Regeringens proposition

1995/96:59

Sjukvårdssamverkan mellan landsting

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 5 oktober 1995

Ingvar[REDACTED_EFTERNAMN]

 Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Finansdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen läggs fram förslag till en ny lag om försöksverksamhet med

gemensam nämnd för flera landsting.

 Förslaget till ny lag om försöksverksamhet med gemensam nämnd för flera

landsting innebär att två eller flera landsting får tillsätta en gemensam nämnd

för att enligt 10 § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) fullgöra

ledningsuppgifter inom hälso- och sjukvården. Den föreslagna lagstiftningen

innebär inte att någon ny juridisk person bildas utan de samverkande landstingen

kommer även fortsättningsvis att vara huvudmän för den bedrivna sjukvården inom

respektive landsting. Till grund för förslaget ligger kommunallagen samt hälso-

och sjukvårdslagen. Det föreslås att regeringen får besluta om deltagande i

försöksverksamheten. Den nya lagstiftningen föreslås träda i kraft den 1 januari

1996 och gälla till utgången av 2000.

 1

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 3

2 Förslag till lag om försöksverksamhet med gemensam

 nämnd för flera landsting 4

3 Ärendet och dess beredning 9

4 Gemensam nämnd för flera landsting för samverkan inom

 hälso- och sjukvården 10

 4.1 Ny modell för samverkan inom hälso- och

 sjukvård 10

 4.2 Överenskommelse om samverkan 15

 4.3 De förtroendevalda 17

 4.3.1 Valbarhet 17

 4.3.2 Ansvar och revision 18

 4.3.3 Uppdragets upphörande 18

 4.4 Medborgarnas ställning 19

 4.4.1 Allmänhetens insyn 19

 4.4.2 Laglighetsprövning 20

 4.4.3 Kungörelse och anslag 21

 4.5 Särskilda frågor 22

 4.5.1 Förtroendenämnd 22

 4.5.2 Civilt försvar 23

 4.5.3 Arkivfrågor 24

 4.5.4 Datalagen 24

 4.6 Ansökan och uppföljning 25

5 Ikraftträdande och kostnadskonsekvenser 27

6 Författningskommentarer: Förslag till lag om försöks-

 verksamhet med gemensam nämnd för flera landsting28

Bilaga 1 Utredningens sammanfattning av betänkandet Sjuk-vårdssamverkan

mellan landsting (Ds 1995:26)36

Bilaga 2 Utredningens lagförslag (Ds 1995:26) 37

Bilaga 3 Förteckning över remissinstanserna (Ds 1995:26)41

Utdrag ur protokoll vid regeringens sammanträde

den 5 oktober 1995 42

 2

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till

lag om försöksverksamhet med gemensam nämnd för flera landsting.

 3

2 Förslag till lag om försöksverksamhet

med gemensam nämnd för flera landsting

Regeringen har följande förslag till lagtext.

Förslag till lag om försöksverksamhet med gemensam nämnd för flera landsting

 Härigenom föreskrivs följande.

Grunder för försöksverksamheten

1 § Två eller flera landsting får tillsätta en gemensam nämnd för att full-

göra den ledning av hälso- och sjukvården som anges i 10 § hälso- och

sjukvårdslagen (1982:763).

 Respektive landstingsstyrelse ansvarar dock för att beredskaps-

förberedelserna får en enhetlig inriktning och genomförs på ett ändamålsenligt

sätt enligt 2 kap. 1 § lagen (1994:1720) om civilt försvar. Under höjd beredskap

ansvarar respektive landstingsstyrelse för ledningen av hälso- och sjukvården

enligt 3 kap. 2 § samma lag.

 Med landsting avses även de kommuner som inte tillhör något landsting.

2 § Det ankommer på fullmäktige i vart och ett av de samverkande landstingen

att utfärda reglemente för den gemensamma nämnden samt i övrigt besluta om

nämndens uppgifter. Av reglementet skall det framgå var nämnden har sitt säte.

 Nämnden får besluta i frågor som

- rör förvaltningen

- den enligt lag eller annan författning skall ha hand om samt

- delegerats till den av respektive landstingsfullmäktige.

 Vad som anges i 3 kap. 10, 14 och 15 §§ samt 6 kap. 7 och 8 §§ kommunal-

lagen (1991:900) om fullmäktiges möjligheter till delegering samt om nämndernas

uppgifter och nämndernas ansvar för verksamheten skall gälla för den gemensamma

nämnden.

3 § Vad som anges i 2 kap. 1-3, 7 och 8 §§ kommunallagen (1991:900) om

landstingens befogenheter och om näringsverksamhet skall gälla för den

gemensamma nämnden.

4 § Regeringen beslutar på de samverkande landstingens gemensamma ansökan om

deltagande i försöksverksamheten.

 4

Mandattid

5 § Fullmäktige i de samverkande landstingen bestämmer mandattiden för den

gemensamma nämnden.

De förtroendevalda och nämndens arbetsformer

6 § Valbara till den gemensamma nämnden är de som enligt 4 kap. 5 §

kommunallagen (1991:900) är valbara i något av de samverkande landstingen.

 I övrigt skall bestämmelsen i 4 kap. 6 § kommunallagen om valbarhet

tillämpas.

7 § Ledamöter, ersättare, ordförande och en eller två vice ordförande i den

gemensamma nämnden väljs av fullmäktige i de samverkande landstingen till det

antal och på det sätt som fullmäktige bestämmer.

 Fullmäktige i de samverkande landstingen skall meddela föreskrifter om

vem som skall fullgöra ordförandens uppgifter när varken ordföranden eller en

vice ordförande kan tjänstgöra. Fullmäktige skall besluta om ersättarnas

tjänstgöring i den gemensamma nämnden.

8 § Återkallande av uppdrag för förtroendevald enligt 4 kap. 10 § kommu-

nallagen (1991:900) skall göras av fullmäktige i det landsting som förrättat

valet av den förtroendevalde.

 Fullmäktige i det landsting som förrättat valet av förtroendevalda kan

enligt 4 kap. 10 a § kommunallagen besluta om återkallelse av uppdrag för

förtroendevalda i den gemensamma nämnden.

9 § Bestämmelserna i 4 kap. 7-9 och 11-15 §§ kommunallagen (1991:900) om

uppdragets upphörande, ledighet och ekonomiska förmåner skall gälla för den

gemensamma nämnden.

 Vad som anges i 4 kap. 17 §, 18 § första stycket och 19-22 §§ kommunal-

lagen om initiativrätt, omröstning och beslut samt reservation skall gälla för

den gemensamma nämnden.

 Fullmäktige i vart och ett av de samverkande landstingen får enligt 4

kap. 23 § kommunallagen besluta om närvarorätt.

10 § Vad som anges i 6 kap. 11, 14 och 18-27 §§ kommunallagen (1991:900) om

ledamöter och ersättare, närvarorätt för utomstående, jäv m.m. skall gälla för

den gemensamma nämnden.

 I fråga om förfarandet när den gemensamma nämnden fattar beslut skall 5

kap. 41-44 §§ samt 6 kap. 29 § kommunallagen tillämpas.

 5

Protokoll

11 § Vid sammanträde med den gemensamma nämnden skall protokoll föras på

ordförandens ansvar.

 I fråga om protokollens förande, innehåll och justering skall 5 kap. 58-

62 §§ kommunallagen (1991:900) tillämpas. Tillkännagivandet att den gemensamma

nämndens, fullmäktiges och andra nämnders protokoll inom vart och ett av de

samverkande landstingen justerats skall samma dag hos vart och ett av

landstingen anslås på anslagstavlan. Tillkännagivandet av att den gemensamma

nämndens protokoll justerats behöver inte införas i någon tidning.

Delgivning

12 § För delgivning med den gemensamma nämnden skall 6 kap. 31 § kommunallagen

(1991:900) gälla.

Delegering

13 § Den gemensamma nämnden får uppdra åt ett utskott, åt en ledamot eller

ersättare eller åt en anställd i något av de samverkande landstingen att besluta

på nämndens vägnar i ett visst ärende eller en grupp av ärenden, dock inte i de

fall som avses i 6 kap. 34 § kommunallagen (1991:900). I övrigt gäller 6 kap.

35-38 §§ kommunallagen för delegering av ärenden inom den gemensamma nämnden.

Personalföreträdare

14 § Företrädare för anställda i de samverkande landstingen får i den omfattning

som anges i 7 kap. 9-13 §§ kommunallagen (1991:900) närvara vid sammanträden med

den gemensamma nämnden.

 Vad som anges i 7 kap. 14-17 §§ kommunallagen om personalföre-

trädare skall gälla för den gemensamma nämnden.

Ekonomisk förvaltning

15 § Samverkande landsting skall gemensamt upprätta en budget för den gemensamma

nämnden.

 Styrelsen i de samverkande landstingen bestämmer när den gemensamma

nämnden senast skall redovisa sin medelsförvaltning avseende föregående

budgetår.

 Vad som anges i 8 kap. 1, 2, 3 a, 3 b och 14 §§ kommunallagen (1991:900)

om medelsförvaltning, självkostnaden och om räkenskaper m.m. skall gälla för den

gemensamma nämnden.

Revisorer

16 § Fullmäktige i de samverkande landstingen skall för revision av den

gemensamma nämnden utse revisorer och ersättare på sätt som anges i reglementet.

 Bestämmelserna i 9 kap. 4-8, 10 och 14-18 §§ kommunallagen (1991:900)

skall gälla i fråga om revisionen.

 Frågan om ansvarsfrihet och om skadestånd enligt 9 kap. 16 och 17 §§

kommunallagen skall prövas av fullmäktige i respektive landsting.

Förtroendenämnd

17 § Fullmäktige får ge en förtroendenämnd i ett av de samverkande landstingen i

uppdrag att vara förtroendenämnd för den hälso- och sjukvård som omfattas av

försöksverksamheten. Det skall framgå av reglementet hur frågan reglerats.

Kungörelse av fullmäktiges sammanträden

18 § Kungörelse om fullmäktiges sammanträden i de samverkande landstingen skall

anslås på anslagstavlan hos dessa minst en vecka före sammanträdesdagen.

 Uppgift om tid och plats för fullmäktiges sammanträden i de samverkande

landstingen skall minst en vecka före sammanträdesdagen införas i den eller de

ortstidningar som fullmäktige i vart och ett av de samverkande landstingen

bestämmer.

Laglighetsprövning

19 § Den som är medlem i något av de samverkande landstingen har rätt att få

lagligheten prövad även av beslut fattade av de övriga i försöket ingående

landsting.

 6

Bestämmelserna i 10 kap. kommunallagen (1991:900) skall gälla vid laglighets-

prövning enligt denna lag.

Återkallelse och upphörande

20 § Regeringen får återkalla ett beslut om deltagande i försöksverksamheten

om ändrade förhållanden kräver det eller om det finns andra särskilda skäl för

det. Försöksverksamheten skall därvid upphöra att gälla den dag som regeringen

bestämmer.

21 § Om de samverkande landstingen har kommit överens om att samverkan skall

upphöra, skall de genast underrätta regeringen om det.

_________________________________________________

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1996 och gäller intill utgången av år

2000.

 7

3 Ärendet och dess beredning

Landstingen i Kristianstads och Malmöhus län har i en gemensam skrivelse den 16

augusti 1994 (dnr Fi 95/580) anhållit om att möjligheter skapas att ha en för

båda landstingen gemensam nämnd för ledning av hälso- och sjukvården inom

nuvarande Österlens och Ystads sjukvårdsdistrikt. Landstingen angav som skäl

härför att en sådan konstruktion skulle ge befolkningen i sydöstra Skåne ett

bättre vårdutbud och fortsatt hög kvalitet samtidigt som verksamheten skulle

kunna göras mer kostnadseffektiv. Inom Finansdepartementet har framtagits

förslag till en ny lagstiftning om försöksverksamhet med gemensam nämnd för

flera landsting. Arbetet har resulterat i betänkandet Sjukvårdssamverkan mellan

landsting (Ds 1995:26). Sammanfattning av betänkandet finns i bilaga 1 och

lagförslaget framgår av bilaga 2. Betänkandet har remissbehandlats. En

förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. En sammanställning över

remissyttrandena finns tillgängliga i Finansdepartementet (dnr Fi 95/3357).

 9

4 Gemensam nämnd för flera landsting för

samverkan inom hälso- och sjukvården

4.1 Förslag till ny modell för samverkan inom hälso-och sjukvården

Regeringens förslag: Två eller flera landsting får tillsätta en gemensam nämnd

för att utöva ledning av hälso- och sjukvården på sätt som anges i 10 § hälso-

och sjukvårdslagen (1982:763).

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

 Remissinstanserna: En övervägande majoritet av remissinstanserna till-

styrker eller har inget att erinra mot förslaget i princip. Många av instanserna

har framhållit värdet av att en ny form av samverkan tillskapas. Lands-

tingsförbundet och Gävleborgs läns landsting ställer sig i och för sig positiv

till förslaget men anser att förslaget bör utökas och gälla generellt utan

begränsning till vissa områden. Svenska Kommunförbundet tillstyrker i och för

sig förslaget men förordar i första hand att försöksverksamheten blir generell

för kommuner och landsting utan begränsning till vissa områden samt i andra hand

att försöket utvidgas till i vart fall vissa kommunala områden, t.ex.

gymnasieskolan och räddningstjänsten.

 Några remissinstanser avstyrker förslaget. Kammarrätten i Sundsvall anger

att förslaget är alltför allmänt hållet och i vissa centrala delar oklart.

Kammarrätten efterlyser bl.a. ett klargörande av nämndens ställning i den

landstingskommunala organisationen samt av nämndens uppgifter. Länsstyrelsen i

Kopparbergs län anger att en gemensam nämnd som är en myndighet men inte

huvudman kan innebära brister i helhetssyn och huvudansvar samt att informellt

samarbete inte utgör hinder för politisk påverkan.

Skälen för regeringens bedömning

Behov av samverkan

Svensk hälso- och sjukvård har under senare år genomgått stora förändringar. Nya

diagnostiska och terapeutiska metoder har utvecklats som gjort det möjligt att

behandla sjukdomar som tidigare inte kunnat behandlas med framgång. För

patienten har det blivit säkrare och skonsammare. En följd av utvecklingen är

att det ibland krävs stora investeringar i medicinsk utrustning. Kravet på att

snabbt ta till sig ny kunskap och sprida den har ökat väsentligt. Det krävs

också i vissa fall större patientunderlag för att kunna vidmakthålla och

utveckla specialkunskaper.

 Förändringar har också gjorts i vårdens struktur. Klinikorganisationen

har i viss mån upplösts. Sjukhus eller delar av sjukhus har lagts ner. Genom

samverkan mellan sjukhus och sjukvårdsdistrikt har också nya strukturer skapats.

Detta kan förhållandevis lätt göras om sjukhusen och sjukvårdsdistrikten har

samma huvudman. När så inte är fallet är emellertid möjligheterna betydligt mera

begränsade. Den enda egentliga möjligheten man har idag är att bilda ett

kommunalförbund.

 Kristianstads läns landsting och Malmöhus läns landsting har i en till

regeringen gemensam skrivelse anhållit om att möjligheter skapas att ha en för

båda landstingen gemensam nämnd för ledningen av hälso- och sjukvården i

nuvarande Österlens och Ystads sjukvårdsdistrikt. Avsikten är att genom en sådan

konstruktion ge befolkningen i sydöstra Skåne ett bättre vårdutbud och en

fortsatt hög kvalitet, samtidigt som verksamheten blir kostnadseffektivare. Det

pågår diskussioner mellan andra landsting om liknande samarbete.

 Ändrade förutsättningar har under senare år lett till ett ökat behov av

samarbete mellan kommuner och mellan landsting samt mellan kommuner och

landsting. Samverkan kan ske i olika former. Det finns dock bara en

offentligrättslig form, nämligen kommunalförbund. Övrig samverkan får ske genom

avtal eller i privaträttsliga associationsformer. Samverkan kan också ske genom

olika former av samråd.

 Regeringen beslutade den 17 augusti 1995 om tilläggsdirektiv (dir.

1995:113) till Kommunala förnyelsekommittén. Enligt dessa tilläggsdirektiv har

kommittén bl.a. att göra en översyn av kommunalförbundslagen (1985:894). Den har

även att överväga behovet av alternativa offentligrättsliga former för

samverkan. En utgångspunkt för detta arbete bör, enligt direktiven, vara att

kommuner och landsting ges stor frihet att välja enkla och ändamålsenliga

lösningar som fyller de krav som ställs ur offentligrättslig synvinkel.

 Mot bakgrund av de behov som finns vill regeringen skapa ytterligare

möjligheter för kommuner och landsting att välja den samverkansform som de

finner lämpligast. Den nu föreslagna lösningen ska ses som ytterligare ett

alternativ för landsting att välja för sitt samarbete med annat landsting.

Kommunalförbund och andra samverkansformer

I kommunal- och landstingsverksamhet som gemensamt bedrivs med enbart avtal som

grund finns inget gemensamt beslutsorgan. Parterna sluter ett avtal, som sedan

verkställs genom beslut och andra åtgärder hos vardera avtalsparten. I 9 §

hälso- och sjukvårdslagen anges att Sverige får indelas i regioner för hälso-

och sjukvård som berör flera landsting och att landstingen skall samverka i

frågor som rör sådan sjukvård. Landet är sålunda för viss högspecialiserad vård

indelat i sex regioner. Mellan landstingen i en region finns civilrättsliga

samarbetsavtal. För den praktiska samverkan finns olika kommittéer och andra

samverkansorgan inrättade och även ett politiskt forum, något oegentligt benämnd

 regionsjukvårdsnämnd . Nämnden har dock ingen kommunalrättslig status utan

vardera parten måste som ovan sagts i sin egen organisation fatta de beslut som

krävs. Nämnden är således i själva verket ett samrådsorgan. Vid sidan av

regionsjukvården finns mellan landsting även annan mer eller mindre formaliserad

samverkan som grundar sig på avtal. Den för kommuner och landsting gällande

lokaliseringsprincipen begränsar möjligheten till tjänsteköp mellan landsting.

 Kommunalförbund kan enligt kommunalförbundslagen bildas av flera kommuner

eller flera landsting eller av kommuner och landsting. Kommunalförbund kan ges

både frivilliga och specialreglerade uppgifter. Förbundet kan också ha

myndighetsutövning. Kommunalförbundets uppgift kan omfatta en hel

verksamhetsgren, exempelvis hälso- och sjukvård eller delar av den. Uppgiften

måste emellertid vara gemensam för alla förbundsmedlemmar d.v.s det måste vara

en uppgift för var och en av dem.

 I och med att kommunalförbundet är bildat upphör förbundets verksamhet

att vara en angelägenhet för medlemmarna. Förbundet blir huvudman för

verksamheten. Förbundet kan organiseras som ett förbund med fullmäktige och

nämnder eller som ett förbund med direktion. Kvar för medlemmarna finns dock en

skyldighet att finansiera verksamheten enligt förbundsordningens bestämmelser.

Revision görs i förbund med fullmäktige av revisorer som förbundsfullmäktige

väljer. I förbund med förbundsdirektion utser däremot varje förbundsmedlems

fullmäktige revisorer. Förbundsmedlemmarnas fullmäktige prövar var och en för

sig frågan om ansvarsfrihet för förbundsdirektionen, dess ledamöter och

ersättare.

 Medlemmarnas inflytande garanteras genom kommunalförbundslagen och den

obligatoriska förbundsordningen. Varje ledamot skall dessutom vara representerad

i förbundsfullmäktige eller, i förbund utan fullmäktige, i förbundsdirektionen.

För medborgarna finns klagorätt genom laglighetsprövning på samma sätt som hos

förbundsmedlemmarna. Förvaltningsbesvär kan anföras över förbundets beslut på

samma sätt som över en kommuns eller ett landstings beslut.

 Enligt 3 kap. 16 § kommunallagen får kommun och landsting efter beslut av

fullmäktige lämna över vården av en kommunal angelägenhet till aktiebolag,

handelsbolag, ekonomisk eller ideell förening, stiftelse eller enskild individ.

Vård av en angelägenhet som innefattar myndighetsutövning får dock inte

överlämnas om det inte finns stöd för det i lag. Enligt 17 § samma kapitel skall

fullmäktige innan kommun eller landsting lämnar över vården av en angelägenhet

till ett aktiebolag där man äger samtliga aktier fastställa det kommunala

ändamålet med verksamheten, utse samtliga styrelseledamöter och minst en revisor

samt säkerställa att fullmäktige får yttra sig innan sådana beslut i den över-

lämnade verksamheten fattas som är av principiell beskaffenhet eller annars av

större vikt.

 Skall verksamhet lämnas över till bolag, förening eller stiftelse där

kommun eller landsting bestämmer tillsammans med någon annan skall fullmäktige

se till att den juridiska personen blir bunden av de tidigare nämnda villkoren

för helägda aktiebolag i den omfattning som är rimlig med hänsyn till

andelsförhållandena.

 I företag där kommun eller landsting har ett bestämmande inflytande

gäller tryckfrihetsförordningens rätt att ta del av allmänna handlingar. Sådana

företag jämställs i detta hänseende med myndighet. Härav följer också att

registrering och diarieföring skall ske enligt sekretesslagen, liksom att

meddelarfrihet råder. Även vissa av arkivlagens regler blir tillämpliga. Det

finns således vissa möjligheter för kommun eller landsting att samverka med

annan kommun eller annat landsting genom delägarskap e.d. Förutsättningen är

dock att den verksamhet som skall bedrivas faller inom delägarnas kompetens och

inte innefattar myndighetsutövning om det inte finns särskilt lagstöd för det.

 I övergångsbestämmelserna till 1968 års omsorgslag angavs bl.a. att

 landstingskommuner som vid ikraftträdandet har gemensam centralstyrelse får ha

gemensam styrelse för omsorger om psykiskt utvecklingsstörda och gemensam

beslutsnämnd för psykiskt utvecklingsstörda. I den till lagen anslutande

stadgan föreskrevs bl.a. att Särskild styrelse för inrättning som drivs av

landstingskommuner gemensamt utses på sätt landstingskommunerna överenskommer.

Kan överenskommelse ej träffas underställs frågan Kungl. Maj:ts prövning.

 I den tidigare lagregleringen av undervisning och vård av vissa psykiskt

efterblivna, fanns möjlighet till gemensam centralstyrelse för flera landsting

där dessa hade gemensamma särskolor och vårdanstalter. Någon ytterligare

reglering av frågan om gemensam styrelse fanns inte utan det överlämnades till

de samverkande landstingen att komma överens om detta.

 I Finland har man bl.a. på grund av kommunernas genomsnittligt ringa

storlek utfört kommunala uppgifter genom kommunalförbund i betydligt större

utsträckning än vad man gjort i Sverige. Det bör noteras att Finland inte har

landsting utan hälso- och sjukvård är huvudsakligen en primärkommunal

angelägenhet. År 1993 ersattes den finska lagstiftningen om kommunalförbund av

regler om samkommuner. Kommunerna har därigenom fått möjlighet att på ett

enklare och mindre detaljerat sätt än tidigare organisera sin samverkan.

Kommunerna har fått stor frihet att i grundavtal ange förutsättningarna för

samarbetet. Samkommunen utgör en egen juridisk person. Vid sidan av samarbete

genom samkommun kan samarbete mellan kommuner ske genom avtal där verksamheten

leds genom en gemensam nämnd. Därigenom ges alla samarbetande kommuner större

insyn och större inflytande på verksamheten. Den gemensamma nämnden inrättas i

den kommun som skall ha hand om den gemensamma uppgiften. Någon ny juridisk

person bildas inte.

För- och nackdelar med olika samverkansformer

Samverkan i kommunalförbund erbjuder fasta och kända former för politisk ledning

och kontroll. Medborgarnas rätt till insyn och prövning är garanterad. Det ger

upphov till en ny huvudman för den verksamhet som anförtros kommunalförbundet.

Skapandet av en ny sjukvårdshuvudman har av landstingen i Skåne avsetts utgöra

en nackdel. I det utvecklingsskede som hälso- och sjukvården nu genomgår med

stora medicinska och strukturella förändringar kan möjligheten till

effektivisering för ett landsting i sin helhet försvåras genom att ett område av

landstinget genom ett bildande av ett kommunalförbund kommer tillhöra en annan

sjukvårdshuvudman. Även integrationen och samverkan med landstingets övriga

verksamheter kan försvåras. Möjligheterna till en effektivare förvaltning kan

också marginellt vara sämre i ett kommunalförbund än i en kommun eller ett

landsting på grund av de olika reglerna för delegation.

 De privaträttsliga formerna erbjuder å sin sida inslag som kan uppfattas

främja effektivitet och bättre anpassningsmöjligheter till verksamhetens art och

skiftande behov. Medborgarnas möjligheter till insyn är däremot sämre än i den

offentligrättsliga formen och möjligheterna till prövning mycket begränsade.

Samarbetsavtal medför att en huvudman utför tjänster till en annan. Denna form

kan bäst användas när det gäller tjänster av mera begränsat slag, exempelvis en

viss specialistvård eller förrådshållning. När det däremot gäller något så

vittomfattande som den totala hälso- och sjukvården för befolkningen inom ett

geografiskt område kan den formen upplevas som inte särskilt lämplig. Insynen

och påverkansmöjligheterna är begränsade och ett direkt deltagande i det säl-

jande landstingets nämndverksamhet utesluten.

 Vissa verksamhet som är specialreglerad kan inte överföras till privat-

rättsliga subjekt. Inte heller kan uppgifter som innefattar myndighetsutövning

överföras. Tillämpat på hälso- och sjukvården som både är specialreglerad och

innefattar myndighetsutövning innebär det, att endast kommunalförbund eller

samarbetsavtal kan komma ifråga.

Samverkans omfattning och nämndens uppgift

Det nu framlagda förslaget om gemensam nämnd avser att skapa ytterligare

möjligheter för landsting att välja den samverkansform som de finner lämpligast.

Förslaget om gemensam nämnd har begränsats till att avse enbart hälso- och

sjukvårdsområdet. Regeringen anser att det kan i och för sig finnas skäl att

bedriva samverkan av detta slag även på andra områden men frågan om ytterligare

områden för samverkan eller en generell rätt till samverkan får anstå i avvaktan

på de förslag som Kommunala Förnyelsekommittén lägger fram.

 Med landsting avses här även de kommuner som står utanför landstingen.

Samverkan kan bedrivas så att exempelvis all hälso- och sjukvård inom två

distrikt får gemensam ledning. Det kan också organiseras på det sättet att all

lasarettssjukvård från huvudmännen ges en gemensam ledning. Det har i förslaget

inte gjorts någon begränsning av vad försöket får omfatta, förutom att det måste

innefattas av landstingens hälso- och sjukvård.

 Enligt 10 § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) skall ledningen av

hälso- och sjukvården utövas av en eller flera nämnder. Regeringens förslag är

således att en sådan nämnd skall kunna vara gemensam för flera landsting. Den

gemensamma nämnden föreslås utgöra en myndighet men inte huvudman för hälso- och

sjukvården. Någon ny juridisk person bildas inte utan huvudmannaskapet kvarstår

hos de enskilda landstingen.

 Den gemensamma nämnden föreslås få en ställning som en nämnd inom

landstingets organisation. Den kan i likhet med övriga nämnder tilldelas upp-

gifter och erhålla delegation från fullmäktige. I detta fallet kommer den att få

uppgifter från sina två huvudmän och kan också binda dessa inom de områden

fullmäktige i vart och ett av de samverkande landstingen bestämt. Den gemensamma

nämnden kommer på så sätt att få ansvar gentemot samtliga huvudmän.

 Den gemensamma nämnden har i enlighet med 6 kap. 7 § kommunallagen inom

sitt område att se till att verksamheten bedrivs i enlighet med de mål och

riktlinjer som fullmäktige bestämt samt de föreskrifter som gäller för

verksamheten. Den har också att se till att verksamheten bedrivs på ett i övrigt

tillfredsställande sätt. Den har också att på sätt som anges i 8 § samma kapitel

att verka för att samråd sker med dem som utnyttjar verksamheten.

4.2 Överenskommelse om samverkan

Regeringens förslag: Överenskommelse mellan parterna är en förutsättning för den

gemensamma nämndens bildande och deltagande i försöksverksamheten. Brister denna

förutsättning finns inte längre grund för den gemensamma nämnden.

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

 Remissinstanserna: Remissinstanserna har i princip inte haft erinringar

mot förslaget. Riksrevisionsverket anger att överväganden bör göras bl.a.

finansiering och arbetsgivarfrågorna. Landsorganisationen i Sverige (LO) anger

bl.a att personalfrågornas hantering och arbetsgivaransvaret bör preciseras.

Tjänstemännens Centralorganisation (TCO) anger att utformningen av den fackliga

representationen bör utvecklas.

 Skälen för regeringens förslag: Samverkan med gemensam nämnd bygger på

frivillighet. Genom denna lagstiftning regleras huvudsakligen förändringar som

måste göras i kommunallagen vad gäller särskilda regler för valbarhet,

laglighetsprövning m.m. Strävan är att kommunallagens regler så långt möjligt

skall gälla. Förhållandena mellan samverkande landsting berörs däremot inte av

lagstiftningen. Här har parterna full avtalsfrihet men det finns anledning att

delar av dessa överenskommelser kan återfinnas i reglemente för den gemensamma

nämnden.

 Enligt 6 kap. 32 § kommunallagen skall fullmäktige utfärda reglemente med

närmare föreskrifter om nämndernas verksamhet och arbetsformer. Motsvarande bör

gälla för den gemensamma nämnden. Det ankommer därför på fullmäktige i de

samverkande landstingen att utfärda ett reglemente för den gemensamma nämnden.

Huvudmännen har att komma överens om det antal ledamöter och ersättare vardera

landstinget har att utse, hur ordförande och vice ordförande skall utses bland

nämndens ledamöter, hur revision skall verkställas etc. Vidare bestämmer

huvudmännen mandattiden för den gemensamma nämnden. Hur dessa frågor reglerats

mellan landstingen kan framgå av reglemente eller av annat särskilt beslut. Den

gemensamma nämndens uppgifter skall framgå av reglementet. Nämnden kan också

från vart och ett fullmäktige erhålla delegation i skilda frågor. Fullmäktige i

de samverkande landstingen bör även här vara överens om vilka frågor som

delegeras till nämnden.

 Avtalet mellan huvudmännen bör också reglera hur var och en av dessa

skall bidra till finansieringen av nämndens verksamhet och hur kraven på

verksamheten skall fastställas.

 En annan viktig fråga för samverkande landsting att lösa är vem eller

vilka som skall vara arbetsgivare för de anställda. En lösning kan enligt

regeringens uppfattning vara att ett av landstingen är arbetsgivare för personal

som arbetar för den gemensamma nämnden. Det kan underlätta vid löneförhandlingar

och annan facklig verksamhet.

 Den gemensamma nämnden är inte en egen juridisk person. Den kan därför

t.ex. inte äga fastighet eller annan egendom och inte heller ta upp lån eller gå

i borgen. Nämnden företräder däremot sina huvudmän gentemot andra. Genom att

ingå avtal av olika slag binder nämnden sina huvudmän. Detta förhållande bör

föranleda huvudmännen att sinsemellan i avtal reglera dylika frågor.

Administrativt och medicinskt måste de samverkande landstingen vara överens om

vad som i olika hänseenden skall gälla.

 I frågor där den kommunala likställighetsprincipen gör sig gällande

räcker det inte med överenskommelser som bara berör den gemensamma nämndens

verksamhet. Landstingen måste i sådana fall fatta samstämmiga beslut för varje

landstings hela hälso- och sjukvård. Detta gäller exempelvis för taxor. Även i

många andra fall bygger hela konstruktionen på samstämmiga beslut i vart och ett

av de samverkande landstingen.

 Det är alltså en omfattande överenskommelse som måste ligga till grund

för samarbetet. I lagstiftningen föreslås inget regelverk för konfliktlösning

mellan parterna. Som inledningsvis konstaterats är försöksverksamheten frivillig

och bygger på att parterna är överens och kan lösa eventuella konflikter

inbördes. Parterna måste således även vara överens om hur konflikter skall

lösas. Skulle tvister mellan parterna inte kunna lösas får man konstatera att

förutsättningar för försöket inte längre föreligger.

 10

4.3 De förtroendevalda

Regeringens förslag: Kommunallagens regler om förtroendevalda, deras

tjänstgöring, ekonomiska förmåner m.m. skall gälla för den gemensamma nämnden.

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte haft något att erinra i

denna del.

 Skälen för regeringens förslag: Den gemensamma nämnden är ett nytt inslag

i den kommunalrättsliga regleringen. Den bygger på att kommunallagens regler

skall tillämpas i möjligaste mån om inte konstruktionen med en gemensam nämnd

kräver en speciell reglering. I förslaget till lagreglering har särskild vikt

lagts vid att de förtroendevaldas rättigheter samt att möjligheter till

medverkan och insyn inte skall vara sämre än vad den är när verksamheten drivs

av varje huvudman för sig. Detta har även varit ledstjärnan när det gäller

medborgarnas insyn och möjlighet att klaga över beslut.

 Regeringens avsikt är att hälso- och sjukvårdslagen och kommunallagen

skall styra den gemensamma nämndens arbete.

4.3.1 Valbarhet

Regeringens förslag: Valbara till den gemensamma nämnden är alla som är valbara

till fullmäktige i något av de samverkande landstingen.

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

 Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har haft något att erina

mot förslaget i denna del.

 Skälen för regeringens förslag: Regeln om valbarhet finns reglerat i 4

kap. 5 § kommunallagen. För såväl fullmäktige- som nämndledamöter och ersättare

till dem gäller att de skall väljas bland dem som har rösträtt till val av

ledamöter och ersättare i landstingsfullmäktige. Regeringen anser att

valbarheten inte bör begränsas till de som är bosatta i området för den

gemensamma nämnden utan i stället utökas till områdena för de samverkande

landstingen. Valbara till den gemensamma nämnden föreslås därför vara alla som

är valbara till fullmäktige i något i försöket ingående landsting. En som är

valbar i ett landsting kan således väljas till ledamot eller ersättare i den

gemensamma nämnden av ett annat av de samverkande landstingen. Antalet ledamöter

i den gemensamma nämnden liksom fördelningen landstingen emellan får

överenskommas mellan landstingen. Hur landstingen kommit överens i denna fråga

bör framgå av reglementet. I övrigt är det vår uppfattning att 4 kap. 6 §

kommunallagen om valbarhet skall gälla för den gemensamma nämnden.

4.3.2 Ansvar och revision

Regeringens förslag: Frågan om ansvarsfrihet och skadestånd prövas av

fullmäktige i respektive landsting.

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens.

 Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte haft något att erinra mot

förslagen.

 Skälen för regeringens förslag: Revisionsansvaret är enligt kommunallagen

dels kollektivt dels individuellt. Enligt 3 kap. 11 § kommunalförbundslagen

skall i kommunalförbund med direktion förbundsmedlemmarna var för sig pröva

frågan om ansvarsfrihet för förbundsdirektionen. Den gemensamma nämnden föreslås

få ett ansvar mot nämndens samtliga huvudmän. Frågan om ansvarsfrihet bör därför

enligt regeringens mening prövas av fullmäktige i alla de samverkande lands-

tingen. Detta stämmer väl överens med det sätt på vilket denna fråga reglerats

för kommunalförbund med direktion.

 Formerna för revision får bestämmas genom överenskommelse mellan

landstingen. I övrigt föreslås 9 kap. kommunallagen gälla för revision av den

gemensamma nämndens verksamhet.

4.3.3 Uppdragets upphörande

Regeringens förslag: Det fullmäktige som utsett en ledamot eller ersättare kan

återkalla den förtroendevaldes uppdrag i den gemensamma nämnden.

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

 Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte haft något att erinra mot

förslagen.

 Skälen för regeringens förslag: Uppdrag i kommunal nämnd upphör enligt 4

kap. 8 § kommunallagen när den förtroendevalde inte längre är valbar. En

förtroendevald skall vidare enligt samma kap. 9 § befrias från sitt uppdrag om

den förtroendevalde själv begär det, om det inte finns särskilda skäl mot det.

 Enligt 10 § får fullmäktige återkalla uppdrag för en förtroendevald som

vägrats ansvarsfrihet eller om den förtroendevalde genom en dom som vunnit laga

kraft har dömts för ett brott för vilket det är föreskrivet fängelse i två år

eller därutöver.

 Återkallande av förtroendevalds uppdrag i den gemensamma nämnden bör

enligt regeringens uppfattning endast göras av det fullmäktige som förrättat

valet av den förtroendevalda.

 På motsvarande sätt bör även 4 kap. 10 a § kommunallagen gälla för den

gemensamma nämnden där det fullmäktige som utsett förtroendevalda kan återkalla

uppdrag när den politiska majoriteten i nämnden inte längre är densamma som i

fullmäktige och vid förändringar i nämndorganisationen.

4.4 Medborgarnas ställning

4.4.1 Allmänhetens insyn

Regeringens förslag: Tryckfrihetsförordningens regler gäller för den enskilde

som vill ta del av den gemensamma nämndens handlingar med de begränsningar som

följer av sekretesslagen.

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

 Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna har inte haft något

att erinra mot förslaget. Göteborgs och Bohus läns landsting anger att frågan om

sekretess bör utvecklas ytterligare.

 Skälen för regeringens förslag: Den gemensamma nämnden utgör ingen ny

juridisk person. Huvudmannaskapet kvarstår enligt regeringens förslag hos de

enskilda landstingen.

 Sekretesslagen (1980:100) gäller för verksamhet som bedrivs av statliga

och kommunala myndigheter. Vid tillämpning av lagen jämställs bl.a. kommunala

beslutande församlingar jämställas med myndigheter. Sekretess gäller inte bara i

förhållande till enskilda (1 kap. 2 §) utan också mellan olika myndigheter (1

kap. 3 §). I en kommunal nämndorganisation är varje nämnd med underlydande

förvaltningskontor att anse som en myndighet i sekretesslagens mening och

sekretess gäller mellan nämnderna enligt 1 kap. 3 §.

 Sekretess kan också gälla inom en myndighet om den är uppdelad i olika

verksamhetsgrenar som är att betrakta som självständiga gentemot varandra (1

kap. 3 § andra stycket). Det hindrar inte att uppgifter lämnas till en annan

myndighet om uppgiftsskyldigheten följer av lag eller förordning. Vad som avses

med självständiga verksamhetsgrenar inom en myndighet har inte definierats i

lagen.

 I likhet med de kommunala nämnderna får den gemensamma nämnden anses

utgöra en myndighet.

 På samma sätt som gäller mellan de olika myndigheterna i en kommun är

huvudregeln att sekretess gäller mellan den gemensamma nämnden och övriga

nämnder och styrelser i de samverkande landstingen. Inom hälso- och sjukvården

uppkommer ofta frågan om att definiera vad som i detta sammanhang är

självständiga verksamhetsgrenar. Denna fråga uppkommer också inom den gemensamma

nämnden men den är inte av annan art än vad som gäller för hälso- och sjukvården

i övrigt.

 Enligt tryckfrihetsförordningens bestämmelser har den enskilde rätt att

ta del av en myndighets handlingar såvitt informationen inte är sekretessbelagd.

Inom hälso- och sjukvården råder en omfattande sekretess för uppgifter om

enskilds personliga förhållanden. Den gemensamma nämndens dokumentation är till

stor del patientjournaler och annan sekretessbelagd medicinsk information.

Nämnden har emellertid dessutom en stor mängd administrativ och annan

information, för vilken sekretess normalt inte råder.

 Den gemensamma nämnden är en myndighet också i tryckfrihetsförordningens

mening och besvär över vägran att lämna ut en handling får enligt 2 kap. 15 §

tryckfrihetsförordningen föras hos domstol. Domstolen utgörs i detta fall av

kammarrätten.

4.4.2 Laglighetsprövning

Regeringens förslag: Varje medlem i vart och ett av de samverkande landstingen

har enligt 10 kap. kommunallagen rätt att få lagligheten prövad av alla

överklagningsbara beslut i de samverkande landstingen.

 Utredningens förslag: Överensstämmer med utredningens förslag.

 Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna har inte haft något

att erinra mot förslaget. Kammarrätten i Sundsvall avstyrker förslaget och anger

att rätten till laglighetsprövning är alltför vid och att den därför inger

betänkligheter. Länsstyrelsen i Kopparbergs län avstyrker förslaget och anger

att svårigheter kan uppstå vid laglighetsprövningen. Länsstyrelsen i

Kristianstad anger att om samverkan begränsas til en mindre del av respektive

landstingsområden blir besvärsrätten alltför vidsträckt och omfattande.

 Skälen för regeringens förslag: Enligt 10 kap. 1 § kommunallagen har

varje medlem av ett landsting att få lagligheten av landstingets beslut prövad

genom att överklaga dem. Från och med den 1 april 1995 sker prövningen i första

instans av länsrätten.

 Beslut som rör den gemensamma nämndens verksamhet fattas till stor del av

den gemensamma nämnden själv. Åtskilliga beslut av väsentlig betydelse kommer

dock att fattas i de samverkande landstingens fullmäktige, landstingsstyrelser

och andra nämnder med övergripande verksamhet såsom t.ex. personalnämnder,

fastighetsnämnder, inköpsnämnder.

 Regeringens utgångspunkt för förslaget till denna lagstiftning är att

demokratifrågorna är viktiga och att någon begränsning inte skall ske för med-

borgarnas del vare sig i insynen eller vad gäller rätten till laglighets-

prövning. Med hänvisning till att någon inskränkning inte bör ske av

medborgarnas rätt till laglighetsprövning är regeringens förslag att alla

medlemmar i de samverkande landstingen ges rätt att få lagligheten av den ge-

mensamma nämndens beslut prövad. Det kan vidare övervägas om inte även beslut i

fullmäktige och nämnder som påverkar den gemensamma nämnden borde innefattas i

den utvidgade rätten till laglighetsprövning. Svårigheten som därvid skulle

uppstå är att göra en tydlig avgränsning mellan vilka beslut som skulle ge en

utvidgad överklaganerätt och vilka som inte skulle ge det. Med en mycket vid

tolkning kan nära nog alla beslut sägas ha någon form av åtminstone indirekt

påverkan. Det är därför enligt vår uppfattning svårt att göra en bra avgränsning

till beslut hänförliga till den gemensamma nämnden. Den utvidgade rätten till

laglighetsprövning föreslås därför omfatta alla överklagbara beslut i samtliga

av de samverkande landstingen.

 Enligt regeringens uppfattning är det inte något stort antal beslut av

landstingen som i dag är föremål för laglighetsprövning. Det finns enligt vår

uppfattning inte något som tyder på att det skulle bli någon ökning av antalet

överklaganden.

 Såsom antytts överklagas beslut av kommun eller landsting hos länsrätten.

Enligt 14 § lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar överklagas ett

beslut till den länsrätt inom vars län ärendet först prövats. Forumfrågan bör

därmed enligt regeringens uppfattning inte vara problematisk. Den gemensamma

nämndens beslut överklagas i enlighet med angivet lagrum vid den länsrätt inom

vars län den gemensamma nämnden har sitt säte. Vid besvär över beslut av

fullmäktige eller nämnd gäller samma forumregel. Det kan emellertid inträffa att

likadana eller likartade beslut av t.ex. flera fullmäktige överklagas hos olika

länsrätter. Förekommer det vid mer än en länsrätt flera mål som har nära samband

med varandra får målen enligt 14 § tredje stycket lagen om allmänna

förvaltningsdomstolar handläggas vid en och samma länsrätt, om det kan göras

utan avsevärd olägenhet för någon enskild.

4.4.3 Kungörelse och anslag

Regeringens förslag: Kungörelse om fullmäktiges sammanträden i vart och ett av

de samverkande landstingen skall anslås på vart och ett av de samverkande

landstingens anslagstavla.

 Uppgift om tid och plats för fullmäktiges sammanträden i vart och ett av

de samverkande landstingen skall införas i den eller de ortstidningar som

respektive fullmäktige i de samverkande landstingen bestämmer.

 Anslag om att protokoll justerats anslås samma dag hos vart och ett av de

samverkande landstingen.

 Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag.

 Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte haft något att erina mot

förslaget. Kammarrätten i Sundsvall har angett att det i sammanhanget bör

beaktas att tillkännagivandet på anslagstavlan är utgångspunkt för

överklagandetid, vilket talar för att det bör ske samtidigt på de olika

anslagstavlorna.

 Skälen för regeringens förslag: För att ge medborgarna möjlighet att

följa fullmäktiges förhandlingar har i 5 kap. 9 och 10 §§ kommunallagen

föreskrivits att uppgifter om tid och plats för fullmäktiges sammanträden skall

kungöras på kommunens eller landstingets anslagstavla och införas i de

ortstidningar som fullmäktige beslutar. Till grund för regeringens förslag till

motsvarande bestämmelser för denna lagstiftning ligger 5 kap. 9 och 10 §§

kommunallagen.

 Med hänsyn till det resonemang som här förts om insyn och laglighets-

prövning föreslås att kungörelse om fullmäktiges sammanträden i vart och ett av

de samverkande landstingen skall anslås på den officiella anslagstavlan. Likaså

skall ett sådant tillkännagivande göras i de ortstidningar som vart och ett av

fullmäktige i de samverkande landstingen fattat beslut om.

 Likaså föreslås att anslag om justering av fullmäktiges, nämnders och den

gemensamma nämndens protokoll skall göras på vart och ett av de samverkande

landstings anslagstavlor. Detta bör enligt regeringens mening ske på samma dag

på de olika anslagstavlorna. En sådan samordning är viktig då tillkännagivandet

på anslagstavla är utgångspunkt för överklagandetid.

4.5 Särskilda frågor

4.5.1 Förtroendenämnd

Regeringens förslag: Fullmäktige kan besluta att förtroendenämnd i ett av de

samverkande landstingen ges i uppdrag att vara förtroendenämnd för verksamheten

inom den gemensamma nämnden.

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

 Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har haft något att erinra

mot förslaget.

 Skälen för regeringens förslag: I varje landsting skall enligt lagen

(1992:563) om förtroendenämndsverksamhet m.m. finnas en eller flera för-

troendenämnder. Nämnden har till uppgift att främja kontakterna mellan

patienterna och hälso- och sjukvårdspersonalen samt att åt patienterna förmedla

den hjälp som förhållandena kräver. Förtroendenämnden får enligt lagstiftningen

åta sig uppdraget att vara förtroendenämnd även för kommuns hälso- och sjukvård.

Nämnden handlägger dessutom ärenden om stödpersoner vid den psykiatriska vård

som bedrivs enligt lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård och lagen

(1991:1129) om rättspsykiatrisk vård.

 Förtroendenämndens verksamhet är delvis av policyskapande karaktär. Det

skulle därför kunna innebära att om två eller flera förtroendenämnder verkar

inom den gemensamma nämndens område, skulle dessa kunna tänkas agera på olika

sätt och därmed skapa förvirring. Det skulle dessutom administrativt vara

opraktiskt, leda till flera kontakter och ge merarbete utan motsvarande nytta.

Regeringen föreslår därför att fullmäktige i de samverkande landstingen får

besluta att en redan befintlig förtroendenämnd i ett av de samverkande

landstingen får ges i uppdrag att vara förtroendenämnd för verksamheten inom den

gemensamma nämnden.

4.5.2 Civilt försvar

Regeringens förslag: De uppgifter som enligt lagen om civilt försvar åvilar

landstingsstyrelsen tas inte över av den gemensamma nämnden.

 Utredningens förslag: Utredningen har ansett att lagen om civilt försvar

inte utgör hinder mot den gemensamma nämnden.

 Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har haft något att erinra.

 Skälen för regeringens förslag: Lagen (1994:1720) om civilt försvar, som

trädde i kraft den 1 juli 1995, reglerar bl.a ansvaret för bered-

skapsförberedelserna och ledningen av verksamheten vid höjd beredskap i kommuner

och landsting. Enligt 2 kap. 1 § skall landstingen vidta de

beredskapsförberedelser som behövs för deras verksamhet under höjd beredskap.

Landstingsstyrelsen ansvarar inom landstinget för att beredskapsförberedelserna

får en enhetlig inriktning och genomförs på ett ändamålsenligt sätt. I 3 kap. 2

§ stadgas att det är landstingssyrelsen som under höjd beredskap ansvarar för

ledningen av den civila hälso- och sjukvården samt den övriga verksamhet för det

civila försvaret som landstinget skall bedriva.

 Det är viktigt att det högsta förvaltande organet behåller sitt ansvar

enligt lagen om civilt försvar. Landstingssyrelsens uppgifter enligt den lagen

skall därför inte övertas av den gemensamma nämnden. Den verksamhet som den

gemensamma nämnden ansvarar för skall därför när det gäller landstingssyrelsens

uppgifter enligt lagen om civilt försvar hänföras till ett av landstingen eller

delas upp mellan de berörda landstingen. Regeringen bedömer att detta kan göras

utan praktiska olägenheter men vill betona att det förutsätter ett nära

samarbete mellan de berörda lanstingsstyrelserna och den gemensamma nämnden om

beredskapsförberedelserna. Denna ordning innebär också att man undviker att två

eller flera landstingssyrelser inriktar och leder samma verksamhet.

 11

4.5.3 Arkivfrågor

Regeringens bedömning: Arkivlagen utgör inte hinder mot den föreslagna

försöksverksamheten.

 Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens förslag.

 Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna har inte haft något

att erinra mot bedömningarna. Socialstyrelsen har anfört att arkivlagen och

dennas tillämpning behöver analyseras ytterligare samt frågor om sekretess vid

överlämnande av handlingar till den nya nämnden.

 Skälen för regeringens bedömning: Arkivlagen (1990:782) gäller för alla

myndigheter samt vissa andra organ. Den nu föreslagna gemensamma nämnden kommer

enligt förslaget att utgöra en myndighet och följaktligen gäller arkivlagen för

nämnden. En myndighet svarar enligt arkivlagen för vården av sitt arkiv.

 För tillsynen av myndigheternas arkivvård skall det finnas en

arkivmyndighet. Enligt arkivlagen är normalt landstingsstyrelsen arkivmyndighet

för ett landstings myndigheter om inte landstingsfullmäktige utser annan nämnd

eller styrelse att vara arkivmyndighet. Med hänsyn till torde särskild

lagstiftning enligt regeringens mening inte krävas för att reglera hur

arkivmyndighet i det aktuella fallet skall fastställas. De samverkande lands-

tingen måste dock reglera frågan mellan sig.

 Om en gemensamma nämnd inrättas och andra nämnders verksamhet uppgår i

denna nämnd kan det bli frågan om överförande av arkiv till den gemensamma

nämnden. Bestämmelser om sådant överlämnande finns i 14-16 §§ arkivlagen. Någon

ytterligare reglering är enligt regeringens uppfattning inte nödvändig.

 Vad gäller sekretessfrågor vid överlämnade av handlingar till den nya

nämnden kan ledning sökas i Socialstyrelsens och Riksarkivets allmänna råd om

handhavande av patientjournaler i vissa fall (SOSFS 1991:22), vilket avsåg

kommunernas övertagande av landstingens sjukvård vid ÄDEL-reformen.

4.5.4 Datalagen

Regeringens bedömning: Datalagen utgör inte hinder mot den föreslagna

försöksverksamheten.

 Utredningens bedömning: Överensstämmer i huvudsak med regeringens

bedömning.

 Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har haft något att erinra

mot bedömning. Datainspektionen anger att omorganisationen i kommunal verksamhet

medför att konsekvenserna för den personregistrering som avses ske i

verksamheten behöver analyseras.

 Skälen för regeringens bedömning: Inom hälso- och sjukvården förs många

och delvis omfattande personregister med hjälp av automatisk databehandling.

Patientregistren innehåller personuppgifter av nästan uteslutande

sekretessbelagd natur.

 Registren kräver enligt datalagen (1973:289) licens och i vissa fall

tillstånd. Registeransvarig inom den offentliga hälso- och sjukvården är an-

tingen den centrala hälso- och sjukvårdsnämnden eller annan nämnd. Hälso- och

sjukvårdens administrativa register, exempelvis över anställda, kan ha annan

central nämnd som registeransvarig.

 Den gemensamma nämnden har i förslaget givits samma ställning som övriga

nämnder. Nämnden utgör enligt regeringens förslag en myndighet. Nämnden blir en

myndighet som enligt datalagen blir registeransvarig för de personregister som

förs i verksamheten.

 Det är inte möjligt för den nya nämnden att utan vidare använda sig av

bestående personregister hos de samverkande landstingen. Om ett bestående

personregister eller delar därav skall övertas av den nya nämnden kan det vara

nödvändigt att tillstånd inhämtas från Datainspektionen. Inspektionen kan i

sådant fall meddela föreskrifter. Komplikationer kan, enligt Datainspektionen,

uppkomma när flera myndigheter skall ha gemensamma personregister och en

gemensam nämnd avser att utnyttja personregister som förs även för verksamhet

under annan nämnd. En sådan ordning aktualiserar bl.a. frågor om sekretess

mellan myndigheter. Berärda huvudmän bör därför ta upp en dialog med

inspektionen om lösningen av frågorna.

4.6 Ansökan och uppföljning

Regeringens förslag: Regeringen beslutar efter gemensam ansökan av de

samverkande landstingen om deltagande i försöksverksamheten samt om återkallande

av ett sådant beslut.

Regeringen kan meddela föreskrifter om uppföljning av verksamheten.

 Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens.

 Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har haft något att erinra

mot förslaget. Kammarrätten i Sundsvall som avstyrker förslaget i dess helhet

anser att beslut av regeringen om återkallelse av ett beslut om deltagande i

försöksverksamheten behöver klarläggas. Riksrevisionsverket som i princip

tillstyrker förslaget anger att det bör ankomma på Socialstyrelsen att yttra sig

över ansökningar om deltagande i försöksverksamheten samt att svara för

utvärdering av försöksverksamheten.

 Skälen för regeringens förslag: Det bör ankomma på regeringen att besluta

om deltagande i försöksverksamheten. Ett sådant beslut får meddelas efter

gemensam ansökan från samverkande landsting.

 Enligt 3 kap. 9 § kommunallagen ankommer det på fullmäktige att besluta i

ärenden av principiell beskaffenhet eller annars av större vikt för kommunen

eller landstingen. Frågan om organisationen av landsting hör till dessa frågor.

Det ankommer således på fullmäktige att besluta om ett deltagande i

försöksverksamheten. Själva ansökan kan ske av styrelsen med fullmäktiges beslut

som grund för ansökan. Fullmäktige måste ha tagit ställning till den gemensamma

nämndens uppgifter, organisation, finansiering, avtal m.m. Av ansökan till

regeringen bör framgå fullmäktiges ställningstagande i de olika frågorna om den

gemensamma nämnden.

 I samband med beslut om deltagande i försöksverksamhet kan regeringen

ställa krav på uppföljning av den bedrivna försöksverksamheten. I ansökan bör

därför anges hur uppföljningen är tänkt att genomföras och vad den skall

omfatta.

 Grunden för försöksverksamheten är samverkan mellan de deltagande

landstingen om förutsättningarna brister i detta avseende får försöksverk-

samheten upphöra. Det kan ske genom att landstingen meddelar regeringen härom.

Regeringen kan också återkalla ett beslut om deltagande i försöksverksamheten om

det finns särskilda skäl härför. Sådana särskilda skäl kan vara att

förutsättningarna för försökslagstiftningen har förändrats.

 Försökslagstiftningen föreslås gälla under tiden den 1 januari 1996 och

intill utgången av 2000.

 12

5 Ikraftträdande och kostnadskonsekvenser

Lagen om försöksverksamhet med gemensam nämnd för flera landsting föreslås träda

i kraft den 1 januari 1996.

 Genomförandet av föreslaget bedöms inte föranleda några ökade kostnader

för landstingen eller staten. Försöksverksamheten med gemensam nämnd baseras på

frivilligt deltagande från landsting. Kostnader som föranleds av att den

gemensamma nämnden inrättas får vägas mot de effektivitets- och kvalitetsvinster

som kan uppnås. Möjligheterna till samverkan mellan flera landsting genom en

gemensam nämnd torde innebära kostnadsbesparingar för i försöket deltagande

landsting.

 27

 6 Författningskommentar

Förslaget till lag om försöksverksamhet för gemensam nämnd för flera landsting

Grunder för försöksverksamheten

1 § Två eller flera landsting får tillsätta en gemensam nämnd för att

fullgöra den ledning av hälso- och sjukvården som anges i 10 § hälso- och

sjukvårdslagen (1982:763).

 Respektive landstingsstyrelse ansvarar dock för att bered-

skapsförberedelserna får en enhetlig inriktning och genomförs på ett

ändamålsenligt sätt enligt 2 kap. 1 § lagen (1994:1720) om civilt försvar. Under

höjd beredskap ansvarar respektive landstingsstyrelse för ledningen av hälso-

och sjukvården enligt 3 kap. 2 § samma lag.

 Med landsting avses även de kommuner som inte tillhör något landsting.

 Förslaget behandlas i avsnitt 4.1. och 4.5.2. Den innehåller en allmän

bestämmelse om försöksverksamhetens omfattning. Enligt 10 § hälso- och sjuk-

vårdslagen (1982:763) skall ledningen av hälso- och sjukvården utövas av en

eller flera nämnder. Den gemensamma nämnden avses således att utöva ledning av

hälso- och sjukvårdsfrågor. Paragrafen innehåller inte någon begränsning till

antalet landsting som får samverka enligt lagen. Den innebär inte heller någon

geografisk begränsning. Landstingsfria kommuner kan även ingå i föreslaget

samarbete.

2 § Det ankommer på fullmäktige i vart och ett av de samverkande landstingen

att utfärda reglemente för den gemensamma nämnden samt i övrigt besluta om

nämndens uppgifter. Av reglementet skall framgå var nämnden har sitt säte.

 Nämnden får besluta i frågor som

- rör förvaltningen

- den enligt lag eller annan författning skall ha hand om samt

- delegerats till den av respektive landstingsfullmäktige.

 Vad som anges i 3 kap. 10, 14 och 15 §§ samt 6 kap. 7 och 8 §§ kom-

munallagen (1991:900) om fullmäktiges möjligheter till delegering samt

nämndernas uppgifter och nämndernas ansvar för verksamheten skall gälla för den

gemensamma nämnden.

3 § Vad som anges i 2 kap. 1-3, 7 och 8 §§ kommunallagen (1991:900) om

landstingens befogenhet och om näringsverksamhet skall gälla för den gemensamma

nämnden.

4 § Regeringen beslutar på de samverkande landstingens gemensamma ansökan om

deltagande i försöksverksamheten.

 Förslaget behandlas i avsnitt 4.2 och 4.6. Kommunallagen (1991:900)

ligger till grund för föreslagen lagstiftning. De olika principerna såsom lokal-

iseringsprincipen, likställighetsprincipen, självkostnadsprincipen m.m. samt

landstingens befogenheter m.m. skall gälla för den gemensamma nämnden.

Kommunmedlemmarnas rätt föreslås inte bli inskränkt genom denna lagstiftning.

 De samverkande landstingen skall genom reglemente för den gemensamma

nämnden reglera nämndens uppgifter och härigenom besluta om nämndens uppgifter.

Nämnden kan av fullmäktige erhålla delegation i skilda frågor. De samverkande

landstingen förutsätts vara överens om vilka frågor som den gemensamma nämnden

ska ha hand om. Av reglementet skall även framgå den gemensamma nämndens säte.

Det underlättar både för enskilda och domstolarna vid en laglighetsprövning att

ta reda på vilken länsrätt som är rätt forum.

 Det ankommer på fullmäktige att besluta om ett deltagande i

försöksverksamhet med en gemensam nämnd för flera landsting. Det är dock inte

nödvändigt att det är fullmäktige som ansöker hos regeringen om ett sådant

deltagande utan det kan vara styrelsen som med fullmäktiges beslut som grund

ansöker om ett deltagande.

Mandattid

5 § Fullmäktige i de samverkande landstingen bestämmer mandattiden för den

gemensamma nämnden.

 I likhet med kommunallagens bestämmelser om mandattiden för kommunala

nämnder får fullmäktige i de samverkande landstingen bestämma mandattiden för

den gemensamma nämnden. Nämndens mandattid kan således helt fritt bestämmas av

fullmäktige. Såsom många andra beslut rörande den gemensamma nämnden får de

samverkande landstingen komma överens om längden på mandattiden.

De förtroendedevalda och nämndens arbetsformer

6 § Valbara till den gemensamma nämnden är de som enligt 4 kap. 5 §

kommunallagen (1991:900) är valbara i någon av de samverkande landstingen.

 I övrigt skall bestämmelsen i 4 kap. 6 § kommunallagen om valbarhet

tillämpas.

 Förslaget behandlas i avsnitt 4.3. Valbarheten till den gemensamma

nämnden utsträcks till att gälla alla de som enligt 4 kap 5 § kommunallagen är

valbara i något av de samverkande landstingen. Det blir således möjligt att från

ett landsting utse representanter som är medlem i annat samverkande landsting. I

övrigt gäller kommunallagens bestämmelser om vem som är valbar till den

gemensamma nämnden.

7 § Ledamöter, ersättare, ordförande och en eller två vice ordförande i den

gemensamma nämnden väljs av fullmäktige i de samverkande landstingen till det

antal och på det sätt som fullmäktige bestämmer.

 Fullmäktige i de samverkande landstingen skall meddela föreskrifter om

vem som skall fullgöra ordförandens uppgifter när varken ordföranden eller en

vice ordföranden kan tjänstgöra. Fullmäktige i de samverkande landstingen skall

besluta om ersättarnas tjänstgöring i den gemensamma nämnden.

8 § Återkallande av uppdrag för förtroendevald enligt 4 kap. 10 §

kommunallagen (1991:900) skall ske av fullmäktige i det landsting som förrättat

valet av den förtroendevalde.

 Fullmäktige i det landsting som förrättat valet av förtroendevalda kan

enligt 4 kap. 10 a § kommunallagen besluta om återkallelse av uppdrag för

förtroendevalda i den gemensamma nämnden.

9 § Bestämmelserna i 4 kap. 7-9 och 11-15 §§ kommunallagen (1991:900)

om uppdragets upphörande, ledighet och ekonomiska förmåner skall gälla för den

gemensamma nämnden.

 Vad som anges i 4 kap. 17 §, 18 § första stycket och 19-22 §§ kommunal-

lagen om initiativrätt, omröstning och beslut samt reservation skall gälla för

den gemensamma nämnden.

 Fullmäktige i vart och ett av de samverkande landstingen får enligt 4

kap. 23 § kommunallagen besluta om närvarorätt.

10 § Vad som anges i 6 kap. 11, 14 och 18-27 §§ kommunallagen (1991:900) om

ledamöter, ersättare, närvarorätt för utomstående, jäv m.m. skall gälla för den

gemensamma nämnden.

 I fråga om förfarandet när den gemensamma nämnden fattar beslut skall 5

kap. 41-44 §§ samt 6 kap. 29 § kommunallagen tillämpas.

 Förslaget återfinns i avsnitt 4.3. Kommunallagens regler om

förtroendevalda, deras tjänstgöring, ekonomiska förmåner m.m. ligger till grund

för förslagna stadganden. Det ankommer på fullmäktige i respektive landsting att

nominera och utse ledamöter och ersättare i den gemensamma nämnden. Antalet

ledamöter och ersättare får bestämmas av fullmäktige i de samverkande

landstingen. De samverkande landstingen skall överenskomma om det antalet

ledamöter och ersättare som var och en skall utse, vem som ska fullgöra

uppgiften som ordförande m.m. Med hänsyn till att det ankommer på fullmäktige i

respektive landsting att utse ledamöter och ersättare i nämnden ankommer det på

respektive fullmäktige att besluta om återkallelse av uppdraget enligt 4 kap. 10

§ kommunallagen för de ledamöter och ersättare de själva utsett. Motsvarande

gäller även för återkallelse av uppdrag enligt 4 kap. 10 § kommunallagen.

Protokoll

11 § Vid sammanträde med den gemensamma nämnden skall protokoll föras

på ordförandens ansvar.

 I fråga om protokollens förande, innehåll och justering skall 5 kap. 58-

62 §§ kommunallagen (1991:900) tillämpas. Tillkännagivandet att den gemensamma

nämndens, fullmäktiges och andra nämnders protokoll inom vart och ett av de

samverkande landstingen justerats skall samma dag hos vart och ett av lands-

tingen anslås på anslagstavlan. Tillkännagivandet av att den gemensamma nämndens

protokoll justerats behöver dock inte införas i någon tidning.

 Förslaget behandlas i avsnitt 4.4. Kommunallagens regler om förande av

protokoll, innehåll och justering föreslås gälla även för den gemensamma

nämnden. Tillkännagivandet att protokoll justerats måste dock anslås på

anslagstavlan hos samtliga de landsting som ingår i samverkan. Det måste även

ske beträffande andra protokoll såsom fullmäktiges och andra nämnders protokoll

då det är möjligt för medlem i något av de samverkande landstingen att klaga

även på andra beslut än de som den gemensamma nämnden fattat. Tillkännagivandet

om justering ska ske på den officiella anslagstavla hos landstingen. Det är inte

tillräckligt att det anslås hos endast en av de samverkande landstingens

anslagstavla. Det räcker inte heller att den gemensamma nämnden anslår

tillkännagivandet på någon annan anslagstavla än den officiella i respektive

landsting. Anslag om justering av fullmäktiges, andra nämnders och den gemen-

samma nämndens protokoll ska ske samma dag på olika anslagstavlorna med hänsyn

taget till att tiden för anslåendet utgör utgångspunkt för beräkning av klagotid

vid laglighetsprövning.

Delgivning

12 § För delgivning med den gemensamma nämnden skall 6 kap. 31 § kommunallagen

gälla.

Delegering

13 § Den gemensamma nämnden får uppdra åt ett utskott, åt en ledamot eller

ersättare eller åt en anställd i något av de samverkande landstingen att besluta

på nämndens vägnar i ett visst ärende eller en grupp av ärenden, dock inte i

fall som avses 6 kap. 34 § kommunallagen (1991:900). I övrigt gäller 6 kap. 35-

28 §§ kommunallagen för delegering av ärenden inom den gemensamma nämnden.

 Vad som anges i kommunallagen om delgivning föreslås även gälla för den

gemensamma nämnden. Beträffande delgering föreslås denna kunna ske till anställd

i de samverkande landsting. Det är med konstruktionen med gemensam nämnd inte

nödvändigt att nämnden har egen personal anställd utan det kan vara en av hu-

vudmännen som utgör arbetsgivare såsom framgår avse avsnitt 4.2.

Personalföreträdare

14 § Företrädare för anställda i de samverkande landstingen får i den

omfattning som anges i 7 kap. 9-13 §§ kommunallagen (1991:900) närvara vid

sammanträden med den gemensamma nämnden.

 Vad som anges i 7 kap. 14-17 §§ kommunallagen om personalföreträdare

skall gälla för den gemensamma nämnden.

 Förslaget avser att ge personalföreträdare i de samverkande landstingen

en motsvarande rätt som kommunallagen ger personalföreträdare vid en kommunal

nämnd.

Ekonomisk förvaltning

15 § Samverkande landsting skall gemensamt upprätta en budget för den

gemensamma nämnden.

 Styrelsen i de samverkande landstingen bestämmer när den gemensamma

nämnden senast skall redovisa sin medelsförvaltning avseende föregående

budgetår.

 Vad som anges i 8 kap. 1, 2, 3 a, 3 b, och 14 §§ kommunallagen

(1991:900) om medelsförvaltning, självkostnadsprincip och om räkenskaper m.m.

skall gälla för den gemensamma nämnden.

 Förslaget behandlas i avsnitt 4.2. De samverkande landstingen har ett

gemensamt ekonomiskt ansvar för finansiering av den gemensamma nämndens

verksamhet. En budget för den gemensamma nämnden skall därför upprättas av de

samverkande landstingen i samråd. Fördelningen av det ekonomiska ansvaret får

ankomma på landstingen att själv ta ställning till genom avtal e.d. Likaså får

överenskommelse träffas om fördelning av eventuellt uppkommande underskott eller

vinst.

Revisorer

16 § Fullmäktige i de samverkande landstingen skall för revision av den

gemensamma nämnden utse revisorer och ersättare på sätt som anges i reglementet.

 Bestämmelserna i 9 kap. 4-8, 10 och 14-18 §§ kommunallagen (1991:900)

skall gälla i fråga om revisionen.

 Fråga om ansvarsfrihet och om skadestånd enligt 9 kap. 16 och 17 §§

kommunallagen skall prövas av fullmäktige i respektive landsting.

Förslaget behandlas i avsnitt 4.3. Formerna för revision får bestämmas av de

samverkande landstingen. Den kan ske genom att särskilda revisorer utses eller

genom att revision av den gemensamma nämnden sker av de av landstinget utsedda

revisorerna. Hur de utses skall komma till uttryck i reglementet. För revisionen

gäller kommunallagens bestämmelser. Frågan om ansvarsfrihet får prövas av

fullmäktige i de samverkande landstingen. Detta överensstämmer med hur frågan

regleras i kommunalförbundslagen för kommunalförbund med direktion.

Förtroendenämnd

17 § Fullmäktige får ge en förtroendenämnd i ett av de samverkande landstingen

i uppdrag att vara förtroendenämnd för den hälso- och sjukvård som omfattas av

försöksverksamheten. Det skall framgå av reglementet hur frågan reglerats.

Förslaget behandlas i avsnitt 4.5. De samverkande landstingen ges möjlighet att

besluta att en redan befintlig förtroendenämnd i ett av de samverkande

landstingen får ges i uppdrag att vara förtroendenämnd för verksamhet inom den

gemensamma nämnden. Det är även möjligt att redan befintliga förtroendenämnder

även fortsättningsvis har hand om dessa uppgifter inom den gemensamma nämndens

område.

Kungörelse av fullmäktiges sammanträden

18 § Kungörelse om fullmäktiges sammanträden i de samverkande landstingen

skall anslås på anslagstavlan hos dessa minst en vecka före sammanträdesdagen.

 Uppgift om tid och plats för fullmäktiges sammanträden i de samverkande

landstingen skall minst en vecka före sammanträdesdagen införas i den eller de

ortstidningar som fullmäktige i vart och ett av de samverkande landstingen

bestämmer.

 Förslaget behandlas i avsnitt 4.4. Till grund för bestämmelsen ligger

kommunallagens regler om kungörelse om sammanträden och om införandet i en eller

flera ortstidningar. Kungörelse om fullmäktiges sammanträden i de samverkande

landstingen skall anslås på den officiella anslagstavlan hos samtliga

samverkande landsting. Kungörelse skall således ske även av annat samverkande

landstings fullmäktige sammanträden än det egna fullmäktige. Fullmäktige i annat

samverkande landsting kan fatta beslut som berör den gemensamma nämnden. Det är

därför viktigt att medlemmarna i de samverkande landstingen ges möjlighet att

erhålla kännedom om vilka ärenden som skall behandlas av fullmäktige.

Motsvarande gäller de meddelanden om fullmäktiges sammanträden som skall införas

i ortstidningar inom området för de samverkande landstingen. Avsikten är att den

tillämpningen som uttrycket ortstidning fått i rättspraxis skall gälla.

Laglighetsprövning

19 § Den som är medlem i något av de samverkande landsting har rätt att få

lagligheten prövad även av beslut fattade av övriga i försöket ingående

landsting.

 Bestämmelserna i 10 kap. kommunallagen (1991:900) skall gälla vid

laglighetsprövning enligt denna lag.

Förslaget behandlas i avsnitt 4.4. Varje medlem i de samverkande landstingen har

rätt att överklaga beslut som fattas av såväl den gemensamma nämnden som av

fullmäktige i de samverkande landstingen. De har även rätt att överklaga beslut

fattade av annan nämnd inom de samverkande landstingen. En utvidgning av rätten

att överklaga har således tillskapats genom bestämmelsen.

 Enligt 14 § andra stycket lagen (1971:289) om allmänna för-

valtningsdomstolar skall ett beslut överklagas till den länsrätt inom vars län

ärendet först prövats, om inte regeringen för ett visst slag av mål föreskriver

något annat. Besvär över beslut fattade av den gemensamma nämnden skall ske till

den länsrätt inom vars län den gemensamma nämnden har sitt säte. I övrigt

överklagas beslut fattade av fullmäktige eller nämnd till den länsrätt inom vars

län fullmäktige eller nämnden har sitt säte.

Återkallelse och upphörande

20 § Regeringen får återkalla ett beslut om deltagande i försöksverksamheten

om ändrade förhållanden kräver det eller om det finns andra särskilda skäl för

det. Försöksverksamheten skall därvid upphöra att gälla den dag som regeringen

bestämmer.

21 § Om de samverkande landstingen har kommit överens om att samverkan skall

upphöra skall de genast underrätta regeringen om det.

 Förslaget behandlas i avsnitt 4.6. Grunden för försöksverksamheten är

samverkan mellan de deltagande landstingen. Om förutsättningarna brister i detta

avseende skall försöksverksamheten upphöra. Det kan ske genom att landstingen

underrättar regeringen härom. Regeringen kan också återkalla ett förordnande om

deltagande i försöksverksamheten när det finns särskilda skäl härför. I samband

med regeringens beslut om ett deltagande i försöksverksamheten kan regeringen

ställa krav på om uppföljning av den beskrivna försöksverksamheten.

 Försökslagstiftningen föreslås gälla intill utgången av 2000.

 35

1 Sammanfattning

I denna promemoria föreslås en ny lag om försöksverksamhet med nämnd gemensamt

för fler landsting. Den förslagna lagen innebär att två eller flera landsting

får tillsätta en gemensam nämnd för att fullgöra uppgifter enligt 10 § hälso-

och sjukvårdslagen (1982:763). Enligt 10 § angiven lag skall ledningen av häslo-

och sjukvården utövas av en eller flera nämnder. Den gemensamma nämnden föreslås

ha till uppgift att utöva ledningen av hälso- och sjukvården. Någon geografisk

begränsning av nämndens område har inte föreslagits utan det står samverkande

landsting fritt att bestämma den gemensamma nämndens område. Genom den

föreslagna lagstiftningen tillskapas inte någon ny juridisk person utan de

samverkande landstingen kommer även fortsättningsvis att vara huvudmän för den

bedrivna sjukvården inom respektive landsting. Till grund för förslaget ligger

reglerna i kommunallagen.

 För ett deltagande i försöksverksamheten krävs beslut av regeringen. Den nya

lagstiftningen föreslås träda i kraft den 1 januari 1996 och gälla till utgången

av december 2000.

 Förslaget till ny lagstiftning har tagits fram inom Finansdepartementet. F.d.

landstingsdirektören vid Malmöhus läns landsting Göran Forsblad har utrett

förutsättningarna för en ny lagstiftning och i övrigt medverkat i arbetet med

att ta fram förslaget.

 36

2 Författningsförslag

Förslag till lag om försöksverksamhet med nämnd gemensam för flera landsting

Inledning

1 §Två eller flera landsting får tillsätta en gemensam nämnd för att fullgöra

uppgifter enligt 10 § hälso-och sjukvårdslagen (1982:763).

 Med landsting avses även de kommuner som inte tillhör något landsting.

2 §Det ankommer på fullmäktige i de samverkande landstingen att anta reglemente

för den gemensamma nämnden samt i övrigt besluta om nämndens uppgifter.

 Nämnden får besluta i frågor som rör förvaltningen och i frågor som

delegerats till den av respektive landstingsfullmäktige.

3 §Vad som anges i 1 kap. 4 § samt 2 kap. 1-3, 7 och 8 §§ kommunallagen

(1991:900) om medlemsskap, landstingens befogenheter och om näringsverksamhet

skall gälla för den gemensamma nämnden.

Mandattid

4 §Fullmäktige i de i försöket samverkande landstingen bestämmer mandattiden för

den gemensamma nämnden.

De förtroendevalda och nämndens arbetsformer

5 §Valbara till den gemensamma nämnden är de som enligt 4 kap. 5 § kommunallagen

är valbara i de samverkande landstingen.

 I övrigt skall bestämmelserna i 4 kap. 1-4 och 6 §§ kommunallagen om rösträtt

och valbarhet tillämpas.

6 §Ledamöter, ersättare, ordförande och en eller två vice ordförande i den

gemensamma nämnden väljs av fullmäktige i de samverkande landstingen till det

antal och på det sätt som anges i reglementet. Fullmäktige bestämmer tiden för

uppdraget.

 Fullmäktige i de samverkande landstingen skall meddela föreskrifter om vem

som skall fullgöra ordförandens uppgifter när varken ordföranden eller en vice

ordförande kan tjänstgöra.

 Likaledes skall fullmäktige i landstingen besluta om ersättarnas tjänstgöring

i den gemensamma nämnden.

 Vad som anges om proportionellt valsätt i 5 kap. 46 § kommunallagen skall

gälla för utseende av ledamöter m.fl. i den gemensamma nämnden.

7 §Återkallande av uppdrag enligt 4 kap. 10 § kommunallagen skall ske av

fullmäktige i det landsting som förrättat valet av ledamöter och ersättare.

8 §Bestämmelserna i 4 kap. 7-9 och 11-15 §§ kommunallagen om uppdragets

upphörande, ledighet och ekonomiska förmåner skall gälla för den gemensamma

nämnden.

 Vad som anges i 4 kap. 17-23 §§ kommunallagen om initiativrätt, omröstning

och beslut, reservation och om närvarorätt skall gälla för den gemensamma

nämnden.

9 §Vad som anges i 6 kap. 11, 14, 18-27 §§ kommunallagen om ledamöter och

ersättare, närvarorätt för utomstående, jäv m.m. skall gälla för den gemensamma

nämnden.

 I fråga om förfarandet när den gemensamma nämnden fattar beslut skall 5 kap.

41-44 §§ samt 6 kap. 29 § kommunallagen tillämpas.

Protokoll

10 § Vid sammanträde med den gemensamma nämnden skall protokollföras.

 I fråga om protokollens förande, innehåll och justering skall 5 kap. 57-62 §§

kommunallagen tillämpas. Tillkännagivandet att nämndens protokoll justerats

skall ske på anslagstavlan hos de samverkande landstingen. Tillkännagivandet

behöver inte införas i någon tidning.

Delgivning och delegering

11 § För delgivning med den gemensamma nämnden skall 6 kap. 31 § kommunallagen

gälla.

 För delegering av ärenden inom den gemensamma nämnden skall 6 kap. 33-38 §§

kommunallagen gälla.

Personalföreträdare

12 § Företrädare för anställda får i den omfattning som anges i 7 kap. 9-13 §§

kommunallagen närvara vid sammanträden med den gemensamma nämnden. Närvarorätt

saknas dock i förtroendenämnd.

 Vad som anges i 7 kap. 14-17 §§ kommunallagen om personalföre-

trädare skall gälla för den gemensamma nämnden.

Ekonomisk förvaltning

13 § Samverkande landsting skall gemensamt upprätta en budget för den gemensamma

nämnden.

 Styrelsen i landstingen bestämmer när den gemensamma nämnden senast skall

redovisa sin medelsförvaltning avseende föregående budgetår.

 Vad som anges i 8 kap. 1, 2 , 3a, 3b och 14 §§ kommunallagen om

medelsförvaltning, självkostnaden och om räkenskaper m.m. skall gälla för den

gemensamma nämnden.

Revisorer

14 § Fullmäktige i de samverkande landstingen skall för revision av den

gemensamma nämnden utse revisorer och ersättare på sätt som närmare bestäms av

fullmäktige.

 Bestämmelserna i 9 kap. 4-8, 10, 14-18 §§ kommunallagen skall gälla i fråga

om revisionen.

 Frågan om ansvarsfrihet och om skadestånd enligt 9 kap. 16 och 17 §§

kommunallagen skall prövas av fullmäktige i respektive landsting.

Förtroendenämnd

15 § Förtroendenämnd i ett av de samverkande landstingen får av fullmäktige ges

i uppdrag att vara förtroendenämnd för den med försöket avsedda hälso- och

sjukvården.

Kungörelse av fullmäktiges sammanträden

16 § Kungörelse om fullmäktiges sammanträden i de samverkande landstingen skall

anslås på anslagstavlan hos de samverkande landstingen minst en vecka före

sammanträdesdagen.

 Uppgift om tid och plats för fullmäktiges sammanträden i de samverkande

landstingen skall minst en vecka före sammanträdesdagen införas i den eller de

ortstidningar som fullmäktige i de samverkande landstingen bestämmer.

Laglighetsprövning

17 § Medlem i samverkande landsting har rätt att få lagligheten prövad även av

beslut fattade av de övriga i försöket ingående landstingen.

 Bestämmelserna i 10 kap. kommunallagen skall gälla vid laglighetsprövning

enligt denna lag.

Ansökan m.m.

18 § De samverkande landstingen skall gemensamt hos regeringen ansöka om

deltagande i försöksverksamheten.

 Regeringen får återkalla ett beslut om deltagande i försöksverksamheten om

ändrade förhållanden kräver det eller om det finns andra särskilda skäl för det.

Försöksverksamheten skall därvid upphöra att gälla den dag som regeringen be-

stämmer.

19 § Om de samverkande landstingen har kommit överens om att samverkan skall

upphöra skall de genast underrätta regeringen om det.

20 § Regeringen får meddela föreskrifter om uppföljning av försöksverksamheten.

_________________________________________________

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1996 och gäller intill utgången av

december 2000.

 37

Förteckning över remissinstanserna (Ds 1995:26)

Remissinstanser:

Kammarrätterna i Jönköping och Sundsvall, Socialstyrelsen, Datainspektionen,

Riksrevisionsverket (RRV), Statskontoret, Statistiska centralbyrån (SCB),

Länsstyrelserna i Kristianstads, Malmöhus och Kopparbergs län, Simrishamns

kommun, Malmöhus län, Kristianstads län, Göteborgs och Bohus län, Älvsborgs län,

Gävleborgs läns landsting, Landstingsförbundet, Svenska Kommunförbundet,

Landsorganisationen i Sverige (LO), Sveriges Akademikers Centralorganisation

(SACO) samt Tjänstemännens Centralorganisation (TCO).

 41

Finansdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträden den 5 oktober 1995

Närvarande: Statsminister[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN], Hjelm-
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN], Heckscher, Hedborg,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Uusman,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: Statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar propositonen 1995/96:59 Sjukvårdssamverkan mellan landsting.

 42

 43