen i promemorian även bör satsa på utveckling av fjärrvärmeteknik för komfortvärme och på teknik och marknadsföring av närvärmesystem baserade på biobränslen.

Bakgrund: Statens energimyndighet ansvarar för statens insatser kring forskning, utveckling och demonstration på energiområdet. Under perioden 19982004 genomfördes ett sjuårigt program med åt- gärder för ett långsiktigt uthålligt energisystem. Totalt anvisades drygt fem miljarder kronor för verksamheten. Energimyndigheten har haft ett huvudansvar för genomförande av åt- gärderna, men även andra aktörer såsom Vetenskapsrådet, Verket för In- novationssystem och Forskningsrådet för miljö, areella näringar och samhällsbyggande (Formas) har ansvarat för insatser inom programmet avseende energirelaterad grundforskning i FoU i samverkan med när- ingslivet. Under perioden 20022004 beviljade Energimyndigheten i genomsnitt drygt 90 miljoner kronor per år till forskning, utveckling och demonstra- tion kring energi i bebyggelsen. Till detta kommer de insatser som For- mas genomför inom ramen för energiforskningsprogrammet. Den verk- samhet Formas finansierar utgörs av bebyggelseinriktad energiforskning och -utveckling med fokusering främst på energianvändningsaspekter där dessa ofta behandlas integrerade med andra byggnads- och bebyggelse- aspekter. Insatser kring forskning, utveckling och demonstration inom bebyggel- sen kan grovt delas in i tillförseltekniker och i tekniker eller åtgärder som minskar energianvändningen. En sådan uppdelning är dock inte lätt att göra. Väsentliga insatser görs till exempel för att öka energieffektiviteten i sådan utrustning som värmepumpar, biobränslepannor och solvärmean- läggningar, medan andra insatser mera renodlat fokuserar på att minska energiförluster t.ex. genom förbättringar av byggnaders klimatskal eller att öka energieffektiviteten hos hemelektronik eller vitvaror. Skälen för regeringens bedömning: Regeringen anser att insatserna kring forskning, utveckling och demonstration inom området energi och bebyggelse kan främja en effektiv och långsiktigt hållbar energianvänd- ning i bebyggelsen och ett energismart byggande.

För att minska miljöpåverkan från bebyggelsen och för att ställa om energisystemet behövs insatser både för energieffektivisering och för effektivare tillförsel baserad på förnybara energislag. Inte minst finns ett generellt behov av att öka kunskapen om möjliga energieffektiviseringsåtgärder i den befintliga bebyggelsen och i samband med större ombyggnader. I detta sammanhang är det viktigt att använda ett systemtänkande på byggprocessen och att se byggnaderna i ett livs- cykelperspektiv. Inom de kommande tjugo åren behöver ungefär en mil- jon bostäder renoveras. Detta innebär ett unikt tillfälle att använda den nya teknik som vuxit fram under 1980- och 1990-talen med det ambitiösa målet att miljonprogramsbostäderna skall bli Europas energismartaste hus. Som grund för detta arbete bör erfarenheter från tidigare projekt demon- streras och spridas t.ex. genom sammanhållna demonstrationsprojekt där ny teknik och nya åtgärder för energieffektivisering följs upp och utvär- deras. Perspektivet i sådana projekt bör inte begränsas till rent tekniska frågor utan utgå från en helhetsbild där både ekonomi, tillämpning av mogen teknik och metodik, förvaltningsrutiner och beteendeförändringar Prop. 2005/06:145 45 beaktas. I detta sammanhang bör behovet av att föra ut resultaten och Prop. 2005/06:145 göra nya tekniker och lösningar allmänt kända särskilt beaktas. Riksdagens beslut om 2006 års statsbudget innebär en förstärkning av insatserna kring forskning, utveckling och demonstration på energiområ- det till sammanlagt 815 miljoner kronor för 2006. Regeringen gör be- dömningen att den föreslagna förstärkningen ger utrymme för en väsent- lig ökning av ambitionerna när det gäller forskning kring energi och be- byggelse. Riktlinjerna för de fortsatta insatserna kring forskning, utveckling och demonstration på energiområdet, inklusive området energi och bebyggelse, behandlas i regeringens proposition Forskning och ny teknik för fram- tidens energisystem (prop. 2005/06:127).

6.4.9

Energieffektiviseringskampanj

Regeringens bedömning: En riktad nationell energieffektiviserings- kampanj i syfte att visa på tekniska lösningar som bidrar till en ökad energieffektivisering bör genomföras. Kampanjen bör bedrivas inom pågående informationsarbete om de kommande energideklarationerna och rikta sig till såväl enskilda hushåll som ägare av flerbostadshus och lokaler och andra relevanta nyckelaktörer. Regeringen avser att ge Energimyndigheten, i samverkan med Natur- vårdsverket, Boverket och Konsumentverket, i uppdrag att förbereda och genomföra en sådan kampanj. Kampanjen bör pågå under 2006 och 2007. Departementspromemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens bedömning.

Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser ställer sig positiva till en effektiviseringskampanj som ett komplement till andra styrmedel. Ener- girådgivarna har framhållit att inriktningen bör vara praktisk och genom- förandeorienterad snarare än lägga vikt på medvetandehöjning. Stats- kontoret och Företagarna har ansett att kampanjen bör fokusera på att sprida kunskap om tekniska lösningar som bidrar till en ökad energi- effektivisering snarare än att öka acceptansen för kommande styrmedel. Riksbyggen har ansett att kampanjen förutom till allmänheten även bör vända sig till ägare av flerbostadshus och byggnader med lokaler. Svensk solenergiförening har efterlyst en längre tidsperiod för kampanjen samt ifrågasatt att den finansieras inom ramen för befintliga medel. Också Fastighetsägarna och Stockholms Stad har ifrågasatt att kampanjen skall finansieras inom ramen för befintliga medel anslagna för kommunal energirådgivning. HSB har anfört att en energieffektiviseringskampanj bör kompletteras med utbildningsinsatser riktade mot driftpersonal inom bl.a. flerbostadshusen. Boverket har ansett att en energieffektiviserings- kampanj kan vara ett bra sätt att använda styrmedlet information. Ut- gångspunkten för en kampanj bör dock vara att skapa förutsättningar för en god hälsa med energieffektiva lösningar utan onödig påverkan på inomhusmiljön och kulturvärden. Statens energimyndighet har bedömt att en förstärkning av befintliga kanaler inklusive större krav på kommu- 46 ner som huvudmän för energirådgivning är mer verkningsfull än en in- Prop. 2005/06:145 formationskampanj.

Bakgrund: Utredningen om byggnaders energiprestanda har i sitt be- tänkande Energideklarering av byggnader För effektivare energian- vändning (SOU 2004:109) gjort bedömningen att kunskap om deklara- tionssystemet kan vara avgörande för byggnadsägarens och de boendes acceptans och därmed vilja att dra nytta av den information och de råd som ges i föreslagna energideklarationer. Utredningen har därför föresla- git omfattande informationsinsatser i samband med införandet av utred- ningens förslag till energideklarationer. Energimyndigheten har pekats ut som en lämplig ansvarig myndighet för detta arbete och för att leda ge- nomförandet av en nationell informationskampanj.

Skälen för regeringens bedömning: Regeringen anser att informatio- nen om de kommande energideklarationerna bör kompletteras med en riktad nationell effektiviseringskampanj till hushåll och fastighetsägare om hur man med enkla medel kan minska sin energianvändning. Kam- panjen bör inrikta sig på vilka tekniska lösningar som står till buds för att fastighetsägaren skall kunna genomföra de förslag till energieffektiviser- ingar som de kommande energideklarationerna kommer att innehålla. Vidare bör kampanjen ge information om vilka ekonomiska drivkrafter i form av skattenedsättningar och bidrag som kommer att finnas samt bidra till spridning av goda exempel av tekniska lösningar och system. De kom- munala energirådgivarna är genom sina redan etablerade kontaktnät viktiga aktörer i informationsspridningen, men även andra aktörer såsom installatörer, OVK-kontrollanter, m.fl. är viktiga aktörer i detta samman- hang. Regeringen anser att den informationskampanj som beskrivs ovan är viktig för att skapa genomslag för energieffektiviserande åtgärder. Mot bakgrund av detta avser regeringen att ge Energimyndigheten, i sam- verkan med Naturvårdsverket, Boverket och Konsumentverket, i uppdrag att förbereda och genomföra en sådan kampanj. Kampanjen bör pågå under 2006 och 2007 och finansieras inom ramen för befintliga medel anslagna till kommunal energirådgivning och informationsinsatser. 7 Bakgrund avseende energideklarationer Bygg- och fastighetssektorn har en strategisk roll för en hållbar utveck- ling. Samhällsutvecklingen ställer fortlöpande stora och nya krav på markplanering, byggande och förvaltning av byggnader, för att behov av ändamålsenliga bostäder, lokaler och infrastruktur skall tillgodoses. Ut- vecklingen och förnyelsen inom samhällsbyggnadsområdet är viktig för en effektiv användning av våra resurser. Sektorn står för en väsentlig del av miljöbelastningen i samhället, med bl.a. drygt 40 procent av material- användningen och en betydande andel av avfallet. Utsläpp från byggna- der och anläggningar till luft, mark och vatten är betydande. Energian- vändningen i sektorn bostäder och service uppgick 2003 till drygt 156 terawattimmar, vilket motsvarade cirka 39 procent av Sveriges totala, slutliga energianvändning. Användningen i bostäder och lokaler motsva- rade 86 procent av energianvändningen i sektorn. 47 Vissa faktorer i inomhusmiljön har betydelse för människors hälsa, t.ex. radon, fukt och mögel. Det är viktigt att avhjälpa sådana problem och att förebygga nya. Ett första steg för att avhjälpa en del av dessa brister är att säkerställa en god ventilation. Riksdagen bedömde redan 1991 att en fungerande ventilation i byggnader var är så viktig, att reger- ingen fick ett bemyndigande att utfärda bestämmelser om en obligatorisk funktionskontroll av praktiskt taget alla ventilationssystem i landet. Det är mot den bakgrunden som det av regeringen och riksdagen beslutade delmålet till det nationella miljökvalitetsmålet God bebyggd miljö av- seende inomhusmiljö skall ses (prop. 2001/02:128, bet. 2001/02:BoU14, rskr. 2001/02:291). För att göra inomhusmiljön till en angelägenhet för alla inom bygg- och fastighetssektorn angav regeringen att såväl nya som befintliga byggnaders egenskaper bör deklareras i vissa avseenden. Re- geringen sade också att sådana deklarationer bör kunna användas både för uppföljning av miljömålen och som en del av den information som normalt lämnas vid ägarbyten och uthyrning av byggnader och lokaler. Regeringen redovisade även att inomhusmiljön och energianvändningen i byggnader hör nära samman. Klimatet och komforten i en byggnad är direkt kopplade till hur tät och välisolerad byggnaden är samt till vilka uppvärmnings- och, i vissa fall, nedkylningskällor och distributionssys- tem som används. Ventilationssystem och andra installationer som syftar till att skapa en god inomhusmiljö kräver energi, vilket är ytterligare en koppling mellan energianvändningen och inomhusmiljön. Riksdagen har beslutat om ett delmål för energianvändningen i bostäder och lokaler (prop. 2000/2001:130, bet. 2001/02:MJU3, rskr. 2001/02:36). Miljöbelastningen från energianvändningen i bostäder och lokaler skall minska och vara lägre 2010 än 1997. Det skall ske bl.a. genom att effek- tivisera den totala energianvändningen och på sikt minska den. Åtgärder för att åstadkomma en sådan effektivisering redovisades bl.a. i den ener- gipolitiska propositionen Samverkan för en trygg, effektiv och miljövän- lig energiförsörjning (prop. 2001/02:143). I propositionen Svenska miljömål delmål och åtgärdsstrategier (prop. 2001/02:130) har regeringen i samband med miljökvalitetsmålet God be- byggd miljö pekat på betydelsen av byggnadsdeklarationer. Deklaratio- nerna bedöms stegvis öka medvetandet och förståelsen hos olika parter om sambanden mellan brukarvanor, kostnader, teknisk utformning samt drift och underhåll av byggnader. En effektiv användning av energi är en viktig faktor i miljö- och ener- gipolitiken. Genom 1997 års energipolitiska beslut (prop. 1996/97:84, bet. 1996/97:NU12, rskr. 1996/97:272) lade riksdagen fast en strategi för den fortsatta omställningen av energisystemet. Det energipolitiska pro- grammet omfattade två delar. Det kortsiktiga programmet, som avsluta- des 2002, handlade främst om vissa försörjningsfrågor. Det långsiktiga programmet, som avslutades 2004, hade fokus på forskning, utveckling och demonstration samt energipolitiskt motiverade klimatinsatser. I bud- getpropositionen för 2005 (prop. 2005/06:01) föreslog regeringen fort- satta långsiktiga energipolitiska insatser för forskning, utveckling, och demonstration samt energipolitiskt motiverade klimatinsatser. Riksdagen beslutade 2002 om riktlinjer för energipolitiken (prop. 2001/02:143, bet 2002/02:NU17, rskr. 2001/02:317). Beslutet innebär att de energipolitiska riktlinjerna i 1997 års uppgörelse ligger fast, samtidigt Prop. 2005/06:145 48 som det betonas att omställningen av det svenska energisystemet måste Prop. 2005/06:145 ske på ett ansvarsfullt och kontrollerat sätt och med ett långsiktigt per- spektiv. För den fortsatta omställningen av energisystemet innebär beslu- tet en ny och mer långsiktig inriktning för ett främjande av förnybar el- produktion och en effektivare energianvändning. Energipolitiken skall skapa villkoren för en effektiv energianvändning och en kostnadseffektiv svensk energiförsörjning. Samtidigt skall påverkan på hälsa, miljö och klimat vara låg och omställningen till ett ekologiskt hållbart samhälle underlättas. Syftet är att kraftigt öka ambitionsnivån samtidigt som tek- nikutveckling stimuleras och kostnaderna hålls nere. Det energipolitiska beslutet omfattar bl.a. åtgärder för en effektivare energianvändning. Exempel på sådana åtgärder är information och utbildning, lokala och re- gionala initiativ samt teknikupphandling och marknadsintroduktion av energieffektiv teknik. Insatserna görs i syfte att påverka hushåll, företag och inte minst den offentliga sektorn att välja energieffektiv teknik vid investeringar och att underlätta för dessa att identifiera möjliga energi- effektiviserande åtgärder och att bedöma kostnaden för sådana åtgärder. I Sverige finns en lång erfarenhet av energirådgivning. Redan på 1970- talet fanns kommunala energirådgivare, som finansierades av staten. Till sitt förfogande hade de metoder och redskap för att besiktiga byggnader och att lämna åtgärdsförslag. Statens stöd upphörde under en tid, men återinfördes 1998 genom förordningen (1997:1322) om bidrag till kom- munal energirådgivning. Rådgivningens syfte är att förmedla lokalt och regionalt anpassad kunskap om energianvändning och om förutsättningar att förändra energianvändningen i bostäder och lokaler. Dialogprojektet Bygga, bo och förvalta för framtiden är ett samarbete mellan företrädare för staten, kommuner och näringslivet, som har defi- nierat sju mål för en hållbar bygg- och fastighetssektor och en strategi för att nå dit. Ett av dessa rör klassning av bostäder och lokaler när det gäller energi, miljö och hälsa. 8 Gällande regelverk Bestämmelser om byggande och byggnader finns huvudsakligen i plan- och bygglagen (1987:10), PBL, och i lagen (1994:847) om tekniska egen- skapskrav på byggnadsverk, m.m., BVL, som omfattar både byggnader och anläggningar. Byggherren svarar för att byggnader uppfyller de tek- niska egenskapskraven, medan byggnadsnämnden, eller motsvarande nämnd eller nämnder, har ett tillsynsansvar. I 3 kap. 3 § PBL finns en bestämmelse om att byggnader skall uppfylla vissa krav i BVL. I 2 § BVL föreskrivs att byggnadsverk, som uppförs eller ändras, skall, under förutsättning av normalt underhåll och under en ekonomiskt rimlig livslängd, uppfylla väsentliga tekniska egenskapskrav i fråga om bl.a. skydd med hänsyn till hygien, hälsa och miljö samt energihus- hållning och värmeisolering. Byggnadsverk skall underhållas så att deras egenskaper i de nämnda avseendena i huvudsak bevaras. I 5 § förordningen (1994:1215) om tekniska egenskapskrav på bygg- nadsverk, m.m., BVF, anges att byggnadsverk skall vara projekterade 49 och utförda på ett sådant sätt att de inte medför risk för hygien eller hälsa, särskilt inte som följd av bl.a. farliga partiklar eller gaser i luften, farlig strålning eller förekomst av fukt. I 8 § BVF anges att byggnadsverk och deras installationer för upp- värmning, kylning och ventilation skall vara projekterade och utförda på ett sådant sätt, att den mängd energi som med hänsyn till klimatförhåll- andena på platsen behövs för användandet är liten och värmekomforten för brukarna är tillfredsställande. Krav på nya byggnader finns bl.a. i 10 § BVF. Där sägs att uppvärm- ningssystemet i byggnader med bostäder eller arbetslokaler, skall, i skälig utsträckning med hänsyn till uppvärmningssättet och energislaget, utfor- mas så att skilda energislag som är lämpliga från allmän energisynpunkt kan användas utan omfattande ändringar. Vidare skall en- och tvåbo- stadshus, som i huvudsak skall värmas upp med el eller naturgas, ha en sådan planlösning att ett byte till uppvärmning med ett annat energislag underlättas. Sådana hus får förses med uppvärmningssystem för direkt- verkande elvärme, under förutsättning att byggnaden har särskilt goda egenskaper när det gäller energihushållning. I 2 och 14 §§ BVF anges att bestämmelserna i bl.a. 5 och 8 §§, som innehåller de allmänna kraven, och 10 §, som innehåller de särskilda kra- ven, skall gälla när ett byggnadsverk uppförs eller, beträffande tillbyggda delar eller ändringsåtgärder, när byggnadsverk eller byggnader byggs till eller ändras på annat sätt. Om en annan ändring av en byggnad än tillbyggnad medför en avsevärd förlängning av byggnadens brukstid eller en väsentligt ändrad användning av byggnaden eller en del av den, skall enligt 15 § BVF kraven i bl.a. 5, 8 och 10 §§ uppfyllas även beträffande de delar av byggnaden som, utan att omfattas av ändringen, indirekt berörs av denna. Med anknytning till dessa bestämmelser finns, i 6 kap. Boverkets bygg- regler, föreskrifter och allmänna råd om luftkvalitet, ventilation och fukt (BFS 1993:57), BBR. I reglerna anges bl.a. minimikrav på till- och från- luftsflöden, så att ventilationseffektiviteten i byggnader är god. Radon- halten i en ny byggnad får inte överskrida 200 bequerel per kubikmeter inomhusluft. Statens strålskyddsinstitut har tagit fram metodbeskriv- ningar för mätning av radon på arbetsplatser och i bostäder, i2004:1 Metodbeskrivning för mätning av radon på arbetsplatser och i2005:01 Metodbeskrivning för mätning av radon i bostäder. Den som tror sig ha förhöjd radonhalt inomhus kan kontakta kommunen, i första hand miljö- och hälsoskyddsnämnden, för att få råd och information. Vidare finns föreskrifter och allmänna råd i 9 kap. BBR om energihus- hållning och värmeisolering, där det bl.a. är föreskrivet att byggnader skall vara utformade så att energibehovet begränsas genom låga värme- förluster, effektiv värmeanvändning och effektiv elanvändning. Krav ställs på enskilda komponenter som har betydelse för att en byggnad skall kunna medge god energihushållning, t.ex. byggnadens värmeisoler- ing samt värme- och ventilationsinstallationer. Effektivitetskrav ställs på byggtekniska installationer som kräver energi. Föreskrifterna gäller bl.a. när en byggnad uppförs och, beträffande tillbyggda delar, när en byggnad byggs till och omfattar i princip alla byggnader. De byggnader som undantas från olika krav enligt 9 kap. BBR är i huvudsak byggnader som endast används kortare perioder eller bygg- Prop. 2005/06:145 50 nader i vilka det inte finns något uppvärmningsbehov under större delen av uppvärmningsperioden. Vidare undantas byggnader där värmetillskott från processer inom byggnaden täcker större delen av uppvärmnings- behovet och byggnader där behovet av tillförd energi för uppvärmning, tappvarmvatten och värmeåtervinning inte överskrider vad som skulle behövas med kraven uppfyllda. Vidare finns i BBR ett underlag för energiberäkning beträffande nya byggnader. För att säkerställa ett tillfredsställande inomhusklimat finns vidare i 16 kap. 1 § 3 PBL en bestämmelse som bemyndigar regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om funk- tionskontroll av ventilationssystem. I 15 § BVL föreskrivs att funktions- kontrollen skall utföras av en sakkunnig funktionskontrollant, som utses av byggnadens ägare. Enligt 1 § förordningen (1991:1273) om funktions- kontroll av ventilationssystem (OVK-förordningen) skall ägaren till en byggnad se till att funktionskontroll av byggnadens ventilationssystem sker enligt bestämmelserna i förordningen, s.k. obligatorisk ventilations- kontroll. Funktionskontrollen skall enligt 4 § OVK-förordningen göras innan ett ventilationssystem första gången tas i bruk (första besiktning) och därefter regelbundet vid återkommande tillfällen (återkommande besiktning). Vid den första besiktningen skall enligt 5 § samma förord- ning kontrolleras att funktionen och egenskaperna hos ventilationssys- temet överensstämmer med gällande föreskrifter, att systemet inte inne- håller föroreningar som kan spridas i byggnaden, att instruktioner och skötselanvisningar finns lätt tillgängliga för dem som skall sköta syste- met och att systemet i övrigt fungerar på det sätt som är avsett. Vid de återkommande besiktningarna skall kontrolleras att funktionen och egen- skaperna hos ventilationssystemet i huvudsak överensstämmer med de föreskrifter som gällde när systemet togs i bruk. En- och tvåbostadshus omfattas inte av kravet på återkommande besiktning. Boverket har med- delat föreskrifter och allmänna råd om funktionskontroll av ventilations- system, BFS 1996:56. I föreskrifterna finns bestämmelser om undantag från funktionskontrollen, intervaller för återkommande besiktning m.m. och krav på riksbehörighet som funktionskontrollant. När det gäller regelbundna kontroller av luftbehandlingssystem finns krav enligt Statens Naturvårdsverks kungörelse (SNFS 1992:16) med fö- reskrifter om kyl- och värmepumpanläggningar innehållande vissa köld- medier (köldmediekungörelsen) som innebär att samtliga kylaggregat med en fyllning av 3 kilogram eller mer av vissa köldmedier skall ge- nomgå en årlig kontroll utförd av ett ackrediterat kontrollorgan. Kon- trollen enligt köldmediekungörelsen omfattar i huvudsak läckagekontroll för köldmedium, kontroll av drift- och skötselinstruktioner och kontroll av vibrationer. Den årliga kontrollen enligt köldmediekungörelsen omfat- tar således inte aggregat med annat köldmedium (t.ex. ammoniak och propan) och inte heller aggregat med mindre fyllning än 3 kilogram. Enligt 9 kap. BBR skall luftbehandlingsinstallationer ha sådant värme- motstånd och sådan täthet att energiförluster begränsas. I 35 b § BVF bemyndigas Boverket att meddela föreskrifter om krav på den nyttoverkningsgrad som skall uppfyllas av nya värmepannor som eldas med flytande eller gasformiga bränslen och vilka värmepannor som skall omfattas av sådana föreskrifter. Enligt 9 kap. BBR skall pannor ut- formas så att en god pannverkningsgrad erhålls under normal drift. För Prop. 2005/06:145 51 vissa värmepannor gäller de särskilda bestämmelser om verkningsgrad som finns i Boverkets föreskrifter och allmänna råd om effektivitetskrav för nya värmepannor som eldas med flytande eller gasformigt bränsle, BFS 1997:58. Enligt miljöbalkens regelverk krävs tillstånd för att driva större värme- anläggningar, dvs. anläggningar med en total installerad tillförd effekt om minst 10 och högst 200 megawatt, såsom industrier och fjärrvärme- verk. Anläggningar med en tillförd effekt som överstiger 200 megawatt skall tillståndsprövas av miljödomstol enligt 5 § förordningen (1998:899) om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd samt bilagan till förord- ningen. Enligt 9 kap. 9 § miljöbalken skall bostäder och lokaler för allmänna ändamål brukas på sådant sätt att olägenheter för människors hälsa inte uppkommer. Vidare anges i bestämmelsen att ägare eller nyttjanderätts- havare till berörd egendom skall vidta de åtgärder som skäligen kan krä- vas för att hindra uppkomsten av eller undanröja olägenheter för män- niskors hälsa. En bostad skall enligt 33 § förordningen (1998:899) om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd bl.a. ge betryggande skydd mot värme, kyla, drag, fukt, buller, radon, luftföroreningar och andra liknande störningar samt ha en tillfredsställande luftväxling genom anordning för ventilation eller på annat sätt. Socialstyrelsen har gett ut allmänna råd med vägledning om olika faktorer av betydelse för hälsan, t.ex. ventila- tion, temperatur, fukt och mikroorganismer, buller och radon. Riktvärdet för radon i befintlig bebyggelse ändrades 2004 till 200 bequerel per kubikmeter inomhusluft. Tillsyn och kontroll I frågor om byggnadsarbeten, tillsyn och kontroll hänvisas i BVL till be- stämmelserna i 9 och 10 kap. PBL. Detta innebär att systemet för tillsyn och kontroll enligt PBL skall användas för att säkerställa att byggnads- verk som uppförs eller ändras kommer att uppfylla de ställda egenskaps- kraven. Systemet innebär i korthet följande. Vissa arbeten får enligt 9 kap. 2 § 1 PBL inte påbörjas förrän byggnadsnämnden har underrättats om arbetena genom en bygganmälan. En sådan anmälan syftar till att ge byggnadsnämnden möjlighet att förbereda sin tillsyn över byggprojektet och att bedöma kontrollbehovet, bl.a. behovet av byggsamråd. En förut- sättning för att åtgärderna skall få påbörjas är enligt 9 kap. 13 § PBL att det finnas en eller flera kvalitetsansvariga, som skall utses av byggher- ren. Byggherren skall underrätta byggnadsnämnden om vem som är kva- litetsansvarig. Systemet med kvalitetsansvariga skall ge samhället garan- tier för att byggherren har tillräcklig kunskap och erfarenhet för att ta sitt ansvar för byggprocessen. Den kvalitetsansvarige skall bl.a. se till att den upprättade kontrollplanen följs, vilket är en förutsättning för kontrollen av att samhällskraven kan antas komma att uppfyllas. Enligt 9 kap. 1 § PBL är det byggherren som har det fulla ansvaret för att samhällets krav på projektet uppfylls och att kontroll och provning utförs i tillräcklig om- fattning. Den kvalitetsansvariges uppgift enligt PBL är inte att övervaka den totala kvaliteten i byggprojekten, utan enbart den del av byggherrens kontrollsystem som syftar till att säkerställa att de väsentliga samhälls- kraven uppfylls. Kontrollplanen, som skall upprättas enligt 9 kap. 9 § PBL, skall inte tillgodose projektets förutsättningar som helhet, utan en- Prop. 2005/06:145 52 bart den del som avser samhällskraven i 3 kap. PBL och BVL. Samhällets behov av tillsyn och kontroll bör så effektivt som möjligt samordnas med och anpassas till byggherrens och entreprenörens egna kontrollsystem, så att dubbelarbete undviks. När byggherren har uppfyllt sina åtaganden en- ligt kontrollplanen, och byggnadsnämnden inte funnit skäl att ingripa, skall nämnden utfärda ett slutbevis om detta. Slutbeviset är ingen garanti för att byggnaden eller anläggningen uppfyller alla de ställda kraven. Slutbeviset är enbart ett uttryck för att byggherren och byggnadsnämnden är överens om att kontrollplanen följts. Det är byggherren som har det fulla ansvaret för att uppställda krav infrias. Enligt miljöbalken omfattas även fastighetsägare av de grundläggande kraven på egenkontroll (26 kap. 19 § miljöbalken). Det innebär bl.a. krav om att fortlöpande planera och kontrollera verksamheten så att man kan förebygga och åtgärda olägenheter för människors hälsa. De allmänna hänsynsreglerna i miljöbalken ställer också krav på hushållning med rå- varor och energi. Det är kommunerna, i regel miljö- och hälsoskyddsnämnderna, som har ansvar för tillsynen över hälsoskyddet, t.ex. brister i inomhusmiljön. Socialstyrelsen har ansvar för normering och annan tillsynsvägledning på området. Pågående översyn och revidering av gällande bestämmelser Plan- och bygglagstiftningen har nyligen varit föremål för en samlad över- syn. En parlamentarisk kommitté (M 2002:05) har haft i uppdrag att se över lagstiftningen samt lämna förslag till de lagändringar som behövs (dir. 2002:97). I uppdraget har ingått att bl.a. behandla frågor om kopp- lingen mellan PBL och BVL och att göra en samlad genomgång av de tekniska frågor som regleras i de båda lagarna samt av frågor om tillsyn, kontroll och sanktioner. PBL-kommittén lämnade den 27 september sitt slutbetänkande Får jag lov? Om planering och byggande (SOU 2005:77). Betänkandet har remissbehandlats och beredning pågår i Regeringskans- liet. Boverket har gjort en översyn av de regler om energihushållning som finns i 9 kap. BBR, för att uppfylla vissa krav i direktiv 2002/91/EG om byggnaders energiprestanda. Stimulanser för energieffektivisering I flera författningar ger regler om skattelättnader drivkrafter för bygg- nadsägare att energieffektivisera sina hus. Enligt lagen (2003:1204) om skattereduktion för vissa miljöförbättran- de installationer i småhus (prop. 2003/04:19, bet. 2003/04:SkU11, rskr. 2003/04:119) får fastighetsägare medges skattereduktion för utgifter för miljöförbättrande installationer av biobränsleeldade uppvärmningssystem och energieffektiva fönster. Lagen omfattar installationer som påbörjats tidigast den 1 januari 2004 och avslutats senast den 31 december 2006 och omfattar fysiska personer som vid nyproduktion av småhus har utgifter för installation av biobränsleeldade uppvärmningssystem. Den gäller också fysiska personer eller privatbostadsföretag, som för befint- liga byggnader har utgifter för installation av energieffektiva fönster. Reduktionen ges med 30 procent av den kostnad som överstiger 10 000 Prop. 2005/06:145 53 kronor. Maximibeloppen för de nämnda uppvärmningssystemen och fön- sterinstallationerna är 15 000 respektive 10 000 kronor. Lagen (2004:1196) om program för energieffektivisering (prop. 2003/04:170, bet. 2004/05:NU7, rskr. 2004/05:90) trädde i kraft den 1 januari 2005. Lagens ändamål är att främja en effektiv användning av energi och ger energiintensiva företag en möjlighet att delta i program för energieffektivisering, mot att de befrias från skatten på elektrisk kraft en- ligt bestämmelser i lagen (1994:1776) om skatt på energi. Lagens huvud- sakliga syfte är att uppnå effektiviseringar i elanvändningen i företagens industriella tillverkningsprocesser. Företagen skall tillämpa generella ener- giledningssystem med energikartläggningar och -analyser. Vidare skall projekteringar, ändringar och renoveringar av företagens anläggningar föregås av att olika lösningar anges och bedömningar skall bl.a. göras av hur sådana lösningar i energieffektiviserande syfte kan samverka med den befintliga anläggningen. Lagen (2005:30) om kreditering på skattekonto av stöd för investerin- gar i energieffektivisering och konvertering till förnybara energikällor (prop. 2004/05:1, utg.omr. 21, bet. 2004/05:FiU1, rskr. 2004/05:47) reg- lerar hur stöd till nämnda åtgärder, som utförs under perioden fr.o.m. den 1 januari 2005 t.o.m. den 31 december 2007, skall tillgodoföras fastighets- ägare. Lagen trädde i kraft den 15 maj 2005. Av förordningen (2005:205) om stöd till investeringar i energieffektivisering och konvertering till för- nybara energikällor i lokaler som används för offentlig verksamhet fram- går att stödet skall gälla byggnader där offentlig verksamhet bedrivs. Stö- det får beviljas för bl.a. energikartläggningar med bedömningar av ener- gieffektiviserande åtgärder; konverteringar från el- eller fossilbränsle- baserad uppvärmning till användning av förnybara energikällor, värme- pump eller fjärrvärme; installationer av solcellssystem; anslutningar till fjärrkyla eller installation av system för frikyla; installationer av eleffek- tiv belysning och ventilation samt till utrustning för effektivare styrning och drift av energikrävande installationer. Stödet får omfatta 30 procent av den stödberättigande kostnaden. För solceller får stödet uppgå till 70 procent av den nämnda kostnaden. Det totala stödet är begränsat till två miljarder kronor, varav solceller beräknas svara för 100 miljoner kronor. I samband med budgetpropositionen för 2006 (prop. 2005/2006:01, utg.omr. 21, bet. 2005/06:FiU1, rskr. 2005/04:34) beslutade riksdagen om investeringsstöd för konvertering från direktverkande elvärme i bostadshus. Stödet skall ges till ägare av småhus, flerbostadshus och bostadsanknutna lokaler och tillgodoföras ägaren genom kreditering på sådant skattekonto som har upprättats för denne enligt skattebetalnings- lagens (1997:483) bestämmelser. Riksdagen beslutade också nyligen (prop. 2005/06:32, bet. 2005/06:NU8, rskr. 2005/06:133) om ett stöd för konvertering från oljeuppvärmning i bostadshus. Stöden gäller fr.o.m. den 1 januari 2006 t.o.m. den 31 december 2010. Bestämmelser om de nämnda stöden finns i förordningen (2005:1255) om stöd för konvertering från direktverkande elvärme i bostadshus och förordningen (2005:1256) om stöd för konvertering från oljeuppvärmning i bostadshus. Radonbidrag Bestämmelser om s.k. radonbidrag finns i förordningen (1988:372) om åtgärder mot radon i egnahem. Boverket har meddelat föreskrifter och Prop. 2005/06:145 54 allmänna råd om bidrag till åtgärder mot radon i egnahem (2003:1 RN) Prop. 2005/06:145 Väsentligen ändrade bidragsbestämmelser trädde i kraft den 1 januari 2003. För en- och tvåbostadshus med radonhalter över 200 bequerel per kubikmeter inomhusluft kan bidrag fås med ett belopp som motsvarar halva kostnaden för åtgärderna, dock högst 15 000 kronor. 9 EG:s direktiv om byggnaders energiprestanda Syftet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/91/EG av den 16 december 2002 om byggnaders energiprestanda är att främja en för- bättring av energiprestandan i de byggnader som finns i gemenskapen, samtidigt som hänsyn tas till utomhusklimat och lokala förhållanden samt till krav på inomhusklimat och kostnadseffektivitet. Direktivet an- togs mot bakgrund av att en ökad energieffektivitet är en viktig del av det paket av handlingsprogram och åtgärder som krävs för att följa Kyoto- protokollet och därigenom bidra till att minska utsläppen av klimatpå- verkande gaser. Att dämpa efterfrågan på energi, alternativt att främja en effektivare energianvändning, är även en viktig åtgärd i gemenskapen för att kunna påverka den globala energimarknaden och därigenom förbättra försörjningstryggheten avseende energi på medellång och lång sikt. Rådet stödde i rådsslutsatser i december 2000 kommissionens handlingsplan för ökad energieffektivitet och begärde särskilda åtgärder i byggsektorn. Bo- stads- och tjänstesektorn står för mer än 40 procent av den slutliga ener- gianvändningen i gemenskapen och expanderar, vilket ofrånkomligen in- nebär att energianvändningen och koldioxidutsläppen i sektorn kommer att öka. I den utsträckning som denna energianvändning kommer att till- godoses genom en ökad förbränning av fossila bränslen, kommer även utsläppen av koldioxid relaterade till sektorn att öka. Artikel 1 I artikel 1 anges direktivets syfte, som är att främja en förbättrad energi- prestanda i byggnader i gemenskapen, samtidigt som hänsyn tas till utom- husklimat och lokala förhållanden samt till krav på inomhusklimat och kostnadseffektivitet. För att uppnå dessa syften innehåller direktivet krav om

en beräkningsmetodik för byggnaders integrerade energiprestanda,

en tillämpning av minimikrav på nya byggnaders energiprestanda,

en tillämpning av minimikrav på energiprestanda i befintliga, stora byggnader som genomgår större renoveringar,

energicertifiering av byggnader, och

regelbundna kontroller av värmepannor och luftkonditioneringssys- tem i byggnader och en bedömning av värmeanläggningen om värme- pannan i den är äldre än 15 år.

Artikel 2 Artikel 2 innehåller ett antal definitioner av termer och uttryck som an- vänds i direktivet. 55 Prop. 2005/06:145 Artikel 3 Enligt artikel 3 skall medlemsstaterna tillämpa metodiker, på nationell eller regional nivå, för att beräkna byggnaders energiprestanda på grund- val av en allmän ram som innehåller tre delar. I den första delen anges vilka faktorer som beräkningen av byggnaders energiprestanda åtminstone skall omfatta, bl.a. byggnadens termiska egenskaper, värmeanläggningar och varmvattenförsörjning, ventilation och inbyggda belysningsinstallationer. I den andra delen anges omständigheter som har en positiv påverkan och som skall tas med i beräkningen i tillämpliga fall, nämligen aktiva solvärmesystem och andra värme- eller elsystem som baseras på förny- bara energikällor, el från kombinerad värme- och elproduktion, fjärr- eller närvärmesystem och fjärr- eller närkylsystem samt naturligt ljus. I den tredje delen anges exempel på kategorier som byggnader bör in- delas i vid beräkningen, bl.a. enbostadshus, flerbostadshus, kontor, sjuk- hus och idrottsanläggningar eller andra typer av energianvändande bygg- nader. Vidare skall den första och andra delen i ramen anpassas till den tekniska utvecklingen enligt ett förfarande som anges i artikel 14.2, med beaktande av de standarder eller normer som tillämpas i medlemssta- ternas lagstiftning och även denna metodik skall fastställas på nationell eller regional nivå. I artikeln finns slutligen en bestämmelse om att en byggnads energiprestanda skall uttryckas på ett klart sätt och får inne- hålla en indikator för koldioxidutsläpp. Bedömning: I svenska författningar finns redan grundläggande be- stämmelser om metodiker för beräkning av byggnaders energiprestanda. Däremot finns inte bestämmelser som fullt ut motsvarar de krav som följer av den första och andra delen i den allmänna ram som anges i direktivets bilaga. De bestämmelser som är styrande för de tekniska egenskapskraven på byggnader måste således kompletteras för att möj- liggöra beräkningar av byggnadens integrerade energiprestanda, dvs. beräkningar av byggnadens hela, sammantagna energibalans. I denna proposition redovisar regeringen en bedömning, som innebär att artikelns bestämmelser kan genomföras i det svenska regelverket. Artikelns be- stämmelser om att den första och andra delen i bilagans ram skall anpassas till den tekniska utvecklingen i enlighet med ett förfarande i artikel 14.2 riktar sig till kommissionen. Artikel 4 Artikel 4 är uppdelad i tre punkter enligt följande. Enligt punkten 1 skall medlemsstaterna vidta nödvändiga åtgärder för att se till att minimikrav på byggnaders energiprestanda fastställs på grundval av de metodiker som anges i artikel 3. Dessa krav skall ta hänsyn till de allmänna förhållandena när det gäller inomhusklimatet för att negativa effekter såsom otillfredsställande ventilation undviks liksom till lokala förhållanden och till byggnadens avsedda ålder och använd- ning. Kraven skall ses över med jämna mellanrum, minst vart femte år, och vid behov uppdateras för att spegla den tekniska utvecklingen. När medlemsstaterna fastställer dessa krav får de skilja mellan nya och be- fintliga byggnader och olika kategorier av byggnader. 56 Enligt punkten 2 skall kraven på energiprestanda tillämpas i enlighet Prop. 2005/06:145 med artiklarna 5 (nya byggnader) och 6 (befintliga byggnader). Enligt punkten 3 får medlemsstaterna besluta att inte fastställa eller tillämpa de krav som avses i punkt 1 på följande kategorier av bygg- nader:

byggnader eller monument med officiellt skydd för att de är en del av en utvald miljö, eller för att de har särskilda arkitektoniska eller histor- iska värden, om en överensstämmelse med kraven skulle medföra oac- ceptabla förändringar av byggnadernas särdrag eller utseende,

byggnader som används för andakt och religiös verksamhet,

tillfälliga byggnader som är avsedda att användas två år eller mindre, industrianläggningar, verkstäder och jordbruksbyggnader med låga ener- gibehov som inte är avsedda som bostäder samt jordbruksbyggnader som inte är avsedda som bostäder och som används inom en sektor som om- fattas av ett nationellt sektorsavtal om energiprestanda,

bostadshus som är avsedda för användning mindre än fyra månader per år, och

fristående byggnader med en total användbar golvarea som är mindre än 50 kvadratmeter.

Enligt artikeln skall medlemsstaterna själva fastställa miniminivåer för byggnaders energiprestanda, så länge de grundas på de metodiker som anges i artikel 3. Bedömning: Miniminivåer för byggnaders energiprestanda finns redan

i

svenska författningar. De kompletteringar som behöver göras i anled- ning av kravet på metodiker för beräkningen av byggnaders energi- prestanda omfattas av den bedömning som anges under artikel 3.

Artikel 5 Enligt artikel 5 skall medlemsstaterna vidta nödvändiga åtgärder för att se till att nya byggnader motsvarar de minimikrav på energiprestanda som avses i artikel 4. I fråga om nya byggnader med en total användbar golvarea som är större än 1 000 kvadratmeter skall medlemsstaterna se till att det, innan byggandet inleds, sker en bedömning av om alternativa system är tekniskt, miljömässigt och ekonomiskt genomförbara. Som exempel på alternativa system anges

decentraliserade energiförsörjningssystem som baseras på förnybar energi,

kombinerad värme- och elproduktion,

fjärr- eller närvärme eller fjärr- eller närkyla, om sådan finns till- gänglig, och

under vissa förutsättningar, värmepumpar.

Bedömning: Minimikrav för byggnaders energiprestanda finns redan i svenska författningar. Det särskilda krav som artikeln innebär i fråga om nya byggnader, vars golvarea är större än 1 000 kvadratmeter, saknas där- emot. I denna proposition presenteras ett förslag som är avsett att genom- föra artikelns bestämmelse i den svenska lagstiftningen. Artikel 6 Enligt artikel 6 skall medlemsstaterna vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att energiprestandan förbättras så att den uppfyller minimi- 57 krav vid större renoveringar av byggnader med en total användbar golv- area som överstiger 1 000 kvadratmeter, i den mån det är tekniskt, funk- tionellt och ekonomiskt genomförbart. Sådana minimikrav skall fastställas på grundval av de krav på energiprestanda som fastställs för byggnader enligt artikel 4. Kraven får fastställas antingen för den renoverade bygg- naden i dess helhet, eller för de renoverade systemen eller komponenterna, när de ingår som en del i en renovering som skall genomföras inom en begränsad tidsperiod, med syfte att förbättra energiprestandan. Bedömning: I byggreglerna används begreppen nybyggnad, underhåll och ändring. Begreppet ändring delas in i två kategorier; tillbyggnad och annan ändring. De begrepp i svensk bygglagstiftning som torde täcka större renovering i direktivets bemärkelse är därför tillbyggnad och annan ändring. Lagen (1994:847) och förordningen (1994:1215) om tekniska egenskapkrav på byggnadsverk, m.m., innehåller krav på att såväl tillbyggda delar som andra ändringar skall uppfylla nybyggnads- kraven. Boverkets byggregler innehåller dock endast krav för ny- och tillbyggnad, inte för annan ändring. De kompletteringar som behöver göras med anledning av annan ändring omfattas av den bedömning som anges under artikel 3. Artikel 7 Artikel 7 är indelad i tre punkter enligt följande. Enligt punkten 1 skall medlemsstaterna se till att ett energicertifikat görs tillgängligt för ägaren, eller att ägaren gör ett sådant certifikat till- gängligt för den presumtive köparen eller hyresgästen i respektive fall när byggnader byggs, säljs eller hyrs ut. Certifikatets giltighetstid får inte överskrida 10 år. Ett certifikat för lägenheter eller enheter för individuellt bruk i byggnadskomplex får grunda sig på en gemensam certifiering för hela byggnaden eller för byggnadskomplex med ett gemensamt värme- system eller på bedömningen av en annan representativ lägenhet i samma byggnadskomplex. Medlemsstaterna får göra undantag för tillämpningen av denna punkt för de byggnadskategorier som anges i artikel 4.3. Enligt punkten 2 skall energicertifikaten för byggnader innehålla refe- rensvärden, såsom aktuella rättsliga normer och riktmärken, så att konsu- menter kan jämföra och bedöma byggnadens energiprestanda. Certifi- katen skall åtföljas av rekommendationer för hur energiprestandan kost- nadseffektivt kan förbättras. Syftet med certifikatet skall vara begränsat till att tillhandahålla information. Alla effekter som certifikaten kan ha när det gäller rättsliga förfaranden eller annat skall beslutas i enlighet med nationella bestämmelser. Enligt punkten 3 skall medlemsstaterna vidta åtgärder för att se till att det i byggnader med en total användbar golvarea som är större än 1 000 kvadratmeter, som inhyser offentliga myndigheter och institutio- ner, finns ett energicertifikat placerat på en plats som är framträdande och klart synligt för allmänheten. Ett sådant certifikat får inte vara äldre än tio år. Intervall för rekommenderad och aktuell inomhustemperatur och, i tillämpliga fall, andra relevanta klimatfaktorer får också vara tyd- ligt anslagna. Bedömning: Svenska författningar innehåller inte några bestämmelser av det slag som artikel 7 avser. I denna proposition presenteras förslag Prop. 2005/06:145 58 som är avsedda att genomföra artikelns bestämmelser i den svenska lag- stiftningen. Artikel 8 När det gäller en minskning av energianvändningen och en begränsning av koldioxidutsläppen skall medlemsstaterna enligt artikel 8, som är upp- delad i två punkter, genomföra ett av två alternativ. Enligt punkten a) skall medlemsstaterna fastställa nödvändiga åtgärder för regelbunden inspektion av värmepannor med en nominell effekt om 20100 kilowatt som eldas med bränslen som inte är förnybara. Sådana inspektioner får också tillämpas på värmepannor för annat bränsle. Vär- mepannor med en nominell effekt över 100 kilowatt skall inspekteras åtminstone vartannat år. För värmepannor som eldas med gas kan denna period utsträckas till 4 år. I fråga om värmeanläggningar med en nomi- nell effekt över 20 kilowatt, som är äldre än 15 år, skall medlemsstaterna fastställa nödvändiga åtgärder för en engångsinspektion av hela värme- anläggningen. På grundval av inspektionen, som skall innehålla en be- dömning av värmepannans effektivitet samt pannans dimensionering i förhållande till byggnadens värmebehov, skall experter ge råd till använ- darna om utbyte av värmepannorna, andra förändringar i värmesystemet och alternativa lösningar. Enligt punkten b) skall medlemsstaterna vidta åtgärder för att säker- ställa att råd ges till användare om utbyte av värmepannorna, andra för- ändringar i värmesystemet och alternativa lösningar, som kan omfatta inspektioner för att bedöma värmepannans effektivitet och om den är av lämplig storlek. Den totala verkan av ett sådant tillvägagångssätt bör i stort motsvara verkan av att alternativet under punkten a i stället väljs. Medlemsstater som väljer alternativet under punkten b) skall vartannat år sända en rapport till Europeiska kommissionen där likvärdigheten i till- vägagångssätten bedöms. Bedömning: Utöver grundläggande krav på pannors verkningsgrad och tillståndsprövningen enligt miljöbalken, finns det i svenska författningar inga bestämmelser om sådana regelbundna inspektioner som direktivet kräver enligt punkten a). Direktivet ger emellertid möjlighet att i stället välja rådgivningsalternativet enligt punkten b). I denna proposition redo- visar regeringen en bedömning, som innebär att artikelns bestämmelser enligt punkten b) bör genomföras. Artikel 9 När det gäller minskning av energianvändning och begränsning av koldi- oxidutsläpp skall medlemsstaterna vidare, enligt artikel 9, fastställa nöd- vändiga åtgärder för regelbunden inspektion av luftkonditioneringssys- tem med en nominell effekt på mer än 12 kilowatt. Denna inspektion skall innefatta en bedömning av luftkonditioneringens effektivitet samt luftkonditioneringens effektivitet och dimension i förhållande till bygg- nadens kylbehov. Lämpliga råd skall ges till användarna om möjliga för- bättringar, om utbyten av luftkonditioneringssystemen eller om alterna- tiva lösningar. Bedömning: I denna proposition presenteras ett förslag som är avsett att genomföra direktivets bestämmelser i den svenska lagstiftningen. Prop. 2005/06:145 59

Artikel 10

Prop. 2005/06:145

Enligt artikel 10 skall medlemsstaterna se till att certifieringen av bygg- nader, utarbetandet av åtföljande rekommendationer och inspektioner av värmepannor och luftkonditioneringssystem utförs på ett oberoende sätt av kvalificerade eller auktoriserade experter, oavsett om dessa arbetar som egenföretagare eller är anställda av offentliga organ eller privata företag. Bedömning: I denna proposition presenteras ett förslag som är avsett att genomföra direktivets bestämmelser i den svenska lagstiftningen. Artikel 11 Artikel 11 vänder sig till Europeiska kommissionen. Artikel 12 Enligt artikel 12 får medlemsstaterna vidta nödvändiga åtgärder för att informera dem som använder byggnader om de olika metoder som bidrar till förbättrade energiprestanda. Artikelns andra mening vänder sig till kommissionen. Bedömning: I denna proposition redovisar regeringen sin bedömning i fråga om lämpliga åtgärder för att stärka direktivets syfte i denna del. Artiklarna 13 och 14 Artiklarna 13 och 14 vänder sig till kommissionen. Artikel 15 Enligt artikel 15, som är uppdelad i två punkter, skall medlemsstaterna, enligt punkten 1, sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författ- ningar som är nödvändiga för att följa direktivet senast den 4 januari 2006. Enligt punkten 2 får medlemsstaterna på grund av bristande till- gång på kvalificerade eller auktoriserade experter ta ytterligare tre år på sig att fullt ut tillämpa bestämmelserna i artiklarna 7, 8 och 9. Ett förslag om detta lämnas i avsnitt 22. När medlemsstaterna utnyttjar denna möj- lighet skall de underrätta Europeiska kommissionen och tillhandahålla tillbörlig motivering tillsammans med en tidplan för det fortsatta genom- förandet av direktivet.

10

En lag om energideklaration för byggnader

Regeringens förslag: En lag om energideklaration för byggnader in-

förs.

Byggnadsdeklarationsutredningen har föreslagit en lag om bygg-

nadsdeklarationer för inomhusmiljö och energianvändning.

Remissinstanserna: Datainspektionen har ansett att det är lämpligt att

börja med ett frivilligt system, som kan kombineras med det krav på

energicertifikat som skall genomföras till följd av direktivet 2002/91/EG

om byggnaders energiprestanda. Naturvårdsverket har ansett att de-

klarationen skall vara obligatorisk och att systemet kan utvecklas med

60

hänsyn till det nämnda direktivet. Liknande synpunkter har Hyresgäst- föreningen och Energirådgivarna framfört. Boverket har ansett att de- klarationerna kan uppdelas i en frivillig och en obligatorisk del och att en samordning måste ske med bl.a. deklarationerna om byggnaders energi- prestanda. Statens fastighetsverk har påpekat att det är viktigt att det fortsatta arbetet med byggnadsdeklarationerna samordnas med bl.a. EG- direktivet. Forskningsrådet för miljö, areella näringar och samhälls- byggande har ansett att fördelar kan uppnås om arbetena med byggnads- deklarationer och byggnaders energiprestanda samordnas i större ut- sträckning. Statens energimyndighet har ansett att det inte finns ett behov av två parallella system och skulle välkomna en lösning där utrednings- arbetet samordnas och samtliga identifierade behov av deklarationer inte- greras. Verket för näringslivsutveckling (Nutek) har ansett att det är ange- läget att redovisningen av energiprestanda görs på sådant sätt att den blir en delmängd i byggnadsdeklarationen, men i fråga om metod och inne- håll måste strävan vara att så långt som möjligt utgå från de frivilliga modeller som finns på marknaden. Frivilliga system har förordats även av Sveriges Byggindustrier och Byggsektorns kretsloppsråd, liksom Folkhälsoinstitutet. Institutet har ansett att frivilligheten inledningsvis bör gälla småhus, medan ett obligatoriskt system stöds i fråga om offent- lig verksamhet och vid uthyrning. Energideklarationsutredningen har föreslagit en lag om energidekla- ration av byggnader.

Remissinstanserna: Konkurrensverket har delat utredningens bedöm- ning att avtal mellan intresseorganisationer och staten inte bör ersätta lagstiftning för att reglera de frågor som aktualiseras av EG-direktivet.

Kammarrätten i Jönköping, Boverket, Socialstyrelsen, Statens fastighets- verk, Statskontoret, Chalmers tekniska högskola, Nutek, Halmstads kom- mun och Linköpings kommun m.fl. har pekat på behovet av samordning mellan byggnads- och energideklarationssystemen. Boverket har ansett det nödvändigt att hänsyn tas till inomhusmiljön, så att de misstag som begicks på 70-talet inte återupprepas och har vidare förordat att plan- och bygglagen (1987:10) samt lagen (1994:847) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, m.m. skall tillämpas för att genomföra EG-direktivet. Anticimex AB har ansett att utredningen inte i tillräcklig mån har beaktat de miljö- och hälsoproblem som kan följa av de energibesparande åtgärd- erna.

Skälen för regeringens förslag: Det finns ett antal frivilliga system för deklarationer, dokumentation eller märkning av byggnadsbeståndet, som i olika utsträckning omfattar frågor om inomhusmiljö, energian- vändning och radon (EcoEffect, Miljöinventering av Innemiljö i Befintlig Bebyggelse (MIBB), Miljöbedömning av fastigheter, Miljöstatus för byggnader, P-märkning, Sund Innemiljö, Svensk Miljöbesiktning och[REDACTED_EFTERNAMN] bostad). Det är viktigt att arbetet med sådana system fortsätter och uppmuntras. Samtidigt kan det konstateras att en enhetlig information, som ett obligatoriskt system skulle innebära, gör det enklare för kon- sumenter och andra brukare av byggnader att tillgodogöra sig och jäm- föra information om energianvändningen och inomhusmiljön i byggna- der. Med ett obligatoriskt system skapas drivkrafter att uppfylla målen om en effektiv energianvändning och en god inomhusmiljö. De s.k. ener- gicertifikaten är obligatoriska enligt EG-direktivet, för att bl.a. uppfylla Prop. 2005/06:145 61 de övergripande miljöskyddskraven i fråga om en begränsning av utsläp- pen av klimatpåverkande gaser och ett varsamt och rationellt utnyttjande av naturresurserna. Energicertifikaten är ett styrmedel för att nå dessa miljöskyddskrav, genom att främja en förbättrad energiprestanda i bygg- nader, samtidigt som hänsyn tas till utomhusklimat och lokala förhållan- den samt till krav på inomhusmiljö och kostnadseffektivitet. Enligt punkten 16 i ingressen till EG-direktivet kan energicertifieringen av byggnader grunda sig på avtal mellan intresseorganisationer och ett organ som utses av medlemsstaten. Utöver de formella betänkligheter som en sådan konstruktion medför, riskerar den att inte vara konkurrens- neutral. Samma grundläggande regler bör gälla för alla aktörer på de marknader som berörs. Sådana överenskommelser kan innebära att en- skilda företag kan undgå kraven i direktivet, och förstärka företagens drivkrafter till samarbete och samordning. Energianvändningen och inomhusmiljön i byggnader hör nära sam- man. Det är därför viktigt att frågor om energi, ventilation och radon ses i ett sammanhang. Byggnadsägare skall inte behöva träffas av olika krav, som innebär att de behöver upprätta mer än en deklaration för en och samma byggnad. De båda utredningarna har därför gjort bedömningen att ett gemensamt regelverk bör eftersträvas. Vidare har ett antal remissin- stanser understrukit behovet av en samordning av systemen med hänvis- ning till teknik, administration och tillsyn. De av utredningarna före- slagna systemen uppvisar stora likheter, bl.a. när det gäller målgrupp, byggnadskategorier och deklarationsförfarandet. I båda fallen föreslås att ett register inrättas, som har betydelse för bl.a. allmänhetens tillgång till deklarationerna och en fungerande tillsyn. Energicertifieringen av bygg- nader skall enligt artikel 10 i direktivet utföras på ett oberoende sätt av kvalificerade eller auktoriserade experter. Den obligatoriska ventilations- kontrollen förutsätter enligt gällande bestämmelser ett sådant förfarande. Från lagstiftningssynpunkt finns det dessutom rationella skäl som talar för att samordna systemen i ett lagstiftningsärende. De redovisade upp- fattningarna talar för ett regelverk, med bestämmelser som anger en viss, grundläggande nivå i dessa frågor. Ett obligatoriskt system med en de- klaration som omfattar både byggnaders energiprestanda och vissa frågor om inomhusmiljö är det som bäst gagnar målen i fråga om effektiv energi- användning i förening med en god inomhusmiljö. EG-direktivets krav om energicertifieringen av byggnader bör därför tillgodoses genom de föreslagna energideklarationerna. Ett system med obligatoriska deklarationer innebär bl.a. föreskrifter om förhållandet mellan enskilda och det allmänna, som gäller åligganden för enskilda. Sådana föreskrifter skall meddelas genom lag. Frivilliga åta- ganden från branscherna är emellertid ett viktigt komplement till lagstift- ningen och innebär en möjlighet att snabbare uppnå eller nå längre än EG-direktivets mål. Detta gäller särskilt vissa av de byggnadskategorier som kommer att undantas från direktivets krav, vilka beskrivs i avsnitt 11. Det finns ett behov av information, som uppmärksammar marknadens parter på betydelsen av en effektiv energianvändning i förening med en god inomhusmiljö. Byggherrar och byggnadsägare har huvudansvaret för byggnaders egenskaper. Deklarationerna är ett sätt att uppmärksamma dem på detta förhållande vid uppförandet och förvaltningen av byggna- der. Deklarationerna tydliggör att förbättringsåtgärder på dessa områden Prop. 2005/06:145 62 är ekonomiskt motiverade. Vidare kan deklarationerna vara ett medel för andra grupper av byggnaders användare, t.ex. hyresgäster, anställda och allmänhet, att formulera krav på energianvändning och inomhusmiljö utifrån ett mer objektivt underlag. Detta ligger i linje med riksdagens till- kännagivande (bet. 1995/96:BoU1, mom.35, rskr. 1995/96:30) om kvali- tetsdeklaration av bostäder. Systemet medför en enhetlig tillämpning och bidrar därmed till en mer vederhäftig information. Som redogjorts för i avsnitt 8 finns bestämmelser rörande byggande och krav på byggnader och byggnadsverk i plan- och bygglagen (1987:10), PBL, lagen (1994:847) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, m.m., BVL, och miljöbalken. Vissa av EG-direktivets bestämmelser kan i huvudsak anses genomförda i svensk lagstiftning med bestämmelser i de nämnda regelverken och föreskrifter som meddelats med stöd av dessa, vilket behandlas i avsnitt 24. Boverket har förordat att PBL och BVL, som har ett bredare angreppssätt, skall tillämpas för att genomföra direk- tivet. Fördelen med att reglera genom BVL är, enligt verket, enklare samordning av direktivets krav med övriga tekniska egenskapskrav på byggnader, varigenom en tydlig koppling uppnås mellan byggande, un- derhåll och andra förvaltningsfrågor. Boverket förordar även att direkti- vet i första hand bör genomföras genom en förordning som huvud- sakligen grundar sig på ändringar i PBL och BVL. Principerna bör, enligt verket, vara desamma som för den obligatoriska ventilationskontrollen. Det kan konstateras att PBL och BVL för närvarande är föremål för en omfattande översyn, vilket beskrivits i avsnitt 8. Det är därför mindre lämpligt att nu genomföra ett system, som bygger på ändringar i de nämnda regelverken. Utredningarna har inte heller föreslagit en sådan ordning. En separat lag som nu föreslås hindrar dock inte att de närmare föreskrifter som behövs i fråga om de byggnadstekniska kraven, liksom om energideklarationerna, kan samordnas med befintliga föreskrifter. För att främja hälsa och miljövård och att understryka samhällets krav på byggnaders utformning i fråga om energihushållning och en god inom- husmiljö, är en sådan samordning dessutom viktig. En samordning ska- par goda förutsättningar för en ändamålsenlig avvägning mellan det nu föreslagna regelverket och de väsentliga tekniska egenskapskrav som ställs på en byggnad såväl vid uppförandet som under förvaltningsskedet. Lagrådet har förordat att det på nytt i lämpligt sammanhang övervägs att i PBL integrera den föreslagna lagen. Ett sådant övervägande kan lämpligen göras i samband med det reformarbete som pågår beträffande plan- och bygglagstiftningen. I avsnitt 20 presenteras regeringens förslag om hur tillsynen över sys- temet skall vara organiserad. Av förslaget framgår att den eller de kom- munala nämnder som fullgör kommunens uppgifter inom plan- och byggnadsväsendet skall vara tillsynsmyndigheter. Boverket är nationell myndighet för samhällsplanering, stadsutveck- ling, byggande och boende och har redan i dag ett ansvar för att besluta föreskrifter rörande bl.a. de krav som samhället ställer på byggnader. Bo- verket bör därför vara föreskrivande myndighet. Genom förslaget om en lag om energideklaration för byggnader infrias riksdagens tillkännagivande beträffande kvalitetsdeklaration av bostäder (bet. 1995/96:BoU1, mom. 35, rskr. 1995/96:30). Prop. 2005/06:145 63 Prop. 2005/06:145 11 Vilka byggnader skall energideklareras?

Regeringens förslag: Den föreslagna lagen skall omfatta byggnader för vilka energi används i syfte att påverka byggnadernas inomhus- klimat. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vilka typer av byggnader som får undantas från kravet att energideklareras.

Byggnadsdeklarationsutredningens förslag omfattar det byggnads- bestånd som enligt gällande bestämmelser är föremål för obligatorisk kontroll av ventilationssystem samt en- och tvåbostadshus avsedda för permanentboende och överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Verket för näringslivsutveckling (Nutek) har på- pekat att det ur förslaget inte är möjligt att närmare utröna vilka delar av fastighetsbeståndet som omfattas. Statistiska centralbyrån har ansett att byggnader som för närvarande inte omfattas av den obligatoriska ventila- tionskontrollen bör deklareras, t.ex. jordbrukets ekonomibyggnader. Energideklarationsutredningens förslag överensstämmer med rege- ringens.

Remissinstanserna: Kammarrätten i Jönköping har ifrågasatt om inte de av utredningen föreslagna undantagen går längre än EG-direktivet. Boverket har ansett att det i en förordning bör anges vilka byggnads- kategorier som skall få undantas från lagens tillämpningsområde. Riks- antikvarieämbetet har ansett att undantaget för kulturhistoriskt värdefulla byggnader i princip inte är behövligt eller önskvärt, men att det däremot är av största vikt att åtgärder i avsikt att förbättra byggnaders energi- prestanda inte genomförs om de på något väsentligt sätt förvanskar kul- turhistoriska värden. Chalmers tekniska högskola har ansett att data om all slags bebyggelse är av intresse, men att det inte hindrar att undantag är motiverade. Man har vidare anfört att fritidshus inte bör undantas och att industribyggnader samt religiösa byggnader bör undersökas innan de undantas. Svensk Fjärrvärme och Göteborg Energi AB har ifrågasatt ett generellt undantag beträffande industribyggnader. Svenska Naturskydds- föreningen har ansett att byggnader som används för industriella ända- mål, med undantag för den energiintensiva industrin, samt kyrkor och liknande byggnader som används för religiösa ändamål bör omfattas av lagens bestämmelser.

Skälen för regeringens förslag: Att åstadkomma en effektiv energi- användning i förening med en god inomhusmiljö är betydelsefullt för i princip hela vårt byggnadsbestånd. EG-direktivet har också ett mycket brett tillämpningsområde och gäller takförsedda konstruktioner med väggar, för vilka energi används för att påverka inomhusklimatet. Termen byggnad får anses vara vedertagen och används i ett antal regelverk, som har betydelse för den nu föreslagna lagen. Den termen bör därför användas även i detta sammanhang, men den bör ges en avgräns- ning som svarar mot EG-direktivets syfte och dess definition av byggna- der. 64 För att närmare definiera de byggnader som skall omfattas av deklara- tionsskyldigheten har båda utredningarna haft EG-direktivet som ut- gångspunkt, och kommit till i stort sett samma resultat, men har tillämpat olika metoder för att nå dit. När Byggnadsdeklarationsutredningen tagit ställning till vilka byggna- der som skall omfattas av deklarationsskyldigheten har utredningen vidare utgått från innehållet i gällande nationella bestämmelser och de mål för ventilation, radon och energi som regeringen och riksdagen ställt upp. Med utgångspunkt i förordningen (1991:1273) om funktionskontroll av ventilationssystem har utredningen föreslagit att samtliga byggnader som omfattas av den återkommande obligatoriska ventilationskontrollen samt en- och tvåbostadshus avsedda för permanentboende, som omfattas av en första kontroll av mekanisk till- och frånluftsventilation, skall deklareras. Den teknik man valt är att i den föreslagna lagen bemyndiga regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela närmare föreskrifter om vilka byggnader som skall deklareras. Genom en föresla- gen koppling till de undantagsbestämmelser som Boverket har meddelat, vilka framgår av 1 § Boverkets föreskrifter om funktionskontroll av ven- tilationssystem (BFS 1991:36) kan man endast motsatsvis utläsa vilka byggnadskategorier som skulle omfattas av systemet. Kontrollen gäller inte ekonomibyggnader för jordbruk, skogsbruk eller därmed jämförlig näring, industribyggnader men väl industrins kontorsbyggnader och byggnader som är avsedda för totalförsvaret och som är av hemlig natur. Enligt senare tillkomna bestämmelser är en- och tvåbostadshus undan- tagna från återkommande besiktning. Vilka byggnader som omfattas av den föreslagna lagen har central be- tydelse och bör lätt kunna utläsas av de bestämmelser som är styrande för systemet. Energideklarationsutredningens förslag om vilka byggnader som skall omfattas av lagens bestämmelser motsvarar EG-direktivets de- finition av byggnad. Direktivets tillämpningsområde måste vara vägle- dande för den nationella avgränsning som nu är aktuell. Lagen bör därför omfatta byggnader för vilka energi används i syfte att påverka byggna- dernas inomhusklimat. Enligt EG-direktivet får ett antal byggnadskategorier undantas från bl.a. deklarationsskyldigheten. Det är viktigt att deklarationerna vinner bred acceptans och att de upp- fattas som en värdefull information om vissa förhållanden i byggnader och en vägledning för att förbättra energiprestandan med en bibehållen god inomhusmiljö i byggnaderna. Samtidigt bör byggnader som generellt sett har den egenskapen att de inte kräver en omfattande tillförsel av energi för komfort och funktion undantas och enskilda byggnadsägare bör inte åläggas nya, administrativa bördor utan tungt vägande skäl. Utred- ningen har därför gjort bedömningen att de undantag som EG-direktivet medger i huvudsak bör tillämpas, men har påpekat att de föreslagna undantagen kommer att behöva ses över och eventuellt justeras när syste- met har varit i kraft en tid och erfarenheter vunnits. Teknikutvecklingen, framtagandet av förfinade metoder att bedöma byggnaders energiprestanda i samspel med kraven på inomhusmiljön samt de oberoende experternas erfarenheter på området innebär att det föreslagna systemet bör ha ett visst mått av flexibilitet. En anpassning till de redan gällande bestämmelserna om den obligatoriska ventilations- Prop. 2005/06:145 65 kontrollen och de byggnader som omfattas av denna bör vara möjlig att göra, så att en- och tvåbostadshus kommer att omfattas, men de undantag som följer av Boverkets föreskrifter kan beaktas även inom ramen för det nu föreslagna systemet. Det finns även ett behov av närmare preciserin- gar inom de olika undantagskategorierna i syfte att undvika gränsdrag- ningsproblem. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestäm- mer bör därför meddela föreskrifter om vilka byggnadstyper som skall vara undantagna från deklarationsskyldigheten. Utgångspunkten bör vara att i huvudsak tillämpa de undantag som EG-direktivet medger. Några remissinstanser har haft synpunkter på de föreslagna undantagen och följande överväganden bör vara vägledande vid framtagandet av sådana föreskrifter. Den första kategorin är kulturhistoriskt värdefulla byggnader, som får undantas om en överensstämmelse med kraven skulle medföra oaccep- tabla förändringar av deras särdrag eller utseende. Lagen (1988:950) om kulturminnen, m.m. innehåller bl.a. bestämmel- ser om byggnadsminnen. Enligt 3 kap. 1 § lagen om kulturminnen, m.m. får en byggnad som är synnerligen märklig genom sitt kulturhistoriska värde, eller som ingår i ett kulturhistoriskt synnerligen märkligt bebyg- gelseområde, förklaras för byggnadsminne av länsstyrelsen. När en byggnad förklarats för byggnadsminne skall länsstyrelsen, enligt 3 kap. 2 § samma lag, genom skyddsbestämmelser, ange på vilket sätt bygg- naden skall vårdas och underhållas samt i vilka avseenden den inte får ändras. I fråga om byggnader av sådant värde som anges i 3 kap. 1 §, som tillhör staten, gäller i stället förordningen (1988:1229) om statliga byggnadsminnen, m.m. Byggnader som förklarats för byggnadsminnen enligt den nämnda lagen eller förordningen och byggnader för vilka skyddsbestämmelser har meddelats i en detaljplan eller i områdesbestäm- melser på grund av att de är särskilt värdefulla från historisk, kulturhisto- risk, miljömässig eller konstnärlig synpunkt bör motsvara den undantags- kategori som direktivet anger. I de nämnda fallen finns stora risker att rekommendationer om energieffektiviserande åtgärder inte är möjliga att genomföra med hänsyn till bevarandekraven. De nämnda byggnadstyperna bör därför, i vart fall under ett inledningsskede, undantas från deklara- tionsskyldigheten. De aktuella byggnaderna omfattas dock av den obliga- toriska ventilationskontrollen. I sammanhanget kan noteras att de ifråga- varande byggnaderna ofta inrymmer offentliga verksamheter och att de därför omfattas av förordningen (2005:205) om stöd till investeringar i energieffektivisering och konvertering till förnybara energikällor i lokaler som används för offentlig verksamhet. Enligt förordningen lämnas bl.a. stöd till energikartläggningar med bedömningar av lokalernas värmebe- hov och förslag på energieffektiviserande åtgärder. Den andra kategorin gäller byggnader som används för andakt och religiös verksamhet. I fråga om kyrkor och liknande byggnader uppkommer i viss utsträck- ning samma frågeställningar som redovisats beträffande de kulturhisto- riskt värdefulla byggnaderna. Det kan också ifrågasättas om sådana be- fintliga byggnader upplåts med nyttjanderätt eller säljs i sådan utsträck- ning att ett konsumentintresse motiverar de krav på energideklarationer som skulle följa av direktivet. Den tredje kategorin gäller bl.a. industrianläggningar och verkstäder. Prop. 2005/06:145 66 Denna kategori kräver närmare överväganden. Potentialen för energi- effektiviseringar bör analyseras och bedömningar göras om vilket eller vilka styrmedel som kan vara lämpliga för dessa. En viktig del av en sådan analys är de befintliga miljöledningssystem som finns och tillämpas på marknaden samt effekterna av de energiledningssystem med standar- diserade energikartläggningar och -analyser som för närvarande tillämpas av den elintensiva industrin som ett krav inom ramen för programmen för energieffektivisering. En sådan analys ska vara klar under 2007. I avvak- tan på en sådan analys bör industrianläggningar och verkstäder således vara undantagna från deklarationsskyldigheten. Den fjärde kategorin gäller bostadshus som är avsedda för använd- ning mindre än fyra månader per år. En avgränsning som bygger på direktivets formulering leder till stora gränsdragnings- och tillämpningsproblem. Direktivets formulering bör ta sikte på bostadsbyggnader som används i begränsad utsträckning och som därför representerar en liten energianvändning. Energianvändningen i det svenska fritidshusbeståndet, som år 2001 omfattade 690 000 hus, motsvarar en mycket liten andel av den totala energianvändningen i våra bostäder, cirka två procent. Energideklarationsutredningens bedömning att fritidshus med högst två bostäder bör undantas är därför rimlig. En samordning uppnås därigenom med Boverkets byggregler (BFS 1993:57) som inte omfattar sådan bebyggelse. Dessutom skulle det normala fritids- husbeståndet med en begränsad energianvändning i så fall komma att undantas, medan större fritidsanläggningar, som är särskilt vanliga i delar av våra fjälltrakter, omfattas av deklarationsskyldigheten. Direktivet medger även undantag för tillfälliga byggnader som är av- sedda att användas två år eller mindre, jordbruksbyggnader med lågt energibehov som inte är avsedda som bostäder samt fristående byggnader med en total användbar golvarea som är mindre än 50 kvadratmeter. Remissinstanserna har inte haft några synpunkter på att även dessa bygg- nadstyper omfattas av undantag. Det kan i sammanhanget noteras att en betydande del av fritidshusbeståndet kan inordnas under den sistnämnda kategorin. Energideklarationsutredningen har även gjort bedömningen att försvars- byggnader skall undantas. Sådana omnämns inte bland de byggnader som får undantas enligt direktivets bestämmelser. Av artikel 296 1.a. i EG- fördraget följer emellertid att ingen medlemsstat skall vara förpliktad att lämna sådan information, vars avslöjande medlemsstaten anser strider mot sina väsentliga säkerhetsintressen. Att med hjälp av oberoende ex- perter deklarera sådana byggnader och att i enlighet med direktivets krav offentliggöra sådana deklarationer torde i flertalet fall strida mot dessa intressen. Det finns därför skäl som talar för att undanta även sådana byggnader, som även är undantagna från den obligatoriska ventilations- kontrollen. Prop. 2005/06:145 67 Prop. 2005/06:145 12 När skall en byggnad energideklareras?

Regeringens förslag: Den som för egen räkning uppför eller låter uppföra en ny byggnad skall se till att det upprättas en energi- deklaration för byggnaden. Den som äger en byggnad skall se till att det för byggnaden alltid finns en energideklaration som inte är äldre än tio år

om byggnaden är indelad som specialbyggnad enligt 2 kap. 2 § fastighetstaxeringslagen (1979:1152) och har en total användbar golv- area som är större än 1 000 kvadratmeter, eller

om byggnaden eller en del av byggnaden upplåts med nyttjande-

rätt. När en byggnad eller en andel i en byggnad säljs, skall den som äger byggnaden se till att det senast vid försäljningstidpunkten har upp- rättats en energideklaration för byggnaden, om det inte redan finns en sådan deklaration eller den senast upprättade deklarationen är äldre än tio år. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om undantag från kravet att upprätta en energi- deklaration. Byggnadsdeklarationsutredningens förslag överensstämmer i huvud- sak med regeringens.

Remissinstanserna: Kammarrätten i Göteborg har anfört att en när- mare reglering med en tioårsgräns är att föredra i uthyrningsfallen och att detta skulle kunna gälla för t.ex. flerbostadshus på så sätt att en ny deklaration skall upprättas vart tionde år utan hänsyn till ägarskifte eller i vart fall inom tio år efter senaste ägarskifte och löpande därefter i tioårs- perioder. Energideklarationsutredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens.

Remissinstanserna: Villaägarnas Riksförbund har tillstyrkt förslaget att en energideklaration upprättas vid nybyggnad och vid försäljning av små- hus på den öppna marknaden, men har ansett att deklarationen vid ny- byggnad skall ingå i handlingarna för bygglov. Boverket har ansett att energideklarationen bör kopplas till uppfyllandet av Boverkets byggregler och allmänna råd samt integreras i bygganmälan och beslut om kont- rollplan. Anticimex AB har framfört att eftersom överlåtelsebesiktningar i praktiken alltid genomförs i samband med försäljningar av fastigheter, bör energideklarationen kunna göras som en del av sådana besiktningar och har vidare ansett att energideklarationen bör vara ett villkor för lag- fart. Luleå kommun har ansett att kännedom om ett hus energiförbruk- ning är av marginell betydelse för lägenhetshyresgäster vid valet av bostad och har vidare påpekat att lägenheterna hyrs ut med varmhyra och att hyressättningen sker enligt bruksvärdessystemet. 68

Skälen för regeringens förslag

Prop. 2005/06:145

Ansvaret för att byggnader blir energideklarerade måste ligga på den som har rådigheten över egendomen. Vid nybyggnad är det den som för egen räkning uppför eller låter uppföra byggnaden, dvs. byggherren. När det gäller befintliga byggnader som antingen är indelade som specialbygg- nader enligt 2 kap. 2 § fastighetstaxeringslagen (1979:1152), eller som upplåts med nyttjanderätt, är det byggnadens ägare som har sådan rådig- het. Detsamma gäller den som säljer en byggnad eller en andel i en bygg- nad. Byggherren och ägaren till en byggnad har dessutom ansvaret för att samhällets krav på byggnaden är uppfyllda. En byggnads klimatskal och vissa installationer har ofta en varaktighet om mellan 15 och 50 år. Det är därför rimligt att deklarationen inte skall behöva förnyas alltför ofta. Andra funktioner i byggnaden behöver dock kontrolleras och underhållas med kortare intervall, varför den obligator- iska ventilationskontrollen även i fortsättningen bör göras med de inter- vall som framgår av gällande bestämmelser. Utredningarnas gemensam- ma förslag om en förnyad deklaration i vissa situationer då den tidigare upprättade deklarationen är äldre än tio år är rimligt. Direktivets krav om deklarationernas giltighetstid tillgodoses därmed. Om en energideklaration har upprättats och en byggnad därefter byggs om eller ändras på så sätt att byggnadens energiprestanda väsentligt för- ändras, kommer den befintliga energideklarationen i vissa delar att basera sig på inaktuell information. För en tillbyggnad eller annan ändring gäller nybyggnadskrav enligt byggreglerna för de delar som direkt eller indirekt berörs av ändringen. Kostnadseffektiva åtgärder, som genomförs i anledning av rekommendationer i en tidigare deklaration, är avsedda att förbättra byggnadens energiprestanda med beaktande av en god inom- husmiljö. Det ligger i sådana fall i ägarens intresse, att sådana förbätt- ringar dokumenteras i en ny deklaration, trots att den tidigare inte är äldre än tio år. Nya byggnader Förutsättningarna för en effektiv energianvändning och en god inomhus- miljö skapas under planeringen och projekteringen av en byggnad, då olika lösningar övervägs och beräkningar görs av de faktorer som har betydelse för de nämnda förhållandena. Innan en byggnad brukats en tid har man som beslutsunderlag endast tillgång till beräkningar av energi- användningen, kontroll av ventilationssystemets funktion och kontroll av eventuell radonförekomst, eftersom representativa mätningar av energi- användningen ännu inte kunnat genomföras. Bestämmelserna i plan- och bygglagen (1987:10), PBL, innebär att byggprocessen enligt huvudregeln inleds med en ansökan om bygglov. Minst tre veckor innan byggnadsarbetena påbörjas skall byggherren, dvs. den som för egen räkning uppför eller låter uppföra en byggnad, göra en bygganmälan till byggnadsnämnden. I bygganmälan skall bl.a. tidpunk- ten för planerad byggstart anges. När en bygganmälan har kommit in till byggnadsnämnden kallar nämnden till ett s.k. byggsamråd, som syftar till att såväl byggherren som byggnadsnämnden på ett tidigt stadium skall få klarhet i vilka egenskapskrav som byggnaden måste uppfylla samt de åtgärder för besiktning, tillsyn och övrig kontroll som är nödvändiga för 69 att byggnaden skall antas kunna uppfylla dessa krav. Vid byggsamrådet eller snarast därefter skall byggnadsnämnden besluta om en kontrollplan för arbetena, om det inte är uppenbart obehövligt. I kontrollplanen skall anges vilka kontroller som skall utföras och vilka sakkunnigintyg och övriga handlingar som skall ges in till nämnden. En sådan kontroll är den första besiktningen av ventilationssystemet, som skall göras innan ett ventilationssystem för första gången tas i bruk. När byggherren har uppfyllt sina åtaganden enligt kontrollplanen m.m. och byggnadsnämn- den funnit att byggandet inte skett i strid med några regler, skall nämn- den utfärda ett bevis om detta, ett s.k. slutbevis. Byggnaden skall i detta skede i princip vara färdig att börja använda. Den beskrivna processen från och med projekteringen till och med att byggnaden kan tas i bruk tar av naturliga skäl olika lång tid beroende på byggprojektets omfattning och komplexitet. Energideklarationsutredningen, Villaägarnas Riksförbund och Boverket har ansett att den närmare dekla- rationstidpunkten för nya byggnader skall knytas till förfarandet enligt PBL, men har genom sina hänvisningar till bygganmälan respektive beslut om kontrollplan förordat olika tidpunkter. Den pågående översy- nen av PBL, liksom de erfarenheter som kommer att vinnas om vad som är den bästa tidpunkten för olika byggnadstyper, innebär att en flexibilitet är önskvärd. Detta förutsätter att den närmare tidpunkt då en ny byggnad senast skall vara energideklarerad fastställs i närmare föreskrifter som meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Det är lämpligt att i samband med det samordna deklarationsförfarandet med de kontroller och besiktningar som i övrigt gäller under byggprocessen. Ett krav om att byggnader som uppförs skall vara energideklarerade innebär att systemet kommer att tillämpas successivt i den takt nya bygg- nader uppförs. Vissa övergångsbestämmelser föreslås dock i avsnitt 22, som en följd av de förslag som gäller s.k. specialbyggnader och vissa byggnader som upplåts med nyttjanderätt. När en nyuppförd byggnad har energideklarerats kommer den upprättade deklarationen att gälla för byggnaden under obegränsad tid, under förutsättning att deklarationen inte har hunnit bli äldre än tio år, om byggnaden därefter indelas som specialbyggnad, upplåts med nyttjanderätt eller säljs. Specialbyggnader Det finns en byggnadskategori för vilken EG-direktivet innebär särskilda krav. De gäller byggnader som har en total användbar golvarea som är större än 1 000 kvadratmeter och som inhyser offentliga myndigheter och institutioner, vilka tillhandahåller offentliga tjänster för ett stort antal personer och som därför ofta besöks av dessa personer. Bak- grunden till direktivets särskilda krav för sådana byggnader är att dessa bör fungera som förebilder, genom att man där tar hänsyn till miljö- och energifaktorer. Dessa skall därför energideklareras med jämna mellan- rum så att det, för sådana byggnader, alltid finns en deklaration som inte är äldre än tio år. Avgränsningen av denna byggnadskategori skall bl.a. utgå från att bygg- naderna inhyser offentliga tjänster. Offentliga tjänster kan sägas motsvara de verksamheter som bedrivs i den offentliga förvaltningen i statliga, kom- munala och landstingskommunala förvaltningsmyndigheter. I en vidare bemärkelse kan det sägas motsvara verksamhet som tillhandahålls med- Prop. 2005/06:145 70 borgarna genom ett statligt eller kommunalt organ. I det här samman- hanget måste dock innebörden av offentliga tjänster begränsas på så sätt att det har en anknytning till en byggnad som ofta besöks av allmänheten. En avgränsning som har sin utgångspunkt i 2 kap. 2 § fastighetstaxer- ingslagens (1979:1152) indelning i s.k. specialbyggnader är därför lämp- lig. Avgörande för indelningen i sådana byggnader är inte främst vem som äger byggnaden, utan det är byggnadens allmännyttiga ändamål och användning som är styrande. Vid indelningen gäller den s.k. övervägan- deprincipen, vilken innebär att byggnadstypen bestäms med hänsyn till det ändamål som byggnaden till övervägande del är inrättad för och det sätt som byggnaden till övervägande del används på. Indelningen får inte ske på grundval av tillfällig användning. En byggnad som tidigare inde- lats som specialbyggnad kan indelas i en annan byggnadstyp, om dess ändamål och användning skulle ändras. Det ligger i sakens natur att ett allmännyttigt ändamål och en sådan användning av en byggnad i regel medför att allmänheten besöker byggnaden. Enligt Energideklarations- utredningen uppgår antalet specialbyggnader till över 90 000, medan antalet ägare till sådana byggnader är cirka ett tusental. Att deklarations- skyldigheten skall omfatta byggnader med en viss storlek, dvs. bygg- nader med en total användbar golvarea som är större än 1 000 kvadrat- meter, begränsar dock det antal byggnader som omfattas av skyldigheten. Ett antal befintliga byggnader, som enligt Skatteverkets beslut har in- delats som specialbyggnader, kommer att omfattas av deklarationsskyl- digheten när systemet träder i kraft. Särskilda övergångsbestämmelser för dessa byggnader föreslås i avsnitt 22. Byggnader som därefter indelas som specialbyggnader och för vilka det inte redan finns en energideklara- tion som inte är äldre än tio år, kommer successivt att omfattas av sys- temet. En byggnadsägares skyldighet att se till att den senast upprättade ener- gideklarationen finns tillgänglig för allmänheten behandlas i avsnitt 16. Användningen av uttrycket specialbyggnad innebär att det är lätt att slå fast vilka byggnader som omfattas av deklarationsskyldigheten, eftersom det följer av Skatteverkets beslut. De specialbyggnader som bör omfattas av deklarationsskyldigheten är i huvudsak kommunikationsbyggnader som används för allmänna kommunikationsändamål, vårdbyggnader, bad-, sport- och idrottsanläggningar, skolbyggnader, kulturbyggnader och vissa allmänna byggnader, dvs. byggnader som tillhör staten, kommun eller annan menighet och som används för bl.a. allmän styrelse, förvaltning, rättsvård och ordning. Det innebär också att vissa typer av specialbygg- nader lätt kan identifieras, som bör undantas till följd av förslaget i av- snitt 11. Inom ramen för det föreslagna bemyndigandet kan även vissa andra typer av specialbyggnader undantas, till vilka allmänheten inte har tillträde av t.ex. säkerhetsskäl eller den verksamhet som bedrivs i bygg- naden. Nyttjanderätt till en byggnad eller en del av en byggnad I dag finns inget obligatoriskt och enhetligt system som ger nyttjande- rättshavare ett jämförbart underlag rörande energianvändningen och inomhusmiljön i olika byggnader. Även om den enskilde nyttjanderätts- havarens val av bostad eller lokal i stor utsträckning styrs av faktorer som storlek, pris och läge bidrar en energideklaration till en medvetenhet Prop. 2005/06:145 71 i fråga om energianvändningens och inomhusmiljöns betydelse för såväl standard som kostnader. Enligt EG-direktivet skall energideklarationer göras tillgängliga när byggnader hyrs ut. De konsument- och brukarintressen som systemet skall tillgodose bör även omfatta andra upplåtelser av nyttjanderätt, som har stora likheter med hyra. Hyra eller upplåtelser av liknande nyttjanderätter till byggnader eller delar av byggnader kan gå till på olika sätt och regleras av olika be- stämmelser. Det finns anledning att beskriva de former av upplåtelser, som har praktisk betydelse för det föreslagna systemet. Ett stort antal upplåtelser faller under 12 kap. jordabalkens, dvs. hyres- lagens tillämpningsområde. Med hyra avses en upplåtelse av ett hus eller en del av ett hus till nyttjande mot vederlag. När det gäller en del av ett hus talar man i allmänhet om lägenhets- eller lokalhyra. Hyreslagen skil- jer mellan bostadslägenhet, dvs. lägenhet som har upplåtits för att helt eller till en inte oväsentlig del användas som bostad, och lokal, dvs. annan lägenhet än bostadslägenhet, såsom kontor, butiker och lager. Möjligheten till överlåtelse av en hyresrätt med hyresvärdens eller hyres- nämndens tillstånd är begränsad till vissa situationer, exempelvis bodel- ning, arv, testamente, bolagsskifte, vissa överlåtelser till närstående eller överlåtelse för att genom byte få en annan bostad och situationer då en förvärvsverksamhet i en lokal överlåts. En hyresrätt kan även grunda sig på medlemskap i en kooperativ hyresrättsförening. En sådan förening är en ekonomisk förening som har till ändamål att till sina medlemmar upplåta bostadslägenheter med hyresrätt, som regleras i lagen (2002:93) om kooperativ hyresrätt. En annan upplåtelseform som i vissa avseenden liknar hyra, men som inte uttryckligen nämns i direktivet, är bostadsrätt. Enligt bostadsrätts- lagen (1991:614) är en bostadsrättsförening en ekonomisk förening som har till ändamål att i föreningens hus upplåta lägenheter med bostadsrätt. En upplåtelse med bostadsrätt får avse ett hus eller en del av ett hus och den får endast ske till den som är medlem i föreningen. Upplåtelsen av en lägenhet med bostadsrätt skall ske till nyttjande mot ersättning och utan tidsbegränsning. En upplåten bostadsrätt kan därefter övergå till någon annan än den ursprunglige nyttjanderättshavaren, vanligtvis genom köp, och förvärvaren får enligt huvudregeln inte vägras medlemskap i före- ningen om de villkor för medlemskap som föreskrivs i stadgarna är upp- fyllda och föreningen skäligen bör godta denne. Bostadsrätten har såle- des två huvudkomponenter, dels medlemskapet i föreningen, dels en nyttjanderätt som utan tidsbegränsning gäller till en lägenhet i den bygg- nad som föreningen äger. Bostadsrättslägenheter finns i allmänhet i fler- bostadshus, men det är inte ovanligt att vissa områden med en- eller två- bostadshus ägs av bostadsrättsföreningar. Nyttjanderätten till ett hus eller en del av ett hus kan även grunda sig på att nyttjanderättshavaren äger en andel eller en aktie i en bostads- förening eller ett bostadsaktiebolag, som i sin tur äger en byggnad. Omsättningen av hyresgäster inom de kommunala bostadsbolagens byggnadsbestånd är hög. Enligt uppgifter från Sveriges Allmännyttiga Bostadsföretag (SABO), som Energideklarationsutredningen inhämtat, omsätts årligen cirka 20 procent av lägenheterna inom de allmännyttiga bostadsbolagen. Trenden är minskande, särskilt i Stockholm, där omsätt- Prop. 2005/06:145 72 ningen i vissa områden understiger 10 procent. Sedd över hela landet be- döms dock uppgiften från SABO vara representativ. Hyreskontrakten för lokaler löper vanligtvis för en period om tre till fem år. Exempel finns dock på kontrakt som löper 25 år, med rätt till förnyad kontraktstid om ytterligare 25 år. En kort avtalstid innebär inte att lokalen alltid övertas av en ny hyresgäst när kontraktet löper ut. Ofta löper hyresförhållandet vidare, men med nya hyresvillkor. Enligt Energideklarationsutredningens bedömning är det en skälig uppskattning, att ungefär en tredjedel av de nya kontrakten avser en ny hyresgäst. Energideklarationsutredningen har vidare hämtat uppgifter från Statistiska centralbyrån, som uppskattat antalet lägenheter som innehas med bostadsrätt till cirka 720 000. Enligt statistik från Mäklarsamfundet säljs varje år cirka 70 000 bostadsrätter. Det innebär att cirka 10 procent av bostadsrättslägenheterna omsätts varje år. Statistiken talar således för att omsättningen av nyttjanderättshavare är hög i flertalet byggnader. Med hänsyn till såväl brukar- och konsu- mentintressen, som byggnadsägarnas möjlighet att förutse deklarations- tillfällena, bör dessa byggnader energideklareras med jämna mellanrum. Den som äger en byggnad skall därför se till att det alltid finns en energideklaration som inte är äldre än tio år, om byggnaden eller en del av byggnaden upplåts med nyttjanderätt. Ett antal befintliga byggnader, som är upplåtna med nyttjanderätt kom- mer att omfattas av deklarationsskyldigheten när systemet träder i kraft. Särskilda övergångsbestämmelser för dessa byggnader föreslås i avsnitt 22. Byggnader som därefter upplåts med nyttjanderätt och för vilka det inte redan finns en energideklaration som inte är äldre än tio år, kommer successivt att omfattas av systemet. En byggnadsägares skyldighet att se till att den senast upprättade energi- deklarationen är tillgänglig för befintliga och blivande nyttjanderättsha- vare behandlas i avsnitt 16. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bör få meddela föreskrifter om undantag från skyldigheten att energideklarera byggnader som upplåts med nyttjanderätt. Utgångspunkten vid framta- gandet av sådana föreskrifter bör vara att undanta situationer då skyldig- heten att deklarera byggnaden skulle framstå som onödig eller oskälig. Upplåtelser av nyttjanderätt till en- eller tvåbostadshus, som inte ägs av en bostadsrättsförening eller en ägare som i sin näringsverksamhet upp- låter nyttjanderätter är exempel på sådana situationer. Sådana upplåtelser är mycket ovanliga, de sker i allmänhet för en begränsad tid och hyres- gästen har i allmänhet ingen möjlighet att påverka byggnadens utform- ning och energianvändande installationer. Arrenden bör även undantas, eftersom de i första hand avser nyttjanderätt till jord. Vidare bör undan- tagen omfatta upplåtelser som inte är av stadigvarande karaktär, upplåtel- ser av enstaka rum eller mindre delar av byggnader eller upplåtelser vars ändamål i annat fall inte motiverar en energideklaration. Upplåtelser med testamentarisk nyttjanderätt, upplåtelser till närstående eller inom kon- cernförhållanden eller upplåtelser då nyttjanderättshavaren redan dispo- nerar byggnaden, eller en del av byggnaden, är andra exempel på sådana situationer. Prop. 2005/06:145 73

Försäljning

Prop. 2005/06:145

Inför en försäljning av en byggnad finns ett starkt konsumentintresse av information om byggnadens egenskaper. För ägare av byggnader med en effektiv energianvändning och en god inomhusmiljö är energideklaratio- nen ett värdefullt försäljningsargument. Försäljningar av byggnader kan gå till på olika sätt och regleras i olika bestämmelser. Ett stort antal överlåtelser av byggnader gäller försälj- ningar av fastigheter och tomträtter och faller under jordabalkens tillämp- ningsområde. I detta sammanhang bör även överlåtelse av en andel i en byggnad behandlas. En eller flera andelar kan säljas separat eller sam- tidigt. Den som köper en sådan andel kommer att inneha egendomen med samäganderätt med den eller de andra delägarna, om det inte beträffande andelen har ställts villkor om att andelen skall bli föremål för fastig- hetsbildning. Vissa, men mer ovanliga överlåtelser gäller försäljningar av byggnader på s.k. ofri grund och faller enligt huvudregeln under köp- lagens (1990:931) tillämpningsområde. EG-direktivet nämner inte över- låtelser i form av arv, gåva, bodelning eller byte. De speciella förhåll- anden som i allmänhet råder vid sådana överlåtelser innebär att det inte är motiverat att låta deklarationsskyldigheten gälla vid sådana förvärv.

EG-direktivets krav om att ett energicertifikat skall göras tillgänglig när en byggnad säljs innebär att den närmare tidpunkten för deklaratio- nen kan bestämmas relativt fritt. Med ett krav om att en deklaration skall finnas vid försäljning av en byggnad, kan det antas att redan presumtiva köpare efterfrågar en deklaration. De olika processer som föregår en för- säljning och olika byggnaders egenskaper innebär att det inte är lämpligt att föreskriva att deklarationsförfarandet skall ske vid en viss tidpunkt under den process som slutligen leder fram till en försäljning. Av praktiska skäl kan den som äger byggnaden i vissa fall välja att samordna deklara- tionsförfarandet med sådana frivilliga överlåtelsebesiktningar som utförs av byggnadstekniskt sakkunniga personer. Jordabalkens bestämmelser innehåller dock inget krav på besiktning utöver den undersökningsplikt som en köpare har. Frågan om en koppling mellan deklarationsskyldig- heten och ansökan om lagfart övervägdes redan i den förberedande rap- porten Regeringsuppdrag om hur Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/91/EG om byggnaders energiprestanda skall genomföras i Sverige (Regeringskansliets dnr N2002/3613/ESB). Ett antal remissinstanser av- rådde dock från ett sådant förfarande. Vid valet av den tidpunkt då deklarationen senast måste vara upprättad måste köparens möjlighet att före köpet ta del av byggnadens energi- deklaration beaktas. Hänsyn måste också tas till säljarens faktiska möj- lighet att med hänsyn till rådigheten till byggnaden genomföra den be- siktning som deklarationen förutsätter. I sammanhanget bör även noteras att den obligatoriska ventilationskontrollen enligt gällande bestämmelser skall ske fortlöpande med olika intervall, beroende på typ av ventilations- system och byggnadskategori. Den uppgift som skall redovisas i deklara- tionen måste då avse resultatet vid den senaste tidpunkten för kontroll enligt Boverkets föreskrifter. Beträffande eventuell radonhalt i byggna- den, måste mätning ha utförts under den senaste eldningssäsongen eller vid den tidpunkt som Boverket får föreskriva om. Den tidpunkt då dekla- rationen senast skall finnas bör därför vara försäljningstidpunkten, dvs. 74 när säljaren och köparen ingår köpeavtalet. En sådan tidpunkt är lätt att fastställa, eftersom det, enligt huvudregeln, finns ett formkrav som inne- bär att avtalet skall slutas genom att en köpehandling upprättas. En säljarens skyldighet att faktiskt överlämna deklarationen till köpa- ren när avtalet fullgörs av parterna torde följa av de bestämmelser som finns i 4 kap. 20 § jordabalken om att säljaren självmant eller efter tillsä- gelse skall överlämna vissa handlingar angående fastigheten, som har be- tydelse för köparen. I de fall byggnaden är lös egendom bör det faktiska överlämnandet, och hur detta skall gå till, bli föremål för avtal mellan parterna. När det gäller en försäljning av en andel i en byggnad kommer byggnaden att innehas med samäganderätt av byggnadens befintliga och nya andelsägare. Att reglera ett faktiskt överlämnade av deklarationen till en köpare av en sådan andel är därför inte aktuellt. I avsnitt 16 behandlas en köpares möjlighet att få en energideklaration gjord, om säljaren inte fullgjort sin skyldighet att deklarera byggnaden. Som framgår av inledningen till detta avsnitt skall byggnader som upp- förs, vissa specialbyggnader och byggnader som upplåts med nyttjande- rätt energideklareras. Om byggnaden eller en andel i byggnaden säljs och om den tidigare upprättade energideklarationen är äldre än tio år, aktua- liserar detta en ny deklaration. Energideklarationsutredningen har redo- visat att det årligen äger rum cirka 60 000 småhusförsäljningar. Till detta kommer ett antal försäljningar av andra typer av byggnader. Det innebär att ett stort antal byggnader successivt kommer att omfattas av systemet. Vissa övergångsbestämmelser föreslås i avsnitt 22, bl.a. som en följd av de förslag som gäller specialbyggnaderna och vissa byggnader som upp- låts med nyttjanderätt. Det kan vidare konstateras att ett stort antal befint- liga byggnader, som träder in i systemet och för vilka deklarationsskyl- digheten inte tidigare aktualiserats, under långa tider kan förbli odeklare- rade om de inte säljs. Det är förenligt med det föreslagna systemet, som har ett uttalat konsumentperspektiv. Skyldigheten att energideklarera byggnader inför försäljningar ger de största effekterna i det stora antalet normala överlåtelser av byggnader som sker genom försäljningar på den öppna marknaden, då konsument- intresset är särskilt stort. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bör därför få meddela föreskrifter om undantag från skyldig- heten att energideklarera byggnader i vissa försäljningssituationer. Ut- gångspunkten vid framtagandet av sådana föreskrifter bör vara att undan- ta situationer då skyldigheten att deklarera skulle framstå som onödig eller oskälig. Försäljningar mellan närstående, inom koncernförhållanden, vid expropriation, vid exekutiva förfaranden och vid konkurs är exempel på sådana situationer. Vissa fall av inlösen av en byggnad när en tomträtt eller ett arrende upphör bör också undantas. Det är vidare inte självklart att en försäljning av en andel i en byggnad alltid bör medföra ett krav på energideklaration. Om en andel i den samägda egendomen säljs till de övriga delägarna är en energideklaration onödig. Detsamma bör gälla om någon redan på annan grund disponerar byggnaden och därefter köper den eller en andel i den. Prop. 2005/06:145 75 Prop. 2005/06:145 13 Besiktning och energideklarationens innehåll

Regeringens förslag: Innan en energideklaration upprättas för en be- fintlig byggnad skall byggnadens ägare se till att byggnaden besiktigas i de avseenden som behövs för att upprätta deklarationen. I deklarationen skall det anges

uppgifter om den mängd energi som behöver användas i en bygg- nad per år för att uppfylla de behov som är knutna till ett normalt bruk av byggnaden (energiprestanda),

om obligatorisk funktionskontroll av ventilationssystemet har ut- förts i byggnaden,

om radonmätning har utförts i byggnaden,

om byggnadens energiprestanda kan förbättras med beaktande av en god inomhusmiljö och, om så är fallet, rekommendationer om kost- nadseffektiva åtgärder för att förbättra byggnadens energiprestanda, och

referensvärden som gör det möjligt för konsumenter att bedöma byggnadens energiprestanda och att jämföra byggnadens energipre- standa med andra byggnaders.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får med- dela föreskrifter om besiktningens omfattning, hur energiprestandan skall fastställas i deklarationen, vilka referensvärden som skall använ- das i deklarationen och vilka övriga uppgifter som skall lämnas i den. Byggnadsdeklarationsutredningens förslag överensstämmer i huvud- sak med regeringens.

Remissinstanserna: Socialstyrelsen, Statens Strålskyddsinstitut, Arbets- miljöverket, Sveriges Provnings- och Forskningsinstitut AB och Lunds universitet har ansett att fler parametrar bör redovisas för att deklaratio- nerna skall ge en beskrivning av inomhusmiljön, såsom buller, emissio- ner, termiskt klimat och förekomst av fukt. Energideklarationsutredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningen lämnade inget förslag om att obligatoriska kontroller av ventilationssystem och radonmätning skall redovisas, utan föreslog att inomhusmiljöaspekterna skall tillgodoses genom att inga energieffektiviserande åtgärder får rekommenderas som uppenbart med- för en försämrad inomhusmiljö.

Remissinstanserna: Remissinstanserna har förespråkat olika sätt att fastställa en byggnads energiprestanda och förordat olika relevanta energi- prestandamått, areabegrepp och andra faktorer som kan beaktas när en byggnads energiprestanda skall fastställas. Statens energimyndighet har poängterat vikten av att byggnadens inomhusklimat får en framträdande roll i deklarationen, för att om möjligt förhindra eller undvika avväg- ningar mellan energianvändning och inomhusklimat, som är mindre bra. Även Socialstyrelsen och Astma- och Allergiförbundet har påpekat vik- ten av inomhusmiljön och hälsoaspekter. Energirådgivarna har ansett att uppföljning av inomhusmiljön i samband med energideklarationerna skall vara obligatorisk. Boverket har påpekat risken med att behandla energi- deklarationer separat, utan hänsyn till byggnadens alla väsentliga egen- 76 skaper. Boverket har vidare anfört att deklarationens innehåll och utform- ning skall innehålla ett mått på den specifika energianvändningen i bygg- naden. Enligt verket bör referensvärdet för nya byggnader utgöras av det krav som anges i Boverkets byggregler om energihushållning och refe- rensvärdet för befintliga byggnader bör tas fram för olika byggnadskate- gorier, så att byggnaden kan kategoriseras som exempelvis god, medel eller dålig. Detta eftersom större noggrannhet är svår att uppnå innan deklarationssystemet varit i drift ett flertal år och pålitliga värden er- hållits. Enligt verket är det vidare viktigt med ett konsumentperspektiv när deklarationen utformas. Konsumentverket har påpekat vikten av att deklarationens utformning säkerställer att informationen i deklarationen verkligen når ut till olika grupper i samhället. Linköpings kommun har understrukit vikten av att deklarationen bör ges en sådan utformning att den enskilde energikonsumenten lätt kan utläsa en byggnads energipres- tanda och har vidare föreslagit att direktivets krav om rekommendationer borde kunna uppfyllas genom generella förslag till åtgärder. Lunds tek- niska högskola har påpekat att det har stor betydelse att energideklaratio- nerna i viss utsträckning är standardiserade, så att de blir användbara. Statens energimyndighet har betonat vikten av att åtgärdsförslagen verk- ligen blir genomförda, så att styrmedlet åstadkommer en effektivare energianvändning och uppnår målet om kostnadseffektivitet. Sveriges Provnings- och Forskningsinstitut har ansett att besiktningens omfattning i vissa byggnader kan bero på förekomsten av energilednings- och inne- miljösystem, energianvändningen i byggnaden samt årlig energieffektivi- sering. Skälen för regeringens förslag Besiktning av byggnader En energideklaration förutsätter att uppgifter hämtas in från byggnadens ägare och att byggnaden besiktigas på plats i de avseenden som krävs för att en fullständig deklaration skall kunna göras. Besiktningens omfatt- ning måste styras av de föreskrifter som gäller i fråga om energideklara- tionens innehåll. Ett stort ansvar för besiktningens omfattning och kva- litet kommer att ligga på de oberoende experter som föreslås i avsnitt 15. Det byggnadsbestånd som kommer att omfattas av deklarationsskyl- digheten representerar ett antal olika byggnadstyper med olika utform- ning, ålder, komplexitet, förvaltning, energiprestanda och inomhusmiljö. Som framgår av avsnitt 12 kommer deklarationerna att aktualiseras vid olika tidpunkter för olika kategorier av byggnader. Vissa kategorier kom- mer att deklareras vart tionde år, medan deklarationer kan aktualiseras mera sällan beträffande andra kategorier. Alltså behövs det närmare och i viss mån olika kriterier för hur omfattande en besiktning skall vara. I vissa fall, exempelvis då en byggnad redan har goda energiprestanda, kan det tänkas att en besiktning på plats inte är nödvändig. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bör få meddela sådana före- skrifter. Utgångspunkten vid framtagandet av sådana föreskrifter bör vara att beakta behovet av en differentiering i fråga om besiktningens om- fattning. Det behovet är särskilt stort i fråga om ombesiktningar och med hänsyn till byggnadens tidigare deklarerade energiprestanda och inom- husmiljö, genomförda energieffektiviseringsåtgärder, andra ändringar av Prop. 2005/06:145 77 byggnaden och tillämpningen av olika kvalitets- eller ledningssystem vid byggnadens förvaltning. Energideklarationens innehåll Enligt EG-direktivet är syftet med deklarationerna i en mer formell be- märkelse begränsat till att tillhandahålla information. Denna information skall vara användbar för de målgrupper, som har olika förväntningar på deklarationens funktioner och nytta. Detta ställer krav på att den infor- mation som deklarationerna skall förmedla är både så generell att dessa målgrupper kan tolka den och använda den för sina syften och samtidigt så specifik, att den förmedlar relevant information om just den byggnad som deklarationen avser. Informationen i deklarationerna bör t.ex. kunna utgöra ett verktyg för en effektiv drift och förvaltning av en byggnad. Energideklarationerna skall ha fyra grundläggande funktioner. De skall återge byggnaders energimässiga egenskaper, de skall ge information om byggnaders inomhusmiljö i vissa avseenden, de skall ge rekommenda- tioner om kostnadseffektiva åtgärder för att effektivisera energianvänd- ningen med beaktande av en god inomhusmiljö och de skall medge att konsumenter kan göra relevanta bedömningar av byggnadens energi- prestanda och jämförelser med andra byggnaders prestanda. Det finns ett klart samband mellan å ena sidan deklarationens omfatt- ning och å andra sidan anpassningen av en god inomhusmiljö till poten- tialen för energieffektiviserande åtgärder i en byggnad. Ett antal remiss- instanser har pekat på detta förhållande, liksom på vikten av att hänsyn tas till alla de väsentliga egenskaper som en byggnad skall uppfylla. Det finns ett antal faktorer, utöver ventilation och radon, som har betydelse för inomhusmiljön. Detta gäller i stor utsträckning bl.a. arbetsplatser. För en köpare eller brukare av en byggnad skulle det naturligtvis vara värde- fullt att få uppgifter om huruvida byggnaden uppfyller alla de krav som samhället ställer på byggnadens egenskaper. Ett sådant förfarande kräver emellertid resurser och är förenat med kostnader för berörda parter. Kopplingen mellan energianvändningen och ventilationen i en byggnad är särskilt påtaglig. Det är dessutom inget som hindrar att andra uppgifter redovisas frivilligt. Denna fråga har berörts i avsnitt 10 där regeringen understrukit vikten av att frivilliga system för deklarationer, dokumenta- tion eller märkning av byggnadsbeståndet kan vara ett komplement till den obligatoriska deklarationen. Sådana system omfattar i olika utsträck- ning frågor om inomhusmiljö, energianvändning och radon. Exempel på sådana system är Miljöinventering av Innemiljön i Befintlig Bebyggelse (MIBB), EcoEffekt, P-märkning, Sund Innemiljö, Miljöstatus, Svensk Miljöbesiktning, Miljöbedömning av fastigheter och[REDACTED_EFTERNAMN] bostad. Syste- men skiljer sig åt beroende på vilken typ av byggnad de avser och hur fastighetsförvaltningen bedrivs i det enskilda fallet. Behovet av doku- mentation m.m. skiljer sig åt om förvaltningen gäller t.ex. en mindre hyresfastighet eller ett större fastighetsbestånd. Slutligen måste den hel- hetssyn, som krävs för att de energieffektiviserande åtgärderna skall vara förenliga med byggnadens övriga egenskaper, återspeglas i de krav om sakkunskap som skall ställas på de oberoende experterna, vilka behand- las i avsnitt 15. Prop. 2005/06:145 78

Byggnadens energiprestanda

Prop. 2005/06:145

EG-direktivet är relativt allmänt hållet när det gäller de uppgifter som skall finnas i en deklaration. Deklarationen skall först och främst ge in- formation om byggnadens energiprestanda, dvs. den energimängd som används för att uppfylla de behov som är knutna till ett normalt bruk av en byggnad. Energideklarationsutredningen har presenterat två principiellt olika metoder som kan användas för att ta fram en byggnads energiprestanda och som utgår från faktisk respektive beräknad användning av energi. Respektive metod har både för- och nackdelar. Den ena metoden utgår huvudsakligen från uppgifter om den energi som köps till byggnaden. Om metoden skall återge energianvändningen vid ett normalt, dvs. genomsnittligt, brukande måste det uppmätta värdet korrigeras. Metoden är inte kostnadskrävande och kan för flertalet bygg- nader med bostadslägenheter och lokaler ge en rättvis bild av byggna- dens energiprestanda. Metoden medger begränsade möjligheter att redo- visa kostnadseffektiva åtgärdsförslag för den aktuella byggnaden, då den inte bygger på kännedom om byggnadens tekniska utformning. Nödvän- diga uppgifter för att bedöma och ge rekommendationer om energieffek- tiviserande åtgärder måste därför inhämtas separat. Den andra metoden bygger på en beräkning, som görs på grundval av den aktuella byggnadens förutsättningar beträffande bl.a. klimatskal, in- stallationer och areor och normaliserande uppgifter, som bl.a. motsvarar brukares normala beteenden. Metoden är lämplig för en- och tvåbostads- hus, eftersom antalet boende i ett sådant hus inte gör det möjligt att fast- ställa ett normalt, dvs. genomsnittligt brukande. Beräkningen kräver fler uppgifter och är därmed mer kostsam. Metoden medger goda möjligheter att beräkna kostnadseffektiva åtgärdsförslag som är anpassade till den aktuella byggnaden, eftersom nödvändiga data redan inhämtats för att genomföra prestandaberäkningen. I praktiken kan båda dessa metoder, eller kombinationer av dem, användas. Mot den angivna bakgrunden har Energideklarationsutredningen före- slagit ett differentierat system, i syfte att anpassa deklarationens uppgif- ter om energiprestanda till vilken typ av byggnad som deklareras. Syste- met utgår från begreppet levererad energi. Det är något vidare än begrep- pet köpt energi. Med en indelning i byggnadstyper har utredningen förespråkat i huvudsak följande. För nybyggda och befintliga en- och tvåbostadshus bör prestandavärdet grunda sig på levererad energi som tas fram genom beräkning. För befintliga byggnader med bostadslägenheter eller lokaler, eller en kombination av bostadslägenheter och lokaler, bör prestandavärdet grunda sig på levererad energi och tas fram genom upp- mätta värden. Vid nybyggnad bör prestandavärdet även i dessa fall tas fram genom beräkning. Den levererade energin används för olika ända- mål, såsom uppvärmning, kyla, varmvatten, hushållsel, fastighetsel och annan verksamhetsanknuten energi och även i detta fall bör en viss diffe- rentiering ske med hänsyn till vad som är relevant och praktiskt möjligt för olika byggnadstyper. Därtill krävs ett gemensamt areabegrepp och en gemensam tidsperiod, som innebär att det går att jämföra energiprestan- dan för olika byggnader. Ett energiprestandamått för alla byggnadstyper bör därför, enligt utredningens förslag, vara levererad energi per area- 79 enhet och år vid ett normalt bruk av byggnaden. Utredningen har även övervägt möjligheten att använda begreppet viktad levererad energi. Viktning innebär att olika energislag ges olika viktningsfaktorer, be- roende på hur de produceras och därmed på vilken miljöpåverkan de bl.a. har. Utredningen har även övervägt användningen av ett s.k. nettoenergi- värde och ett värde som återger energianvändningens koldioxidbelast- ning på miljön. Det kan konstateras att det krävs både tekniskt komplicerade och detal- jerade föreskrifter som vägledning för att bedöma och fastställa en bygg- nads energiprestanda. Systemets utveckling och de kunskaper som kom- mer att vinnas i fråga om att utveckla och nyansera beräkningsmetodik- erna kräver ett visst mått av flexibilitet. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bör därför få meddela föreskrifter om hur en byggnads energiprestanda skall fastställas. Utgångspunkten vid framtag- andet av sådana föreskrifter bör vara att fastställandet av en byggnads energiprestanda bör baseras på begreppet levererad energi per areaenhet och år. Det finns vidare skäl som talar för en sådan differentiering som förespråkas av Energideklarationsutredningen och som innebär att delvis olika beräkningsmetodiker används i syfte att uppnå ett effektivt system med kvalitetskrav som är anpassade till olika byggnadstyper. Om begrep- pet viktad levererad energi används kräver detta att viktningsfaktorer tas fram. Sådana faktorer måste utformas på ett sätt som är förenligt med det förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om energitjänster och effektiv slutanvändning av energi som antagits och förväntas träda i kraft under våren 2006. Därtill behövs närmare föreskrifter i anledning av de krav på beräkningsmetodiken för en byggnads energiprestanda som upp- ställs i bilaga 2 till EG-direktivet om byggnaders energiprestanda, vilken anger ett antal faktorer som skall beaktas. Slutligen finns det anledning att beakta det omfattande standardiseringsarbetet på området som pågår inom EU. Ventilation och radon Ett väl fungerande ventilationssystem är nödvändigt för att få in frisk luft till en byggnad och för att transportera bort överskott av fukt och luft- föroreningar. Det är därför viktigt att den som besiktigar byggnaden klar- lägger om obligatorisk ventilationskontroll utförts med intervall enligt gällande bestämmelser, och om ventilationen är anpassad till använd- ningen av byggnaden. Eventuell förekomst av radon och om detta har av- hjälpts är andra viktiga utgångspunkter vid bedömningen av åtgärder för energieffektivisering. Av deklarationen skall det därför framgå om bygg- nadens ventilation samt eventuell radonförekomst har kontrollerats re- spektive mätts. Såsom beskrivits i avsnitt 8 finns redan ett obligatoriskt system för funktionskontroll av byggnaders ventilationssystem. I energi- deklarationen bör därför en uppgift lämnas om kontrollerna har utförts enligt de föreskrifter om besiktningsintervall m.m. som gäller vid tid- punkten för deklarationen. För närmare information om dessa förhållan- den skall det finnas besiktningsprotokoll upprättade. Såsom beskrivits i avsnitt 8 finns även ett system för kontroll av radon i byggnader. I dekla- rationen bör därför uppgift lämnas om radonmätning har utförts i bygg- naden. För närmare information om dessa förhållanden skall det finnas upprättade mätprotokoll. Resultaten av kompletterande besiktningar och Prop. 2005/06:145 80 mätningar som äger rum i de intervall som uppstår mellan besiktningarna för energideklarationerna, bör kunna redovisas på sedvanligt sätt genom uppvisande av protokoll från sådana kontroller och mätningar. I sitt arbete för en god inomhusmiljö använder sig vissa byggnadsägare av enkäter som riktas till dem som brukar byggnaden. De frågor som vanligtvis ställs i sådana rör bl.a. värmekomfort, luftkvalitet, ljus- och ljudförhållanden samt fukt och mögel. Sådana enkäter är ett bra sätt att bl.a. skaffa sig kunskap om byggnadens inomhusmiljö. Rekommendationer om energieffektiviserande åtgärder Ett viktigt syfte med energideklarationerna är att de skall leda till energi- effektiviserande åtgärder i bebyggelsen. En deklaration skall därför inne- hålla rekommendationer om hur den aktuella byggnadens energipre- standa kan förbättras med beaktande av en god inomhusmiljö och, om det är möjligt, rekommendationer om kostnadseffektiva åtgärder för att förbättra byggnadens energiprestanda. Det finns relativt få aktuella studier om omfattningen av möjligheterna att effektivisera energianvändningen i svensk bebyggelse. Detta försvårar också en kvantitativ bedömning av kostnader och intäkter som är förena- de med effektiviserande åtgärder och av vilka insatser som är optimala. Det finns uppgifter om att energianvändningen skulle kunna minska med 1030 procent. Energideklarationsutredningen har konstaterat att det finns outnyttjade energibesparingspotentialer i bebyggelsen, men att bristfällig statistik medför att storleken på denna potential för det befintliga bygg- nadsbeståndet är svårbedömd. Vissa åtgärder ger omedelbar lönsamhet utan omfattande investeringar, medan andra kan bli lönsamma först på längre sikt med en återbetalningstid på upp till åtta år. Potentialen för energieffektiviseringar med konventionell teknik och god drift uppgår till mellan 15 och 30 procent beroende på byggnadstyp. Ytterligare bespar- ingspotentialer på upp till 10 procent kan uppnås med åtgärder som bara blir lönsamma i samband med renoveringar. I Danmark, där det funnits en energibesiktningsverksamhet under många år och där byggnadsbestån- det är jämförbart med Sveriges, har det konstaterats att det finns möjliga energieffektiviseringsåtgärder med kortare återbetalningstid än åtta år för 75 procent av beståndet. En uppföljning av genomförda besiktningar under perioden 19982002 visar på lönsamma besparingar för uppvärm- ning motsvarande 18 procent av beräknad energianvändning. Det finns studier genomförda i Danmark, som indikerar en realistisk besparings- potential på 25 procent av uppvärmningsenergin för bostäder genom bättre isolering av ytterväggar, fönsterbyten eller komplettering av föns- ter med en tredje glasruta. Huvuddelen av de uppskattade besparingarna antas ske i bostäder uppförda före 1973. I Sverige har vi haft många pro- gram för att effektivisera energianvändningen och förbättra inomhus- miljön. Enligt Statistiska centralbyrån genomförde cirka 6 procent av småhusägarna någon form av energibesparande åtgärd under 2002. Iso- lering av väggar och tak och åtgärder med styr- och reglersystem stod för merparten av dessa, medan byten till isolerglas och andra åtgärder stod för en mindre del. Genom beslut den 27 februari 2003 uppdrog regeringen åt de stora statliga byggnadsförvaltarna att i samråd med Boverket, Statens energi- myndighet och Riksantikvarieämbetet redovisa förutsättningarna för en Prop. 2005/06:145 81 effektivare energianvändning samt möjligheterna att minska använd- ningen av fossila bränslen. Uppdraget redovisades den 1 juni 2004. (Re- geringskansliets diarienummer M2003/599/Hs). Av redovisningen fram- går att en väsentlig energibesparing kan uppnås genom relativt enkla åtgärder och flera åtgärder uppges vara lönsamma på kort eller medel- lång sikt. En förvaltare har bl.a. bedömt att åtgärder med investeringar om 123 miljoner kronor, med en återbetalningstid om högst tre år, ger driftskostnadsbesparingar om 41 miljoner kronor per år. Investeringar med en återbetalningstid om mellan tre till sex år skulle ge ytterligare driftkostnadsbesparingar om 14 miljoner kronor per år. En annan för- valtare anger att investeringar om cirka 70 miljoner kronor skulle leda till årliga besparingar om 15 gigawattimmar. Samtidigt bedöms en effekti- vare förvaltning av byggnader vara den mest lönsamma åtgärden. Inom ramen för dialogprojektet Bygga, bo och förvalta för framtiden har slut- satsen dragits, att tillgången till effektiv teknik i sig inte är tillräcklig för att nå goda miljölösningar, utan den måste kombineras med byggherrars, beställares och förvaltares kompetens i bygg- och förvaltningsprocessen. Inom ramen för dialogen bedrivs för närvarande ett nationellt kompetens- utvecklingsprogram, i vilket fokus bl.a. ligger på energieffektivisering och sunt inomhusklimat. Programmet syftar till att så brett som möjligt sprida kunskaper om, och öka engagemanget för, en hållbar utveckling av bygg- och fastighetssektorn. Många åtgärder i syfte att effektivisera energianvändningen kräver in- vesteringar, andra förutsätter beteendeförändringar. Rekommendationerna om energieffektiviserande åtgärder skall utformas så att byggnadsägaren enkelt kan bedöma om åtgärderna är ekonomiskt meningsfulla att genom- föra. Många åtgärder är bara lönsamma om de genomförs i samband med reparationer eller underhåll av byggnaden. Rekommendationerna om lämpliga och kostnadseffektiva åtgärder är dessutom en upplysning till köpare och blivande nyttjanderättshavare om byggnadens tekniska skick och kommande behov av investeringar för drift och underhåll m.m. När en byggnad tätas och isoleras skapas ofta behov av att förbättra ventilationen. Det är därför nödvändigt att de rekommendationer som lämnas om hur en byggnads energiprestanda kan förbättras är anpassade till den byggnad som energideklareras. Det är viktigt att den som besikti- gar byggnaden klarlägger om obligatorisk ventilationskontroll har utförts med intervall enligt gällande bestämmelser och om ventilationen är an- passad för den verksamhet som bedrivs i byggnaden. Eventuell före- komst av radon och om detta avhjälpts är andra viktiga utgångspunkter för bedömningen av åtgärderna för energieffektivisering i vissa fall. Förekomst av onormal fukt och mögel i byggnader kan bidra till ohälsa. Åtgärder som vidtas i fel ordning kan medverka till skador på byggnaden och skapa en dålig inomhusmiljö. Åtgärder som vidtas i rätt ordning med beaktande av att ventilationen anpassas till verksamheten i byggnaden och radonförhållanden främjar en god komfort och en god inomhusmiljö. Det är därför angeläget att rekommendationerna görs med beaktande av eventuella konsekvenser på inomhusmiljön. Åtgärdsförslagens anpass- ning till aktuell byggnad och de genomslag de kommer att få har ett samband med de krav som ställs på de oberoende experterna i fråga om bygg- och installationsteknisk samt arkitektonisk kompetens, så att de tekniska egenskapskrav som gäller för byggnaden beaktas, liksom de för- Prop. 2005/06:145 82 utsättningar som byggnadens placering och utformning ger med hänsyn Prop. 2005/06:145 till omgivande mikroklimat. De krav som bör ställas på sådana experter beskrivs närmare i avsnitt 15. Referensvärden Energideklarationerna bör utformas så att konsumenters behov av infor- mation om byggnader tillgodoses. Användningen av referensvärden inne- bär att var och en på ett enkelt sätt skall kunna bedöma och jämföra byggnaders energiprestanda. Ett referensvärde, som t.ex. kan vara ett jämförelsetal, syftar till att ge information om hur den aktuella byggna- dens energiprestanda förhåller sig till t.ex. likvärdiga byggnaders pres- tanda. Referensvärdena för den befintliga bebyggelsen kommer sannolikt att förbättras ju fler energideklarationer som upprättas. I systemets inled- ningsskede bör därför referensvärden avsedda för relevanta jämförelser av olika byggnadskategorier grunda sig på annat statistiskt material. Energideklarationsutredningen har även övervägt referensvärden som medför att det är möjligt att bedöma hur mycket den aktuella byggnadens prestanda kan förbättras, om de rekommenderade energieffektiviserande åtgärderna genomförs. Ett annat referensvärde kan åskådliggöra vilken energiprestanda byggnaden skulle ha haft om den uppförts enligt de bestämmelser om byggande som gäller vid deklarationstillfället. De referensvärden som bör användas för att jämföra olika byggnads- kategorier kommer att kunna förbättras och förfinas med stöd av in- formationen i de upprättade deklarationerna. Vidare kan synen på vilka referensvärden som är mest relevanta i olika situationer eller för olika byggnadstyper ändras med tiden. Därför behövs en viss flexibilitet när det gäller föreskrifterna om vilka referensvärden som skall användas. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bör därför få meddela föreskrifter om vilka referensvärden som skall användas i energideklarationerna. Övriga uppgifter De nu nämnda uppgifterna om en byggnads energiprestanda, obligatorisk ventilationskontroll, radonmätning, rekommendationer om åtgärder som förbättrar byggnadens energiprestanda och referensvärden utgör energi- deklarationens stomme och tillgodoser EG-direktivets krav. Den före- slagna bestämmelsen bör emellertid kunna kompletteras med bestämmel- ser av mer teknisk eller detaljerad karaktär, som skall vara styrande för deklarationens innehåll. Innehållet i deklarationen kan även på sikt be- höva utvidgas eller närmare preciseras. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer skall därför få meddela sådana föreskrifter. 83 Prop. 2005/06:145 14 Luftkonditioneringssystem

Regeringens förslag: Om det i en byggnad finns ett luftkonditioner- ingssystem med en effekt om minst 12 kilowatt, som huvudsakligen drivs med elektricitet, skall det i energideklarationen också anges

uppgifter om systemets energieffektivitet och systemets storlek i förhållande till behovet av kyla i byggnaden, och

om en effektivare energianvändning kan uppnås i det befintliga systemet eller genom att systemet ersätts med ett annat system eller en annan metod att kyla byggnaden.

Om en byggnad inte skall energideklareras regelbundet, skall bygg- nadens ägare i stället se till att systemet regelbundet besiktigas och att uppgifterna antecknas i ett besiktningsprotokoll. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om besiktningsintervall och besiktningens omfattning. Energideklarationsutredningens förslag överensstämmer med reger- ingens.

Remissinstanserna: Chalmers tekniska högskola och Naturvårdsverket har ansett att det är meningsfullt att utvidga perspektivet till att omfatta hela systemet för klimatisering och inte enbart kylaggregatet. Skanska har föreslagit att kontroller av luftkonditioneringssystem skall göras i samband med att byggnaderna energideklareras. Kylbranschens Samar- betsstiftelse (KYS) har framfört att betydande besparingar kan uppnås genom regelbundna kontroller och underhåll av anläggningarna. Efter- som det bakomliggande syftet med energideklarering är att minska kol- dioxidutsläppen, har KYS även anfört att alla luftkonditioneringsanlägg- ningar som genom sin energianvändning bidrar till utsläppen och som samtidigt har en kyleffekt över 12 kilowatt bör omfattas av direktivets krav. Utredningen förslag är enligt KYS inte heltäckande och definitionen av luftkonditioneringsanläggning bör ses över, eftersom utredningens de- finition stämmer på konventionella kompressordrivna kylanläggningar, men undantar anläggningar som använder värmeenergi som drivenergi.

Skälen för regeringens förslag: Luftkonditioneringssystem används för att klimatisera byggnader. Även om kontroll av processkylesystem kan vara önskvärd från miljö- och energieffektiviseringssynpunkt omfat- tas inte sådan produktion och distribution av EG-direktivet.

För att träffa de större luftkonditioneringssystemen, där energieffekti- viserande och därmed miljöförbättrande åtgärder får störst effekt, skall förslaget gälla system med en effekt som är högre än 12 kilowatt. Enligt gällande bestämmelser i Naturvårdsverkets kungörelse (SNFS 1992:16) med föreskrifter om kyl- och värmepumpanläggningar inne- hållande vissa köldmedier (köldmediekungörelsen), skall kylaggregat med en fyllning av vissa köldmedier om minst 3 kilogram kontrolleras årligen av ett ackrediterat kontrollorgan. Kontrollen omfattar själva kyl- maskinen och gäller i huvudsak läckagekontroll för köldmedium, kon- troll av drift- och skötselinstruktioner och kontroll av vibrationer. Den årliga kontrollen enligt köldmediekungörelsen omfattar inte alla aggregat 84 med en effekt som är högre än 12 kilowatt. Luftkonditioneringssystem berörs även av kravet på obligatorisk ventilationskontroll, som beskrivits i avsnitt 8. De beskrivna kontrollerna innebär emellertid inte att hela anläggningens effektivitet och storlek bedöms i förhållande till byggna- dens behov. Möjliga energieffektiviserande åtgärder är inte heller en del av dessa kontroller. Kyla kan produceras, distribueras och tillföras byggnader på olika sätt. På senare tid har antalet installerade system ökat. En stor del av dessa är system med konventionell kompressorkyla som drivs med elektricitet, i vilka det kan finnas en betydande potential för energieffektiviseringar. Det är därför angeläget att dessa blir föremål för bedömningar i fråga om systemets energieffektivitet och dess storlek i förhållande till behovet av kyla i byggnaden. Det är också angeläget att byggnadens ägare får upp- gifter om möjliga energieffektiviserande åtgärder avseende dessa system, till skillnad från de system som använder värme som drivenergi, exem- pelvis solvärme, spillvärme, och naturligt kallt vatten. Förslaget skall därför gälla system som huvudsakligen drivs med elektricitet. Eftersom den största besparingspotentialen finns i åtgärder som inte bara omfattar kylmaskineriet, bör besiktningen av systemet ske i sam- band med den besiktning som skall göras inför en energideklaration. Uppgifter om ett luftkonditioneringssystems storlek i förhållande till be- dömt behov av kyla i byggnaden kräver en relativt omfattande besikt- ning. Att fastställa systemets energieffektivitet och storlek bör inte med- föra några större problem, medan bedömningen av behovet av kyla är mer komplicerad att göra. Rekommendationer om energieffektiviseringar förutsätter en ingående kännedom om hela byggnadens energibalans. De energieffektiviserande åtgärderna kan vara av olika slag. Vissa åt- gärder innebär effektiviseringar av systemet som sådant, t.ex. genom för- bättrade styr- och reglersystem och effektivare komponenter eller andra delar i systemet. Om sådana åtgärder inte är tillräckliga, kan den lämpli- gaste åtgärden vara att ansluta byggnaden till ett system för s.k. fjärrkyla, i vilket kylproduktionen inte är bunden till byggnaden, utan sker centralt, och levererar kyla till flera byggnader samtidigt. Det finns vidare alterna- tiva system som ersätter de konventionella och som uppnått en effektivare och därmed miljövänligare användning av energi. Ett exempel är system för s.k. frikyla, som använder kyla från vattendrag. Särskilda rutiner måste också inrättas för de byggnader som inte kom- mer att omfattas av kravet på regelbunden energideklaration, dvs. andra byggnader än specialbyggnader och sådana som upplåts med nyttjande- rätt, liksom de byggnader som kommer att omfattas av det föreslagna undantaget från kravet om deklarering. I dessa fall skall byggnadens ägare se till att systemet besiktigas och att motsvarande uppgifter om systemets energieffektivitet, storlek och möjliga energieffektiviserande åtgärder inhämtas och antecknas i besiktningsprotokoll. Föreskrifter om omfatt- ningen av sådana besiktningar och om besiktningsintervall bör meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Möjlighe- ten att anpassa besiktningsintervallet för kontrollen av systemet med den obligatoriska ventilationskontrollen bör övervägas, liksom att inom ramen för den obligatoriska ventilationskontrollen kontrollera att besikt- ningar av luftkonditioneringssystemen utförs. Prop. 2005/06:145 85 Prop. 2005/06:145 15 Oberoende experter

Regeringens förslag: Besiktningen av en byggnad eller ett luftkondi- tioneringssystem skall utföras av en oberoende expert, som skall upp- rätta en energideklaration eller ett besiktningsprotokoll. Den oberoende experten skall utses av den som svarar för att sådana deklarationer eller protokoll upprättas. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får med- dela föreskrifter om de krav i fråga om sakkunskap och oberoende som skall ställas på sådana experter. Energideklarationsutredningens förslag överensstämmer med reger- ingens.

Remissinstanserna: Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll (SWEDAC) har tillstyrkt förslaget. Statens fastighetsverk (SFV) har till- styrkt förslaget att det bör vara möjligt för större fastighetsföretag att ha energiexperter inom den egna organisationen. Kungl. Tekniska högskolan KTH har ansett att förfarandet när deklarationerna skall upprättas innebär en sammanblandning av en kontrollerande roll och en konsultroll för ex- perten som upprättar denna. Funktionskontrollanterna i Sverige har an- fört att man bör fokusera på energiexpertens kunskap, snarare än obero- endet. Föreningen Sveriges Regionala Energikontor (FSEK) har anfört att oberoende experter bör vara experter som inte arbetar hos den aktuella fastighetsägaren eller hos någon annan närstående organisation. FSEK har vidare understrukit att det är viktigt att kravet på oberoende inte tillämpas alltför generellt, då nära nog alla kvalificerade personer hos konsultföretag, leverantörer, entreprenörer och eventuella energitjänste- företag, kommer att ha ett direkt eller indirekt intresse hos fastighetsäga- ren. Göteborg Energi AB har anfört att alla som skall upprätta en deklara- tion skall vara personcertifierade, för att säkerställa en hög kvalitet. Kon- kurrensverket har anfört att kontrollorganet skall vara helt fristående i förhållande till uppdragsgivaren, eftersom energideklarationer kan vara ett konkurrensmedel för fastighetsägaren. Kommerskollegium har upp- märksammat att regler för t.ex. certifiering kan leda till handelshinder och om ackreditering är en lämplig form att visa en viss kompetens, måste man möjliggöra att på annat sätt kunna visa motsvarande garantier i fråga om teknisk och yrkesmässig kompetens samt garantier om obero- ende, framför allt med tanke på att alla länder inte har ett system för ackreditering. Svenska Bioenergiföreningen (Svebio) har poängterat vik- ten av att de personer som medverkar vid upprättandet av deklarationerna har rätt kompetens. Svebio har ställt sig frågande till den korta utbild- ningstid som föreslås i utredningen. Statens energimyndighet har anfört att de kompetenskrav som skall ställas på certifierare och utbildningens längd bör bero på vilka metoder som skall tillämpas när deklarationerna tas fram. Myndigheten har även anfört att det finns skäl att övervaka prisutvecklingen. Fastighetsägarna har ansett att en övre gräns bör sättas för hur mycket en deklaration får kosta. Linköpings kommun har anfört att utredningens förslag om ackrediterade experter säkert, i vart fall på 86 sikt, fungerar för de större projekten och i de större städerna, men att i övriga landet och för de mindre projekten är ett system med frivillig personcertifiering och möjligheten till lokalt godkännande ett bättre alternativ. Sveriges Kommuner och Landsting har avstyrkt förslaget om obligatoriskt krav på ackreditering och certifiering av energiexperter, vilket anses vara onödigt kostsamt och leda till förseningar i genomför- andet. Även Villaägarnas Riksförbund har avstyrkt förslaget. Förbundet har i stället föreslagit att kommunala energirådgivare skall användas som oberoende experter. Energirådgivarna har ansett att systemet med ackre- diterade organ minskar möjligheterna för mindre företag att arbeta med besiktning och har ifrågasatt hur det minskade behovet av antalet exper- ter på grund av ackrediteringen rimmar med vikten av hög kvalitet på deklarationerna. Anticimex AB har tillstyrkt förslaget i huvudsak, men ansett att kompetensen även måste omfatta fukt, mögel och radonproble- matiken och att det i förkunskapskraven bör tillgodoräknas erfarenheter från andra typer av besiktningar, t.ex. överlåtelsebesiktningar och miljö- besiktningar.

Skälen för regeringens förslag: Enligt EG-direktivet skall de s.k. ener- gicertifikaten upprättas på ett oberoende sätt av kvalificerade eller aukto- riserade experter. Energideklarationsutredningen har föreslagit att deklarationerna skall upprättas av s.k. oberoende energiexperter. De närmare kraven på sådana experter i fråga om sakkunskap och oberoende bör fastställas i föreskrif- ter som meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen be- stämmer. Utgångspunkten vid framtagandet av sådana föreskrifter bör vara att i stor utsträckning använda sig av befintliga system, som är av- sedda att säkerställa kvalitet och oberoende i olika verksamheter. Ett system med ackreditering och certifiering säkerställer detta. Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll SWEDAC är en statlig myndighet som verkar som nationellt ackrediteringsorgan och samordnar, övervakar, ger råd om och informerar i kontrollfrågor enligt lagen (1992:1119) om teknisk kontroll. SWEDAC handhar ackreditering av bl.a. besiktningsorgan, som utför besiktningar eller liknande kon- troller. Vid en sådan ackreditering ställs krav på såväl kvalitetssystem, bl.a. internationella ISO-standarder, som teknisk eller annan relevant kompetens inom organet. Ackreditering är således en kompetenspröv- ning och sätter en nivå för kvaliteten i organets verksamhet. Ett besikt- ningsorgan skall vara en juridisk person. Inom ramen för ett sådant organ kan experter arbeta, som är personcertifierade för att utföra besiktningar och liknande kontroller. Sådana personcertifieringar utförs av s.k. ackre- diterade certifieringsorgan, som skall vara frikopplade från de ackredite- rade besiktningsorganen. Ett certifieringsorgan är ett organ som skrift- ligen intygar att en produkt, process eller tjänst stämmer överens med vissa ställda krav. Eftersom det är möjligt för vem som helst att genom- föra en certifiering är ackreditering av ett certifieringsorgan ett sätt att stärka personcertifieringens trovärdighet. Även ett sådant ackrediterat certifieringsorgan står under SWEDAC:s kontroll. SWEDAC för ett register över ackrediterade företag och besvarar frå- gor om vilka som är ackrediterade för bl.a. de beskrivna verksamheterna. Hittills har SWEDAC ackrediterat över 500 laboratorier, ett 30-tal certi- fieringsföretag och närmare 2 000 besiktningsorgan. Prop. 2005/06:145 87 SWEDAC ansvarar för tillsynen av bl.a. de beskrivna verksamheterna. Tillsynen sker årligen och innebär i huvudsak en kontroll av att organet fortlöpande uppfyller de krav som ställdes för ackrediteringen. SWEDAC får återkalla en ackreditering, om organet inte längre uppfyller ackredi- teringskraven. Den internationella standarden ISO 17020 avseende ackreditering av besiktningsorgan innehåller allmänna regler för kompetensen hos sådana opartiska organisationer som utför besiktningar eller liknande kontroller. Standarden specificerar kriterier för opartiskhet och omfattar efterföljande rapportering av resultaten till klienter och, om nödvändigt, till övervak- ande myndigheter. Standarden omfattar tre typer av besiktningsorgan; typerna A, B och C, som åskådliggör besiktningsorganets oberoende i förhållande till uppdragsgivaren. Oberoendet skall säkerställas genom bl.a. organisatoriska krav och krav om att sådana ekonomiska drivkrafter inte får förekomma som kan innebära att oberoende och integritet kan ifrågasättas. I den mån besiktning eller liknande kontroll utförs inom ett område där staten vill ha insyn, utses en myndighet som får utfärda närmare föreskrifter om besiktningsverksamheten och, om det behövs, vilken typ av oberoende ställning som krävs för det företag som utför besiktningen. Ett besiktningsorgan av typ A är helt fristående från upp- dragsgivaren och får inte vara verksamt i de enheter som besiktigas eller kontrolleras. Inte heller får besiktningsorganet och dess personal anlitas i någon aktivitet som kan stå i konflikt med kraven på oberoende och integritet i besiktningsverksamheten. I ett besiktningsorgan av typ B skall det vara en klar åtskillnad i ansvarsförhållandena mellan å ena sidan den personal som ägnar sig åt besiktningar eller liknande kontroller och å andra sidan den personal som är sysselsatt i andra verksamheter inom organet. Åtskillnaden i ansvar skall upprätthållas genom organisatorisk identifikation och genom organets rapporteringsvägar inom moderorga- nisationen. Liksom för besiktningsorgan av typ A får organet och dess personal inte anlitas i någon aktivitet som kan stå i konflikt med kraven på oberoende och integritet vid besiktningsverksamheten. Inom ett be- siktningsorgan av typ C skall det, liksom för organ av typ B, vara en klar åtskillnad i ansvar mellan å ena sidan den personal som utför besikt- ningar eller liknande kontroller och å andra sidan den personal som är sysselsatt i andra verksamheter inom organet. Åtskillnaden i ansvar skall upprätthållas genom organisationens struktur eller dokumenterade ruti- ner. Utmärkande för denna typ av besiktningsorgan är att de, förutom ren besiktning och liknande kontroll, även får utföra service, reparation och underhåll av t.ex. den anläggning som besiktigas eller kontrolleras. Ett system som bygger på ackrediterade besiktningsorgan med besikt- ningsmän som är certifierade av ackrediterade certifieringsorgan säker- ställer de krav som bör ställas på sakkunskap och oberoende, liksom det system som för närvarande gäller personcertifierade ventilationskon- trollanter. Det ger möjlighet att tillvarata kompetensen hos redan befint- liga kategorier av besiktningsmän som arbetar med olika former av besiktningar eller kontroller inom områdena energi, inomhusmiljö och andra byggnadsanknutna kontrollsystem och att samordna dessa kompe- tenser. Det ger även möjlighet till en differentiering, så att de olika krav som olika byggnadskategorier medför tillgodoses. En sådan samordning är särskilt viktig under övergångsperioden fram till 2009, när systemet Prop. 2005/06:145 88 skall byggas upp. Möjligheten finns också att tillvarata den kompetens på området som finns i större förvaltningsbolag och liknande organisationer, för att säkerställa tillgången på oberoende experter för besiktningen av tekniskt avancerade byggnader. Systemet medger också att fastighetsför- valtare med stora byggnadsbestånd kan organisera kontrollen inom den egna organisationen, genom sådana särskilda kontrollorgan som nu har beskrivits. På sikt bör det även övervägas om tillämpningen av energi- ledningssystem, eller liknande kvalitetssystem, kan vara ett alternativt sätt att säkerställa såväl kompetens som oberoende. Som Kommerskollegium har uppmärksammat kan regler för t.ex. certi- fiering leda till handelshinder. Om ackreditering är en lämplig form att visa en viss kompetens, bör det finnas en möjlighet att på annat sätt visa motsvarande garantier i fråga om såväl teknisk och yrkesmässig kom- petens, som garantier om oberoende, framför allt med tanke på att alla länder inte har ett system för ackreditering. De föreskrifter som skall tas fram rörande kraven på experterna måste således ge utrymme för att utländska aktörer med motsvarande kompetenser och oberoende kan agera på den svenska marknaden. Några remissinstanser har föreslagit att kommunernas energirådgivare bör kunna användas som oberoende energiexperter. Att låta en offentligt finansierad verksamhet agera på en marknad tillsammans med privata aktörer leder dock till påtagliga konkurrensproblem. Till detta kommer att kommunernas energirådgivare lämnar information och råd på en ge- nerell nivå, som inte utgår från varje byggnads specifika egenskaper. En farhåga som har framförts är att små företag, som består av en eller högst ett par personer, inte skall ha råd att verka på området om krav ställs på ackreditering av kontrollorgan. I detta avseende kan en jämförelse göras med den gällande ordningen på köldmedieområdet. För att få kontrollera sådana anläggningar fordras att kontrollorganet är ackrediterat av SWEDAC. Inom kylområdet finns för närvarande cirka 1 100 ackrediterade kontroll- organ, av vilka ungefär 300 är enmansföretag. Enligt vad som framgått av avsnitt 8 finns det bestämmelser om att den obligatoriska funktionskontrollen av ventilationssystem skall utföras av en sakkunnig funktionskontrollant som utses av byggnadens ägare. I Bo- verkets föreskrifter och allmänna råd om funktionskontroll av ventila- tionssystem, BFS 1996:56, finns bestämmelser om krav på riksbehörig- het som funktionskontrollant och om intervaller för återkommande be- siktning m.m. Kontrollanterna är certifierade av ackrediterade certifier- ingsorgan. Ett system finns även utarbetat för radonmätning av byggnader. Liksom vid den obligatoriska ventilationskontrollen bör den som an- svarar för en energideklaration eller ett besiktningsprotokoll upprättas, dvs. byggnadens ägare, utse den oberoende expert som skall upprätta en sådan handling. Priset för den tjänst det innebär att utföra en besiktning och att upprätta en deklaration eller ett besiktningsprotokoll bör för- handlas mellan parterna. Att reglera prissättningen, genom att sätta en övre gräns för den ersättning experten skall ha rätt att ta ut, får ofta en prisstyrande effekt som leder till högre priser, trots att marknaden är konkurrensutsatt. En prisreglering kräver även tillsyn över efterlevnaden, vilket fördyrar systemet. Systemet skall emellertid tillgodose ett konsu- mentintresse. Regeringen avser därför att noga följa prisutvecklingen på marknaden. Prop. 2005/06:145 89 Såsom Energideklarationsutredningen har föreslagit, bör regeringen Prop. 2005/06:145 eller den myndighet som regeringen bestämmer även få meddela före- skrifter om de krav som skall ställas på de oberoende experterna i fråga om utbildning, yrkeserfarenhet samt installations- och byggnadsteknisk kompetens och förmåga att se byggnaden som ett system. 16 Tillgången till energideklarationer

Regeringens förslag: Om en byggnad är indelad som specialbyggnad enligt 2 kap. 2 § fastighetstaxeringslagen (1979:1152) och har en total användbar golvarea som är större än 1 000 kvadratmeter skall den som äger byggnaden se till att den energideklaration som senast har upp- rättats för byggnaden är tillgänglig på en för allmänheten väl synlig och framträdande plats i byggnaden. Om en byggnad eller en del av en byggnad upplåts med nyttjande- rätt skall den som äger byggnaden se till att den energideklaration som senast upprättats för byggnaden är tillgänglig på en väl synlig plats i byggnaden. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer, får med- dela föreskrifter om att en energideklaration får placeras på en annan plats i en byggnad eller i anslutning till en byggnad. Den som säljer en byggnad eller en andel i en byggnad skall på köparens begäran fullgöra sin skyldighet att energideklarera bygg- naden innan byggnaden säljs. Om säljaren inte gör det får köparen, senast sex månader efter sitt tillträde till byggnaden, låta upprätta en energideklaration på säljarens bekostnad. Byggnadsdeklarationsutredningens förslag överensstämmer i huvud- sak med regeringens. Utredningen hade inget förslag om att en deklara- tion skall få upprättas på säljarens bekostnad.

Remissinstanserna har inte uttalat sig i frågan.

Energideklarationsutredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Utredningen har föreslagit en förseningsavgift som sanktion i de fall en energideklaration inte överlämnats till register- myndigheten före försäljningen av en byggnad.

Remissinstanserna: Ett antal remissinstanser har påpekat att systemet bör förenklas i bl.a. administrativa avseenden. Kammarrätten i Jönköp- ing har ansett att den föreslagna förseningsavgiften framstår som en svag sanktion, då den inte kan framtvinga en energideklaration. Banverket har anfört att verkets specialbyggnader i regel inte är öppna för allmänheten och att kravet på att sådana byggnader alltid skall ha en energideklaration anslagen inte behövs.

Skälen för regeringens förslag: Enligt EG-direktivet bör myndighets- byggnader och byggnader som allmänheten ofta besöker fungera som förebilder, genom att man där tar hänsyn till miljö- och energifaktorer. För den byggnadskategori som enligt avsnitt 12 definieras som special- byggnader, skall det enligt förslaget alltid finnas en energideklaration som inte är äldre än tio år. För att uppfylla direktivets primära syfte med deklarationskravet för dessa byggnader, dvs. att information om byggna- 90 dens energiprestanda görs tillgänglig för allmänheten, skall den energi- deklaration som senast har upprättats för byggnaden alltid finnas ansla- gen på en för allmänheten väl synlig och framträdande plats i byggnaden. En sådan plats kan t.ex. vara i eller i anslutning till byggnadens entré eller entréer, eller på andra platser där allmänheten vistas och söker in- formation, såsom i byggnadens reception, vid hissar eller på informa- tionstavlor. Enligt förslaget i avsnitt 12 skall en byggnad energideklareras första gången den helt eller till viss del upplåts med nyttjanderätt och därefter vart tionde år, så länge den upplåts för ett sådant ändamål. I flertalet byggnader sker ett kontinuerligt byte av bostads- och lokalhyresgäster, liksom bostadsrättsinnehavare. Ett effektivt sätt att tillgodose såväl be- fintliga som blivande nyttjanderättshavares informationsbehov är att byggnadens ägare ser till att den energideklaration som senast har upp- rättats för byggnaden finns anslagen på en väl synlig plats i byggnaden. Genom den föreslagna ordningen uppnås en samordning med vad som enligt 6 § förordningen (1991:1273) om funktionskontroll av ventila- tionssystem gäller i fråga om att anslå intyg om genomförd besiktning på en väl synlig plats i byggnaden. Det finns specialbyggnader där det, t.ex. av säkerhetsskäl, förekommer särskilda restriktioner i fråga om allmänhetens tillträde. Det finns vidare situationer, t.ex. när det gäller bostadsrättsföreningar som äger en- eller tvåbostadshus, då en deklaration bör placeras på en annan plats, som är tillgänglig för alla medlemmar eller blivande medlemmar i föreningen. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bör få med- dela föreskrifter om att deklarationerna i vissa fall skall anslås på en annan plats i en byggnad eller i anslutning till en byggnad. Försäljningar av byggnader är situationer som i hög utsträckning kom- mer att aktualisera energideklarationer för byggnader. Av förslaget i av- snitt 12 följer att en deklaration skall upprättas innan en byggnad eller en andel i en byggnad säljs. En säljares skyldighet att upprätta och en köpares rätt att ta del av en energideklaration före försäljningen av en byggnad är i viss utsträckning självreglerande. Energideklarationen kommer att ha ett ekonomisk värde för den som köper en byggnad. Säljs byggnaden vidare inom tio år från den tidpunkt då deklarationen upprättades, behöver ingen ny deklaration upprättas inför den senare försäljningen. Ett ekonomisk värde ligger dessutom i kunskapen om vilka kostnader som energianvändningen i byggnaden medför samt om vilka åtgärder som behöver genomföras för att åstadkomma förbättringar av byggnadens energiprestanda i förening med en god inomhusmiljö. Mot den angivna bakgrunden finns det alltså en stark drivkraft inte bara för den blivande köparen, utan även för de presumtiva köparna, att efterfråga deklarationen under den process som föregår försäljningen. Såsom ett antal remissinstanser har påpekat bör systemet vara enkelt i bl.a. administrativa avseenden. Kammarrätten i Jönköping har dessutom påpekat att den förseningsavgift till staten, som Energideklarationsut- redningen förslagit som sanktion i de fall säljaren inte sett till att regist- rera en deklaration före försäljningen, framstår som svag då den inte kan framtvinga en deklarering. En sådan ordning kan också bli dyrare än vad som är nödvändigt. En förseningsavgift måste sättas högre än kostnaden Prop. 2005/06:145 91 för att deklarera byggnaden, om den skall ha en framtvingande effekt. Prop. 2005/06:145 Vidare kan ett system med förseningsavgifter leda till åtskilliga beslut om sådana avgifter och överklaganden av sådana beslut, med ökade kostnader som följd. Dessutom bör man undvika att införa bestämmelser som påverkar den allmänna omsättningen av byggnader. En bestämmelse som innebär att köparen skall ha rätt att upprätta en deklaration på säljarens bekostnad, om säljaren, trots köparens begäran, underlåtit att göra det är en mer effektiv lösning, som tillgodoser konsu- mentintresset. En sådan civilrättslig sanktion bör begränsas på så sätt att köparens rätt skall utövas senast sex månader efter det att köparen tillträdde byggnaden. Båda parter bör se till att vad som avtalats i frågan dokumenteras i köpeavtalet eller på annat sätt i de fall en byggnad anses som lös egendom och ett formkrav saknas. Mäklaren har en viktig roll i detta sammanhang, för att informera parterna om deras rättigheter res- pektive skyldigheter och för att bidra till att en sådan dokumentation görs. De föreslagna bestämmelserna gäller vid försäljningar av bygg- nader eller av andelar i byggnader. Försäljningar av bostadsrätter gäller byggnader som helt eller delvis upplåts med nyttjanderätt. I sådana situa- tioner är det i stället, som framgår ovan, bostadsrättsföreningens ansvar i egenskap av ägare till byggnaden, att hålla en energideklaration tillgäng- lig genom att ha den anslagen på sådant sätt att blivande nyttjande- rättshavare kan ta del av deklarationens innehåll. 17 Ett energideklarationsregister

Regeringens förslag: Den som ser till att det finns en energideklara- tion eller ett besiktningsprotokoll skall även se till att ett exemplar av deklarationen eller protokollet lämnas till Boverket. Boverket skall föra ett register över sådana energideklarationer och besiktningsproto- koll och skall vara personuppgiftsansvarigt enligt personuppgiftslagen (1998:204) för den behandling av personuppgifter som görs i registret. Uppgifterna i registret skall få behandlas för framtagande av statistik, forskning, uppföljning och utvärdering av energianvändningen och inomhusmiljön i bebyggelsen, tillsyn och annan allmän eller enskild verksamhet där information om byggnader och deras energiprestanda och inomhusmiljö utgör underlag för bedömningar eller beslut. Om personuppgifter behandlas i strid med den föreslagna lagen eller före- skrifter som har meddelats med stöd av lagen, skall bestämmelserna om rättelse i personuppgiftslagen (1998:204) tillämpas. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får med- dela föreskrifter om elektronisk överföring av energideklarationer och besiktningsprotokoll. Regeringen får meddela föreskrifter om vilka uppgifter som får registreras i energideklarationsregistret, urval, bearbetningar, utläm- nande på medium för automatiserad behandling och direktåtkomst till registret. 92

Byggnadsdeklarationsutredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens förslag. Utredningen har föreslagit att byggnadsdekla- rationerna skall registreras i Fastighetsregistrets byggnadsdel.

Remissinstanserna: Lantmäteriverket har avstyrkt förslaget, eftersom verkets strävan är att fastighetsregistret enbart skall innehålla beslut av domstolar och andra myndigheter. Verket har däremot tillstyrkt att dekla- rationerna samlas i ett centralt register som bygger på uppgifter från Fastighetsregistrets byggnadsdel. Enligt verket är det viktigt att deklara- tionerna knyts till byggnadsdelens identiteter, så att uppgifterna i bygg- nadsdelen kan användas tillsammans med uppgifterna i deklarationen. Datainspektionen har påpekat att uppgifterna i registret kan ha betydelse för enskildas ekonomiska förhållanden och att det därför är viktigt med klara regler om registerinnehåll, om rättelse och om skadestånd samt eventuell möjlighet att kunna göra ändringar i registret vid förändrade faktiska förhållanden. Boverket har påpekat att de datoriserade system som verket använder för bidragsärenden och statistik efter viss anpass- ning kan användas som ett nationellt register.

Energideklarationsutredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens.

Remissinstanserna: Datainspektionen har påpekat att EG-direktivet inte innehåller något krav om ett register och att ett sådant register kommer att innebära en omfattande registrering av uppgifter som indirekt kommer att innehålla personuppgifter. Enligt Datainspektionen bör det finnas starka skäl för ett sådant register. Inspektionen har vidare ansett att integritetsfrågorna bör bli noga belysta och analyserade vid en reglering av registret. Boverket har i stort stött förslaget om ett nationellt register, men ansett att registret även bör innehålla annan information om bygg- nadskvaliteter och att förslaget i denna del behöver samordnas med för- slaget från Byggnadsdeklarationsutredningen och Byggnadsmiljöutred- ningen. Lantmäteriverket har tillstyrkt att uppgifter från fastighetsregist- rets byggnadsdel utnyttjas i ett system för registrering och lagring av energideklarationer. Fastighetsägarna Sverige, Villaägarnas riksförbund m.fl. har ansett att det inte finns något behov av en nationell databas för energideklarationer. Chalmers tekniska högskola anser att det borde vara möjligt att samordna energideklarationer, byggnadsdeklarationer, fastig- hetsdeklarationer, OVK-status, samt kylmaskin- och pannstatus i ett ge- mensamt register, för att begränsa kostnaderna vid besiktning eller be- skrivning av fastigheter.

Skälen för regeringens förslag: Båda utredningarna har föreslagit att de deklarationer som upprättas inom ramen för respektive system skall registreras i ett nationellt register hos en myndighet. Energideklarationsutredningen har lämnat förslag om ett avancerat re- gister i form av en databas med ett antal funktioner kopplade till registret och att den registerförande myndigheten skall ha rätt att ta ut en avgift för att registrera inlämnade deklarationer. Ett antal remissinstanser har ifrågasatt den föreslagna modellen. Det finns dock vissa behov av ett register. En mindre avancerad lösning bör därför övervägas. Boverket, som har en central roll i sammanhanget, har förespråkat att de befintliga, datorbaserade ärendehanterings- och statistiksystem som redan används av myndigheten för bidragsärenden och statistik bör användas för regist- rering av deklarationerna och har vidare förklarat att de befintliga syste- Prop. 2005/06:145 93 men kan utvecklas med hänsyn till de ytterligare krav som energideklara- tionerna medför. Boverket bör därför föra ett register där energideklara- tioner och besiktningsprotokoll skall registreras. Den som ser till att en energideklaration eller ett besiktningsprotokoll upprättas, bör ha en skyl- dighet att se till att ett exemplar av deklarationen eller protokollet lämnas till verket. Följande grundläggande behov av ett nationellt register har identi- fierats. Energimyndigheten ansvarar för officiell statistik inom energiområdet och har behov av att sammanställa och jämföra uppgifter om energian- vändningen i bebyggelsen, för att generellt förbättra statistiken över sådan energianvändning. Statistiska centralbyrån (SCB) är en statlig myndighet med ett mer generellt ansvar att tillhandahålla nationell statistik inom en rad ämnesområden, varav energiområdet är ett. SCB samt universitet och högskolor har behov av underlag för statistik- och forskning på området. Den samlade information som ett register över energideklarationer och besiktningsprotokoll kommer att innehålla är även ett värdefullt underlag för generell uppföljning och utvärdering av energianvändningen och inomhusmiljön i bebyggelsen och blir därmed ett viktigt underlag för analysen och utvecklingen av energideklarationerna som styrmedel och de effekter dessa har på den samlade energianvändningen i bebyggelsen. Informationen kan också utgöra underlag för överväganden om komp- letterande styrmedel. Vidare bidrar uppgifterna i registret till en uppfölj- ning av berörda delmål till nationella miljökvalitetsmål, främst målet God bebyggd miljö. Som framgår av förslaget i avsnitt 20 skall tillsyn utövas av de kom- munala nämnder som fullgör kommunens uppgifter inom plan- och byggväsendet. Den samlade information om upprättade energideklaratio- ner och besiktningsprotokoll som ett energideklarationsregister kommer att innehålla underlättar en effektiv tillsyn. Registret kommer även att underlätta och förbättra den kommunala tillsynen beträffande den obliga- toriska ventilationskontrollen och tillsynen enligt miljöbalken, t.ex. i fråga om radonsituationen. Uppgifterna i en energideklaration eller ett besiktningsprotokoll är vik- tiga beslutsunderlag i valet av olika boendeformer. Husspekulanter och blivande nyttjanderättshavare kan ha ett intresse av att få tillgång till uppgifter som har betydelse för en tidig bedömning och värdering av en byggnads energiprestanda och inomhusmiljö. En viktig del är således att tillgodose ett informationsbehov vid omsättningen av byggnader, lokaler och bostadslägenheter och att underlag finns för bedömningar och beslut i sådana processer. Ett annat behov är att underlätta de oberoende exper- ternas arbete med energideklarationerna. Registret möjliggör att informa- tion kan hämtas vid upprättandet av deklarationer och att grundläggande uppgifter rörande byggnaderna, deras energiprestanda och inomhusmiljö kan återanvändas när det blir aktuellt att upprätta nya deklarationer. Den information som ett register kan ge är även värdefull för byggnadsägare, som i jämförande syfte kan se vilka effekter energieffektiviserande åtgär- der har. Informationen är således betydelsefull även som underlag för den löpande fastighetsförvaltningen och för de beslut som skall fattas i byggandet av nya hus och vid tillbyggnads- eller ändringsåtgärder i befintlig bebyggelse. Prop. 2005/06:145 94 Mot den angivna bakgrunden bör uppgifterna i registret få behandlas för framtagande av statistik, forskning, uppföljning och utvärdering av energianvändningen och inomhusmiljön i bebyggelsen, tillsyn och annan allmän eller enskild verksamhet där information om byggnader och deras energiprestanda och inomhusmiljö utgör underlag för bedömningar och beslut. En förutsättning för att registret skall vara sökbart och med tillräcklig precision identifiera en byggnad är att en byggnadsbeteckning används i förening med en fastighetsbeteckning och, om det finns flera byggnader på samma fastighet, adresser. Enligt en definition i 3 § personuppgifts- lagen (1998:204) är en personuppgift all slags information som direkt eller indirekt kan hänföras till en fysisk person som är i livet. Fastighets- beteckningar är en sådan information som via informationen i fastighets- registret kan kopplas till fysiska personer. Därigenom kommer registret att innehålla information som i vart fall indirekt kan hänföras till en- skilda. Det innebär att bestämmelserna i personuppgiftslagen (1998:204) skall tillämpas på registret. Boverket skall vara personuppgiftsansvarigt enligt personuppgiftslagen för den behandling av personuppgifter som utförs i registret. Eftersom registret bör innehålla byggnadsbeteckningar, fastighetsbe- teckningar och, i vissa fall, adresser kommer registret att i viss utsträck- ning innehålla samma uppgifter som fastighetsregistret. Det är därför lämpligt att de bestämmelser som gäller för fastighetsregistret i möjli- gaste mån får utgöra en ram för den behandling av personuppgifter som skall vara tillåten enligt den nu föreslagna lagen. Ett datoriserat register med personuppgifter innebär att hänsyn måste tas till enskildas integritetsskydd. Samtidigt måste den enskildes skydd vägas mot andra legitima behov hos t.ex. myndigheter att få behandla uppgifter om den enskilde. Personuppgiftslagen syftar till att skydda den enskildes personliga integritet och innehåller bestämmelser om när be- handling av personuppgifter är tillåten. Ett grundläggande krav på sådan behandling är att den bara får ske för särskilda, uttryckligt angivna och berättigade ändamål. Ändamålsbeskrivningen får betydelse för vilken in- samling och annan behandling av personuppgifter som skall vara tillåten. Uppgifter som samlas in för ett ändamål får inte behandlas för ett annat, oförenligt, ändamål. Det system med energideklarationer som nu föreslås är helt nytt och kan komma att utvecklas på ett sådant sätt att även de bestämmelser som är styrande för registerhållningen kan behöva ändras. Som framgår av bl.a. de i avsnitt 22 föreslagna övergångsbestämmelserna kommer ener- gideklarationerna för olika byggnadskategorier att genomföras stegvis. Regeringen bör därför få meddela närmare föreskrifter om vilka upp- gifter registret skall få innehålla. Regeringen bör även få meddela före- skrifter om urval och bearbetningar. Urval och bearbetningar innebär att någon eller några parametrar används för att få fram en begränsad information ur en större mängd information. Det kan till exempel vara att söka fram alla byggnader i ett visst geografiskt område. Möjligheten till sådana urval och bearbetningar bör utformas restriktivt, så att möjlig- heten till direkt marknadsföring begränsas. En annan viktig inskränkning är även att genom sådana föreskrifter väsentligt begränsa utlämnande på Prop. 2005/06:145 95 medium för automatiserad behandling, för att på så sätt förhindra att hela eller delar av registret kan begäras ut. För flertalet kategorier är det tillräckligt att tillgången till uppgifterna i registret fås genom att man på sedvanligt sätt begär ut deklarationen eller besiktningsprotokollet som en allmän handling. Direktåtkomst inne- bär däremot att den som får sådan åtkomst kan använda registret på egen hand och kan söka i detta och få svar på frågor, utan att själv kunna be- arbeta eller på annat sätt påverka innehållet i registret. Behov av direkt- åtkomst finns hos de myndigheter som skall utöva tillsyn, liksom hos Energimyndigheten. En mycket begränsad direktåtkomst, t.ex. rörande en byggnad i taget, kan behövas för de oberoende experter som skall upp- rätta energideklarationerna. Byggnadsägare med större byggnadsbestånd kan också behöva få direktåtkomst till de deklarationer som avser deras egna byggnader. Även i detta avseende kan systemet komma att utveck- las på ett sådant sätt att även de bestämmelser som är styrande för direkt- åtkomsten kan behöva ändras. Regeringen bör därför få meddela före- skrifter om vilka som skall medges direktåtkomst till registret. Om personuppgifter skulle behandlas i strid med den föreslagna lagen eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen, skall bestämmel- serna om rättelse i personuppgiftslagen tillämpas. Sådana bestämmelser finns i 28 § personuppgiftslagen och innebär bl.a. att den personuppgifts- ansvarige är skyldig att på begäran av den registrerade snarast rätta, blockera eller utplåna sådana uppgifter som inte behandlats i enlighet med personuppgiftslagens bestämmelser eller föreskrifter som utfärdats med stöd av den lagen. Ett förslag om skadeståndsskyldighet i anledning av registerföringen finns i avsnitt 17. Med hänsyn till de föreslagna ändamålen med registret bör Boverkets hantering av lämnade energideklarationer och besiktningsprotokoll be- gränsas till mottagandet och den nödvändiga registreringsåtgärden. Någon formell eller materiell kontroll av de lämnade handlingarna bör inte göras av Boverket. Registreringsåtgärden bygger inte på någon ansökan från enskild, den grundar sig inte på något formellt beslut av myndigheten och den medför ingen direkt rättsverkan för den enskilde. Samtidigt inne- bär en registreringsåtgärd eller en underlåten registrering i någon mening ett beslut av myndigheten, som i vart fall indirekt kan medföra en rätts- verkan för en enskild. Enligt 22 § förvaltningslagen (1986:223) får ett beslut överklagas av den som beslutet angår, om det har gått honom emot och beslutet kan överklagas. För en rationell hantering av energideklarationerna och besiktnings- protokollen bör regeringen eller den myndighet som regeringen bestäm- mer få meddela föreskrifter om elektronisk överföring av energideklara- tioner och besiktningsprotokoll till registret. Avsikten med energideklarationerna och besiktningsprotokollen är att ge information om byggnaders egenskaper i fråga om energianvändning och inomhusmiljö och att denna information skall kunna inhämtas av dem som brukar eller skall bruka en byggnad. Den angivna funktionen och registrets innehåll är förenligt med sekretesslagens (1980:100) be- stämmelser. Det finns således inget behov av ändringar i den lagen. Prop. 2005/06:145 96 Prop. 2005/06:145 18 Skadestånd

Regeringens förslag: Den som lider skada på grund av ett tekniskt fel i energideklarationsregistret skall ha rätt till ersättning av staten. Ersättningen skall sänkas med skäligt belopp eller helt falla bort, om den skadelidande har medverkat till skadan genom att utan skälig anledning ha låtit bli att vidta åtgärder för att bevara sin rätt eller om den skadelidande på något annan sätt har medverkat till skadan genom eget vållande. Om personuppgifter behandlas i strid med den före- slagna lagen eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen, skall bestämmelserna om skadestånd i personuppgiftslagen tillämpas. Energideklarationsutredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens.

Remissinstanserna: Kammarkollegiet har inte haft någon erinran mot att handlägga ersättningsanspråk mot staten vid fel i energideklarations- registret.

Skälen för regeringens förslag: Det energideklarationsregister som skall upprättas enligt förslaget i avsnitt 17 kommer att innehålla energi- deklarationer och besiktningsprotokoll, som har upprättats och lämnats in till Boverket. Registret kommer på så sätt att utgöra en databank för den information som kommer att finnas i deklarationerna och protokollen. Det är säljarens ansvar att en deklaration skall göras tillgänglig för den som köper en byggnad och byggnadsägare skall se till att deklarationer kommer att finnas placerade i byggnader som upplåts med nyttjanderätt, som information för befintliga och blivande nyttjanderättshavare. Trots detta är det viktigt att den som lämnar en deklaration eller ett protokoll till Boverket kan vara förvissad om att den nämnda funktionen fungerar och utgör en tillförlitlig tillgång på registrerade deklarationer och proto- koll. Boverket kommer att ansvara för energideklarationsregistret. När det gäller fel som kan uppkomma vid Boverkets förande av registret måste två situationer särskiljas. Den ena situationen är att skada kan uppkomma på grund av tekniska fel och den andra är att skada kan uppkomma på grund av fel eller försummelse vid handläggningen av energideklaratio- nerna och de besiktningsprotokoll som skall registreras i registret. Tek- niska fel kan i sin tur delas in i två kategorier, nämligen fel i innehållet i registret, dvs. programvaran, respektive fel i maskinvaran, dvs. apparatu- ren för den automatiserade behandlingen. Tekniska fel i registret kan medföra felaktiga registreringar, att registreringar fördröjs, men även att registeruppgifter raderas ut. Det kan inte uteslutas att sådana fel kan leda till ekonomiska förluster för byggnadens ägare. Det bör därför finnas en rätt till ersättning för skador som kan uppkomma vid tekniska fel, efter- som det tryggar systemet som sådant. Man bör kunna lita på att registret fungerar. Det är särskilt viktigt vid elektronisk överföring av energideklarationer och besiktningsprotokoll till registret. Förluster av deklarationer, protokoll eller fel i de regist- rerade uppgifterna, kan utgöra hinder eller skapa andra problem i den 97 allmänna omsättningen av byggnader eller vid byten av nyttjanderätts- havare, vilket kan medföra ekonomiska konsekvenser för ägarna. Därtill kan sådana förluster eller fel i vissa fall förorsaka merkostnader vid upprättandet av en ny deklaration eller ett nytt besiktningsprotokoll eller onödiga kostnader för den enskilde vid tillsynen eller i eventuella pro- cesser, där en registrerad deklaration eller ett protokoll hade haft ett bevisvärde. Mot den angivna bakgrunden skall en särskild bestämmelse om statens skadeståndsansvar införas i den föreslagna lagen. Bestämmelsen bör ut- formas efter mönster av 19 kap. 37 § jordabalken, enligt vilken staten har ett strikt ansvar för ett tekniskt fel i fastighetsregistrets inskrivningsdel. Ansvaret bör således vara strikt med möjlighet till jämkning vid med- vållande. Vid sidan av tekniska fel kan, såsom har nämnts ovan, skada även uppkomma vid Boverkets handläggning, i den utsträckning den kan an- ses innefatta myndighetsutövning. Om staten gjort sig skyldig till fel eller försummelse vid denna handläggning och därigenom vållat skada, är staten skadeståndsskyldig enligt den generella bestämmelsen om det all- männas skadeståndsansvar i 3 kap. 2 § skadeståndslagen (1972:207). Regeln i 3 kap. 3 § skadeståndslagen om det allmännas ansvar för ren förmögenhetsskada, vilken kan aktualiseras när en myndighet har lämnat felaktiga upplysningar eller råd, torde täcka den situationen att en an- ställd vid myndigheten genom fel eller försummelse lämnat oriktig infor- mation om innehållet i energideklarationsregistret. Energideklarationsutredningen föreslog en särskild bestämmelse om ansvar för skada som uppkommit i anledning av beslut om rättelse i registret. Med den utformning av energideklarationsregistret som föreslås i avsnitt 17, kan det konstateras att några ansökningar om registrering eller formella beslut om registrering inte kommer att meddelas. Inga di- rekta rättverkningar kommer att vara knutna till registreringsåtgärderna. En sådan bestämmelse är därför överflödig. Däremot följer, av förslaget i samma avsnitt, att speciella bestämmelser om rättelse med stöd av per- sonuppgiftslagen (1998:204) kommer att gälla. Bestämmelser om skade- stånd finns i 48 § personuppgiftslagen och innebär i huvudsak att den personuppgiftsansvarige skall ersätta den registrerade för skada och kränk- ning av den personliga integriteten som en behandling av personuppgifter i strid med den lagen har förorsakat. Om personuppgifter behandlas i strid med den nu föreslagna lagen eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen, skall bestämmelserna om skadestånd i 48 § person- uppgiftslagen tillämpas. Förordningen (1995:1301) om handläggning av skadeståndsanspråk mot staten gäller sådana anspråk på ersättning för skador som riktas mot staten. När det gäller skada på grund av tekniskt fel i energideklarations- registret är 19 kap. 37 jordabalken förebild för den reglering som före- slås. Kammarkollegiet skall enligt 4 § i den nämnda förordningen hand- lägga anspråk med stöd av bl.a. 19 kap. 37 § jordabalken. Eftersom den föreslagna skadeståndsbestämmelsen är utformad på i princip samma sätt som 19 kap. 37 § jordabalken är det lämpligt att Kammarkollegiet ges uppgiften att handlägga även sådana anspråk. Justitiekanslern hand- lägger, enligt 3 § samma förordning, anspråk på ersättning med stöd av 48 § personuppgiftslagen. När det slutligen gäller skadeståndsanspråk Prop. 2005/06:145 98 med stöd av 3 kap. 3 § skadeståndslagen, skall andra anspråk än de som Prop. 2005/06:145 anges i 3 och 4 §§ förordningen om handläggning av skadeståndsanspråk mot staten handläggas av den centrala förvaltningsmyndighet inom vars verksamhetsområde skadan inträffat. 19 Alternativa energiförsörjningssystem

Regeringens förslag: Den som för egen räkning uppför eller låter uppföra en byggnad med en total användbar golvarea som är större än 1 000 kvadratmeter skall, innan byggnadsarbetena påbörjas, redovisa en utredning av alternativa energiförsörjningssystem för byggnaden som också anger om sådana system är tekniskt, miljömässigt och eko- nomiskt genomförbara. Redovisningen skall lämnas till tillsynsmyn- digheten. Byggnadsarbetena skall inte få påbörjas innan en redovis- ning har visats upp för myndigheten. Energideklarationsutredningens förslag överensstämmer med reger- ingens.

Remissinstanserna: Göteborg Energi AB har påpekat att EG-direkti- vets exempel på alternativa system utöver kraftvärme, fjärrvärme och de- centraliserad förnybar energi, även omfattar närvärme samt fjärr- och närkyla och att värmepumpar hör till denna kategori som i direktivet anges under vissa förutsättningar.

Skälen för regeringens förslag: 

EG-direktivet innehåller särskilda be- stämmelser rörande byggnader vars användbara, totala golvarea är större än 1 000 kvadratmeter. Innan en sådan byggnad uppförs skall det bl.a. göras en särskild bedömning av om alternativa energiförsörjningssystem är tekniskt, miljömässigt och ekonomiskt genomförbara beträffande byggnaden. Exempel på sådana system är decentraliserade energiförsörj- ningssystem som baseras på förnybar energi, kombinerad värme- och el- produktion, fjärr- och närvärme eller fjärr- och närkyla om sådan finns tillgänglig samt, under vissa förutsättningar, värmepumpar. Som framgår av avsnitt 8 finns regler om byggande i plan- och bygg- lagen (1987:10), PBL, och de tekniska egenskapskraven finns reglerade i lagen (1994:847) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, m.m. samt i föreskrifter som meddelats med stöd av de båda lagarna. Enligt 10 § förordningen (1994:1215) om tekniska egenskapskrav på byggnads- verk, m.m. skall uppvärmningssystemet i byggnader, som innehåller bo- stadslägenheter och arbetslokaler, i skälig utsträckning med hänsyn till uppvärmningssättet och energislaget utformas så att skilda energislag, som är lämpliga från allmän energisynpunkt, kan användas utan omfatt- ande ändringar. Det ställs dock inte krav på någon utredning och redo- visning av alternativa energiförsörjningssystem och avgränsningen av vilka byggnader som omfattas av det kravet är i vissa avseenden snävare än den som direktivet anger. Vid planeringen och projekteringen av en ny byggnad är valet av ener- giförsörjningssystem en väsentlig fråga, som bör medvetandegöras på ett tydligare sätt. Ju tidigare frågan övervägs, desto större är möjligheten att undvika en inlåsning i mindre energieffektiva och från miljösynpunkt 99 sämre lösningar, som dessutom blir onödigt dyra i drift och som på sikt kan föranleda onödiga nyinvesteringar. Den som för egen räkning uppför eller låter uppföra en byggnad med en total användbar golvarea som är större än 1 000 kvadratmeter skall därför, innan byggnadsarbetena påbör- jas, redovisa en utredning av alternativa möjligheter att lösa byggnadens energiförsörjningssystem och alternativens tekniska, miljömässiga och ekonomiska genomförbarhet. Av förslaget i avsnitt 12 framgår att den som för egen räkning uppför eller låter uppföra en byggnad skall se till att det finns en energideklaration för byggnaden. I många fall kan en samordning ske av deklareringen och den utredning som skall ligga till grund för redovisningen, så att de oberoende experternas kompetens kan tillvaratas även i dessa fall. Lagrådet har föreslagit att kravet att redovisa en utredning om alterna- tiva energiförsörjningssystem skall inarbetas i PBL. Det reformarbete som pågår beträffande PBL, vilket beskrivs i avsnitt 8, innebär en ut- veckling mot att ur PBL rensa ut de tekniska kraven på byggnader, lik- som processen att se till att sådana krav är uppfyllda. Ett steg i den rikt- ningen är den befintliga lagen (1994:847) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk samt bestämmelser som gäller exempelvis brandskydd, byggfelsförsäkringar och färdigställandeskydd samt civilt försvar. Syftet är att bara behålla den yttre planeringsramen i PBL. Att nu inordna kravet i PBL kan därför komma i strid med regeringens kommande ställ- ningstagande i den allmänna frågan om PBL:s utformning och innehåll. För ett effektivt genomslag bör byggnadsarbetena inte få påbörjas för- rän redovisningen har visats upp för tillsynsmyndigheten. En sådan be- stämmelse bör införas i 9 kap. 12 § PBL. I dag är cirka 75 procent av byggnaderna med bostadslägenheter och cirka 60 procent av byggnaderna med lokaler anslutna till fjärrvärme. För nyproducerade byggnader med bostadslägenheter är anslutningsgraden något lägre, cirka 60 procent. Fjärrvärmeproduktionen i Sverige baseras till cirka 20 procent på importerade fossila bränslen inklusive värme från elpannor. Biobränslebaserad energi står för nästan 50 procent av produk- tionen. Till detta kommer spillvärme från industrin och den energi som genereras av värmepumpar. Andelen energi som kommer från kraftvär- meproduktionen är ökande. Fjärrvärmeverkens produktionssystem består normalt av ett antal olika produktionsanläggningar, t.ex. pannor för olika bränslen och värmepumpar, vilket medger en flexibilitet vid valet av energislag. Det finns således ett antal alternativa energiförsörjningssys- tem som redan visat sig vara tekniskt, miljömässigt och ekonomiskt genomförbara för olika byggnadstyper. De byggnader som ansluts till fjärrvärme torde i de flesta fall uppfylla kraven om teknisk, miljömässig och ekonomisk genomförbarhet. Prop. 2005/06:145 100 Prop. 2005/06:145 20 Tillsyn

Regeringens förslag: Den eller de kommunala nämnder som fullgör kommunens uppgifter inom plan- och byggnadsväsendet skall utöva tillsyn över

att ägare till byggnader med luftkonditioneringssystem ser till att systemen besiktigas och att besiktningsprotokoll upprättas, och

att ägare till specialbyggnader eller byggnader som helt eller del- vis upplåts med nyttjanderätt håller energideklarationerna tillgängliga för allmänheten eller befintliga och blivande nyttjanderättshavare. Tillsynsmyndigheten får meddela de förelägganden som behövs för att en ägare till en byggnad fullgör sådana skyldigheter. Ett föreläggande får förenas med vite.

Tillsynsmyndigheten skall på begäran, i den utsträckning det behövs för tillsynen, få tillträde till specialbyggnader och byggnader som helt eller delvis upplåts med nyttjanderätt samt utrymmen och områden som hör till sådana byggnader. Denna rätt skall inte omfatta bostäder. Om byggnadens ägare inte ger tillsynsmyndigheten tillträde när myn- digheten har rätt till det, får kronofogdemyndigheten, efter tillsyns- myndighetens ansökan, besluta om särskild handräckning.

Byggnadsdeklarationsutredningen har föreslagit en bestämmelse om att de kommunala nämnder som fullgör kommunens uppgifter inom plan- och byggväsendet skall, i enlighet med vad som föreskrivs i plan- och bygglagen (1987:10), övervaka att en ägare till en byggnad fullgör sina skyldigheter enligt den föreslagna lagen eller enligt de föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen.

Remissinstanserna: Kammarrätten i Jönköping har anfört att 10 kap. 15 § plan- och bygglagen inte torde kunna åberopas som stöd för ett föreläggande om att avge deklaration och att särskilda bestämmelser om bl.a. förelägganden och viten bör tas in i den föreslagna lagen. Ett antal kommuner har påtalat de resurser som krävs för att fullgöra ett tillsyns- ansvar. Energideklarationsutredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens.

Remissinstanserna: Sveriges Kommuner och Landsting har avstyrkt förslaget med hänsyn till de ökade kostnader det medför för kommuner- na. Linköpings kommun har förordat ett kommunalt tillsynsansvar, men att det bör finansieras genom avgifter.

Skälen för regeringens förslag: Genom de förslag som lämnas i av- snitt 16 har ansvaret för att energideklarationer hålls tillgängliga inför försäljningar av byggnader lagts på säljaren och ansvaret är enligt för- slaget civilrättsligt sanktionerat. När det gäller en byggnadsägares skyldighet att se till att en byggnads luftkonditioneringssystem besiktigas och att energideklarationer finns tillgängliga i specialbyggnader och byggnader som helt eller delvis upp- låts med nyttjanderätt, kan det antas att allmänhetens kunskap om bygg- nadsägarens skyldigheter i dessa avseenden blir drivkrafter för full- 101 görande. Detsamma gäller befintliga och blivande nyttjanderättshavares intressen av vederhäftig information om byggnadernas energianvändning och inomhusmiljö. Systemet blir på så sätt i viss utsträckning själv- reglerande. På lokal nivå krävs emellertid en tillsyn över denna verksamhet. Kom- munerna har i dag ett tillsynsansvar över den obligatoriska ventilations- kontrollen och inomhusmiljön i bostäder och lokaler för allmänna ända- mål. Kommunerna har vidare tillsyn över frågor som rör bebyggelsen enligt bl.a. plan- och bygglagen (1987:10) och miljöbalken. Det är därför lämpligt att den eller de kommunala nämnder som fullgör kommunens uppgifter inom plan- och byggnadsväsendet blir tillsynsmyndigheter även beträffande dessa frågor. En förutsättning för att kommunerna skall kunna fullgöra sitt tillsynsansvar är att de får kännedom om i vilka byggnader som de skilda skyldigheterna inte uppfyllts. Ett av huvudsyftena med det i avsnitt 17 föreslagna energideklarationsregistret är just att ge kommu- nerna underlag för sin tillsynsverksamhet. En effektiv tillsyn förutsätter att tillsynsmyndigheterna har möjlighet att förelägga de nämnda bygg- nadsägarna att fullgöra sina skyldigheter i de nämnda avseendena och att sådana förelägganden får förenas med vite. I sammanhanget kan nämnas att det, enligt gällande bestämmelser för den obligatoriska ventilations- kontrollen, finns en skyldighet för byggnadens ägare att se till att även intyg om utförd ventilationskontroll skall anslås på en väl synlig plats i byggnaden. Den beskrivna befogenheten kräver att tillsynsmyndigheterna har rätt att få tillträde till vissa byggnader som omfattas av tillsynen, i den ut- sträckning som krävs för att fullgöra denna. Lagrådet har ifrågasatt om intresset av att med tvång få tillträde till en enskilds lokaler för att kontrollera ett luftkonditioneringssystem kan anses väga så tungt att intresset av att respektera den enskildes vilja skall få ge vika. Lagrådet har vidare konstaterat att tillsynsmyndigheten, enligt de föreslagna bestämmelserna i 25 § lagen om energideklaration för bygg- nader, får förelägga ägaren till en byggnad att se till att luftkonditioner- ingssystemen besiktigas och att besiktningsprotokoll upprättas samt att föreläggandet får förenas med vite. Mot denna bakgrund har Lagrådet förordat att tillsynsmyndighetens rätt till tillträde inte skall gälla byggna- der där tillsynen avser besiktningen av en byggnads luftkonditionerings- system. Regeringen instämmer i Lagrådets bedömning. De byggnader som bör omfattas av tillträdesrätten är således special- byggnader och byggnader som helt eller delvis upplåts med nyttjanderätt och där en energideklaration skall finnas tillgänglig genom att anslås i eller i anslutning till en byggnad. Av integritetsskäl bör rätten till tillträde inte omfatta en byggnad, eller en del av en byggnad, som är inrättad till bostad. Tillsynen är inte heller av sådan karaktär, att myndigheten bör ha rätt till tillträde utan att först ha begärt detta av byggnadens ägare. Lagrådet har vidare ansett att det bör klargöras i vilken utsträckning och i så fall på vilket sätt en tillsynsmyndighet skall kunna begära en annan myndighets hjälp för att få det tillträde som behövs för tillsynen. I fråga om specialbyggnaderna ligger det i sakens natur att byggnader- nas allmännyttiga ändamål och användning i regel medför att allmänhe- ten besöker sådana byggnader och att tillsynsmyndigheten därför inte i normalfallet skulle behöva någon annan myndighets hjälp till sådant till- Prop. 2005/06:145 102 träde. Det kan dock inte uteslutas att det även i fråga om specialbyggna- Prop. 2005/06:145 der finns situationer då allmänhetens rätt till tillträde är begränsad eller ägaren till byggnaden, av andra skäl, motsätter sig att tillsynsmyndighe- ten utövar en sådan rätt. Tillsynsmyndigheten bör därför kunna begära en annan myndighets hjälp för att få tillträde till både specialbyggnader och byggnader som helt eller delvis upplåts med nyttjanderätt. När det gäller en hyresvärds eller en bostadsrättsförenings behov av hjälp för att få tillträde till lägenheter finns bestämmelser i 12 kap. 26 § femte stycket jordabalken och 7 kap. 13 § tredje stycket bostadsrättslagen (1991:614). Enligt de bestämmelserna får kronofogdemyndigheten beslu- ta om s.k. särskild handräckning, vilken regleras i lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och handräckning. Även om tillsynsmyndighe- tens rätt till tillträde i de nu aktuella fallen inte får omfatta bostäder, är kronofogdemyndighetens hjälp i frågor om tillträde en näraliggande lös- ning. Det kan även konstateras att kronofogdemyndigheten, enligt 10 kap. 12 och 13 §§ plan- och bygglagen (1987:10) ger samma tillsynsmyndig- heter biträde i frågor om ingripanden för att åstadkomma rättelse, m.m. Mot denna bakgrund gör regeringen bedömningen att det mest ändamåls- enliga är att tillsynsmyndigheten bör kunna ansöka om särskild hand- räckning hos kronofogdemyndigheten i de fall byggnadens ägare inte med- ger tillträde. Bestämmelser om sådan handräckning finns i lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och handräckning. Tillsynen över de oberoende experternas verksamhet utövas av Styrel- sen för ackreditering och teknisk kontroll enligt lagen (1992:1119) om teknisk kontroll. 21 Överklagande

Regeringens förslag: Tillsynsmyndighetens beslut om föreläggande som förenats med vite och Boverkets beslut om rättelse i energi- deklarationsregistret med stöd av personuppgiftslagen (1998:204) får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd skall krävas vid överklagande till kammarrätten.

Byggnadsdeklarationsutredningen har inte lämnat något förslag om överklagande .

Remissinstanserna: Kammarrätten i Jönköping har anfört att bestäm- melser om bl.a. överklagande bör tas in i lagen. Energideklarationsutredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Kammarrätten i Göteborg har avstyrkt förslaget med hänvisning till de ekonomiska konsekvenserna för förvaltningsdom- stolarna. Kammarrätten i Jönköping har, särskilt med hänvisning till att de föreslagna förseningsavgifterna är sådana som i vissa fall innebär en rätt till muntlig förhandling vid förvaltningsdomstol, påpekat att systemet medför ökade kostnader för domstolarna.

Skälen för regeringens förslag: Energideklarationsutredningens för- slag innehöll bl.a. en beslutskategori som skulle kunna överklagas till all- män förvaltningsdomstol, nämligen beslut om förseningsavgift som re- 103 gistermyndigheten skulle få meddela i de fall en energideklaration inte inlämnats för registrering i rätt tid. Kammarrätterna i Göteborg och Jön- köping har påtalat de ökade kostnader för domstolarna som förslaget skulle medföra. Som framgår av avsnitt 20 om tillsyn, föreslås inte så- dana avgifter. De beslut som föreslås kunna överklagas gäller tillsyns- myndigheternas beslut om förelägganden som förenats med vite. Sådana beslut gäller enskilds ställning i förhållande till det allmänna. Det är därför naturligt att sådana beslut skall kunna överklagas till allmän för- valtningsdomstol. Det är inte möjligt att bedöma i vilken utsträckning sådana beslut om förelägganden kommer att meddelas och därmed inte heller i vilken utsträckning förvaltningsdomstolarna kommer att belastas. Det kan dock konstateras att de kommunala nämnder som skall utöva till- synen finns spridda över hela landet och att den jämna fördelning av de eventuella mål som dessa beslut föranleder medför att någon särskild domstol inte kommer att belastas mer än andra. I avsnitt 17 konstateras att en registreringsåtgärd som Boverket utför inte bygger på någon ansökan från enskild, att den inte grundar sig på något formellt beslut av myndigheten och att den inte medför någon direkt rättsverkan för den enskilde. Det finns således inget behov av att i den föreslagna lagen reglera någon rätt till överklagande av de registrer- ingsåtgärder som Boverket kommer att utföra. Samtidigt innebär en re- gistreringsåtgärd eller en underlåten registrering i någon mening ett be- slut av myndigheten, som i vart fall indirekt kan medföra en rättsverkan för en enskild. Enligt 22 § förvaltningslagen (1986:223) får dock ett beslut överklagas av den som beslutet angår, om det har gått honom emot och beslutet kan överklagas. Som anges i avsnitt 17 tillkommer en beslutskategori, som gäller Bo- verkets beslut om rättelse i energideklarationsregistret med stöd av per- sonuppgiftlagens (1998:204) bestämmelser. Enligt 28 § personuppgifts- lagen är den personuppgiftsanvarige bl.a. skyldig att på begäran av den registrerade snarast rätta, blockera eller utplåna sådana personuppgifter som inte har behandlats i enlighet med personuppgiftslagen eller före- skrifter som har utfärdats med stöd av den lagen. Sådana beslut gäller en- skilds ställning i förhållande till det allmänna och de bör därför kunna överklagas enligt den föreslagna lagens bestämmelser. Det är inte heller möjligt att bedöma i vilken utsträckning möjligheten till överklagande enligt 22 § förvaltningslagen kan komma att tillämpas. Det ligger dock i sakens natur att det normala förfarandet, att registrera inlämnade energideklarationer och besiktningsprotokoll inte torde inne- bära beslut som går någon emot. Rättelser på begäran av en enskild med stöd av personuppgiftslagens bestämmelser torde inte heller föranleda många överklaganden. Till skillnad från tillsynsmyndigheternas beslut, kommer dock eventuella överklaganden att belasta den länsrätt till vars domsaga Boverket hör. Den föreslagna bestämmelsen om att prövningstillstånd skall krävas vid överklagande till kammarrätten torde ha en tämligen begränsande effekt i fråga om samtliga beslutskategorier som det föreslagna systemet medför. Prop. 2005/06:145 104 Prop. 2005/06:145 22 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser

Regeringens förslag: Lagen om energideklaration för byggnader och lagen om ändring i plan- och bygglagen (1989:110) skall träda i kraft den 1 oktober 2006. Byggnader som är indelade som specialbyggnader enligt 2 kap. 2 § fastighetstaxeringslagen (1979:1152) och som har en total golvarea som är större än 1000 kvadratmeter och byggnader som upplåts med nyttjanderätt och som är flerbostadshus skall vara energideklarerade senast den 31 december 2008. Övriga byggnader skall energidekla- reras första gången efter den 31 december 2008. Luftkonditioneringssystem skall besiktigas första gången efter den 31 december 2008. För byggnader under uppförande den 1 januari 2009 skall skyldig- heten att energideklarera byggnaden inte gälla om bygganmälan har gjorts före den 1 januari 2009. För byggnader under uppförande den 1 oktober 2006, med en total användbar golvarea som är större än 1 000 kvadratmeter, skall skyl- digheten att för byggnadsnämnden visa upp en särskild redovisning av alternativa energiförsörjningssystem inte gälla om bygganmälan har gjorts före den 1 oktober 2006. Energideklarationsutredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens förslag. Utredningen har föreslagit ett särskilt, förenklat de- klarationsförfarande under systemets inledande år.

Remissinstanserna: Enligt Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll (SWEDAC) är det inte sannolikt att det finns tillräckligt många ackrediterade organ eller certifierade energiexperter till hands redan vid den tidpunkt då utredningen föreslagit att lagen skall träda i kraft. Konsu- mentverket har befarat att det kan visa sig svårt att hinna genomföra alla de förslag som beskrivs i betänkandet. Enligt verket kan ambitionsnivån därför behöva anpassas under en viss period, så att åtminstone de vikti- gaste delarna kan genomföras, samtidigt som det bör säkerställas att till- räckliga ekonomiska och andra resurser ställs till förfogande så att ge- nomförandet inte äventyras. Naturvårdsverket har lämnat likartade syn- punkter. Även Luleå kommun har pekat på svårigheter med att genom- föra direktivet inom den tidsram som föreslagits. Anticimex AB har där- emot ansett att behovet av ny besiktningspersonal kanske inte är så om- fattande som utredaren har beskrivit. Företag inom överlåtelsebesiktning, fastighetsvärdering, fukt- och miljösanering omfattar många hundra per- soner och dessa har enligt Anticimex ofta en mycket god kännedom om fastigheters konstruktioner. Anticimex har vidare anfört att det inom bo- laget finns omfattande erfarenheter från energibesiktning i småhus, base- rat på standardiserade mallar. Göteborg Energi AB har anfört att det är olyckligt att energideklarera med ett förenklat förfarande under en över- gångsperiod, eftersom varje byggnad är unik och platsbesök krävs. Enligt Göteborg Energi är det bättre att under en övergångsperiod utfärda dis- penser till de aktörer på marknaden som kan uppvisa ett seriöst befintligt 105 alternativ för att bedöma energiprestanda och ge åtgärdsförslag. Skanska har anfört att ett förenklat deklarationsförfarande är att föredra, eftersom ett träffsäkert resultat kräver stora insatser och många antaganden. Svenska Bioenergiföreningen har anfört att genomförandet måste ske stegvis och att Sverige bör utnyttja den tid som står till förfogande fram till 2009 för att fullt ut implementera direktivet. HSB har förordat att BoEnDe-systemet bör utvecklas och prövas under övergångsperioden fram till 2009 och att om erfarenheterna är goda, så bör det antas som ett permanent system samt att det skulle kunna vara en fördel med olika energiklassningssystem för olika byggnadskategorier.

Skälen för regeringens förslag: De föreslagna lagarna bör träda i kraft den 1 oktober 2006 .

Enligt EG-direktivet får den s.k. certifieringen av byggnader och be- siktningarna av luftkonditioneringssystemen skjutas upp till den 4 januari 2009 med hänvisning till en brist på kvalificerade och auktoriserade experter. Perioden 20062008, då deklarationssystemet skall införas, för att fullt ut vara i kraft den 1 januari 2009, ställer stora krav på alla inblandade aktörer. En stor mängd byggnader behöver deklareras under dessa inle- dande år. Deklarationsmetoder, hjälpmedel och det energideklarations- register som föreslagits i avsnitt 17 behöver utvecklas. Vidare behöver de oberoende experterna utbildas och ett förfarande med ackreditering och certifiering genomföras. De byggnader som är indelade som specialbyggnader enligt 2 kap. 2 § fastighetstaxeringslagen (1979:1152) och som har en total golvarea som är större än 1 000 kvadratmeter har en särskilt framträdande roll i det föreslagna systemet, eftersom de skall tjäna som förebilder. Flerbostads- hus utgör en kategori som representerar en mycket stor andel av alla byggnader som skall energideklareras. I syfte att underlätta en övergång bör möjligheten att inleda deklarationssystemet på ett mindre resurs- krävande sätt utnyttjas. Regelverket bör ge utrymme för en inledande period då de oberoende experterna kan se till att uppfylla de krav som systemet ställer, samtidigt som specialbyggnaderna och flerbostadshusen kan deklareras. För att möjliggöra detta bör det införas övergångsbestämmelser som innebär att de nämnda kategorierna av byggnader successivt infasas i systemet och att efterfrågan på deklarationer jämnas ut. Förutsättningen för en sådan infasning är tillgången på oberoende experter. Ägarna till de aktuella byggnadskategorierna bör därför medges en längre frist då de får möjlighet att uppfylla den föreslagna lagens krav. Med hänsyn till direk- tivets bestämmelser skall en sådan frist begränsas till den 31 december 2008. Med den föreslagna ordningen bör systemet vara berett att den 1 januari 2009 kunna omfatta även andra typer av byggnader som om- fattas av systemet, dvs. byggnader som är under uppförande, byggnader med i huvudsak lokaler som helt eller delvis upplåts med nyttjanderätt samt byggnader som försäljs. Övergångsbestämmelsen för dessa bygg- nader anger när skyldigheten att energideklarera sådana byggnader in- träder. Det hindrar inte att en byggnadsägare dessförinnan, under förut- sättning att ägaren kan uppfylla den föreslagna lagens krav, frivilligt låter deklarerar sin byggnad. Prop. 2005/06:145 106 Övergångsbestämmelser behövs även för besiktningar av luftkondi- Prop. 2005/06:145 tioneringssystem, som också kräver oberoende experter. En särskild övergångsbestämmelse behövs även för byggnader under uppförande, som innebär att skyldigheten att energideklarera byggnaden inte skall gälla om bygganmälan gjorts före den 1 januari 2009. Skyldigheten att redovisa en utredning av alternativa energiförsörj- ningssystem innan ett byggnadsarbete påbörjas, som föreslås i avsnitt 16, kräver också en övergångsbestämmelse, som innebär att den skyldig- heten inte skall gälla i de fall bygganmälan gjorts före den 1 oktober 2006.

23

Energideklarationens roll i andra rättsliga

sammanhang

Regeringens bedömning: Energideklarationen kan komma att påverka

säljares och köpares skyldigheter vid försäljningen av en byggnad.

Fastighetsmäklarens ansvar för att köpare får information om egendo-

men följer av allmänna bestämmelser i fastighetsmäklarlagen (1995:400).

En säljares möjlighet att göra avdrag för kostnaden att upprätta en

energideklaration i samband med försäljningen av egendomen följer

av allmänna bestämmelser i inkomstskattelagen (1999:1229).

Byggnadsdeklarationsutredningens bedömning rörande en köpares

undersökningsplikt överensstämmer med regeringens. Utredningen har

föreslagit att fastighetsmäklare skall ha vissa skyldigheter att verka för

att byggnadsdeklarationer upprättas och att skriftlig information lämnas

om upprättade deklarationer.

Remissinstanserna: Fastighetsmäklarnämnden har påpekat att fastig-

hetsmäklare redan har en skyldighet att bl.a. verka för att säljaren före

upplåtelsen lämnar de uppgifter om fastigheten som kan antas vara av

betydelse för köparen och att utredningens förslag innebär vissa oklar-

heter om mäklarens ansvar enligt fastighetsmäklarlagen

Energideklarationsutredningens bedömning rörande köparens under-

sökningsplikt överensstämmer med regeringens. Utredningen har föresla-

git att fastighetsmäklare skall ha vissa skyldigheter att verka för att energi-

deklarationer upprättas och att skriftlig information lämnas om upprättade

deklarationer. Utredningen har vidare föreslagit en ändring i inkomst-

skattelagen, som innebär att utgiften för att låta upprätta en energidekla-

ration skall få räknas in i omkostnadsbeloppet vid beräkning av kapital-

vinst för den försålda egendomen, om avdrag inte medgetts i inkomstsla-

get näringsverksamhet.

Remissinstanserna: Fastighetsmäklarnämnden har hänvisat till sitt

yttrande över Byggnadsdeklarationsutredningen och har vidare anfört att

frågan om fastighetsmäklarens skyldigheter bör tas upp inom ramen för

den pågående översynen av fastighetsmäklarlagen. Mäklarsamfundet har

efterfrågat vissa klargöranden av om energideklarationerna förändrar en

säljares ansvar enligt jordabalken eller köplagen samt om mäklarens an-

svar enligt fastighetsmäklarlagen. Skatteverket har inte haft några erin-

ringar mot förslaget.

107

Skälen för regeringens bedömning

Prop. 2005/06:145

Enligt EG-direktivet skall syftet med energicertifikaten vara begränsat till att tillhandahålla information och alla de effekter som dessa kan ha när det gäller rättsliga förfaranden eller annat skall beslutas i enlighet med nationella bestämmelser. En viktig fråga är det ansvar som kan följa i anledning av energideklarationens innehåll. I 4 kap. 19 § jordabalken finns regler om ansvar för fel i såld fastighet. Den bestämmelsen är enligt 1 § köplagen (1990:931) tillämplig även vid överlåtelse av tomträtt. Vid köp av byggnad som uppförs för stadigvar- ande bruk gäller enligt 1 kap. 1 § tredje stycket köplagen bl.a. jordabal- kens bestämmelser om fel i fastighet. Utgångspunkten vid en fastighetsförsäljning är att fastigheten säljs i befintligt skick. Den som köper en fastighet får som regel själv bära risken för fel, som köparen inte känt till men borde ha upptäckt vid en tillräckligt omsorgsfull och sakkunnig undersökning. Köparen har såle- des en undersökningsplikt. Omfattningen av denna plikt bli större eller mindre beroende på bl.a. de uppgifter som säljaren lämnar vid försälj- ningen. Bestämmelserna i 4 kap. 19 § jordabalken skiljer på vad köparen har rätt att förvänta sig beträffande fastigheten mot bakgrund av avtalet och vad som avhandlats i samband med köpet, s.k. konkret fel, och vad som är normalt för motsvarande fastigheter, s.k. abstrakt fel. Enligt den praxis som gäller på området bör en köpare kunna räkna med att den köpta fastigheten är fullt brukbar för det ändamål som är förutsatt vid köpet, om en undersökning inte bort upplysa köparen om annat. En avvikelse från vad köparen haft anledning att räkna med torde som regel avse en brist i en fysisk egenskap hos fastigheten. Även andra brister kan dock utgöra en sådan avvikelse om bristen är hänförlig till själva fastigheten och påverkar dess värde. En avvikelse måste således hänföra sig till fast- igheten som sådan och påverka möjligheten att faktiskt eller rättsligt nyttja denna. En energideklaration är en handling som kommer att göras tillgänglig inför en försäljning av en byggnad och kommer att innehålla uppgifter om sådana egenskaper i byggnaden som har betydelse i fråga om energi- användning och inomhusmiljö, samt rekommendationer om hur byggna- dens energiprestanda kan förbättras. Det kan antas att köparens under- sökningsplikt kommer att påverkas av innehållet i en deklaration, efter- som uppgifter om energianvändningen i byggnaden vid ett normalt bruk, liksom uppgifter om inomhusmiljön, kan indikera fel eller dålig kvalitet i fråga om byggnadens fysiska egenskaper eller dess anläggningar för energiförsörjning eller ventilation. Även uppgifter i deklarationen som synes vara bra eller tillfredsställande kan påverka denna undersöknings- plikt, om de inte förefaller vara relevanta i förhållande till byggnadens ålder, skick och installationer. Energideklarationens innehåll kan därför komma att påverka köparens undersökningsplikt. Uppgifter i en energideklaration om byggnadens egenskaper kan kom- ma att tolkas som att vissa fysiska egenskaper i byggnaden har avtalats mellan parterna. Det ligger således i båda parters intresse att den infor- mation som energideklarationen innehåller regleras i köpeavtalet mellan 108 parterna, så att det klargörs vad en säljare kan anses ha utfäst angående byggnaden respektive vad en köpare varit medveten om vid köpet. I de fall ett köp av en byggnad omfattas av köplagens bestämmelser och när det gäller bostadsrätter kan det inte uteslutas att deklarationens innehåll kan komma att få betydelse i fråga om bl.a. egendomens öve- rensstämmelse med avtalet, säljarens upplysningsskyldighet och köpa- rens undersökningsplikt enligt 1720 §§ köplagen. När det gäller upplåtelse av nyttjanderätt finns bestämmelser i 12 kap. jordabalken (hyreslagen) om vilket skick en hyreslägenhet skall vara i. Lägenheten skall bl.a. vara fullt brukbar för det avsedda ändamålet. En hyresvärd och en hyresgäst kan avtala om att en lägenhet skall vara i ett bättre skick än vad som framgår av dessa bestämmelser. Däremot är det i princip inte möjligt att avtala om ett sämre skick beträffande en bostads- lägenhet som är avsedd för permanentboende. När det gäller uppgifter om byggnadens energiprestanda, som ju gäller hela byggnaden, torde sådana inte utgöra utfästelser som medför att avvikelser anses utgöra en brist i lägenhetens skick i hyreslagens bemärkelse. Uppgifter om obliga- torisk ventilationskontroll torde inte i sig innebära en utfästelse om att luften i byggnaden har en viss kvalitet. Frågan om det föreligger en brist i lägenheten måste, oavsett om det finns en deklaration eller ej, avgöras utifrån bestämmelserna i hyreslagen om att en lägenhet skall vara fullt brukbar för det avsedda ändamålet. När det slutligen gäller eventuella uppgifter om radonmätning i byggnaden torde inte heller dessa, som gäller ett årsmedelvärde för hela byggnaden, utgöra utfästelser som med- för att avvikelser anses utgöra en brist i lägenhetens skick i hyreslagens bemärkelse. De oberoende experternas roll De oberoende experter som föreslås i avsnitt 15 kommer att utföra en tjänst som består i att besiktiga och att energideklarera uppdragsgivarens byggnad i de avseenden som krävs enligt den föreslagna lagen. Expert- erna kommer att stå i ett kontraktsförhållande till sina uppdragsgivare. Ett bristfälligt utfört uppdrag, eller ett uppdrag som inte utförs i tid kan medföra en ekonomisk skada för en byggnadsägare. Skadeståndslagen (1972:207) är i första hand avsedd för skador som uppkommit utanför kontraktsförhållanden och skall tillämpas om inte annat är föreskrivet eller föranlett av avtal eller i övrigt följer av regler om skadestånd i avtalsförhållanden. Det är således viktigt att uppdragsgivaren och den oberoende experten avtalar om uppdragets omfattning, vad uppdrags- givaren i övrigt kan förvänta sig av den oberoende experten och vilka ekonomiska sanktioner uppdragsgivaren har rätt till i de fall den utförda tjänsten inte uppfyller vad som avtalats mellan parterna. Den oberoende experten torde däremot i normalfallet inte stå i ett avtalsförhållande till den som köper en byggnad. En relativt komplicerad frågeställning rör närmast de rekommendationer som oberoende experter kan lämna om åtgärder som är avsedda att förbättra en byggnads energi- prestanda och vem som skall bära ansvaret i de fall direkt felaktiga rekommendationer får ekonomiska konsekvenser för tredje man, dvs. en köpare som genomför dem. Det kan i detta sammanhang övervägas vad köparen själv kan ha för ansvar för att förvissa sig om rekommen- dationernas lämplighet, var gränsen för säljarens ansvar går även i dessa Prop. 2005/06:145 109 fall och vad den oberoende experten kan ha dokumenterat i fråga om Prop. 2005/06:145 rekommendationernas lämplighet och effekter på byggnaden. Några ge- nerella slutsatser kan inte dras, utan frågan måste lösas från fall till fall, beroende på vad som förevarit mellan parterna. Fastighetsmäklarens roll Bestämmelser om fastighetsmäklare finns i fastighetsmäklarlagen (1995:400). Enligt 16 § fastighetsmäklarlagen skall en fastighetsmäklare i enlighet med god fastighetsmäklarsed ge köpare och säljare de råd och upplys- ningar som dessa kan behöva om fastigheten och andra förhållanden som har samband med överlåtelsen. Mäklaren skall även verka för att köparen före förvärvet undersöker eller låter undersöka fastigheten. En fastighets- mäklare som förmedlar en fastighet som en konsument köper för enskilt bruk skall enligt 18 § fastighetsmäklarlagen dessutom tillhandahålla kö- paren en skriftlig beskrivning av fastigheten, en s.k. objektbeskrivning, som skall innehålla vissa uppgifter rörande fastigheten. De båda utredningarna har föreslagit särskilda skyldigheter för fastig- hetsmäklare att verka för att byggnadsdeklarationer upprättas och att skriftlig information lämnas om upprättade energideklarationer i sådana objektsbeskrivningar. Det kan dock konstateras att fastighetsmäklare, genom den gällande lagstiftningen, redan har en skyldighet att bl.a. verka för att säljaren före upplåtelsen lämnar de uppgifter om fastigheten som kan antas vara av betydelse för köparen. En särskild skyldighet att hän- visa till upprättade energideklarationer i objektsbeskrivningar skulle kunna leda till vissa oklarheter om fastighetsmäklarens ansvar i denna del. Några särskilda bestämmelser om fastighetsmäklares ansvar i fråga om energideklarationerna bör därför inte införas. Skatter Energideklarationsutredningen har föreslagit en särskild bestämmelse i 45 kap. 15 b § inkomstskattelagen (1999:1229) som innebär att en utgift för att låta upprätta en energideklaration får räknas in i omkostnadsbe- loppet om avdrag inte redan har medgetts i inkomstslaget näringsverk- samhet och att avdrag får medges för högst en deklaration. Enligt 44 kap. 13 § inkomstskattelagen skall en kapitalvinst beräknas som skillnaden mellan bl.a. ersättningen för den avyttrade tillgången minskad med ut- gifterna för avyttringen och ett omkostnadsbelopp. Med omkostnadsbe- lopp avses enligt 44 kap. 14 § inkomstskattelagen utgifter för anskaffning (anskaffningsutgifter) ökade med utgifter för förbättring. Det finns såle- des redan bestämmelser som innebär att kostnaden för att upprätta en energideklaration före försäljningen av en byggnad respektive i samband med nybyggnation torde vara avdragsgill. Av allmänna skatteregler följer vidare att avdrag för samma kostnad inte kan medges både vid den löpande beskattningen och vid beräkningen av kapitalvinst. Den regel som Energideklarationsutredningen förslagit behövs därför inte. 110 Prop. 2005/06:145 24 Värmepannor

Regeringens bedömning: Generella informations- och rådgivnings- insatser som avser fossilbränsleeldade värmepannor med en brännar- effekt som överstiger 20 kilowatt är effektiva åtgärder för att minska importberoendet av fossila bränslen, minska koldioxidutsläppen och effektivisera energianvändningen. Energideklarationsutredningens bedömning överensstämmer med regeringens.

Remissinstanserna: Boverket har anfört att det är bra att utredningen förordar informations- och rådgivningsalternativet till ägare och använ- dare av värmepannor. Även Skanska, Svebio, Astma- och Allergiförbun- det och Svenska Naturskyddsföreningen har förklarat sig stödja rådgiv- ningsalternativet. VVS-Installatörerna har tvärtom ansett att kontroll är att föredra och att en annan förutsättning för att nå ett påtagligt resultat är att pannkontrollen utförs av erfaren och utbildad personal. Energiråd- givarna har framfört att direktivet kräver regelbunden inspektion eller att konkreta inspektionsintervaller anges och att detta inte kan ersättas av in- formationsalternativet. Energirådgivarna har vidare ansett att man inte uppfyller direktivets andemening genom att låta inspektionen ingå i bygg- nadsbesiktningen vid försäljningar eller hyresgästbyten. Statistiska cent- ralbyrån SCB har påpekat att antalet värmepannor i småhusen uppgick till 850 000 år 2003, varav 413 000 var oljepannor.

Skälen för regeringens bedömning: Beträffande värmepannor av viss storlek som eldas med bränslen som inte är förnybara ger EG-direktivet medlemsstaterna två alternativ när det gäller metoder för att effektivisera energianvändningen och begränsa koldioxidutsläppen. Alternativen bygger i huvudsak på kontroller eller information och rådgivning. Genom en effektangivelse ger EG-direktivet en begränsning för vilket pannbestånd som skall bli föremål för sådan kontroll eller rådgivning. Endast värmepannor med en nominell effekt över 20 kilowatt omfattas av kravet. Energideklarationsutredningen har gjort bedömningen att om det är brännarens effekt som avses, så skulle i princip inga värmepannor i småhus omfattas. Antalet småhuspannor år 2003 var enligt Statistiska centralbyrån 850 000, varav 413 000 av dessa var oljepannor. Under pe- rioden 19992003 har oljeanvändningen kraftigt minskat i småhusen. En stor andel av ägarna till sådana hus har redan helt eller delvis ersatt olja med el. Vidare pågår en omfattande konvertering från oljedrift till andra alternativ, exempelvis värmepump, pelletseldning och fjärrvärmeanslut- ning. Konverteringen främjas av investeringsstödet för konvertering från oljebränslen i bostadshus, vilket regeringen föreslog i propositionen Stöd för konvertering av oljeuppvärmningssystem (prop. 2005/06:32), som gäller från och med den 1 januari 2006 till och med den 31 december 2010. De senare årens högre oljepriser och förändrade energiskatter bidrar också till en övergång från oljeuppvärmningssystem. Ytterligare insatser genom särskilda kontroller eller rådgivning beträf- fande småhuspannorna skulle därför ge en liten effekt. En avgränsning 111 som undantar småhusen är därför motiverad. Det finns däremot ingenting som hindrar att rekommendationer på området kan lämnas inom ramen för verksamheten med energideklarationerna, eftersom en bedömning av uppvärmningssystemet ingår som en naturlig del i byggnadens energiför- sörjningssystem. Antalet baspannor i byggnader med bostadslägenheter och lokaler har av Energideklarationsutredningen bedömts uppgå till ungefär 35 000. Pannbeståndet i Sverige är relativt ålderstiget. En övervägande del av oljepannorna är äldre än 15 år. Om en särskild pannkontroll infördes skulle en engångskontroll krävas av byggnadernas hela värmesystem. En sådan genomgång av värmesystemen kommer ändå att göras i byggnader när de energideklareras. Dessa byggnader påverkas således inte nämnvärt av vilket alternativ kontroll eller rådgivning som väljs. Energideklarationsutredningen har emellertid konstaterat att en pann- kontroll som syftar till åtgärder i form av service, byte av munstycke, inreglering m.m. ger en relativt begränsad effektivisering. Utredningen har pekat på tidigare utredningar, då denna effektivisering uppskattats till 5 procent i byggnader med bostadslägenheter och till 2 procent i bygg- nader med lokaler, förutsatt att de rekommenderade åtgärderna genom- förs. År 2002 användes cirka 500 000 kubikmeter eldningsolja i de nämnda byggnadskategorierna. Om uppskattningsvis 2 procent av denna använd- ning effektiviseras som en följd av pannkontroll skulle det enligt utred- ningens bedömning motsvara en totalt minskad oljeanvändning om cirka 100 000 kubikmeter under en rullande tioårsperiod, som även kan motiveras ekonomiskt i förhållande till ett läge då ingenting görs. Utöver åtgärder på pannan kan även pannbyte och konvertering till andra energislag bli aktuella. Sådana mer omfattande åtgärder kräver dock rådgivning om olika ekonomiska alternativ. Vid mer omfattande åt- gärder kan större oljebesparingar åstadkommas. Energideklarationsutred- ningen har redovisat att ett byte till en ny och modern oljepanna ofta ger besparingar på 520 procent av oljeförbrukningen. I byggnader med 6 20 lägenheter kan ett utbyte av en äldre och överdimensionerad olje- panna minska oljeförbrukningen med så mycket som 30 procent med en återbetalningstid på 35 år. Konverteringar till pelletseldning som baslast eller fjärrvärme ger normalt oljereduktioner på minst 90 procent. Mot den angivna bakgrunden har utredningen dragit slutsatsen att den margi- nella förbättringen av verkningsgraden i äldre pannor som kan uppnås med en pannkontroll och efterföljande åtgärder sällan kan anses motive- rad, om det bästa alternativet från miljömässiga och ekonomiska ut- gångspunkter är att byta till en modernare oljepanna eller att konvertera till en helt annan uppvärmningskälla. Regeringen delar därför Energidek- larationsutredningens bedömning att en pannkontroll inte kan anses upp- fylla direktivets intentioner i samma grad som en genomtänkt informa- tions- och rådgivningsverksamhet i förening med de grundläggande styrmedlen på området. Således bör informations- och rådgivningsalter- nativet väljas. Energimyndigheten har av regeringen fått i uppdrag att i samråd med Boverket lämna förslag om hur tillämpningen av informations- och råd- givningsalternativet skall genomföras. Myndigheten redovisade den 30 september 2005 en rapport Redovisning av förslag till uppföljning av informations- och rådgivningsinsats för värmepannor (Regeringskansliets Prop. 2005/06:145 112 dnr M2005/5044/E) med en plan för hur detta alternativ skall genom- Prop. 2005/06:145 föras. Regeringen har gett Energimyndigheten ett förnyat uppdrag utifrån denna rapport, att vidta erforderliga åtgärder för att tillämpa informa- tions- och rådgivningsalternativet. Uppdraget skall redovisas senast den 30 september 2006. Huvuddelen av byggnaderna med bostadslägenheter och lokaler kom- mer att behöva energideklareras under systemets inledningsskede. Efter- som uppvärmningssystemet är en del av en byggnads energiinstallationer är det naturligt och kostnadseffektivt att även pannanläggningen bedöms i samband med att byggnaden energideklareras. Utgångspunkten bör vara att besiktningen inte enbart omfattar oljepannor, utan även andra pann- typer. Pann- och värmesystemets egenskaper liksom dess energi- och effektbehov bör bedömas. Bedömningen bör ge underlag för energibe- räkningen i fråga om pannsystemets årsverkningsgrad, panncentralens spillvärmeeffekt och andel av denna som kan anses komma byggnadens uppvärmning till godo. Vidare bör bedömningen ge underlag för effekti- viseringsåtgärder i panndriften och för investeringsbeslut för konverter- ing till andra mer miljövänliga uppvärmningsalternativ.

25

Metodiker och minimikrav på energiprestanda

Regeringens bedömning: Det svenska regelverket innehåller bestäm- melser om minimikrav på byggnaders energiprestanda. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan, genom de be- myndiganden som finns i lagen (1994:847) om tekniska egenskaps- krav på byggnadsverk m.m., besluta om kompletterande föreskrifter om minimikrav på byggnaders energiprestanda, metodiker för att be- räkna byggnaders energiprestanda samt om minimikrav på energipres- tanda när byggnader med en total användbar golvarea som är större än 1 000 kvadratmeter byggs till eller blir föremål för annan ändring. Energideklarationsutredningens bedömning överensstämmer med regeringens.

Remissinstanserna: Boverket har stött utredningens förslag att bl.a. bedömningen av byggnaders energiprestanda och minimikrav på energi- prestanda kopplas till uppfyllandet av Boverkets byggregler.

Skälen för regeringens bedömning: 

EG-direktivet föreskriver att med- lemsstaterna skall tillämpa metodiker för att beräkna byggnaders ener- giprestanda och att de, utifrån de antagna metodikerna, skall fastställa minimikrav på byggnaders energiprestanda. I avsnitt 8 beskrivs bl.a. regelverket om väsentliga tekniska egenskaps- krav på byggnadsverk. Bestämmelserna innebär krav på bl.a. byggnaders energihushållning och värmeisolering. Byggnadsverk och deras installa- tioner för uppvärmning, kylning och ventilation skall vara projekterade och utförda på ett sådant sätt att den mängd energi som med hänsyn till klimatförhållandena på platsen behövs för användandet är liten och vär- mekomforten för brukarna tillfredsställande. Minimikrav uppställs även 113 avseende byggnadens klimatskärm, ventilation samt värmeproduktion Prop. 2005/06:145 och värmedistribution. Boverket har med stöd av bemyndiganden i lagen (1994:847) och förordningen (1994:1215) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, m.m. utarbetat föreskrifter och allmänna råd om energihushållning och värmeisolering. Där framgår att byggnader skall vara utformade så att energibehovet begränsas genom låga värmeförluster, effektiv värmean- vändning och effektiv elanvändning. Krav ställs på enskilda komponen- ter som har betydelse för att en byggnad skall kunna medge god energi- hushållning, t.ex. byggnadens värmeisolering samt värme- och ventila- tionsinstallationer. Effektivitetskrav ställs vidare på byggtekniska in- stallationer som kräver energi. Värmepannor skall utformas så att god pannverkningsgrad erhålls under normal drift. För vissa värmepannor gäller särskilda bestämmelser om verkningsgrad, med effektivitetskrav för nya värmepannor som eldas med flytande eller gasformigt bränsle. Vidare innehåller föreskrifterna underlag för energiberäkning beträffande nya byggnader. Bestämmelser i svenska författningar rörande metodiker för beräkning av byggnaders energiprestanda och minimikrav på byggnaders energi- prestanda finns således redan. Underlaget för beräkningen av byggnaders energiprestanda behöver emellertid kompletteras i fråga om energihus- hållningskrav för luftkonditioneringssystem, transport av ventilationsluft och fast belysning samt de omständigheter som har en positiv påverkan och som skall tas med i beräkningen i tillämpliga fall, nämligen aktiva solvärmesystem och andra värme- eller elsystem som baseras på förny- bara energikällor, el från kombinerad värme- och elproduktion, fjärr- och närvärmesystem, fjärr- och närkylsystem samt naturligt ljus. Sådana kompletteringar kan göras inom ramen för de bemyndiganden som redan finns i lagen om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, m.m. Dessa behöver emellertid kompletteras med anpassade bemyndiganden i för- ordningen om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, m.m. Den befintliga bebyggelsen utgör en viktig potential för att nå miljö- målen och effektivisera energianvändningen i sektorn. Det är därför ett viktigt samhällsintresse att de kostnadseffektiva åtgärder som kan göras i befintlig bebyggelse också genomförs.

EG-direktivet innehåller en särskild bestämmelse om större renover- ingar av byggnader med en total användbar golvarea som är större än 1 000 kvadratmeter. Bestämmelsen innebär att byggnadens energipre- standa skall förbättras vid sådana renoveringar för att uppfylla minimi- kraven i den mån det är tekniskt, funktionellt och ekonomiskt genom- förbart. Uttrycket större renovering ger utrymme för olika tolkningar. Under- håll avser inre och yttre åtgärder beträffande en byggnad som bevarar den i sitt skick och avser både arbeten som måste göras vid upprepade tillfällen under en byggnads brukstid och speciella åtgärder som skall hålla byggnaden i ett gott tekniskt skick eller främja en rationell drift av byggnaden. Exempel på underhållsåtgärder är ommålning, tapetsering, omläggning av tak och byte av golvbeläggning. Även skötsel och injus- tering av t.ex. anordningar för energihushållning ingår i underhållsbe- greppet. 114 Begreppet ändring kan indelas i två kategorier av åtgärder; tillbyggnad Prop. 2005/06:145 och annan ändring. Tillbyggnad innebär att byggnadens volym ökar. Hit räknas t.ex. påbyggnad och utgrävning för källare, men inte att en vind inreds inom den befintliga byggnadsvolymen. Annan ändring av- ser en yttre eller inre åtgärd som innebär en ändring av t.ex. planlösning, fasad, konstruktion och installation eller byte av inredning och material i en större omfattning än vad gäller vid underhåll av byggnaden. En större renovering är enligt EG-direktivet exempelvis sådana fall då den totala renoveringskostnaden för byggnadens skal och, eller, energiin- stallationer såsom uppvärmning, varmvattenförsörjning, luftkonditioner- ing, ventilation och belysning överstiger 25 procent av byggnadens värde, exklusive värdet av den mark där byggnaden är belägen, eller då mer än 25 procent av skalet på byggnaden skall renoveras. Ett värde som är lätt att utgå från är byggnadens taxeringsvärde. Att använda sig av taxerings- värdet för att avgöra i vilka fall krav skall ställas på förbättring av bygg- nadens energiprestanda skulle dock, med hänsyn till variationen i taxer- ingsvärden, innebära att liknande fall inte bedöms lika. En bestämmelse som är kopplad till en byggnads taxeringsvärde är därför olämplig. Att bedöma om mer än 25 procent av en byggnad skall renoveras leder till tillämpningsproblem. En annan lösning bör således väljas, som lämpli- gen bör ha sin grund i bygglagstiftningens terminologi. Åtgärder för en effektiv energianvändning är mest kostnadseffektiva när en byggnad byggs till eller genomgår ändring beträffande t.ex. fasa- den, planlösningen eller andra installationer av mer omfattande karaktär. En tolkning som stämmer överens med direktivets intentioner är att med större renovering likställa tillbyggnad och annan ändring. Byggnads- verk som uppförs skall uppfylla väsentliga tekniska egenskapskrav i fråga om bl.a. energihushållning och värmeisolering. Gällande bestäm- melser innehåller även krav om att såväl tillbyggda delar som andra ändringar skall uppfylla nybyggnadskrav. Detta kompletteras med be- stämmelser för det fall en annan ändring medför en avsevärd förläng- ning av byggnadens brukstid eller väsentligen ändrad användning av byggnaden. I sådana fall skall egenskapskraven uppfyllas även i de delar som indirekt berörs av ändringen. Boverkets byggregler innehåller dock bara sådana krav för ny- och tillbyggnad, inte för annan ändring. Re- gelverket finns således på plats i lagen och förordningen om tekniska egenskapskrav för byggnadsverk, m.m., men Boverket har inte utfärdat några bindande föreskrifter med sådana krav för annat än ny- och till- byggnad. Regeringens bedömning är emellertid att sådana kompletter- ingar kan göras inom ramen för de bemyndiganden som redan lämnats. 26 Övrigt

Regeringens förslag : Bestämmelserna om undantag från kravet på länsstyrelsens tillstånd vid allmännyttiga bostadsföretags överlåtelse av viss egendom kompletteras med anledning av att Statens bostads- nämnds uppgifter har övertagits av Statens bostadskreditnämnd. 115

Skälen för regeringens förslag: Den 1 januari 2006 sammanslogs Prop. 2005/06:145 Statens bostadsnämnd med Statens bostadskreditnämnd. Statens bostads- nämnd hade bl.a. till uppgift att i enskilda stödärenden träffa avtal med kommuner om statens medverkan vid omstrukturering eller rekonstruk- tion av kommunala bostadsföretag. Ett led i ett sådant avtal kan vara att ett allmännyttigt bostadsföretag skall avyttra viss fast egendom. Som huvudregel krävs tillstånd från länsstyrelsen när en sådan avyttring sker (2 kap. 3 § lagen (2002:102) om allmännyttiga bostadsföretag). Enligt 2 kap. 6 § nämnda lag krävs inte länsstyrelsens tillstånd om avyttringen utgör ett led i att fullgöra ett avtal som har ingåtts mellan en kommun och Statens bostadsnämnd. Statens bostadsnämnds uppgifter har nu övertagits av Statens bostadskreditnämnd. Denna ändring bör återspeglas i lagen. Det undantag från tillståndsplikten som gällt för överlåtelser som utgjort ett led i att fullgöra ett avtal mellan en kommun och Statens bostadsnämnd föreslås nu istället gälla för överlåtelser som utgör ett led i att fullgöra ett avtal mellan en kommun och Statens bostadskreditnämnd. För att avtal som ingåtts mellan en kommun och Statens bostadsnämnd före den föreslagna ikraftträdandedagen även fortsättningsvis skall omfattas av undantaget föreslås en övergångsbestämmelse. 27 Konsekvenser

27.1

Nationellt program för energieffektivisering och energismart byggande

Ett nytt mål för energieffektivisering i bebyggelsen I syfte att arbeta mer effektivt, fokuserat och bättre koordinerat med energieffektivisering i bebyggelsen föreslås ett nytt mål för energieffek- tivisering i bostäder och lokaler, se avsnitt 6.2. Bebyggelsen består uppskattningsvis av knappt 600 miljoner kvadrat- meter uppvärmd yta. Ungefär 87 procent, eller 135 terawattimmar (TWh), av energianvändningen i sektorn bostäder och service utgörs av använd- ning i bostäder och lokaler. En stor del av energianvändningen utgörs av uppvärmning och varmvatten, ca 92,5 TWh. Fjärrvärme stod 2003 för ca 43 TWh av den totala nettovärmen, el för ca 22 TWh, olja för ca 14 TWh och bioenergi för 12 TWh. Resterande 1,5 TWh utgörs av bl.a. gas. Ca 20 TWh användes som hushållsel och ca 25 TWh användes som driftel. I departementspromemorian Ds 2005:51 föreslogs en uppföljning av målet utifrån viktningsfaktorer. Användningen av viktningsfaktorer lig- ger i linje med det energitjänstedirektiv som förväntas träda i kraft under våren 2006. Direktivet möjliggör framtagandet av egna nationella vikt- ningsfaktorer. I det följande utgås från en viktningsfaktor för el på 2,5 och en viktningsfaktor för olja på 1,1 som ska återspegla energikällornas omvandlingsförluster (I CEN-standarderna viktas el med en faktor 2,8 och olja med en faktor 1,1). Den totala energianvändningen (inklusive hushållsel och driftel) upp- gick 2003 således omräknat till 240,8 TWh. Den totala nettovärmen 116 uppgick 1995 med hänsyn tagen till viktningsfaktorer till 143,3 TWh [25,5 x 1,1 (olja) + 38,2 (fjärrvärme) + 25,6 x 2,5 (elvärme) + 11,3 (biobränsle) + 1,7 (övrigt)]. År 2003 beräknas den totala nettovärmen till 128,3 TWh. Med hänsyn tagen till viktningsfaktorer har nettovärmen så- ledes minskat med 10,5 procent jämfört med 1995. Användningen av el till annat än uppvärmning har däremot ökad med 12,5 procent under samma tidsperiod till följd av en ökad användning av driftel i lokaler. Den totala uppvärmda ytan har i princip legat konstant under åren och uppgick 1995 till 599 miljoner kvm jämfört med 598 miljoner kvm 2003. Den viktade totala energianvändning per uppvärmd yta i bostäder och lokaler uppgick därmed 2003 till 402 kWh/kvm jämfört med 406 kWh/kvm 1995. Den totala energianvändningen per kvadratmeter har därmed mins- kat med 1 procent sedan 1995 (vilket i övrigt bekräftar bakgrundsbe- skrivningen i propositionen i vilken det konstateras att energianvänd- ningen i det närmaste har varit konstant sedan 1993). Chalmers EnergiCentrum (CEC) har nyligen på uppdrag av Boverket presenterat en utredning där man bl.a. beskriver bebyggelsens energi- användning samt energibesparingspotentialer. Den teknisk-ekonomiska energibesparingspotentialen, dvs. ekonomiskt lönsamma åtgärder utifrån dagens tekniska lösningar, i befintliga bostadshus och lokalbyggnader uppskattas i denna rapport till drygt 30 TWh eller nära 30 procent netto- värme och drygt 15 TWh eller drygt 40 procent el. Hur stor del som i verkligheten kommer att uppnås beror på en rad faktorer. Chalmers utgår från en acceptansnivå för energieffektiviserande åt- gärder i storleksordningen 30 procent baserat på rådande energipriser, ett framgångsrikt införande av de kommande energideklarationerna samt skärpta energihushållningskrav i byggreglerna. Den realiserbara energi- effektiviseringspotentialen i den befintliga bebyggelsen skulle därmed uppgå till i storleksordningen 10 TWh nettovärme och 5 TWh el inom 1020 år. Detta motsvarar vid användning av viktningsfaktorer en mins- kad energianvändning med 920 procent i den befintliga bebyggelsen beroende på fastigheternas uppvärmningsform. Utifrån rådande prisläge och befintliga konverteringsstöd för olje- och eluppvärmda bostäder bedöms merparten av denna effektivisering ske i olje- och eluppvärmde bostäder varför den förväntade besparingen sannolikt ligger närmare 20 procent än 9 procent om besparingen räknas om genom användning av viktningsfaktorer. I nybyggda småhus är den genomsnittliga energianvändningen redan 35 procent lägre än i det befintliga byggnadsbeståndet (100 kWh/kvad- ratmeter istället för 155 kWh/kvadratmeter). I nybyggda flerbostadshus och lokaler är den genomsnittliga energianvändningen 9 respektive 12 procent lägre än i det befintliga beståndet (150 kWh/kvadratmeter istället för 165 kWh/kvadratmeter respektive 130 kWh/kvadratmeter i stället för 148 kWh/kvadratmeter). Nybyggda bostäder och lokaler uppvisar därmed i snitt en drygt 20 procent lägre energianvändning per kvadratmeter än den befintliga bebyggelsen. Med tanke på att den dominerande uppvärm- ningsformen i småhus är el är besparingen sannolikt ännu större om den räknas om genom användning av viktningsfaktorer. I jämförelse med det totala bostadsbeståndet är det årliga tillskottet av bostäder genom nybyggnad tämligen litet. År 2003 producerades 20 000 bostäder med en yta motsvarande 0,5 procent av det totala bostads- Prop. 2005/06:145 117 beståndet. Givet samma byggnadstakt under de kommande åren kommer nybyggnad år 2020 att utgöra 7 procent av det totala byggnadsbeståndet. Den genomsnittliga energianvändningen per kvadratmeter till följd av nybyggnad beräknas därför minska med 1,4 procent. Ingen hänsyn har här tagits till uppvärmningsform varav viktningsfaktorn 1 har använts. Genom skärpta hushållningskrav vid nybyggnad och särskilda hushåll- ningskrav för eluppvärmda bostäder och lokaler blir minskningen av den totala energianvändningen till följd av nybyggnad vid användning av viktningsfaktorer ännu större. Vidare beräknas av riksdagen nyligen beslutade konverteringsstöd för bostäder och lokaler med direktverkande elvärme leda till en minskad el- användning på 0,8 TWh vilket med hänsyn tagen till föreslagna vikt- ningsfaktorer skulle bidra till en minskad energianvändning med 0,5 pro- cent. Också stödet till offentliga lokaler samt Klimatinvesteringspro- grammet (Klimp) beräknas leda till en minskad energianvändning men uppgifter saknas avseende storleken på denna. Regeringen anser att i denna proposition beskrivna åtgärder kommer att höja acceptansnivån för energieffektiviserande åtgärder ytterligare varför målet om en 20 procent minskning av energianvändningen per areaenhet i bostäder och lokaler till år 2020 sammantaget framstår som en rimlig målsättning som dock kräver ett kontinuerligt arbete med energieffektivisering. Att göra motsvarande beräkningar för 2050 fram- står inte som motiverat då allt för stor osäkerhet råder om viktiga faktorer såsom framtida prisutvecklingar samt teknisk utveckling. Skärpta hushållningskrav vid nybyggnad I syfte att minska energianvändningen för uppvärmningsändamål anser regeringen att skärpta energihushållningskrav i nyproducerade flerbo- stadshus eller lokaler bör införas. För flerbostadshus är den dominerande uppvärmningsformen fjärrvär- me. I dag är ca 80 procent av lägenheterna i flerbostadshus anslutna till fjärrvärme. Skärpta energihushållningskrav för flerbostadshus och lokaler leder på sikt till en väsentlig begränsning av energianvändningen för uppvärm- ningsändamål. Effekterna är beroende av vilka uppvärmningssystem som kommer att användas. I dag är den vanligaste uppvärmningsformen för flerbostadshus fjärrvärme. Då det i propositionen föreslås särskilda hus- hållningskrav vid nybyggnad av eluppvärmda bostäder och lokaler utgår analysen ifrån att uppnådda besparingar till följd av en allmän skärpning av energihushållningskraven i byggreglerna kommer att ske i fjärrvärme- anslutna flerbostadshus och lokaler. År 2003 byggdes det 175 flerbostadshus med totalt 7 626 lägenheter. Beräkningarna nedan utgår från ett genomsnittligt flerbostadshus på 3 400 kvadratmeter. I ett flerbostadshus beräknas därmed den årliga ener- gibesparingen till 68 megawattimmar (MWh) till följd av de skärpta hus- hållningsreglerna. I den aggregerade beräkningen avses en 40-årsperiod, 20072046. Det långa tidsspannet har valts utifrån att en byggnad har en mycket lång livstid som i många fall uppgår till 100 år. Alla kostnader är nuvärdes- beräknade och den diskonteringsränta som har använts är 4 procent. Som Prop. 2005/06:145 118 energipris refereras till fjärrvärme som är den vanligaste uppvärmnings- Prop. 2005/06:145 formen i flerbostadshus (ca 80 procent) när man bortser från eluppvärm- ning där det i denna proposition föreslås särskilda hushållningskrav. Ett rörligt pris för fjärrvärme på 50 öre förutsätts. En studie av Chalmers EnergiCentrum visar att en skärpning av bygg- reglerna i storleksordningen 20 procent initialt kan innebära något högre byggkostnader men att det rent tekniskt inte innebär några problem utan först och främst kan åstadkommas genom noggrannare arbetsutförande och användande av rätt tekniska lösningar vilket också illustreras av nedanstående tabell. Tabell 1 tekniska konsekvenser av skärpta energihushållningskrav (källa Chalmers, rapport Konsekvenser av skärpning av krav för energihushållning i revidering av byggregler

Energianvändning i flerbostadshus

Dagens

Skärpt krav

teknik

BBR 06

BBR 06 [kWh/m 2 ,år]

110

90

Varav fastighetsel

15

1015

Varav tappvarmvatten

30

30

Tillkommer hushållsel

30

30

Klimatskal

Tak: U

i

0,17

0,17

Väggar: U

i

0,25

0,25

Golv: U

i

0,20

0,20

Fönster: U

i

1,30

1,30

Ytterdörr; U

i

0,80

0,80

Täthet vid ± 50 Pa [l/s, m²]

0,6

0,6

Ventilationssystem

SFP / h

t

F 1,0 / 0 %

FTX 2,0 / 70 %

Uppvärmningssystem

Vatten-fjv

Vatten-fjv

BV² beräkning

106

81

Stockholm och 21°C

Varav Fläktel

3

6

Uppvärmning inkl VV

103

75

Trapphusbelysning, tvättstugor etc.

Tillkommer 10

Tillkommer 10

Totalt inkl. fastighetsel

116

91

Vad gäller flerbostadshusen uppfylls de skärpta kraven enbart genom installation av ett FTX-system, dvs. ett system med mekanisk till- och frånluft med värmeåtervinning i en värmeväxlare. Enligt uppgifter från Chalmers EnergiCentrums rapport Kravnivåer för energihushållning är kostnaden för ett FTX-system ca. 25 000 kronor per lägenhet exklusive moms inklusive kostnader för tilluftskanaler och installation. En från- luftsfläkt som drivs med el (F-system) uppges kosta ca 19 000 kronor per lägenhet exkl. moms. En privatekonomisk kalkyl visar att merkostnaden per lägenhet för ett FTX-system jämfört med ett F-system är 7500 kronor inklusive moms, och för ett genomsnittligt flerbostadshus knappt 327 000 kronor inklusie moms. Energibesparingen uppgår till ungefär 68 MWh per år. Värdet på 119 denna besparing beräknas här uppgå till 34 000 kronor per år vilket nuvärdesberäknat motsvarar drygt 672 000 kronor under en 40-årsperiod. Det bör dock tilläggas att FTX-växlaren tillför som mest energi under de kallaste månaderna när det rörliga priset för fjärrvärme är som högst och därmed ligger över antagna 50 öre/kWh. Energibesparingen blir därmed större än vad som här förenklat illustreras. En samhällsekonomisk kalkyl visar att merkostnaden per lägenhet för ett FTX-system jämfört med ett F-system är 6000 kronor exklusive moms, och för ett genomsnittligt flerbostasdhus drygt 260 000 kronor exklusive moms. Energipriset uppgår exklusive moms till 40 öre/kWh vilket nuvärdes- beräknat under en 40-årsperiod motsvarar knappt 540 000 kronor. Skärpta energihushållningskrav bedöms innebära minskade skattein- täkter från energiskatter. Boverket kommer att behöva revidera nuvar- ande förslag till reviderade byggregler. Regeringen anser att detta arbete ska finansieras inom ramen för Boverkets befintliga medel. Skärpta energihushållningskrav bedöms inte ha några negativa effekter för små företags villkor. Tvärtom finns det ett flertal exempel på små företag som har försökt att profilera sig genom att erbjuda energieffek- tiva lösningar. Dessa företag förväntas gynnas av skärpta hushållnings- krav. Särskilda hushållningskrav vid nybyggnad av eluppvärmda bostäder och lokaler I syfte att minska användningen av el för uppvärmningsändamål samt att underlätta för en framtida konvertering till andra uppvärmningsformer anser regeringen att skärpta hushållningskrav i nyproducerade byggnader som innehåller eluppvärmda bostäder eller lokaler bör införas. Särskilda hushållningskrav bidrar också till att stärka försörjningstryggheten ge- nom att trygga tillgången på el till konkurrenskraftiga priser. El är en högvärdig energiform som av tekniska skäl inte kan ersättas med andra energiformer i de flesta andra användningsområden än vid uppvärmning. Åttio procent av nyproducerade småhus har vattenburen elvärme som uppvärmningssystem. Nyproducerade småhus med enbart direktverkande elvärme utgör i dag ca åtta procent av all nyproduktion. Bland nyproducerade flerbostadshus installerar tre till fem procent vat- tenburen elvärme och 1 till 3 procent direktverkande elvärme. Motsvar- ande uppgifter uppges saknas för nyproducerade lokalfastigheter. Sam- tidigt har användningen av el till annat än uppvärmning i bostäder ökat markant. Motsvarande ökning i lokaler är ännu större. Skärpta hushållningskrav för eluppvärmda bostäder och lokaler leder till en väsentlig begränsning av el för uppvärmningsändamål. Effekterna är beroende av vilket uppvärmningssystem som används i stället. Genom att skärpa hushållningskraven för samtliga eluppvärma bostäder och lokaler framstår användningen av värmepump, biobränslepannor, pellets, solvärme eller, där en sådan anslutning är möjlig, fjärrvärme som mest troliga alternativ. Beräkningarna i den privatekonomiska kalkylen är baserade på ett energipris på 1 krona per kWh, vilket ungefär speglar den rörliga delen av dagens elpris för hushållskunder. I priset ingår elpris, punktskatter, rörlig del av nättariff och moms. I den samhällsekonomiska kalkylen ex- Prop. 2005/06:145 120 kluderas skatter och moms, vilket ger ett energipris på ca 50 öre per kWh (inkl. rörlig del av nätavgift). Beräkningarna i den samhällsekonomiska kalkylen är vidare baserade på marginalel med 0,8 kg koldioxid per kWh. Mot bakgrund av systemet för handel med utsläppsrätter skulle man kunna argumentera för att en minskad förbrukning av el och värme inte påverkar utsläppen av koldioxid överhuvudtaget, eftersom utsläppen bestäms av den totala mängden utsläppsrätter som har fördelats i Europa. Minskade utsläpp av koldioxid från el- och värmesektorn i Sverige kommer därmed med att leda till högre utsläpp av koldioxid från andra källor i eller utanför Sverige. Systemet med handel med utsläppsrätter innebär vidare att utsläppen faktiskt har tilldelats ett marknadsvärde vilket påverkar energipriserna. Om de besparingar som kommer från sänkta kostnader för energiinköp redan finns med i kalkylen innebär det därmed en dubbelräkning att utöver detta också räkna in en separat vinst från reduktioner i koldioxidutsläppen. Resonemanget om kopplingen till handelssystemet har dock störst be- tydelse på kort sikt, under innevarande handelsperiod. EU:s totala tilldel- ning finns nu fastställd av EU:s medlemsstater för perioden 20052007. Nästa periods, 20082012, totala tilldelning på EU-nivå skall enligt di- rektivet om handel med utsläppsrätter meddelas Europeiska kommissio- nen senast den 30 juni 2006. En minskad elanvändning i Sverige kan bidra till att minska behovet av kolkondensproduktion och därmed min- ska koldioxidutsläppen i det nordiska elsystemet. Detta kan i sin tur, i förlängningen, minska EU:s totala behov av utsläppsrätter. Värdet av detta är därmed de åtgärder som inte behövs genomföras någon annan- stans inom handelssystemet. Vad kostnaden för framtida reduktioner blir är idag mycket svårt att förutspå. Som en försiktig skattning har vi använt den nu gällande marginella kostnaden, dvs. nuvarande utsläppspris, cirka 25 öre per kilo koldioxid. Det är svårt att renodla olika styrmedels relativa inverkan, men vi har ändock valt att redovisa de kvantitativa miljövinsterna av den beräknade minskade energianvändningen i tabellerna nedan. Det är uppenbart att ut- över de minskade utsläpp som är relevanta att räkna med, kommer ge- nomförda effektiviseringar i energianvändningen i bebyggelsen att un- derlätta en omställning av energisystemet såväl som att bidra till uppfyll- ande av de mål för energieffektivisering som förutses bli antagna till följd av det föreslagna direktivet för energitjänster och effektiv slut- användning av energi (KOM [2003] 739 slutlig). Samtliga dessa effekter är enligt regeringens bedömning att se som en miljövinst, även om de alla inte är kvantifierbara. Redovisade investeringskostnader och prestandaegenskaper av olika uppvärmningsalternativ är hämtade från EKMIL 2004 som är ett kalkyl- verktyg framtaget av Energimyndigheten, där man kan jämföra kostnader för olika uppvärmningssätt av villor. Verktyget uppdaterades senast i mars 2004. De samhällsekonomiska beräkningarna utgår ifrån att den minskade efterfrågan på utsläppsrätter som uppstår om el- och fjärrvärmeanvänd- ningen effektiviseras möjliggör lägre utsläppstak för kommande perioder och bidrar till globalt lägre koldioxidutsläpp. Koldioxidutsläppen värderas till 25 öre per kg. Miljövärderingen upp- går således till 0,20 kronor per reducerad kWh el. Prop. 2005/06:145 121 I den aggregerade beräkningen avses en 20-årsperiod, 20072026. Alla Prop. 2005/06:145 kostnader är nuvärdesberäknade och den diskonteringsränta som har an- vänts är 4 procent. Skärpta hushållningskrav kommer att främja alternativa uppvärmnings- former såsom värmepump, biobränslepannor, solvärme eller där en sådan anslutning är möjlig fjärrvärme. Konsekvenserna av särskilda kravnivåer exemplifieras genom en jäm- förelse mellan ett nyproducerat småhus som värms med vattenburen el- värme och tre alternativa uppvärmningssystem frånluftsvärmepump, bergvärmepump och pelletspanna. Som nollalternativ tänker vi oss ett nybyggt småhus på 120 kvadratmeter som värms med vattenburen el- värme. Tre olika utgångspunkter för energibehovet har använts för att analysera de olika alternativen:

1)

12 MWh/år, där vi utgår ifrån ett teoretiskt energibehov utifrån byggreglernas gällande energihushållningskrav och där vi bort- ser från eventuella beteenderelaterade effekter.

2)

15 MWh/år, vilket enligt statistiken är det genomsnittliga ener- gibehovet för uppvärmning och varmvatten i nybyggda småhus.

3)

17 MWh/år, vilket motsvarar ett småhus där energibehovet ligger över genomsnittet till följd av beteenderelaterade faktorer såsom en högre inomhustemperatur, en större förbrukning av varmvatten eller felaktig vädring.

För jämförelsealternativen gör vi följande antaganden: Frånluftsvärmepump

Merkostnaden jämfört med nollalternativet beräknas till 40 000 kronor.

Frånluftsvärmepumpen antas tillgodose 60 procent av värme- behovet för uppvärmning och tappvarmvattenberedning och ha en värmefaktor 2.

Det årliga kostnaden för drift och underhåll antas vara 300 kronor. Bergvärmepump

Merkostnaden för investeringen blir 105 000 kronor.

Bergvärmepumpen antas tillgodose 95 procent av värmebe- hovet för uppvärmning och tappvarmvattenberedning och ha en värmefaktor 3,5.

För bergvärmeinstallationen har själva borrhålet ett restvärde efter 20 år då det antas ha en i princip oändlig livslängd. Själva borrhålet värderas här till 40 000 kronor.

Den årliga kostnaden för drift och underhåll antas vara 1 000 kronor. Pelletspanna

Merkostnaden för investeringen blir 50 000 kronor.

Kostnaden för pellets uppgår till mellan 40 och 55 öre/kWh. För enkelhets skull utgås i de fortsatta beräkningarna från en genomsnittlig kostnad om 50 öre/kWh.

122

Verkningsgraden antas vara 88 procent och ha en värmefaktor 1. Prop. 2005/06:145

Pellets ger inget bidrag av fossilt koldioxid till atmosfären och därför görs det förenklade antagandet att värdera hela energi- åtgången som nytta.

Den årliga kostnaden för drift och underhåll antas vara 1 000 kronor. Privatekonomiska konsekvenser av de tre olika alternativen vid nybyggnad av eluppvärmda bostäder och lokaler Av nedanstående beräkningar framgår att samtliga uppvärmningsalterna- tiv oavsett energibehov ger en privatekonomisk vinst. Dock leder enbart installation av frånluftsvärmepump utifrån här antagna prestandaegens- kaper inte till att huset når beräkningsexemplets kravnivå på 55 kWh/m 2 . Eftersom beräkningarna visar att nivån kan uppfyllas med privatekono- misk lönsamhet t.ex. vid installation av bergvärmepump, kan skärpta krav motiveras utan extra tillskott i form av statliga medel till småhusägarna. 1) Energibehov 12 MWh/år Det första alternativet som belyses är att kombinera den vattenburna elvärmen med en frånluftsvärmepump. Merkostnaden som uppkommer är 40 000 kronor och drift och underhållskostnaden beräknas uppgå till 300 kronor per år, vilket nuvärdesberäknat ger en kostnad om 4 000 kronor. Frånluftvärmepumpen ger värme motsvarande 60 procent av husets vär- mebehov och har en värmefaktor 2. Det gör att energibehovet sjunker med 3,6 MWh/år till 8,4 MWh/år. Den privatekonomiska besparingen uppgår vid elpriset 1 kr/kWh till 3 600 kronor/år, vilket nuvärdesberäknat ger en besparing om 49 000 kronor. Om man i samma hus istället väljer att installera en bergvärmepump uppgår merkostnaden för installationen till 105 000 kronor. Drift och underhållskostnaden antas vara 1 000 kronor per år, vilket ger en nu- värdesberäknad kostnad om 14 000 kronor. Bergvärmepumpen ger vär- me motsvarande 95 procent av husets värmebehov och förutsätts ha en värmefaktor 3,5. Det gör att behovet av köpt el sjunker till 3,9 MWh/år, dvs. en minskning med 8,1 MWh/år. Den årliga privatekonomiska bespa- ringen uppgår då till 8 100 kronor, vilket ger en nuvärdesberäknad be- sparing om 110 000 kronor. För bergvärmepumpen finns ett restvärde efter 20 års användning då själva borrhålet antas ha en betydligt längre livslängd än så. Borrhålet värderas till 40 000 kronor, vilket ger ett nu- värdesberäknat restvärde om 18 000 kronor. I fallet med installation av pelletspanna istället för elpanna uppkommer en merkostnad om 50 000 kronor. Den årliga drift och underhållskost- naden uppgår till 1 000 kronor, vilket ger en nuvärdesberäknad kostnad om 14 000 kronor. Detta skall ställas i relation till den besparing som görs vid val av pellets. Då verkningsgraden antas vara 88 procent ökar energibehovet från 12 MWh till 13,4 MWh. Samtidigt beräknas kost- naden per kWh värme från pellets uppgå till 50 öre, vilket ger en be- sparing om 5 300 kronor/år. Nuvärdesberäknat uppgår besparingen till 72 000 kronor. 123

2) Energibehov 15 MWh/år

Prop. 2005/06:145

Merkostnaderna för installationen samt drift och underhåll är i detta ex- empel desamma som ovan. Den privatekonomiska besparingen blir dock annorlunda. Vid installation av frånluftsvärmepump minskar det årliga energibehovet från 15 MWh/år till 10,5 MWh/år. Det ger en privatekono- misk besparing om 4 500 kronor per år vilket nuvärdesberäknad ger en besparing om 61 00 kronor. För bergvärmealternativet minskar energibe- hovet med 10,2 MWh/år till 4,8 MWh/år. Den årliga besparingen uppgår således till 10 200 kronor, vilket nuvärdesberäknat ger en besparing om 139 000 kronor. Vid övergång till pelletseldning ökar energibehovet till 16,8 MWh/år och den privatekonomiska besparingen uppgår till 6 600 kronor/år, vilket nuvärdesberäknat ger en besparing om 90 000 kronor. 3) Energibehov 17 MWh/år Merkostnaderna för installationen samt drift och underhåll är även i detta exempel desamma som ovan, men den privatekonomiska besparingen förändras. Vid installation av frånluftsvärmepump minskar det årliga energibehovet från 17 MWh/år till 11,9 MWh/år. Det ger en privatekono- misk besparing om 5 100 kronor per år vilket ger en nuvärdesberäknad besparing om 69 000 kronor. För bergvärmealternativet minskar energi- behovet med 11,5 MWh/år till 5,5 MWh/år. Den årliga besparingen upp- går således till 11 500 kronor, vilket nuvärdesberäknat ger en besparing om 156 000 kronor.

Vid övergång till pelletseldning ökar energibehovet till 19 MWh/år och

den privatekonomiska besparingen uppgår till 7 500 kronor/år, vilket nu-

värdesberäknat ger en besparing om 102 000 kronor.

Samhällsekonomiska konsekvenser av de tre olika alternativen vid

nybyggnad av eluppvärmda bostäder och lokaler

I den samhällsekonomiska kalkylen nedan används samma grunddata

som presenteras ovan, men skatter och moms exkluderas. Elpriset uppgår

i den samhällsekonomiska kalkylen till 50 öre/kWh. Dessutom tillkom-

mer en pluspost i form av miljönytta.

1) Energibehov 12 MWh/år

Det första alternativet som belyses är att kombinera den vattenburna el-

värmen med en frånluftsvärmepump. Den samhällsekonomiska merkost-

naden som uppkommer är 32 000 kronor för installation och 300 kronor

per år för drift och underhåll, vilket nuvärdesberäknat ger en kostnad om

3 000 kronor. Besparingen av 3,6 MWh/år värderas samhällsekonomiskt

till 1 800 kronor per år, vilket nuvärdesberäknat ger ett värde om 24 000

kronor. Till detta kommer miljönyttan som nuvärdesberäknat uppgår till

34 000 kronor.

För bergvärmealternativet uppgår merkostnaden för installation till

84 000 kronor. Den nuvärdesberäknade kostnaden för drift och underhåll

uppgår till 11 000 kronor. Den nuvärdesberäknade samhällsekonomiska

besparingen uppgår till 55 000 kronor och miljönyttan till 27 000 kronor.

Borrhålets restvärde beräknas till 15 000 kronor.

Väljs en pelletspanna blir den samhällsekonomiska merkostnaden

40 000 kronor för pannan och 11 000 kronor för drift och underhåll. Den

124

nuvärdesberäknade besparingen uppgår till 9 000 kr och miljönyttan till 33 000 kronor. 2) Energibehov 15 MWh/år Merkostnaderna för installation samt drift- och underhållskostnaderna blir desamma som i exemplet med ett energibehov om 12 MWh. Den samhällsekonomiska besparingen och miljönyttan blir dock en annan. För fallet med installation av frånluftsvärmepump uppgår den nu- värdesberäknade samhällsekonomiska besparingen till 31 000 kronor och miljönyttan till 15 000 kronor. För bergvärmepumpen blir den årliga samhällsekonomiska bespar- ingen 5 100 kronor, vilket nuvärdesberäknat ger en besparing om 69 000 kronor. Miljönytta uppgår till 35 000 kronor. Borrhålets restvärde beräk- nas till 51 000 kronor. Vid installation av pelletspanna uppgår den nuvärdesberäknade sam- hällsekonomiska besparingen till 11 000 kronor och miljönyttan till 130 000 kronor. 3) Energibehov 17 MWh/år Även här är merkostnaderna för installation samt drift- och underhålls- kostnaderna desamma som i exemplet med ett energibehov om 12 MWh. Vid installation av frånluftvärmepump uppgår den nuvärdesberäknade samhällsekonomiska besparingen till 35 000 kronor och miljönyttan till 14 000 kronor. För bergvärmepumpen blir den nuvärdesberäknade samhällsekono- miska besparing 78 000 kronor och miljönyttan 31 000 kronor. Borr- hålets restvärde beräknas till 15 000 kronor. Vid installation av pelletspanna uppgår den nuvärdesberäknade sam- hällsekonomiska besparingen till 12 000 kronor och miljönyttan till 46 000 kronor. Regionala skillnader och hänsyn till lokala förhållanden vid nybyggnad av eluppvärmda bostäder och lokaler Enligt uppgifter från Svenska Värmepumpföreningen dominerar bergvär- mepumpar i storstadsområden. Anledningen till detta är begränsade tomt- areor, vilket försvårar horisontellt förlagda kollektorslingor. I glesbygd och lantbruksbygd är ytjordvärme mer förekommande tack vare större tomter och tillgång till egna eller närståendes grävmaskiner vilket förbill- igar totalinvesteringen. I Skåne och Blekinge är tillgången på grundvat- ten ofta stor vilket gör att grundvattenvärmepumpar är relativt vanliga i dessa områden. Även dessa tekniska lösningar klarar särskilda kravni- våer. Kostnaderna för att borra ett färdigt hål för bergvärme varierar utifrån geologiska aspekter såsom hur djupt det är till berg, sprickbildningsför- hållandena och hur vattenförande berget är. Vid lika geologiska eller geotekniska betingelser varierar priset över landet med som mest 1520 procent till följd av skillnader i lokal konkurrenssituation och lokala kostnadsnivåer. I Stockholm ligger priset något högt i jämförelse med övriga landet. Förklaringen finns i en tillfälligt överhettad marknad i Stockholm till följd av en stigande efterfrågan på konverteringar. Prop. 2005/06:145 125 En annan faktor som bidrar till vissa prisskillnader är de lokala regler- na beträffande stenmjölet från borrningen. Det finns fortfarande kommu- ner och avfallsdeponier m.m. som inte bedömer att stenmjölet är ett inert mineralmaterial som får hanteras lokalt som t.ex. fyllning direkt i gräs- mattan vid borrningen. I Stockholm tar man ut en avgift som ska täcka kostnaderna för borttransport av stenmjölet. Sammanfattningsvis är den investeringskostnad som ligger till grund för här gjorda beräkningar representativ för hela landet med små varia- tioner. I analysen har även undersökts huruvida andra förhållanden än geo- grafiska förhållanden kan begränsa installation av bergvärme. Enligt branschnormer skall varje energibrunn utföras 10 meter från tomtgräns. Denna norm säkerställer ett minimiavstånd av 20 meter mellan energi- brunnar och därmed är påverkan mellan borrhål försumbar. Vid avstånd lägre än 20 meter mellan energibrunnar kan under ogynnsamma för- hållanden, påverkan påvisas. Påverkan innebär att temperaturen på köld- bäraren kan sjunka någon enstaka grad, vilket medför en något försämrad värmefaktor. Påverkan kan och bör undvikas, genom att ta till lite extra i dimensioneringen av det andra borrhålet. I princip äventyras aldrig funk- tionen på en existerande värmepump om närmsta grannen installerar bergvärme, däremot kan värmepumpens värmefaktor sjunka med några procent under ogynnsamma förhållanden. I vissa enskilda fall kan instal- lation av bergvärme nekas då kraftigt ogynnsamma geologiska förut- sättningar föreligger, som kan medföra risk för förskjutningsskador på byggnader. Störningar och risker kan undvikas, men kan i undantagsfall visa sig alltför kostsamma för att vara praktiskt genomförbara. Dessa situationer är dock mycket ovanliga. Statsfinansiella konsekvenser vid nybyggnad av eluppvärmda bostäder och lokaler Skärpta energihushållningskrav bedöms innebära minskade skatteintäkter från energiskatter. Boverket kommer att behöva revidera nuvarande för- slag till reviderade byggregler. Regeringen anser att detta arbete ska finansieras inom ramen för Boverkets befintliga medel. Konsekvenser för små företag vid nybyggnad av eluppvärmda bostäder och lokaler Skärpta hushållningskrav vid nybyggnad av eluppvärmda bostäder och lokaler bedöms inte ha några negativa effekter för små företags villkor. Tvärtom finns det ett flertal exempel på små företag som har försökt att profilera sig genom att erbjuda energieffektiva lösningar. Dessa företag förväntas gynnas av skärpta hushållningskrav. Konsekvenserna för småhustillverkare bedöms vara marginella och föreslagna kravnivåer bedöms först och främst ha en styrande effekt på kundernas val av uppvärmningssystem. Därmed får förslaget vissa kon- sekvenser i installatörsledet där en viss förskjutning från elinstallatörer och elmaterialleverantörer till motsvarande rörinstallatörer respektive rörmaterialleverantörer är att vänta. Sammantaget väntas effekterna för företagen och på arbetsmarknaden bli ringa och har därför inte beräknats. Prop. 2005/06:145 126

Krav på energieffektivisering i den befintliga bebyggelsen

Prop. 2005/06:145

I syfte att minska energianvändningen för uppvärmningsändamål bedö- mer regeringen att krav på energieffektiviserande åtgärder i den befint- liga bebyggelsen bör ställas i samband med större byggnadsarbeten. Den befintliga bebyggelsen kommer under överskådlig framtid stå för merparten av energianvändningen i bebyggelsen. Mer än 90 procent av de byggnader som förväntas finnas om 50 år är redan byggda. För att uppnå stora energieffektiviseringar redan på kort sikt är det därför viktigt att fokusera på åtgärder i den befintliga bebyggelsen, speciellt i samband med stora ombyggnader. Krav på kostnadseffektiva energieffektiviserande åtgärder i den be- fintliga bebyggelsen i samband med större byggnadsarbeten leder på sikt till en väsentlig begränsning av energianvändningen för uppvärmnings- ändamål. Effekterna är beroende av kravens utformning samt var effek- tiviseringen sker, dvs. byggnadens uppvärmningsform. Det är inte möjligt att analysera konsekvenserna av kommande före- skrifter innehållande krav på energieffektiviserande åtgärder i den be- fintliga bebyggelsen i samband med större byggnadsarbeten. En sådan analys kommer att genomföras i samband med att förslag till föreskrifter tas fram. 14 § i förordningen (1994:1215) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, m.m. (BVF) säkerställer att kommande föreskrifter inte kan medföra orimliga konsekvenser vare sig för fastighetsägaren eller för byggnaden. Då kraven ska utformas så att endast kostnadseffektiva åtgärder genomförs kommer de att vara såväl privat- som samhällseko- nomiskt lönsamma. Genomförda åtgärder kommer att leda till minskade driftkostnader för de enskilda hushållen vilket frigör resurser för andra ändamål. Krav på energieffektiviserande åtgärder i den befintliga bebyggelsen i samband med större byggnadsarbeten bedöms innebära minskade skatte- intäkter från energiskatter. Boverket kommer att behöva revidera nuvar- ande förslag till reviderade byggregler. Regeringen anser att detta arbete ska finansieras inom ramen för Boverkets befintliga medel. Krav på energieffektiviserande åtgärder i den befintliga bebyggelsen i samband med större byggnadsarbeten bedöms inte ha några negativa effekter för små företags villkor. Tvärtom bedöms kraven leda till en ökad efterfråga för berörda branscher och medföra ett ökat marknads- underlag för energieffektiva byggtjänster och varor vilket bedöms kunna gynna små företag. Energieffektivisering och obligatorisk ventilationskontroll I syfte att minska energianvändningen för uppvärmningsändamål i den befintliga bebyggelsen bedömer regeringen att en genomgång av lämp- liga energieffektiviseringsåtgärder med koppling till ventilationssystemet bör ske i samband med den obligatoriska ventilationskontrollen. Den be- fintliga bebyggelsen kommer under överskådlig framtid stå för merparten av energianvändningen i bebyggelsen. Mer än 90 procent av de bygg- nader som förväntas finnas om 50 år är redan byggda i dag. För att uppnå stora energieffektiviseringar redan på kort sikt är det därför viktigt att fokusera på åtgärder i den befintliga bebyggelsen, speciellt i samband med stora ombyggnader. 127 Ventilationen har nära koppling till energianvändningen och står för en Prop. 2005/06:145 relativ stor andel av energianvändningen i fastigheten. Ett krav på en genomgång av lämpliga energieffektiviseringsåtgärder med koppling till ventilationssystemet i samband med den obligatoriska ventilationskont- rollen kan därför på sikt leda till en väsentlig begränsning av energian- vändningen för uppvärmningsändamål under förutsättning att föreslagna åtgärder realiseras. Förordningen (1991:1273) om funktionskrav av ventilationssystem (OVK) avser flerbostadshus och lokaler. En viss merkostnad kan uppstå för fastighetsägaren som dock till följd av kontrollen får information om hur byggnaden kan förbättras på ett energieffektivt sätt vilket kan leda till lägre driftkostnader till följd av en minskad energianvändning om föreslagna åtgärder realiseras. En ytterligare effekt är att besiktningsmän får utökade arbetsuppgifter i samband med OVK-besiktningen. Det får förutsättas att besiktningsmän förenar kompetensområdena ventilation och energieffektivisering. Inga effekter för kommuner kan konstateras. Samordningsvinster kan finnas med de kommande energideklarationerna. OVK-protokollen blir ett bättre underlag för utfärdandet av dessa deklarationer. Skärpta energihushållningskrav bedöms innebära minskade skatte- intäkter från energiskatter. Boverket kommer att behöva revidera nuvar- ande förslag till reviderade byggregler. Regeringen anser att detta arbete ska finansieras inom ramen för Boverkets befintliga medel. Ett krav på en genomgång av lämpliga energieffektiviseringsåtgärder med koppling till ventilationssystemet i samband med den obligatoriska ventilationskontrollen bedöms inte ha några negativa effekter för små företags villkor. Tvärtom bedöms kraven leda till en ökad efterfrågan för berörda branscher och medföra ett ökat marknadsunderlag för företag som erbjuder denna typ av tjänster något som även bedöms kunna gynna små företag.

27.2

Energideklarationer

Även om de förslag som nu lämnas har begränsats i administrativa och därmed ekonomiska avseenden, kommer systemet att ställa krav på samtliga inblandade aktörer. Å andra sidan är systemets syfte att bl.a. uppnå energieffektiviseringar, som leder till besparingar som kan väga upp detta förhållande. I ett inledande skede krävs att ett stort antal energi- deklarationer upprättas. De övergångsbestämmelser som föreslås i avsnitt 22 avser att underlätta ett stegvis införande av systemet. Vid genomför- andet av EG-direktivet har ett förslag lämnats, som inte direkt omfattas av direktivets krav. Det gäller det energideklarationsregister som föreslås i avsnitt 17, som bl.a. skall få behandla uppgifter som underlättar en effektiv tillsyn, vilket är en förutsättning för att säkerställa direktivets krav i vissa avseenden. För att få en uppfattning om systemets omfatt- ning kan det, något förenklat, sammanfattas enligt följande. Systemet kommer i huvudsak att gälla 1. vid uppförandet av nya byggnader, 128 2. större s.k. specialbyggnader, dvs. byggnader som på grund av den allmännyttiga verksamhet som bedrivs i dem indelats som sådana bygg- nader enligt 2 kap. 2 § fastighetstaxeringslagen (1979:52),

3.

byggnader som upplåts med nyttjanderätt i form av hyresrätt eller bostadsrätt, dvs. i huvudsak flerbostadshus och hus med lokaler, och

4.

småhus.

När det gäller kategorierna 2 och 3 kommer deklarationsskyldigheten att aktualiseras vart tionde år. Enligt Energideklarationsutredningen uppgår antalet specialbyggnader till cirka 90 000, medan ägarna till sådana byggnader uppgår till cirka 1 000. Ett relativt stort antal av dessa bygg- nader kommer att omfattas av de undantag för kulturhistoriskt värdefulla byggnader som behandlas i avsnitt 11. Av utredningen framgår inte hur många byggnader som upplåts med hyresrätt eller bostadsrätt. Däremot finns det en uppgift om att lägenheter som upplåts med bostadsrätt upp- går till cirka 720 000. När det gäller kategori 4 kommer deklarations- skyldigheten att aktualiseras inför försäljningar, om det inte redan finns en energideklaration för byggnaden som inte är äldre än tio år. Enligt utredningen uppgår antalet småhusförsäljningar till cirka 60 000 per år. Som framgår av avsnitt 11 kommer bl.a. industrianläggningar och verk- städer, liksom jordbruksbyggnader med ett litet energibehov, att undantas från systemet. För de byggnader som inte omfattas av skyldigheten att energi- deklareras vart tionde år, men som har större luftkonditioneringssystem införs en skyldighet att regelbundet låta besiktiga systemen. Energideklarationerna skall upprättas av oberoende experter, som även skall besiktiga komfortkylesystemen och upprätta besiktningsprotokoll över sådana besiktningar. Energideklarationerna och besiktningsproto- kollen skall skickas till Boverket, som skall föra ett s.k. energideklara- tionsregister. När det gäller värmepannor med viss effekt skall i stället generella informations- och rådgivningsinsatser tillämpas. Energideklarationsutredningen har uppskattat deklarationskostnaden för olika byggnadstyper. Tidsåtgången i timmar har bedömts vara 5 för små- hus, 10 för flerbostadshus och 20 för byggnader med lokaler. Deklara- tionskostnaden per timme har vidare bedömts uppgå till 550 kronor för småhus och flerbostadshus och till 700 kronor för byggnader med loka- ler. Deklarationskostnaden per hus blir därför 2 750 kronor för småhus, 5 500 kronor för flerbostadshus och 14 000 kronor för byggnader med lokaler. Enligt utredningen kommer antalet deklarationer per kategori och år uppgå till 65 000 för småhus, 14 000 för flerbostadshus och 13 000 för byggnader med lokaler. Samhällsekonomiska och offentligfinansiella konsekvenser De privatekonomiska och samhällsekonomiska konsekvenserna av inför- andet av energideklarationerna har analyserats i Energideklarationsutred- ningens delbetänkande Energideklarering av byggnader För effektivare energianvändning (SOU 2004:109). Den slutsats som då drogs efter en grov analys var att en ordning med energideklarationer kan motiveras från såväl privatekonomiska som samhällsekonomiska utgångspunkter. Förutsättningen för detta resonemang är att ett energideklarationsförfar- Prop. 2005/06:145 129 ande ger betydande ekonomiska bidrag om det leder till energieffektivi- serande åtgärder i stor omfattning som annars inte skulle ha genomförts. I beredningsarbetet för detta lagstiftningsärende har regeringen låtit genomföra vissa kompletterande ekonomiska analyser. Skillnaden gent- emot de analyser som gjordes till utredningen ligger i att vissa av förut- sättningarna för beräkningarna har ändrats. Således antogs i den komp- letterande analysen ett högre pris på utsläppsrätter och ett långsiktigt något högre elpris än det som ingick i förutsättningarna för den första analysen. Detta motiveras framför allt av att priset på utsläppsrätterna i dag har visat sig ligga högre än vad som antogs 2004 när de ursprungliga kalkylerna gjordes. Även elpriset ligger på en högre nivå. En annan skillnad gäller energiskatterna i produktionsledet. I den ana- lys som gjordes i utredningens arbete räknades inte det skatteintäktsbort- fall som en minskad energianvändning medför i den samhällsekonomiska kalkylen. Å andra sidan får staten momsintäkter när energieffektivise- rande m.fl. åtgärder vidtas. I en samhällsekonomisk kalkyl skall dock idealt alla kostnader och intäkter för samhället som påverkas till följd av en viss åtgärd räknas med. Därmed bör även skattebortfall till följd av minskad energianvändning beaktas, vilket har gjorts i den kompletter- ande analysen. Eftersom produktionen i vattenkraftverk och kärnkraft- verk inte bedöms påverkas av en marginell förändring i förbrukningen, har skattebortfall i produktionsledet inte inkluderats för elvärme. Där- emot har denna skatteeffekt inkluderats i beräkningarna för hus som värms med fjärrvärme. Givet de antaganden som ligger till grund för beräkningarna finns det, även enligt de kompletterande beräkningarna, betydande möjligheter till lönsamma åtgärder för energieffektivisering. Åtgärderna har delats upp i tre steg. Steg 1 innefattar åtgärder som kan göras utan större investeringar, men som i gengäld har kortare varaktig- het. Steg 2 innefattar åtgärder som kräver något större investeringar. Det rör sig om åtgärder i klimatskal, ventilationssystem och regleringsutrust- ning. Varaktigheten för dessa åtgärder är något längre än för åtgärderna inom steg 1. Steg 3 slutligen, innefattar uteslutande åtgärder i klimat- skalet. De beräkningar som har utförts indikerar att särskilt åtgärderna i steg 1 och 2 förefaller lönsamma, medan steg 3 åtgärderna är mer tvek- samma. Tabell 1 nedan visar den samhällsekonomiska lönsamheten för åtgär- der inom steg 1. Investeringskostnaderna respektive intäkterna från ener- gieffektivisering har diskonterats med räntesatsen 4,5 procent, vilket mo- tiveras med att valet att göra dessa investeringar kommer att baseras på mer privatekonomiska bedömningar hos fastighetsägarna, vilket motive- rar en något högre räntesats. Samma räntesats har använts i samtliga ta- beller som redovisas nedan. När höga diskonteringsräntor används, värderas kostnader och intäkter längre fram i tiden lägre. I beräkningarna nedan är detta en faktor som leder till att vinsterna minskar. Samtidigt innebär valet av en antagen högre elprisnivå att åtgärderna blir mer lönsamma. Det bör noteras att samtliga kalkyler innehåller en hög grad av osäkerhet och de kan därför närmast ses som att de indikerar möjliga resultat, givet de grundläggande antaganden som gjorts om energipriser m.m. En ytterligare osäkerhet som gäller för de resultat som redovisas Prop. 2005/06:145 130 nedan är att överföringskostnaderna för el har inräknats i det energipris som används. Samtidigt gäller att små förändringar i energianvändningen har en begränsad effekt på överföringskostnaderna även om de i en del fall kan innebära möjligheter till lägre elsäkringsnivåer och därmed lägre nätkostnader. Det innebär i sin tur att den samhällsekonomiska vinsten av besparingarna i viss mån kan bli övervärderad. Det är dock svårt att be- döma exakt hur stor andel av överföringskostnaden som borde exklu- deras från kalkylerna, och därför har den räknats med. En viktig faktor att ta med i bedömningen av de samhällsekonomiska effekterna av systemet med energideklarationerna är den miljövinst som kan uppnås till följd av minskad energianvändning i bostäder och lokaler. I de analyser som gjordes till utredningen valdes att beakta effekter i form av minskade utsläpp av koldioxid. Detta kan ses som rimligt mot bakgrund av att EG-direktivet till stor del har motiverats som ett styrme- del för att minska de europeiska klimatpåverkande utsläppen. Prissätt- ningen av el på den nordiska elbörsen NordPool sker också i betydande utsträckning utifrån att marginalpriserna styrs av den fossilbaserade el- produktionen. Detta medför att det finns viss relevans i att koppla energi- besparingar till minskade koldioxidutsläpp. Här finns emellertid ytterligare relevanta faktorer att beakta. Mot bak- grund av systemet för handel med utsläppsrätter skulle man kunna argu- mentera för att en minskad förbrukning av el och värme inte påverkar utsläppen av koldioxid överhuvudtaget, eftersom utsläppen bestäms av den totala mängden utsläppsrätter som har fördelats i Europa. Minskade utsläpp av koldioxid från el- och värmesektorn i Sverige kommer därmed med att leda till högre utsläpp av koldioxid från andra källor i eller utan- för Sverige. Systemet med handel med utsläppsrätter innebär vidare att utsläppen faktiskt har tilldelats ett marknadsvärde vilket påverkar energi- priserna. Om de besparingar som kommer från sänkta kostnader för energiinköp redan finns med i kalkylen innebär det därmed en dubbelräk- ning att utöver detta också räkna in en separat vinst från reduktioner i koldioxidutsläppen. I verkligheten sker dock inte all uppvärmning av bostäder och lokaler med hjälp av anläggningar som omfattas av systemet för handel med ut- släppsrätter. Detta gäller i första hand de fall där uppvärmning sker med hjälp av egna mindre pannor. I de analyser som har gjorts vid bered- ningen av detta lagstiftningsärende har slutsatsen dragits att av de mins- kade utsläpp som kan beräknas till följd av energieffektiviseringsåtgärder skulle mellan 10 och 20 procent vara relevanta att se som en reell miljö- vinst, som inte skulle ha skett till följd av handelssystemet för utsläpps- rätter. Resonemanget om kopplingen till handelssystemet, som har förts ovan, har emellertid störst betydelse på kort sikt, under innevarande handels- period. EU:s totala tilldelning finns nu fastställd av EU:s medlemsstater för perioden 20052007. Nästa periods, 20082012, totala tilldelning på EU-nivå skall enligt direktivet om handel med utsläppsrätter meddelas Europeiska kommissionen senast den 30 juni 2006. En minskad elan- vändning i Sverige kan bidra till att minska behovet av kolkondenspro- duktion och därmed minska koldioxidutsläppen i det nordiska elsystemet. Detta kan i sin tur, i förlängningen, minska EU:s totala behov av ut- släppsrätter. Prop. 2005/06:145 131 På grund av svårigheterna att renodla och kvantifiera olika styrme- Prop. 2005/06:145 dels relativa inverkan, redovisas inte en kvantitativ miljövinst i tabellerna nedan. Det är dock uppenbart att utöver de minskade utsläpp som är rele- vanta att räkna med, kommer genomförda effektiviseringar i energian- vändningen i bebyggelsen att underlätta en omställning av energisyste- met. De kommer även att bidra till uppfyllande av dels de mål för energi- effektivisering som förutses bli antagna till följd av det föreslagna direk- tivet för energitjänster och effektiv slutanvändning av energi (KOM [2003] 739 slutlig), dels det mål för energieffektivisering i bebyggelsen som fö- reslås i denna proposition. Samtliga dessa effekter är enligt regeringens bedömning att se som en miljövinst. Tabell 1 Sammanlagda kostnader och intäkter steg 1

Småhus

Flerbostadshus

Flerbostadshus

Lokaler

elvärme

fjärrvärme

elvärme

fjärrvärme

Investeringskostnad,

258

750

750

-

miljoner kronor

Nuvärde av energi-

1 483

2 643

7 841

4 933

effektivisering, miljoner

kronor

Nettovinst av

1 225

1 893

7 091

4 933

energieffektivisering

Diskonteringsränta för

39, 7 %

25,6 %

66,2 %

Oändlig

vilken nettonuvärdet = 0

Tabell 1 indikerar att åtgärderna inom steg 1 är lönsamma, för samtliga kategorier av hus och samtliga uppvärmningsformer som har antagits i kalkylen. Investeringskostnaden för steg 1 åtgärder inom lokaler har be- dömts uppgå till noll. Skälet till detta är de uppgifter som inkommit till regeringen från bland annat statliga fastighetsägare att det finns en poten- tial till effektiviseringar i drift som i princip inte kräver några invester- ingskostnader. Tabell 2 nedan visar den samhällsekonomiska lönsamhe- ten för åtgärder inom steg 2. Tabell 2 Sammanlagda kostnader och intäkter steg 2

Småhus

Flerbostadshus

Flerbostadshus

Lokaler

elvärme

fjärrvärme

elvärme

fjärrvärme

Investeringskostnad,

19 279

11 250

11 250

6 985

miljoner kronor

Nuvärde av

31 742

11 200

33 218

6 666

energieffektivisering,

miljoner kronor

Nettovinst av

12 463

-50

21 968

-319

energieffektivisering

Diskonteringsränta för

7 %

4,5 %

10,6 %

4,2 %

vilken nettonuvärdet = 0

Resultaten i tabell 2 indikerar att steg 2 åtgärder inte är samhällsekono- miskt lönsamma, för de byggnader som antas ha fjärrvärme för sin upp- värmning, medan de är lönsamma för elvärmekunder. Här bör emellertid 132 noteras att det finns en miljövinst av åtgärderna, som är svår att kvanti- Prop. 2005/06:145 fiera, men likväl bör beaktas. Tabell 3 nedan visar den samhällseko- nomiska lönsamheten för åtgärder inom steg 3. Tabell 3 Sammanlagda kostnader och intäkter steg 3

Småhus

Flerbostadshus

Flerbostadshus

Lokaler

elvärme

fjärrvärme

elvärme

fjärrvärme

Investeringskostnad,

25 800

18 000

18 000

11 400

miljoner kronor

Nuvärde av

25 443

9 058

26 876

5 737

energieffektivisering,

miljoner kronor

Nettovinst av

-357

-8 942

8 876

-5 663

energieffektivisering

Diskonteringsränta för

4,4 %

2,1 %

6,2 %

2,1 %

vilken nettonuvärdet = 0

Resultaten i tabell 3 indikerar att lönsamheten är högst tveksam för många av dessa åtgärder. Flerbostadshus som värms med elvärme är det enda undantaget från denna slutsats. Flerbostadshusen står för en relativt liten andel av de byggnader i Sverige som värms med elvärme, cirka 8 procent år 2004. Samtidigt bör det även i detta sammanhang beaktas att det finns miljövinster till följd av åtgärderna. I tabellerna ovan har inte deklarationskostnaderna räknats med i kalkylen. Det är emellertid ett faktum att dessa kostnader är begränsade i förhållande till investeringskostnaderna och påverkar inte kalkylen på nå- got avgörande sätt. Som ett led i analysen av de privatekonomiska effek- terna av systemet har en analys gjorts där deklarationskostnaderna har räknats med, med två alternativa kostnadsnivåer: 2 750 kronor eller 8 000 kronor för småhus, 5 500 kronor eller 15 000 kronor för fler- bostadshus. Kalkylerna visar att nivån på deklarationskostnaden har en begränsad effekt på den privatekonomiska lönsamheten för åtgärderna. I tabell 4 nedan visas de sammanlagda privatekonomiska kostnaderna för åtgärder i steg 13 summerat. Samtliga privatekonomiska kostnader och intäkter har diskonterats med 4,5 procents kalkylränta och beräk- ningarna har gjorts med två alternativa nivåer för deklarationskost- naderna. Kostnaden för deklarationerna innefattar två besiktningar som genomförs fram till 2026. De antaganden som ligger till grund för be- räkningarna innebär dock att endast 43 procent av småhusbeståndet besiktigas över en tioårsperiod och samtliga småhus kommer därmed inte att besiktigas. I tabellen framgår att deklarationskostnaderna utgör en så pass liten andel av de totala kostnaderna för åtgärderna att de inte påverkar lönsamheten i kalkylen på något avgörande sätt. Detta gäller även om man använder de högre belopp för deklarationskostnader som angavs ovan som bas för beräkningarna. 133 Tabell 4 Sammanlagda privatekonomiska kostnader och intäkter vid Prop. 2005/06:145 åtgärder steg 13, diskonterade med 4,5 procent.

Småhus

Flerbostadshus

Flerbostadshus

Lokaler

elvärme

fjärrvärme

elvärme

fjärrvärme

Investeringskostnad,

56 875

30 473

30 473

18 385

miljoner kronor

Deklarationskostnad,

2 807

967

967

2 287

ursprungligt antagande,

miljoner kronor

Deklarationskostnad,

8 166

2 638

2 638

-

alternativt antagande,

miljoner kronor

Nuvärde av

99 289

48 471

97 217

40 414

energieffektivisering,

miljoner kronor

Nettovinst av

39 607

17 031

65 776

19 743

energieffektivisering vid

ursprungligt antagen

deklarationskostnad

Nettovinst av

34 248

15 360

64 106

-

energieffektivisering vid

alternativt antagen

deklarationskostnad

Diskonteringsränta för

7,0 %

6,8 %

11,5 %

9,5 %

vilken nettonuvärdet = 0,

med ursprungligt antagen

deklarationskostnad

Diskonteringsränta för

6,6 %

6,5 %

11,2 %

-

vilken nettonuvärdet = 0,

med alternativt antagen

deklarationskostnad

När det gäller privatekonomisk lönsamhet, har de kompletterande kalkyl- erna visat att åtgärder för energieffektivisering inom steg 1 och 2 gene- rellt sett är lönsamma, medan åtgärder i steg 3 är mer tveksamma. Detta överensstämmer med den konsekvensanalys som gjordes till Energidek- larationsutredningens delbetänkande. Konsekvenser för myndigheterna Boverket kommer att få delvis nya uppgifter genom att som registermyn- dighet ansvara för att driva energideklarationsregistret. Därutöver till- kommer föreskriftsarbete och framtagande av handböcker och annan in- formation som systemet kräver. Boverket skall även svara för löpande uppföljning och utvärdering av systemet med energideklarationer av byggnader. Statens energimyndighet skall svara för vissa informations- och rådgiv- ningsinsatser avseende fossilbränsleeldade värmepannor med en effekt som överstiger 20 kilowatt. Kommunerna kommer att få vissa nya uppgifter genom att som tillsyns- myndigheter utöva tillsyn över att energideklarationer anslås i specialbygg- nader med en total användbar golvarea som är större än 1 000 kvadratmeter 134 och byggnader som helt eller delvis upplåts med nyttjanderätt. Tillsynen omfattar även besiktningar av luftkonditioneringssystem. Det kan dock konstateras att denna verksamhet i viss utsträckning sammanfaller med den tillsynsverksamhet som redan bedrivs i kommunerna, eftersom de redan i dag har ett tillsynsansvar över den obligatoriska ventilationskont- rollen och inomhusmiljön i bostäder och lokaler för allmänna ändamål. Kommunerna har vidare tillsyn över frågor som rör bebyggelsen enligt bl.a. plan- och bygglagen (1987:10) och miljöbalken. Vidare bygger kommunernas tillsyn på de uppgifter som finns att tillgå i Boverkets energideklarationsregister, varför kommunernas tillkommande arbets- uppgifter bedöms bli små. Vad gäller tillsynen av deklarationsskyldighe- ten vid nybyggnation finansieras denna genom befintliga avgiftsförfar- anden enligt plan- och bygglagen. När det gäller den övriga tillsynen pågår en översyn av bl.a. tillsyns- och kontrollreglerna i plan- och bygg- lagstiftningen enligt vad som redogjorts för i avsnitt 8. Frågan om finansieringen av kommunernas tillsyn behöver analyseras närmare i detta sammanhang och samordnas med denna översyn. De synpunkter som Sveriges Kommuner och Landsting framfört skall beaktas i samband med detta. Regeringen avser återkomma till om finansiering skall ske med avgifter eller finansieras på annat sätt inom Miljö- och samhälls- byggnadsdepartementets befintliga budgetramar. När det gäller förvaltningsdomstolarnas uppgifter kan det konstateras att de förelägganden som förenas med vite och som tillsynsmyndighet- erna kan komma att meddela i fråga om de s.k. specialbyggnaderna och byggnader som helt eller delvis upplåts med nyttjanderätt, liksom i fråga om att se till att luftkonditioneringssystem besiktigas, innebär tillkom- mande uppgifter för förvaltningsdomstolarna. Detta gäller även vissa beslut som Boverket kan komma att fatta rörande rättelse enligt person- uppgiftslagens (1998:204) bestämmelser. Regeringens bedömning är att förvaltningsdomstolarnas uppgifter i dessa avseenden kommer att bli begränsade. Regeringen avser att följa denna utveckling och vid behov återkomma i finansieringsfrågan. Eventuella merkostnader för staten till följd av förslagen finansieras inom befintliga budgetramar. Den civilrättsliga sanktion som föreslås i de fall en byggnadssäljare inte tillhandahåller en energideklaration, vilken beskrivs i avsnitt 16, torde medföra en självreglerande funktion för systemet. Det kan inte med någon säkerhet bedömas i vilken utsträckning förslaget kan leda till tvis- ter i de allmänna domstolarna. Regeringen avser att följa även denna ut- veckling och vid behov återkomma i finansieringsfrågan. Eventuella merkostnader för staten till följd av förslagen finansieras inom befintliga budgetramar. När det gäller kronofogdemyndigheterna tillkommande uppgifter genom särskild handräckning vid tillsynen, är bedömningen att uppgifternas om- fattning kommer att vara marginell. Regeringen avser att följa denna utveckling och vid behov återkomma i finansieringsfrågan. Eventuella merkostnader för staten till följd av förslagen finansieras inom befintliga budgetramar. Det kan slutligen konstateras att de skadeståndsrättsliga frågor som kan komma att handläggas av Kammarkollegiet respektive Justitiekanslern i anledning av att Boverket skall föra ett energideklarationsregister kom- mer att medföra tillkommande uppgifter i en mycket ringa omfattning. Prop. 2005/06:145 135 Eventuella merkostnader för staten till följd av förslagen finansieras Prop. 2005/06:145 inom befintliga budgetramar. De föreslagna energideklarationerna och övriga åtgärder med anled- ning av genomförandet av EG-direktivet beräknas innebära ett tillkom- mande resursbehov för Boverket och Statens energimyndighet om cirka 25 miljoner kronor per år. Boverkets tillkommande resursbehov beräknas till cirka 20 miljoner kronor per år och Statens energimyndighets till cirka 5 miljoner kronor per år. Finansieringen skall ske inom Miljö- och samhällsbyggnadsdepartementets befintliga budgetramar. Konsekvenser för små och medelstora företag Det föreslagna systemet leder sannolikt till en ökad marknad för små och medelstora företag som är verksamma på de marknader som tillhanda- håller varor och tjänster i fråga om energieffektivisering och inomhus- miljö. Det kan antas att ett stort antal av de oberoende experterna som systemet kräver kan föranleda många arbetstillfällen i små och medel- stora företag på de nämnda marknaderna. När det gäller små och medelstora företag som äger byggnader som skall energideklareras innebär systemet ett visst tillkommande arbete. De rekommendationer som kommer att kunna lämnas om energieffektiviser- ande åtgärder bedöms dock underlätta företagens förvaltande verksamhet och underlätta beslut om investeringar i byggnaderna. Vad gäller bedöm- ningen i övrigt av kostnader, tidsåtgång och privatekonomisk lönsamhet, se tidigare delar av avsnittet. Övrigt Förslagen bedöms inte medföra några konsekvenser för den kommunala självstyrelsen, brottligheten, det brottsförebyggande arbetet, för offentlig service i olika delar av landet, jämställdheten mellan kvinnor och män eller för möjligheten att nå de integrationspolitiska målen. 28 Författningskommentarer

28.1

Förslaget till lag om energideklaration för byggnader

1 § Genom lagen genomförs Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/91/EG av den 16 december 2002 om byggnaders energiprestanda (EGT L 1, 4.1.2003, s. 65, Celex 32002L0091) i svensk lagstiftning. De övergripande syftena med systemet är, i likhet med EG-direktivet, att uppfylla miljöskyddskrav och att naturresurserna skall utnyttjas var- samt och rationellt. En ökad energieffektivitet i bebyggelsen är en del av det paket av åtgärder som krävs för att följa Kyotoprotokollet och att nedbringa koldioxidutsläppen. En ökad energieffektivitet i bebyggelsen är även viktig för försörjningstryggheten avseende energi på lång och 136 medellång sikt och är ett medel för att bidra till omställningen av energi- systemet. Byggnader skall fortlöpande uppfylla en rad tekniska egenskapskrav som samhället ställer, varav energihushållning är ett. Energieffektivi- seringsåtgärder kan emellertid inte ses isolerade från de tekniska egen- skapskrav som gäller i fråga om inomhusmiljön. Lagen, som innehåller bestämmelser om att energideklarationer skall upprättas för byggnader, har således till syfte att främja en effektiv energianvändning och en god inomhusmiljö i byggnader. Termen inomhusmiljö är ett vidare begrepp än inomhusklimat, som används i 2 §. En byggnads inomhusmiljö om- fattar ett antal kriterier, varav en god luftväxling och en minimering av skadliga ämnen och partiklar är ett. 2 § Paragrafen anger lagens tillämpningsområde. Termen byggnad är veder- tagen i olika rättsliga sammanhang, men har delvis olika betydelse be- roende på i vilket sammanhang den används. Termen används i jorda- balken och utgör enligt 2 kap. 1 § jordabalken ett tillbehör till fastighet, om den anbragts inom fastigheten för stadigvarande bruk. Termen har inte definierats i plan- och bygglagen (1987:10), men har i rättspraxis kommit att omfatta konstruktioner av vitt skilda slag. Begreppet används även i lagen (1994:847) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, m.m., BVL. Enligt 1 § BVL gäller den lagen byggnadsverk, som är byggnader och andra anläggningar. Med byggnad avses vad som i allmänt språkbruk förknippas med byggnad, dvs. en takförsedd konstruktion med väggar. Definitionen täcker även sådana delar av byggnader som utgör radhus eller parhus eller delar av byggnader som hör till s.k. tredimensionella fastigheter. Definitionen omfattas av de nämnda regelverken och överensstämmer med EG-direktivets definition av byggnad. Definitionen kräver dock en väsentlig inskränkning. En sådan uppnås genom kravet om att lagen skall tillämpas på byggnader för vilka energi används i syfte att påverka bygg- nadernas inomhusklimat. Byggnader som saknar någon form av upp- värmnings- eller kylanordningar eller andra anordningar som, i syfte att påverka inomhusklimatet, ger upphov till energianvändning omfattas inte av lagens bestämmelser. Termen inomhusmiljö är kommenterad under 1 §. Termen inomhusklimat är snävare och omfattar en byggnads inom- hustemperatur. 4 § I paragrafen regleras en skyldighet för den som för egen räkning uppför eller låter uppföra en byggnad, att se till att det finns en energideklaration för byggnaden. Skyldigheten gäller den som enligt samma definition i 9 kap. 1 § plan- och bygglagen (1987:10) skall se till att bl.a. byggnads- arbeten utförs enligt bestämmelser i den lagen och enligt föreskrifter eller beslut som meddelats med stöd av den lagen, dvs. byggherren. Närmare föreskrifter om när under byggprocessen en energideklaration skall vara upprättad avses meddelas av regeringen eller den myndighet som reger- ingen bestämmer. Prop. 2005/06:145 137

5 §

Prop. 2005/06:145

I punkten 1 regleras en särskild skyldighet beträffande byggnader som är indelade som specialbyggnader enligt 2 kap. 2 § fastighetstaxeringslagen (1979:1152) och som har en total användbar golvarea som är större än 1 000 kvadratmeter. Gemensamt för specialbyggnaderna enligt 2 kap. 2 § fastighetstaxeringslagen är att de är inrättade för allmännyttiga ändamål. Ägaren till en sådan byggnad skall se till att det för byggnaden alltid finns en energideklaration som inte är äldre än tio år. I 13 § första stycket 1 finns en bestämmelse om att en energideklaration som upprättats för en specialbyggnad skall göras tillgänglig för allmänheten. I punkten 2 regleras en särskild skyldighet beträffande byggnader som i sin helhet eller till viss del upplåts med nyttjanderätt. Ägaren till en sådan byggnad skall se till att det för byggnaden alltid finns en energi- deklaration som inte är äldre än tio år. I 13 § första stycket 2 finns en bestämmelse om att en energideklaration för en byggnad som upplåts med nyttjanderätt skall finnas tillgänglig på en väl synlig plats i bygg- naden. Nyttjanderätter till byggnader eller delar av byggnader regleras av oli- ka bestämmelser. Den vanligaste upplåtelseformen faller under 12 kap. jordabalkens (hyreslagens) tillämpningsområde. Med hyra avses en upp- låtelse av ett hus eller en del av ett hus till nyttjande mot vederlag. När det gäller del av hus talar man i allmänhet om lägenhets- eller lokalhyra. Hyreslagen (1 § tredje stycket) skiljer mellan bostadslägenhet, dvs. lägenhet som upplåtits för att helt eller till en inte oväsentlig del användas som bostad, och lokal, dvs. annan lägenhet än bostadslägenhet. En hyresrätt kan överlåtas med hyresvärdens eller hyresnämndens tillstånd. Överlåtelserna är begränsade till vissa situationer, exempelvis bodelning, arv, testamente, bolagsskifte, vissa överlåtelser till närstående eller överlåtelse för att genom byte få en annan bostad, eller då en för- värvsverksamhet i en lokal överlåts. En hyresrätt kan även grunda sig på medlemskap i en kooperativ hyresrättsförening. En sådan förening är en ekonomisk förening som har till ändamål att till sina medlemmar upplåta bostadslägenheter med hyresrätt, som regleras i lagen (2002:93) om kooperativ hyresrätt. Enligt 1 kap. 1 § bostadsrättslagen (1991:614) är en bostadsrättsföre- ning en ekonomisk förening, som har till ändamål att i föreningens hus upplåta lägenheter med bostadsrätt. Upplåtelse av bostadsrätt får enligt 1 kap. 3 § bostadsrättslagen endast ske till den som är medlem i förenin- gen. Upplåtelsen av en lägenhet med bostadsrätt skall enligt 1 kap. 4 § bostadsrättslagen ske till nyttjande mot ersättning, utan tidsbegränsning och den får endast avse hus eller del av hus. En upplåten bostadsrätt kan därefter övergå till någon annan än den ursprunglige nyttjanderättshava- ren, exempelvis genom köp. Det förekommer även vissa äldre former av upplåtelser. En sådan gäller bostadsföreningar, som regleras av lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar, och som upplåter lägenheter på begränsad eller obegränsad tid. Nyttjanderätt till en byggnad eller en del av en byggnad kan även grunda sig på att nyttjanderättshavaren äger en andel eller en aktie i en bostadsförening eller ett bostadsaktiebolag, som i sin tur äger en byggnad. 138

6 §

Prop. 2005/06:145

I paragrafen regleras en skyldighet för ägaren till en byggnad att se till att det finns en energideklaration för byggnaden när en byggnad eller en andel i en byggnad säljs. Med andel avses en ideell andel i en byggnad. Skyldigheten gäller inte i de fall då det redan finns en energideklaration, som inte är äldre än tio år. Försäljningar av byggnader regleras av olika bestämmelser. Ett stort antal överlåtelser faller under jordabalkens tillämpningsområde och gäller köp av fastighet eller tomträtt, se 4 kap. respektive 13 kap. 7 § jordabalken. Under jordabalkens tillämpningsområde faller även situatio- ner då ett område av en fastighet säljs, se 4 kap. 7 § jordabalken, och förutsätter fastighetsbildning för att köpet skall vara giltigt. Försäljningar av andelar i en fastighet förekommer bl.a. i fråga om s.k. andelshus och regleras i 4 kap. 8 § jordabalken och innebär att egendomen enligt hu- vudregeln kommer att innehas med samäganderätt enligt lagen (1904:48 s. 1) om samäganderätt, om inte köpet villkorats av att andelen skall ut- brytas genom fastighetsbildning. Den försålda andelen i en byggnad kan även avse en byggnad som uppförts på mark som innehas med tomträtt. Då tomträtt till en fastighet upplåts, innefattar det en överlåtelse av en byggnad som hör till fastigheten och fastighetsägaren får ta ut ersättning för byggnaden enligt 13 kap. 5 § jordabalken. Köp av byggnad på annans mark, som inte är tomträtt, avser lös egen- dom och faller i stället enligt huvudregeln under köplagens (1990:931) tillämpningsområde. Detta gäller exempelvis byggnad som finns på mark som arrenderas med bostadsarrende eller anläggningsarrende enligt 10 eller 11 kap. jordabalken. En byggnad som köpts från en hustillverkare omfattas av bestämmel- sen i 4 § om byggnader som uppförs. 7 § Som framgår av kommentaren till 2 § är lagens tillämpningsområde mycket brett. I paragrafen bemyndigas regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om undantag från skyldig- heten att upprätta energideklarationer. Regeringen avser att utse Boverket som föreskrivande myndighet. 8 § I paragrafens första stycke regleras en skyldighet för en byggnadsägare att se till att en befintlig byggnad besiktigas på de sätt som behövs för att upprätta en energideklaration. Genom begreppet befintlig byggnad un- dantas byggnader under uppförande, som avses i 4 §, om det inte i verk- ställighetsföreskrifter regleras att energideklarationen skall upprättas i ett sådant sent skede under byggprocessen, att det då finns en befintlig byggnad. En energideklarations innehåll, som anges i 9 §, är styrande för besiktningens omfattning. Besiktningen av en byggnad skall enligt en bestämmelse i 12 § utföras av en oberoende expert. I paragrafens andra stycke bemyndigas regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om besiktningens omfattning. Som framgår av kommentaren till 7 § avser regeringen att utse Boverket som föreskrivande myndighet. 139

9 §

Prop. 2005/06:145

I paragrafen anges vad en energideklaration skall innehålla. Energide- klarationens grundläggande syfte är att ge information om förhållanden som har betydelse för energianvändningen i en byggnad och dess inom- husmiljö. Enligt punkten 1 skall deklarationen innehålla uppgifter om byggna- dens energiprestanda. Begreppet energiprestanda finns definierat i 3 § och är den mängd energi som behöver användas i en byggnad för att uppfylla de behov som är knutna till ett normalt bruk av byggnaden. En byggnads energiprestanda kan tas fram enligt två principiellt olika me- toder, som utgår från faktisk respektive beräknad användning av energi i byggnaden. Den mängd energi som anges skall återspegla ett normalt, dvs. genomsnittligt, brukande av byggnaden när den används på det sätt som den är avsedd för. Enligt punkten 2 skall deklarationen innehålla uppgifter om utförda obligatoriska kontroller av byggnadens ventilationssystem. I 15 § lagen (1994:847) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, m.m. finns en bestämmelse om att funktionen hos ventilationssystem skall kontrolleras av en sakkunnig s.k. funktionskontrollant, som skall utses av byggnadens ägare. Enligt 1 § förordningen (1991:1273) om funktionskontroll av ven- tilationssystem skall en byggnadsägare se till att funktionskontroll av ventilationssystem görs enligt bestämmelserna i förordningen, s.k. obligatorisk ventilationskontroll. Boverket har meddelat föreskrifter och allmänna råd om funktionskontroll av ventilationssystem, BFS 1996:56. I dessa föreskrifter finns bestämmelser om undantag från funktions- kontrollen, intervaller för återkommande besiktning m.m. och krav på riksbehörighet som funktionskontrollant. Funktionskontroll skall enligt 4 § förordningen om funktionskontroll av ventilationssystem göras innan ett ventilationssystem första gången tas i bruk (första besiktning) och därefter regelbundet vid återkommande tillfällen (återkommande besikt- ning). Boverket meddelar föreskrifter om intervaller för återkommande besiktning. En- och tvåbostadshus omfattas dock inte av kravet på åter- kommande besiktning. Ett system finns således som reglerar obligatorisk ventilationskontroll. I energideklarationen skall därför uppgifter lämnas om obligatorisk funktionskontroll har utförts. Enligt punkten 3 skall energideklarationen innehålla uppgifter om radonmätning utförts i byggnaden. Statens strålskyddsinstitut har tagit fram metodbeskrivningar för mätning av radon på arbetsplatser och i bostäder, i2004:1 Metodbeskrivning för mätning av radon på arbets- platser och i2005:01 Metodbeskrivning för mätning av radon i bostäder. Har kontroller respektive mätningar utförts enligt punkterna 3 och 4, finns besiktnings- respektive mätningsprotokoll att tillgå. Enligt punkten 4 skall deklarationen innehålla uppgifter om byggna- dens energiprestanda kan förbättras med beaktande av en god inom- husmiljö och, om så är fallet, rekommendationer om kostnadseffektiva åtgärder för att förbättra byggnadens energiprestanda. En förbättring av en byggnads energiprestanda innebär en effektivare användning av energi i byggnaden. En effektiv energianvändning får dock inte uppnås på bekostnad av inomhusmiljön. Exempel på åtgärder som förbättrar en byggnads energiprestanda är bättre tätning och iso- 140 lering av ytterväggar och tak, fönsterbyten eller komplettering av fönster med en tredje glasruta, åtgärder med styr- och reglersystem, anslutning till fjärrvärme, installation av värmepump, värmeväxlare eller solvärme- system. Vissa åtgärder, exempelvis en för långt driven tätning och isolering av en byggnad kan ge negativa effekter på inomhusmiljön med fukt, mögel och, i vissa fall, förhöjda radonhalter som följd. En avväg- ning skall således göras mellan möjliga energieffektiviserande åtgärder och deras effekter på inomhusmiljön i byggnaden. Med kostnadseffektiva åtgärder avses i detta sammanhang de åtgärder som medför mest energi- effektivisering i förhållande till de kostnader som är förknippade med åtgärdens genomförande. Enligt punkten 5 skall deklarationen slutligen innehålla referensvärden, som gör det möjligt för konsumenter att bedöma en byggnads energi- prestanda och att jämföra olika byggnaders energiprestanda. Med konsu- ment avses i detta sammanhang en fysisk person som inte har en yrkes- mässig kunskap om byggnaders energianvändning i förening med bygg- och installationsteknisk kompetens. Kravet innebär att de referensvärden som används är klara och lättförståeliga för envar som brukar eller skall bruka en byggnad. Exempel på referensvärden är uppgifter som åskådlig- gör vilken energiprestanda som byggnaden hade kunnat ha om den vid deklarationstillfället uppfyllt nybyggnadskraven, eller om energieffek- tiviserande åtgärder har genomförs. Andra exempel på referensvärden är hur en byggnads energiprestanda förhåller sig till andra, jämförbara byggnaders prestanda. 10 § Genom paragrafen uppställs särskilda krav på energideklarationen när det i en byggnad finns ett luftkonditioneringssystem med en effekt om minst 12 kilowatt. För att träffa större system, där energieffektiviserande och miljöför- bättrande åtgärder får störst effekt, skall bestämmelsen gälla system med en effekt över 12 kilowatt, som huvudsakligen drivs med elektricitet. Ett system där annan drivenergi används, men som endast innehåller vissa komponenter eller delar som använder elektricitet för sin funktion i systemet, omfattas således inte av bestämmelsen. Enligt punkten 1 skall en energideklaration även innehålla uppgifter om systemets energieffektivitet och dess storlek i förhållande till behovet av kyla i byggnaden. En bedömning skall således göras av om den mängd elektricitet som används i systemet är relevant i förhållande till systemets kapacitet och behovet av kyla i byggnaden. En bedömning skall även göras av om anläggningens storlek är relevant i förhållande till behovet av kyla i byggnaden. Enligt punkten 2 skall en energideklaration i dessa fall även innehålla uppgifter om en effektivare energianvändning kan uppnås i systemet eller genom ett byte till ett effektivare system eller en annan metod för att kyla byggnaden. Exempel på energieffektiviserande åtgärder i systemet är justeringar av systemets styr- och reglersystem och s.k. närvarostyrning, som innebär att systemet bara används när det finns människor i bygg- naden. Energieffektivisering kan även uppnås genom ett byte till ett effektivare system, till ett system med en storlek som är bättre anpassad till byggnadens kylbehov eller genom byte till ett s.k. fjärrkylsystem, där Prop. 2005/06:145 141 kylproduktionen inte är bunden till byggnaden, utan sker centralt och levereras till flera byggnader samtidigt. Byten kan även ske till alter- nativa metoder att kyla byggnaden, dvs. system som använder värme som drivenergi, dvs. exempelvis solvärme, spillvärme, och naturligt kallt vatten. 11 § Genom paragrafen uppställs ett särskilt krav om besiktning av luftkondi- tioneringssystem i byggnader som inte behöver energideklareras. Besiktningen skall enligt en bestämmelse i 12 § utföras av en oberoende expert. 12 § Av 46 §§, 8 § första stycket och 11 § första stycket följer att det är äga- ren till en byggnad som skall se till att energideklarationer samt besikt- ningsprotokoll upprättas och att de föregås av besiktningar av byggnader och luftkonditioneringssystem. För att garantera en hög kvalitet på dekla- rationerna och besiktningsprotokollen och att de upprättas av personer som är oberoende av sin uppdragsgivare, uppställs i paragrafen första stycke ett krav om att besiktningar av byggnader och luftkonditioner- ingssystem och upprättandet av deklarationer eller protokoll skall utföras av oberoende experter, som utses av byggnadernas ägare. 13 § Genom paragrafen uppställs ett krav om att ägare till vissa special- byggnader och byggnader som upplåts med nyttjanderätt skall se till att energideklarationer finns placerade i byggnaderna. Exempel på sådana platser som avses i 1 och 2 är i eller i anslutning till en byggnads entré eller entréer, i en reception, på en informationstavla eller vid byggnadens hissar. 14 § Genom paragrafen regleras en civilrättslig sanktion i de fall den som säljer en byggnad eller en andel i en byggnad, trots köparens begäran, underlåter att fullgöra sin skyldighet enligt 6 §, dvs. att senast vid försälj- ningstidpunkten ha sett till att det för byggnaden finns en energideklara- tion som inte är äldre än tio år. 17 § En förutsättning för att energideklarationsregistret skall vara sökbart är att fastighetsbeteckningar i förening med byggnadsbeteckningar samt, i vissa fall, adresser behandlas i registret. Fastighetsbeteckningar är sådan information som via information i fastighetsregistret kan kopplas till fysiska personer. Därigenom kommer registret att innehålla information som i vart fall indirekt kan hänföras till enskilda, vilket innebär att be- stämmelserna i personuppgiftslagen (1998:204) skall tillämpas på regist- ret. Boverket är i egenskap av registermyndighet personuppgiftsansvarigt för den behandling av personuppgifter som utförs i registret. Prop. 2005/06:145 142

18 §

Prop. 2005/06:145

I paragrafen anges för vilka ändamål uppgifterna i energideklarations- registret får behandlas. Ett grundläggande krav på sådan behandling är att den bara får ske för särskilda, uttryckligt angivna och berättigade ända- mål. Ändamålsbeskrivningen får betydelse för vilken insamling och annan behandling av personuppgifter som skall vara tillåten. Uppgifter som samlas in för ett ändamål får inte behandlas för ett annat, oförenligt ändamål. 19 § Genom paragrafen bemyndigas regeringen enligt punkten 1 att meddela närmare föreskrifter om vilka uppgifter som skall få registreras i energi- deklarationsregistret. Vidare bemyndigas regeringen enligt punkten 2 att meddela föreskrifter om urval och bearbetningar av personuppgifter. Ur- val och bearbetningar innebär att någon eller några parametrar används för att få fram en begränsad mängd information ur en större mängd information. I behandlingen kan ingå att den på så sätt åtkomna informa- tionen på olika sätt sammanställs med andra uppgifter i registret. T.ex. kan det vara fråga om att på så sätt få fram alla fastigheter med bygg- nader inom ett visst geografiskt område och med, i detta fall, särskilda energiprestanda. En sådan reglering är inte avsedd att begränsa den rätt som tryckfrihetsförordningen ger att ta del av allmänna handlingar. Den gäller alltså inte utlämnande som begärs med stöd av offentlighetsprin- cipen. Vidare bemyndigas regeringen enligt punkten 3 att meddela före- skrifter om utlämnande på medium för automatiserad behandling. Ut- lämnande på medium för automatiserad behandling kan innebära att stora mängder information lämnas ut från registret. En sådan reglering är inte heller avsedd att begränsa den rätt som tryckfrihetsförordningen ger att ta del av allmänna handlingar. Slutligen bemyndigas regeringen enligt punkten 4 att meddela föreskrifter om direktåtkomst. Direktåtkomst inne- bär att den som får sådan åtkomst kan använda registret på egen hand och kan söka i detta och få svar på frågor, utan att själv kunna bearbeta eller på annat sätt påverka innehållet i registret. Syftet med bestämmelserna är att så långt som möjligt reglera en res- triktiv behandling av personuppgifter, som skyddar integriteten och be- gränsar möjligheten att i kommersiella eller andra syften använda infor- mation från registret. 20 § Genom paragrafen skall personuppgiftslagens (1998:204) bestämmelser om rättelse tillämpas även i de fall en behandling av personuppgifter sker i strid med denna lag eller de föreskrifter som meddelas med stöd av lagen. Bestämmelser om rättelse finns i 28 § personuppgiftslagen och innebär bl.a. att den personuppgiftsansvarige är skyldig att på begäran av den registrerade snarast rätta, blockera eller utplåna sådana uppgifter som inte behandlats i enlighet med personuppgiftslagens bestämmelser eller föreskrifter som utfärdats med stöd av den lagen. 143

21 §

Prop. 2005/06:145

Paragrafens första stycke innebär ett strikt ansvar för staten, då någon lider skada på grund av ett tekniskt fel i energideklarationsregistret. Vad som avses med tekniskt fel är sådana fel i såväl maskinvaran som pro- gramvaran. Ersättningen kan jämkas om den skadelidande medverkat till skadan. Enligt paragrafens tredje stycke skall den myndighet som regeringen bestämmer företräda staten i ärenden om ersättning för tekniskt fel i energideklarationsregistret. Förordningen (1995:1301) om handläggning av skadeståndsanspråk mot staten gäller anspråk på ersättning för skador som riktas mot staten. Regeringen avser att genom en ändring i den nämnda förordningen utse den myndighet som skall handlägga anspråk i anledning av tekniskt fel i registret. 22 § Genom paragrafens uttryckliga hänvisning till personuppgiftslagens (1998:204) bestämmelser om skadestånd slås det fast att dessa även gäller vid behandling av personuppgifter som skett i strid med denna lag eller föreskrifter som meddelats med stöd av lagen, i den mån skade- ståndsskyldighet inte följer av 21 §. 23 § Genom paragrafen införs ett särskilt krav beträffande byggnader under uppförande, vars användbara, totala golvarea är större än 1 000 kvadrat- meter. Innan byggandet inleds skall den som för egen räkning uppför eller låter uppföra byggnaden göra en särskild utredning och redovisning av om alternativa energiförsörjningssystem är tekniskt, miljömässigt och ekonomiskt genomförbara beträffande byggnaden. Exempel på sådana system är decentraliserade energiförsörjningssystem som baseras på för- nybar energi, kombinerad värme- och elproduktion, fjärr- och närvärme eller fjärr- och närkyla om sådan finns tillgänglig samt värmepumpar. Till alternativa energiförsörjningssystem hör även mer ovanliga slag av system som exempelvis förser byggnader med elektricitet genom lokala anläggningar för vind- eller solkraft. Redovisningen skall lämnas till till- synsmyndigheten. Enligt en bestämmelse i 9 kap. 12 § plan- och bygg- lagen (1987:10) får byggnadsarbetena inte påbörjas innan en sådan redo- visning har visats upp för tillsynsmyndigheten. 24 § Tillsynen omfattar de skyldigheter som följer av 11 § första stycket och 13 §, dvs. att se till att byggnaders luftkonditioneringssystem besiktigas och att besiktningsprotokoll upprättas samt att energideklarationer hålls tillgängliga i sådana byggnader som avses i 5 §, dvs. i vissa specialbygg- nader och byggnader som upplåts med nyttjanderätt. 25 § Genom paragrafens första stycke får tillsynsmyndigheterna meddela de förelägganden som behövs för att ägare till byggnader skall fullgöra sådana skyldigheter som anges i 11 § första stycket och 13 §, dvs. att se 144 till att byggnaders luftkonditioneringssystem besiktigas och att besikt- Prop. 2005/06:145 ningsprotokoll upprättas och att energideklarationer hålls tillgängliga i sådana byggnader som avses i 5 §, dvs. i vissa specialbyggnader och byggnader som upplåts med nyttjanderätt. Ett sådant föreläggande skall få förenas med vite. Enligt paragrafens andra stycke har tillsynsmyndigheten på begäran rätt att få tillträde till sådana byggnader som avses i 13 §, dvs. vissa spe- cialbyggnader och byggnader som upplåts med nyttjanderätt. Rätten till tillträde gäller inte bara byggnaden, utan även utrymmen och områden som hör till sådana byggnader. Rätten till tillträde begränsas av att den skall föregås av myndighetens begäran och att tillträdet bara få ske i den utsträckning som det behövs för tillsynen. Med detta avses att tillträdet är nödvändig för att kontrollera att byggnadens ägare fullgör en sådan skyldighet som följer av 13 §, dvs. att kontrollera att en energideklaration finns anslagen i eller i anslutning till en byggnad. Av integritetsskäl får rätten till tillträde inte omfatta bostäder. Om villkoren för tillsynsmyndighetens tillträdesrätt enligt andra stycket är uppfyllda, men byggnadens ägare ändå vägrar tillträde, kan myndig- heten enligt bestämmelserna i tredje stycket ta hjälp av kronofogdemyn- digheten för att få tillträde till byggnaden samt utrymmen och områden som hör till byggnaden. 26 § Enligt paragrafens första stycke får en tillsynsmyndighets beslut om föreläggande som förenats med vite enligt 25 § och Boverkets beslut om rättelse i energideklarationsregistret överklagas hos allmän förvaltnings- domstol. Enligt 22 § förvaltningslagen får ett beslut överklagas av den som beslutet angår, om det har gått honom emot och beslutet kan över- klagas. Enligt paragrafens andra stycke krävs prövningstillstånd vid över- klagande till kammarrätten. Övergångsbestämmelserna 2. Genom bestämmelsen införs en övergångslösning för byggnader som vid lagens ikraftträdande omfattas av bestämmelsen i 5 § 1, vilka skall vara energideklarerade senast den 31 december 2008. Detta gäller således be- fintliga byggnader som vid lagens ikraftträdande är indelade som special- byggnader enligt 2 kap. 2 § fastighetstaxeringslagen (1979:1152) och som har en total användbar golvarea som är större än 1 000 kvadratmeter. 3. Genom bestämmelsen införs en övergångslösning för byggnader som vid lagens ikraftträdande omfattas av bestämmelsen i 5 § 2 och som är så kallade flerbostadshus, vilka skall vara energideklarerade senast den 31 december 2008. Detta gäller befintliga byggnader som vid lagens ikraftträdande helt eller till viss del upplåts med nyttjanderätt och som är inrättade för bostadslägenheter. 145

4.

Prop. 2005/06:145

Genom bestämmelsen införs en övergångslösning för byggnader som omfattas av bestämmelsen i 5 § 2 och som inte är flerbostadshus. Be- stämmelsen gäller byggnader som helt eller till viss del upplåts med nyttjanderätt och som innehåller lokaler, eller endast en eller två bostäder. Sådana byggnader skall energideklareras första gången efter den 31 december 2008. 5. Genom bestämmelsen införs en övergångslösning för byggnader som omfattas av bestämmelserna i 4 eller 6 §. Bestämmelsen gäller byggnader som uppförs och byggnader som säljs i sin helhet eller såvitt avser en an- del i byggnaden. Sådana byggnader skall energideklareras första gången efter den 31 december 2008. 6. Genom bestämmelsen införs en övergångslösning för luftkonditione- ringssystem som omfattas av bestämmelserna i 11 § första stycket. Sådana system skall besiktigas och besiktningsprotokoll skall upprättas första gången efter den 31 december 2008. 7. Genom bestämmelsen införs en övergångslösning för byggnader under uppförande den 1 januari 2009, som omfattas av bestämmelserna i 4 §. Sådana byggnader skall inte energideklareras, om en bygganmälan gjorts före den 1 januari 2009. 8. Genom bestämmelsen införs en övergångslösning för byggnader under uppförande den 1 oktober 2006, som omfattas av bestämmelserna i 23 §. För sådana byggnader skall inte en redovisning av alternativa energi- försörjningssystem göras, om en bygganmälan gjorts före den 1 oktober 2006.

28.2

Förslaget till lag om ändring i plan- och bygglagen (1987:10)

9 kap. 12 § Genom paragrafens nya lydelse får ett byggnadsarbete inte påbörjats förrän en redovisning av alternativa energiförsörjningssystem enligt 23 § lagen om energideklaration för byggnader har visats upp för byggnads- nämnden. En övergångsbestämmelse finns i punkten 3 i övergångsbe- stämmelserna till lagen om energideklaration för byggnader, som innebär att en sådan redovisning inte krävs om bygganmälan har gjorts före den 1 oktober 2006. 146 Sammanfattning av betänkandet Byggnadsdeklarationer - Inomhusmiljö och energianvändning SOU 2004:78 Prop. 2005/06:145 Bilaga 1 Utgångspunkter enligt utredningsdirektiven A. analysera ändamål och utformning av en obligatorisk eller frivillig byggnadsdeklaration, som innehåller uppgifter om radon, ventilation och energianvändning. B belysa utformning och uppbyggnad av ett nationellt register, med byggnadsanknutna uppgifter som ger underlag för uppföljning av rele- vanta delmål till de nationella miljökvalitetsmålen samt utreda alternativ till nationellt register. Utredningens förslag Det skall vara obligatoriskt för en byggnadsägare att upprätta en bygg- nadsdeklaration innan en byggnad tas i bruk, säljs eller hyrs ut. En särskild lag om byggnadsdeklarationer för inomhusmiljö och energi- användning föreslås därför. Vid försäljning och uthyrning får deklara- tionerna inte vara äldre än tio år. Vilka uppgifter skall vara obligatoriska att redovisa i deklarationen? Utredningen anser att uppgifter som krävs enligt gällande lagstiftning är obligatoriska att redovisa. Uppgifter om den obligatoriska ventilations- kontrollen skall redovisas och uppgift om radonhalten är mätt eller inte. Vidare skall uppgifter om energianvändningen redovisas. Nämnda upp- gifter är obligatoriska i den meningen att de måste lämnas. Utredningen föreslår dock inte nya lagkrav på mätningar och besiktningar av bygg- naders funktioner. Vilka byggnader bör deklareras? Utredningen föreslår att alla byggnader som omfattas av den obliga- toriska ventilationskontrollen skall deklareras (dvs. praktiskt taget alla byggnader utom processindustrins, men väl deras kontorsbyggnader). Uppgifterna som skall deklareras varierar dock. Mer om byggnadsdeklarationerna Ägare till byggnader skall anslå deklarationen på synlig plats. Vid försäljning och uthyrning skall en deklaration tillhandahållas kö- paren. Kommunen (byggnadsnämnden, BN eller motsvarande) skall ha ansvaret för att övervaka att skyldigheterna beträffande deklarationerna fullgörs. Byggnadsägaren är därför skyldig att sända ett exemplar av deklarationen till BN. Sändningen skall kunna ske elektroniskt. Den som i en byggnadsdeklaration uppsåtligen eller genom grov oakt- samhet lämnar oriktiga eller vilseledande uppgifter skall dömas till böter. Utredningen gör bedömningen att byggnadsdeklarationerna i sig knap- past t.ex. vid en försäljning kan anses som en utfästelse om ett visst för- hållande (jämför Jordabalken). Beroende på uppgiftens karaktär i dekla- 147 rationen och på vad som i övrigt förekommit mellan parterna kan det Prop. 2005/06:145 medföra att köparens undersökningsplikt utökas eller i vissa fall minskas. Bilaga 1 Byggnadsdeklarationer och ändringar av lagstiftning Utredningen föreslår ändring i sekretesslagen (1980:100) som bl.a. inne- bär att sekretess inte gäller för uppgift i byggnadsdeklarationer. 8 kap.7 §. Vidare föreslås ändringar i fastighetsmäklarlagen (1995:400) som inne- bär att en mäklare skall verka för att säljaren före överlåtelsen tillhanda- håller en byggnadsdeklaration och att det i en objektsbeskrivning skall hänvisas till den upprättade byggnadsdeklarationen. Förslag om nationellt register Utredningen gör bedömningen att ett nationellt register bör införas i vilket tas in de uppgifter som redovisas i en byggnadsdeklaration. Ett sådant register bör kunna förenkla och effektivisera kommunernas arbete med tillsyn, kontroll och planering. Vidare bör registret vara av betydelse vid uppföljning av de nationella miljömålen samt användas för de syften som EG- direktivet om byggnaders energiprestanda ställer upp. Upp- gifterna i byggnadsdeklarationerna bör knytas till befintliga fastighets- registrets byggnadsdel. Ekonomiska konsekvenser - nationellt register Införandet och driften av förslaget att knyta ett nationellt register till be- fintligt byggnadsregister Engångskostnad

inregistrering av uppgifter i byggnadsregistret(kommunerna) 

35,6 milj.kr

utvecklingskostnader (Lantmäteriverket) 1,5 milj.kr

information och utbildning (Boverket) 1,4 milj.kr

Årliga kostnader

ökning i förhållande till nuv. kostnader betr. tillsyn av OVK (kommu- nerna) 5,4 milj.kr

kontinuerlig registrering i registret (kommunerna) 5,5 milj.kr

driftkostnader (Lantmäteriverket) 0,75 milj.kr

Finansiering Lantmäteriverket får ta ut avgifter av dem som vill använda registret, dvs. myndigheter, kommuner, fastighetsägare m.fl. Kommunerna får inte ta ut avgifter av byggnadsägarna i anledning av deklarationsskyldigheten. Byggnadsägarna får dock svara för sina egna kostnader. Utredningen be- dömer att Lantmäteriets intäkter sannolikt inte kommer att täcka verkets egna eller kommunernas kostnader för registret varför staten bör svara för de engångskostnader som uppstår. 148

Betänkandets lagförslag

Prop. 2005/06:145

Bilaga 2

149 Prop. 2005/06:145 Bilaga 2 150 Prop. 2005/06:145 Bilaga 2 151

Prop. 2005/06:145 Bilaga 2 152

Prop. 2005/06:145 Bilaga 2 153

Prop. 2005/06:145 Bilaga 2 154

Prop. 2005/06:145 Bilaga 2 155

Prop. 2005/06:145 Bilaga 2 156 Förteckning över remissinstanserna Byggnadsdeklarationsutredningens betänkande Byggnadsdeklarationer, Inomhusmiljö och energianvändning SOU 2004:78 Prop. 2005/06:145 Bilaga 3 Svea hovrätt, Kammarrätten i Göteborg, Kammarrätten i Jönköping, Socialstyrelsen, Statens Folkhälsoinstitut, Barnombudsmannen, Statens Fastighetsverk, Datainspektionen, Statistiska centralbyrån (SCB), Statens skolverk, Kungliga Tekniska Högskolan (institutionen för byggveten- skap), Högskolan i Gävle (institutionen för Teknik och Byggd Miljö), Lunds universitet, Chalmers Tekniska Högskola, Konsumentverket, Fast- ighetsmäklarnämnden, Riksantikvarieämbetet, Naturvårdsverket, Kemi- kalieinspektionen, Statens Strålskyddsinstitut (SSI), Boverket, Fonden för fukt- och mögelskador, Lantmäteriverket, Forskningsrådet för miljö, areella näringar och samhällsbyggande (Formas), Arbetsmiljöverket, Sta- tens energimyndighet, Verket för näringslivsutveckling (NUTEK), Sve- riges Provnings- och Forskningsinstitut AB (SP), Järfälla kommun, Trosa kommun, Linköpings kommun, Karlshamn kommun, Halmstads kom- mun, Kungsbacka kommun, Västerås kommun, Sandvikens kommun, Jokkmokks kommun, Luleå kommun, De Handikappades Riksförbund (DHR), Svenska Kommunförbundet, Landstingsförbundet, Svensk Han- del, Svenskt Näringsliv, Företagarna, Svensk Fjärrvärme AB, Svensk Teknik och Design, Näringslivets Regelnämnd, Astma- och allergi- föbundet, Rådet för byggkvalitet, BQR, Byggherreforum, Fastighets- ägarna Sverige, Föreningen Sveriges Byggnadsinspektörer, Föreningen Sveriges VVS-inspektörer, Funktionskontrollanterna i Sverige, Funkis, HSB Riksförbund, Hyresgästföreningen Riksförbundet, Lärarförbundet, Lärarnas Riksförbund, Riksbyggen, Riksförbundet för Rörelsehindrade Barn och Ungdomar, Samverkansforum för statliga byggherrar, Sveriges Allmännyttiga Bostadsföretag, SABO, Sveriges Byggindustrier, Sveriges Konsumenter i samverkan, Sveriges Konsumentråd, Villaägarnas riks- förbund 157

Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/91/EG

Prop. 2005/06:145

Bilaga 4

158 Prop. 2005/06:145 Bilaga 4 159 Prop. 2005/06:145 Bilaga 4 160 Prop. 2005/06:145 Bilaga 4 161 Prop. 2005/06:145 Bilaga 4 162 Prop. 2005/06:145 Bilaga 4 163 Prop. 2005/06:145 Bilaga 4 164 Sammanfattning av Energideklarationsutredningens betänkanden Sammanfattning av Energideklarationens delbetänkande SOU 2004:109 Prop. 2005/06:145 Bilaga 5 Europaparlamentet och Europeiska unionens råd antog i december 2002 direktivet 2002/91/EG om byggnaders energiprestanda. Direktivet syftar till att effektivisera energianvändningen i bebyggelsen och därigenom bidra till ett minskat utsläpp av klimatpåverkande växthusgaser. På så sätt kan EU:s importberoende av energi minska och försörjningstrygghe- ten avseende energi öka. Direktivet fastställer krav i fråga om

beräkningsmetodik för byggnaders integrerade energiprestanda,

minimikrav avseende energiprestanda för nya byggnader och byggnader som genomgår större renovering,

energicertifiering av byggnader,

regelbundna kontroller alternativt rådgivningsinsatser avseende värmepannor, och

regelbundna kontroller av luftkonditioneringssystem. Utredningen har haft i uppdrag att lämna förslag till hur direktivet kan

genomföras i Sverige. I detta har även ingått att se över tillämpningen av Boverkets byggregler (BFS 1993:57). Enligt kommittédirektiven för vårt uppdrag skall vi analysera alternativa sätt att genomföra direktivet med beaktande av dess syfte och behovet av att skapa ett kostnadseffektivt system för de berörda aktörerna. Intresset av att begränsa de administ- rativa bördorna för tillsynsmyndigheter, certifieringsorgan, fastighets- ägare och hyresgäster skall också beaktas. Vad är energiprestanda? Begreppet energiprestanda är centralt i direktivet. Enligt direktivets de- finition är energiprestanda den faktiska eller beräknade energimängd som används för att uppfylla de behov som är knutna till normalt bruk av en byggnad. Förenklat kan man säga att energiprestanda är ett mått på hur energieffektiv en byggnad är. Faktorer som har betydelse i det avseendet är bl.a. byggnadens isolering, typ av fönster och värmesystem. Enligt direktivet skall energiprestanda återges i en eller flera numeriska indikatorer som har tagits fram med beaktande av isolering, tekniska egenskaper och typ av installation, byggnadens utformning och placering ur klimatperspektiv, exponering för sol och påverkan av närliggande byggnader, egen energiproduktion och andra faktorer. Två principiellt olika metoder kan användas för att ta fram en bygg- nads energiprestanda. Den ena metoden utgår från uppgifter om den köpta energin i en byggnad. Eftersom metoden är beroende av om- ständligheter vid mätögonblicket i den specifika byggnaden och energi- prestanda enligt direktivet skall anges för normalt brukande, bör först 165 denna inverkan korrigeras för att sedan ersättas med ett värde för normaliserat/genomsnittligt brukande. Den andra metoden bygger på att en beräkning genomförs på grundval av den specifika byggnadens förutsättningar beträffande klimatskal, installationer, areor m.m. Data om byggnadens system matas då in i ett beräkningsprogram, som med hjälp av matematiska och erfarenhets- baserade modeller beräknar byggnadens energiprestanda. Därefter läggs normaliserade uppgifter på, vilka motsvarar brukarnas normala be- teende. Valet av metod är bl.a. beroende av kostnaderna för arbetet ställda mot kravet på precision i resultatet med avseende på vilket syfte uppgiften om energiprestanda har. Beräkningsmetodik för energiprestanda Direktivet fordrar att alla medlemsstater i EU skall ha en metodik för att beräkna energiprestanda i byggnader. Utifrån metodiken skall minimi- krav på energiprestanda fastställas för nya byggnader. Minimikrav skall även gälla för befintliga byggnader som genomgår större renovering, om byggnadens totalt användbara golvarea överstiger 1 000 m2. Minimi- kraven skall uttryckas klart och tydligt och får innehålla en indikator för koldioxidutsläpp. Kraven skall ses över minst vart femte år och vid behov uppdateras för att återspegla den tekniska utvecklingen inom byggsektorn. Syftet med minimikraven är att öka energieffektiviteten och främja en förbättring av energiprestanda i byggnader. Vid nyproduktion av byggnader gäller Boverkets byggregler. Dessa innehåller föreskrifter och råd beträffande bl.a. en byggnads utformning, brandskydd, hygien, hälsa och miljö samt energihushållning och värme- isolering. Genom byggreglerna finns redan ett underlag för energi- beräkning. För att underlaget helt skall uppfylla direktivets krav när det gäller de faktorer som skall ingå i en sådan, behöver det kompletteras och förbättras, framför allt beträffande energihushållningskrav för komfort- kyla, transport av ventilationsluft och fast belysning. Dessutom krävs, när det gäller minimikraven för byggnader som genomgår större reno- vering, att Boverket utfärdar föreskrifter vad avser energianvändning vid ändringsarbeten. Energideklarering av byggnader Allmänt Det krav i direktivet som har mest långtgående verkningar utifrån svenska förhållanden är kravet på att ägaren till en byggnad skall göra ett energicertifikat tillgängligt för presumtiva köpare eller hyresgäster när byggnader byggs, säljs eller hyrs ut. Liknande bestämmelser finns sedan tidigare i främst Danmark och Österrike. Enligt direktivet får inte certifikatets giltighetstid överskrida tio år. Vissa kategorier av byggnader får undantas, nämligen

byggnader med ett särskilt kulturhistoriskt eller liknande värde,

byggnader som används för industriella ändamål,

kyrkor och andra byggnader som används för religiösa ändamål,

Prop. 2005/06:145 Bilaga 5 166

byggnader som används inom jordbruket och liknande näringar,

fritidshus,

byggnader som avses att användas i högst två år, och

byggnader vars totala golvarea understiger 50 m

2 . Prop. 2005/06:145 Bilaga 5 Direktivet innehåller dessutom en särskild regel för byggnader med en total golvarea på över 1 000 m 2 och som inhyser offentliga myndigheter och institutioner som tillhandahåller offentliga tjänster för ett stort antal personer och därför ofta besöks av dessa personer. I sådana byggnader skall, även om inte det inte rör sig om en nyuppförd byggnad, eller en byggnad som säljs eller hyrs ut, ett energicertifikat anslås på väl synlig plats. Vi beslutade under ett tidigt skede av vårt arbete att ersätta direktivets term energicertifikat med energideklaration. Skälet till det är att energicertifikat lätt kan förväxlas med elcertifikat, och att termen deklaration är en bättre benämning av det dokument som avses utifrån de uppgifter som det skall innehålla. Ett annat ställningstagande har varit att inte begränsa kravet på energi- deklaration till enbart hyresrätter, utan även låta sådana nyttjande- rättsformer som bostadsrätt och arrende omfattas av det föreslagna regel- verket. Vi har därför ersatt termen hyra ut med upplåta med nyttjan- derätt. Syftet med att upprätta energideklarationer för byggnader är att konsu- menter presumtiva köpare eller nyttjanderättshavare skall kunna jäm- föra och bedöma olika byggnaders energiprestanda. EG-direktivet har i det avseendet ett tydligt konsumentperspektiv, som har avgörande bety- delse för de krav som bör ställas på hur energideklarationer skall upp- rättas. Tanken bakom det särskilda kravet på att en deklaration skall an- slås i större byggnader, som inhyser offentliga myndigheter och institu- tioner vilka tillhandahåller offentliga tjänster, är att dessa skall tjäna som förebilder genom att hänsyn där tas till miljö- och energifaktorer. Vilka uppgifter skall ingå i en energideklaration? Direktivet är relativt allmänt hållet i den delen. De krav som ställs är att deklarationen skall innehålla uppgift om byggnadens energiprestanda, ett eller flera referensvärden och ett förslag till kostnadseffektiva åtgärder för att förbättra byggnadens energiprestanda. Standardiseringsorganet CEN arbetar för närvarande med att ta fram standarder som omfattar ett 40-tal olika dokument för tillämpning av direktivet. Förslag till sådana standarder förväntas vara tillgängliga under början av år 2005. Dessutom har Europeiska kommissionen initierat en s.k. Concerted Action i syfte att underlätta genomförandet av direktivet. Initiativet innebär att samtliga medlemsstater är representerade inom ett nätverk, som kontinuerligt träffas för att utbyta erfarenheter. I dagsläget, när deklarationernas närmare utformning i hög grad är beroende av det pågående europeiska arbetet, har vi valt att inte ange den detaljerade utformningen av de obligatoriska uppgifter som skall ingå i deklarationen och hur dessa skall tas fram. 167 När skall en energideklaration upprättas? I Sverige finns det i dag inte några krav på att en byggnadsägare skall energideklarera sin byggnad. För att genomföra direktivet har vi utformat ett förslag till en lag om energideklaration av byggnader. Lagen föreslås omfatta alla byggnader i vilka energi används för att påverka byggnadens inomhusklimat. Kravet på att energideklarera sådana byggnader skall gälla när de uppförs, säljs eller upplåts med nyttjanderätt. För en byggnad som uppförs åvilar skyldigheten att upprätta en byggnadsdeklaration den som skall utföra eller låta utföra byggnadsarbetena, dvs. byggherren. Om en energideklaration inte tidigare har upprättats, eller en tidigare upp- rättad energideklaration inte längre är giltig, skall ägaren till en byggnad som säljs eller upplåts med nyttjanderätt se till att en deklaration upp- rättas och tillhandahålls presumtiva köpare eller nyttjanderättshavare. Kravet gäller även om en del av en byggnad, t.ex. en lägenhet eller lokal, upplåts med nyttjanderätt. I flerbostadshus och i byggnader med lokaler skall deklarationen tillhandahållas presumtiva boende genom att den an- slås på väl synlig plats. Deklarationen skall även ges in till en myndighet, som vi benämner registermyndigheten, för registrering. Vi föreslår att Boverket skall vara registermyndighet. Specialbestämmelse för byggnader i vilka offentliga tjänster tillhandahålls En särskild fråga har varit vilka byggnader som skall omfattas av den särskilda regel i direktivet som gäller för större byggnader i vilka offent- liga tjänster tillhandahålls. Vi har valt att sätta likhetstecken mellan den kategorin och de byggnader som enligt fastighetstaxeringslagen (1979:1152) är indelade som specialbyggnader. Att en byggnad är indelad som spe- cialbyggnad innebär att den har ett allmännyttigt ändamål och därmed är skattebefriad. Till sådana byggnader hör bl.a. sjukhus, skolor, muséer, bad- och idrottsanläggningar, förvaltningsbyggnader, domstolar och bib- liotek. För en byggnad, vars golvarea överstiger 1 000 m 2 och vilken är indelad som specialbyggnad, skall en energideklaration upprättas, anslås på väl synlig plats och ges in till registermyndigheten för registrering. Detta krav gäller även om inte någon av de andra situationer som utlöser krav på energideklarering föreligger, dvs. att byggnaden uppförs, säljs eller upplåts med nyttjanderätt. Energideklarationens giltighetstid En energideklaration skall enligt vårt förslag vara giltig i tio år från det att den har upprättats, såvida inte regeringen eller registermyndigheten har föreskrivit en kortare giltighetstid. Det fall som vi framför allt har haft i åtanke för en kortare giltighetstid är när en byggnad genomgår en omfattande om- eller tillbyggnad. I ett sådant fall är det värdefullt om en ny deklaration upprättas för att deklarationen skall avspegla de verkliga förhållandena. Frågan har dock överlämnats till regeringen eller den s.k. registermyndigheten. Byggnader som får undantas från kravet på energideklarering Såsom har nämnts ovan ger direktivet möjlighet att undanta vissa bygg- nader från kravet på energideklarering. Vi anser att de undantag som Prop. 2005/06:145 Bilaga 5 168 direktivet medger i huvudsak bör tillämpas inledningsvis. När det gäller de byggnader som har ett kulturhistoriskt eller annat särskilt värde anser vi dock att ett särskilt förfarande bör gälla, som innebär att ägaren skall kunna ansöka om undantag från kravet på att upprätta en energideklara- tion om det finns särskilda skäl. Sådana skäl kan vara att det med hänsyn till byggnadens bevarandevärde inte går att utföra några energieffektivi- serande åtgärder i den. Sanktioner För att systemet med energideklarationer skall bli verkningsfullt anser vi att det är nödvändigt att någon form av sanktion träffar den som inte full- gör skyldigheten att energideklarera en byggnad som uppförs, säljs eller upplåts med nyttjanderätt. Detsamma bör gälla ägaren till en byggnad, som omfattas av det särskilda kravet på energideklarering på grund av att byggnaden är indelad som specialbyggnad och dess golvarea överstiger 1 000 m 2 . Om en deklaration således inte har upprättats och lämnats in till registermyndigheten för registrering i rätt tid, eller om en deklaration är så ofullständig att den inte kan läggas till grund för registrering, får registermyndigheten påföra den som skyldigheten åvilar en försenings- avgift. Avgiften bör i stort sett motsvara kostnaden för att upprätta en energideklaration, och för att följa den allmänna prisutvecklingen knytas till prisbasbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. För småhus har vi föreslagit att avgiften skall uppgå till 10 % av prisbas- beloppet och för andra byggnader till 25 %. För år 2004 skulle detta för småhus motsvara en avgift på 3 930 kr och för övriga byggnader på 9 825 kr. Omständigheter kan inträffa som gör att en byggnadsägare inte kan fullgöra sin deklarationsskyldighet, exempelvis till följd av sjukdom eller hög ålder. Vi föreslår därför en ventil av innebörd att förseningsavgif- ten får sättas ned eller helt efterges om det finns särskilda skäl. Kontroll av att regelverket efterlevs Tillsynen, dvs. kontrollen av att skyldigheten att energideklarera bygg- nader fullgörs, skall i huvudsak åvila Boverket. Genom det register över energideklarationer, som vi föreslår skall inrättas, kan Boverket kontroll- era om en energideklaration finns upprättad när en byggnad har sålts. Detta kan ske genom att inskrivningsmyndigheterna, som beviljar lagfart vid fastighetsöverlåtelser, åläggs att skicka en underrättelse till energi- deklarationsregistret när en fastighet har sålts. Vid upplåtelse av nyttjan- derätt till bostäder finns ännu inte något officiellt register att tillgå, på motsvarande sätt som vid försäljning av fast egendom. Vi bedömer dock att när regelverket om energideklarationer har införts och blivit allmänt känt, kommer ett stort antal köpare, hyresgäster och bostadsrättshavare att efterfråga en energideklaration. På det sättet kan systemet i flertalet fall komma att bli självkontrollerande. Bland hyresvärdar torde ett ener- gideklarerat byggnadsbestånd även bli ett konkurrensmedel, eftersom det visar på värdens omsorg om miljön. Även om energideklarationsregistret möjliggör att tillsynsverksam- heten i huvudsak kan skötas centralt av registermyndigheten, kommer det i vissa fall att krävas en lokal tillsyn. De fall som blir aktuella är de flerbostadshus och byggnader med lokaler samt specialbyggnader vars Prop. 2005/06:145 Bilaga 5 169 yta överstiger 1 000 m 2 , där en deklaration skall vara anslagen. För dessa byggnader föreslår vi att de kommunala byggnadsnämnderna ges till- synsansvar. Nämndernas uppgift kommer därmed att bli att genom tillgång till deklarationsregistret och på plats kontrollera om en deklara- tion är upprättad respektive anslagen. Om en nämnd vid en sådan kont- roll uppmärksammar att en deklaration inte finns, skall nämnden ha rätt att förelägga byggnadsägaren att låta upprätta och anslå en deklaration. Ett sådant föreläggande skall kunna förenas med vite. Beslut om vites- föreläggande och om förseningsavgift skall kunna överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Samordning med förslaget till lag om byggnadsdeklarationer Tidigare i år har Byggnadsdeklarationsutredningen föreslagit att ett sys- tem med byggnadsdeklarationer skall införas. En sådan deklaration skall bl.a. innehålla uppgift om utförd funktionskontroll av ventilationssystem och om radonhalten i en byggnad är uppmätt eller inte. För att inte ägare till byggnader skall vara tvungna att upprätta två olika deklarationer an- ser vi, om systemet med byggnadsdeklarationer blir verklighet, att syste- men bör samordnas. Vem skall upprätta en energideklaration? Enligt direktivet skall en energideklaration upprättas på ett oberoende sätt av kvalificerade och/eller auktoriserade experter. Eftersom energi- deklarationerna kan förväntas få stor genomslagskraft bland köpare och hyresgäster och vara ett dokument som ofta kommer att efterfrågas, är det av stor vikt att deklarationerna håller en hög kvalitet och upprättas av personer vilkas kompetens kan verifieras. Det bidrar också till ökad tro- värdighet för systemet. Vi har bedömt att kraven bäst uppfylls om en energideklaration upprättas av en person en energiexpert vid ett ackrediterat kontrollorgan. Energiexperten skall ha fått sin kompetens bedömd och certifierad av ett ackrediterat certifieringsorgan. Vilka närmare krav gällande utbildning och yrkeserfarenhet som bör ställas på energiexperten anser vi att den ansvariga myndigheten Boverket bör ange. Vi anser dock att det, förutom tidigare bakgrund inom området, bör krävas en särskild utbildning i två nivåer, där den första nivån avser deklarering av småhus och flerbostadshus och den andra nivån avser deklarering av mer komplexa byggnader. Varje nivå bör, utöver själv- studier, omfatta en till två veckors heltidsstudier. Systemet med ackrediterade kontrollorgan och certifierade energi- experter, som ansluter till principerna för ett s.k. öppet system som Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll (SWEDAC) ansvarar för, säkerställer en hög kvalitet på de upprättade deklarationerna. Ett företag måste t.ex. ha ett väl fungerande kvalitetssystem för att kunna bli ackre- diterat. Det är därför tillräckligt att det inom ett kontrollorgan finns en person som är certifierad och behörig att upprätta en energideklaration. Denne kan ha ett antal medarbetare som utför det praktiska arbetet, men antalet medarbetare till en enskild energiexpert bör inte överskrida 1015 stycken. Denna konstruktion gör det också möjligt för större fastighets- företag att genom en särskild avdelning inom företaget energideklarera sitt eget fastighetsbestånd. Konstruktionen underlättar dessutom för bygg- Prop. 2005/06:145 Bilaga 5 170 nadsägare och ackrediterade företag att samordna de olika typer av kont- roller som kan förekomma i en byggnad. När träder regelverket om energideklarering i kraft? Enligt EG-direktivet skall reglerna om energideklarering vara i kraft fr.o.m. år 2006. Om det inte finns tillräckligt många energiexperter, får dock tillämpningen av regelverket skjutas upp till år 2009. Initialt kommer kravet på energideklarationer att vara mycket stort. Av småhusen bedömer vi att ca 65 000 kommer att behöva besiktigas varje år p.g.a. ägarbyte. Av de ca 135 000 byggnader som utgör flerbostadshus bedöms ca 120 000 behöver deklareras under det första år som regel- verket är i kraft. Det främsta skälet till detta är att minst en lägenhet hyrs ut i merparten av alla flerbostadshus varje år. Dessutom säljs sådana byggnader i viss utsträckning. Vidare finns det ca 60 000 byggnader med övervägande del kommersiella lokaler. En grov uppskattning är att i bortåt hälften av dessa byggnader sker minst ett hyresgästbyte eller för- säljning av byggnaden under ett år. Till detta kommer kravet på deklara- tion av byggnader med offentlig verksamhet och vars golvarea överstiger 1 000 m2. Dessa byggnader är uppskattningsvis 55 00080 000 stycken. Slutligen skall alla nya byggnader 10 00015 000 per år energidekla- reras. Vi bedömer tidsåtgången för att upprätta en energideklaration för ett småhus till i storleksordningen 46 timmar. För ett flerbostadshus kan tidsåtgången uppskattas till i genomsnitt 812 timmar och för en bygg- nad med lokaler till 830 timmar. Att spannet för lokalbyggnader är så stort beror på att verksamheten i dessa är av mycket skild art sjukhus, muséer, tekniskt komplexa kontorsbyggnader etc. De bedömda tiderna förutsätter att de som skall upprätta deklarationer har erforderlig erfaren- het av systemet och effektiva hjälpmedel till förfogande. För att motverka den anhopning av energideklarationer som kan för- väntas när regelverket träder i kraft, anser vi att reglerna för energi- deklaration av byggnader bör vara flexibla. Det ger samtidigt en möjlig- het för de som skall upprätta deklarationer att bygga upp kompetens och erfarenhet. Vi föreslår att krav att energideklarera en byggnad som byggs, upplåts med nyttjanderätt eller säljs, eller som är en specialbyggnad vars golvarea överstiger 1 000 m 2 , skall gälla redan fr.o.m. år 2006, men att sanktioner i form av förseningsavgift eller föreläggande vid vite inte skall börja tillämpas förrän år 2009. Vårt lagförslag ger dessutom möjlig- het för regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, att meddela föreskrifter om att en energideklaration som upprättas under perioden 20062008 får upprättas av en annan person än en energiexpert. I sådant fall bör dock giltighetstiden för en sådan deklaration vara kortare än tio år. Föreskrifter av det här slaget bör meddelas efter överläggningar med organisationer för olika kategorier av ägare till byggnader om förutsättningarna och formerna för att upprätta energideklarationer under åren 20062008.

Organisation Boverket, som är central förvaltningsmyndighet för byggande och bo- ende, är den myndighet som är närmast berörd av systemet med energi- deklarationer. Styrnings- och effektivitetsskäl talar därför för att Bover- Prop. 2005/06:145 Bilaga 5 171 ket ges ansvar för verksamheten. Samtidigt angår systemet med energi- deklarationer i hög grad flera myndigheter och privata aktörer. Vi före- slår därför att det vid Boverket inrättas ett särskilt råd där flera myndig- heter och berörda branscher kan samverka. Myndigheter som i första hand bör komma i fråga är Statens energimyndighet (Energimyndighe- ten), Formas (Forskningsrådet för miljö, areella näringar och samhälls- byggande) och Konsumentverket. Bland de icke statliga aktörerna är det värdefullt om byggherreföretag, fastighetsföretag, mäklarföretag, boen- deorganisationer och besiktningsföretag kan vara representerade. Rådet skall ha det övergripande ansvaret för systemet med energideklarationer och besluta i strategiska frågor, svara för utvärderingar, ta initiativ till förändringar i inriktningen och ansvara för den löpande verksamheten. Anläggningar för komfortkyla Direktivet innehåller en särskild bestämmelse för anläggningar för kom- fortkyla (luftkonditioneringssystem enligt direktivets terminologi). Be- stämmelsen är främst utformad med hänsyn till de sydeuropeiska länderna, där energianvändningen sommartid brukar vara hög på grund av det fli- tiga användandet av kylanläggningar i bostäder och lokaler. I Sverige är inte dessa problem lika omfattande, men direktivet kräver ändå att en kontroll görs av en anläggning för komfortkyla, vars effekt överstiger 12 kW. Vårt förslag är att en sådan kontroll görs i samband med att en bygg- nad energideklareras. Framför allt kommer det att vara kontorsbyggnader som berörs. Värmepannor Direktivet innehåller också en särskild bestämmelse för värmepannor i syfte att effektivisera energianvändningen och begränsa koldioxidutsläp- pen från sådana. Medlemsländerna ges två alternativ, där alternativ (a) innebär regelbunden kontroll av värmepannor med en nominell effekt på minst 20 kW. Om en värmepanna är äldre än 15 år, skall en engångs- kontroll av hela anläggningen ske. Alternativ (b) ger medlemsstaterna möjlighet att, istället för ett system med kontroll, ge råd till användarna om utbyte av värmepannor, andra förändringar i värmesystemet och alternativa lösningar för att bedöma värmepannans effektivitet och om pannan är av lämplig storlek. Vi har gjort tolkningen att effektangivelsen avser effekten på värme- pannans brännare. Detta medför att flertalet villapannor inte omfattas av direktivet. Vidare har vi bedömt att det svenska pannbeståndet är relativt ålderstiget och att den marginella förbättring av verkningsgraden som kan uppnås med en pannkontroll och efterföljande åtgärder sällan kan anses motiverad. Det gäller särskilt när det bästa alternativet ur såväl miljömässiga som ekonomiska aspekter ofta är att konvertera till en helt annan uppvärmningskälla. Vi föreslår därför att Sverige för värmepannor väljer rådgivningsalternativet. En bedömning av pannanläggning med åt- följande rekommendationer om pannkontroll eller andra åtgärder kom- mer för flertalet byggnader att ske i samband med att de energideklareras till följd av att byggnaderna säljs eller upplåts med nyttjanderätt. Energimyndigheten bör få i uppdrag och ges resurser för att i sam- arbete med Boverket och branschen, genom det råd vi föreslår skall in- Prop. 2005/06:145 Bilaga 5 172 rättas vid Boverket, ta fram informations- och rådgivningsmaterial avse- ende pannor, pannkontroll, konverteringsalternativ och liknande. Ekonomiska och andra konsekvenser av våra förslag Betänkandet innehåller förslag som på olika sätt kan påverka den fram- tida energianvändningen. Huvudsakligen gäller dessa krav

minimikrav för energianvändningen i nya byggnader,

minimikrav för energianvändningen i samband med renovering av befintliga byggnader,

informativa styrmedel i form av redovisning av byggnaders energiprestanda till presumtiva köpare, hyresgäster och bostads- rättshavare (konsumentvägledning),

informativa styrmedel i form av objektsanpassade råd för kostnadseffektiva åtgärder,

en databas för registrering av energideklarationer med uppgifter om byggnadernas energianvändning, samt

en organisation för att centralt utveckla 

beräknings-, normerings- och deklarationsmetodik, åtgärdsförslag och informationsinsatser kopplade till verksamheten. För den enskilde fastighetsägaren kan långtgående minimikrav inne- bära kortsiktigt högre investeringskostnader, som senare kompenseras med lägre driftskostnader. Även för byggnader med långt driven energi- hushållning är den initiala merkostnaden endast några få procent av byggnadens totala produktionskostnader. De största ekonomiska konsekvenserna får systemet med energidekla- rationer. En grov analys visar att en ordning med energideklarering av byggnader kan motiveras från såväl privatekonomiska som samhällseko- nomiska utgångspunkter. Analysen indikerar att ett deklarationsförfar- ande ger betydande ekonomiska bidrag, om det leder till energieffektivi- serande åtgärder i stor omfattning som annars inte skulle ha genomförts. För småhus kan kostnaderna för att upprätta deklarationer vara kritisk i en ekonomisk kalkyl, särskilt när det gäller lönsamheten i enklare åtgär- der med kort livslängd. För en samhällsekonomisk vinst krävs att åtgärder genomförs som leder till minst 3 % lägre energianvändning i småhusbeståndet. Det bör därför vara en central uppgift för Boverket att bidra till en utveckling av rationella hjälpmedel för deklarationsförfaran- det utan att kvalitetskraven eftersätts. Kostnaden för deklarationsförfarandet betyder väsentligt mindre i en analys av lönsamheten i åtgärder för flerbostadshus och byggnader med lokaler, än för småhus. Det är dock inte sannolikt att omfattande åtgärder med lång livslängd kommer att genomföras i någon större utsträckning, om de inte kan kombineras med andra ombyggnadsåtgärder eller kan stödjas ekonomiskt. Vi föreslår nu inget särskilt ekonomiskt stöd för att genomföra åtgärder. Verksamheten bör efter en tid utvärderas, innan ställning tas till eventuella statliga incitament. Potentialen för energieffektiviserande åtgärder i bebyggelsen är svår- bedömbar på grund av att det inte har gjorts några systematiska studier under de senaste decennierna. Sannolikt kvarstår en betydande potential för den typ av åtgärder som en energiexpert i deklarationen kommer att rekommendera en byggnadsägare att göra. Utfallet av en ordning med Prop. 2005/06:145 Bilaga 5 173 energideklarationer kommer att bli beroende av bl.a. energiprisernas ut- Prop. 2005/06:145 veckling, den tekniska utvecklingen och det allmänna intresset för ener- Bilaga 5 gihushållningsfrågor. Det finns även starka motiv för att analysera före- kommande hinder på marknaden och hur dessa hinder kan överbryggas. Systemet med energideklarationer är stort och omfattande. Det är därför lämpligt med en nationell kampanj, som informerar om de möjligheter och skyldigheter som systemet innebär. Statens kostnader för verksamheten med energideklarationer uppstår dels i en uppbyggnadsfas och dels under en mer operativ fas. Vi uppskat- tar kostnaden för förberedelserna till ca 2535 miljoner kr under tvåårs- perioden 20052006. De insatser som då är aktuella är bl.a. uppbyggnad av register och databas, framtagande av beräkningsmetoder inklusive in- data, rutiner och verktyg för datainventering, beräknings- och normer- ingsverktyg samt anvisningar och utbildningsmaterial för experter. Där- utöver tillkommer den nämnda informationsverksamheten. Vi föreslår att dessa kostnader finansieras via statsbudgeten. För den löpande verksamheten är vår grova bedömning att medelsbe- hovet är i storleksordningen 25 miljoner kr per år. I dessa kostnader ingår bl.a. personalkostnader, kostnader för tillgång till vissa uppgifter från Lantmäteriverket, kostnader för drift av register och databas, kostnader för informationsverksamhet vid det råd vi föreslår skall inrättas vid Bo- verket och vid Energimyndigheten samt utvecklingskostnader. Vi före- slår att den löpande verksamheten delvis finansieras genom en register- hållningsavgift om 100 kr per deklaration som tas ut från den som är ansvarig för att upprätta en energideklaration. Eftersom en stor mängd deklarationer kommer att upprättas under den första treårsperioden, kom- mer statens intäkter under den perioden att vara avsevärt större än kost- naderna. När verksamheten med deklarationer har stabiliserats uppskattar vi att statens inkomster från byggnadsägarnas avgifter kommer att uppgå till ca 9 miljoner kr per år. Resterande kostnader som inte täcks genom avgifter, ca 15 miljoner kr per år, föreslår vi finansieras från statsbudgeten via myndighetsanslag till Boverket och i viss mån Energimyndigheten. Statens stöd till kommunal energirådgivning uppgår under perioden 20032007 till ca 90 miljoner kr per år. Regeringen bör i särskild ordning se över hur en del av detta anslag från och med år 2008 kan omfördelas till förmån för verksamhet med anknytning till det föreslagna energideklarationssystemet. Staten, landsting och kommuner får som byggnadsägare goda möjlig- heter att energieffektivisera sitt byggnadsbestånd så att kostnaderna för att upprätta energideklarationer väl uppvägs. Sammanfattning av energideklarationsutredningens slutbetänkande (SOU 2005:67) Bakgrund Europaparlamentet och Europeiska unionens råd antog i december 2002 direktivet 2002/91/EG om byggnaders energiprestanda. 174 Direktivet syftar till att effektivisera energianvändningen i bebyggelsen och därigenom minska utsläpp av klimatpåverkande gaser och samtidigt minska EU:s import av energi. Direktivet fastställer krav i fråga om:

beräkningsmetodik för byggnaders integrerade energiprestanda,

minimikrav avseende energiprestanda för nya byggnader och byggnader som genomgår större renovering,

energideklarering av byggnader,

regelbundna kontroller alternativt rådgivningsinsatser avseende värmepannor, och

regelbundna kontroller av luftkonditioneringssystem.

Vi har i ett delbetänkande (SOU 2004:109) i november 2004 analyse- rat och lämnat förslag på hur direktivet kan tillämpas i Sverige. Sammanfattningsvis föreslog vi att Boverket skall komplettera och för- bättra sin beräkningsmetodik för byggnaders energiprestanda så att den motsvarade kraven i direktivet. Vidare angav vi att samtliga byggnader, med vissa undantag, skall energideklareras vid nybyggnad, försäljning och uthyrning eller upplåtelse med annan nyttjanderätt. I en energidekla- ration skall bland annat anges byggnadens energiprestanda, ett eller flera referensvärden samt förslag på lönsamma åtgärder. När deklarationen upprättas skall samtidigt luftkonditioneringssystem kontrolleras. Vi an- gav att deklarationens giltighetstid skall vara tio år. Boverket skall enligt vårt förslag ansvara för systemet med energideklarationer, eftersom myn- digheten ansvarar för byggreglerna och det finns ett nära samband med utformningen av dessa regler. Beträffande värmepannor ansåg vi att Sve- rige bör välja alternativet med rådgivning framför kontroller. Ansvaret för dessa informations- och rådgivningsaktiviteter föreslog vi bör åläggas Energimyndigheten. Det är byggnadsägarens skyldighet att se till att en deklaration upp- rättas. En energideklaration skall upprättas av en certifierad energiexpert vid ett ackrediterat kontrollorgan. Konstruktionen underlättar samordning med andra kontrollfunktioner samt byggnadsägares möjligheter att själva upprätta deklarationer. Kontrollen av att skyldigheten att energideklarera byggnader fullgörs, skall enligt vårt förslag i huvudsak åvila Boverket. Eftersom vissa bygg- nader föreslogs ha energideklarationen uppsatt väl synlig i byggnaden, ansåg vi att de kommunala byggnadsnämnderna ges tillsynsansvar för denna uppgift. Om en deklaration inte upprättas, ansåg vi att en förse- ningsavgift bör utgå. Vidare ansåg vi att ett register för energideklaratio- ner behöver byggas upp och att detta register bör ha flera funktioner. Slutligen konstaterade vi att de lagar som berör energideklarering av byggnader enligt direktivets bestämmelser skall vara i kraft senast den 4 januari 2006. Om det föreligger brist på experter, ger direktivet möjlig- het att skjuta upp tillämpningen av reglerna till senast den 4 januari 2009. Efter denna tidpunkt skall medlemsländerna svara upp fullt ut mot direk- tivets krav. I delbetänkandet angav vi att det återstår ett mycket omfatt- ande förberedelsearbete innan systemet kan tas i bruk samt att ett mycket stort antal byggnader kommer att omfattas av kravet på energideklaration i inledningsskedet. Prop. 2005/06:145 Bilaga 5 175 Vi varnade för att skjuta på introduktionen, eftersom detta kan inne- bära betydande svårigheter att omgående kunna deklarera alla de bygg- nader som från och med 2009 omfattas av kravet på energideklarering. I våra tilläggsdirektiv anges att vi skall analysera och lämna närmare förslag om vilka uppgifter energideklarationer av byggnader skall inne- hålla och om hur beräkningen av en byggnads energiprestanda skall göras. Vidare skall vi lämna närmare förslag om de kompetenskrav som, för olika kategorier av byggnader, bör ställas på de energiexperter som skall upprätta energideklarationer. Slutligen skall vi utreda och lämna närmare förslag om hur ett register för energideklarationer bör vara utformat samt vilka ändamål och funktioner ett sådant register skall ha. Innehållet i en energideklaration I det standardiseringsarbete som sker inom ramen för det europeiska standardiseringsorganet CEN med syfte att underlätta introduktionen av direktivet, föreslås i remissversionen ett antal mått på energiprestanda som uppfyller direktivets krav:

levererad energi som viktas,

primärenergi,

CO

2 -belastning, samt

total energikostnad.

Vi föreslår att levererad energi skall utgöra det mått på energiprestanda som skall användas i Sverige. I tillägg föreslår vi att Energimyndigheten i samråd med Boverket och andra berörda myndigheter och efter samråd med berörda branscher, bör ta ställning till om levererad energi skall viktas och i sådant fall på vilket sätt. Om viktning föreslås, får detta vissa konsekvenser. En är att användningen av olika energislag såsom olja och fjärrvärme skall viktas, dvs. multipliceras med ett tal som återger dess energiinnehåll i hela kedjan från utvinning till användning i en byggnad. Ett annat är att det förslag om energibestämmelser i BBR, som presen- terats av Boverket under våren 2005, måste omarbetas på grund av denna omständighet. Vi föreslår också att måttet nettoenergi skall redovisas som ett kompletterande mått i en energideklaration. Energideklarationen skall därutöver innehålla minst ett referensvärde. Eftersom referensvärden i form av jämförelsetal över energianvänd- ningen för liknande byggnader först successivt kommer fram i och med att byggnader deklareras, föreslår vi att Boverket i samråd med Energi- myndigheten tar fram de referensvärden som inledningsvis skall gälla. Dessa referensvärden bör tas fram med hjälp av tillgänglig energistatistik från bland andra SCB och större byggnadsförvaltande företag och institu- tioner. Vi föreslår dessutom att andra referensvärden anges. Den energideklaration som en energiexpert överlämnar till byggnads- ägaren blir normalt ett pappersdokument som består av två huvuddelar.

En sammanfattande sida i färg med de viktigaste uppgifterna. Sidan utgör det anslag (energianslag) som vi föreslår skall sättas upp i alla byggnader som omfattas av kravet på energideklarering, utom i småhus.

En komplett del som innehåller ytterligare dokumentation (energi- deklaration). I deklarationen återfinns exempelvis beräknings-

Prop. 2005/06:145 Bilaga 5 176 förutsättningar, fördelning av energianvändning på ändamål och detaljer i åtgärdsförslag. Energianslaget bör vara pedagogiskt väl utformat för att fungera kom- munikativt. Informationen skall snabbt kunna förstås av hyresgäster eller besökare som passerar anslaget. Det skall enkelt framgå om byggnaden är energimässigt bra eller dålig, och om åtgärder kan vidtas för att minska energikostnader och miljöbelastning. Vi föreslår att bl.a. följande uppgifter bör finnas i energianslaget. Prestandamått och referensvärden bör illustreras på en linjär skala.

Energiprestandamått Samlat energiprestandamått för byggnaden (levererad energi, som eventuellt viktas).

Referensvärden till energiprestandamåttet Värden för liknande byggnader i landet.

Prestanda för motsvarande byggnad uppförd enligt nybyggnads- regler.

Byggnadens energiprestanda efter att föreslagna åtgärder har genomförts.

Levererad energi per energislag Normalårskorrigerade uppgifter i specifika tal (kWh el, m

3 olja etc. per m 2 ). Energislagen anges också för den energi som behöver levereras till byggnaden när föreslagna åtgärder är genomförda.

CO

2 -indikator (kg/m 2 och år) Indikator beräknas på hela kedjan av utvinning, omvandling och slutanvändning enligt CEN-standard- förslaget. Uppgiften är enligt vår mening angelägen att ange, men det krävs vidare utredningsarbete innan vårt förslag kan tillämpas.

Sammanfattande uppgifter om de åtgärder som föreslagits.

Kort upplysningstext om vad energiprestandamåttet innebär m.m.

Vissa tekniska data.

Vissa administrativa uppgifter.

Energideklarationen bör även innehålla andra uppgifter som byggnads- ägaren kan ha nytta av. Ägaren skall ha möjlighet att kontrollera att rätt uppgifter använts. Informationen skall också kunna användas för fortsatta analyser och uppgifterna kan utgöra ett viktigt underlag när föreslagna åtgärder skall effektueras, t.ex. vid upphandling. Beräkning av en byggnads energiprestanda Beräkningen av den levererade energin varierar mellan olika byggnads- typer. När det gäller småhus föreslår vi att prestandavärdet vid nybygg- nad och för befintliga byggnader tas fram genom en beräkning som inkluderar all energi till värme, kyla, varmvatten och hushållsanvänd- ning, vid normal (genomsnittlig) användning av byggnaden. Skälet till att vi anser att småhus skall baseras på beräkning och inte på den uppmätta, faktiskt levererade energin beror av det faktum att den uppmätta levere- rade energin i hög grad varierar med de boendes beteende. Uppgifter om den uppmätta levererade energin är därför inte meningsfulla för en pre- sumtiv köpare, som skall kunna bedöma byggnadens energianvändning oberoende av de boendes beteende. Däremot kan den uppmätta energin vara av intresse för ägaren, så att denne kan jämföra sin egen användning med en framräknad normal användning, varför den också bör noteras. Prop. 2005/06:145 Bilaga 5 177 Eftersom hushållselen inte kan särskiljas från övrig el (i de fall bygg- naden är eluppvärmd), är detta ett skäl till att hushållselen bör vara med. Ett annat är att de lönsamma åtgärder som föreslås också bör omfatta eldriven utrustning. Vi föreslår att prestandavärdet för flerbostadshus skall grunda sig på uppmätt, levererad energi. Värdet bör omfatta energi för värme, kom- fortkyla, varmvatten och den el som är gemensam för fastigheten, s.k. fastighetsel. Däremot ingår inte hushållsel, eftersom ägaren normalt sett inte har tillgång till dessa uppgifter. Skälet till att vi anser att mätta upp- gifter kan användas är att dessa bl.a. innehåller energianvändning som grundar sig på flera boendes beteende. Ju fler boende som finns i byggnaden, desto mer närmar sig detta värde genomsnittet i riket och ju säkrare blir värdet i jämförelse med genom- snittliga byggnader. Gränsen där beteendefaktorn är tillräckligt utjämnad går sannolikt vid ett större lägenhetsantal än tre, men i brist på studier av detta förhållande och av praktiska skäl har vi föreslagit att gränsen skall ligga mellan småhus (en- och tvåfamiljshus) och flerbostadshus. Om inte mätvärden finns tillgängliga, skall byggnadens energiprestanda beräknas med hänsyn tagen till varmvatten, värme och fastighetsel. Detta gäller naturligtvis också vid nybyggnad. För att lönsamma åtgärder skall kunna föreslås, måste dock beräkningar genomföras. Vi föreslår att metodik utvecklas så att beräkningar kan göras mer kostnadseffektiva, utan avkall på nödvändig kvalitet. För byggnader med lokaler föreslår vi att prestandavärdet skall grunda sig på uppmätta värden för uppvärmning, komfortkyla, varmvatten och all verksamhetsanknuten energi (huvudsakligen el). Vid nybyggnad skall värdet beräknas och grunda sig på den tänkta an- vändningen. Om inte uppmätta värden är tillgängliga, vilket kan vara fallet beträffande hyresgästers energianvändning, kan schabloner använ- das som ersättning för verkliga värden. Förslaget innebär att schabloner måste tas fram för ett antal typiska verksamheter i byggnader med lokaler. Skälet till att vi har valt att låta verksamhetsanknuten energi ingå är att den i många fall i hög grad påverkar energianvändningen för bygg- naden, inte minst när det gäller användningen av komfortkyla. För att kunna ange åtgärdsförslag krävs i varierande omfattning beräkningar. Eftersom prestandamåttet skall divideras med byggnadens area för att göra den jämförbar med andra liknande byggnader, är det viktigt att en enhetlig areadefinition används. I dag förekommer flera definitioner på area. Vi har valt att föreslå att den area som skall användas för energi- prestanda för såväl befintlig som ny bebyggelse bör vara arean mätt på varje våningsplan fram till omgivande ytterväggars (klimatskärmens) insida. Arean mäts för temperaturreglerade utrymmen avsedda att värmas till mer än 10 grader C. Garage skall inte räknas in i arean. En konse- kvens av förslaget är att arean i bl.a. flerbostadshus och lokaler behöver beräknas. Vi föreslår att metoder tas fram så att detta kan ske effektivt med hjälp av schabloner. Eftersom efterfrågan på energideklarationer blir extremt stort inled- ningsvis samtidigt som expertkåren är under uppbyggnad, föreslår vi att deklarationer under denna period skall kunna upprättas på ett förenklat sätt. Förfarandet bör avse flerbostadshus och större byggnader med loka- Prop. 2005/06:145 Bilaga 5 178 ler för offentlig verksamhet, som kommer att utgöra merparten av de byggnader som skall deklareras före 2009. Vi bedömer att tillvägagångs- sättet är förenligt med direktivets krav, trots att kvaliteten beträffande åtgärdsförslagen kommer att vara lägre och sämre anpassade till den in- dividuella byggnaden. Eftersom vi bedömer att detta kommer att medföra att färre åtgärder genomförs jämfört med att åtgärdsförslagen är anpas- sade för den aktuella byggnaden, föreslår vi att deklarationer upprättade på ett förenklat sätt får kortare giltighetstid än tio år. Kortare giltighetstider medger också att förnyade deklarationer upp- rättade enligt ordinarie förfaranden senare kan spridas ut över tiden. Oberoende experters kompetens Personer anställda vid ackrediterade företag och som skall upprätta ener- gideklarationer skall genomgå ett certifieringsförfarande, där grundläg- gande utbildning, yrkeserfarenhet och kompetens bedöms och prövas. För t.ex. personer som arbetat professionellt med energieffektivisering och som har åtminstone ingenjörsutbildning vid tidigare tekniskt gymna- sium eller likvärdigt, bör gälla att tre års yrkesverksamhet godtas, förut- satt att minst två år helt har varit inriktade på byggnader inom tillämp- ningsområdet. Certifiering av experter bör avse två nivåer, en för byggnader med bostäder och en för byggnader med lokaler. Boverket bör i samråd med SWEDAC utfärda föreskrifter om krav på grundläggande utbildning, yrkeserfarenhet och teknisk kompetens som skall gälla för respektive nivå. Boverket bör också svara för att en detaljerad handbok tas fram som underlag för utbildning inför certifiering och som handledning för experters arbete med att upprätta energideklarationer. Inomhusmiljön kan påverkas genom de åtgärdsförslag som den obero- ende experten skall lämna. Experten får därför inte föreslå åtgärder som uppenbarligen försämrar inomhusmiljön. Som ett led i detta bör exper- terna tillägna sig sådan kunskap i den utbildning som föregår certifier- ingen. Vidare föreslår vi att Boverket tar fram råd om hur byggnader kan förbättras utan risk för försämrad inomhusmiljö eller att kulturhistoriska värden skadas. Dessa råd skall rikta sig både till oberoende experter och till de hantverkare som genomför åtgärder. Register för energideklarationer Vi föreslog i vårt delbetänkande att ett register för energideklarationer skall upprättas. Registret bör fylla flera syften.

Registrering av deklarationer.

Arkivering av uppgifter så att nästkommande energideklarering kan ske effektivare.

Underlag för tillsyn av att deklarationer upprättas.

Underlag för uppföljning och kvalitetskontroll av deklarations- förfarandet.

Underlag för större fastighetsägares planering och uppföljning av energieffektiviseringsåtgärder.

Underlag för nationell energistatistik.

Prop. 2005/06:145 Bilaga 5 179

Underlag för forskning rörande energianvändning och styrmedel för energipolitik samt identifiering av forskningsbehov, samt

Underlag för politiska beslut om styrmedel.

Registret skall vara kopplat till byggnadsdelen i LMV:s fastighetsre- gister, varifrån vissa grundläggande uppgifter till energideklarationer hämtas samt till vilken information lämnas om att en deklaration är upp- rättad. För att vissa av ovanstående syften skall kunna uppnås, föreslår vi att oberoende experter, Energimyndigheten, SCB och fastighetsägare med större byggnadsinnehav får direktåtkomst till registret. Återstående arbete I delbetänkandet angav vi att mycket omfattande arbete återstår innan direktivet kan införas. Vi konstaterar att detta förhållande fortfarande råder, även om de förslag vi nu lämnar konkretiserar frågeställningarna betydligt. Dels återstår arbete med lagar, förordningar och föreskrifter, dels bör arbetsmetoder och hjälpmedel utvecklas som underlättar energi- deklarering. Boverkets och i viss mån Energimyndighetens förberedelse- arbete kommer att vara avgörande för när och på vilket sätt EG-direk- tivets bestämmelser kan förverkligas. Ett omfattande arbete återstår också för att få till stånd ett system för utbildning samt certifiering av experter och ackreditering av kontrollorgan. Prop. 2005/06:145 Bilaga 5 180 Energideklarationsutredningens lagförslag (SOU 2004:109) Förslag till lag om energideklaration av byggnader Prop. 2005/06:145 Bilaga 6 Härigenom föreskrivs följande 1 . Lagens ändamål 1 § Lagens ändamål är att främja en effektiv användning av energi i bygg- nader. I detta syfte innehåller lagen bestämmelser om en skyldighet för ägare till en byggnad att låta energideklarera se till att energideklaration för byggnaden och att ge in energideklarationen till en upprättas och ges in till en registermyndighet Myndigheter 2 § Regeringen skall utse de myndigheter som skall utöva tillsyn samt hand- lägga de frågor som enligt denna lag, eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen, ligger på registermyndigheten respektive tillsynsmyndigheten. Närmare föreskrifter om de uppgifter som registermyndigheten respek- tive tillsynsmyndigheten skall ha får meddelas av regeringen. Lagens tillämpningsområde 3 § Denna lag tillämpas på alla byggnader i vilka energi används för att påverka byggnadens inomhusklimat. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, registermyndigheten får meddela föreskrifter om vilka byggnader som får undantas från lagens tillämpningsområde. Energideklaration 4 § En energideklaration skall innehålla uppgifter om

1.

den beräknade eller faktiska eller beräknade mängd energi som används i en byggnad för att uppfylla de behov som är knutna till normalt bruk av byggnaden (energiprestanda),

2.

ett eller flera referensvärden, och

1 1 Jfr Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/91/EG av den 16 december 2002 om

byggnaders energiprestanda (EGT L1, 4.1.2003, s. 65).

181

3. rekommendationer om hur energianvändningen i byggnadens Prop. 2005/06:145 energiprestanda kan förbättras. Bilaga 6 En energideklaration är giltig i tio år från det att deklarationen har upp- rättats. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, registermyndig- heten, får meddela föreskrifter om de uppgifter en energideklaration skall innehålla samt om en kortare giltighetstid. 5 § En energideklaration skall upprättas när en byggnad uppförs. Om en giltig energideklaration inte finns för en byggnad, skall en sådan deklaration upprättas

1.

innan byggnaden säljs, eller

2.

innan byggnaden, eller en del av byggnaden, upplåts med nyttjande-

rätt. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, registermyndig- heten får meddela föreskrifter om undantag från kraven på upprättande av energideklarationer enligt andra stycket. 6 § Om en byggnad är indelad som specialbyggnad enligt 2 kap. 2 § fastig- hetstaxeringslagen (1979:1152), dess totala golvarea överstiger 1 000 kvadratmeter och det saknas en giltig energideklaration för bygg- naden, skall en deklaration upprättas även om förutsättningarna i 5 § andra stycket 12 inte är uppfyllda. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, registermyndig- heten får meddela föreskrifter om undantag från kravet på upprättande av energideklaration enligt första stycket. 7 § En energideklaration skall upprättas av en energiexpert. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, registermyndigheten får meddela föreskrifter om vilka krav som skall ställas på sådana experter. 8 § Skyldigheten att låta upprätta en energideklaration åvilar

1.

i fall som avses i 5 § första stycket, den som enligt 9 kap. 1 § plan- och bygglagen (1987:10) för egen räkning skall utföra eller låta utföra byggnadsarbetena, och

2.

i fall som avses i 5 § andra stycket och 6 § första stycket, den som äger byggnaden.

9 § Innan en byggnad säljs skall byggnadens ägare se till att presumtiva köpare tillhandahålls byggnadens energideklaration. 10 § Innan ägaren till en byggnad upplåter byggnaden eller en del av bygg- naden med nyttjanderätt, skall ägaren se till att presumtiva nyttjande- rättshavare tillhandahålls byggnadens energideklaration. 182 Om en byggnad är indelad som hyreshus enligt 2 kap. 2 § fastighets- taxeringslagen (1979:1152) skall skyldigheten enligt första stycket full- göras genom att energideklarationen anslås på väl synlig plats i bygg- naden. Bestämmelsen i andra stycket gäller även en sådan energideklaration som upprättats med stöd av 6 § första stycket. Registrering 11 § När en energideklaration har upprättats skall den ges in till register- myndigheten senast vid den tidpunkt regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, registermyndigheten bestämmer. 12 § Registermyndigheten skall registrera energideklarationen i ett energi- deklarationsregister som skall föras med hjälp av automatiserad behand- ling. Uppgifterna i registret får hämtas från fastighetsregistret och ingivna energideklarationer. Föreskrifter om registret och avgifter för registerhållningen får med- delas av regeringen. 13 § En uppgift i en registrerad energideklaration skall rättas om den inne- håller någon uppenbar oriktighet till följd av skrivfel, räknefel eller liknande förbiseende eller till följd av något tekniskt fel. Den vars rätt berörs skall ges möjlighet att yttra sig, om inte rättelsen är till förmån för denne eller yttrandet annars är uppenbart obehövligt. Elektronisk hantering 14 § En energideklaration samt därtill hörande handlingar får överföras elektroniskt på det sätt som regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, registermyndigheten föreskriver. Tillsyn 15 § Om den som enligt 8 § är skyldig att upprätta en energideklaration inte givit in deklarationen i rätt tid, eller om den ingivna deklarationen är så ofullständig att den inte kan läggas till grund för registrering, får registermyndigheten påföra den som skyldigheten åvilar en försenings- avgift. Sådan avgift skall i fråga om småhus uppgå till 10 procent och i fråga om annan byggnad till 25 procent av det för året fastställda prisbasbeloppet enligt 1 kap. 6 § lagen (1962:381) om allmän försäkring. Innan en förseningsavgift påförs skall den som skyldigheten enligt 8 § åvilar beredas tillfälle att ge in en energideklaration eller att göra de kompletteringar som behövs. Prop. 2005/06:145 Bilaga 6 183 En förseningsavgift får sättas ned eller helt efterges om det finns särskilda skäl. 16 § Tillsynsmyndigheten får meddela de förelägganden som i ett enskilt fall behövs för att tillse att skyldigheten enligt 10 § andra och tredje styckena fullgörs. Ett sådant föreläggande får förenas med vite. I den utsträckning det behövs för tillsynen skall tillsynsmyndigheten på begäran få tillträde till sådana byggnader som avses i 10 § andra stycket. Denna rätt omfattar inte bostäder i sådana byggnader. 17 § Om en förseningsavgift inte har betalats efter betalningsuppmaning skall den obetalda avgiften lämnas för indrivning. Bestämmelser om indrivning finns i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. Vid indrivning får verkställighet enligt utsökningsbalken (1981:774) ske. Anläggningar för komfortkyla 18 § Om det i en byggnad finns en anläggning för komfortkyla med en kyl- effekt som är tolv kilowatt eller högre, skall anläggningen regelbundet kontrolleras. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, registermyndig- heten får meddela föreskrifter om sådan kontroll. Särskild redovisning av alternativa energiförsörjningssystem 19 § Innan en byggnad vars bruttoarea beräknas överstiga 1 000 kvadratmeter uppförs skall den som enligt 9 kap. 1 § plan- och bygglagen (1987:10) för egen räkning utför eller låter utföra byggnadsarbetena utreda och till tillsynsmyndigheten ge in en särskild redovisning av alternativa energi- försörjningssystem och möjligheterna att genomföra dessa. Redovis- ningen skall vara ingiven senast vid den tidpunkt då bygganmälan enligt 9 kap. 2 § plan- och bygglagen skall göras. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, registermyndig- heten får meddela föreskrifter om de uppgifter en redovisning enligt första stycket skall innehålla. Skadestånd 20 § Rätt till ersättning av staten har den som lider skada på grund av tekniskt fel i energideklarationsregistret. Ersättningen skall sättas ned med skäligt belopp eller helt falla bort, om den skadelidande har medverkat till skadan genom att utan skälig anledning låta bli att vidta åtgärder för att bevara sin rätt eller om den Prop. 2005/06:145 Bilaga 6 184 skadelidande på något annat sätt har medverkat till skadan genom eget vållande. 21 § En ägare eller rättighetshavare som drabbas av skada till följd av ett beslut om rättelse enligt 13 § har rätt till ersättning av staten. Ersättning lämnas dock inte om den skadelidande med hänsyn till felets art eller andra omständigheter hade bort inse att fel förekommit. 22 § Staten företräds i ärenden om ersättning enligt 20 och 21 §§ av den myndighet som regeringen bestämmer. Överklagande 23 § Registermyndighetens beslut enligt 13 och 15 §§ och tillsynsmyndig- hetens beslut enligt 16 § får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Övriga beslut enligt denna lag får inte överklagas. Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser

1.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2006.

2.

Bestämmelserna i 15 och 16 §§ träder i kraft den 1 januari 2009.

3.

Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, registermyndig- heten får för energideklarationer som upprättas under perioden 1 januari 

200631 december 2008 meddela undantag från kravet i 7 § att energi- deklarationen skall upprättas av en energiexpert. Prop. 2005/06:145 Bilaga 6 185 Förslag till lag om ändring i plan- och bygglagen (1987:10) Härigenom föreskrivs att 9 kap. 12 § plan- och bygglagen (1987:10) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse 1

Föreslagen lydelse

9

kap.

12§ Om det krävs en sådan byggfels- försäkring eller ett sådant färdig- ställandeskydd som avses i lagen (1993:320) om byggfelsförsäkring m.m., får byggnadsarbetena inte påbörjas förrän bevis om försäk- ringen respektive färdigställande- skyddet har visats upp för byggnadsnämnden. Motsvarande gäller, om det krävs ett besked om skyddsrum enligt 6 kap. 8 § lagen (1994:1720) om civilt försvar. I de fall en rivningsplan skall finnas enligt 4 §, får rivnings- arbetena inte påbörjas förrän bygg- nadsnämnden godkänt rivnings- planen. Om det krävs en sådan byggfels- försäkring eller ett sådant färdig- ställandeskydd som avses i lagen (1993:320) om byggfelsförsäkring m.m., får byggnadsarbetena inte påbörjas förrän bevis om försäkringen respektive färdig- ställandeskyddet har visats upp för byggnadsnämnden. Motsvarande gäller, om det krävs ett besked om skyddsrum enligt 6 kap. 8 § lagen (1994:1720) om civilt försvar eller en särskild redovisning av alternativa energiförsörjningssystem enligt 19 § lagen (0000:000) om energideklaration av byggnader. I de fall en rivningsplan skall finnas enligt 4 §, får rivnings- arbetena inte påbörjas förrän bygg- nadsnämnden godkänt rivnings- planen. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2006.

1 Träder i kraft den 1 januari 2006. Prop. 2005/06:145 Bilaga 6 186 Prop. 2005/06:145 Bilaga 6 Förslag till lag om ändring i fastighetsmäklarlagen (1995:400) Härigenom föreskrivs att 16 och 18 §§ fastighetsmäklarlagen (1995:400) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

16 §

Fastighetsmäklaren

skall,

i den

Fastighetsmäklaren

skall, i den

mån

god

fastighetsmäklarsed

mån

god

fastighetsmäklarsed

kräver det, ge köpare och säljare de

kräver det, ge köpare och säljare de

råd och upplysningar som dessa

råd och upplysningar som dessa

kan behöva om fastigheten och

kan behöva om fastigheten och

andra

förhållanden

som

har

andra

förhållanden

som

har

samband

med

överlåtelsen.

samband

med

överlåtelsen.

Mäklaren skall verka för att

Mäklaren skall verka för att

säljaren före överlåtelsen lämnar de

säljaren före överlåtelsen tillhanda-

uppgifter som kan antas vara av

håller

en

energideklaration

och

betydelse för köparen, liksom att

lämnar de uppgifter som kan antas

köparen före förvärvet undersöker

vara av betydelse för köparen,

eller låter undersöka fastigheten.

liksom att köparen före förvärvet

undersöker

eller

låter

undersöka

fastigheten.

18 §

När

förmedlingen

avser

en

Vid förmedling som avses i första

fastighet som en konsument köper

stycket

skall

mäklaren

innan

huvudsakligen för

enskilt

bruk,

fastigheten

överlåts

tillhandahålla

skall

fastighetsmäklaren tillhanda-

köparen en skriftlig beräkning av

hålla köparen en skriftlig beskriv-

dennes boendekostnader. När för-

ning av fastigheten. Beskrivningen

medlingen avser en fastighet som

skall innehålla uppgifter i de av-

en konsument köper huvudsakligen

seenden som har angetts i 17 §

för enskilt bruk, skall fastighets-

samt uppgift om fastighetens be-

mäklaren tillhandahålla köparen en

nämning, taxeringsvärde och areal.

skriftlig beskrivning av fastigheten.

Beskrivningen skall också inne-

Beskrivningen

skall

innehålla

hålla uppgift om byggnadens ålder,

uppgifter i de avseenden som har

storlek och byggnadssätt.

angetts i 17 § samt uppgift om

fastighetens benämning, taxerings-

värde

och

areal.

Beskrivningen

skall också innehålla uppgift om

byggnadens

ålder,

storlek

och

byggnadssätt samt

en

hänvisning

till en upprättad energideklaration.

Vid förmedling som avses i

Vid förmedling som avses i första

första stycket skall mäklaren innan

stycket

skall

mäklaren

innan

fastigheten

överlåts

tillhandahålla

fastigheten

överlåts

tillhandahålla

köparen en skriftlig beräkning av

köparen en skriftlig beräkning av

dennes boendekostnader.

dennes boendekostnader.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2006.

187 Förslag till lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229) Härigenom föreskrivs att det i 45 kap. inkomstskattelagen (1999:1229) skall införas en ny paragraf, 15 b §, och närmast före paragrafen en ny rubrik av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

45 kap Utgift för energideklaration 15b§ Utgift för att låta upprätta en energideklaration enligt lagen (0000:000) om energideklaration av byggnader får räknas in i omkostnadsbeloppet om avdrag inte har medgivits i inkomstslaget näringsverksamhet. Avdrag får medges för utgift för högst en deklaration. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2006. Prop. 2005/06:145 Bilaga 6 188 Förteckning över remissinstanserna Prop. 2005/06:145 Bilaga 7 Energiprestandautredningens delbetänkande Energideklarering av bygg- nader för effektivare energianvändning (SOU 2004:109) har i likhet med utredningens slutbetänkande Energideklarationer metoder, utform- ning, register och expertkompetens (SOU 2005:67) utsänts på remiss till följande instanser, totalt 101 stycken. Riksrevisionen, Svea hovrätt, Kammarrätten i Göteborg, Kammarrätten i Jönköping, Kriminalvårdsstyrelsen, Styrelsen för ackreditering och tek- nisk kontroll (SWEDAC), Kommerskollegium, Socialstyrelsen, Statens fastighetsverk, Skatteverket, Fortifikationsverket, Datainspektionen, Kammarkollegiet, Statskontoret, Statistiska centralbyrån (SCB), Läns- styrelsen i Västra Götalands län, Länsstyrelsen i Norrbottens län, Akademiska hus, Kungl. Tekniska högskolan KTH, Linköpings univer- sitet, Lunds tekniska högskola, Handelshögskolan i Stockholm, Chalmers tekniska högskola, Konsumentverket, Riksantikvarieämbetet, Natur- vårdsverket, Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut (SMHI), Boverket, Fonden för fukt- och mögelskador, Lantmäteriverket, Forsk- ningsrådet för miljö, areella näringar och samhällsbyggande, Banverket, Vägverket, Luftfartsverket, Konkurrensverket, Statens energimyndighet, Verket för näringslivsutveckling (Nutek), Sveriges Provnings- och Forskningsinstitut AB (SP), Järfälla kommun, Linköpings kommun, Halmstads kommun, Kungsbacka kommun, Västerås kommun, Luleå kommun, Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademin, Svenska Kommunför- bundet, Landstingsförbundet, Svenska Naturskyddsföreningen, Svensk Handel, Svenskt Näringsliv, Företagarna, Lantbrukarnas Riksförbund (LRF), Svensk Energi, Svensk Fjärrvärme, Svensk Teknik och Design, Landsorganisationen (LO), Näringslivets Regelnämnd, Anticimex AB, Astma- och allergiförbundet, Byggsektorns Kretsloppsråd, Corporate Adjusters Föreningen Sveriges Byggnadsinspek- törer, Föreningen Sveriges Energirådgivare, Föreningen Sveriges regio- nala energikontor, Föreningen Sveriges VVS-inspektörer, Företagarnas Riksorganisation, Göteborg Energi AB, HSB:s riksförbund, Hyresgäster- nas Riksförbund, Institutet för bostads- och urban forskning, Konsument- vägledarnas förening, Kylbranschens samarbetsstiftelse, Ljuskultur, Mäklarsamfundet, Ramböll, Riksbyggen, Rådet för Byggkvalitet (BQR), Samverkansforum för statliga byggherrar, Skanska AB, Specialfastig- heter Sverige AB, Svensk Elbrukarförening, Svenska Bioenergifören- ingen, Svenska Solenergiföreningen, Sveriges Allmännyttiga Bostads- företag (SABO), Sveriges Bostadsrätts Centrum, Sveriges Byggindust- rier, Sveriges Konsumenter i samverkan, Sveriges Konsumentråd, Sta- tens strålskyddsinstitut (SSI), Teknikföretagen, Villaägarnas Riksför- bund, VVS Installatörerna, Bygghereforum (Bhf), Business Leaders Ini- tiative on Climate Change (BLICC), Sveriges kommuner och landsting och Mäklarsamfundet. 189 Remissvar har även inkommit från SIS (Swedish Standards Institute), Prop. 2005/06:145 Lecrima AB, Gert Arkitekt Bostäder, KB Trollhättebostäder, Trenova Bilaga 7 Fastigheter AB, Volito Fastigheter AB, Svenska Kyrkans Församlings- förbund, Senäte Fastigheter AB, Fredrikssons Förvaltnings AB, Global Fastigheter i Arvika AB, AB Småföretagarhuset, HB Friden, KB Liljan Protector, Ericsons Fastighets AB, HB Pelikan, FLIR Systems AB, Fam. Wänestig, NCC Property Development AB, Mats[REDACTED_EFTERNAMN] Fastig- hets AB, NCC Construction Sverige AB, Projektförvaltning DEPOCI Bostads AB, Magnus[REDACTED_EFTERNAMN] m.fl. (yttrande med namninsamling), Swe- dish Institute for Technical Approval in Construction (SITAC), Civil- ingenjören Isak[REDACTED_EFTERNAMN], Stockholms byggmästareförening, E.On Värme Sverige AB, Svensk Ventilation, Göteborgs stad, Sereno Certifiering AB, JM AB, NCC Construction AB, Vasakronan AB och VVS Tekniska För- eningen. 190 Sammanfattning av departementspromemorian Energieffektivitet och energismart byggande, Ds 2005:51 Prop. 2005/06:145 Bilaga 8 En effektivare användning av våra energiresurser skapar förutsättningar att långsiktigt minska utsläppen av växthusgaser och att trygga tillgången på el till konkurrenskraftiga priser. Bostäder och lokaler står för en stor del av energianvändningen i Sve- rige. Energianvändningen i bostäder och lokaler har varit nästan konstant under många år trots att det enligt regeringens bedömning finns stora potentialer för energieffektivisering. Byggsektorn är fragmentarisk och det finns ett stort antal aktörer som direkt eller indirekt kan påverka användningen av energi i bostäder och lokaler. Kunskaper, möjligheter och incitament att påverka och bidra till en effektivare energianvändning och en minskad miljöbelastning varierar mellan dessa grupper. Valet av styrmedel är därför beroende av vilka aktörer som ska nås samt i vilka skeden av en byggnads livscykel man vill påverka. I denna promemoria presenteras en rad åtgärder som ska bidra till en ökad energieffektivisering i bostäder och lokaler. Föreslagna åtgärder avser att komplettera pågående insatser på nationell och internationell nivå med koppling till energieffektivisering i bebyggelsen. Ett särskilt mål för energieffektivisering i bebyggelsen föreslås. Den totala energi- användningen per uppvärmd yta i bostäder och lokaler bör minska med 20 procent till år 2020 och med 50 procent till år 2050 i förhållande till användningen 1995. Andelen energi från förnybara energikällor ökar kontinuerligt. Den offentliga sektorn bör agera som ett föredöme i arbetet med energieffektivisering. Genom styrning av de statliga myndigheterna och i sin ägarstyrning av de fastighetsägande statliga bolagen ska staten verka för en ökad energieffektivisering i sitt fastighetsbestånd. En arbets- grupp har tillsatts för att presentera förslag till en alternativ utformning av fastighetsskatten som inte motverkar investeringar i energieffektiva lösningar. Vidare föreslås forskningsinriktade satsningar på energismart byggande samt energieffektivisering i samband med större ombyggnader i syfte att öka kunskapen om och sprida erfarenheter kring energieffek- tivisering vid ny- och ombyggnad. Åtgärderna föreslås kompletteras av en riktad informationskampanj som ökar kunskapen om energieffektivi- seringens potential och informerar om vilka tekniska lösningar som finns för energieffektivisering samt vilka regler och ekonomiska stimulanser som finns inom detta område. Tillsammans med Boverkets rapport Piska eller morot om styrmedel för energieffektivisering i byggnader (M2005/4831/Bo) som innehåller förslag rörande ekonomiska incitament samt en ändrad lagstiftning vid ny- och ombyggnad avser denna promemoria ligga till grund för en kom- mande proposition om energieffektivisering och energismart byggande. 191 Förteckning över remissinstanserna Departementspromemorian Energieffektivitet och energismart byggande, Ds 2005:51 Prop. 2005/06:145 Bilaga 9 Riksrevisionen, Kammarrätten i Göteborg, Kommerskollegium, Statens Fastighetsverk, Skatteverket, Fortifikationsverket, Statskontoret, Statis- tiska centralbyrån, Konkurrensverket, Konsumentverket, Lunds tekniska högskola, IIIEE i[REDACTED_EFTERNAMN], Chalmers tekniska högskola, SLU, Umeå, SLU, Uppsala, Umeå universitet, Luleå universitet, Göteborgs universitet, Riksantikvarieämbetet, Naturvårdsverket, Boverket, Forskningsrådet för miljö, areella näringar och samhällsbyggande, Banverket, Vägverket, Luftfartsverket, Statens Energimyndighet, Verket för näringslivsutveck- ling, Statlig inköpssamordning, Sveriges Provnings och Forskningsinsti- tut (SP), Stockholms kommun, Linköpings kommun, Malmö kommun, Östersunds kommun, Kungsbacka kommun,[REDACTED_EFTERNAMN] kommun, Sveriges Kommuner Landsting, Svenska Naturskyddsföreningen, Svensk Handel, Svenskt Näringsliv, Svensk Energi, Svensk Fjärrvärme, Landsorganisa- tionen, Företagarnas Riksorganisation, Lantbrukarnas Riksförbund, När- ingslivets nämnd för regelgranskning, Byggsektorns Innovationscentrum, Byggsektorns Kretsloppsråd, Sveriges byggnadsingenjörers riksförbund (SBR), Akademiska hus, Jernhusen, Specialfastigheter, Vasakronan, Vasallen, Göteborg Energi AB, Elforsk, Sveriges Byggindustrier, VVS Installatörerna, Elektriska Installatörsorganisationen (EIO), Fastighets- ägarna Sverige, Föreningen Sveriges Energirådgivare, Föreningen Sve- riges regionala energikontor, Företagarförbundet, HSB Riksförbund, Hyresgästföreningen Riksförbundet, Riksbyggen, Samverkansforum för statliga byggherrar, Sveriges Bostadsrättsföreningars Centralorganisation (SBC), Bioenergiföreningen, Svensk Elbrukarförening, Svenska Värme- pumpföreningen, Svensk Teknik 

att ägaren till en byggnad skall fullgöra en sådan skyldighet som anges i

11

§ första stycket eller 13 §. Ett föreläggande får förenas med vite.

Tillsynsmyndigheten har rätt att få tillträde till områden, lokaler och

andra utrymmen som omfattas av tillsynen, dock inte bostäder.

Överklagande

26

§ En tillsynsmyndighets beslut om föreläggande som förenats med

vite enligt 25 § första stycket och Boverkets beslut om rättelse enligt 20 § får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.

1.

Denna lag träder i kraft den 1 oktober 2006.

2.

Byggnader som vid lagens ikraftträdande omfattas av bestämmelsen

i

5 § 1 skall vara energideklarerade senast den 31 december 2008.

3.

Byggnader som vid lagens ikraftträdande omfattas av bestämmelsen

i

5 § 2 och som är flerbostadshus skall vara energideklarerade senast den 31 december 2008.

4.

Byggnader som avses i 5 § 2 och som inte är flerbostadshus skall energideklareras första gången efter den 31 december 2008.

5.

Byggnader som avses i 4 eller 6 § skall energideklareras första gången efter den 31 december 2008.

6.

Luftkonditioneringssystem som avses i 11 § första stycket skall be- siktigas första gången efter den 31 december 2008.

7.

För byggnader under uppförande den 1 januari 2009 skall skyldig- heten enligt 4 § inte gälla om bygganmälan gjorts före den 1 januari 2009.

8.

För byggnader under uppförande den 1 oktober 2006 skall skyldig- heten enligt 23 § inte gälla om bygganmälan gjorts före den 1 oktober 2006.

200

Om det krävs en sådan byggfels- försäkring eller ett sådant färdig- ställandeskydd som avses i lagen (1993:320) om byggfelsförsäkring m.m., får byggnadsarbetena inte påbörjas förrän bevis om försäkringen respektive färdig- ställandeskyddet har visats upp för byggnadsnämnden. Motsvarande gäller, om det krävs ett besked om skyddsrum enligt 6 kap. 8 § lagen (1994:1720) om civilt försvar.

Prop. 2005/06:145 Bilaga 12 Förslag till lag om ändring i plan- och bygglagen (1987:10) Härigenom föreskrivs att 9 kap. 12 § plan- och bygglagen (1987:10) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

9 kap. 12 § 1

Byggnadsarbetena får inte påbörjas 1. om det krävs en sådan bygg- felsförsäkring eller ett sådant fär- digställandeskydd som avses i lagen (1993:320) om byggfelsför- säkring m.m., förrän ett bevis om försäkringen respektive färdigstäl- landeskyddet har visats upp för byggnadsnämnden, 2. om det krävs ett besked om skyddsrum enligt 6 kap. 8 § lagen (1994:1720) om civilt försvar, för- rän ett bevis om beskedet har vi- sats upp för byggnadsnämnden, eller, 3. om det krävs en redovisning av alternativa energiförsörjnings- system enligt 23 § lagen (2006:000) om energideklaration för byggnader, förrän redovis- ningen har visats upp för bygg- nadsnämnden. I de fall en rivningsplan skall finnas enligt 4 §, får rivningsarbetena inte påbörjas förrän byggnadsnämnden godkänt rivningsplanen. Denna lag träder i kraft den 1 oktober 2006.

1 Senaste lydelse 2000:770. 201

Lagrådets yttrande

Prop. 2005/06:145

Bilaga 13

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 2006-03-01

Närvarande: f.d. regeringsrådet Bengt-Åke[REDACTED_EFTERNAMN], regeringsrådet Stefan

Ersson och justitierådet Lars Dahllöf.

Energi- och inomhusmiljödeklaration för byggnader

Enligt en lagrådsremiss den 9 februari (Miljö- och samhällsbyggnadsde-

partementet) har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över för-

slag till

1. lag om energideklaration för byggnader, och

2. lag om ändring i plan- och bygglagen (1987:10).

Förslagen har inför Lagrådet föredragits av kanslirådet Karin Sjökvist.

Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet:

Förslaget till lag om energideklaration för byggnader

23 §

I paragrafen föreslås att den som för egen räkning uppför eller låter upp-

föra en byggnad med en total användbar golvarea som är större än 1 000

kvadratmeter, innan byggnadsarbetena påbörjas, skall låta utreda alterna-

tiva energiförsörjningssystem för byggnaden samt lämna en redovisning

av resultatet av utredningen till tillsynsmyndigheten.

Bestämmelser om byggande och krav på byggnader och byggnadsverk

finns framför allt i plan- och bygglagen (1987:10), lagen (1994:847) om

tekniska egenskapskrav på byggnadsverk m.m. och i miljöbalken samt i

förordningar och myndighetsföreskrifter som har meddelats med stöd av

dessa lagar.

Bestämmelserna i den nu föreslagna lagen syftar till att främja en effek-

tiv energianvändning och en god inomhusmiljö i byggnader. Krav ställs

därför på att energideklarationer skall upprättas för byggnader av olika

slag.

Enligt Lagrådets mening hör de föreslagna bestämmelserna sakligt sett

närmast hemma i plan- och bygglagen. Av lagrådsremissen (s. 28) fram-

går att alternativet att inarbeta bestämmelserna i plan- och bygglagstift-

ningen har övervägts. Valet föll emellertid på en separat lag. Det ansågs

mindre lämpligt att nu ändra i plan- och bygglagen och lagen om tek-

niska egenskapskrav på byggnadsverk, eftersom de för närvarande är

föremål för översyn. Lagrådet kan konstatera att i lagrådsremissen före-

slås en ändring i 9 kap. 12 § plan- och bygglagen. Ändringen har ett nära

samband med kraven i 23 § i den separata lagen, om att byggherren innan

byggnadsarbetena påbörjas skall utreda och redovisa alternativa energi-

försörjningssystem för byggnaden. Lagrådet föreslår mot bakgrund av

det anförda att kraven i 23 § inarbetas i plan- och bygglagen. Vidare för-

202

ordar Lagrådet att det på nytt i lämpligt sammanhang övervägs att i plan- och bygglagen integrera även övriga bestämmelser i det framlagda för- slaget. 25 § Enligt förslaget i 25 § får tillsynsmyndigheten meddela de förelägganden som behövs för att ägaren till en byggnad skall fullgöra en sådan skyldig- het som anges i 11 § första stycket (besiktning av luftkonditionerings- system) eller 13 § (se till att energideklaration är tillgänglig). Vidare skall en tillsynsmyndighet ha rätt att få tillträde till områden, lokaler och andra utrymmen som omfattas av tillsynen, dock inte bostäder. Av den föreslagna paragrafen följer att tillsynsmyndigheten skall, mot den enskildes vilja, få bereda sig tillträde till dennes lokaler om det i dessa finns ett sådant luftkonditioneringssystem som avses i 11 § första stycket. Lagrådet, som noterar att bostäder har undantagits från tillsyns- myndighetens tillträdesrätt, ifrågasätter om intresset av att med tvång få tillträde till en enskilds lokaler för att kontrollera ett luftkonditionerings- system kan anses väga så tungt att intresset av att respektera den enskil- des vilja skall få vika. Enligt 2 kap. 6 § regeringsformen är varje medborgare skyddad mot husrannsakan och liknande intrång. Någon närmare definition av begrep- pet husrannsakan ges inte i regeringsformen, men enligt lagmotiven an- vänds uttrycket för att beteckna varje av myndighet företagen undersök- ning av hus, rum eller slutet förvaringsställe oavsett syftet med undersök- ningen (jfr prop. 1973:90 s. 246). Skyddet mot husrannsakan kan begrän- sas genom lag, men för sådan lagstiftning gäller de särskilda reglerna i 2 kap. 12 § regeringsformen. Detta innebär bl.a. att begränsningen får göras endast för att tillgodose ändamål som är godtagbart i ett demo- kratiskt samhälle och aldrig får gå utöver det ändamål som har föranlett den. Av lagrådsremissen framgår inte närmare varför en tillsynsmyndighet mot den enskildes vilja behöver få tillträde till en lokal där den enskilde har ett luftkonditioneringssystem. I lagförslaget finns genom 11 § första stycket ett krav på byggnadens ägare att denne skall se till att luftkon- ditioneringssystemet besiktigas regelbundet. Vidare framgår av 25 § första stycket att tillsynsmyndigheten får meddela de förelägganden som behövs för att ägaren till en byggnad skall fullgöra en sådan skyldighet som avses i 11 § första stycket samt att föreläggandet får förenas med vite. Lagrådet förordar med hänsyn till det anförda att den föreslagna tillträ- desrätten för en tillsynsmyndighet, att mot den enskildes vilja ta sig in i en lokal med ett luftkonditioneringssystem, inte införs. I samband med föredragningen inför Lagrådet har upplysts att som före- bild för den föreslagna 25 § har tjänat bl.a. 6 kap. 4 § lagen (2003:113) om elcertifikat. Motsvarande bestämmelser finns också i t.ex. 4 kap. 4 § lagen (2004:656) om utsläpp av koldioxid och 7 kap. 4 § lagen (2004:1199) om handel med utsläppsrätter. Enligt Lagrådets mening bör den nu föreslagna paragrafen i klarhetens intresse utformas i närmare överensstämmelse med övriga nämnda para- grafer på de punkter där någon saklig skillnad inte är avsedd. I samband Prop. 2005/06:145 Bilaga 13 203 med föredragningen har upplysts att när det gäller förfarandet vid till- träde är den enda sakliga skillnaden att det inte funnits skäl att föreskriva att polismyndighet skall lämna det biträde som behövs för tillsynen. I stället är avsikten att tillsynsmyndigheten vid behov skall kunna begära särskild handräckning av kronofogdemyndigheten med stöd av 4 § 2 lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och särskild handräckning. Lagrådet föreslår mot bakgrund av det ovan anförda att paragrafen ges följande lydelse: Tillsynsmyndigheten får meddela de förelägganden som behövs för att ägaren till en byggnad skall fullgöra en sådan skyldighet som anges i 11 § första stycket eller 13 §. Ett föreläggande får förenas med vite. Tillsynsmyndigheten skall på begäran få tillträde till sådana om- råden, lokaler och andra utrymmen som avses i 13 § i den utsträck- ning det behövs för tillsynen. Denna rätt omfattar inte bostäder. Vidare bör enligt Lagrådets mening under den fortsatta beredningen av lagstiftningsärendet klargöras i vilken utsträckning och i så fall på vilket sätt en tillsynsmyndighet skall kunna begära en annan myndighets hjälp för att få det tillträde som behövs för tillsynen (jfr bl.a. 6 kap. 4 § andra stycket lagen om elcertifikat respektive 4 § 2 lagen om betalningsföre- läggande och handräckning samt t.ex. 10 kap. 12 och 13 §§ plan- och bygglagen). Resultatet av dessa klargöranden kan komma att påverka innehållet i den föreslagna paragrafen. Förslaget i övrigt Lagrådet lämnar förslaget utan erinran. Prop. 2005/06:145 Bilaga 13 204

Miljö- och samhällsbyggnadsdepartementet Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 16 mars 2006 Närvarande: Statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], statsråden Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Y.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Nykvist,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], M.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Orback,[REDACTED_EFTERNAMN]. Föredragande:[REDACTED_EFTERNAMN] Regeringen beslutar proposition 2005/06:145 Nationellt program för energieffektivisering och energismart byggande. Prop. 2005/06:145 205 Prop. 2005/06:145 Rättsdatablad

Författningsrubrik

Bestämmelser som

Celexnummer för

inför, ändrar, upp-

bakomliggande EG-

häver eller upprepar

regler

ett normgivnings-

bemyndigande

Lagen (2006:000) om

7

§

32002L0091

energideklaration för

8

§ andra stycket

byggnader

9

§ andra stycket

11§ andra stycket

12

§ andra stycket

13

§ andra stycket

15

§ andra stycket

19

§

206