Regeringens proposition

1994/95:186

Ändringar i fartygssäkerhetslagen (1988:49)

Prop.

1994/95:186

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 30 mars 1995

Ingvar[REDACTED_EFTERNAMN]

 Ines[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Kommunikationsdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I denna proposition läggs fram förslag till ändringar i fartygssäkerhetslagen

(1988:49) i tre olika hänseenden.

 För det första bör den av IMO antagna internationella

säkerhetsorganisationskoden (ISM) införlivas med svensk rätt. ISM-koden syftar

till att uppnå en säker sjöfart samt skydd för människor, miljö och egendom.

Enligt koden skall ett rederi utforma en säkerhetsorganisation. Rederiets

säkerhetsorganisation skall kontrolleras av administrationen, vilket för svensk

del innebär Sjöfartsverket genom Sjöfartsinspektionen. Efter ett godkännande

utfärdas ett dokument angående godkänd säkerhetsorganisation. Därefter skall

säkerhetsorganisationen ombord på rederiets fartyg kontrolleras. Om fartygets

säkerhetsorganisation överensstämmer med rederiets godkända

säkerhetsorganisation skall ett certifikat utfärdas. Dokumentet och certifikatet

angående godkänd säkerhetsorganisation skall finnas ombord på fartyget och

uppvisas för tillsynsmyndigheter. Flaggstatens tillsynsmyndighet skall med viss

regelbundenhet kontrollera att rederiets och fartygets godkända

säkerhetsorganisation upprätthålls.

 För det andra bör regeringen bemyndigas att utfärda föreskrifter om skyldighet

att registrera uppgifter angående ombordvarande på passagerarfartyg, med

möjlighet för regeringen att delegera bemyndigandet vidare till Sjöfartsverket.

Syftet med föreskrifterna är i första hand att underlätta identifieringen av

ombordvarande efter en fartygsolycka.

 Den sista frågan handlar om säkring av last. Eftersom de nuvarande

bemyndigandena endast omfattar lastsäkring ombord på fartyg, föreslås att

regeringens bemyndiganden att utfärda föreskrifter och utöva tillsyn utvidgas så

att de omfattar även last som avses att transporteras på fartyg, men som ännu

inte har förts ombord.

 Ändringarna i fartygssäkerhetslagen föranleder även en mindre följdändring i

lagen (1980:424) om åtgärder mot vattenförorening från fartyg och en rättelse i

sjöarbetstidslagen (1970:105).

 Lagändringarna föreslås träda i kraft den 1 juli 1995. Enligt förslaget skall

dock de lagändringar som har samband med ISM-kodens införlivande tillämpas först

från och med den dag som regeringen bestämmer, med möjlighet till en stegvis

tillämpning för olika typer av rederier och fartyg.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut.............. 5

2 Lagtext.................................. 5

 2.1 Förslag till lag om ändring i fartygssäkerhetslagen (1988:49) 5

 2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1980:424) om åtgärder mot

 vattenförorening från fartyg......... 18

 2.3 Förslag till lag om ändring i sjöarbetstidslagen (1970:105) 19

3 Ärendet och dess beredning............... 21

4 Den internationella säkerhetsorganisationskoden 23

 4.1 Bakgrund............................. 23

 4.2 Införlivande av ISM-koden med svensk rätt 24

 4.2.1Tillämpningsområde.............. 25

 4.2.2Utfärdande av dokument och certifikat samt tillsyn 26

 4.2.3Ansvarsbestämmelser............. 27

5 Registrering av ombordvarande på passagerarfartyg 29

 5.1 Bakgrund............................. 29

 5.2 Nordisk reglering m.m................ 29

 5.3 Bemyndigande om registrering av uppgifter angående ombordvarande

 på passagerarfartyg.................. 30

 5.4 Ansvarsbestämmelse................... 33

6 Lastsäkring.............................. 34

 6.1 Bakgrund............................. 34

 6.2 Bemyndiganden om lastsäkring......... 35

 6.3 Ansvarsbestämmelser.................. 36

7 Kostnader................................ 37

8 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser 38

 8.1 Förslaget till lag om ändring i fartygssäkerhetslagen 38

 8.2 Övriga lagförslag.................... 39

9 Författningskommentar.................... 39

 9.1 Förslaget till lag om ändring i fartygssäkerhetslagen 39

 9.2 Förslaget till lag om ändring i lagen om åtgärder mot

 vattenförorening från fartyg......... 54

 9.3 Förslaget till lag om ändring i sjöarbetstidslagen 54

Bilaga 1 International management code for the safe operation

 of ships and for pollution prevention (International

 Safety Management (ISM) Code).........56

Bilaga 2 Addition of a new chapter IX to the annex to the inter-

 national convention for the safety of life at sea, 197465

Bilaga 3 Internationella organisationsregler för säker drift av fartyg

 och för förhindrande av förorening (Internationella

 säkerhetsorganisationskoden)..........68

Bilaga 4 Sjöfartsverkets förslag till lag om ändring i fartygs-

 säkerhetslagen (ISM-koden)............79

Bilaga 5 Lagrådsremissens lagförslag...........89

Bilaga 6 Lagrådets yttrande...................104

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 30 mars 1995109

Rättsdatablad.................................110

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till

 1. lag om ändringar i fartygssäkerhetslagen (1988:49),

 2. lag om ändring i lagen (1980:424) om åtgärder mot vattenförorening från

fartyg,

 3. lag om ändring i sjöarbetstidslagen (1970:105).

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om ändring i fartygssäkerhetslagen (1988:49)

Härigenom föreskrivs i fråga om fartygssäkerhetslagen (1988:49)

 dels att 1 kap. 1, 4, 5 och 8 §§, 2 kap. 5 och 6 §§, 3 kap. 9 §, 10 kap. 1, 5,

6, 8, 9, 19 och 22 §§, 11 kap. 1 §, 12 kap. 2 och 3 §§, rubriken till 2 kap.

samt rubriken närmast före 1 kap. 4 § skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas åtta nya paragrafer, 2 kap. 4 a-e §§, 4 kap.

7 §, 10 kap. 7 a och 12 a §§, samt närmast före 2 kap. 4 a och 4 b §§ två nya

rubriker av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 kap.

 1 §

 Denna lag gäller alla Denna lag gäller alla

fartyg som används till fartyg som används till

sjöfart inom Sveriges sjöfart inom Sveriges

sjöterritorium samt sjöterritorium samt

svenska fartyg som svenska fartyg som

används till sjöfart används till sjöfart

utanför sjöterritoriet. utanför sjöterritoriet.

Lagen skall dock inte Lagen gäller även alla

tillämpas i den mån det ärsvenska rederier samt

särskilt föreskrivet utländska rederier, som

eller följer av allmänt bedriver sjöfart med

erkända folkrättsliga svenskt fartyg eller

grundsatser. använder annat fartyg

 till sjöfart inom

 Sveriges sjöterritorium.

 Lagen skall dock inte

 tillämpas i den mån det är

 särskilt föreskrivet eller

 följer av allmänt erkända

 folkrättsliga

 grundsatser.

 Lagens bestämmelser gäller örlogsfartyg endast såvitt regeringen föreskriver

det.

 Föreskrifter som avser förhållandet mellan enskilda eller som annars måste

meddelas i lag får inte meddelas med stöd av lagens bemyndiganden

Certifikat Dokument och certifikat

 4 §

 Ett fartyg skall ha certifikat i de fall som anges i denna lag. Certifikat

skall utfärdas för ett visst fartområde eller för en del av ett fartområde och

för bestämd tid, vilken får förlängas. I certifikatet får anges särskilda

villkor för att det skall vara giltigt.

 Ett fartyg som är försett med certifikat får inte användas i mer vidsträckt

fart än vad certifikatet avser.

 Ett rederi skall ha ett

 dokument angående godkänd

 säkerhetsorga-nisation i

 de fall som anges i

 denna lag. Dokumentet

 skall utfärdas för en

 bestämd tid, som får

 förlängas. Dokumentet får

 innehålla särskilda

 villkor för att det skall

 vara giltigt.

 5 §

 Certifikat utfärdas av Dokument angående godkänd

Sjöfartsverket, om säkerhetsorganisation och

regeringen inte före- certifikat utfärdas av

skriver något annat. Sjöfartsverket, om

 regeringen inte

 föreskriver något annat.

 8 §

 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva att

utländska fartyg vid sjöfart inom Sveriges sjöterritorium skall inneha ett

certifikat utfärdat av behörig utländsk myndighet eller en motsvarande handling.

 Regeringen eller den

 myndighet som regeringen

 bestämmer får även

 föreskriva att utländska

 rederier, som bedriver

 sjöfart med svenskt

 fartyg eller använder

 annat fartyg till sjöfart

 inom Sveriges sjöterri-

 torium, skall inneha ett

 dokument angående godkänd

 säkerhetsorganisation

 utfärdat av en behörig

 utländsk myndighet eller

 en motsvarande handling.

2 kap. Fartygs 2 kap. Fartygs

sjövärdighet sjövärdighet m.m.

 Rederiverksamhet

 4 a §

 Rederiverksamhet skall

 bedrivas på ett sådant sätt

 att sjösäkerheten

 upprätthålls samt männi-

 skor, miljö och egendom

 skyddas.

 Dokument och certifikat

 angående godkänd

 säkerhetsorganisation

 4 b §

 Ett dokument angående

 godkänd säker-

 hetsorganisation är ett

 bevis att rederiets

 säkerhetsorganisation har

 godkänts vid en rederi-

 kontroll.

 Ett certifikat angående

 godkänd säker-

 hetsorganisation är ett

 bevis att fartygets

 säkerhetsorganisation

 överensstämmer med

 rederiets godkända

 säkerhetsorganisation.

 4 c §

 Ett fartyg som används

 för yrkesmässig

 personbefordran eller

 vars bruttodräktighet är

 minst 20 får användas till

 sjöfart endast om dess

 rederi har ett dokument

 angående godkänd

 säkerhetsorganisation och

 fartyget är försett med

 ett certifikat angående

 godkänd säkerhetsorgani-

 sation.

 4 d §

 Sjöfartsverket skall

 förklara ett rederis

 dokument angående godkänd

 säkerhetsorganisation

 ogiltigt, om

 1. rederiets

 organisation eller

 ledning ändrats på sådant

 sätt att det kan antas

 inverka menligt på

 rederiets säkerhetsor-

 ganisation eller

 2. rederiet inte

 medverkar till en

 rederikontroll enligt 10

 kap. 5 § andra stycket.

 4 e §

 Sjöfartsverket skall

 förklara ett fartygs

 certifikat angående god-

 känd säkerhetsorganisation

 ogiltigt, om

 1. fartyget har övergått

 till ett annat rederi,

 2. rederiets dokument

 angående godkänd

 säkerhetsorganisation har

 förklarats ogiltigt,

 3. fartygets godkända

 säkerhetsorganisation

 inte upprätthålls ombord på

 fartyget eller

 4. fartyget inte

 undergår föreskriven

 tillsyn.

 5 §

 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela

föreskrifter om hur ett fartyg skall vara konstruerat, byggt, utrustat och

hållet i stånd för att det enligt 1 § skall anses vara sjövärdigt.

 Regeringen eller den

 myndighet som regeringen

 bestämmer får meddela före-

 skrifter om rederiers

 och fartygs

 säkerhetsorganisation.

 6 §

 Regeringen eller, Regeringen eller, efter

efter regeringens regeringens

bemyndigande, Sjöfarts- bemyndigande, Sjöfarts-

verket får meddela verket får meddela

föreskrifter om rätt att föreskrifter om undantag

använda fartyg till från bestämmelserna i

sjöfart utan hinder av detta kapitel.

vad som sägs i detta

kapitel.

 3 kap.

 9 §

 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare

föreskrifter om minsta tillåtna fribord, fribordsmärken, fribordscertifikat och

lastning.

 Regeringen eller den

 myndighet som regeringen

 bestämmer får även meddela

 föreskrifter om säkring av

 last, som ännu inte har

 förts ombord.

 4 kap.

 7 §

 Regeringen eller den

 myndighet som regeringen

 bestämmer får meddela före-

 skrifter om skyldighet

 att registrera uppgifter

 angående ombordvarande på

 passagerarfartyg.

 10 kap.

 1 §[1]

 Tillsyn av fartyg och Sjöfartsverket utövar, om

deras utrustning och något annat inte anges i

drift enligt denna lag lagen, tillsyn enligt

och enligt föreskrifter denna lag och föreskrif-

som utfärdas med stöd av ter meddelade med stöd av

lagen utövas av Sjö- lagen såvitt avser

fartsverket, om något 1. fartyg och deras

annat inte anges i utrustning, drift, last-

lagen. ning och säkerhetsorga-

 nisation,

 2. säkring av last som

 ännu inte har förts ombord

 samt

 3. rederiers

 säkerhetsorganisation.

 Såvitt gäller inspektion enligt 8 § utövas tillsynen även av Kustbevakningen i

den utsträckning som Sjöfartsverket beslutar i samråd med Kustbevakningen.

 I frågor som avser arbetsmiljön skall tillsynen utövas i samverkan med

Arbetarskyddsstyrelsen.

 Bestämmelser om tillsyn av livsmedelshanteringen finns i livsmedelslagen

(1971:511).

 5 §

 Tillsynen av fartyg Den tillsyn som anges i

och deras utrustning 1 § första stycket utövas

och drift utövas vid vid tillsynsförrättningar.

tillsynsförrättningar. Sådana förrättningar utförs

Sådana förrättningar utförssom besiktningar,

som besiktningar eller rederikontroller eller

som inspektioner. inspektioner.

 Besiktningar företas Besiktningar och rede-

planmässigt. När det rikontroller görs

finns särskild anledning planmässigt. När det finns

till det, kan en särskild anledning till

besiktning företas även det, kan en besiktning

utom planen. eller rederikontroll

 göras även utom planen.

 Inspektioner görs när en

 tillsynsmyndighet finner

 att det är motiverat.

 Besiktningar skall Besiktningar skall göras

företas främst främst

för att undersöka om ett för att undersöka om ett

fartyg är sjövärdigt, fartyg är sjövärdigt,

 för att undersöka om det för att undersöka om det

är lämpligt att användas är lämpligt att användas

som passagerarfartyg, som passagerarfartyg,

och för att bestämma dess

 för att bestämma dess minsta tillåtna fribord

minsta tillåtna fribord. och

 för att undersöka om

 fartygets sä-

 kerhetsorganisation

 överensstämmer med

 rederiets säkerhets-

 organisation.

 Inspektioner företas när

en tillsynsmyndighet

finner det motiverat.

 6 §

 Ett fartyg som byggs för en svensk beställare skall besiktigas innan det

används till sjöfart för undersökning om det är sjövärdigt.

 Har ett utländskt Har ett utländskt fartyg

fartyg blivit svenskt, blivit svenskt, skall

skall besiktning besiktning beträffande

beträffande sjövärdighetensjövärdigheten äga rum, om

äga rum, om inte inte tillsynsmyndigheten

tillsynsmyndigheten finner det obehövligt med

finner det obehövligt hänsyn till fartygets

med hänsyn till farty- beskaffenhet eller

gets beskaffenhet eller omständigheterna i övrigt.

omständigheterna i Besiktning skall även

övrigt. göras för att undersöka om

 fartygets

 säkerhetsorganisation

 överensstämmer med

 rederiets

 säkerhetsorganisation, om

 inte tillsynsmyndigheten

 finner att det är

 obehövligt med hänsyn till

 att fartyget redan har

 ett giltigt certifikat

 angående godkänd säker-

 hetsorganisation utfärdat

 av ett organ som är

 behörigt enligt denna

 lag.

 Bestämmelserna i denna

paragraf gäller

passagerarfartyg,

oavsett dräktighet, och

andra fartyg med en

bruttodräktighet av

minst 20.

 7 a §

 Vid en rederikontroll

 skall till-

 synsmyndigheten pröva om

 rederiet har en

 säkerhetsorganisation

 som uppfyller kraven i 2

 kap. 4 a § och i de

 föreskrifter om rederiers

 säkerhetsorganisation som

 har meddelats med stöd av

 denna lag.

 Om rederiets

 organisation eller

 ledning ändras på sådant

 sätt att det kan antas

 inverka menligt på

 rederiets säkerhetsor-

 ganisation, skall en

 rederikontroll utföras.

 8 §

 Vid en inspektion Vid en inspektion

skall, om förhållandena skall, om förhållandena

inte föranleder annat, inte föranleder annat,

undersökas undersökas

 om arbetsmiljön är om arbetsmiljön är

tillfredsställande, tillfredsställande,

 om fartyget är behörigen om fartyget är behörigen

lastat eller barlastat, lastat eller barlastat,

 om fartyget är bemannat om last som ännu inte

på betryggande sätt, och har förts ombord är säkert

 om fartyget i övrigt är anordnad för sjötransport,

i behörigt skick. om fartyget är bemannat

 på ett betryggande sätt,

 om fartyget i övrigt är i

 behörigt skick och

 om fartygets

 säkerhetsorganisation

 överensstämmer med

 rederiets

 säkerhetsorganisation.

 9 §

 Tillsyn av utländska Tillsyn av utländska

fartyg sker genom fartyg sker genom

inspektion. När det inspektion. När det gäller

gäller förhållanden som förhållanden som omfattas

omfattas av certifikat, av certifikat, skall

skall inspektionen be- inspektionen begränsas

gränsas till granskning till granskning av

av fartygets certifikat fartygets certifikat

eller motsvarande hand- eller motsvarande hand-

lingar enligt 1 kap. 8 lingar enligt 1 kap. 8 §,

§, om det inte finns om det inte finns

grundad anledning att grundad anledning att

anta att fartyget eller anta att fartyget, dess

dess utrustning avviker utrustning eller

från uppgifterna i säkerhetsorganisation

certifikaten eller avviker från uppgifterna

handlingarna i något i certifikaten eller

väsentligt avseende. handlingarna i något

 väsentligt avseende.

 På framställning av en myndighet i en främmande stat får dock Sjöfartsverket

besluta om en annan tillsynsförrättning än inspektion för ett fartyg som hör

hemma i den främmande staten och, om så erfordras, utfärda ett certifikat eller

en annan handling som avses i denna lag eller i föreskrifter som utfärdas med

stöd av lagen.

 12 a §

 Redaren ansvarar för att

 rederiverksamheten

 undergår tillsyn enligt

 denna lag och enligt

 föreskrifter som har

 meddelats med stöd av

 lagen.

 Redaren skall lämna

 tillsynsmyndigheten det

 bistånd den behöver och de

 upplysningar den begär

 vid tillsynen.

 19 §

 Befälhavaren skall se Befälhavaren skall se

till att fartygets till att rederiets

tillsynsbok och de dokument angående godkänd

certifikat som har säkerhetsorganisation,

utfärdats för fartyget fartygets tillsynsbok

enligt denna lag eller och de certifikat eller

föreskrifter som har andra handlingar som har

utfärdats med stöd av utfärdats för fartyget

lagen finns ombord och enligt denna lag eller

hålls tillgängliga vid föreskrifter som har

tillsynsförrättningar. meddelats med stöd av

 lagen finns ombord och

 hålls tillgängliga vid

 tillsynsförrättningar.

 Ingen får förvägras att ta del av innehållet i tillsynsboken, om han behöver

det för att kunna ta till vara sin rätt.

 22 §

 Regeringen eller den Regeringen eller den

myndighet som myndighet som regeringen

regeringen bestämmer får bestämmer får meddela

meddela föreskrifter om föreskrifter om avgifter

avgifter till staten för till staten för tillsyn

tillsyn av fartyg. av fartyg och av

Detsamma gäller avgifter rederiers och fartygs

för provning och säkerhetsorganisation.

granskning av material Detsamma gäller avgifter

och utrustning samt för för provning och gransk-

granskning av ritningar ning av material och

till fartyg. utrustning samt för

 granskning av ritningar

 till fartyg.

 11 kap.

 1 §

 Ett fartygs resa får Ett fartygs resa får

förbjudas tills rättelse förbjudas tills rättelse

har skett, om det finns har skett, om det finns

skälig anledning att skälig anledning att anta

anta att fartyget inte är

 att fartyget inte är sjövärdigt för resa i den

sjövärdigt för resa i denavsedda farten,

avsedda farten, att det i något

 att det i något väsentligt avseende har

väsentligt avseende har brister i fråga om

brister i fråga om skyddet mot ohälsa eller

skyddet mot ohälsa eller olycksfall,

olycksfall, att det inte är

 att det inte är lastat lastat eller barlastat på

eller barlastat på ett ett betryggande sätt,

betryggande sätt, att det medför

 att det medför passagerare utöver det

passagerare utöver det högsta tillåtna antalet,

högsta tillåtna antalet, att det inte är

eller bemannat på ett

 att det inte är betryggande sätt för den

bemannat på ett avsedda resan eller

betryggande sätt för den att rederiet eller

avsedda resan. fartyget inte uppfyller

 kraven på säkerhetsorga-

 nisation.

 Om det är fråga endast om brister i anordningar för arbetet eller i

arbetsredskap, får i stället användningen av anordningarna eller redskapen

förbjudas tills rättelse har skett.

 Om det finns skälig anledning att anta att användningen av en viss lokal,

arbetsprocess eller arbetsmetod eller av ett visst ämne innebär risk för ohälsa

eller olycksfall, får denna användning förbjudas tills rättelse har skett.

 Ett fartygs resa får Ett fartygs resa får

också förbjudas, om också förbjudas, om

fartyget inte hålls fartyget inte hålls till-

tillgängligt för gängligt för

tillsynsförrättning ellertillsynsförrättning eller

om fartyget saknar ett om fartyget eller dess

certifikat eller en rederi saknar ett

motsvarande handling certifikat, dokument

som fartyget skall ha angående godkänd

enligt denna lag eller säkerhetsorganisation

enligt föreskrifter som eller en motsvarande

har meddelats med stöd handling som det skall

av 1 kap. 7 eller 8 §. ha enligt denna lag

 eller enligt föreskrifter

 som har meddelats med

 stöd av 1 kap. 7 eller 8

 §.

 12 kap.

 2 §

 Till böter eller fängelse i högst sex månader döms

 1. den som uppsåtligen 1. den som uppsåtligen

lämnar oriktiga lämnar oriktiga uppgifter

uppgifter för att få ett för att få ett dokument

certifikat som utfärdas angående godkänd säker-

enligt denna lag eller hetsorganisation eller

enligt en föreskrift med ett certifikat som

stöd av 1 kap. 7 § eller utfärdas enligt denna lag

för att få eller enligt en

giltighetstiden för ett föreskrift med stöd av 1

sådant certifikat kap. 7 § eller för att få

förlängd, giltighetstiden för ett

 sådant dokument eller

 certifikat förlängd,

 2. redare och 2. redare och

befälhavare som befälhavare som

uppsåtligen eller av uppsåtligen eller av

oaktsamhet använder ett oaktsamhet använder ett

fartyg till sjöfart utan fartyg till sjöfart utan

att ha certifikat eller att ha ett dokument

motsvarande handling angående godkänd

som skall ha utfärdats säkerhetsorganisation,

för fartyget eller dess certifikat eller annan

utrustning enligt denna handling som skall ha

lag eller enligt vad utfärdats för rederiet,

som har föreskrivits med fartyget, dess utrust-

stöd av 1 kap. 7 eller 8 ning, lastning eller

§, säkerhetsorganisation

 enligt denna lag eller

 enligt vad som har före-

 skrivits med stöd av

 lagen,

 3. redare och 3. redare och

befälhavare som befälhavare som

uppsåtligen eller av uppsåtligen eller av

oaktsamhet använder ett oaktsamhet använder ett

fartyg eller dess fartyg eller dess

utrustning i strid mot utrustning i strid mot

någon bestämmelse i ett någon bestämmelse i ett

certifikat eller en dokument angående godkänd

motsvarande handling säkerhetsorganisation,

som avses i 2, certifikat eller en

 annan handling som avses

 i 2,

 4. redare och befälhavare som uppsåtligen eller av oaktsamhet använder ett

fartyg till sjöfart utan att det är försett med föreskrivna fribordsmärken,

 5. redare och befälhavare som uppsåtligen eller av oaktsamhet underlåter att

göra vad som skäligen kan fordras för att förhindra att den som ingår i

minimibesättningen och tillhör däcks- eller maskinpersonalen utan tillstånd

anställs av någon annan än redaren eller ägaren,

 6. en befälhavare som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet framför ett fartyg i

strid mot vad som gäller i fråga om minimibesättning eller

bemanningsföreskrifter,

 7. redare som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet underlåter att göra vad som

skäligen kan fordras för att förhindra att fartyget framförs i strid mot vad som

gäller i fråga om minimibesättning eller bemanningsföreskrifter,

 8. redare eller ägare 8. redare eller ägare som

som uppsåtligen eller av uppsåtligen eller av

oaktsamhet underlåter oaktsamhet underlåter att

att se till att se till att fartyget

fartyget undergår undergår tillsyn eller

tillsyn enligt denna redare som uppsåtligen

lag eller en föreskrift eller av oaktsamhet un-

som har meddelats med derlåter att se till att

stöd av lagen, och rederiverksamhet undergår

 tillsyn enligt denna lag

 eller en föreskrift som

 har meddelats med stöd av

 lagen, och

 9. den som uppsåtligen eller av oaktsamhet underlåter att anlita lots, när han

är skyldig att göra det på grund av en särskild föreskrift.

 3 §[2]

 Till böter döms Till böter döms

 1. befälhavare som

 uppsåtligen eller av

 oaktsamhet använder ett

 fartyg till sjöfart i

 strid mot en

 lastningsföreskrift som

 har meddelats med stöd av

 3 kap. 9 § första stycket,

 om inte förseelsen är

 ringa,

 2. redare och

 1. befälhavare och befälhavare som

maskinchef som uppsåtligen eller av

uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot en

oaktsamhet underlåter föreskrift som har

att fullgöra vad han meddelats med stöd av 4

enligt 5 kap. 2 § andra kap. 7 §,

stycket och 3 § andra 3. befälhavare och

stycket ålagts att göra maskinchef som

innan en resa påbörjas, uppsåtligen eller av

 2. befälhavare som oaktsamhet underlåter att

uppsåtligen eller av fullgöra vad han enligt 5

oaktsamhet underlåter kap. 2 § andra stycket

att se till att och 3 § andra stycket

nytillträdande ombordan- ålagts att göra innan en

ställda får kännedom om resa påbörjas,

fartyget, grundläggande 4. befälhavare som

säkerhetsbestämmelser uppsåtligen eller av

eller åtgärder vid oaktsamhet underlåter att

sjöolycka enligt 5 kap. se till att

2 § tredje stycket, nytillträdande ombordan-

 3. befälhavare som av ställda får kännedom om

oaktsamhet framför ett fartyget, grundläggande

fartyg i strid med vad säkerhetsbestämmelser

som gäller i fråga om eller åtgärder vid

minimibesättning eller sjöolycka enligt 5 kap. 2 §

bemanningsföreskrifter, tredje stycket,

om inte förseelsen är 5. befälhavare som av

ringa, oaktsamhet framför ett

 4. redare som av fartyg i strid mot vad

oaktsamhet underlåter som gäller i fråga om

att göra vad som skäligenminimibesättning eller

kan fordras av honom för bemanningsföreskrifter,

att förhindra att om inte förseelsen är

fartyget framförs i ringa,

strid mot vad som gäller 6. redare som av

i fråga om oaktsamhet underlåter att

minimibesättning eller göra vad som skäligen kan

bemanningsföreskrifter, fordras av honom för att

om inte förseelsen är förhindra att fartyget

ringa, framförs i strid mot vad

 5. den som uppsåtligen som gäller i fråga om

eller av oaktsamhet minimibesättning eller

tjänstgör på ett fartyg bemanningsföreskrifter,

som befälhavare, om inte förseelsen är

maskinchef eller ringa,

ansvarig för vakt utan 7. den som uppsåtligen

att inneha den eller av oaktsamhet

behörighet som är tjänstgör på ett fartyg som

föreskriven i befälhavare, maskinchef

minimibesättningsbesluteteller ansvarig för vakt

eller i utan att inneha den

bemanningsföreskrifterna,behörighet som är

dock inte om han har föreskriven i

uppehållit befattningen minimibesättningsbeslutet

på grund av ett plötsligteller i

sjukdomsfall eller en bemanningsföreskrifterna,

annan liknande händelse, dock inte om han har

 5a. befälhavare som uppehållit befattningen på

uppsåtligen eller av grund av ett plötsligt

oaktsamhet bryter mot 6 sjukdomsfall eller en

kap. 10 a § eller mot annan liknande händelse,

föreskrifter som har 8. befälhavare som

meddelats med stöd av 6 uppsåtligen eller av

kap. 10 a § andra oaktsamhet bryter mot 6

stycket, kap. 10 a § eller mot

 6. befälhavare som föreskrifter som har

uppsåtligen eller av meddelats med stöd av 6

oaktsamhet försummar kap. 10 a § andra

sina skyldigheter stycket,

beträffande kost och 9. befälhavare som

vatten samt bostads- uppsåtligen eller av

och hälsovårdsförhållandenoaktsamhet försummar sina

enligt 7 kap. 7 §, skyldigheter beträffande

 7. den som uppsåtligen kost och vatten samt

eller av oaktsamhet bostads- och

utan giltigt skäl tar hälsovårdsförhållanden

bort en skyddsanordning enligt 7 kap. 7 §,

eller sätter den ur 10. den som uppsåtligen

funktion, eller av oaktsamhet utan

 8. den som uppsåtligen giltigt skäl tar bort en

eller av oaktsamhet skyddsanordning eller

bryter mot en föreskrift sätter den ur funktion,

som har meddelats med 11. den som uppsåtligen

stöd av 8 kap. 3 eller eller av oaktsamhet

5-7 §§, bryter mot en föreskrift

 9. befälhavare som som har meddelats med

uppsåtligen beordrar stöd av 8 kap. 3 eller

arbete i strid mot ett 5-7 §§,

beslut av ett 12. befälhavare som

skyddsombud enligt 9 uppsåtligen beordrar

kap. 7 § utan att något arbete i strid mot ett

sådant skäl som anges i 9beslut av ett

kap. 8 § föreligger, om skyddsombud enligt 9

därmed intresset av att kap. 7 § utan att något

skyddsarbetet ombord sådant skäl som anges i 9

bedrivs i behörig kap. 8 § föreligger, om

ordning uppenbart därmed intresset av att

åsidosätts, skyddsarbetet ombord

 10. den som uppsåtligen bedrivs i behörig ordning

eller av oaktsamhet uppenbart åsidosätts,

försummar sina skyl- 13. den som uppsåtligen

digheter beträffande eller av oaktsamhet

ritningar till ett försummar sina skyl-

fartyg enligt 10 kap. digheter beträffande

16 § eller tillsynsbok ritningar till ett

och certifikat enligt fartyg enligt 10 kap. 16 §

10 kap. 19 §, eller dokument angående

 godkänd

 11. den som i andra säkerhetsorganisation,

fall än som sägs i 2 § 1 tillsynsbok och certifi-

uppsåtligen eller av kat eller annan handling

oaktsamhet lämnar enligt 10 kap. 19 §,

oriktiga uppgifter till 14. den som i andra

en tillsynsmyndighet fall än som sägs i 2 § 1

vid fullgörandet av uppsåtligen eller av

skyldighet enligt 10 oaktsamhet lämnar

kap. 12 § andra stycket oriktiga uppgifter till

eller 14 § eller annars en tillsynsmyndighet vid

i fråga om en åtgärd som fullgörande av skyldighet

har ålagts av myndig- enligt 10 kap. 12 § andra

heten, och stycket, 12 a § andra

 12. den som uppsåtligen stycket eller 14 § eller

eller av oaktsamhet annars i fråga om en åtgärd

försummar att fullgöra som har ålagts av

anmälningsskyldighet som myndigheten, och

har ålagts honom med stöd 15. den som uppsåtligen

av 13 kap. 5 §. eller av oaktsamhet

 försummar att fullgöra

 anmälningsskyldighet som

 har ålagts honom med stöd

 av 13 kap. 5 §.

------------------

 1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995.

 2. Bestämmelserna i 1 kap. 1, 4, 5 och 8 §§, 2 kap. 4 a - 6 §§, 10 kap. 6, 7 a,

9, 12 a och 22 §§ samt 11 kap. 1 § tillämpas dock först från och med den dag som

regeringen bestämmer. Detsamma gäller bestämmelserna i 10 kap. 1, 5, 8 och 19 §§

samt 12 kap. 2 och 3 §§, såvitt avser dokument och certifikat angående godkänd

säkerhetsorganisation samt tillsyn av rederiers och fartygs

säkerhetsorganisation. Regeringen får föreskriva att de bestämmelser som nämnts

i denna punkt skall tillämpas från olika tidpunkter för skilda typer av rederier

och fartyg.

 **Fotnot**

 [1]Senaste lydelse 1990:511.

 [2]Senaste lydelse 1990:723.

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1980:424) om åtgärder mot

vattenförorening från fartyg

Härigenom föreskrivs att det i lagen (1980:424) om åtgärder mot vattenförorening

från fartyg[3] skall införas en ny paragraf, 11 kap. 4 §, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 11 kap.

 4 § Bestämmelser om

 rederiers och fartygs

 säkerhetsorganisation,

 vilka även avser att

 skydda miljön, finns i

 fartygssäkerhetslagen

 (1988:49).

-----------------------

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995.

 **Fotnot**

 [3]Lagen omtryckt 1983:463.

2.3 Förslag till lag om ändring i sjöarbetstidslagen (1970:105)

Härigenom föreskrivs att 3 § sjöarbetstidslagen (1970:105) skall ha följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

3 §[4] I denna lag förstås med

 sjöman: den som utför skeppstjänst för vilken lagen gäller,

 ekonomipersonal: personal som är anställd för besättningens eller passagerarnas

förplägning eller uppassning, för andra sysslor som har samband med sådant

arbete eller för expeditionsgöromål eller annan liknande tjänstgöring,

 dagman: sjöman vars skeppstjänst ej är indelad i vakter och som ej tillhör

radio- eller ekonomipersonalen,

 passagerarfartyg: fartyg som har passagerarfartygscertifikat,

 dygn: tiden från klockan 0 till klockan 24,

 vecka: en fast period av sju på varandra följande dygn,

 oavbruten gång: färdsätt som kännetecknas av att fartyget ej anlöper hamn eller

annars kommer i beröring med land under längre tid än 2 timmar vid något

tillfälle,

 lokalfart: resa till eller från svensk hamn med fartyg, vars bruttodräktighet

understiger 500, vilken under vanliga förhållanden ej kräver mer än 12 timmars

oavbruten gång,

 närfart: fart, dock ej lokalfart, inom Sveriges sjöterritorium eller annars i

Östersjön eller med denna i sjöfartsförbindelse varande farvatten innanför

linjen Trondheimsfjorden-Shetlands nordpynt, därifrån västerut till 11o västlig

longitud, därifrån längs denna longitud över Irlands västkust till 48o nordlig

latitud och därifrån österut längs denna latitud till Brest,

 oceanfart: fart bortom den för närfart angivna linjen.

 Fartyg anses under resa hela tiden användas i den vidsträcktaste fart som resan

omfattar. Hänsyn tages dock ej till sådan oförutsedd utsträckning av resan som

föranledes av storm, sjöskada eller annan nödsituation.

 Förordnande enligt 1 Förordnande enligt 1

kap. 8 § andra meningen kap. 9 § andra meningen

fartygssäkerhetslagen fartygssäkerhetslagen

(1988:49) gäller även vid(1988:49) gäller även vid

tillämpningen av tillämpningen av

sjöarbetstidslagen i den sjöarbetstidslagen i den

mån förordnandet har be- mån förordnandet har be-

tydelse för tydelse för tillämpningen.

tillämpningen.

 Vid beräkningen av arbetstid undantages, utom i fall som avses i 8 §, dels

måltidsrast, dels annat uppehåll i skeppstjänsten, om sjömannen enligt förmans

besked får avlägsna sig från arbetsplatsen under uppehållet och detta varar

minst 1 timme.

--------------------

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995.

 **Fotnot**

 [4]Senaste lydelse 1988:50.

3 Ärendet och dess beredning

Inledning

I Sverige finns lagbestämmelser om säkerhet på fartyg huvudsakligen i

fartygssäkerhetslagen (1988:49). Lagen är till stora delar en ramlag med allmänt

hållna bestämmelser och bemyndiganden för regeringen och olika myndigheter att

utfärda närmare föreskrifter. Regeringens föreskrifter finns i

fartygssäkerhetsförordningen (1988:594), som även den har en övergripande

karaktär. Detaljerade bestämmelser om säkerhet på fartyg finns i tillämpnings-

föreskrifter som utfärdas framför allt av Sjöfartsverket. Dessa föreskrifter

återspeglar regler i olika internationella överenskommelser, varav 1974 års in-

ternationella konvention om säkerheten för människoliv till sjöss och dess

protokoll från 1978 (SOLAS) är den viktigaste. Denna konvention har utarbetats

inom FN:s internationella sjöfartsorganisation, International Maritime

Organization (IMO), där det internationella regelskapandet på

sjösäkerhetsområdet i första hand sker.

 I denna proposition läggs nu fram förslag till ändringar i fartygssäkerhets-

lagen i tre olika hänseenden.

Den internationella säkerhetsorganisationskoden

Efter ett omfattande utvecklingsarbete antogs inom IMO den 4 november 1993

resolutionen A.741(18), Internationella organisationsregler för säker drift av

fartyg och för förhindrande av förorening (Internationella

säkerhetsorganisationskoden). Koden förkortas ISM (International Safety Manage-

ment Code). Ett nytt kapitel IX i bilagan till SOLAS har även beslutats.

ISM-koden och kapitel IX i bilagan till SOLAS finns i sin engelska lydelse i

bilagorna 1 och 2. En på uppdrag av Kommunikationsdepartementet gjord

översättning av ISM-koden till svenska bifogas som bilaga 3.

 I en skrivelse den 17 juni 1994 har Sjöfartsverket föreslagit att ISM-koden

införs i svensk rätt. Verket har lämnat förslag till ändringar i

fartygssäkerhetslagen och fartygssäkerhetsförordningen som ger Sjöfartsverket

bemyndiganden att utfärda närmare föreskrifter i frågan. De lagförslag som har

lagts fram i Sjöfartsverkets skrivelse finns i bilaga 4.

 Sjöfartsverkets skrivelse har remissbehandlats i slutet av 1994. Re-

missinstanser har varit Riksåklagaren, Statens räddningsverk, Arbetar-

skyddsstyrelsen, Sveriges Redareförening, Sveriges Redareförening för mindre

passagerarfartyg (SWEREF), Sveriges Fartygsbefälsförening, Svenska

Maskinbefälsförbundet och Svenska Sjöfolksförbundet. Samtliga remissinstanser

har yttrat sig över Sjöfartsverkets förslag. Riksåklagaren har dessutom bifogat

yttranden från Åklagarmyndigheten i Stockholm samt från

Regionåklagarmyndigheterna i Malmö och Umeå. En sammanställning av dessa

remissyttranden finns tillgänglig i Kommunikationsdepartementets ärende

(diarienummer K94/1707/RS). Dessutom har Styrelsen för teknisk ackreditering

(SWEDAC) efter remisstidens slut avgivit ett yttrande som finns i samma ärende.

Registrering av ombordvarande på passagerarfartyg

I anledning av förlisningen av det estniska passagerarfartyget Estonia den 28

september 1994 har inom Kommunikationsdepartementet utarbetats promemorian

Förslag till ändring av fartygssäkerhetslagen (1988:49). I promemorian har

förslagits att obligatorisk registrering av passagerare skall införas på

passagerarfartyg.

 En skrivelse med begäran om yttrande över promemorian har den 11 januari 1995

skickats till Riksåklagaren, Hovrätten för Västra Sverige, Sjöfartsverket,

Konsumentverket, Sveriges Redareförening, SWEREF, Sveriges Far-

tygsbefälsförening, Svenska Maskinbefälsförbundet och Svenska Sjöfolksförbundet.

Samtliga remissinstansers yttranden finns tillgängliga i

Kommunikationsdepartementets ärende (diarienummer K95/103/RS).

Lastsäkring

Sjöfartsverket har i en skrivelse den 13 januari 1995 föreslagit ändringar i

fartygssäkerhetslagen och fartygssäkerhetsförordningen med anledning av

införande av föreskrifter om säkring och surrning av last.

 Skrivelsen har remitterats till Rikspolisstyrelsen, Kustbevakningen,

Generaltullstyrelsen, Sveriges Redareförening, SWEREF, Sveriges

Fartygsbefälsförening, Svenska Maskinbefälsförbundet, Svenska Sjöfolksförbundet

och Sveriges Hamn- och Stuveriförbund. Samtliga remissinstanser utom

Generaltullstyrelsen har skriftligen eller muntligen yttrat sig i ärendet.

Sveriges Hamn- och Stuveriförbund har även bifogat ett yttrande från

Helsingborgs hamn AB. De inkomna yttrandena finns i Kommunikationsdepartementets

ärende (diarienummer K94/4031/RS).

Lagrådet

Regeringen har den 9 mars 1995 beslutat att inhämta Lagrådets yttrande över de

lagförslag som finns i bilaga 5.

 Lagrådets yttrande finns i bilaga 6.

 Lagrådet har föreslagit ändringar i 1 kap. 1 §, 3 kap. 9 §, 10 kap. 1, 8 och 19

§§, 12 kap. 2 § 2 och 3 §§ samt övergångsbestämmelserna till förslaget till lag

om ändring i fartygssäkerhetslagen.

 Regeringen har i propositionen i allt väsentligt följt Lagrådets förslag.

Lagrådets granskning har också lett till vissa redaktionella ändringar i

lagtexten. Dessutom har regeringen gjort vissa ytterligare justeringar i för-

slaget till ändring i 12 kap. 2 § 2 fartygssäkerhetslagen samt i ikraftträdande-

bestämmelsen till förslaget till lag om ändring i lagen om åtgärder mot vatten-

förorening från fartyg. Regeringens kommentarer till Lagrådets synpunkter finns

i författningskommentaren till respektive paragraf.

4 Den internationella säkerhetsorganisationskoden

4.1 Bakgrund

Utvecklingen inom industrier och institutioner har alltmer betonat betydelsen av

utvecklade system för ledning av organisationen med hjälp av mål uttryckta i

s.k. kvalitetstermer. Säkerhetsmål och arbetsmiljömål kan inordnas i sådana

system. Systemen presenteras ibland som kvalitetsstyrningssystem eller

säkerhetsledningssystem. Ett skäl att införa sådana system är att företagens

ledning får ett verktyg för uppföljning av företagens mål. Ett annat skäl är att

säkerhetsledningssystem underlättar möjligheten att påverka den s.k. mänskliga

faktorn i bl.a. det förebyggande arbetet. Man anlägger då ett betraktelsesätt

som bygger på vår kunskap om samspelet mellan människa, teknik och organisation

(MTO). Flera större globalt verksamma rederier har redan utvecklat och infört

sådana system i form av anvisningar för säkerhetsorganisationen i företaget.

 ISM-koden syftar till att säkerställa en säker sjöfart, undvika dödsfall och

skador på människor, miljö och egendom. Enligt koden skall ett

säkerhetsorganisationssystem, Safety Management System (SMS), införas som bl.a.

skall medföra säkrare fartygsdrift och en säkrare arbetsmiljö genom att

riskfyllda situationer identifieras och undviks samt genom att man också

genomför en fortlöpande träning av personalen i säkerhetsarbete och i att klara

av nödsituationer. Ett säkerhetsorganisationssystem skall utformas så att

överensstämmelse nås med regler och rekommendationer som utfärdats av bl.a.

myndigheter och klassificeringssällskap. Rederiet skall dessutom ha en uttalad

säkerhetspolicy och genomföra interna och periodiskt återkommande revisioner av

sitt system.

 Rederiets säkerhetsorganisationssystem skall kontrolleras av en myndighet

eller, efter delegering, av en organisation som erkänts av myndigheten. Efter

ett godkännande utfärdas ett dokument som utvisar att kraven i koden uppfylls.

Därefter skall organisationen ombord på rederiets fartyg gås igenom. Kontrollen

ombord innebär att såväl fartygets dokument och manualer rörande säkerheten som

personalens kunskap och färdighet rörande säkerheten gås igenom. Efter en

godkänd kontroll utfärdas ett certifikat som utvisar att rederiets fartyg i

praktiken följer rederiets godkända säkerhetsorganisation. Därmed kommer således

rederiets totala säkerhetsorganisation, innefattande dess fartyg, att ha gåtts

igenom. Sådana kontroller skall ske med viss regelbundenhet.

 ISM-koden kommer att bli bindande internationellt den 1 juli 1998 för

passagerarfartyg samt för tankfartyg med en bruttodräktighet av minst 500. För

andra lastfartyg med en bruttodräktighet av minst 500 skall koden vara införd

senast den 1 juli 2002. IMO har dock uppmanat medlemsländerna att införliva

ISM-koden med den nationella lagstiftningen snarast möjligt.

 Inom Europeiska unionen (EU) ges sjösäkerheten på s.k. ro-ro (roll on-roll off)

fartyg hög prioritet. EU-rådet har antagit en resolution om åtgärder som bör

vidtas för att öka ro-ro fartygens sjösäkerhet. Bland annat avses en förordning

beslutas som innebär ett obligatoriskt införande av ISM-koden avseende ro-ro

passagerarfartyg som regelbundet trafikerar hamnar inom EU. Förordningen avses

träda i kraft den 1 januari 1996, men tillämpas från och med den 1 juli 1996.

Sverige stödjer arbetet med denna förordning.

4.2 Införlivande av ISM-koden med svensk rätt

Regeringens förslag: De legala förutsättningarna för

att införliva ISM-koden med svensk rätt införs genom

ändringar i fartygssäkerhetslagen.

Sjöfartsverkets förslag: Sjöfartsverket anser att det, med hänsyn till det

internationella arbetet i frågan, är angeläget att utan dröjsmål införliva

ISM-koden med svensk rätt. De flesta bestämmelserna i koden är av sådan art att

de bör utfärdas som föreskrifter utgivna av Sjöfartsverket. Sjöfartsverket,

rederier och de ombordanställdas organisationer har aktivt deltagit i det

internationella arbetet med ISM-koden. Sjöfartsverket har sedan 1992 gjort ett

omfattande förberedelsearbete för att kunna införa ISM-koden. Förutom

informationsverksamhet till rederier och andra intressenter har

Sjöfartsinspektionen inom Sjöfartsverket utbildat sin personal inför de kommande

uppgifterna. Frivilliga tillsynskontroller av svenska och finska rederier har

påbörjats i syfte att vidareutbilda såväl rederipersonal som Sjöfartsverkets

egen personal. Ett brett samarbete med andra nordiska länder har också medfört

att tillsynsförrättningar med deltagare från olika länder genomförts, vilket

underlättar en samnordisk syn på och tillämpning av ISM-koden.

 Remissinstanserna: Remissinstanserna är i huvudsak positiva till

Sjöfartsverkets förslag att införliva ISM-koden med svensk rätt. Ingen

remissinstans har motsatt sig förslaget.

 Skälen för regeringens förslag: De svåra fartygsolyckorna med konsekvenser för

människoliv och miljö som på senare tid har inträffat i vårt närområde har satt

sjösäkerheten i fokus. Regler för fartygs konstruktion och dess utrustning,

besättningars utbildning och kompetens m.m. är föremål för olika översyner både

nationellt och internationellt. En självklar utgångspunkt i allt

sjösäkerhetsarbete måste vara att kontrollera att de regler som finns efterlevs.

Att få sjösäkerhetsfrågorna prioriterade i företagens allmänna policy genom att

företagen inför säkerhetssystem är en viktig del i detta arbete.

 Den inom IMO utvecklade ISM-koden ger möjlighet att införa krav på

obligatoriska säkerhetssystem i rederierna. Med koden får man ett viktigt

komplement som integrerar var för sig viktiga sjösäkerhetskomponenter till ett

system som har sin utgångspunkt i företagets grundläggande säkerhetspolicy.

Genom att införliva koden med nationell rätt ges möjlighet att kontrollera att

säkerhetssystemen finns och att de fungerar i praktiken. Regeringen anser därför

att ISM-koden skall införlivas med svensk rätt så snart som det är praktiskt

möjligt.

4.2.1Tillämpningsområde

Regeringens förslag: Fartygssäkerhetslagen gäller

redan alla fartyg som används till sjöfart inom

Sveriges sjöterritorium samt svenska fartyg som

används till sjöfart utanför territoriet. Lagen

skall även gälla alla svenska rederier samt

utländska rederier, som bedriver sjöfart med

svenskt fartyg eller använder annat fartyg till

sjöfart inom Sveriges sjöterritorium.

Sjöfartsverkets förslag: Enligt Sjöfartsverkets förslag till lagändringar skall

fartygssäkerhetslagen även gälla svenska rederier och rederier vars fartyg

trafikerar svenskt sjöterritorium. I Sjöfartsverkets promemoria anges att

ISM-koden i princip bör gälla utländska rederier som bedriver regelbunden

passagerartrafik på svenska hamnar. Enligt promemorian bör ISM-kodens definition

av rederi enligt punkt 1.1.2 gälla, dvs. med rederi avses den person eller

organisation som ytterst ansvarar för fartygets säkerhet.

 Remissinstanserna: Svenska Sjöfolksförbundet, Sveriges Redareförening och

Åklagarmyndigheten i Umeå anser att det i Sjöfartsverkets promemoria råder

oklarhet om vilka rederier som omfattas av förslagen. Sjöfolksförbundet anser

att alla fartyg som regelbundet trafikerar svenskt vatten skall omfattas.

Redareföreningen anser att ett svenskt rederi som bedriver sjöfart under

utländsk flagg och inte i regelbunden trafik på Sverige inte bör omfattas av

svensk lagstiftning avseende ISM-koden. Det bör dock klart framgå att svenska

fartyg som opereras av utländska rederier också omfattas av lagen.

 Vidare anser SWEREF och Sveriges Fartygsbefälsförening att det inte bör råda

någon oklarhet om att det är befälhavaren som har ansvaret för fartygets

säkerhet.

 Skälen för regeringens förslag: Regeringen anser att ISM-koden skall gälla för

alla svenska fartyg och fartyg med trafik på svenska vatten, oberoende av flagg,

samt dessa fartygs rederier. Detta är viktigt med hänsyn till bland annat

omfattningen av passagerartrafiken på svenska hamnar med utländska fartyg.

Dessutom bör ISM-koden gälla alla svenska rederier, även om de inte bedriver

sjöfart med svenskt fartyg eller i svenska vatten. Av naturliga skäl bör dock

bestämmelserna införas stegvis. Det blir åtminstone övergångsvis av praktiska

skäl nödvändigt med en prioritering av tillämpningen mot svensk och utländsk

passagerartrafik med stor regelbundenhet i trafiken på Sverige samt fartyg med

last av farligt gods. Detta är en uppfattning som överensstämmer med

Sjöfartsverkets inställning.

 Beträffande definitionen av redare och rederi hänvisas till departementschefens

specialmotivering till 1 kap 2 § fartygssäkerhetslagen i propositionen 1987/88:3

(sid. 54f), som godkänts av riksdagen (bet. 1987/88:TU4, rskr. 1987/88:42). Där

anges bl.a att med redare avses den som fyller redarfunktionerna. Vad som i

fartygssäkerhetslagen sägs om redare skall gälla även den som i redarens ställe

har befattning med fartyget. Härmed avses den som rättsligen äger disponera över

fartyget, exempelvis någon som har fått fartyget upplåtet åt sig genom avtal om

tidsbefraktning. Begreppet redare finns även i sjölagen. Regeringen anser inte

att det nu finns särskilda skäl att införa en legaldefinition av redare i

fartygssäkerhetslagen.

 Befälhavarens ansvar och befogenheter fastställs främst i 6 kap. sjölagen

(1994:1009). Regeringen ser ingen anledning att ändra befälhavarens ansvar till

följd av ISM-kodens införlivande med svensk rätt.

4.2.2Utfärdande av dokument och certifikat samt tillsyn

Regeringens förslag: Dokument och certifikat

angående godkänd säkerhetsorganisation skall utfärdas

av Sjöfartsverket, om inte regeringen föreskriver

något annat. Sjöfartsverket skall även utöva tillsyn

över rederiers och fartygs säkerhetsorganisation,

om inte något annat anges i fartygssäkerhetslagen.

Sjöfartsverkets förslag: Dokument angående godkänd säkerhetsorganisation

utfärdade av vissa utländska klassificeringssällskap bör ha samma giltighet som

om de utfärdats av Sjöfartsverket under förutsättning att avtal om det träffats

mellan verket och sällskapet. Detta förhållande bör även gälla tillsynen av

rederiers och fartygs säkerhetsorganisation.

 Remissinstanserna: Sveriges Fartygsbefälsförening och Svenska Sjöfolksförbundet

är emot att klassificeringssällskapen skall få utfärda dokument och certifikat

angående godkänd säkerhetsorganisation samt att utöva tillsyn av ett över

rederiers och fartygs säkerhetsorganisation.

 SWEDAC anser för sin del att Sjöfartsverkets förslag om att både utfärda

föreskrifter för och utöva tillsyn av godkänd säkerhetsorganisation inte står i

överenskommelse med statsmakternas beslut om öppna system för teknisk kontroll.

SWEDAC anser att utfärdande av dokument och tillsyn av ett rederis

säkerhetsorganisation bör ske av ett ackrediterat certifieringsorgan eller

besiktningsorgan i tredjepartsställning.

 Skälen för regeringens förslag: Den kontroll som en flaggstat respektive en

hamnstat kan genomföra är de verksamma medlen för att kontrollera fartygens

skick, besättningens behörigheter och kompetens m.m. I Sverige är denna kontroll

i första hand en fråga för Sjöfartsverket. Möjligheter till delegering av viss

certifiering och tillsyn till vissa klassificeringssällskap ges i

fartygssäkerhetslagen. Sådan delegering förutsätter emellertid särskilda avtal

mellan Sjöfartsverket och berört klassificeringssällskap. Med stöd av sådana

avtal utför vissa klassificeringssällskap certifiering och tillsyn på verkets

uppdrag avseende bl.a. fartygets skrov och maskin.

 Regeringen har tillsatt en sjösäkerhetskommitté med uppgift att ta fram ett

handlingsprogram för ökad sjösäkerhet, i första hand med avseende på den

passagerartrafik som berör Sverige. I kommitténs uppdrag ingår bl.a. att se över

rollfördelningen och samarbetet mellan Sjöfartsinspektionen och

klassificeringssällskapen. I avvaktan på denna utredning anser regeringen att en

delegering till klassificeringssällskap av utfärdande av dokument och certifikat

angående samt tillsyn av godkänd säkerhetsorganisation bör anstå. I detta

sammanhang bör också frågan om ackreditering av certifierings- och

besiktningsorgan på sjösäkerhetsområdet undersökas vidare. Detta får i första

hand ske genom diskussioner mellan SWEDAC och Sjöfartsverket, men också

sjösäkerhetskommitténs analys bör kunna utgöra underlag för det fortsatta arbe-

tet i denna fråga.

4.2.3Ansvarsbestämmelser

Regeringens förslag: Ansvarsbestämmelserna inriktas

på konkreta överträdelser av de föreslagna

bestämmelserna i fartygssäkerhetslagen.

Sjöfartsverkets förslag: Sjöfartsverket har föreslagit att en redare som

uppsåtligen eller av oaktsamhet underlåter att bedriva sin verksamhet så att

säkerheten på rederiets fartyg upprätthålls skall dömas till böter eller

fängelse i sex månader.

 Remissinstanserna: Överåklagaren vid Åklagarmyndigheten i Stockholm har anfört

att den föreslagna ansvarsbestämmelsen är mycket allmänt hållen och torde

föranleda stora svårigheter när det gäller att i praktiken avgöra vad

bestämmelsen egentligen innebär och var gränserna för dess tillämpning går. Med

tanke på den komplexa verksamhet som det kan innebära att driva en rederirörelse

och att det rör sig om ett straffstadgande är bestämmelsen enligt överåklagarens

mening oacceptabelt allmänt hållen.

 Överåklagaren vid Regionåklagarmyndigheten i Umeå har påpekat att forumfrågan

aktualiseras om lagen skall komma att tillämpas på utländska rederier. Den

föreslagna ansvarsbestämmelsen är knuten till redaren och rederiets verksamhet.

Om den straffvärda handlingen är att anse som begången där ett utländskt rederi

har sitt säte torde svenskt forum saknas.

 Riksåklagaren har anfört att han delar den uppfattning som framförts av

överåklagaren vid Åklagarmyndigheten i Stockholm. Han har därför avstyrkt den

föreslagna ändringen av 12 kap. 2 § fartygssäkerhetslagen. Han anser dock att

några av de ändringar som föreslagits i övriga kapitel av fartygssäkerhetslagen

bör kunna föranleda en ändring av ansvarsbestämmelserna. Fråga är om formella

bestämmelser av liknande typ som de bestämmelser vilka redan är

straffsanktionerade. Sålunda bör t.ex. en redare som uppsåtligen eller av

oaktsamhet underlåter att se till att rederiverksamheten undergår tillsyn kunna

dömas till ansvar. Ansvar bör också kunna komma i fråga vid uppsåtligt lämnande

av oriktiga uppgifter för att få ett dokument om godkänd säkerhetsorganisation

utfärdat. Vidare bör ansvarsbestämmelser kunna knytas till överträdelser av den

föreslagna lydelsen av 1 kap. 4 § tredje och fjärde styckena (motsvarar 2 kap. 4

b och 4 c §§ i regeringens förslag).

 Någon definition av begreppet redare finns inte intagen i lag. Riksåklagaren

pekar på att detta kan innebära svårigheter när det gäller att fastställa vilken

person som bär det straffrättsliga ansvaret. Från åklagarsynpunkt vore det

därför önskvärt med en legaldefinition av begreppet.

 Skälen för regeringens förslag: Regeringen delar bedömningen att den

ansvarsbestämmelse som har föreslagits av Sjöfartsverket är för allmänt hållen.

I enlighet med vad som anfördes redan i propositionen 1987/88:3 om en ny

fartygssäkerhetslag (sid. 115), är den effektivaste sanktionen för att

genomdriva efterlevnad av bestämmelser om fartygssäkerhet att det finns

möjlighet att förbjuda användningen av fartyget eller dess utrustning eller att

förelägga fartygets redare eller ägare att avhjälpa bristen inom viss tid.

Sådana bestämmelser finns redan i 11 kap. fartygssäkerhetslagen. Regeringens

förslag till ändring av 11 kap. 1 § innebär bl.a. att möjligheten att förbjuda

ett fartygs resa tills rättelse har skett utsträcks till att omfatta även fall

då det finns skälig anledning att anta att rederiet eller fartyget inte

uppfyller kraven på säkerhetsorganisation. Om det inte finns tillräckliga skäl

att meddela ett förbud får i stället ett föreläggande enligt 11 kap. 5 §

meddelas.

 Regeringen anser, i likhet med Riksåklagaren, att ansvarsbestämmelserna bör

inrikta sig på konkreta överträdelser av de föreslagna ändringarna i

fartygssäkerhetslagen. För ytterligare kommentarer, se författningskommentaren

till 12 kap. 2 och 3 §§.

 Enligt 12 kap. 7 § fartygssäkerhetslagen skall mål om ansvar och förverkande

enligt lagen eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen

handläggas av en domstol som är behörig enligt bestämmelserna i 21 kap. 1 och 5

§§ sjölagen (1994:1009). Det innebär att brottmål som huvudregel skall

handläggas av en sjörättsdomstol och att bestämmelserna i 19 kap.

rättegångsbalken om laga domstol i brottmål i allmänhet skall tillämpas. Om

tillämpligheten av svensk lag finns bestämmelser i 2 kap. brottsbalken.

Regeringen är medveten om att det kan uppstå jurisdiktionsproblem vid

tillämpningen av straffbestämmelserna på utländska rederier. Av principiella

skäl bör dock lagens tillämpningsområde även omfatta utländska rederier som

bedriver sjöfart med svenskt fartyg eller som använder annat fartyg till sjöfart

inom Sveriges sjöterritorium.

 I fråga om en legaldefinition av redarbegreppet hänvisas till avsnitt 4.2.1.

5 Registrering av ombordvarande på passagerarfartyg

5.1 Bakgrund

I dag finns det föreskrifter med obligatoriskt krav på passagerar- och

besättningslistor i utlänningsförordningen (1989:547). Enligt 5 kap. 8 §

utlänningsförordningen skall befälhavaren på ett fartyg som har kommit hit från

utrikes ort omedelbart efter fartygets ankomst lämna skriftlig uppgift till

tullmyndigheten om antalet passagerare, besättningsmän och fripassagerare samt

till polismyndigheten lämna en passagerarlista som tar upp varje passagerares

fullständiga namn, medborgarskap och orten där han gått ombord. Befälhavaren

skall också lämna en förteckning över varje besättningsmans fullständiga namn,

födelsedatum, medborgarskap och tjänst ombord. Bestämmelserna gäller dock enligt

5 kap. 10 § utlänningsförordningen inte för passagerarfartyg i linjetrafik med

fastställd turlista.

 Sjöfartsverket gav år 1991 ut en rekommendation till rederierna om att fartyg i

turlistetrafik som avgår från svensk hamn skall föra passagerarlistor.

Rekommendationen gäller passagerarfartyg då normaltiden för resan överstiger

fyra timmar och minst fyra timmar av resan enligt turlistan skall företas mellan

kl. 00.00 och 06.00.

 I samband med att det estniska fartyget Estonia förliste den 28 september 1994

kunde det konstateras att tillförlitliga listor över ombordvarande saknades.

Enligt Sjöfartsverkets konsekvensanalys om bärgning av Estonia från den 12

december 1994 var det omöjligt att med säkerhet ange hur många personer som

fanns ombord vid Estonias avgång från Tallin. Enligt tillgängliga listor

varierade antalet mellan 1005 och 1022 personer. I Finland förekom en uppgift om

ca 1070 ombordvarande. Det kunde heller inte uteslutas att det fanns personer

ombord som inte fanns upptagna på passagerar- eller besättningslistorna. Detta

visar att de nuvarande reglerna om registrering av ombordvarande på passagerar-

fartyg inte är tillräckliga.

5.2 Nordisk reglering m.m.

Efter olyckan med fartyget Scandinavian Star år 1990 kom de nordiska

sjösäkerhetsdirektörerna överens om vissa säkerhetshöjande åtgärder, bl.a. att

krav på passagerarlistor skulle införas. Sverige och Finland bildade en

arbetsgrupp som utarbetade ett förslag till föreskrifter. Förslaget genomfördes

emellertid inte i något av de två länderna. I Sverige utfärdades i stället den

rekommendation om passagerarlistor som nämnts tidigare. Norge och Danmark har

däremot infört krav på obligatoriska passagerarlistor.

 I de norska reglerna ställs krav på passagerarlistor för passagerarfartyg som

går i linjetrafik från norska hamnar. Kravet är begränsat till resor som tar mer

än tre timmar. Alla ombordvarande som inte är upptagna på fartygets

besättningslista skall registreras med för- och efternamn. Det skall även anges

om någon är under 12 år. Upplysningarna skall rapporteras till rederiet senast

20 minuter efter fartygets avgång och förstöras vid resans slut eller senast 24

timmar därefter. Avses resan ta kortare tid än tre timmar skall befälhavaren se

till att alla som är ombord räknas och att antalet ombordvarande rapporteras

till rederiet före fartygets avgång. Uppgifterna skall finnas tillgängliga för

berörda myndigheter.

 I de danska föreskrifterna ställs krav på passagerarlistor för alla fartyg som

medför passagerare. Kravet är begränsat till resor då passagerarna övernattar,

vilket innebär att passagerarna uppehåller sig ombord i minst fyra timmar under

tiden 22.00 till 06.00. På kortare resor skall befälhavaren innan fartyget

lämnar hamnen räkna antalet ombordvarande och skriva in antalet i fartygets

dagbok. Passagerarfartyg i linjefart skall meddela uppgifterna till rederiets

landorganisation. Uppgifterna skall finnas tillgängliga för berörda myndigheter.

 I Finland har Sjöfartsstyrelsen utarbetat ett förslag med ett generellt krav på

passagerarlistor för fartyg i utrikesfart. För passagerarfartyg i inrikes

kryssningstrafik har krav på passagerarlistor föreslagits om resan sträcker sig

utanför finskt territorialvatten och för passagerarfartyg i inrikesfart om resan

är längre än tre timmar. Förslaget bereds för närvarande av den finska

regeringen.

 Även inom EU har frågan om tvingande krav på registrering av passagerare och

besättning på passagerarfartyg uppmärksammats.

5.3 Bemyndigande om registrering av uppgifter angående ombordvarande på

passagerarfartyg

Regeringens förslag: Regeringen bemyndigas att

meddela föreskrifter om skyldighet att registrera

uppgifter angående ombordvarande på passagerarfar-

tyg, med möjlighet för regeringen att delegera be-

myndigandet vidare till den myndighet som

regeringen bestämmer. Sådana föreskrifter skall gälla

alla svenska passagerarfartyg samt utländska

passagerarfartyg som bedriver sjöfart i svenska

vatten.

Promemorians förslag: Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande,

Sjöfartsverket får meddela föreskrifter om registrering av passagerare på

passagerarfartyg.

 Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser har tillstyrkt eller inte haft

något att erinra mot förslaget.

 Hovrätten för Västra Sverige har dock ifrågasatt om sådana regler verkligen

behöver finnas i lag, eftersom registret skall utplånas kort tid efter det att

fartyget har kommit i hamn. Hovrätten har ansett att det vid en lagstiftning i

ämnet med fördel skulle kunna anges att bemyndigandet att registrera avser

endast sådan kortvarig registrering som syftar till att underlätta

identifieringen av passagerare efter en olycka eller liknande.

 Sjöfartsverket har påpekat att lagstiftningen bör medge att verket utfärdar

föreskrifter om att passagerarna skall registreras eller att deras antal räknas.

Skälet till detta är att på vissa korta linjer en registrering inte kommer att

kunna genomföras, men en räkning av antalet passagerare kan vara påkallad.

 Både Sveriges Redareförening och Sveriges Fartygsbefälsförening har hänvisat

till ett förslag efter mönster av de norska reglerna som har utarbetats av

Redareföreningen och de ombordanställdas organisationer. Dessa regler gäller

registrering av ombordvarande på passagerarfartyg, och omfattar alla

ombordvarande som inte är angivna på besättningslistan. Båda föreningarna har

påpekat att uppgifterna om ombordvarande bör finnas ombord på fartyget vid

avgång.

 Svenska Sjöfolksförbundet har menat att reglerna skall gälla alla fartyg med

regelbunden passagerartrafik på Sverige oberoende av fartygets flagg.

 Flera remissinstanser har framfört önskemål om att få tillfälle att medverka

till eller yttra sig över de föreskrifter som Sjöfartsverket kommer att utfärda.

 Skälen för regeringens förslag: Föreskrifter om skyldighet att registrera

uppgifter angående ombordvarande på passagerarfartyg är av den karaktären att de

enligt regeringsformen skall meddelas genom lag. Riksdagen kan delegera rätten

att meddela föreskrifter till regeringen eller till en myndighet som regeringen

bestämmer. Nuvarande bemyndiganden för regeringen ger inte utrymme för sådana

föreskrifter.

 Av 1 kap. 1 § utlänningslagen (1989:529) framgår att syftet med lagen är att ge

regler för utlänningars inresa, utresa, vistelse och arbete i Sverige samt för

rätten till asyl. Det innebär att ändamålet med bestämmelserna i

utlänningsförordningen (1989:547) om passagerar- och besättningslistor är att

kontrollera utlänningars inresa till Sverige. Med hänsyn till att syftet med det

nu aktuella kravet på obligatorisk registrering av uppgifter angående

ombordvarande i första hand är att underlätta identifieringen av ombordvarande

efter en olycka, är det inte lämpligt att utvidga bestämmelserna i

utlänningsförordningen till att gälla generellt vid all passagerartrafik.

 I stället bör frågan om skyldighet att registrera uppgifter angående ombordva-

rande på passagerarfartyg i det här sammanhanget i första hand behandlas som en

sjösäkerhetsfråga, även om den också har ett klart samband med det allmännas

kontroll- och utredningsarbete efter en olycka. Frågan har också ett inte

obetydligt inslag av konsumentskydd för passagerare på fartyg.

 Regeringens förslag är därför att ett bemyndigande för regeringen att meddela

föreskrifter om skyldighet att registrera uppgifter angående ombordvarande på

passagerarfartyg införs i fartygssäkerhetslagen. Det innebär att bemyndigandet

kommer att omfatta alla fartyg som används till sjöfart inom Sveriges

sjöterritorium samt svenska fartyg som används till sjöfart utanför sjö-

territoriet. Med registrering av uppgifter bör kunna avses antingen en lista med

personuppgifter eller endast en uppgift om antalet ombordvarande på fartyget.

Med ombordvarande avses inte bara passagerare, utan alla personer som befinner

sig ombord på fartyget. Behovet av en sådan registrering är störst på

passagerarfartyg dvs. fartyg som medför fler än tolv passagerare exklusive

besättningen. Frågan har även samband med kravet i 4 kap. 2 §

fartygssäkerhetslagen att passagerarfartygscertifikatet skall innehålla uppgift

om hur många passagerare fartyget får medföra. Det är därför lämpligt att i det

4 kap. fartygssäkerhetslagen införs en ny paragraf med bemyndigande för

regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter

om skyldighet att registrera uppgifter angående ombordvarande på passagerarfar-

tyg.

 Det är regeringens avsikt att ett motsvarande bemyndigande för Sjöfartsverket

därefter skall införas i en ny paragraf i 4 kap. fartygssäkerhetsförordningen

(1988:594). Det blir sedan Sjöfartsverkets uppgift att utforma närmare

föreskrifter om registreringen. De synpunkter som har framförts från

remissinstanserna bör då övervägas.

 Eftersom en stor del av passagerarfartygen går i linjetrafik mellan de nordiska

länderna bör verket sträva efter att utforma föreskrifter som inte alltför

mycket avviker från föreskrifterna i de övriga nordiska länderna, men som ändå

tar hänsyn till de särskilda förutsättningar som gäller för passagerartrafik

från Sverige. Det är av intresse för rederinäringen framför allt med hänsyn till

konkurrensneutraliteten men även av praktiska skäl. Av Sjöfartsverkets

föreskrifter bör även framgå under vilka förutsättningar det är tillräckligt med

uppgift om antalet ombordvarande och när personuppgifter på de ombordvarande

krävs. Det vore t.ex. olämpligt att i Sverige införa ett generellt krav på

registrering av personuppgifter i all utrikesfart, med hänsyn till de särskilda

förhållanden som råder för utrikestrafiken mellan Helsingborg och Helsingör med

mycket korta resor och täta avgångar. Däremot finns goda skäl att införa krav på

en sådan registrering för inrikestrafiken till Gotland, eftersom det rör sig om

långa resor över öppet hav. Även trafiken med mindre passagerarfartyg på inre

vatten och kustfarvatten kan kräva särskilda överväganden.

 En särskild fråga gäller i vilken form personuppgifterna skall registreras. Om

uppgifterna skall registreras genom automatisk databehandling (ADB) uppkommer

ett personregister enligt datalagen (1973:289). Beroende på utformningen och

innehållet i ett sådant register kan Datainspektionens tillstånd krävas.

Troligen blir registret dock ett s.k. licensregister som inte kräver tillstånd.

5.4 Ansvarsbestämmelse

Regeringens förslag: En ny ansvarsbestämmelse införs

för redare och befälhavare som bryter mot en

föreskrift om skyldighet att registrera uppgifter

angående ombordvarande på passagerarfartyg.

Promemorians förslag: I promemorian har föreslagits att det införs bötestraff

för befälhavare som uppsåtligen eller av oaktsamhet framför ett passagerarfartyg

i strid mot vad som har föreskrivits om passagerarregistrering med stöd av 4

kap. 7 §. Även redare som uppsåtligen eller av oaktsamhet underlåter att göra

vad som skäligen kan fordras för att förhindra att fartyget framförs i strid mot

vad som har föreskrivits om passagerarregistrering med stöd av 4 kap. 7 § skulle

enligt förslaget fällas till böter.

 Remissinstanserna: Riksåklagaren har ansett att det är mer ändamålsenligt att

utforma straffbestämmelsen i en punkt som inför böter för befälhavare och redare

som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot de föreskrifter som föreskrivits

med stöd av 4 kap. 7 §. Ansvarsbestämmelsen behöver då inte ändras vid en

eventuell ändring av föreskrifterna.

 Hovrätten för Västra Sverige har ifrågasatt om det i dessa tider, då strävanden

görs att avkriminalisera småförseelser i syfte att minska påfrestningarna på

rättsväsendet, över huvud taget är nödvändigt att straffbelägga underlåtenhet

att följa föreskrifter om passagerarregistrering. Hovrätten menar att andra

korrektionsmedel står till buds i detta sammanhang. Om straffbestämmelsen ändå

införs, har hovrätten haft synpunkter på straffbestämmelsens placering i

paragrafen. Se mer om detta under författningskommentaren till 12 kap. 3 §.

 Skälen för regeringens förslag: Föreskrifterna om skyldighet att registrera

uppgifter angående ombordvarande på passagerarfartyg bör straffsanktioneras. En

alternativ sanktionsform skulle vara att utvidga möjligheten enligt 11 kap.

fartygsäkerhetslagen att förbjuda fartygets resa eller meddela föreläggande.

Nuvarande omständigheter som medger sådana inskränkningar i rätten att använda

fartyget tar huvudsakligen sikte på allvarligare brott mot bestämmelser om

sjösäkerhet, arbetsmiljö, tillsyn eller certifiering. Straffbestämmelserna

inriktar sig i första hand på mindre förseelser. Enligt regeringens bedömning

stämmer det bättre med fartygssäkerhetslagens systematik att införa ett

bötesstraff i detta fall.

 När det gäller utformningen av ansvarsbestämmelsen delar regeringen

Riksåklagarens bedömning att den kan utformas så att den är gemensam för redare

och befälhavare. Det är dock viktigt att Sjöfartsverkets föreskrifter formuleras

så att ansvarsfördelningen mellan redaren och befälhavaren är helt klar. Det bör

således klart framgå att det är redarens ansvar att göra vad som skäligen kan

fordras för att förhindra att ett passagerarfartyg framförs i strid mot verkets

föreskrifter om skyldighet att registrera uppgifter angående ombordvarande. Det

innebär att redaren bl.a. skall se till att rutiner utformas och upprätthålls

för inhämtande och vidarbefordrande av uppgifter angående de ombordvarande på

rederiets passagerarfartyg. Det bör sedan vara befälhavarens ansvar att se till

att dessa rutiner verkligen följs och att fartyget inte lämnar hamnen om före-

skrivna uppgifter angående de ombordvarande inte har registrerats. Redaren bör

kunna göras ansvarig oberoende av om befälhavaren kan fällas till ansvar i det

enskilda fallet och tvärtom.

6 Lastsäkring

6.1 Bakgrund

I samband med fartygshaverier och lastskador till sjöss aktualiseras

regelmässigt frågan om betydelsen av lastens säkring vid olyckstillfället.

Förskjutning i lasten anges inte sällan som en direkt eller indirekt bidragande

orsak till själva fartygshaveriet. Ibland anges det enbart som en försvårande

eller förvärrande omständighet. I arbetet med sjösäkerheten och säkerheten

ombord på fartyg är det därför angeläget att finna lösningar som på ett rimligt

och praktiskt sätt kan undanröja de risker som dålig eller utebliven lastsäkring

innebär.

 I syfte att bidra till säkerhetsarbetet vad avser lasten ombord på fartyg antog

IMO den 6 november 1991 resolutionen A.714(7), Kod med säkerhetsanvisningar för

stuvning och säkring av last (Code of Safe Practice for Cargo Stowage and

Securing). Koden är en ytterligare utveckling av tidigare internationellt arbete

på lastsäkringsområdet för sjöfarten. Koden har införlivats i svensk rätt genom

Sjöfartsverkets kungörelse (SJÖFS 1993:8) med föreskrifter om lastsäkring, med

ändring enligt SJÖFS 1994:26, samt Sjöfartsverkets kungörelse (SJÖFS 1994:27)

med föreskrifter om säkring av last i lastbärare och av lastbärare ombord på

fartyg. Kodens sakliga föreskrifter gäller, med undantag för vissa delar, sedan

den 17 augusti 1993 vid lastning på svenska fartyg samt utländska fartyg i

trafik på svenska hamnar i den mån fartygen omfattas av koden. Kravet på

lastsäkringsmanual (Cargo Securing Manual) för fartyg gäller dock först sedan

den 17 februari 1994.

 Koden är internationellt fortfarande enbart en rekommendation. Krafter inom IMO

verkar emellertid för att göra koden i vissa delar obligatorisk genom att den

införs i SOLAS.

6.2 Bemyndiganden om lastsäkring

Regeringens förslag: Nuvarande bemyndigande om rätt

att meddela föreskrifter om lastning gäller ombord

på fartyg. Regeringen eller den myndighet som

regeringen bestämmer bemyndigas att även meddela

föreskrifter om säkring av last, som ännu inte har

förts ombord. Sjöfartsverkets bemyndigande att utöva

tillsyn utökas till fartygets lastning samt säkring

av last som ännu inte har förts ombord.

Sjöfartsverkets förslag: Överensstämmer i sak med regeringens förslag men med en

annan lagteknisk utformning.

 Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser som har yttrat sig har tillstyrkt

eller inte haft något att erinra mot förslaget.

 Sveriges Redareförening har påpekat att föreskrifterna inte bör ålägga redaren

eller befälhavaren ett längre gående ansvar än vad som följer av

fartygssäkerhetslagen eller sjölagen, särskilt inte mot bakgrund av den

föreslagna straffbestämmelsen i 12 kap. 3 § fartygssäkerhetslagen. Ett längre

gående ansvar än vad som följer av 13 kap. 6 § sjölagen bör enligt föreningen

således inte komma i fråga.

 Även Helsingborgs Hamn AB har ansett att en väsentlig fråga är var ansvaret

ligger för felaktigt eller otillräckligt lastsäkrat gods som anländer till

hamnterminalen. Bolaget har hävdat att det är rimligt att begära att ansvaret

för godsets säkring till lastbäraren skall ligga hos exportören. Man anser

vidare att fartygssäkerhetslagen borde innehålla en hänvisning till annan

lagstiftning som reglerar ansvarsfrågan. Bolaget har även framfört att

tillsynsförrättningen skall utföras på ett sådant sätt att lastningen av

fartyget inte försenas eller förhindras.

 Kustbevakningen har i anledning av Sjöfartsverkets förslag, i en särskild

framställning till Försvarsdepartementet, föreslagit vissa ändringar i lagen

(1982:395) om Kustbevakningens medverkan vid polisiär övervakning samt en därmed

sammanhängande följdändring i fartygssäkerhetslagen.

 Skälen för regeringens förslag: Sjöfartsverket har anfört att med en strikt

tolkning av de bestämmelser som berör verkets rätt att utöva tillsyn och genom

föreskrifter reglera förhållanden som rör fartygssäkerhet, verkets bemyndiganden

är begränsade till själva fartyget. Förhållanden som kan vara av betydelse för

fartygssäkerheten, såsom kontroll av säkringen av den last och de lastbärare som

inför en lastning finns på kajen, ligger utanför verkets tillsyn och reglering.

Visserligen finns föreskrifter bl.a. om att gods som lastas på fartyg skall vara

sjövärdigt lastat, säkrat och surrat i förpackningar och containrar och på

lastbärare. Tillsynsmöjligheten är emellertid på grund av de snäva

bemyndigandena begränsad till kontroll ombord på fartyget, där det av praktiska

skäl kan vara omöjligt att genomföra en riktig undersökning. Tillsynen kan få

konsekvenser som inte är önskvärda, såsom fördröjning av fartygets avgång och

onödiga kostnader för att ta i land last som inte uppfyller kraven för en säker

sjötransport. Sjöfartsverket anser därför att behov finns att låta verkets

bemyndiganden inom sjösäkerhetsområdet även omfatta rätt att meddela

föreskrifter och utöva tillsyn över säkring av last och lastbärare som avses att

sjötransporteras från Sverige, även om de ännu inte har förts ombord på

fartyget.

 Regeringen delar Sjöfartsverkets uppfattning att bemyndigandet om lastning bör

kompletteras så att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får

rätt att även meddela föreskrifter om säkring av last som avses att trans-

porteras på fartyg, men som ännu inte har förts ombord. Det är regeringens

avsikt att delegera bemyndigandet vidare till Sjöfartsverket. Även Sjöfartsver-

kets bemyndigande om tillsyn bör utökas till att avse både lastningen ombord på

fartyget och säkringen av last som ännu inte har förts ombord. Bemyndigandena

bör omfatta även lastbärare och last som finns i lastbärare.

 Begreppet säkring av last skall anses omfatta alla lastsäkringsmetoder. I Sjö-

fartsverkets kungörelse (SJÖFS 1994:27) med föreskrifter om säkring av last i

lastbärare och av lastbärare ombord på fartyg anges låsning, förstängning

(stämpling) och surrning av last som olika lastsäkringsmetoder. Därav framgår

att låsning innebär att last mekaniskt fastgörs och hindras att glida och tippa.

Förstängning (stämpling) innebär att last genom anliggning mot förstängningsdon

i första hand hindras att glida. Förstängning som sträcker sig upp till lastens

tyngdpunkt förhindrar även tippning. Surrning innebär att last med hjälp av

olika surrningsmetoder förhindras att glida och tippa.

 Tillsyn i form av inspektioner kan enligt 10 kap. 1 § andra stycket även utövas

av Kustbevakningen, i den utsträckning som Sjöfartsverket beslutar i samråd med

Kustbevakningen. Frågan om en ändring i lagen (1982:395) om Kustbevakningens

medverkan vid polisiär övervakning samt den föreslagna följdändringen i

fartygssäkerhetslagen kommer att behandlas i särskild ordning.

6.3 Ansvarsbestämmelser

Regeringens förslag: En redare och befälhavare som

använder ett fartyg till sjöfart utan att ha en

handling som skall ha utfärdats för fartygets

lastning enligt fartygssäkerhetslagen eller enligt

vad som har föreskrivits med stöd av lagen skall

kunna dömas till böter eller fängelse i högst sex

månader. En befälhavare som använder ett fartyg till

sjöfart i strid mot Sjöfartsverkets lastnings-

föreskrifter skall kunna dömas till böter, om inte

förseelsen är ringa.

Sjöfartsverkets förslag: Överensstämmer huvudsakligen med regeringens förslag i

fråga om ändringen i 12 kap. 2 § 2. Dessutom har Sjöfartsverket föreslagit en

ändring av 12 kap. 3 § 3 som innebär att en befälhavare som av oaktsamhet

framför ett fartyg i strid mot vad som gäller i fråga om

lastsäkringsföreskrifter skall dömas till böter, om inte förseelsen är ringa.

 Remissinstanserna:. Synpunkter på ansvarsfördelningen från Sveriges

Redareförening och Helsingborgs Hamn AB har redovisats under föregående avsnitt.

 Skälen för regeringens förslag: Regeringen delar Sjöfartsverkets bedömning att

det finns skäl att straffsanktionera avsaknaden av föreskrivna

lastningshandlingar, såsom lastsäkringsmanual för vissa fartyg.

 Frågan om straffansvar för brott mot Sjöfartsverkets lastsäkringsföreskrifter

är dock mer komplicerad. Såsom har påpekats av vissa remissinstanser finns det

en civilrättslig reglering om transportörens undersökningsskyldighet av

förpackat gods i 13 kap. 6 § sjölagen. Ett längre gående ansvar för befälhavaren

bör inte införas i fartygssäkerhetslagen. Befälhavarens straffansvar bör således

endast omfatta lastningen ombord på fartyget. Det bör åligga honom att

kontrollera att fartyget inte transporterar last som, i vart fall vid en ytlig

besiktning, inte är säkrade i enlighet med Sjöfartsverkets föreskrifter. Detta

gäller under förutsättning att det inte finns anledning att misstänka brister i

lastsäkringen, t.ex. på grund av att lasten eller lastbäraren är skadad. I

sådana fall bör det vara befälhavarens ansvar att göra en noggrannare under-

sökning av lastens säkring, vilken även kan kräva en invändig kontroll av en

lastbärare. Möjligheten för tillsynsmyndigheterna eller befälhavaren att

förhindra en transport på fartyg av last som inte är sjösäkert anordnad, får

anses vara den mest effektiva sanktionen för att förmå avsändare och avlastare

att följa Sjöfartsverkets lastsäkringsföreskrifter.

7 Kostnader

Regeringens förslag: Statens kostnader skall

rymmas inom Sjöfartsverkets respektive

Kustbevakningens tilldelade resurser och

ekonomiska ramar.

Skälen för regeringens förslag: Sjöfartsverkets verksamhet syftar bl.a. till att

tillse att kraven på fartygs säkerhet och skydd mot vattenförorening från fartyg

uppfylls med beaktande av internationell standard. Införlivande av ISM-koden med

svensk rätt, med bemyndiganden för Sjöfartsverket att utfärda dokument och

certifikat angående samt utöva tillsyn av rederiers och fartygs godkända

säkerhetsorganisation, innebär utökade arbetsuppgifter för verket, men inte av

sådan omfattning att det får större inverkan på verksekonomin eller någon

inverkan på verkets ekonomiska mål. Inom ramen för de ekonomiska mål som gäller

för verket ankommer det på verket att föreslå lämplig inriktning av till-

synsverksamheten.

 Inte heller den ökade möjligheten till tillsyn över säkring av last kommer att

innebära sådana kostnader för Sjöfartsverket eller Kustbevakningen att ökade

resurser från staten behövs.

 Rederiernas kostnader i anledning av ISM-kodens införlivande kommer att variera

från rederi till rederi beroende på vilket system för kontroll och uppföljning

av verksamheten som finns i rederiet i dag. Den kostnad som uppstår är i

huvudsak en införandekostnad i form av arbetstid och eventuella konsultåtgärder.

Driften av systemet är inte kostnadskrävande. Intresset bland rederierna för

ISM-koden är stort och flera rederier har därför redan genom ett frivilligt

samarbete med Sjöfartsverket påbörjat tillsynsförättningar enligt koden.

Sjöfartsverket har vidare ägnat sig åt en omfattande informationsverksamhet om

ISM-koden riktad till rederier och andra intressenter.

 Även förslaget om registrering av ombordvarande på passagerarfartyg kan komma

att innebära vissa ökade kostnader för rederierna. Hur stor kostnadsökningen

blir beror bl.a. på vilken lösning som väljs för registreringen. Det är dock

även i detta fall huvudsakligen fråga om initialkostnader.

 8 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser

Regeringens förslag: Lagarna träder i kraft den 1

juli 1995. De ändringar i fartygssäkerhetslagen som

har samband med ISM-koden skall dock tillämpas

först från och med den dag som regeringen bestämmer,

med möjlighet till en stegvis tillämpning för olika

typer av rederier och fartyg.

8.1 Förslaget till lag om ändring i fartygssäkerhetslagen

Sjöfartsverkets förslag: Sjöfartsverket har föreslagit att de ändringar i

fartygssäkerhetslagen som har samband med ISM-koden skall träda i kraft i början

av 1995. Lagen skall från och med ikraftträdandedagen tillämpas i den omfattning

som Sjöfartsverket bestämmer på svenska fartyg och rederier och på utländska

rederier och deras passagerarfartyg och fartyg som för last av olja eller

kemikalier i bulk om fartygen går i regelbunden trafik på svenska hamnar. För

andra fartyg skall lagen tillämpas på fartyg och rederier från och med den dag

då ISM-koden träder i kraft internationellt.

 Beträffande övriga ändringar i fartygssäkerhetslagen har något särskilt datum

för ikraftträdandet inte föreslagits.

 Remissinstanserna: De remissinstanser som har yttrat sig i denna fråga har

varit positiva till ett snabbt ikraftträdande av ändringarna i anledning av

ISM-koden.

 Skälen för regeringens förslag: Ändringarna i fartygssäkerhetslagen bör träda i

kraft den 1 juli 1995. De bestämmelser som har samband med ISM-koden bör dock

börja tillämpas först vid en senare tidpunkt.

 ISM-koden skall internationellt tillämpas senast den 1 juli 1998 på

passagerarfartyg, inbegripet höghastighetspassagerarfartyg. Senast samma datum

skall den även tillämpas på oljetankfartyg, kemikalietankfartyg, gastankfartyg,

bulklastfartyg och höghastighetslastfartyg med en bruttodräktighet av minst 500.

För andra lastfartyg och mobila oljeborrplattformar med en bruttodräktighet av

minst 500 skall den tillämpas inte senare än den 1 juli 2002.

 En förutsättning för en korrekt tillämpning av ISM-koden är att den kan

introduceras stegvis så att rederierna hinner bygga upp sina säkerhetssystem och

Sjöfartsverket hinner utfärda dokument och certifikat angående godkänd sä-

kerhetsorganisation. I detta arbete kommer passagerarfartyg och större

tankfartyg i första hand att prioriteras, i Sverige såväl som internationellt.

Därefter kommer insatserna huvudsakligen att inriktas på rederier som bedriver

sjöfart med andra större lastfartyg. Sist kommer de rederier som bedriver

lasttrafik med mindre fartyg, som internationellt inte omfattas av ISM-koden,

att kontrolleras. Det är regeringens avsikt att de ändringar i fartygssäkerhets-

lagen som har samband med ISM-koden skall börja tillämpas för respektive

kategori när Sjöfartsverket har kommit så långt i sitt certifieringsarbete att

detta är realistiskt.

 Det är en strävan att tillämpningen av ISM-koden i Sverige sker tidigare än in-

ternationellt, men det är i dag inte möjligt att bestämma exakta tidpunkter för

när koden kan träda i tillämpning för de olika typerna av rederier och fartyg.

Regeringen föreslår därför att riksdagen överlämnar till regeringen att bestämma

de olika tidpunkterna för tillämpningen.

8.2 Övriga lagförslag

Lagarna bör träda i kraft den 1 juli 1995.

9 Författningskommentar

9.1 Förslaget till lag om ändring i fartygssäkerhetslagen

1 kap.

1 § Denna lag gäller alla fartyg som används till sjöfart inom Sveriges

sjöterritorium samt svenska fartyg som används till sjöfart utanför

sjöterritoriet. Lagen gäller även alla svenska rederier samt utländska rederier,

som bedriver sjöfart med svenskt fartyg eller använder annat fartyg till sjöfart

inom Sveriges sjöterritorium. Lagen skall dock inte tillämpas i den mån det är

särskilt föreskrivet eller följer av allmänt erkända folkrättsliga grundsatser.

 Lagens bestämmelser gäller örlogsfartyg endast såvitt regeringen föreskriver

det.

 Föreskrifter som avser förhållandet mellan enskilda eller som annars måste

meddelas i lag får inte meddelas med stöd av lagens bemyndiganden.

Som en följd av att ISM-koden införlivas med fartygssäkerhetslagen bör lagens

tillämpningområde utvidgas till att avse även rederier. Enligt punkten 13 i

bilagan till ISM-koden är det i första hand flaggstaten som prövar

säkerhetsorganisationen på fartyget och i det rederi som opererar fartyget. Det

är därför helt klart att de svenska bestämmelserna bör omfatta alla svenska

fartyg, oavsett om fartygen opereras av svenska eller utländska rederier eller

om de används till sjöfart inom Sveriges sjöterritorium eller inte. Av samma

skäl bör de svenska bestämmelserna omfatta alla rederier, både svenska och

utländska, som bedriver sjöfart med svenskt fartyg. Det är även naturligt att

den svenska lagstiftningsmakten omfattar svenska rederier även om de bedriver

sjöfart endast med utländska fartyg. Av principiella och

konkurrensneutralitetsskäl bör de svenska bestämmelserna även gälla utländska

rederier och fartyg som bedriver sjöfart inom Sveriges sjöterritorium. I

samtliga fall gäller dock undantag från lagens tillämpningsområde när det följer

av särskilda föreskrifter eller av allmänt erkända folkrättsliga grundsatser.

 Lagrådet har i sitt yttrande till denna paragraf redogjort för under vilka

förutsättningar ett fartyg skall anses vara svenskt enligt 1 kap. 1 § sjölagen

(1994:1009). Även frågan om vad som är avgörande för om ett rederi, som är en

juridisk person, är att anse som svenskt eller utländskt har berörts i Lagrådets

yttrande.

 Regeringen har förtydligat paragrafen i enlighet med Lagrådets förslag.

4 § Ett fartyg skall ha certifikat i de fall som anges i denna lag. Certifikat

skall utfärdas för ett visst fartområde eller för en del av ett fartområde och

för bestämd tid, vilken får förlängas. I certifikatet får anges särskilda

villkor för att det skall vara giltigt.

 Ett fartyg som är försett med certifikat får inte användas i mer vidsträckt

fart än vad certifikatet avser.

 Ett rederi skall ha ett dokument angående godkänd säkerhetsorganisation i de

fall som anges i denna lag. Dokumentet skall utfärdas för en bestämd tid, som

får förlängas. Dokumentet får innehålla särskilda villkor för att det skall vara

giltigt.

Ett rederi som uppfyller kraven i ISM-koden skall tilldelas ett dokument

angående godkänd säkerhetsorganisation (Document of Compliance). Rederiets

fartyg, vars säkerhetsorganisation överensstämmer med rederiets säker-

hetsorganisation, skall tilldelas ett certifikat angående godkänd säkerhetsorga-

nisation (Safety Management Certificate).

 Allmänna bestämmelser som gäller för olika typer av certifikat finns redan i

paragrafens första och andra stycke. Det innebär att även certifikat angående

godkänd säkerhetsorganisation kommer att omfattas av dessa bestämmelser.

 Benämningen dokument är däremot ny i fartygssäkerhetslagen. Ett dokument

angående godkänd säkerhetsorganisation bör inte inskränkas till att gälla endast

för ett visst fartområde. Däremot bör ett sådant dokument gälla för en bestämd

tid, men med möjlighet till förlängning. Det kan också finnas behov av att göra

giltigheten av dokumentet beroende av särskilda villkor. Sådana allmänna

bestämmelser för dokument angående godkänd säkerhetsorganisation kan lämpligen

införas i ett nytt tredje stycke i paragrafen.

5 § Dokument angående godkänd säkerhetsorganisation och certifikat utfärdas av

Sjöfartsverket, om regeringen inte föreskriver något annat.

Ett dokument eller certifikat angående godkänd säkerhetsorganisation skall

enligt punkten 13 i bilagan till ISM-koden utfärdas av administrationen i den

stat vars flagg fartyget för eller av en organisation som har erkänts av denna

administration. Koden öppnar dock möjlighet för flaggstaten att överlåta

utfärdandet av dokument angående godkänd säkerhetsorganisation till

administrationen i det land där rederiet bedriver sin verksamhet.

 I Sverige är det Sjöfartsverket som är huvudansvarigt för utfärdandet av

certifikat enligt fartygssäkerhetslagen. Verket bör även tillerkännas rätten att

utfärda dokument och certifikat angående godkänd säkerhetsorganisation.

8 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva att

utländska fartyg vid sjöfart inom Sveriges sjöterritorium skall inneha ett

certifikat utfärdat av behörig utländsk myndighet eller en motsvarande handling.

 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får även föreskriva att

utländska rederier, som bedriver sjöfart med svenskt fartyg eller använder annat

fartyg till sjöfart inom Sveriges sjöterritorium, skall inneha ett dokument

angående godkänd säkerhetsorganisation utfärdat av en behörig utländsk myndighet

eller en motsvarande handling.

Med stöd av det första stycket har regeringen i fartygssäkerhetsförordningen

(1988:594) redan bemyndigat Sjöfartsverket att föreskriva vilka certifikat

utfärdade av behöriga utländska myndigheter eller vilka motsvarande handlingar

som utländska fartyg skall ha vid sjöfart inom Sveriges sjöterritorium. Därmed

avses även certifikat som har utfärdats av klassificeringssällskap eller andra

organ vilka är behöriga att utfärda certifikat för utländska myndigheters

räkning. Detta bemyndigande kommer även att omfatta certifikat angående godkänd

säkerhetsorganisation.

 Som har sagts tidigare kan flaggstaten enligt ISM-koden överlåta utfärdandet av

dokument angående godkänd säkerhetsorganisation till administrationen i den stat

där rederiet bedriver sin verksamhet. Med hänsyn till svårigheterna för

Sjöfartsverket att i praktiken utöva tillsyn av utländska rederier, synes en

sådan ordning vara helt nödvändig. Vad gäller dokument angående godkänd

säkerhetsorganisation bör därför ett bemyndigande motsvarande det som finns i

det första stycket införas i ett nytt andra stycke till paragrafen.

2 kap.

4 a § Rederiverksamhet skall bedrivas på ett sådant sätt att sjösäkerheten

upprätthålls samt människor, miljö och egendom skyddas.

Enligt punkten 1.2 i bilagan till ISM-koden är syftet med koden att säkerställa

säkerheten till sjöss samt förhindra dödsfall och skador på människor, miljö -

särskilt den marina miljön - och egendom. Målet för rederiets

säkerhetsorganisation bör vara att erbjuda säkra rutiner vid fartygets drift och

en säker arbetsmiljö, införa skydd mot alla identifierade risker samt

fortlöpande förbättra personalens skicklighet i hanteringen av säkerheten både i

land och ombord på fartygen, inbegripet förberedelser för nödsituationer som har

samband både med sjösäkerheten och skyddet av miljön.

 I enlighet med systematiken i fartygssäkerhetslagen föreslås en inledande

paragraf till avsnittet om rederiers och fartygs säkerhetsorganisation som i

allmänna ordalag slår fast kraven på en rederiverksamhet.

4 b § Ett dokument angående godkänd säkerhetsorganisation är ett bevis att

rederiets säkerhetsorganisation har godkänts vid en rederikontroll.

 Ett certifikat angående godkänd säkerhetsorganisation är ett bevis att far-

tygets säkerhetsorganisation överensstämmer med rederiets säkerhetsorganisation.

I paragrafen definieras vad som avses med ett dokument respektive ett certifikat

angående godkänd säkerhetsorganisation. Motsvarande handlingar heter på engelska

Document of Compliance och Safety Management Certificate.

4 c § Ett fartyg som används för yrkesmässig personbefordran eller vars

bruttodräktighet är minst 20 får användas till sjöfart endast om dess rederi har

ett dokument angående godkänd säkerhetsorganisation och fartyget är försett med

ett certifikat angående godkänd säkerhetsorganisation.

Paragrafen reglerar skyldigheten för rederier och fartyg att ha dokument och

certifikat angående godkänd säkerhetsorganisation.

 Kraven i ISM-koden kan enligt punkten 1.3 i dess bilaga tillämpas på alla

fartyg. Även om de allmänna kraven i 4 a § bör gälla alla rederier, skulle det

föra för långt att låta skyldigheten att inneha dokument och certifikat angående

godkänd säkerhetsorganisation omfatta samtliga rederier och fartyg som omfattas

av fartygssäkerhetslagen. Exempelvis bör mindre fartyg som upplåts för privat

personbefordran kunna undantas från denna skyldighet. Däremot bör

certifieringsskyldigheten omfatta fartyg som används för yrkesmässig

personbefordran oavsett fartygets dräktighet.

4 d § Sjöfartsverket skall förklara ett rederis dokument om godkänd

säkerhetsorganisation ogiltigt, om

 1. rederiets organisation eller ledning ändrats på sådant sätt att det kan

antas inverka menligt på rederiets säkerhetsorganisation eller

 2. rederiet inte medverkar till en rederikontroll enligt 10 kap. 5 § andra

stycket.

4 e § Sjöfartsverket skall förklara ett fartygs certifikat angående godkänd sä-

kerhetsorganisation ogiltigt, om

 1. fartyget har övergått till ett annat rederi,

 2. rederiets dokument angående godkänd säkerhetsorganisation har förklarats

ogiltigt,

 3. rederiets godkända säkerhetsorganisation inte upprätthålls ombord på

fartyget eller

 4. fartyget inte undergår föreskriven tillsyn.

I paragraferna görs en uppräkning av de omständigheter som bör föranleda att ett

dokument respektive ett certifikat angående godkänd säkerhetsorganisation

ogiltigförklaras av Sjöfartsverket. I de flesta fallen handlar det om

situationer där förutsättningarna för utfärdandet av handlingarna inte längre är

uppfyllda. De sista punkterna i respektive paragraf är ett indirekt tvångsmedel

för att redaren skall uppfylla sina skyldigheter enligt 10 kap. 12 och 12 a §§.

5 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela

föreskrifter om hur ett fartyg skall vara konstruerat, byggt, utrustat och

hållet i stånd för att det enligt 1 § skall anses vara sjövärdigt.

 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela

föreskrifter om rederiers och fartygs säkerhetsorganisation.

I paragrafen finns sedan tidigare ett bemyndigande som har samband med

bestämmelsen i 2 kap. 1 § om fartygs sjövärdighet. I det nu aktuella förslaget

till ändringar i fartygssäkerhetslagen har i kapitlet införts även bestämmelser

om rederiers och fartygs säkerhetsorganisation. Avsikten är att de närmare

föreskrifterna för införlivandet av ISM-koden skall utfärdas av Sjöfartsverket

efter bemyndiganden från riksdagen och regeringen. Därmed behålls den nuvarande

karaktären av fartygssäkerhetslagen som en utpräglad ramlag.

6 § Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, Sjöfartsverket får

meddela föreskrifter om undantag från bestämmelserna i detta kapitel.

Enligt nuvarande lydelse av paragrafen får regeringen eller, efter regeringens

bemyndigande, Sjöfartsverket meddela föreskrifter om rätt att använda fartyg

till sjöfart utan hinder av vad som sägs i 2 kapitlet. Detta bemyndigande har

Sjöfartsverket använt bl.a. för att befria fartyg som har certifikat enligt

vissa internationella konventioner från skyldigheten att ha fartcertifikat.

Rätten till undantag bör nu utvidgas så att det omfattar även de nya

bestämmelserna om rederiers och fartygs säkerhetsorganisation. Dispens från

dessa bestämmelser kan t.ex. under särskilda förutsättningar vara motiverad för

vissa typer av mindre rederier.

3 kap.

9 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela

ytterligare föreskrifter om minsta tillåtna fribord, fribordsmärken,

fribordscertifikat och lastning.

 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får även meddela

föreskrifter om säkring av last, som ännu inte har förts ombord.

Det nya andra stycket i paragrafen innebär att möjlighet införs att meddela

föreskrifter om säkring av last som avses att transporteras på ett fartyg, men

som ännu inte har förts ombord. Bemyndigandet gäller även lastbärare samt last

som finns i lastbärare. Därmed kan avses containrar, lastbilar, järnvägsvagnar

m.m.

 I det till Lagrådet remitterade förslaget till nytt andra stycke i paragrafen

bemyndigades regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att även

meddela föreskrifter om säkring av last, inbegripet last i lastbärare, som avses

att transporteras på fartyg. Enligt lagrådets mening bör det nya bemyndigandet

avfattas på ett sådant sätt att det klart framgår att det endast avser

föreskrifter angående last som ännu inte har förts ombord. Lagrådet menar att

det är överflödigt att uttryckligen ange att i begreppet "last" ingår inte bara

en använd lastanordning utan också lasten i en sådan anordning. Dessutom skulle

en sådan precisering kunna leda till en allför restriktiv tolkning av begreppet

"lastning" i första stycket.

 Regeringen delar Lagrådets uppfattning och har utformat paragrafens andra styc-

ke i enlighet med Lagrådets förslag.

4 kap.

7 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela före-

skrifter om skyldighet att registrera uppgifter angående ombordvarande på passa-

gerarfartyg.

Paragrafen är avsedd att fylla behovet av ett bemyndigande som ger utrymme för

generella föreskrifter om obligatorisk registrering av uppgifter angående de

ombordvarande på alla svenska passagerarfartyg samt på alla utländska

passagerarfartyg som används till sjöfart inom Sveriges sjöterritorium. Med

registrering av uppgifter kan avses antingen listor med personuppgifter eller

enbart uppgifter om antalet ombordvarande. Avsikten är att de närmare

föreskrifterna för registreringen skall meddelas av Sjöfartsverket.

10 kap.

1 § Sjöfartsverket utövar, om något annat inte anges i lagen, tillsyn enligt

denna lag och föreskrifter meddelade med stöd av lagen såvitt avser

 1. fartyg och deras utrustning, drift, lastning och säkerhetsorganisation,

 2. säkring av last som ännu inte har förts ombord samt

 3. rederiers säkerhetsorganisation.

 Såvitt gäller inspektion enligt 8 § utövas tillsynen även av Kustbevakningen i

den utsträckning som Sjöfartsverket beslutar i samråd med Kustbevakningen.

 I frågor som avser arbetsmiljön skall tillsynen utövas i samverkan med

Arbetarskyddsstyrelsen.

 Bestämmelser om tillsyn av livsmedelshanteringen finns i livsmedelslagen

(1971:511).

Enligt punkten 13.5 i bilagan till ISM-koden skall administrationen eller en

organisation som erkänts av administrationen periodiskt återkommande kontrollera

att fartygets godkända säkerhetsorganisation fungerar tillfredsställande. I

paragrafen har de nya tillsynsuppgifterna, nämligen tillsynen av rederiers och

fartygs säkerhetsorganisation, tillförts. I enlighet med nuvarande ordning bör

närmare föreskrifter om tillsynsförrättningar meddelas av Sjöfartsverket med

stöd av bemyndigandena i 21 § samt i 7 kap. 5 § fartygssäkerhetsförordningen.

 I paragrafen har även införts bestämmelser om tillsyn av fartygets lastning

samt tillsyn av säkringen av last som ännu inte har förts ombord. I överensstäm-

melse med 3 kap. 9 § bör tillsynen omfatta även lastbärare och deras last.

Ändringen motiveras med att ett praktiskt och säkert tillsynsarbete av last och

lastbärare bäst sker före lastningen ombord på fartyget. En sådan tillsyn sker

lämpligast sedan lasten anlänt till kaj, bangård, terminal etc. i anslutning

till fartygets lastningsställe. Last och lastbärare som kommer att utgöra en

transportenhet under sjötransporten bör omfattas av samma lastsäkringskrav.

Lastningen ombord på fartyget bör naturligtvis också omfattas av tillsynen.

 Paragrafen har omarbetats i överenstämmelse med Lagrådets förslag.

5 § Den tillsyn som anges i 1 § första stycket utövas vid tillsynsför-

rättningar. Sådana förrättningar utförs som besiktningar, rederikontroller eller

inspektioner.

 Besiktningar och rederikontroller görs planmässigt. När det finns särskild

anledning till det, kan en besiktning eller rederikontroll göras även utom

planen. Inspektioner görs när en tillsynsmyndighet finner att det är motiverat.

 Besiktningar skall göras främst

 för att undersöka om ett fartyg är sjövärdigt,

 för att undersöka om det är lämpligt att användas som passagerarfartyg,

 för att bestämma dess minsta tillåtna fribord och

 för att undersöka att fartygets säkerhetsorganisation överensstämmer med

rederiets säkerhetsorganisation.

I paragrafen har rederikontroll införts som en ny typ av tillsynsförrättning.

Principerna för när en sådan kontroll av rederiers säkerhetsorganisation skall

ske har fastställts, men närmare föreskrifter om tidsintervall m.m. bör meddelas

på myndighetsnivå.

 Tillsyn av säkerhetsorganisationen på fartyg, liksom all annan tillsyn av

fartyg, deras utrustning, drift och lastning, skall ske vid inspektioner eller

besiktningar. Detsamma gäller tillsyn av säkringen av last som ännu inte har

förts ombord.

 Det nuvarande fjärde stycket i paragrafen har flyttats till det andra stycket.

6 § Ett fartyg som byggs för en svensk beställare skall besiktigas innan det

används till sjöfart för undersökning om det är sjövärdigt.

 Har ett utländskt fartyg blivit svenskt, skall besiktning beträffande

sjövärdigheten äga rum, om inte tillsynsmyndigheten finner det obehövligt med

hänsyn till fartygets beskaffenhet eller omständigheterna i övrigt. Besiktning

skall även göras för att undersöka om fartygets säkerhetsorganisation

överensstämmer med rederiets säkerhetsorganisation, om inte tillsynsmyndigheten

finner att det är obehövligt med hänsyn till att fartyget redan har ett giltigt

certifikat angående godkänd säkerhetsorganisation utfärdat av ett organ som är

behörigt enligt denna lag.

I paragrafens andra stycke finns redan bestämmelser om i vilka fall en ny

besiktning av sjövärdigheten krävs när ett utländskt fartyg blivit svenskt.

Motsvarande bestämmelser i fråga om besiktning av fartygets

säkerhetsorganisation har införts som en andra mening i samma stycke.

Bestämmelsen behandlar endast den första svenska besiktningen efter en

inflaggning. Därefter gäller de allmänna tillsynsbestämmelserna.

 Tillämpningsområdet för paragrafen bör överensstämma med vad som följer av

bestämmelserna om respektive certifikat, dvs. 2 kap. 3 § i fråga om fartygets

sjövärdighet och 2 kap. 4 c § i fråga om fartygets säkerhetsorganisation. Tredje

stycket har därför upphävts.

7 a § Vid en rederikontroll skall tillsynsmyndigheten pröva om rederiet har en

säkerhetsorganisation som uppfyller kraven i 2 kap. 4 a § och i de föreskrifter

om rederiers säkerhetsorganisation som har meddelats med stöd av denna lag.

 Om rederiets organisation eller ledning ändras på sådant sätt att det kan

antas inverka menligt på rederiets säkerhetsorganisation, skall en

rederikontroll utföras.

I första stycket regleras vad som skall undersökas vid en rederikontroll genom

en hänvisning till de allmänna kraven på en rederiverksamhet i 2 kap. 4 a § samt

de föreskrifter om rederiers säkerhetsorganisation som kommer att utfärdas av

Sjöfartsverket.

 I punkten 1.4 i bilagan till ISM-koden finns en uppräkning av de krav som bör

ställas på ett rederis säkerhetsorganisation. Därav framgår att rederiet skall

ha en uttalad policy i säkerhets- och miljöskyddsfrågor. Beslutsnivåer och

kommunikationskanaler mellan landbaserad personal och sjöpersonal skall vara

definierade. Det skall även finnas utarbetade instruktioner och rutiner för

bl.a. olycksrapportering, nödsituationer och interna kontroller. Det är

angeläget att rederi och fartyg ses som ett system i tillsynssammanhang.

 I andra stycket fastställs under vilka förutsättningar en rederikontroll skall

utföras utom den plan som nämns i 5 § andra stycket. Ordalydelsen överensstämmer

med bestämmelsen i 2 kap. 4 d § 1 angående när ett dokument angående godkänd

säkerhetsorganisation skall ogiltigförklaras.

8 § Vid en inspektion skall, om förhållandena inte föranleder annat, undersökas

 om arbetsmiljön är tillfredsställande,

 om fartyget är behörigen lastat eller barlastat,

 om last som ännu inte har förts ombord är säkert anordnad för sjötransport,

 om fartyget är bemannat på betryggande sätt,

 om fartyget i övrigt är i behörigt skick och

 om fartygets säkerhetsorganisation överensstämmer med rederiets

säkerhetsorganisation.

Se författningskommentarerna till 1 och 5 §§.

 I enlighet med Lagrådets förslag har den tredje om-satsen formulerats om.

9 § Tillsyn av utländska fartyg sker genom inspektion. När det gäller

förhållanden som omfattas av certifikat, skall inspektionen begränsas till

granskning av fartygets certifikat eller motsvarande handlingar enligt 1 kap. 8

§, om det inte finns grundad anledning att anta att fartyget, dess utrustning

eller säkerhetsorganisation avviker från uppgifterna i certifikaten eller

handlingarna i något väsentligt avseende.

 På framställning av en myndighet i en främmande stat får dock Sjöfartsverket

besluta om en annan tillsynsförrättning än inspektion för ett fartyg som hör

hemma i den främmande staten och, om så erfordras, utfärda ett certifikat eller

en annan handling som avses i denna lag eller i föreskrifter som utfärdas med

stöd av lagen.

Paragrafen innehåller bestämmelser om tillsyn av utländska fartyg. Ändringen är

en konsekvens av att även fartygens säkerhetsorganisation skall kontrolleras.

12 a § Redaren ansvarar för att rederiverksamheten undergår tillsyn enligt

denna lag och enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen.

 Redaren skall lämna tillsynsmyndigheten det bistånd den behöver och de

upplysningar den begär vid tillsynen.

I paragrafens första stycke slås fast att det är redaren som är ansvarig för att

rederiverksamheten undergår rederikontroll. Vad som avses med redare och rederi

har behandlats i avsnitt 4.2.1. Någon ändring av nuvarande tolkning av dessa

begrepp är inte avsedd.

 Andra stycket behandlar skyldigheten för redaren att bistå tillsynsmyndigheten

med upplysningar och annan hjälp.

19 § Befälhavaren skall se till att rederiets dokument angående godkänd säker-

hetsorganisation, fartygets tillsynsbok och de certifikat eller andra handlingar

som har utfärdats för fartyget enligt denna lag eller föreskrifter som har

meddelats med stöd av lagen finns ombord och hålls tillgängliga vid

tillsynsförrättningar.

 Ingen får förvägras att ta del av innehållet i tillsynsboken, om han behöver

det för att kunna ta till vara sin rätt.

Paragrafen fastställer befälhavarens skyldighet att ha olika handlingar ombord

på fartyget. Denna skyldighet bör även omfatta rederiets dokument och fartygets

certifikat angående godkänd säkerhetsorganisation samt fartygets

lastsäkringsmanual i förekommande fall.

 Efter påpekande av Lagrådet har begreppet "andra handlingar" fått ersätta det i

lagrådsremissen föreslagna "motsvarande handlingar".

22 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela

föreskrifter om avgifter till staten för tillsyn av fartyg och av rederiers och

fartygs säkerhetsorganisation. Detsamma gäller avgifter för provning och

granskning av material och utrustning samt för granskning av ritningar till

fartyg.

Bemyndigandet i denna paragraf om rätt att ta ut avgifter till staten bör

utvidgas till att gälla även vid tillsyn av rederiers och fartygs säker-

hetsorganisation.

11 kap.

1 § Ett fartygs resa får förbjudas tills rättelse har skett, om det finns

skälig anledning att anta

 att fartyget inte är sjövärdigt för resa i den avsedda farten,

 att det i något väsentligt avseende har brister i fråga om skyddet mot ohälsa

eller olycksfall,

 att det inte är lastat eller barlastat på ett betryggande sätt,

 att det medför passagerare utöver det högsta tillåtna antalet,

 att det inte är bemannat på ett betryggande sätt för den avsedda resan eller

 att rederiet eller fartyget inte uppfyller kraven på säkerhetsorganisation.

 Om det är fråga endast om brister i anordningar för arbetet eller i

arbetsredskap, får i stället användningen av anordningarna eller redskapen

förbjudas tills rättelse har skett.

 Om det finns skälig anledning att anta att användningen av en viss lokal,

arbetsprocess eller arbetsmetod eller av ett visst ämne innebär risk för ohälsa

eller olycksfall, får denna användning förbjudas tills rättelse har skett.

 Ett fartygs resa får också förbjudas, om fartyget inte hålls tillgängligt för

tillsynsförrättning eller om fartyget eller dess rederi saknar ett certifikat,

dokument angående godkänd säkerhetsorganisation eller en motsvarande handling

som det skall ha enligt denna lag eller enligt föreskrifter som har meddelats

med stöd av 1 kap. 7 eller 8 §.

I paragrafens första stycke räknas de fall upp då ett fartygs resa får förbjudas

av främst sjösäkerhetsskäl. Möjligheten att förbjuda fartygets användning är den

effektivaste sanktionen för att genomdriva efterlevnaden av lagens bestämmelser.

Till denna uppräkning bör därför tillföras det fallet att det finns skälig

anledning att anta att rederiet eller fartyget inte uppfyller kraven på en

godkänd säkerhetsorganisation. Tillämpningen av en sådan bestämmelse blir av

naturliga skäl restriktiv, men föreskriften är en viktig markering av

säkerhetsorganisationens betydelse för sjösäkerheten.

 Förbud enligt fjärde stycket bör även kunna meddelas om rederiet eller fartyget

saknar ett dokument eller certifikat angående godkänd säkerhetsorganisation.

12 kap.

2 § Till böter eller fängelse i högst sex månader döms

 1. den som uppsåtligen lämnar oriktiga uppgifter för att få ett dokument

angående godkänd säkerhetsorganisation eller ett certifikat som utfärdas enligt

denna lag eller enligt en föreskrift med stöd av 1 kap. 7 § eller för att få

giltighetstiden för ett sådant dokument eller certifikat förlängd,

 2. redare och befälhavare som uppsåtligen eller av oaktsamhet använder ett

fartyg till sjöfart utan att ha ett dokument angående godkänd

säkerhetsorganisation, certifikat eller annan handling som skall ha utfärdats

för rederiet, fartyget, dess utrustning, lastning eller säkerhetsorganisation

enligt denna lag eller enligt vad som har föreskrivits med stöd av lagen,

 3. redare och befälhavare som uppsåtligen eller av oaktsamhet använder ett

fartyg eller dess utrustning i strid mot någon bestämmelse i ett dokument

angående godkänd säkerhetsorganisation, certifikat eller en annan handling som

avses i 2,

 4. redare och befälhavare som uppsåtligen eller av oaktsamhet använder ett

fartyg till sjöfart utan att det är försett med föreskrivna fribordsmärken,

 5. redare och befälhavare som uppsåtligen eller av oaktsamhet underlåter att

göra vad som skäligen kan fordras för att förhindra att den som ingår i

minimibesättningen och tillhör däcks- eller maskinpersonalen utan tillstånd

anställs av någon annan än redaren eller ägaren,

 6. en befälhavare som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet framför ett fartyg i

strid mot vad som gäller i fråga om minimibesättning eller

bemanningsföreskrifter,

 7. redare som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet underlåter att göra vad som

skäligen kan fordras för att förhindra att fartyget framförs i strid mot vad som

gäller i fråga om minimibesättning eller bemanningsföreskrifter,

 8. redare eller ägare som uppsåtligen eller av oaktsamhet underlåter att se

till att fartyget undergår tillsyn eller redare som uppsåtligen eller av

oaktsamhet underlåter att se till att rederiverksamheten undergår tillsyn enligt

denna lag eller en föreskrift som har meddelats med stöd av lagen, och

 9. den som uppsåtligen eller av oaktsamhet underlåter att anlita lots, när han

är skyldig att göra det på grund av en särskild föreskrift.

Enligt Sjöfartsverkets förslag i fråga om ISM-kodens införande skulle det

införas en ny punkt i paragrafen som innebar att redare som uppsåtligen eller av

oaktsamhet underlåter att bedriva sin verksamhet så att säkerheten på rederiets

fartyg upprätthålls skulle kunna dömas till böter eller fängelse i sex månader.

Mot detta förslag har överåklagaren vid Åklagarmyndigheten i Stockholm invänt

att det är för allmänt hållet och att det därför i praktiken skulle bli svårt

att avgöra vad bestämmelsen egentligen innebär och var gränserna för dess

tillämpning går. Riksåklagaren har delat denna uppfattning och har avstyrkt den

föreslagna lydelsen. Han har i stället föreslagit att straffbestämmelserna

riktar in sig på formella överträdelser av de föreslagna ändringarna i

fartygssäkerhetslagen.

 På grund av de berättigade invändningar som har framförts mot Sjöfartsverkets

förslag har ansvarsbestämmelserna arbetats om i enlighet med Riksåklagarens

yttrande.

 Straffbestämmelsen i punkten 1 för den som uppsåtligen lämnar oriktiga

uppgifter har utvidgats till att avse även dokument angående godkänd säker-

hetsorganisation. Certifikat angående godkänd säkerhetsorganisation omfattas av

punkten utan att några särskilda ändringar behövs. Även de straffbara områdena

enligt punkterna 2 och 3 har utsträckts på samma sätt.

 Straffbestämmelserna i punkterna 2 och 3 har dessutom ändrats så att de även

omfattar underlåtenhet att ha föreskrivna handlingar angående lastning, såsom

lastsäkringsmanual för vissa ro-ro fartyg, eller att följa en bestämmelse i en

sådan handling.

 Slutligen har punkten 8 ändrats så att ansvar skall utdömas om en redare inte

uppfyller sin skyldighet enligt 10 kap. 12 a § första stycket.

 Lagrådets yttrande har föranlett att uttrycket "motsvarande handling" i

punkterna 2 och 3 har ersatts med "annan handling". I konsekvens därmed har

regeringen ersatt hänvisningen i punkten 2 till 1 kap. 7 eller 8 §§ med en

hänvisning till hela lagen. Förutom en språklig justering har uppräkningen

angående fartyget kompletterats även med dess säkerhetsorganisation.

3 § Till böter döms

 1. befälhavare som uppsåtligen eller av oaktsamhet använder ett fartyg till

sjöfart i strid mot en lastningsföreskrift som har meddelats med stöd av 3 kap.

9 § första stycket, om inte förseelsen är ringa,

 2. redare och befälhavare som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot en

föreskrift som har meddelats med stöd av 4 kap. 7 §,

 3. befälhavare och maskinchef som uppsåtligen eller av oaktsamhet underlåter

att fullgöra vad han enligt 5 kap. 2 § andra stycket och 3 § andra stycket

ålagts att göra innan en resa påbörjas,

 4. befälhavare som uppsåtligen eller av oaktsamhet underlåter att se till att

nytillträdande ombordanställda får kännedom om fartyget, grundläggande

säkerhetsbestämmelser eller åtgärder vid sjöolycka enligt 5 kap. 2 § tredje

stycket,

 5. befälhavare som av oaktsamhet framför ett fartyg i strid mot vad som gäller

i fråga om minimibesättning eller bemanningsföreskrifter, om inte förseelsen är

ringa,

 6. redare som av oaktsamhet underlåter att göra vad som skäligen kan fordras av

honom för att förhindra att fartyget framförs i strid mot vad som gäller i fråga

om minimibesättning eller bemanningsföreskrifter, om inte förseelsen är ringa,

 7. den som uppsåtligen eller av oaktsamhet tjänstgör på ett fartyg som

befälhavare, maskinchef eller ansvarig för vakt utan att inneha den behörighet

som är föreskriven i minimibesättningsbeslutet eller i bemanningsföreskrifterna,

dock inte om han har uppehållit befattningen på grund av ett plötsligt

sjukdomsfall eller en annan liknande händelse,

 8. befälhavare som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot 6 kap. 10 a §

eller mot föreskrifter som har meddelats med stöd av 6 kap. 10 a § andra

stycket,

 9. befälhavare som uppsåtligen eller av oaktsamhet försummar sina skyldigheter

beträffande kost och vatten samt bostads- och hälsovårdsförhållanden enligt 7

kap. 7 §,

 10. den som uppsåtligen eller av oaktsamhet utan giltigt skäl tar bort en

skyddsanordning eller sätter den ur funktion,

 11. den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot en föreskrift som har

meddelats med stöd av 8 kap. 3 eller 5-7 §§,

 12. befälhavare som uppsåtligen beordrar arbete i strid mot ett beslut av ett

skyddsombud enligt 9 kap. 7 § utan att något sådant skäl som anges i 9 kap. 8 §

föreligger, om därmed intresset av att skyddsarbetet ombord bedrivs i behörig

ordning uppenbart åsidosätts,

 13. den som uppsåtligen eller av oaktsamhet försummar sina skyldigheter

beträffande ritningar till ett fartyg enligt 10 kap. 16 § eller dokument

angående godkänd säkerhetsorganisation, tillsynsbok och certifikat eller annan

handling enligt 10 kap. 19 §,

 14. den som i andra fall än som sägs i 2 § 1 uppsåtligen eller av oaktsamhet

lämnar oriktiga uppgifter till en tillsynsmyndighet vid fullgörande av en

skyldighet enligt 10 kap. 12 § andra stycket, 12 a § andra stycket eller 14 §

eller annars i fråga om en åtgärd som har ålagts av myndigheten, och

 15. den som uppsåtligen eller av oaktsamhet försummar att fullgöra en

anmälningsskyldighet som har ålagts honom med stöd av 13 kap. 5 §.

Paragrafen innehåller förseelser som bestraffas med endast böter. Den bör liksom

2 § anpassas till lagändringarna i anledning av ISM-kodens införlivande.

Dessutom har två nya straffbestämmelser införts som har samband dels med kravet

på registrering av ombordvarande på passagerarfartyg, dels föreskrifterna om

lastning.

 I departementets promemoria angående passagerarregistrering föreslogs två

ansvarsbestämmelser med placering sist i denna paragraf. I den ena föreslogs

bötesstraff för befälhavare som uppsåtligen eller av oaktsamhet framför ett

passagerarfartyg i strid mot vad som har föreskrivits om passagerarregistrering

med stöd av 4 kap. 7 §. I den andra föreslogs att redare som uppsåtligen eller

av oaktsamhet underlåter att göra vad som skäligen kan fordras för att förhindra

att fartyget framförs i strid mot vad som har föreskrivits om

passagerarregistrering med stöd av 4 kap. 7 § döms till böter.

 Hovrätten för Västra Sverige har ifrågasatt det berättigade i att införa straff

för denna typ av småförseelser. Om straffbestämmelserna införs, har hovrätten

ansett att dessa bör tas in i samma ordning som de grundläggande bestämmelserna

i lagen. Riksåklagaren har föreslagit att ansvarsbestämmelsen utformas i en enda

punkt.

 För att tillgodose de synpunkter som har framförts av Riksåklagaren och

Hovrätten för Västra Sverige har ansvarsbestämmelsen arbetats om och placerats

som punkt 2 i paragrafen. I punkten 1 har den nya ansvarsbestämmelsen om

lastning fått sin plats. På grund därav har hela paragrafen omnumrerats.

 I punkten 13, som tidigare hade nummer 10, har även dokument angående godkänd

säkerhetsorganisation samt annan handling enligt 10 kap. 19 § tillförts uppräk-

ningen av olika handlingar .

 Det straffbara området enligt punkten 14, tidigare nummer 11, har utökats med

en hänvisning till 10 kap. 12 a § andra stycket.

 Därutöver har vissa mindre språkliga ändringar gjorts.

 På grund av Lagrådets påpekanden har vissa justeringar i förhållande till

lagrådsremissen gjorts i punkterna 1 och 13.

Ikraftträdandebestämmelsen

 1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995.

 2. Bestämmelserna i 1 kap. 1, 4, 5 och 8 §§, 2 kap. 4 a - 6 §§, 10 kap. 6, 7 a,

9, 12 a och 22 §§ samt 11 kap. 1 § tillämpas dock först från och med den dag som

regeringen bestämmer. Detsamma gäller bestämmelserna i 10 kap. 1, 5, 8 och 19 §§

samt 12 kap. 2 och 3 §§, såvitt avser dokument och certifikat angående godkänd

säkerhetsorganisation samt tillsyn av rederiers och fartygs säkerhetsorgani-

sation. Regeringen får föreskriva att de bestämmelser som nämnts i denna punkt

skall tillämpas från olika tidpunkter för skilda typer av rederier och fartyg.

Lagen bör träda i kraft den 1 juli 1995. De ändringar som har samband med frågan

om införlivande av ISM-koden bör dock träda i tillämpning först från och med den

dag som regeringen bestämmer, med möjlighet till ett stegvis införande för olika

typer av rederier och fartyg. För att kunna lösa detta lagtekniskt har en sär-

skild bestämmelse om tillämpningen blivit nödvändig för de paragrafer som är

gemensamma för flera frågor som behandlas i detta förslag till lagändring. Se

även avsnitt 7.

 Dessa övergångsbestämmelser har, med vissa mindre språkliga ändringar, utfor-

mats i enlighet med Lagrådets förslag. Lagrådet ansåg att den lagtekniska

lösning som valdes i lagrådsremissen var onödigt komplicerad och kunde orsaka

problem vid tillämpningen.

9.2 Förslaget till lag om ändring i lagen om åtgärder mot vattenförorening från

fartyg

11 kap.

4 § Bestämmelser om rederiers och fartygs säkerhetsorganisation, vilka även

avser att skydda miljön, finns i fartygssäkerhetslagen (1988:49).

ISM-kodens bestämmelser om rederiers och fartygs säkerhetsorganisation omfattar,

förutom sjösäkerhetsfrågor, även bestämmelser till skydd för miljön. Svenska

lagbestämmelser om föroreningar från fartyg finns i lagen om vattenförorening

från fartyg. För tydligheten skull bör en hänvisning till fartygssäkerhetslagen

införas i denna lag. Den nya paragrafen kan lämpligen placeras sist i kapitel

11.

9.3 Förslaget till lag om ändring i sjöarbetstidslagen

3 § I denna lag förstås med

 sjöman: den som utför skeppstjänst för vilken lagen gäller,

 ekonomipersonal: personal som är anställd för besättningens eller passagerarnas

förplägning eller uppassning, för andra sysslor som har samband med sådant

arbete eller för expeditionsgöromål eller annan liknande tjänstgöring,

 dagman: sjöman vars skeppstjänst ej är indelad i vakter och som ej tillhör

radio- eller ekonomipersonalen,

 passagerarfartyg: fartyg som har passagerarfartygscertifikat,

 dygn: tiden från klockan 0 till klockan 24,

 vecka: en fast period av sju på varandra följande dygn,

 oavbruten gång: färdsätt som kännetecknas av att fartyget ej anlöper hamn eller

annars kommer i beröring med land under längre tid än 2 timmar vid något

tillfälle,

 lokalfart: resa till eller från svensk hamn med fartyg, vars bruttodräktighet

understiger 500, vilken under vanliga förhållanden ej kräver mer än 12 timmars

oavbruten gång,

 närfart: fart, dock ej lokalfart, inom Sveriges sjöterritorium eller annars i

Östersjön eller med denna i sjöfartsförbindelse varande farvatten innanför

linjen Trondheimsfjorden-Shetlands nordpynt, därifrån västerut till 11o västlig

longitud, därifrån längs denna longitud över Irlands västkust till 48o nordlig

latitud och därifrån österut längs denna latitud till Brest,

 oceanfart: fart bortom den för närfart angivna linjen.

 Fartyg anses under resa hela tiden användas i den vidsträcktaste fart som resan

omfattar. Hänsyn tages dock ej till sådan oförutsedd utsträckning av resan som

föranledes av storm, sjöskada eller annan nödsituation.

 Förordnande enligt 1 kap. 9 § andra meningen fartygssäkerhetslagen (1988:49)

gäller även vid tillämpningen av sjöarbetstidslagen i den mån förordnandet har

betydelse för tillämpningen.

 Vid beräkningen av arbetstid undantages, utom i fall som avses i 8 §, dels

måltidsrast, dels annat uppehåll i skeppstjänsten, om sjömannen enligt förmans

besked får avlägsna sig från arbetsplatsen under uppehållet och detta varar

minst 1 timme.

I paragrafens tredje stycke finns en hänvisning till 1 kap. 8 § andra meningen

fartygssäkerhetslagen. Hänvisningen infördes den 1 juli 1988 i samband med att

fartygssäkerhetslagen trädde i kraft. Någon andra mening i den paragraf som det

hänvisas till har dock aldrig funnits. Tidigare lydelse av paragrafen jämförd

med 1 kap. 11 § tredje stycket i den upphävda lagen (1965:719) om säkerhet på

fartyg ger dock vid handen att den paragraf i fartygssäkerhetslagen som

rätteligen avses är 1 kap. 9 § andra meningen. I anledning bl.a. av att ett nytt

stycke nu har föreslagits i 1 kap. 8 § fartygssäkerhetslagen bör den felaktiga

hänvisningen rättas till.

INTERNATIONELLA SJÖFARTSORGANISATIONEN

INTERNATIONAL MARITIME ORGANIZATION - IMO

FÖRSAMLINGENs 18:e sammanträde

Punkt 11 på dagordningen

 RESOLUTION A.741(18)

 antagen den 4 november 1993

 INTERNATIONELLA ORGANISATIONSREGLER FÖR SÄKER

 DRIFT AV FARTYG OCH FÖR FÖRHINDRANDE AV

 FÖRORENING

 (INTERNATIONELLA SÄKERHETSORGANISATIONSKODEN -

 INTERNATIONAL SAFETY MANAGEMENT (ISM) CODE)

FÖRSAMLINGEN

 BEAKTAR artikel 15.j i konventionen om Internationella

sjöfartsorganisationen angående församlingens uppgifter avseende regler och

riktlinjer beträffande sjösäkerhet samt förhindrande och kontroll av

vattenförorening från fartyg.

 BEAKTAR ÄVEN resolution A.680(17) genom vilken den uppmanade

medlemsregeringarna att uppmuntra dem som ansvarar för ledningen och driften av

fartyg att vidta lämpliga åtgärder för att utveckla, genomföra och bedöma hur

säkerheten och förhindrandet av förorening är organiserad enligt IMO:s

riktlinjer om organisationen för säkert framförande av fartyg och för

förhindrande av förorening.

 BEAKTAR ÄVEN resolution A.596(15) genom vilken den begärde att

Sjösäkerhetskommittén skyndsamt utarbetar riktlinjer, när så är relevant, för

den ombord- och landbaserade ledningen samt dess beslut att i arbetsprogrammet

för Sjösäkerhetskommittén och Miljöskyddskommittén ta med en punkt om den

ombord- och landbaserade ledningen i och för säkert framförande av fartyg,

respektive förhindrandet av vattenförorening.

 BEAKTAR VIDARE resolution A.441(XI) genom vilken den uppmanade varje stat

att vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att ägaren till ett fartyg som

seglar under den statens flagg tillhandahåller staten den aktuella information

som krävs för att den skall kunna identifiera och kontakta den person som ägaren

kontrakterat eller på annat sätt anförtrott sina åligganden för fartyget i

frågor angående sjösäkerheten och skyddet av den marina miljön.

 BEAKTAR VIDARE resolution A.443(XI) genom vilken den uppmanade regeringarna

att vidta nödvändiga åtgärder för att stödja befälhavaren i hans arbete för

sjösäkerheten och skyddet av den marina miljön.

 ERKÄNNER att det behövs en lämplig ledningsorganisation som kan svara mot

de ombordvarandes behov att uppnå och vidmakthålla en hög säkerhets- och

miljöstandard.

 ERKÄNNER ÄVEN att det viktigaste sättet att förebygga olyckor till sjöss

samt förhindra vattenförorening från fartyg är att utforma, bygga, utrusta och

underhålla fartyg och att driva dem med välutbildad besättning i enlighet med

internationella konventioner och standarder för sjösäkerhet och förhindrande av

förorening.

 UPPMÄRKSAMMAR att Sjösäkerhetskommittén f.n. utarbetar regler som skall

antas av de stater som skrivit under 1974 års internationella konvention om

säkerheten för människoliv till sjöss (SOLAS), vilket kommer att göra

efterlevnaden av koden som anges i punkten 1 obligatorisk.

 FINNER att ett tidigt genomförande av denna kod i hög grad skulle hjälpa

till att förbättra säkerheten till sjöss och skyddet av den marina miljön.

 UPPMÄRKSAMMAR VIDARE att Sjösäkerhetskommittén och Miljöskyddskommittén har

granskat resolution A.680(17) och de därtill fogade riktlinjerna vid

utarbetandet av koden.

 BEAKTAR de rekommendationer som utfärdades av Sjösäkerhetskommittén vid

dess sextioandra sammanträde och de som utfärdades av Miljöskyddskommittén vid

dess trettiofjärde sammanträde.

1. ANTAR de internationella organisationsreglerna för säker drift av fartyg

och för förhindrande av förorening (Internationella säkerhetsorganisationskoden

- International Safety Management (ISM) Code), som återfinns i bilagan till

denna resolution.

2. UPPMANAR BESTÄMT regeringarna att införa ISM-koden nationellt, i första

hand för passagerarfartyg, tankfartyg, gastankfartyg och bulklastfartyg samt

mobila offshoreanläggningar som för deras flagg så snart som möjligt, dock

senast den 1 juni 1998, i avvaktan på att koden blir obligatorisk.

3. ANMODAR regeringarna att underrätta Sjösäkerhetskommittén och

Miljöskyddskommittén om de åtgärder de vidtagit för att införa ISM-koden.

4. ANMODAR Sjösäkerhetskommittén och Miljöskyddskommittén att utveckla

riktlinjer för införandet av ISM-koden.

5. ANMODAR ÄVEN Sjösäkerhetskommittén och Miljöskyddskommittén att

kontinuerligt följa upp koden och därtill hörande riktlinjer och att ändra dem

vid behov.

6. ÅTERKALLAR resolution A.680(17).

 BILAGA

 INTERNATIONELLA ORGANISATIONSREGLER FÖR SÄKER

 DRIFT AV FARTYG OCH FÖR FÖRHINDRANDE AV

 FÖRORENING

 (INTERNATIONELLA SÄKERHETSORGANISATIONSKODEN -

 INTERNATIONAL SAFETY MANAGEMENT (ISM) CODE)

 KRAV PÅ ORGANISATION FÖR SÄKERHET OCH

 FÖRHINDRANDE AV FÖRORENING

 INNEHÅLL

Inledning

1. Allmänt

 1.1 Definitioner

 1.2 Målsättningar

 1.3 Tillämpning

 1.4 Funktionskrav avseende ett säkerhetsorganisationssystem

2. Säkerhets- och miljöskyddspolicy

3. Företags ansvar och befogenheter

4. Personer med tilldelat ansvar

5. Befälhavares ansvar och befogenheter

6. Resurser och personal

7. Utveckling av planer för funktionerna ombord

8. Beredskap för nödsituationer

9. Rapporter och analyser av bristande efterlevnad, olyckor och

 olyckstillbud

10. Underhåll av fartyget och dess utrustning

11. Dokumentation

12. Av företaget utförd verifiering, översyn och utvärdering

13. Certifiering, verifiering och kontroll

 INLEDNING

1. Syftet med denna kod är att tillhandahålla en internationell standard för

säker ledning och drift av fartyg samt för förhindrande av förorening.

2. Församlingen antog resolution A 443(XI) genom vilken den uppmanade samtliga

regeringar att vidta nödvändiga åtgärder för att stödja befälhavaren i hans

arbete för sjösäkerheten och skyddet av den marina miljön.

3. Församlingen antog vidare resolution A.660(17) genom vilken den erkände att

det behövs en lämplig ledningsorganisation som kan svara mot de ombordvarandes

behov att uppnå och vidmakthålla en hög säkerhets- och miljöstandard.

4. Eftersom inga rederier eller fartygsägare är helt lika och fartyg drivs

under mycket varierande förhållanden, är koden grundad på generella principer

och målsättningar.

5. Koden uttrycker sig i allmänna ordalag så att den kan tillämpas inom ett

brett område. Givetvis ställs skilda krav på personal på skilda

befattningsnivåer, både i land och till sjöss, när det gäller kunskap och

medvetenhet om kodens innehåll.

6. Den högsta ledningens engagemang är grundläggande för en god

säkerhetshantering. I frågor som gäller säkerhet och förhindrande av förorening

är det engagemanget, kunskaperna, attityderna och motivationen hos de enskilda

individerna på alla nivåer som bestämmer slutresultatet.

1 ALLMÄNT

1.1 Definitioner

1.1.1Med "internationella säkerhetsorganisationskoden (International Safety

Management (ISM) Code)" avses de internationella organisationsregler för säker

drift av fartyg och för förhindrande av förorening som antagits av församlingen,

med de ändringar som IMO kan komma att anta.

1.1.2Med "företag" avses fartygets ägare eller någon annan organisation eller

person, såsom redaren eller den som hyr fartyget utan besättning, som har

övertagit fartygsägarens ansvar för fartygets drift och som därvid gått med på

att överta de skyldigheter och det ansvar som koden föreskriver.

1.1.3Med "administration" avses regeringen i det land vars flagg fartyget har

rätt att föra.

1.2 Målsättningar

1.1.2Målsättningarna med koden är att säkerställa säkerheten till sjöss,

förhindra att människor skadas eller omkommer samt undvika skador på miljön, i

synnerhet på den marina miljön, och på egendom.

1.2.2Företagets målsättningar för säkerhetsorganisationen bör bl.a.:

 .1 sörja för säkra rutiner för fartygs drift och en säker arbetsmiljö,

 .2 skydda mot alla identifierade risker och

 .3 kontinuerligt öka den landbaserade och sjöpersonalens skicklighet i

 säkerhetsledning, inklusive beredskap för nödsituationer både vad

 gäller säkerhet och miljöskydd.

1.2.3Säkerhetsorganisationssystemet bör säkerställa:

 .1 att obligatoriska regler och bestämmelser efterlevs och

 .2 att tillämpliga koder, riktlinjer och standarder, rekommenderade av

 IMO, administrationer, klassificeringssällskap och andra organisationer

 inom sjöfartsbranschen beaktas.

1.3 Tillämpning

 Kraven i denna kod får tillämpas på alla fartyg.

1.4 Funktionskrav avseende ett säkerhetsorganisationssystem

 Alla företag bör utarbeta, genomföra och upprätthålla ett

 säkerhetsorganisationssystem som innefattar följande funktionskrav:

 .1 en policy för säkerhet och miljöskydd,

 .2 instruktioner och förfaranden för att säkerställa säker drift av fartyg

 samt skydd av miljön i enlighet med relevant internationell

 lagstiftning och flaggstatens lagstiftning,

 .3 en klar ansvarsfördelning och bestämda kommunikationskanaler mellan

 landbaserad personal och sjöpersonal samt inom dessa grupper,

 .4 rutiner för rapportering av olyckor och bristande efterlevnad av

 bestämmelserna i denna kod,

 .5 handlingsplan för nödsituationer och

 .6 rutiner för interna kontroller och översyn av organisationen.

2 SÄKERHETS- OCH MILJÖSKYDDSPOLICY

2.1 Företaget bör fastställa en policy för säkerhet och miljöskydd som

beskriver hur målsättningarna i punkt 1.2 kommer att uppnås.

2.2 Företaget bör säkerställa att denna policy genomförs och upprätthålls på

alla nivåer i organisationen, både på land och till sjöss.

3 FÖRETAGS ANSVAR OCH BEFOGENHETER

3.1 Om den fysiska eller juridiska person som ansvarar för driften av fartyget

är en annan än ägaren, måste ägaren anmäla denna persons fullständiga namn och

annan relevant information till administrationen.

3.2 Företaget bör definiera och dokumentera ansvar, befogenheter och samverkan

för all personal som leder, utför och verifierar arbete som avser och påverkar

säkerheten och förhindrandet av föroreningar.

3.3 Företaget ansvarar för och skall tillse att erforderliga resurser och

landbaserat stöd ges den eller de personer som tilldelats ansvar, så att de

skall kunna utföra sina uppgifter.

4 PERSONER MED TILLDELAT ANSVAR

 För att säkerställa säker drift av alla fartyg och för att ha en koppling

mellan företaget och de ombordanställda, bör alla företag utse en eller flera

personer i land som, när så är lämpligt, har direktkontakt med den högsta

företagsledningen. I dessa personers skyldigheter och befogenheter bör ingå att

övervaka säkerhets- och miljöaspekterna vad gäller varje fartygs drift och att

se till att erforderliga resurser och landbaserat stöd avdelas efter behov.

5 BEFÄLHAVARES ANSVAR OCH BEFOGENHETER

5.1 Företaget bör klart definiera och dokumentera befälhavarens ansvar när det

 gäller

 .1 att genomföra företagets policy för säkerhet och miljöskydd,

 .2 att motivera besättningen så att de iakttar denna policy,

 .3 att ge lämpliga order och instruktioner på ett tydligt och enkelt sätt,

 .4 att kontrollera att specifika krav iakttas och

 .5 att se över säkerhetsorganisationssystemet och rapportera förekommande

 brister till den landbaserade ledningen.

5.2 Företaget bör se till att det säkerhetsorganisationssystem som gäller

ombord på fartyget innehåller ett tydligt uttalande som betonar befälhavarens

befogenheter. Företaget bör i säkerhetsorganisationssystemet tydligt ange att

befälhavaren har det övergripande ansvaret och befogenheten att fatta beslut om

säkerhet och förhindrande av förorening och att efter behov begära företagets

hjälp.

6 RESURSER OCH PERSONAL

6.1 Företaget bör säkerställa att befälhavaren

 .1 är väl kvalificerad att föra befäl,

 .2 är helt insatt i företagets säkerhetsorganisationssystem och

 .3 fått nödvändigt stöd så att hans uppgifter kan utföras på ett

 betryggande sätt.

6.2 Företaget bör säkerställa att varje fartyg är bemannat med kvalificerad,

behörig och frisk besättning i enlighet med nationella och internationella krav.

6.3 Företaget bör fastställa rutiner för att säkerställa att ny personal och

personal som förflyttats till nya befattningar som berör säkerhet och miljöskydd

blir ordentligt insatta i sina uppgifter. De instruktioner som det är viktigt

att de ombordanställda får före avfärden bör bestämmas, dokumenteras och

överlämnas.

6.4 Företaget bör säkerställa att all personal som berörs av företagets

säkerhetsorganisationssystem nöjaktigt förstår relevanta regler, föreskrifter,

koder och riktlinjer.

6.5 Företaget bör fastställa och upprätthålla rutiner som anger vilken

utbildning som kan krävas för säkerhetsorganisationssystemet och se till att

sådan utbildning kommer till stånd för all berörd personal.

6.6 Företaget bör faställa rutiner som ger fartygets personal relevant

information om säkerhetsorganisationssystemet på ett arbetsspråk eller ett språk

som de förstår.

6.7 Företaget bör se till att fartygets personal kan kommunicera effektivt med

varandra när de utför de uppgifter som anknyter till

säkerhetsorganisationssystemet.

7 UTVECKLING AV PLANER FÖR FUNKTIONERNA OMBORD

 Företaget bör fastställa rutiner för utarbetandet av planer och

instruktioner för de nyckelfunktioner ombord som rör fartygets säkerhet samt

förhindrande av förorening. De olika uppgifterna bör definieras och kvalificerad

personal utses för att utföra dem.

8 BEREDSKAP FÖR NÖDSITUATIONER

8.1 Företaget bör fastställa rutiner för att identifiera, beskriva och ingripa

vid tänkbara nödsituationer ombord.

8.2 Företaget bör fastställa program för övningar av åtgärder i samband med

nödsituationer.

8.3 Säkerhetsorganisationssystemet bör ange åtgärder som säkerställer att

företagets organisation alltid kan hantera de faror, olyckor och nödsituationer

där dess fartyg är inblandade.

9 RAPPORTER OCH ANALYSER VID BRISTANDE EFTERLEVNAD, OLYCKOR OCH OLYCKSTILLBUD

9.1 I säkerhetsorganisationssystemet bör ingå rutiner som säkerställer att

bristande efterlevnad av kodens bestämmelser, olyckor och olyckstillbud

rapporteras till företaget, utreds och analyseras i syfte att förbättra

säkerheten och förhindra förorening.

9.2 Företaget bör fastställa rutiner för att se till att rättelse görs.

10 UNDERHÅLL AV FARTYGET OCH DESS UTRUSTNING

10.1 Företaget bör fastställa rutiner för att säkerställa att fartyget

underhålls i enlighet med föreskrifterna i relevanta regler och förordningar och

enligt de ytterligare krav som kan komma att fastställas av företaget.

10.2 För att uppfylla dessa krav bör företaget se till att:

 .1 inspektioner genomförs med lämpliga mellanrum,

 .2 alla fall av bristande efterlevnad rapporteras med angivande av möjlig

 orsak, om denna är känd,

 .3 lämplig rättelse vidtas och

 .4 dessa åtgärder dokumenteras.

10.3 Företaget bör fastställa rutiner i säkerhetsorganisationssystemet för att

identifiera sådan utrustning och sådana tekniska system vilka, om de plötsligt

upphör att fungera, kan leda till farliga situationer. I

säkerhetsorganisationssystemet bör anges specifika åtgärder som syftar till att

göra sådan utrustning eller sådana system tillförlitliga. I dessa åtgärder bör

ingå regelbunden provning av alternativa förfaranden och av utrustning eller

tekniska system som inte är i kontinuerlig drift.

10.4 De inspektioner som nämns i 10.2 liksom åtgärderna i 10.3 bör ingå i

fartygets rutinmässiga driftunderhåll.

11 DOKUMENTATION

11.1 Företaget bör fastställa och vidmakthålla rutiner för kontroll av alla

dokument och all information som är relevant för säkerhetsorganisationssystemet.

11.2 Företaget bör se till att:

 .1 giltiga dokument finns på alla relevanta ställen,

 .2 ändringar i dokument granskas och godkänns av behörig personal och

 .3 dokument som inte längre gäller dras in omedelbart.

11.3 Den dokumentation som används för att beskriva och genomföra

säkerhetsorganisationssystemet kan kallas "Handbok för säkerhetsorganisationen".

Dokumentationen bör ske i den form som företaget finner mest effektiv. All

dokumentation som är relevant för ett fartyg bör finnas ombord på detta.

12 AV FÖRETAGET UTFÖRD VERIFIERING, ÖVERSYN OCH UTVÄRDERING

12.1 Företaget bör genomföra interna säkerhetskontroller för att kontrollera om

säkerhetsåtgärderna och åtgärderna för att förhindra förorening uppfyller kraven

i säkerhetsorganisationssystemet.

12.2 Företaget bör periodiskt utvärdera säkerhetsorganisationssystemets

effektivitet och när så krävs revidera det i enlighet med av företaget

fastställda förfaranden.

12.3 Kontrollerna och eventuella rättelser bör utföras i enlighet med

dokumenterade rutiner.

12.4 Den personal som genomför kontroller bör ha en oberoende ställning i

förhållande till de områden som kontrolleras, om detta går att genomföra med

hänsyn till företagets storlek eller karaktär.

12.5 All ansvarig personal på det berörda området bör meddelas resultaten av

kontrollerna och översynen.

12.6 Personal i ledande ställning med ansvar för det berörda området bör utan

dröjsmål rätta till påträffade felaktigheter.

13 CERTIFIERING, VERIFIERING OCH KONTROLL

13.1 Fartyget bör drivas av ett företag för vilket ett dokument om godkänd

säkerhetsorganisation gällande fartyget har utfärdats.

13.2 För varje företag som uppfyller kraven i ISM-koden bör ett dokument om

godkänd säkerhetsorganisation utfärdas av administrationen, av en organisation

som erkänts av administrationen eller, på uppdrag av administrationen, av

regeringen i det land där företaget har valt att bedriva sin verksamhet. Detta

dokument skall godtas som bevis på att företaget uppfyller kraven i koden.

13.3 Ett exemplar av detta dokument bör finnas ombord för att befälhavaren, på

begäran, skall kunna uppvisa det för kontroll som utförs av administrationen

eller organisationer som erkänts av den.

13.4 Ett certifikat, kallat ett certifikat om godkänd säkerhetsorganisation, bör

utfärdas för ett fartyg av administrationen eller av en organisation som erkänts

av adminstrationen. När certifikatet utfärdas bör administrationen kontrollera

att företaget och ledningen ombord fungerar i enlighet med det godkända

säkerhetsorganisationssystemet.

13.5 Administrationen eller en organisation som erkänts av administrationen bör

periodiskt kontrollera att fartygets godkända säkerhetsorganisationssystem

fungerar på avsett sätt.

Lagrådsremissens lagförslag

Förslag till lag om ändring i fartygssäkerhetslagen (1988:49)

Härigenom föreskrivs i fråga om fartygssäkerhetslagen (1988:49)

 dels att 1 kap. 1, 4, 5 och 8 §§, 2 kap. 5 och 6 §§, 3 kap. 9 §, 10 kap. 1, 5,

6, 8, 9, 19 och 22 §§, 11 kap. 1 §, 12 kap. 2 och 3 §§, rubriken till 2 kap.

samt rubriken närmast före 1 kap. 4 § skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas åtta nya paragrafer, 2 kap. 4 a-e §§, 4 kap.

7 §, 10 kap. 7 a och 12 a §§, samt närmast före 2 kap. 4 a och 4 b §§ två nya

rubriker av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 kap.

1 § Denna lag gäller 1 § Denna lag gäller alla

alla fartyg som används fartyg som används till

till sjöfart inom sjöfart inom Sveriges

Sveriges sjöterritorium sjöterritorium samt

samt svenska fartyg som svenska fartyg som

används till sjöfart används till sjöfart

utanför sjöterritoriet. utanför sjöterritoriet.

Lagen skall dock inte Lagen gäller även alla

tillämpas i den mån det ärsvenska rederier samt

särskilt föreskrivet utländska rederier som

eller följer av allmänt bedriver sjöfart med

erkända folkrättsliga svenska fartyg eller

grundsatser. vars fartyg trafikerar

 Sveriges sjöterritorium.

 Lagen skall dock inte

 tillämpas i den mån det är

 särskilt föreskrivet eller

 följer av allmänt erkända

 folkrättsliga

 grundsatser.

 Lagens bestämmelser gäller örlogsfartyg endast såvitt regeringen föreskriver

det.

 Föreskrifter som avser förhållandet mellan enskilda eller som annars måste

meddelas i lag får inte meddelas med stöd av lagens bemyndiganden.

Certifikat Dokument och certifikat

4 § Ett fartyg skall ha certifikat i de fall som anges i denna lag. Certifikat

skall utfärdas för ett visst fartområde eller för en del av ett fartområde och

för bestämd tid, vilken får förlängas. I certifikatet får anges särskilda

villkor för att det skall vara giltigt.

 Ett fartyg som är försett med certifikat får inte användas i mer vidsträckt

fart än vad certifikatet avser.

 Ett rederi skall ha

 ett dokument om godkänd

 säkerhetsorganisation i

 de fall som anges i

 denna lag. Dokumentet

 skall utfärdas för en

 bestämd tid, som får

 förlängas. Dokumentet får

 innehålla särskilda

5 § Certifikat utfärdas villkor för att det skall

av Sjöfartsverket, om vara giltigt.

regeringen inte

föreskriver något annat. 5 § Dokument om godkänd

 säkerhetsorganisation och

 certifikat utfärdas av

 Sjöfartsverket, om

 regeringen inte

 föreskriver något annat.

8 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva att

utländska fartyg vid sjöfart inom Sveriges sjöterritorium skall inneha ett

certifikat utfärdat av behörig utländsk myndighet eller en motsvarande handling.

 Regeringen eller den

 myndighet som regeringen

 bestämmer får även

 föreskriva att utländska

 rederier som bedriver

 sjöfart med svenska

 fartyg eller vars fartyg

 trafikerar Sveriges

 sjöterritorium skall

 inneha ett dokument om

 godkänd

 säkerhetsorganisation

 utfärdat av en behörig

2 kap. Fartygs utländsk myndighet eller

sjövärdighet en motsvarande handling.

 2 kap. Fartygs

 sjövärdighet m.m.

 Rederiverksamhet

 4 a § Rederiverksamhet

 skall bedrivas på ett

 sådant sätt att

 sjösäkerheten samt skyddet

 för människor, miljö och

 egendom upprätthålls.

 Dokument och certifikat

 om godkänd

 säkerhetsorganisation

 4 b § Ett dokument om

 godkänd

 säkerhetsorganisation är

 ett bevis att ett rederi

 har genomgått en godkänd

 rederikontroll.

 Ett certifikat om

 godkänd säker-

 hetsorganisation är ett

 bevis att ett fartygs

 säkerhetsorganisation

 överensstämmer med

 rederiets

 säkerhetsorganisation.

 4 c § Ett fartyg som

 används för yrkesmässig

 personbefordran eller

 vars bruttodräktighet är

 minst 20 får användas till

 sjöfart endast om dess

 rederi har ett dokument

 om godkänd

 säkerhetsorganisation och

 fartyget är försett med

 ett certifikat om godkänd

 säkerhetsorganisation.

 4 d § Sjöfartsverket

 skall förklara ett

 rederis dokument om

 godkänd

 säkerhetsorganisation

 ogiltigt om 1.

 rederiets organisation

 eller ledning ändrats i

 sådan omfattning att det

 kan antas inverka

 menligt på rederiets

 säkerhetsorganisation

 eller

 2. rederiet inte

 medverkar till en

 rederikontroll enligt 10

 kap. 5 § andra stycket.

 4 e § Sjöfartsverket

 skall förklara ett

 fartygs certifikat om

 godkänd

 säkerhetsorganisation

 ogiltigt om 1.

 fartyget har bytt

 rederi,

 2. rederiets dokument

 om godkänd

 säkerhetsorganisation har

 förklarats ogiltigt,

 3. rederiets godkända

 säkerhetsorganisation

 inte upprätthålls ombord på

 fartyget eller

 4. fartyget inte

 undergår föreskriven

 tillsyn.

5 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela

föreskrifter om hur ett fartyg skall vara konstruerat, byggt, utrustat och

hållet i stånd för att det enligt 1 § skall anses vara sjövärdigt.

 Regeringen eller den

 myndighet som regeringen

 bestämmer får meddela

 föreskrifter om rederiers

 och fartygs

6 § Regeringen eller, säkerhetsorganisation.

efter regeringens

bemyndigande, Sjöfarts- 6 § Regeringen eller,

verket får meddela efter regeringens

föreskrifter om rätt att bemyndigande, Sjöfarts-

använda fartyg till verket får meddela

sjöfart utan hinder av föreskrifter om undantag

vad som sägs i detta från bestämmelserna i

kapitel. detta kapitel.

 3 kap.

9 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela

ytterligare föreskrifter om minsta tillåtna fribord, fribordsmärken,

fribordscertifikat och lastning.

 Regeringen eller den

 myndighet som regeringen

 bestämmer får även meddela

 föreskrifter om säkring av

 last, inbegripet last i

 lastbärare, som avses att

 transporteras på fartyg.

 4 kap.

 7 § Regeringen eller,

 efter regeringens

 bemyndigande, Sjöfarts-

 verket får meddela

 föreskrifter om

 registrering av

 ombordvarande på

 passagerarfartyg.

 10 kap.

1 § Tillsyn av fartyg 1 § Sjöfartsverket utövar,

och deras utrustning om något annat inte anges

och drift enligt denna i lagen, sådan tillsyn

lag och enligt som nämns i denna lag

föreskrifter som utfärdaseller i föreskrifter

med stöd av lagen utövas utfärdade med stöd av

av Sjöfartsverket, om lagen och som gäller

något annat inte anges i 1. fartyg och deras

lagen. utrustning, drift,

 lastning och

 säkerhetsorganisation,

 2. säkring av last och

 lastbärare som avses att

 transporteras på fartyg

 samt

 3. rederier.

 Såvitt gäller inspektion enligt 8 § utövas tillsynen även av Kustbevakningen i

den utsträckning som Sjöfartsverket beslutar i samråd med Kustbevakningen.

 I frågor som avser arbetsmiljön skall tillsynen utövas i samverkan med

Arbetarskyddsstyrelsen.

 Bestämmelser om tillsyn av livsmedelshanteringen finns i livsmedelslagen

(1971:511).

5 § Tillsynen av fartyg 5 § Tillsynen av fartyg

och deras utrustning och deras utrustning,

och drift utövas vid drift, lastning och

tillsynsförrättningar. säkerhetsorganisation,

Sådana förrättningar utförstillsynen av säkring av

som besiktningar eller last och lastbärare som

som inspektioner. avses att transporteras

 på fartyg samt tillsynen

 av rederier utövas vid

 tillsynsförrättningar.

 Sådana förrättningar utförs

 som inspektioner,

 Besiktningar företas besiktningar eller

planmässigt. När det rederikontroller.

finns särskild anledning Inspektioner görs när

till det, kan en en tillsynsmyndighet

besiktning företas även finner att det är

utom planen. motiverat. Besiktningar

 och rederikontroller görs

 planmässigt. När det finns

 särskild anledning till

 Besiktningar skall det, kan en besiktning

företas främst eller rederikontroll

 för att undersöka om ettgöras även utom planen.

fartyg är sjövärdigt, Besiktningar skall

 för att undersöka om detgöras främst

är lämpligt att användas för att undersöka om

som passagerarfartyg, ett fartyg är sjövärdigt,

och för att undersöka om

 för att bestämma dess det är lämpligt att

minsta tillåtna fribord. användas som passa-

 gerarfartyg,

 för att bestämma dess

 minsta tillåtna fribord

 och

 Inspektioner företas när för att undersöka att

en tillsynsmyndighet fartygets

finner det motiverat. säkerhetsorganisation

 överensstämmer med

 rederiets säker-

 hetsorganisation.

6 § Ett fartyg som byggs för en svensk beställare skall besiktigas innan det

används till sjöfart för undersökning om det är sjövärdigt.

 Har ett utländskt Har ett utländskt

fartyg blivit svenskt, fartyg blivit svenskt,

skall besiktning skall besiktning

beträffande sjövärdighetenbeträffande sjövärdigheten

äga rum, om inte äga rum, om inte

tillsynsmyndigheten tillsynsmyndigheten

finner det obehövligt finner det obehövligt med

med hänsyn till farty- hänsyn till fartygets

gets beskaffenhet eller beskaffenhet eller

omständigheterna i omständigheterna i övrigt.

övrigt. Besiktning skall även

 göras för att undersöka att

 fartygets

 säkerhetsorganisation

 överensstämmer med

 rederiets

 säkerhetsorganisation, om

 inte tillsynsmyndigheten

 finner att det är

 obehövligt med hänsyn till

 att fartyget redan har

 Bestämmelserna i denna ett giltigt certifikat

paragraf gäller om godkänd

passagerarfartyg, säkerhetsorganisation som

oavsett dräktighet, och är utfärdat av ett organ

andra fartyg med en som är behörigt enligt

bruttodräktighet av denna lag.

minst 20.

 7 a § Vid en

 rederikontroll skall

 tillsynsmyndigheten pröva

 att rederiet har en

 säkerhetsorganisation

 som uppfyller kraven i 2

 kap. 4 a § samt de

 föreskrifter om rederiers

 säkerhetsorganisation som

 har meddelats med stöd av

 denna lag.

8 § Vid en inspektion Om rederiets

skall, om förhållandena organisation eller

inte föranleder annat, ledning ändras i sådan

undersökas omfattning att det kan

 om arbetsmiljön är antas inverka menligt på

tillfredsställande, rederiets

 om fartyget är behörigensäkerhetsorganisation

lastat eller barlastat, skall en särskild

 om fartyget är bemannat rederikontroll utföras.

på betryggande sätt, och

 om fartyget i övrigt är 8 § Vid en inspektion

i behörigt skick. skall, om förhållandena

 inte föranleder annat,

 undersökas

 om arbetsmiljön är

 tillfredsställande,

 om fartyget är

 behörigen lastat eller

 barlastat,

 om last och lastbärare

9 § Tillsyn av utländskasom avses att

fartyg sker genom transporteras på fartyget

inspektion. När det är säkert anordnade för

gäller förhållanden som sjötransport,

omfattas av certifikat, om fartyget är

skall inspektionen bemannat på ett

begränsas till betryggande sätt,

granskning av fartygets om fartyget i övrigt är

certifikat eller i behörigt skick och

motsvarande handlingar om fartygets

enligt 1 kap. 8 §, om säkerhetsorganisation

det inte finns grundad överensstämmer med

anledning att anta att rederiets

fartyget eller dess säkerhetsorganisation.

utrustning avviker från

uppgifterna i 9 § Tillsyn av utländska

certifikaten eller fartyg sker genom

handlingarna i något inspektion. När det gäller

väsentligt avseende. förhållanden som omfattas

 av certifikat, skall

 inspektionen begränsas

 till granskning av

 fartygets certifikat

 eller motsvarande

 handlingar enligt 1 kap.

 8 §, om det inte finns

 grundad anledning att

 anta att fartyget, dess

 utrustning eller

 säkerhetsorganisation

 avviker från uppgifterna

 i certifikaten eller

 handlingarna i något

 väsentligt avseende.

 På framställning av en myndighet i en främmande stat får dock Sjöfartsverket

besluta om en annan tillsynsförrättning än inspektion för ett fartyg som hör

hemma i den främmande staten och, om så erfordras, utfärda ett certifikat eller

en annan handling som avses i denna lag eller i föreskrifter som utfärdas med

stöd av lagen.

 12 a § Redaren ansvarar

 för att

 rederiverksamheten

 undergår tillsyn enligt

 denna lag och enligt

 föreskrifter som meddelas

 med stöd av lagen.

 Tillsynsmyndigheten

 skall lämnas det bistånd

 den behöver och de

19 § Befälhavaren skall upplysningar den begär

se till att fartygets vid tillsynen.

tillsynsbok och de

certifikat som har 19 § Befälhavaren skall

utfärdats för fartyget se till att rederiets

enligt denna lag eller dokument om godkänd

föreskrifter som har säkerhetsorganisation,

utfärdats med stöd av fartygets tillsynsbok

lagen finns ombord och och de certifikat eller

hålls tillgängliga vid motsvarande handlingar

tillsynsförrättningar. som har utfärdats för

 fartyget enligt denna

 lag eller föreskrifter

 som har utfärdats med stöd

 av lagen finns ombord

 och hålls tillgängliga vid

 tillsynsförrättningar.

 Ingen får förvägras att ta del av innehållet i tillsynsboken, om han behöver

det för att kunna ta till vara sin rätt.

22 § Regeringen eller 22 § Regeringen eller

den myndighet som den myndighet som

regeringen bestämmer får regeringen bestämmer får

meddela föreskrifter om meddela föreskrifter om

avgifter till staten för avgifter till staten för

tillsyn av fartyg. tillsyn av fartyg samt

Detsamma gäller avgifter för tillsyn av rederiers

för provning och och fartygs

granskning av material säkerhetsorganisation.

och utrustning samt för Detsamma gäller avgifter

granskning av ritningar för provning och

till fartyg. granskning av material

 och utrustning samt för

 granskning av ritningar

 till fartyg.

 11 kap.

1 § Ett fartygs resa får1 § Ett fartygs resa får

förbjudas tills rättelse förbjudas tills rättelse

har skett, om det finns har skett, om det finns

skälig anledning att skälig anledning att anta

anta att fartyget inte är

 att fartyget inte är sjövärdigt för resa i den

sjövärdigt för resa i denavsedda farten,

avsedda farten, att det i något

 att det i något väsentligt avseende har

väsentligt avseende har brister i fråga om

brister i fråga om skyddet mot ohälsa eller

skyddet mot ohälsa eller olycksfall,

olycksfall, att det inte är lastat

 att det inte är lastat eller barlastat på ett

eller barlastat på ett betryggande sätt,

betryggande sätt, att det medför

 att det medför passagerare utöver det

passagerare utöver det högsta tillåtna antalet,

högsta tillåtna antalet, att det inte är

eller bemannat på ett

 att det inte är betryggande sätt för den

bemannat på ett avsedda resan eller

betryggande sätt för den att rederiet eller

avsedda resan. fartyget inte uppfyller

 kraven på säkerhetsorga-

 nisation.

 Om det är fråga endast om brister i anordningar för arbetet eller i

arbetsredskap, får i stället användningen av anordningarna eller redskapen

förbjudas tills rättelse har skett.

 Om det finns skälig anledning att anta att användningen av en viss lokal,

arbetsprocess eller arbetsmetod eller av ett visst ämne innebär risk för ohälsa

eller olycksfall, får denna användning förbjudas tills rättelse har skett.

 Ett fartygs resa får Ett fartygs resa får

också förbjudas, om också förbjudas, om

fartyget inte hålls fartyget inte hålls till-

tillgängligt för gängligt för

tillsynsförrättnin eller tillsynsförrättning eller

om fartyget saknar ett om fartyget eller dess

certifikat eller en rederi saknar ett

motsvarande handling dokument, certifikat

som fartyget skall ha eller en motsvarande

enligt denna lag eller handling som det skall

enligt föreskrifter som ha enligt denna lag

har meddelats med stöd eller enligt föreskrifter

av 1 kap. 7 eller 8 §. som har meddelats med

 stöd av 1 kap. 7 eller

 8 §.

 12 kap.

2 § Till böter eller fängelse i högst sex månader döms

 1. den som uppsåtligen 1. den som uppsåtligen

lämnar oriktiga lämnar oriktiga uppgifter

uppgifter för att få ett för att få ett dokument om

certifikat som utfärdas godkänd säker-

enligt denna lag eller hetsorganisation eller

enligt en föreskrift med ett certifikat som

stöd av 1 kap. 7 § eller utfärdas enligt denna lag

för att få eller enligt en

giltighetstiden för ett föreskrift med stöd av 1

sådant certifikat kap. 7 § eller för att få

förlängd, giltighetstiden för ett

 sådant dokument eller

 certifikat förlängd,

 2. redare och 2. redare och befälhavare

befälhavare som som uppsåtligen eller av

uppsåtligen eller av oaktsamhet använder ett

oaktsamhet använder ett fartyg till sjöfart utan

fartyg till sjöfart utan att ha ett dokument,

att ha certifikat eller certifikat eller

motsvarande handling motsvarande handling som

som skall ha utfärdats skall ha utfärdats för

för fartyget eller dess rederiet, fartyget, dess

utrustning enligt denna utrustning eller last

lag eller enligt vad enligt denna lag eller

som har föreskrivits med enligt vad som har

stöd av 1 kap. 7 eller 8 föreskrivits med stöd av 1

§, kap. 7 eller 8 §,

 3. redare och befälhavare

 3. redare och som uppsåtligen eller av

befälhavare som oaktsamhet använder ett

uppsåtligen eller av fartyg eller dess

oaktsamhet använder ett utrustning i strid mot

fartyg eller dess någon bestämmelse i ett

utrustning i strid mot dokument, certifikat

någon bestämmelse i ett eller en motsvarande

certifikat eller en handling som avses i 2,

motsvarande handling

som avses i 2,

 4. redare och befälhavare som uppsåtligen eller av oaktsamhet använder ett

fartyg till sjöfart utan att det är försett med föreskrivna fribordsmärken,

 5. redare och befälhavare som uppsåtligen eller av oaktsamhet underlåter att

göra vad som skäligen kan fordras för att förhindra att den som ingår i

minimibesättningen och tillhör däcks- eller maskinpersonalen utan tillstånd

anställs av någon annan än redaren eller ägaren,

 6. en befälhavare som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet framför ett fartyg i

strid mot vad som gäller i fråga om minimibesättning eller

bemanningsföreskrifter,

 7. redare som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet underlåter att göra vad som

skäligen kan fordras för att förhindra att fartyget framförs i strid mot vad som

gäller i fråga om minimibesättning eller bemanningsföreskrifter,

 8. redare eller ägare 8. redare eller ägare som

som uppsåtligen eller av uppsåtligen eller av

oaktsamhet underlåter oaktsamhet underlåter att

att se till att se till att fartyget

fartyget undergår undergår tillsyn eller

tillsyn enligt denna redare som uppsåtligen

lag eller en föreskrift eller av oaktsamhet un-

som har meddelats med derlåter att se till att

stöd av lagen, och rederiet undergår tillsyn

 enligt denna lag eller

 en föreskrift som har

 meddelats med stöd av

 lagen, och

 9. den som uppsåtligen eller av oaktsamhet underlåter att anlita lots, när han

är skyldig att göra det på grund av en särskild föreskrift.

3 § Till böter döms 3 § Till böter döms

 1. befälhavare som

 uppsåtligen eller av

 oaktsamhet använder ett

 fartyg till sjöfart i

 strid mot en

 lastningsföreskrift som

 har meddelats med stöd av

 3 kap. 9 §, om inte

 förseelsen är ringa,

 2. redare och

 1. befälhavare och befälhavare som

maskinchef som uppsåtligen eller av

uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot en

oaktsamhet underlåter föreskrift som har

att fullgöra vad han meddelats med stöd av 4

enligt 5 kap. 2 § andra kap. 7 §,

stycket och 3 § andra 3. befälhavare och

stycket ålagts att göra maskinchef som

innan en resa påbörjas, uppsåtligen eller av

 2. befälhavare som oaktsamhet underlåter att

uppsåtligen eller av fullgöra vad han enligt 5

oaktsamhet underlåter kap. 2 § andra stycket

att se till att och 3 § andra stycket

nytillträdande ombordan- ålagts att göra innan en

ställda får kännedom om resa påbörjas,

fartyget, grundläggande 4. befälhavare som

säkerhetsbestämmelser uppsåtligen eller av

eller åtgärder vid oaktsamhet underlåter att

sjöolycka enligt 5 kap. se till att

2 § tredje stycket, nytillträdande ombordan-

 3. befälhavare som av ställda får kännedom om

oaktsamhet framför ett fartyget, grundläggande

fartyg i strid med vad säkerhetsbestämmelser

som gäller i fråga om eller åtgärder vid

minimibesättning eller sjöolycka enligt 5 kap. 2 §

bemanningsföreskrifter, tredje stycket,

om inte förseelsen är 5. befälhavare som av

ringa, oaktsamhet framför ett

 4. redare som av fartyg i strid mot vad

oaktsamhet underlåter som gäller i fråga om

att göra vad som skäligenminimibesättning eller

kan fordras av honom för bemanningsföreskrifter,

att förhindra att om inte förseelsen är

fartyget framförs i ringa,

strid mot vad som gäller 6. redare som av

i fråga om oaktsamhet underlåter att

minimibesättning eller göra vad som skäligen kan

bemanningsföreskrifter, fordras av honom för att

om inte förseelsen är förhindra att fartyget

ringa, framförs i strid mot vad

 5. den som uppsåtligen som gäller i fråga om

eller av oaktsamhet minimibesättning eller

tjänstgör på ett fartyg bemanningsföreskrifter,

som befälhavare, om inte förseelsen är

maskinchef eller ringa,

ansvarig för vakt utan 7. den som uppsåtligen

att inneha den eller av oaktsamhet

behörighet som är tjänstgör på ett fartyg som

föreskriven i befälhavare, maskinchef

minimibesättningsbesluteteller ansvarig för vakt

eller i utan att inneha den

bemanningsföreskrifterna,behörighet som är

dock inte om han har föreskriven i

uppehållit befattningen minimibesättningsbeslutet

på grund av ett plötsligteller i

sjukdomsfall eller en bemanningsföreskrifterna,

annan liknande händelse, dock inte om han har

 5a. befälhavare som uppehållit befattningen på

uppsåtligen eller av grund av ett plötsligt

oaktsamhet bryter mot 6 sjukdomsfall eller en

kap. 10 a § eller mot annan liknande händelse,

föreskrifter som har 8. befälhavare som

meddelats med stöd av 6 uppsåtligen eller av

kap. 10 a § andra oaktsamhet bryter mot 6

stycket, kap. 10 a § eller mot

 6. befälhavare som föreskrifter som har

uppsåtligen eller av meddelats med stöd av 6

oaktsamhet försummar kap. 10 a § andra

sina skyldigheter stycket,

beträffande kost och 9. befälhavare som

vatten samt bostads- uppsåtligen eller av

och hälsovårdsförhållandenoaktsamhet försummar sina

enligt 7 kap. 7 §, skyldigheter beträffande

 7. den som uppsåtligen kost och vatten samt

eller av oaktsamhet bostads- och

utan giltigt skäl tar hälsovårdsförhållanden

bort en skyddsanordning enligt 7 kap. 7 §,

eller sätter den ur 10. den som uppsåtligen

funktion, eller av oaktsamhet utan

 8. den som uppsåtligen giltigt skäl tar bort en

eller av oaktsamhet skyddsanordning eller

bryter mot en föreskrift sätter den ur funktion,

som har meddelats med 11. den som uppsåtligen

stöd av 8 kap. 3 eller eller av oaktsamhet

5-7 §§, bryter mot en föreskrift

 9. befälhavare som som har meddelats med

uppsåtligen beordrar stöd av 8 kap. 3 eller

arbete i strid mot ett 5-7 §§,

beslut av ett 12. befälhavare som

skyddsombud enligt 9 uppsåtligen beordrar

kap. 7 § utan att något arbete i strid mot ett

sådant skäl som anges i 9beslut av ett

kap. 8 § föreligger, om skyddsombud enligt 9

därmed intresset av att kap. 7 § utan att något

skyddsarbetet ombord sådant skäl som anges i 9

bedrivs i behörig kap. 8 § föreligger, om

ordning uppenbart därmed intresset av att

åsidosätts, skyddsarbetet ombord

 10. den som uppsåtligen bedrivs i behörig ordning

eller av oaktsamhet uppenbart åsidosätts,

försummar sina skyl- 13. den som uppsåtligen

digheter beträffande eller av oaktsamhet

ritningar till ett försummar sina skyl-

fartyg enligt 10 kap. digheter beträffande

16 § eller tillsynsbok ritningar till ett

och certifikat enligt fartyg enligt 10 kap. 16 §

10 kap. 19 §, eller dokument,

 11. den som i andra tillsynsbok och certifi-

fall än som sägs i 2 § 1 kat enligt 10 kap. 19 §,

uppsåtligen eller av 14. den som i andra

oaktsamhet lämnar fall än som sägs i 2 § 1

oriktiga uppgifter till uppsåtligen eller av

en tillsynsmyndighet oaktsamhet lämnar

vid fullgörandet av oriktiga uppgifter till

skyldighet enligt 10 en tillsynsmyndighet vid

kap. 12 § andra stycket fullgörande av en

eller 14 § eller annars skyldighet enligt 10

i fråga om en åtgärd som kap. 12 § andra stycket,

har ålagts av myndig- 12 a § andra stycket

heten, och eller 14 § eller annars i

 12. den som uppsåtligen fråga om en åtgärd som har

eller av oaktsamhet ålagts av myndigheten,

försummar att fullgöra och

anmälningsskyldighet som 15. den som uppsåtligen

har ålagts honom med stödeller av oaktsamhet

av 13 kap. 5 §. försummar att fullgöra en

 anmälningsskyldighet som

 har ålagts honom med stöd

 av 13 kap. 5 §.

------------------

 1. Denna lag träder i kraft, i fråga om 3 kap. 9 §, 4 kap. 7 §, 10 kap. 1 §

första stycket 1 och 2, 5 § första stycket och 8 §, 12 kap. 2 § 2 samt 3 §, den

1 juli 1995 och i övrigt den dag som regeringen bestämmer.

 2. Bestämmelserna i 10 kap. 1 § första stycket 1, 5 § första stycket och 8 §

samt 12 kap. 2 § 2 och 3 § 13 och 14 i sina nya lydelser skall dock tillämpas i

fråga om dokument och certifikat om samt tillsyn av rederiers och fartygs

säkerhetsorganisation först från och med den dag som regeringen bestämmer.

 3. De nya bestämmelserna får sättas i kraft vid olika tidpunkter för olika

typer av rederier och fartyg.

 4. Regeringen får meddela de övergångsbestämmelser som behövs.

Förslag till lag om ändring i lagen (1980:424) om åtgärder mot vattenförorening

från fartyg

Härigenom föreskrivs att det i lagen (1980:424) om åtgärder mot vattenförorening

från fartyg skall införas en ny paragraf, 11 kap. 4 §, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 11 kap.

 4 § Bestämmelser om

 rederiers och fartygs

 säkerhetsorganisation,

 som även syftar till

 skydd av miljön, finns i

 fartygssäkerhetslagen

 (1988:49).

-----------------------

 Denna lag träder i kraft den dag som regeringen bestämmer.

Förslag till lag om ändring i sjöarbetstidslagen (1970:105)

Härigenom föreskrivs att 3 § sjöarbetstidslagen (1970:105) skall ha följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

3 § I denna lag förstås med

 sjöman: den som utför skeppstjänst för vilken lagen gäller,

 ekonomipersonal: personal som är anställd för besättningens eller passagerarnas

förplägning eller uppassning, för andra sysslor som har samband med sådant

arbete eller för expeditionsgöromål eller annan liknande tjänstgöring,

 dagman: sjöman vars skeppstjänst ej är indelad i vakter och som ej tillhör

radio- eller ekonomipersonalen,

 passagerarfartyg: fartyg som har passagerarfartygscertifikat,

 dygn: tiden från klockan 0 till klockan 24,

 vecka: en fast period av sju på varandra följande dygn,

 oavbruten gång: färdsätt som kännetecknas av att fartyget ej anlöper hamn eller

annars kommer i beröring med land under längre tid än 2 timmar vid något

tillfälle,

 lokalfart: resa till eller från svensk hamn med fartyg, vars bruttodräktighet

understiger 500, vilken under vanliga förhållanden ej kräver mer än 12 timmars

oavbruten gång,

 närfart: fart, dock ej lokalfart, inom Sveriges sjöterritorium eller annars i

Östersjön eller med denna i sjöfartsförbindelse varande farvatten innanför

linjen Trondheimsfjorden-Shetlands nordpynt, därifrån västerut till 11o västlig

longitud, därifrån längs denna longitud över Irlands västkust till 48o nordlig

latitud och därifrån österut längs denna latitud till Brest,

 oceanfart: fart bortom den för närfart angivna linjen.

 Fartyg anses under resa hela tiden användas i den vidsträcktaste fart som resan

omfattar. Hänsyn tages dock ej till sådan oförutsedd utsträckning av resan som

föranledes av storm, sjöskada eller annan nödsituation.

 Förordnande enligt 1 Förordnande enligt 1

kap. 8 § andra meningen kap. 9 § andra meningen

fartygssäkerhetslagen fartygssäkerhetslagen

(1988:49) gäller även vid(1988:49) gäller även vid

tillämpningen av tillämpningen av

sjöarbetstidslagen i den sjöarbetstidslagen i den

mån förordnandet har be- mån förordnandet har be-

tydelse för tydelse för tillämpningen.

tillämpningen.

 Vid beräkningen av arbetstid undantages, utom i fall som avses i 8 §, dels

måltidsrast, dels annat uppehåll i skeppstjänsten, om sjömannen enligt förmans

besked får avlägsna sig från arbetsplatsen under uppehållet och detta varar

minst 1 timme.

--------------------

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995.

Lagrådets yttrande

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1995-03-22

Närvarande: justitierådet Torkel Gregow, justitierådet

Lars Å.[REDACTED_EFTERNAMN], regeringsrådet Sigvard Holstad.

Enligt en lagrådsremiss den 9 mars 1995 (Kommunikationsdepartementet) har rege-

ringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till

1. lag om ändring i fartygssäkerhetslagen (1988:49),

2. lag om ändring i lagen (1980:424) om åtgärder mot

 vattenförorening från fartyg,

3. lag om ändring i sjöarbetstidslagen (1970:105).

Förslagen har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn Eva[REDACTED_EFTERNAMN].

Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet:

Förslaget till lag om ändring i fartygssäkerhetslagen

1 kap.

1 §

Denna paragraf innehåller bestämmelser om lagens tillämpningsområde. Detta

omfattar för närvarande endast fartyg men föreslås nu vidgas till att avse även

rederier. I enlighet härmed anges i en ny andra mening i första stycket i

förslaget att lagen gäller även alla svenska rederier samt utländska rederier

som bedriver sjöfart med svenska fartyg eller vars fartyg trafikerar Sveriges

sjöterritorium.

Frågan under vilka förutsättningar ett fartyg skall anses vara svenskt regleras

i 1 kap. 1 § sjölagen (1994:1009). Där anges att ett fartyg anses som svenskt

och är berättigat att föra svensk flagg, om det till mer än hälften ägs av

svensk medborgare eller svensk juridisk person, samt att regeringen eller, efter

regeringens bemyndigande, Sjöfartsverket får medge att även annat fartyg, vars

drift står under avgörande svenskt inflytande eller vars ägare har fast hemvist

i Sverige, skall anses som svenskt och vara berättigat att föra svensk flagg.

Förslaget aktualiserar även frågan vad som är avgörande för om ett rederi, som

är juridisk person, är att anse som svenskt eller utländskt. Härom finns det

inte några bestämmelser. Frågan, som inte har berörts i remissen, får därför

bedömas med ledning av allmänna principer på området. (Motsvarande fråga

uppkommer beträffande fartyg, när detta helt eller delvis ägs av en juridisk

person.) Det har gjorts gällande att en juridisk person är att anse som svensk,

om den har bildats enligt svenska bestämmelser och registrerats här (se prop.

1973:42 s. 213; jfr Bogdan, Svensk internationell privat- och processrätt, 4

uppl. 1992, s. 141 ff). När fråga är om en juridisk person för vilken inte krävs

registrering eller liknande åtgärd, torde det avgörande vara var dess styrelse

har sitt säte.

Lagrådet har inte någon erinran i sak mot förslaget i förevarande avseende men

förordar att den nya bestämmelsen jämkas något i förtydligande syfte. Den kan

därvid ges följande lydelse:

"Lagen gäller även alla svenska rederier samt utländska rederier, som bedriver

sjöfart med svenskt fartyg eller använder annat fartyg till sjöfart inom

Sveriges sjöterritorium."

3 kap.

9 §

I paragrafen föreskrivs f.n. att regeringen eller den myndighet som regeringen

bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om minsta tillåtna fribord,

fribordsmärken, fribordscertifikat och lastning. I remissen föreslås att det i

paragrafen som ett nytt andra stycke skall tas in ytterligare en bestämmelse om

delegation. Enligt den föreslagna bestämmelsen får regeringen eller den

myndighet som regeringen bestämmer även meddela föreskrifter om säkring av last,

inbegripet last i lastbärare, som avses att transporteras på fartyg.

Av vad som anförs i remissen framgår att det är avsett att det nya bemyndigandet

skall möjliggöra att föreskrifter på förordningsnivå meddelas angående last som

ännu inte har förts ombord. Den valda avfattningen "last, inbegripet last i

lastbärare", syftar till att klargöra att föreskrifterna får avse inte bara

transportanordningar såsom containrar, lastbilar m.m. utan också den last som

finns i sådana anordningar.

Enligt Lagrådets mening bör det nya bemyndigandet avfattas på ett sådant sätt

att det klart framgår att det endast avser föreskrifter angående last som ännu

inte har förts ombord. Förslagsvis kan detta ske genom att orden "som avses att

transporteras på fartyg" byts ut mot "som ännu inte har förts ombord". Att

uttryckligen ange att i begreppet last ingår inte bara en använd lastanordning

utan också lasten i en sådan anordning synes överflödigt. En sådan precisering

skulle dessutom kunna leda till en alltför restriktiv tolkning av begreppet

"lastning" i första stycket. Mot den bakgrunden förordar Lagrådet att orden

"inbegripet last i lastbärare" utgår. Lagrådet föreslår sålunda att andra

stycket ges följande lydelse:

"Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får även meddela

föreskrifter om säkring av last, som ännu inte har förts ombord."

Av de skäl som här har angetts bör motsvarande ändringar göras i 10 kap. 1 §

första stycket 2 och 8 §.

10 kap.

1 §

I paragrafens första stycke i dess nuvarande lydelse anges vissa till-

synsuppgifter som ankommer på Sjöfartsverket. De ändringar som nu föreslås

innebär att några tillsynsuppgifter tillkommer och att stycket omarbetas

redaktionellt. I den föreslagna lydelsen inleds stycket med en ingress där det

klargörs att Sjöfartsverket utövar viss tillsyn. Därefter anges i tre punkter

vad tillsynen gäller.

När det gäller ingressen förordar Lagrådet vissa redaktionella jämkningar i

förtydligande syfte.

I den föreslagna punkten 2 anges att tillsynen skall avse "säkring av last och

lastbärare som avses att transporteras på fartyg". Med hänvisning till de skäl

som Lagrådet har anfört i anslutning till 3 kap. 9 § bör orden "och lastbärare"

utgå och orden "som avses att transporteras på fartyg" bytas ut mot "som ännu

inte har förts ombord".

Enligt punkt 3 i förslaget skall tillsynen avse rederier. Av motiveringen i

lagrådsremissen framgår att tillsynen närmare bestämt skall avse rederiers

säkerhetsorganisation. Lagrådet anser att denna avgränsning bör komma till

uttryck i lagtexten.

I enlighet med det anförda kan paragrafens första stycke ges förslagsvis

följande lydelse:

"Sjöfartsverket utövar, om något annat inte anges i lagen, tillsyn enligt denna

lag och föreskrifter meddelade med stöd av lagen såvitt avser

1. fartyg och deras utrustning, drift, lastning och

 säkerhetsorganisation,

2. säkring av last som ännu inte har förts ombord samt

3. rederiers säkerhetsorganisation."

8 §

På grund av vad som anförts i anslutning till 3 kap. 9 § förordar Lagrådet den

ändringen av förevarande paragraf att den tredje om-satsen ges följande lydelse:

"om last som ännu inte har förts ombord är säkert anordnad för sjötransport,"

19 §

I paragrafens första stycke enligt förslaget fastslås en skyldighet för

befälhavaren att se till bl.a. att rederiets dokument angående godkänd

säkerhetsorganisation, fartygets tillsynsbok och de certifikat eller motsvarande

handlingar som har utfärdats för fartyget enligt denna lag eller föreskrifter

som har meddelats med stöd av lagen finns ombord. Av författningskommentaren

framgår att med motsvarande handlingar avses bl.a. fartygets lastsäkringsmanual.

En sådan handling kan dock inte anses motsvara ett certifikat. Lagrådet förordar

därför att ordet "motsvarande" byts ut mot "andra".

12 kap.

2 §

Om Lagrådets förslag till ändring av 10 kap. 19 § godtas, bör i punkterna 2 och

3 i förevarande paragraf uttrycket "motsvarande handling" ersättas med "annan

handling".

3 §

Om Lagrådets förslag till ändrad lydelse av 3 kap. 9 § andra stycket godtas, bör

hänvisningen i punkt 1 i förevarande paragraf till 3 kap. 9 § begränsas till att

gälla första stycket i den paragrafen.

Enligt punkten 10 (punkten 13 i lagrådsremissen) döms den till böter som

uppsåtligen eller av oaktsamhet försummar sina skyldigheter beträffande, såvitt

nu är i fråga, tillsynsbok och certifikat enligt 10 kap. 19 §.

I lagrådsremissen föreslås att till uppräkningen av handlingar enligt 10 kap. 19

§ fogas dokument, varmed avses dokument angående godkänd säkerhetsorganisation.

Vid lagrådsföredragningen har upplysts att straffansvaret rätteligen bör omfatta

försummelse i fråga om samtliga handlingar som enligt 10 kap. 19 § skall finnas

ombord på fartyget. Bestämmelsen bör därför kompletteras.

Lagrådet förordar mot bakgrund av det anförda att punkten 13 ges följande

lydelse:

"den som uppsåtligen eller av oaktsamhet försummar sina skyldigheter beträffande

ritningar till ett fartyg enligt 10 kap. 16 § eller dokument angående godkänd

säkerhetsorganisation, tillsynsbok och certifikat eller annan handling enligt 10

kap. 19 §,"

Övergångsbestämmelserna

I punkt 1 i övergångsbestämmelserna anges att lagen träder i kraft i fråga om

vissa bestämmelser den 1 juli 1995 och i övrigt den dag som regeringen

bestämmer. Enligt punkt 2 skall dock några av de i punkt 1 särskilt uppräknade

bestämmelserna i vissa angivna hänseenden tillämpas först från och med den dag

som regeringen bestämmer. Punkt 3 och 4 innehåller befogenhet för regeringen att

sätta de nya bestämmelserna i kraft vid olika tidpunkter för olika typer av

rederier och fartyg och att meddela de övergångsbestämmelser som behövs.

De föreslagna övergångsreglerna skall ses mot bakgrund av att förutsättningar

för tillämpning av de bestämmelser som har sin grund i ISM-koden inte kommer att

föreligga förrän längre fram och att dessa bestämmelser måste införas stegvis.

Den valda lagtekniska lösningen, som bl a innebär att vissa bestämmelser skall

träda i kraft först senare och att andra bestämmelser skall träda i kraft inom

kort men i vissa hänseenden tillämpas först från en senare tidpunkt, synes

emellertid onödigt komplicerad och torde kunna orsaka problem vid tillämpningen.

Det framstår som en lämpligare ordning att samtliga bestämmelser får träda i

kraft den 1 juli 1995 och att alla de bestämmelser som har sin grund i ISM-koden

skall tillämpas först från den tidpunkt som regeringen bestämmer. Någon

föreskrift om att regeringen får meddela behövliga övergångsbestämmelser kan

inte anses erforderlig.

Bland de bestämmelser, vilkas tillämpning till viss del bör uppskjutas, bör

utöver dem som anges i remissförslaget även nämnas 10 kap. 19 §.

Mot bakgrund av vad nu sagts förordar Lagrådet att övergångsreglerna ges

följande lydelse:

"1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995.

2. Bestämmelserna i 1 kap. 1, 4, 5 och 8 §§, 2 kap. 4 a - 6 §§, 10 kap. 6, 7 a,

9, 12 a och 22 §§ samt 11 kap. 1 § tillämpas dock först från och med den dag som

regeringen bestämmer. Detsamma gäller bestämmelserna i 10 kap. 1, 5, 8 och 19 §§

och 12 kap. 2 och 3 §§, såvitt avser dokument och certifikat angående godkänd

säkerhetsorganisation samt tillsyn av rederiers och fartygs säkerhetsor-

ganisation. Regeringen får föreskriva att bestämmelser som nämnts i denna punkt

skall tillämpas från olika tidpunkter för skilda typer av rederier och fartyg."

Övriga lagförslag

Förslagen lämnas utan erinran.

Kommunikationsdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 30 mars 1995

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden
[REDACTED_EFTERNAMN], Hjelm-Wallén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Heckscher, Hedborg,
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1994/95:186 Ändringar i fartygssäkerhetslagen

(1988:49).

Rättsdatablad

Författningsrubrik Bestämmelser som Celexnummer för

 inför, ändrar, upp-bakomliggande EG-

 häver eller regler

 upprepar ett

 normgivningsbe-

 myndigande

Lag om ändring i 1 kap. 8 §, 2 kap.

far- 5 och 6 §§, 3 kap.

tygssäkerhetslagen 9 § och 4 kap. 7 §

(1988:49)