Regeringens proposition

1999/2000:100

2000 års ekonomiska vårproposition

Förslag till riktlinjer för den ekonomiska politiken, utgiftstak,

ändrade anslag för budgetåret 2000, skattefrågor, kommunernas

ekonomi m.m.

Regeringens proposition

1999/2000:100

2000 års ekonomiska vårproposition

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 30 mars 2000

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

Bosse[REDACTED_EFTERNAMN]

(Finansdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

Propositionen innehåller regeringens förslag till riktlinjer för den ekonomiska

politiken. Regeringen

föreslår ett utgiftstak för staten på 847 miljarder kronor 2003 samt ett mål för

 det finansiella sparandet

i offentlig sektor på 2,0 procent av BNP 2003. Regeringen aviserar inom ramen

för budgetmålen en

politik för jämlikhet och utveckling. Regeringen redovisar även en bedömning av

kommunsektorns

ekonomiska utveckling m.m. samt lämnar förslag till tilläggsbudget för år 2000.

Innehållsförteckning

1 Finansplan 15

1.1 En politik för utveckling och jämlikhet 16

1.2 Det ekonomiska läget 19

1.2.1 Internationell ekonomisk utveckling 19

1.2.2 Svensk ekonomisk utveckling 19

1.2.3 Sysselsättning och arbetslöshet 21

1.2.4 Kalkyler till och med 2003 21

1.3 Den ekonomiska politiken 22

1.3.1 Sunda offentliga finanser 22

1.3.2 Stabila priser 24

1.3.3 Lönebildning 25

1.4 Full sysselsättning 26

1.4.1 En offensiv för tillväxt och rättvisa 26

1.4.2 Europasamarbetet 29

1.4.3 Hela Sverige skall växa 30

1.4.4 Livslångt lärande för tillväxt och jämlikhet 31

1.4.5 Ett ekologiskt hållbart Sverige 31

1.5 Rättvisa skatter för god välfärd 33

1.5.1 Skola, vård och omsorg 33

1.5.2 Trygghet mot brott 34

1.5.3 Rättvisa skatter 35

1.6 Lika möjligheter för alla 36

2 Förslag till riksdagsbeslut 41

3 Lagförslag 49

3.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1960:729) om upphovsrätt

till litterära och konstnärliga verk 49

3.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:886) om granskning

och kontroll av filmer och videogram 51

3.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:1559) med föreskrifter

på tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens

områden 52

3.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1993:1392) om pliktexemplar

av dokument 53

3.5 Förslag till lag om ändring i telelagen (1993:597) 55

3.6 Förslag till lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229) 57

3.7 Förslag till lag om ändring i lagen (1999:1230) om ikraftträdande

av inkomstskattelagen (1999:1229) 61

3.8 Förslag till lag om allmän fastighetstaxering av småhusenheter år

2003 62

3.9 Förslag till lag om ändring i lagen (1995:1514) om generellt

statsbidrag till kommuner och landsting 63

4 Budgetpolitiska mål och statsbudgeten 67

4.1 Budgetpolitiska mål 67

4.1.1 Utgiftstak för staten 68

4.1.2 Utgiftstak för offentlig sektor 69

4.1.3 Överskott i den offentliga sektorns finanser 70

4.2 Makroekonomiska förutsättningar 71

4.3 Politiska prioriteringar 73

4.4 Statsbudgetens utveckling 78

4.4.1 Statsbudgetens inkomster 78

4.4.2 Statsbudgetens utgifter 79

4.4.3 Statsbudgetens saldo, statens finansiella sparande och

statsskulden 86

4.5 Kommunsektorns finanser 89

4.6 Ålderspensionssystemet 90

4.7 Den offentliga sektorns finanser 92

5 Uppföljning av 1999, prognos och tilläggsbudget för 2000 97

5.1 Inledning 97

5.2 Statsbudgetens preliminära utfall 1999 97

5.2.1 Budgetsaldo 1999 97

5.2.2 Takbegränsade utgifter 1999 98

5.2.3 Statsbudgetens preliminära utgifter 1999 98

5.3 Utgiftsprognos för 2000 103

5.3.1 Utgiftsbegränsande åtgärder 2000 104

5.3.2 Utgiftsprognoser per utgiftsområde 104

5.4 Förslag till tilläggsbudget 108

5.4.1 Teknisk justering av vissa anslag 108

5.4.2 Utgiftsområde 1 Rikets styrelse 108

5.4.3 Utgiftsområde 2 Samhällsekonomi och finansförvaltning 109

5.4.4 Utgiftsområde 3 Skatteförvaltning och uppbörd 110

5.4.5 Utgiftsområde 4 Rättsväsendet 111

5.4.6 Utgiftsområde 5 Utrikesförvaltning och internationell

samverkan 112

5.4.7 Utgiftsområde 6 Totalförsvar 112

5.4.8 Utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg 114

5.4.9 Utgiftsområde 10 Ekonomisk trygghet vid sjukdom och

handikapp 117

5.4.10 Utgiftsområde 11 Ekonomisk trygghet vid ålderdom 117

5.4.11 Utgiftsområde 12 Ekonomisk trygghet för familjer och barn 117

5.4.12 Utgiftsområde 14 Arbetsmarknad och arbetsliv 118

5.4.13 Utgiftsområde 15 Studiestöd 120

5.4.14 Utgiftsområde 16 Utbildning och universitetsforskning 121

5.4.15 Utgiftsområde 17 Kultur, medier, trossamfund och fritid 122

5.4.16 Utgiftsområde 18 Samhällsplanering, bostadsförsörjning och

byggande 123

5.4.17 Utgiftsområde 19 Regional utjämning och utveckling 124

5.4.18 Utgiftsområde 20 Allmän miljö- och naturvård 126

5.4.19 Utgiftsområde 21 Energi 126

5.4.20 Utgiftsområde 22 Kommunikationer 127

5.4.21 Utgiftsområde 23 Jord- och skogsbruk, fiske med anslutande

näringar 137

5.4.22 Utgiftsområde 24 Näringsliv 138

5.4.23 Utgiftsområde 25 Allmänna bidrag till kommuner och landsting 141

6 Inkomster 145

6.1 Inledning 145

6.1.1 Antaganden om den makroekonomiska utvecklingen m.m. 146

6.1.2 Regeländringar 146

6.2 Offentliga sektorns skatter periodiserad redovisning 147

6.2.1 Inkomstskatt hushåll 147

6.2.2 Inkomstskatt företag 150

6.2.3 Övriga inkomstskatter 151

6.2.4 Socialavgifter och allmän pensionsavgift 151

6.2.5 Egendomsskatter 152

6.2.6 Skatt på varor och tjänster 153

6.2.7 Restförda skatter m.m. 156

6.3 Offentliga sektorns inkomster enligt nationalräkenskaperna 156

6.4 Statsbudgetens inkomster kassamässig redovisning 157

6.4.1 Skatter 157

6.4.2 Övriga inkomster 159

6.5 Kommunernas skatter 161

6.6 Uppföljning av statsbudgetens inkomster 1999 162

6.7 Skattekvoten 163

7 Utgiftsramar åren 2001 2003 167

7.1 Utgifternas fördelning på utgiftsområden 167

7.2 De takbegränsade utgifternas förändring jämfört med

budgetpropositionen för 2000 169

7.3 Budgeteringsmarginalen och utnyttjande av saldoutrymme 171

7.4 Beskrivning av utgiftsområden 172

8 Skattefrågor 197

8.1 Inledning 197

8.2 Skattepolitiska prioriteringar 197

8.2.1 Inför budgetpropositionen aktuella åtgärder 198

8.2.2 Internationaliseringens betydelse för svenska skattebaser och

framtida skattestruktur 199

8.3 Företags- och kapitalskattefrågor 199

8.3.1 Avdrag för ökade levnadskostnader vid tjänsteresor och resor i

näringsverksamhet 200

8.3.1.1 Gällande rätt 200

8.3.1.2 Överväganden och förslag 202

8.3.2 Det utvidgade reparationsbegreppet 204

8.3.3 Ökade möjligheter till kvittning av kapitalförluster på

marknadsnoterade delägarrätter 206

8.4 Allmän fastighetstaxering av småhus 208

8.5 Förslag i särpropositioner m.m. 208

8.6 Effekter på de offentliga finanserna 209

9 Kommunsektorn 213

9.1 Allmänna utgångspunkter 213

9.2 Utvecklingen i kommuner och landsting de senaste åren 214

9.2.1 Kommunsektorns finansiella utveckling 215

9.2.2 Den ekonomiska resultat-utvecklingen 216

9.2.3 De kommunala verksamheterna 217

9.2.4 Sysselsättningsutvecklingen i kommuner och landsting fram till

år 1999 219

9.2.5 Kommuner och landsting med ekonomiska problem 220

9.3 Förutsättningar för kommuner och landsting under de närmaste

åren 222

9.3.1 Utvecklingen de närmaste åren i enskilda kommuner och

landsting 222

9.3.2 Den finansiella utvecklingen i kommunsektorn 223

9.3.3 Utvecklingen på längre sikt 223

9.3.4 Sammanfattande bedömning 224

9.4 Satsningar på kommuner och landsting 225

9.4.1 Höjda statsbidrag 225

9.4.2 Förlängning av det åldersbaserade bidraget till kommuner 226

9.4.3 Kommunkontosystemet 226

9.4.4 Utjämning för kostnader för verksamhet enligt LSS 228

9.4.5 Förändringar i det kommunala utjämningssystemet 228

9.4.6 Särskilda insatser i vissa kommuner och landsting 229

9.4.7 Beräkning av ramen för utgiftsområde 25 Allmänna bidrag till

kommuner år 2001 230

9.5 Utvecklad uppföljning av kommuner och landsting 231

10 Revision av EU-medel 235

10.1 Bakgrund 235

10.2 Uppföljning av ansvarsfrihetsprövningen för genomförandet

av budgeten för 1997 236

10.3 Utgångspunkter för Sveriges agerande rörande revisionsrättens

iakttagelser 236

10.4 Iakttagelser i rapporterna för 1998 presenterade under 1999 samt

svenskt agerande i rådet 236

10.5 Bedömning av iakttagelser som rör Sverige i årsrapporten 238

 Bilagor

 Bilaga 1 Svensk ekonomi

Bilaga 2 Avstämning av målet om en halverad arbetslöshet

 till år 2000

Bilaga 3 Fördelningspolitisk redogörelse

Bilaga 4 Redovisning av skatteavvikelser

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 30 mars 2000

Tabellförteckning

1.1 Föreslagna utgifts- och skatteförändringar i förhållande till

budgetpropositionen, netto 18

1.2 Försörjningsbalans 1999 2001 20

1.3 Nyckeltal 1999 2001 20

1.4 Sysselsättning, arbetslöshet och löneutveckling 21

1.5 Tre kalkyler för BNP åren 2001 2003 22

1.6 Offentliga finanser 1994 2001 22

1.7 Gröna nyckeltal 32

1.8 Ökade resurser till skola, vård och omsorg i förhållande till 1996 års nivå

34

2.1 Specifikation av ändrade ramar för utgiftsområden samt ändrade och nya

anslag för budgetåret 2000 44

4.1 Budgetpolitiska mål 68

4.2 Ökat EU-återflöde sedan 1999 års ekonomiska vårproposition 68

4.3 Tekniska justeringar av utgiftstaket för staten 69

4.4 Utgiftstak för staten 69

4.5 Utgiftstak för offentlig sektor 70

4.6 BNP-tillväxt 71

4.7 Makroekonomiska förutsättningar 72

4.8 Nu föreslagna utgifts- och inkomstförändringar 2001 2003 74

4.8 (fortsättning) Nu föreslagna utgifts- och inkomstförändringar 75

4.9 Statsbudgetens inkomster 1999 2003 79

4.10 Statsbudgetens utgifter 1999-2003 80

4.11 Takbegränsade utgifter 1999-2003 80

4.12 Förändring i fasta priser för takbegränsade utgifter 1999 2003 81

4.13 Utgifter som omfattas av utgiftstaket för staten 1999 2003 84

4.14 Kassamässiga statsskuldsräntor 85

4.15 Kostnadsmässiga statsskuldsräntor 86

4.16 Statsbudgetens saldo och statsskulden 87

4.17 Statsbudgetens saldo samt justering för större engångseffekter 88

4.18 Statsbudgetens saldo och statens finansiella sparande 89

4.19 Kommunsektorns finanser 1999-2003 90

4.20 Ålderspensionssystemet 91

4.21 Den offentliga sektorns finanser 1999 2003 93

5.1 Statsbudgetens preliminära utfall 1999 98

5.2 Takbegränsade utgifter 1999 98

5.3 Minskning av anslagsbehållningar 19991 101

5.4 Statsbudgetens utgifter 1999 102

5.5 Statsbudgetens saldo 2000 103

5.6 Takbegränsade utgifter 2000 103

5.7 Begränsningsbelopp 2000 104

5.8 Prognos för takbegränsade utgifter 2000 107

6.1 Offentliga sektorns periodiserade skatter, offentliga sektorns inkomster

enligt NR och statsbudgetens inkomster 145

6.2 Antaganden och förändringar jämfört med budgetpropositionen för 2000

146

6.3 Bruttoeffekter av regeländringar 147

6.4 Offentliga sektorns skatteintäkter 1998 2003 148

6.5 Genomsnittlig statslåneränta 151

6.6 Prisutveckling på småhus 152

6.7 Fastighetsskatt fördelat på fastighetstyp 153

6.8 Skatt på energi 155

6.9 Periodiserade skatter och skatter enligt NR 157

6.10 Offentliga sektorns totala inkomster 157

6.11 Statsbudgetens skatter 158

6.12 Betalningsförskjutningar fördelade på sektorer 158

6.13 Statsbudgetens inkomster 1999 2003 159

6.14 Skattepliktiga transfereringars inverkan på skattekvoten 163

6.15 Skattekvot enligt nationalräkenskaperna (NR) och periodiserad skattekvot

163

7.1 Preliminär fördelning på utgiftsområden 2001 2003 168

7.2 Förändring av takbegränsade utgifter mellan budgetpropositionen för 2000

och 2000 års ekonomiska vårproposition till följd av utgiftsreformer m.m.

169

7.3 Saldoutrymme och budgeteringsmarginal 2001 2003. 172

8.1 Skattebaser och skatteintäkter för småhus och hyreshus åren 2000-2001.

198

8.2 Budgeteffekter av i vårpropositionen presenterade skatteförslag m.m.

210

9.1 Kommunsektorns finanser 1995-1999 215

9.2 Kommunernas resultaträkning 1995 1999 216

9.3 Landstingens resultaträkning 1995 1999 216

9.4 Förändring av kommunernas nettokostnader 1996-1998 för olika

verksamheter 217

9.5 Förändring av landstingens nettokostnader 1996-1998 för olika

verksamheter 217

9.6 Antalet hel- och deltidsanställda/anställningar i kommuner och

landsting 1993-1999 (exkl. timanställda) 219

9.7 Resultatutveckling i kommuner och landsting 1999-2002 222

9.8 Kommunsektorns finanser 1999-2003 223

9.9 Höjda statsbidrag till kommuner och landsting 1997-2003 226

9.10 Utgiftsområde 25 Allmänna bidrag till kommuner 2001-2003 231

Diagramförteckning

1.1 Det statliga utgiftstaket 23

1.2 KPI och UND1X 1994 februari 2000 24

1.3 Ränteskillnad mot Tyskland, tioårig statsobligation 25

1.4 Försörjningsbörda. Antal försörjda med sociala ersättningar och bidrag

i procent av antalet förvärvsarbetande 1977 1998 37

1.5 Förändring i disponibel inkomst justerad för försörjningsbörda, till följd

av

förbättrade pensionstillskott och bostadsbidrag till pensionärer samt

maxtaxa inom barnomsorgen 38

1.6 Förändring i disponibel inkomst för män och kvinnor 38

4.1 Statsbudgetens saldo 1989-20031 78

4.2 Realekonomiskt fördelade takbegränsade utgifter 1999 81

4.3 Statsskuldsräntor som andel av BNP 1980 2003 85

4.4 Statsskuldsräntor som andel av stats- budgetens utgifter 1999 2003 85

4.5 Statsskuldens utveckling 1980 2003 89

6.1 Realisationsvinster 1987-2003 149

6.2 Årlig förändring av inkomstskatten 150

6.3 Mervärdesskatt uppdelad efter användning 154

6.4 Mervärdesskatt och konsumtionsutgifter i löpande priser, procentuell årlig

förändring 154

6.5 Energiskatt 155

6.6 Kommunernas och landstingens skatter 161

7.1 Större förändringar av utgiftsområdesramar åren 2001 och 2002 jämfört

med budgetpropositionen för 2000 173

9.1 Genomsnittlig skattesats i kommuner och landsting 1980-2000 216

9.2 Antal anställda i kommuner och landsting 1995-1999 per kvartal 220

9.3 Spridning av ekonomiskt resultat som andel av nettokostnaderna 2000 222

1

Finansplan

1 Finansplan

Sverige står starkt i början av det nya seklet. I

den globala, informationsintensiva ekonomin har

Sverige lyckats skapa en världsledande position

inom ett antal strategiskt viktiga områden.

Tillväxten är hög, sysselsättningen stiger,

arbetslösheten minskar och priserna är stabila.

Teknisk spetskompetens och bred delaktighet

har gjort att den svenska tillväxten kan komma

att utvecklas starkare än vad som tidigare har

bedömts som möjligt utan att obalanser uppstår.

Den politiska inriktning som bidragit till dessa

framgångar ligger fast. Sverige skall fortsätta att

vara ett land där jämlikhet och jämställdhet är

drivkrafter för utvecklingen. Regeringens politik

syftar till att Sverige skall vara fortsatt starkt,

såväl ekonomiskt, ekologiskt som socialt.

På en stabil ekonomisk grund vill regeringen

fortsätta att modernisera och utveckla Sverige:

1. Sverige skall vara ett land med full

sysselsättning, hög tillväxt och god välfärd.

Grunden för detta är sunda offentliga

finanser och stabila priser.

2. Sverige skall vara ett jämlikt och jämställt

land. Varje människa måste få möjlighet att

använda sin förmåga och vilja till

delaktighet. Därför skall all diskriminering

bekämpas. Lika möjligheter skall gälla för

alla oavsett kön, etnisk eller kulturell

bakgrund.

3. Sverige skall vara ett land där alla barn och

ungdomar får en bra uppväxt. Ingen skall

tvingas att avstå från att bilda familj och

skaffa barn på grund av ekonomisk

osäkerhet.

4. Sverige skall vara ett land som tar tillvara

alla sina resurser. Alla skall få del av den

goda utvecklingen. Hela Sverige skall leva.

5. Sverige skall vara en framstående kunskaps-

nation. Bredd och spets i kompetensen

kommer att avgöra vår framtida

konkurrenskraft. Sverige skall vara ett land

som präglas av företagsamhet och

innovationskraft. Ny teknik, nya kunskaper

och nya idéer är nödvändiga drivkrafter för

samhällets utveckling.

6. Sverige skall vara ett föregångsland i

omställningen till ekologisk hållbarhet.

Dagens levnadsmönster får inte bli ett hot

mot morgondagens livsbetingelser.

7. Sverige skall vara ett land där medborgarna

känner trygghet och delaktighet i

förändringen. Den generella välfärden skall

utvecklas och förstärkas.

8. Sverige skall vara ett land med låg

brottslighet. Orsakerna till brott måste

åtgärdas samtidigt som brottsligheten

bekämpas med kraft.

9. Sverige skall vara ett land där medborgarnas

insyn, inflytande och aktiva deltagande i

samhället värnas och utvecklas. De

demokratiska grundvärderingarna och

folkstyret stärks när människor känner att

de kan påverka.

10. Sverige skall aktivt och engagerat delta i

samarbetet i EU. Sverige skall stå för

solidaritet och samarbete i världen. En

modern och aktiv politik skall främja

demokrati och mänskliga rättigheter och

förebygga och bekämpa svält, fattigdom

och krig.

För att dessa långsiktiga mål skall kunna uppnås

är det av stor vikt att den ekonomiska politiken

utformas så:

- att risken för överhettning motverkas

- att goda förutsättningar skapas för en uthållig

och stark tillväxt.

- att tillväxten kommer alla till del

- att utrymme skapas för att Sverige skall

kunna klara de utmaningar som den ökande

andelen äldre i ett längre perspektiv ställer

samhället inför.

Med de förslag som presenteras i denna

proposition läggs grunden för en politik som på

en och samma gång stärker rättvisan och

tillväxten, och bidrar till jämlikhet, jämställdhet,

utveckling och god miljö.

***

1.1 En politik för utveckling och

jämlikhet

Svensk ekonomi utvecklas väl. Tillväxten är hög.

Sysselsättningen stiger och arbetslösheten faller

samtidigt som inflationen är låg. De offentliga

finanserna uppvisar överskott, bytesbalansen

likaså. Den svenska ekonomiska utvecklingen

har inte sedan i slutet av 1960-talet varit så god

och balanserad.

Svensk ekonomi har sedan mitten av 1990-

talet genomgått stora förändringar.

Budgetsaneringen, låginflationspolitiken och

satsningar på utbildning och företagande samt

framväxten av en världsledande

telekommunikations- och IT-industri är några

förklaringar till att svensk ekonomi utvecklas väl.

Dessa faktorer lägger en god grund för en

fortsatt hög tillväxt.

Full sysselsättning är det övergripande målet.

Som ett delmål skall den öppna arbetslösheten

reduceras till 4 procent under året och andelen

reguljärt sysselsatta mellan 20 och 64 år skall

stiga till minst 80 procent 2004.

Utgångspunkten för den ekonomiska

politiken är att sunda offentliga finanser och

stabila priser är en förutsättning för en uthålligt

hög tillväxt och ökad sysselsättning. Regeringen

har därför sedan 1994 arbetat med ambitiösa

budgetpolitiska mål. Samtliga mål har uppfyllts,

de flesta med bred marginal. Därmed kan stora

nedskärningar i nästa lågkonjunktur undvikas

samtidigt som dagens reformer görs uthålliga.

Det är under de goda åren som den offentliga

sektorns finansiella ställning skall konsolideras

och den offentliga skulden minskas. Därför skall

överskotten i den offentliga sektorn bevaras och

utgifterna hållas under kontroll. För detta talar

också stabiliseringspolitiska skäl. De beslutade

budgetpolitiska målen ligger sålunda fast och

skall uppnås.

Starka offentliga finanser är en förutsättning

för stabila välfärdssystem, så att alla skall få del av

välfärdens kärna skolan, vården och omsorgen.

Välfärden skall gå att lita på, också i dåliga tider.

En politik som både syftar till utveckling och

jämlikhet lägger grunden för välstånd och välfärd

för alla. Den fortsatt höga efterfrågan får inte

leda till ökad inflation. Effektiviteten måste

därför öka såväl på produkt-, tjänste- och

finansmarknaderna som på arbetsmarknaden.

Utmaningen för den ekonomiska politiken är

nu att säkerställa att den ekonomiska uppgången

blir långvarig och uthållig samt att den kommer

alla till del. Nyckeln ligger i att vårda den goda

ekonomin och fokusera på framtidens problem

och utmaningar. Svensk ekonomi skall klara en

lång period med hög tillväxt och tillväxten skall

vara ekologiskt uthållig.

En offensiv för tillväxt och rättvisa

Tillväxt och rättvisa står inte i konflikt med

varandra utan är varandras förutsättningar. En

stabil och uthållig tillväxt bygger på delaktighet

och att alla bidrar efter sin förmåga. Rättvisa

handlar om att ge alla samma möjlighet att

utvecklas och försörja sig samt att välfärden skall

omfatta hela befolkningen och fördelas efter

behov.

Regeringen föreslår därför en offensiv för

tillväxt och rättvisa för att Sverige åter skall

närma sig full sysselsättning.

Arbetslösheten skall pressas tillbaka.

Arbetslösheten skall betvingas. Ett brett åtgärds-

program presenteras för att arbetslösheten skall

kunna pressas ned till 4 procent under år 2000.

Bland förslagen kan nämnas att de

arbetsmarknadspolitiska programmen i än högre

grad riktas in mot de långtidsarbetslösa.

Sysselsättningen och arbetskraftsutbudet skall

öka

Den viktigaste vägen för att motverka risken för

att människor stängs ute från arbetsmarknaden

är åtgärder som höjer sysselsättningen. Arbete

har ett egenvärde och ger självkänsla. Ett brett

program presenteras innehållande bl.a. förslag

om maxtaxa inom barnomsorgen som minskar

marginaleffekterna och därmed främjar arbete

och utbildning. Dessutom skall aktiva åtgärder

genomföras för att sjukskrivna och

förtidspensionerade skall kunna återgå till

arbetslivet. Kunskapslyftet förlängs.

Möjligheterna att delta i arbetslivet skall öka för

alla

Människor med invandrarbakgrund har idag en

betydligt högre arbetslöshet och lägre

sysselsättning än övriga svenskar. Detta måste

ändras. Alla behövs på arbetsmarknaden. Ett

program för att öka sysselsättningen bland

invandrare presenteras. Vidare föreslås en

förlängning av storstadssatsningen.

Ökad rättvisa och trygghet

De sämst ställda pensionärernas ekonomi skall

förbättras. Regeringen föreslår därför att

bostadstillägget höjs och att den tillfälliga

höjningen av pensionstillskottet nu permanentas.

Vård, skola och omsorg prioriteras genom att

kommunsektorn inte behöver betala det

underskott på ca 4 miljarder kronor som

uppkommit i det kommunala momssystemet.

Därutöver tillförs kommunsektorn nu ytterligare

resurser för dessa områden i enlighet med

tidigare fattade beslut.

Allt fler upplever en ökad otrygghet i

vardagen. Regeringen föreslår därför ett kraftigt

resurstillskott för rättsväsendet. Även skatte-

och tullväsendet tillförs ökade resurser.

Tandvården tillförs nya resurser från 2002.

Regeringen återkommer med förslag om hur

dessa skall användas.

Barnen vår framtid

En bred familjepolitisk reform införs stegvis.

Barn till arbetslösa ges rätt till barnomsorg den 1

juli 2001. En maxtaxa i barnomsorgen införs

2002 och medel tillförs kommunerna för att

kvalitetssäkra denna verksamhet. Samtidigt

förlängs föräldraförsäkringen en månad. Inom

ramen för den förlängda föräldraförsäkringen

reserveras två månader för mamman respektive

pappan. Detta innebär att ytterligare en s.k.

pappa- och mammamånad införs i

föräldraförsäkringen Dessutom införs rätt till

barnomsorg för barn till föräldrar som är

föräldralediga med yngre syskon. Allmän

förskola för 4- och 5-åringar införs 2003.

Dessutom har regeringen tidigare aviserat

andra åtgärder som träder i kraft under nästa år.

Barnbidraget och studiebidraget höjs den 1

januari med ytterligare 100 kronor i månaden.

Flerbarnstilläggen höjs i motsvarande mån.

Studiestödssystemet reformeras och

studiebidragets andel av studiemedlen höjs

kraftigt.

Sammantaget uppgår tillskotten till

barnfamiljerna till ca 9 miljarder kronor 2003.

Till detta kommer ca 6 miljarder kronor för

studiemedelsreformen.

Ett ekologiskt hållbart Sverige

Den ekologiska omställningen av Sverige drivs

vidare. Utvecklingen av miljövänlig och

resurssnål livsstil och teknik stimuleras med

ekonomiska styrmedel och stöd till forskningen.

En strategi för en grön skatteväxling i

storleksordningen 30 miljarder kronor på tio år

utarbetas. Ett planeringsmål skall snarast

utarbetas för en utbyggnad av vindkraften.

Viktiga järnvägsinvesteringar tidigareläggs.

Utöver tidigare kraftiga ökningar föreslår

regeringen nu ytterligare förstärkningar av

anslagen för markinköp, biotopskydd,

marksanering, kalkning samt miljöforskning,

miljöövervakning och forskning inom

jordbruket. Regeringen föreslår dessutom att de

lokala investeringsprogrammen för att bygga om

Sverige i ekologisk riktning förlängs till 2003.

Internationell solidaritet

Regeringen har ambitionen att Sverige åter skall

uppnå enprocentsmålet för biståndet när de

statsfinansiella förutsättningarna för detta

föreligger. Nu föreslås att biståndet höjs med 1,6

miljarder kronor, från 0,74 procent av BNI 2002

till 0,81 procent 2003. Samarbetet med Central-

och Östeuropa förlängs.

Tabell 1.1 Föreslagna utgifts- och skatteförändringar i

förhållande till budgetpropositionen, netto

Miljoner kronor

2001

2002

2003

Offensiv för tillväxt och rättvisa

1 890

2 210

9 150

Storstadssatsningen

230

Integrationsåtgärder

100

100

100

Kunskapslyftet

-210

-210

4 930

Lönebidrag

120

240

240

A-politiska program m.m.

-780

-670

-470

Företagsskatteområdet

260

460

460

Arbetarskyddsverket

20

20

20

Läsfrämjande insatser

100

100

Utbyggnad av högskolan

500

Forskningsmedel

500

Studentbostäder

280

130

Anställn.stöd, långtidsarbetslösa

750

840

840

IT infrastruktur

200

Skatteavdrag för bredband

800

800

800

Regionalpolitik/försvarsomställn.

210

110

10

Infrastruktur

500

Övrigt

240

290

290

Ökad rättvisa och trygghet

2 350

3 020

3 420

Rättsväsendet

1 000

1 500

1 600

Skatteförvaltning och tull

160

160

160

Tandvård

200

500

Sämst ställda pensionärer

1 130

1 130

1 130

Änkepensioner

30

30

30

Övrigt

30

Barnen vår framtid

-1 550

2 000

1 500

Pappamånad

1 000

1 000

Maxtaxa m.m.

150

4 400

5 600

 varav barn till arbetslösa

150

300

300

 barn till föräldralediga

200

200

 maxtaxa

3 400

3 400

 kvalitetssäkring

500

500

 allmän förskola

1 200

avgår finans. av maxtaxa m.m.

-1 700

-3 400

-5 100

Ett ekologiskt hållbart Sverige

610

610

2 580

Lokala investeringsprogrammet

900

Miljö och miljöövervakning

180

180

1 150

Barsebäck

340

340

340

Viltskador och biotopskydd

20

20

120

Ekologisk forskning

40

40

40

Skogsinköp

30

30

30

Internationell solidaritet

250

600

2 530

Bistånd

1 630

Samarbete central- och östeuropa

600

900

Internationella insatser

250

Övrigt

990

780

810

Vägstöd, CSN och länsstyrelserna

580

640

640

Demokrati och ordf.skap m.m

310

30

30

Övrigt

100

110

140

Summa

4 520

9 220

19 980

varav utgiftsökningar

1 400

5 700

16 470

varav inkomstminskningar

3 120

3 520

3 510

Arbetstiden

Arbetstidsfrågan rymmer viktiga

välfärdspolitiska val. Arbetstidsförkortning

diskuteras i samhällsdebatten som ett medel för

att minska risken för utbrändhet och ge

utrymme för ett liv som inte enbart kretsar kring

arbetet. Efter flera år med en ökad

medelarbetstid per sysselsatt finns det hos många

en önskan att öka utrymmet för livet vid sidan av

arbetslivet.

Värdet av en arbetstidsförkortning måste dock

alltid vägas mot behovet av andra reformer och

hänsyn måste tas till kostnaderna. Kortar vi

arbetstiden tar vi ut framtida tillväxt i form av

mer fri tid istället för i ökad privat och offentligt

konsumtion. De långsiktiga konsekvenserna av

en arbetstidsförkortning för den offentliga

verksamheten måste särskilt beaktas.

Regeringskansliets arbetsgrupp för

arbetstidsfrågor har haft i uppdrag att bedöma

förutsättningarna för och konsekvenserna av

olika arbetstidsförändringar. Analyserna har

avsett både ekonomiska aspekter och

välfärdseffekter. Rapporten "Kortare arbetstid

för och emot" är nu ute på en bred remiss. Syftet

är att stimulera till debatt och bidra med

underlag till politiska bedömningar av på vilket

sätt - avtal eller lagstiftning som ett första steg

till en arbetstidsförkortning kan tas. Regeringen

avser att återkomma till denna fråga i samband

med höstens budgetproposition.

Tid för demokrati

Demokratin skall utvecklas och folkstyret

stärkas. Det sjunkande valdeltagandet är en

allvarlig varningssignal. Utanförskapet och de

växande klyftorna i samhället är ett hot mot

demokratin. Regeringen avser därför att initiera

ett långsiktigt utvecklingsarbete för folkstyret.

För detta ändamål inrättas en särskild

Demokratidelegation och resurser anvisas.

Sverige skall präglas av samarbete

Regeringen avser att under mandatperioden

försöka skapa största möjliga uppslutning för en

politik för full sysselsättning. Arbetsmarknadens

parter har en viktig roll i detta sammanhang. Den

ekonomiska vårpropositionen bygger på en

överenskommelse mellan den

socialdemokratiska regeringen, vänsterpartiet

och miljöpartiet, vilka står bakom riktlinjerna för

den ekonomiska politiken, budgetpolitiken,

utgiftstaken, tilläggsbudgeten för 2000 och de nu

föreslagna skatteförändringarna.

Samarbetet berör fem områden ekonomi,

sysselsättning, rättvisa, jämställdhet och miljö

och innefattar både konkreta förslag och

åtaganden inför framtiden. Genom detta

samarbete bekräftas att det finns en politisk

majoritet för en ekonomisk politik som är

inriktad på full sysselsättning, ett offentligt

överskott om 2 procent av BNP i genomsnitt

över en konjunkturcykel och prisstabilitet.

Politiken syftar vidare till jämlikhet, jämställdhet

och ekologisk hållbarhet.

1.2 Det ekonomiska läget

Den ökade inhemska efterfrågan och den

internationella konjunkturen bidrar till att

svensk ekonomi utvecklas väl. Tillväxten i svensk

ekonomi beräknas bli 3,8 procent i år och 2,9

procent nästa år.

1.2.1 Internationell ekonomisk utveckling

Utsikterna för världsekonomin är goda. Fortsatt

låg inflation och låga räntor bidrar till ökad

tillväxt i stora delar av världen. Den globala

ekonomiska tillväxten väntas både i år och nästa

år vara runt 4 procent.

Tillväxten i EU förutses stiga från drygt 2

procent 1999 till ca 3 procent både i år och nästa

år. Exporten ökar samtidigt som den inhemska

efterfrågan inom EU är stark. Utvecklingen

understödjs av låga räntor och svag växelkurs,

stigande sysselsättning och ökad

framtidsoptimism såväl hos företag som hushåll.

Utvecklingen i Förenta staterna fortsätter att

överraska positivt. Den nuvarande

högkonjunkturen har pågått i nio år. Högre

räntor och en mer dämpad aktieprisutveckling

väntas dock bidra till en gradvis avmattning.

BNP-tillväxten bedöms avta från 4,2 procent

1999 till 3,8 procent i år och 2,7 procent nästa år.

Utsikterna för den japanska ekonomin är

fortsatt osäkra. Ännu syns inga tecken på en

varaktig återhämtning. Den inhemska efterfrågan

är svag till följd av fortsatt lågt förtroende såväl

bland hushåll som företag. Strukturella reformer

är en nödvändig förutsättning för en bättre

ekonomisk utveckling. Det kan även vara

motiverat att pröva om penningpolitiken kan ge

ytterligare bidrag till en återhämtning.

1.2.2 Svensk ekonomisk utveckling

Svensk ekonomi växer. Under 1998 ökade BNP

med 3 procent och förra året var tillväxten

närmare 4 procent. Den öppna arbetslösheten

har fallit från 8 procent 1997 till ca 5,5 procent i

början av innevarande år. Samtidigt har

inflationen förblivit låg och reallöneökningarna

varit betydande.

Förutsättningarna är gynnsamma för en

fortsatt god tillväxt. Överskotten i den offentliga

sektorn är stabila och de takbegränsade

utgifterna ryms under utgiftstaken. Sverige är ett

föregångsland på flera områden, bland annat

inom telekommunikation och

informationsteknologi. Den allt starkare tilltron

till Sverige och svensk ekonomi tar sitt uttryck

bl.a. i de i förhållande till omvärlden allt lägre

räntorna.

De senaste årens tillväxt beror i huvudsak på

stigande inhemsk efterfrågan. Reallönerna har

ökat som en följd av den låga inflationen i

kombination med måttliga nominella

löneökningar. Dessutom har de låga räntorna

bidragit till ökande investeringar samt stigande

tillgångs- och fastighetspriser. Hushållens

förmögenhet har ökat ytterligare.

Utvecklingen på arbetsmarknaden har ökat

hushållens tilltro till såväl den egna som Sveriges

ekonomi. Hushållen har åter börjat våga låna

pengar. Sett över en längre period är dock

hushållens skuldsättning fortfarande låg. Detta

gäller framför allt i jämförelse med senare delen

av 1980-talet. Därmed finns det förutsättningar

för en fortsatt stabil ökning av hushållens

konsumtion.

Tabell 1.2 Försörjningsbalans 1999 2001

Mdkr

Procentuell

volymförändring

1999

2000

2001

Hushållens konsumtionsutgifter2

997

4,0

2,7

Offentliga konsumtionsutgifter2

533

1,2

0,6

 Statliga

154

1,0

0,5

 Kommunala2

378

1,3

0,7

Fasta bruttoinvesteringar

327

5,0

5,4

 Näringsliv exkl. bostäder

246

5,4

5,1

 Bostäder

32

10,5

11,1

 Myndigheter

49

-0,4

3,0

Lagerbidrag 1

6

0,0

0,0

Export

863

7,6

6,9

Import

754

7,2

6,8

BNP

1972

3,8

2,9

1 Bidrag till BNP-tillväxten

2 I denna tabell har effekten av kyrkans avskiljande från staten ej beaktats.

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet

Utsikterna för svensk exportindustri har

förbättrats under det senaste halvåret.

Huvudorsakerna är den starkare efterfrågan i

EU-området och en fortsatt stark utveckling i

Förenta staterna. Under hösten har

orderingången ökat och tillförsikten bland

företagen stärkts. Särskilt tydligt är detta i bas-

och verkstadsindustrierna vilket väntas medföra

en bredare exportuppgång framöver. Även i de

inhemska sektorerna ökar produktionen snabbt.

Ett problem är dock de regionala skillnaderna.

Den starka utvecklingen inom näringslivet

förutses leda till en fortsatt stigande

investeringsaktivitet. Bostadsbyggandet

fortsätter att öka kraftigt, men det sker från en

låg nivå.

Inflationen är fortsatt låg. De prishöjningar

som kan noteras återspeglar i stort sett

administrativa prishöjningar och högre oljepriser.

Den ökning av konsumentpriserna som

redovisas i tabell 1.3 för år 2001 beror till stor del

på ett tekniskt antagande om att

fastighetsskatteuttaget ökar. Som redovisas

längre fram avser regeringen att återkomma med

förslag som begränsar ökningen av

fastighetsskatteuttaget.

Sammantaget bedöms BNP-tillväxten under

innevarande år bli ca 3,8 procent. Nästa år

förväntas tillväxten mattas av något och uppgå

till ca 2,9 procent.

Tabell 1.3 Nyckeltal 1999 2001

Förändring från föregående år i procent om ej annat anges

1999

2000

2001

KPI, årsgenomsnitt

0,3

1,3

2,2

Kostnadstimlön

3,4

3,5

3,5

Öppen arbetslöshet1

5,6

4,6

3,9

Arbetsmarknadspolitiska program1

3,1

3,1

3,1

Antal sysselsatta

2,2

1,7

0,9

Real disponibel inkomst2

3,3

4,0

4,5

Hushållens nettosparkvot, nivå2

2,1

2,4

4,0

Bytesbalans3

2,5

2,6

3,6

Tysk ränta 10-års statsobligation4

4,5

5,4

5,5

Svensk ränta 10-års statsobligation4

5,0

5,7

5,8

TCW-index4

125

123

120

1 Andel av arbetskraften, årsgenomsnitt

2 Effekter av kyrkans avskiljande från staten har ej beaktats.

3 Procent av BNP

4 Årsgenomsnitt

Källor: Statistiska centralbyrån, Arbetsmarknadsstyrelsen, Sveriges Riksbank

och Finansdepartementet

Efter det stora fallet för svensk ekonomi under

början av 1990-talet har det funnits en stor

osäkerhet om hur stor den långsiktigt uthålliga

produktionsförmågan är. Erfarenheten från

andra länder har varit att det efter omfattande

kriser är svårt att komma tillbaka till samma höga

produktionsnivå och låga arbetslöshet som

tidigare. Huvudorsaken till detta är att under

djupa lågkonjunkturer förlorar många arbetslösa

kontakten med arbetsmarknaden. Detta gäller

särskilt den äldre arbetskraften.

I Sverige är dock förutsättningarna

förhållandevis goda för att få tillbaka

arbetskraften i sysselsättning. Sverige har bland

annat satsat stora resurser på aktiv

arbetsmarknadspolitik och grundläggande

utbildning, vilket har minskat risken för

utslagning.

Strukturomställningen av ekonomin,

innefattande bl.a. ny teknik, avregleringar och

ökad konkurrens kan ha medfört att den goda

tillväxten inte bara är en tillfällig

konjunkturuppgång, utan inledningen på en

längre period med högre långsiktigt uthållig

produktionsförmåga än vad som tidigare

bedömts vara möjligt. Det är i så fall en

betydande framgång för de senaste årens

ekonomiska politik inklusive den ibland så

kritiserade aktiva svenska

arbetsmarknadspolitiken.

Tabell 1.4 Sysselsättning, arbetslöshet och löneutveckling

1994

1995

1996

1997

1998

1999

2000

2001

Antal sysselsatta1

3 927

3 986

3 963

3 922

3 979

4 068

4 136

4174

 varav näringslivet1

2 633

2 697

2 698

2 695

2 735

2 805

2 862

2891

 varav offentliga myndigheter1

1 290

1 287

1 263

1 223

1 241

1 260

1 270

1279

Andelen sysselsatta mellan 20 och 64 år2

74,2

74,8

74,7

73,9

74,6

75,9

76,7

77,3

Öppen arbetslöshet3

8,0

7,7

8,1

8,0

6,5

5,6

4,6

3,9

Konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska program3

5,3

4,4

4,5

4,3

3,9

3,1

3,1

3,1

Kostnadstimlön4

2,4

3,3

6,0

4,5

3,8

3,4

3,5

3,5

Produktivitetsutveckling i näringslivet5

3,8

2,5

1,3

3,3

1,4

1,2

2,4

2,3

1 Tusental personer

2 Reguljärt sysselsatta i åldern 20 64 år i procent av befolkningen i den

åldersgruppen

3 I procent av arbetskraften

4 Årlig procentuell förändring

5 Räknat från användningssidan

Källor: Statistiska centralbyrån, Arbetsmarknadsstyrelsen och

Finansdepartementet

1.2.3 Sysselsättning och arbetslöshet

Svensk arbetsmarknad utvecklas väl även om

problem kvarstår. Den öppna arbetslösheten

bedöms år 2000 hamna på 4,6 procent i

genomsnitt. Under slutet av året bedöms den

hamna nära 4 procent. Målet om 4 procents

öppen arbetslöshet år 2000 ligger därmed inom

räckhåll.

Sysselsättningen väntas fortsätta att öka.

Mellan 1997 och 1999 ökade sysselsättningen

med ca 150 000 personer, eller med 3,7 procent.

De flesta jobben har tillkommit i den privata

tjänstesektorn, men även inom de kommunala

verksamheterna har antalet arbetstillfällen ökat

till följd av ökade resurser till skola, vård och

omsorg.

De flesta indikatorer pekar mot en fortsatt

gynnsam utveckling på arbetsmarknaden.

Sysselsättningen förutses öka med ytterligare

106 000 personer mellan 1999 och 2001. Den

reguljära sysselsättningsgraden för personer

mellan 20 och 64 år beräknas stiga till 77,3

procent 2001. Målet om 80 procent reguljärt

sysselsatta 2004 ligger inom räckhåll.

Arbetskraftsutbudet väntas under kommande

år att öka i takt med att sysselsättningen stiger.

Genom att fler platser vid högskolor och

universitet skapas dämpas utbudsökningen något

på kort sikt. På lite längre sikt är de ökade

utbildningsinsatserna däremot positiva för

arbetskraftsutbudet då antalet kvalificerade

arbetstagare ökar.

Sysselsättningen har ökat och arbetslösheten

har sjunkit i nästan alla delar av Sverige.

Skillnaderna i arbetslöshetsnivåerna är dock

fortfarande stora mellan olika delar av landet.

Arbetslösheten har sjunkit för nästan alla

utbildningsgrupper, men är fortfarande hög för

personer med lägre utbildning. Bland utländska

medborgare har arbetslösheten sjunkit men den

är fortfarande oacceptabelt hög.

1.2.4 Kalkyler till och med 2003

Utöver prognosen för 2000 och 2001 presenteras

tre kalkyler som även innefattar åren 2002 och

2003. De skiljer sig dock åt redan från 2001. Den

grundläggande skillnaden är antagandet om i

vilken mån det finns lediga resurser i ekonomin

som kan tas i anspråk utan att det uppstår

inflationsdrivande löneökningar, dvs. hur stor

den långsiktigt uthålliga produktionsförmågan

är.

I baskalkylen utvecklas svensk ekonomi i takt

med den långsiktiga tillväxttrenden. Som ett

resultat ligger den öppna arbetslösheten kvar på i

stort sett samma nivå under hela perioden.

I överhettningskalkylen utvecklas svensk

ekonomi sämre. Den långsiktigt uthålliga

produktionsnivån visar sig här vara mindre än i

baskalkylen. Inflationsdrivande flaskhalsar

uppkommer tidigt och löneavtalen ger betydligt

högre löner än vad som är förenligt med en

balanserad utveckling. Såväl finans- som

penningpolitiken måste stramas åt, vilket

stabiliserar utvecklingen. Detta medför att

sysselsättningen minskar och arbetslösheten

stiger. Reformutrymmet för 2001 minskar

kraftigt.

I högtillväxtkalkylen utvecklas svensk

ekonomi bättre. Ett stort antal arbetslösa,

personer i arbetsmarknadsprogram och personer

utanför arbetskraften får jobb. Den långsiktigt

uthålliga produktionsnivån är högre. BNP och

sysselsättning kan öka mer än i baskalkylen utan

att det uppstår flaskhalsproblem. De offentliga

finanserna förbättras ytterligare och

reformutrymmet för kommande år blir större än

i baskalkylen.

Tabell 1.5 Tre kalkyler för BNP åren 2001 2003

Procent

2001

2002

2003

Baskalkyl

2,9

2,0

2,0

Överhettningskalkyl

3,1

1,6

1,2

Högtillväxtkalkyl

3,4

2,6

2,4

Källa: Finansdepartementet

1.3 Den ekonomiska politiken

Utgångspunkten för den ekonomiska politiken

är sunda offentliga finanser, stabila priser och en

väl fungerande lönebildning. Detta är grunden

för en hög och uthållig tillväxt och

sysselsättning.

1.3.1 Sunda offentliga finanser

Med en rörlig växelkurs och ett inflationsmål för

penningpolitiken är finanspolitikens främsta

syfte att skapa goda betingelser för tillväxt och

sysselsättning genom att säkerställa ett överskott

i de offentliga finanserna och att hålla utgifterna

under kontroll.

Finans- och budgetpolitiken styrs av två

övergripande mål: De offentliga finanserna skall

uppvisa ett överskott på 2 procent av BNP i

genomsnitt över en konjunkturcykel och

utgifterna skall inte överstiga de uppsatta

utgiftstaken.

Det finns en rad orsaker till att båda dessa mål

är av central betydelse för den ekonomiska

politiken:

- En högkonjunktur varar inte för evigt. Det

måste finnas en säkerhetsmarginal så att nästa

lågkonjunktur kan mötas med en aktivt

motverkande finanspolitik. Alltför stora

underskott skulle även i en lågkonjunktur

kunna leda till en kraftig ränteuppgång.

- Den offentliga skulden skall amorteras ner.

Statsskulden var i inledningen av millenniet

1 374 miljarder kronor. Statens ränteutgifter

1999 uppgick till 90 miljarder kronor. De

skulle kunna användas till viktigare ändamål.

- En stark välfärd kräver starka offentliga

finanser. Som bland annat

Långtidsutredningen visar kommer andelen

äldre att öka kraftigt från omkring 2010.

Detta medför ökade utgifter för såväl

pensioner som vård och omsorg, samtidigt

som deltagandet i arbetskraften blir lägre. Då

bör statens budget inte belastas av

ränteutgifter för 1990-talets upplåning.

- Sparandet i Sverige måste vara högt för att

Sveriges internationella skuldsättning skall

kunna minska samtidigt som

investeringsnivån är hög. Även den offentliga

sektorn måste bidra till ett högt sparande.

- Utgiftstaken hindrar att tillfälligt högre

inkomster används för att bekosta varaktigt

högre utgifter. Därigenom undviks

smärtsamma besparingar när konjunkturen

försämras.

- Sverige har i Stabilitets- och tillväxtpakten

inom EU åtagit sig att ha ett medelfristigt mål

för de offentliga finanserna nära balans eller i

överskott.

Tabell 1.6 Offentliga finanser 1994 2001

Procent av BNP

1994

1995

1996

1997

1998

1999

2000

2001

Utgiftskvot

67,3

64,6

62,6

61,1

58,7

58,4

55,3

53,4

Inkomstkvot

56,4

56,7

59,3

59,1

60,6

60,2

58,1

56,7

Skattekvot1

47,3

48,3

51,3

52,0

53,4

53,5

51,8

51,0

Finansiellt sparande

-10,8

-7,9

-3,4

-2,0

1,9

1,9

2,8

3,2

Överskottsmål

-3,0

0,0

0,5

2,0

2,0

Nettoskuld

21,0

22,7

19,4

18,2

15,8

11,4

3,5

0,6

Konsoliderad bruttoskuld2

77,4

76,3

76,0

74,9

72,4

65,5

57,6

52,5

1 Inklusive skatter till EU

2 Mätt enligt Maastricht-reglerna

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartemente

Överskott i de offentliga finanserna

Det långsiktiga målet för de offentliga finanserna

är ett överskott på 2 procent av BNP i

genomsnitt över en konjunkturcykel. Ett

uppfyllande av målet leder till att räntorna på

statsskulden tar i anspråk en successivt mindre

del av statens inkomster, vilket frigör utrymme

när den demografiska utvecklingen leder till

ökade resurskrav under kommande decennier.

Utifrån målet fastställs sedan preciserade mål

för varje år. För åren 2001 och 2002 har målet

fastställts till 2,0 procent. Regeringen fastslog att

om tillväxten av konjunkturmässiga skäl

väsentligt skulle avvika från den beräknade skall

motsvarande avvikelse från överskottsmålen

tolereras.

Med innevarande prognos för den

ekonomiska utvecklingen uppkommer ett

betydligt större överskott i de offentliga

finanserna än målen. Skulle detta överskjutande

utrymme i sin helhet utnyttjas för reformer blir

finanspolitiken starkt expansiv under 2001. Detta

år beräknas tillväxten bli god. Med hänsyn till att

osäkerheten är betydande om den långsiktigt

uthålliga produktionsförmågan i svensk ekonomi

avser regeringen att i budgetpropositionen

återkomma till frågan om överskottsmålet och

om hur överskottet skall disponeras.

I avvaktan härpå föreslår regeringen att de

nuvarande målen om ett överskott i de offentliga

finanserna på 2,0 procent av BNP för 2001 och

2002 ligger fast och att målet för 2003 fastställs

till 2,0 procent. Det överskjutande överskottet

har i kalkylerna beräkningstekniskt överförts till

hushållen.

Överskotten i de offentliga finanserna medför

att den offentliga skulden minskar. Dessutom

påverkas skulden av försäljningsinkomster.

Bruttoskulden, mätt enligt Maastrichtreglerna,

förväntas under innevarande år hamna under 60

procent av BNP. Nettoskulden förväntas vara

borta redan 2002.

Utgiftstaken

I den nya budgetprocessen föreslår regeringen i

samband med den ekonomiska vårpropositionen

nominella utgiftstak för tre år framåt. De

takbegränsade statliga utgifterna får sedan inte

överstiga utgiftstaken. Utgiftstaken är en viktig

del av den framgångsrika förtroendeskapande

politiken för ökad sysselsättning. Utgiftstaken

för 1997, 1998 och 1999 klarades.

Enligt regeringens bedömning kommer även

utgiftstaket år 2000 att klaras med en

budgeteringsmarginal på ca 1 miljard kronor.

Det är dock oroande att utgifterna ökar kraftigt

inom vissa socialförsäkringar.

Det för 2001 fastlagda utgiftstaket överstiger

det för år 2000 med 25 miljarder kronor. Dessa

ökade resurser används till reformer som bl.a.

ökat bistånd, förbättrat studiestöd och höjda

barnbidrag. Men även 2001 beräknas utgifterna

bli större på grund av den ökade ohälsan.

Regeringen ser mycket allvarligt på

utvecklingen inom ohälsoområdet, främst ur ett

mänskligt perspektiv. Regeringen kommer

därför att tillsätta en arbetsgrupp som skall

utarbeta en handlingsplan för hela ohälsoarbetet.

Om utgifterna inom hälsoområdet tillåts

fortsätta att öka i samma takt som nu sker

kommer utgifterna att överstiga de av riksdagen

uppsatta utgiftstaken. För att klara utgiftstaken

riskerar andra reformer därmed att inte kunna

förverkligas. Utgiftstaken skall hållas.

För åren 2001 och 2002 ligger utgiftstaken

kvar enligt principen med tak som sätts tre år

framåt i tiden. Vissa tekniska justeringar görs

dock av utgiftstaken till följd av att pensionsrätt

införs för studier och totalförsvarsplikt och till

följd av ökat återflöde från EU:s budget.

Regeringen lägger nu ett förslag om ett tak på

847 miljarder kronor för 2003. Det innebär att

taket ökar med 30 miljarder kronor mellan 2002

och 2003. Som andel av BNP minskar

utgiftstaket något, givet nuvarande prognos för

den ekonomiska utvecklingen.

Diagram 1.1 Det statliga utgiftstaket

Procent av BNP

Reformerna redovisades i tabell 1.1. Detta

utrymme förutsätter dock ett trendbrott för

utgiftsökningen inom ohälsoområdet.

En översyn av budgetprocessen har påbörjats

såväl av riksdagen som av regeringen sedan några

års erfarenheter nu har vunnits. Regeringens

utgångspunkt är att principerna om

budgetdisciplin och ordning och reda i de

offentliga finanserna skall ligga fast. Den nya

budgetprocessen har på ett avgörande sätt

förbättrat betingelserna för en ansvarsfull

ekonomisk politik. Därmed har

förutsättningarna för att de svenska offentliga

utgifterna hålls på en långsiktigt hållbar nivå

ökat.

1.3.2 Stabila priser

Stabila priser är en grundläggande förutsättning

för en framgångsrik ekonomisk politik. Hög

inflation försämrar förutsättningarna för en

uthålligt hög tillväxt och därmed också för en

stabilt hög sysselsättning. En hög och

svårförutsedd inflation har dessutom negativa

fördelningseffekter.

Den övergripande uppgiften för

penningpolitiken är prisstabilitet. Riksbanken

bedriver penningpolitiken självständigt.

Riksbanken har definierat prisstabilitet som att

ökningen av konsumentprisindex skall begränsas

till 2 procent med en tolerans på 1 procentenhet

uppåt och nedåt.

Regeringen stöder penningpolitikens

inriktning och står bakom inflationsmålet.

Inflationen är låg trots den starka efterfrågan i

svensk ekonomi. I år beräknas KPI öka med 1,3

procent trots att världsmarknadspriset på olja

under det senaste året har mer än fördubblats.

Under prognosperioden klingar denna effekt av

och i stället förväntas oljepriset sjunka.

Riksbanken har förtydligat att det för

närvarande är bedömningen av UND1X på upp

till två års sikt som avgör utformningen av

penningpolitiken. UND1X är ett inflationsmått

där de direkta effekterna av förändrade räntor,

skatter och subventioner har exkluderats från

KPI. Inflationen enligt UND1X låg i februari i

år under 2 procent, trots kraftiga prishöjningar

på bensin och diesel.

Diagram 1.2 KPI och UND1X 1994 februari 2000

Procent

Räntan

Under 1999 steg de internationella räntenivåerna

kraftigt. De dämpade globala ekonomiska

utsikterna efter Asien- och Rysslandkriserna

förbyttes under året till en betydligt ljusare

konjunkturbild. Inte minst stärktes de svenska

tillväxtutsikterna. De svenska 10-åriga

obligationsräntorna steg som mest med ca 2

procentenheter under 1999. Sedan oktober 1999

har 10-års räntan fallit från ca 6 till ca 5,5

procent.

Den förväntade låga inflationen medförde att

Riksbanken under 1999 kunde sänka sin

styrränta, den s.k. reporäntan, till under 3

procent. Det är den lägsta styrränta Sverige haft

sedan den moderna kreditmarknaden började ta

form under 1980-talet. Under hösten har

Riksbanken fört penningpolitiken i en mindre

expansiv riktning mot bakgrund av bl.a. det

ljusare konjukturläget och det ökade

resursutnyttjandet i ekonomin. I slutet av mars

2000 var den svenska reporäntan 3,75 procent.

De svenska obligationsräntorna ligger i ett

historiskt perspektiv på mycket låga nivåer

relativt omvärlden. Ränteskillnaden mot

Tyskland på en tioårig obligation har under året

varit nere på någon tiondels procentenhet. Detta

skall jämföras med drygt 4 procentenheter för

fem år sedan. Avgörande för denna utveckling,

som starkt förbättrat hushållens ekonomi, har

varit den omfattande budgetsaneringen. Under

våren har det funnits perioder då Sverige har haft

lägre långräntor än alla andra medlemsländer i

EMU förutom Tyskland.

Mot bakgrund av det starka förtroendet för

svensk ekonomi är det inte otänkbart att den

svenska tioårsräntan kan hamna under den tyska.

Saneringen av de offentliga finanserna, det

minskade lånebehovet och penningpolitikens

inriktning på prisstabilitet är de viktigaste

förklaringarna till detta. En sådan utveckling

ansågs bara för något år sedan som otänkbar.

Diagram 1.3 Ränteskillnad mot Tyskland,

tioårig statsobligation

Procentenheter

Kronan

Kronan har stärkts väsentligt mot euron sedan

början av 1999. Växelkursen noterades till ca 9,50

kronor per euro då den nya valutan

introducerades. Under början av hösten

pendlade kronan kring 8,70 men har sedan dess

stärkts ytterligare.

Jämfört med ett konkurrensvägt genomsnitt

av valutor är kronans förstärkning mera

begränsad. Detta förklaras av den starka

uppgången för dollarn. Den starkare svenska

kronan minskar riskerna för överhettning inom

exportindustrin samtidigt som importpriserna

hålls tillbaka.

EMU

EU:s gemensamma valuta euron har nu funnits i

över ett år. Införandet av euron utgör ett

historiskt och betydelsefullt steg i den

europeiska integrationen. Valutaunionen

påverkar i hög utsträckning Sverige både

ekonomiskt och politiskt, även då vi som hittills

står utanför. Det är viktigt för tillväxten och

stabiliteten i hela EU att projektet blir en

framgång.

Sverige har valt att inte delta i valutaunionen

från starten. Sverige håller dock dörren öppen

för ett senare inträde. Ett beslut om deltagande

måste ha ett brett folkligt stöd och skall

underställas svenska folket för prövning i en

folkomröstning.

En bred debatt om ett svenskt deltagande i

valutaunionen pågår. En utredning kommer att

tillsättas om finanspolitikens förutsättningar vid

ett svenskt deltagande i valutaunionen. Denna

utredning kommer även att analysera behovet av

s.k. buffertfonder för att öka

stabiliseringspolitikens möjligheter.

Regeringens uppfattning är att det för

närvarande inte är aktuellt att delta i det

europeiska växelkurssamarbetet ERM2.

1.3.3 Lönebildning

En väl fungerande lönebildning är av avgörande

betydelse för en fortsatt god

sysselsättningsutveckling. De nominella

löneökningarna måste förbli måttliga även om

efterfrågan på arbetskraft fortsätter att stiga och

den öppna arbetslösheten minskar i snabb takt.

Som de senaste årens utveckling visat ger

måttliga nominella löneökningar i förening med

låg inflation utrymme för en god reallöneökning,

kraftigt stigande sysselsättning och fallande

arbetslöshet.

Det är fortfarande osäkert om lönebildningen

har anpassats fullt ut till de nya krav som ställs i

dagens svenska ekonomi. Under det senaste

årtiondet har de nominella löneökningarna varit

betydligt lägre än tidigare. Dämpningen har

emellertid kommit till stånd på en

arbetsmarknad som präglats av en oacceptabelt

hög arbetslöshet.

Svensk lönebildning ställs inför ett avgörande

prov i 2001 års avtalsrörelse. För första gången

efter den ekonomiska krisen skall nya löner på

huvuddelen av arbetsmarknaden fastställas i en

omgivning av låg arbetslöshet och stark

efterfrågan på arbetskraft.

Svensk ekonomi och välfärd står därmed inför

ett avgörande. Om löneökningarna skulle bli för

höga riskerar arbetslösheten att åter stiga. Med

måttliga löneökningar öppnas däremot vägen

mot full sysselsättning. Arbetsmarknadens parter

skulle då åter medverka till att skapa en svensk

modell i dess bästa mening.

Det har skett betydande förändringar av de

institutionella ramarna för lönebildningen de

senaste åren. Inom industrin och för

tjänstemännen inom handelns område har

samarbetsavtal tecknats utifrån vilka

avtalsförhandlingarna bedrivs. Ett nytt

medlingsinstitut kommer inom kort att inrättas

med uppgift att understödja parterna i deras

strävan att uppnå såväl en stabil

reallöneutveckling som en snabb och uthållig

sysselsättningstillväxt. Vissa förändringar har

även genomförts i det legala ramverk inom vilket

förhandlingarna bedrivs.

För att minska risken för flaskhalsar och

överhettning har arbetsmarknadspolitiken getts

en ny inriktning och satsningar har genomförts

inom utbildningsområdet. Trots de insatser som

görs för att öka utbudet av kompetent och

utbildad arbetskraft kan trycket uppåt på lönerna

för de mest eftertraktade grupperna på

arbetsmarknaden bli stort. Dessa problem måste

kunna hanteras av arbetsmarknadens parter.

Det övergripande målet för den ekonomiska

politiken är full sysselsättning. Detta kan endast

nås vid en stabil makroekonomisk utveckling.

Därför måste finanspolitiken utformas så att

risken för överhettning minskas.

Fortsatta skattesänkningar är betingade av att

lönebildningen fungerar väl. Alltför höga

löneökningar i kombination med

skattesänkningar riskerar att leda till en

överhettningssituation som inte är förenlig med

en uthållig sysselsättningstillväxt.

I budgetpropositionen återkommer

regeringen till om det finns ett utrymme för en

fortsatt skattemässig kompensation av

arbetstagarnas egenavgifter. Då kommer även

risken för en alltför snabb löneökning att vägas

in.

Lönebildningen har en stor påverkan på

många områden. Parterna har ett speciellt ansvar

för att motverka löneskillnader på grund av kön.

Det är en av jämställdhetspolitikens viktigaste

frågor.

1.4 Full sysselsättning

Svensk ekonomi utvecklas för närvarande väl.

Aktiviteten i ekonomin ökar på bred front. De

två målen för arbetsmarknaden att den öppna

arbetslösheten vid slutet av år 2000 skall vara

högst 4 procent och att 80 procent av alla

personer i åldrarna 20 64 år skall vara sysselsatta

2004 ligger inom räckhåll.

Sverige har nu möjlighet att åter uppnå full

sysselsättning. Krisen under 1990-talet innebar

att en stor del av befolkningen i förvärvsaktiv

ålder ställdes utanför arbetsmarknaden. Om inte

den nuvarande konjunkturuppgången leder till

att så många personer som möjligt återkommer

till arbetsmarknaden är situationen dyster inför

nästa konjunkturnedgång. De personer som inte

har fått fotfäste på arbetsmarknaden riskerar då

att aldrig mer komma tillbaka och få ett jobb.

Grunden för att nå full sysselsättning är att

inte slarva bort vad som redan har uppnåtts. För

att nå arbetslöshets- och sysselsättningsmålen

krävs att den ekonomiska politikens framgångar,

bl.a. i form av sunda offentliga finanser och

prisstabilitet, befästs. Därtill krävs ytterligare

insatser för att den ekonomiska uppgången skall

kunna bli långvarig och uthållig och för att den

skall kunna komma alla till del.

Den ekonomiska politikens inriktning

utformas därför utifrån tre övergripande

utmaningar till följd av det nuvarande

ekonomiska läget:

Risken för överhettning skall motverkas. Finans-

politiken måste avpassas så att den sammanlagda

efterfrågetillväxten i ekonomin inte blir för stark

i förhållande till tillväxten i produktionskapacitet

och faktisk produktion. Misslyckas detta läggs

hela den stabiliseringspolitiska bördan på

penningpolitiken, med därtill hörande risk för att

kraftigt högre räntor i förtid bryter

konjunkturuppgången. De budgetpolitiska

målen skall klaras.

Goda förutsättningar för att den nuvarande

konjunkturuppgången skall bli långvarig skall

skapas. En god grund måste läggas för ett antal år

med hög tillväxt utan att inflationen tar fart. För

detta krävs att ekonomins långsiktiga

produktionsförmåga höjs ytterligare. Det

handlar om att mobilisera de lediga

arbetskraftsresurser som finns. Det handlar

också om att fortsätta arbetet med att främja

konkurrens och mer effektivt fungerande

marknader samt de senaste årens betydande

utbildningssatsningar. Detta arbete skall drivas

vidare.

Tillväxten skall komma alla till del. Åtgärder

måste vidtas för att säkerställa att den

ekonomiska återhämtningen bidrar till ökad

rättvisa och integration i samhället. Den

ekonomiska tillväxten måste bidra till regional

balans och ökade utvecklingsmöjligheter för alla

samhällsmedborgare.

1.4.1 En offensiv för tillväxt och rättvisa

Regeringen föreslår en offensiv för tillväxt och

rättvisa. Den innehåller åtgärder som syftar till

att pressa tillbaka arbetslösheten, öka

sysselsättning och tillväxt samt öka

sysselsättningen bland invandrare.

Arbetslösheten skall pressas tillbaka

Målet om 4 procents öppen arbetslöshet skall nås

under året. Regeringen föreslår därför en rad

åtgärder som syftar till att ytterligare pressa

tillbaka arbetslösheten:

- De arbetsmarknadspolitiska åtgärderna under

år 2000 skall i än högre grad koncentreras till

de långtidsarbetslösa och långtidsinskrivna

vid arbetsförmedlingarna.

- Kraven på aktivitet i

arbetslöshetsförsäkringen tydliggörs. För att

stävja missbruk vid tidiga pensionsavgångar

måste gällande regler i försäkringen tillämpas

strikt. En landsomfattande nystartskampanj,

där arbetslösa kallas in för information om de

nya reglerna kommer att genomföras i

samband med att försäkringen reformeras.

- En aktivitetsgaranti införs för personer som

varit arbetslösa under mycket lång tid.

Därmed stärks deras möjligheter att få arbete

på den reguljära arbetsmarknaden.

- Det förstärkta anställningsstödet som

infördes under 1999 har varit framgångsrikt

när det gäller att få ut arbetslösa i arbetslivet.

Regeringen föreslår nu en utökning av detta

genom att arbetsgivare som anställer personer

som varit arbetslösa i minst 4 år får ett än

högre stöd. Dessutom föreslår regeringen ett

förstärkt särskilt anställningsstöd för

arbetsgivare som anställer äldre personer som

varit arbetslösa i minst 2 år. Därmed riktas

resurserna än mer mot de grupper som har

svårast att komma in på arbetsmarknaden.

Sysselsättningen och tillväxten skall öka

Målet om att andelen reguljärt sysselsatta mellan

20 och 64 år 2004 skall vara minst 80 procent

skall uppnås. Regeringen föreslår därför en rad

åtgärder som syftar till att öka sysselsättningen

och tillväxten:

- En bred familjepolitisk reform införs stegvis.

Den 1 juli 2001 ges barn till arbetssökande

rätt till förskoleverksamhet. Den 1 januari

2002 införs en maxtaxa i barnomsorgen.

Högsta avgiften i förskolan skall vara 1 150

kronor i månaden för det första barnet, 767

kronor för det andra och 383 kronor för

tredje barnet. För ytterligare barn betalas

ingen avgift. Upp till detta tak skall avgiften

vara maximalt 3 procent av hushållets

inkomst för första barnet och 2 respektive 1

procent för därpå följande barn. Rätt till

barnomsorg för barn till föräldrar som är

föräldralediga med yngre syskon införs 1

januari 2002. En allmän förskola för 4- och 5-

åringar införs från 1 januari 2003. Från 2002

avsätts 0,5 miljarder kronor för åtgärder som

förbättrar kvaliteten i barnomsorgen.

- Arbetslöshetsförsäkringen reformeras i syfte

att stärka dess roll som

omställningsförsäkring. Kraven på den

enskilde tydliggörs, en mer strukturerad

sökprocess, med hjälp av bl.a. individuella

handlingsplaner, införs och rundgången

mellan öppen arbetslöshet och

arbetsmarknadspolitiska program bryts.

Successivt kommer kraven på den enskilde att

öka när det gäller den yrkesmässiga och

geografiska rörligheten. Förändringar sker av

de krav som ställs för att deltidsarbetslösa

skall få ersättning. Arbetsgivare skall i ökad

grad medverka till att deltidsarbetslösa

erbjuds önskad arbetstid. Vidare stärks

arbetsförmedlingens kontrollfunktion och

AMS tillsynsroll. Regeringen återkommer

med förslag till riksdagen under 2000.

- Regeringen avser att under året föreslå

lagstiftning som innebär att ingen skall

tvingas att sluta sin anställning före 67-års

ålder.

- Arbetsmarknadsverket ges i uppgift att öka

övergångarna från anställning med lönebidrag

till osubventionerad anställning. Därmed

frigörs utrymme för fler arbetshandikappade

att få ett fotfäste på arbetsmarknaden genom

anställning med lönebidrag. Dessutom

föreslås att anslaget för särskilda åtgärder för

arbetshandikappade förstärks.

- Arbetslivsinstitutet ges i uppdrag att fortsätta

sprida erfarenheter från sitt forskningsprojekt

om tillväxt och utveckling avseende lärande

nätverk. Det skall ske genom förbättrad

informationsspridning i allmänhet och genom

särskilda insatser på orter som berörs av

försvarsnedläggningar.

- Utbildningens kvalitet och effektivitet är

strategisk. Regeringen prioriterar insatser för

en förbättrad måluppfyllelse i

ungdomsskolan. Arbetsmarknadens framtida

behov behöver i högre grad beaktas. I syfte

att motverka eventuella flaskhalsar ges

Högskoleverket i uppdrag att analysera hur

högskolesektorns utbildningsutbud i ökad

utsträckning skulle kunna svara mot arbets-

marknadens behov. Särskilt det

naturvetenskapliga och tekniska området

behöver lyftas fram, eftersom måluppfyllelsen

är svår att nå inom detta område.

- Utvecklingen visar på ökad ohälsa. Detta är

både ur ett mänskligt och ett ekonomiskt

perspektiv allvarligt. Regeringen kommer

därför att tillsätta en arbetsgrupp som skall

utarbeta en handlingsplan för att minska

ohälsan. Arbetet omfattar en översyn av bl.a.

sjukpenning, rehabiliteringspenning,

arbetsskadeförsäkring, tillsynen över

arbetsmiljön och förtidspension. Det är av

största vikt att arbetsförhållanden och

arbetsmiljö inte ger upphov till sjukdom och

arbetsskada. Förebyggande arbete skall därför

prioriteras. Aktiva åtgärder skall genomföras

för att sjukskrivna och förtidspensionerade

skall kunna återgå till ett arbetsliv som inte

ger skador eller sjukdomar och inte sliter ut

människor. Arbetsgruppen skall bl.a. pröva

möjligheten att göra försäkringarna mer

försäkringsmässiga. Det bör även prövas om

inte regelverken kan samordnas i högre grad,

t.ex. vad gäller inkomstbegrepp,

ersättningsnivåer och indexering.

Lagstiftningen inom arbetsskadeområdet

behöver moderniseras och göras mer rättvis

och jämställd.

- I arbetsgruppens uppdrag ingår också att

undersöka olika typer av flaskhalsar, t.ex.

vårdköer inom hälso- och sjukvården som

försvårar rehabiliteringsarbetet. Skillnaden

mellan könen samt regionala och lokala

skillnader skall analyseras och övervägas i

samband med reformförslag.

- Hetsen i arbetslivet ökar. Bakom ökningen av

antalet långtidssjuka och kraftigt stigande

kostnader för samhället döljer sig ett

mänskligt lidande som inte kan accepteras.

Ytterligare medel avsätts till Arbetar-

skyddsverket.

- Statskontoret ges i uppdrag att göra en

kartläggning och genomgång av befintliga

studier inom utbildningsväsendet och

arbetsförmedlingarnas verksamhetsområden

avseende kvalitetsjämförelser.

- Insatser föreslås i syfte att öka

bostadsbyggandet. Ett investeringsbidrag för

anordnande av bostäder till studenter införs.

- Regeringen föreslår ett antal åtgärder för att

utveckla och stimulera utbyggnaden av IT-

infrastruktur med hög överföringskapacitet.

- Regeringen föreslår ytterligare förenklingar

som särskilt bör gynna små och medelstora

företag. Det gäller bl.a. förbättrade och

förenklade regler om ökade avdrag för

levnadsomkostnader för egenföretagare,

förbättrade kvittningsmöjligheter för vinster

på aktier i onoterade företag samt generösare

avdragsregler vid ombyggnader av lokaler.

Arbetet med regelförenkling skall

intensifieras.

- Regeringen föreslår ett antal åtgärder för att

förbättra informationen till små och

nystartade företag bl.a. genom ett

Internetbaserat informationssystem.

- Arbetet med att stärka konkurrensen till

nytta för konsumenterna fortsätter.

Konkurrensverket tillförs ytterligare medel

för det konkurrensfrämjande arbetet.

Regeringen avser att återkomma med förslag

som ger ökad konkurrens och stärker

konsumentens ställning i den

konkurrenspolitiska propositionen senare i

vår.

Möjligheterna att delta i arbetslivet skall öka för

alla

Alla behövs på arbetsmarknaden. Människor

med invandrarbakgrund har idag en betydligt

högre arbetslöshet och lägre sysselsättning än

övriga svenskar. Detta är slöseri med resurser.

Regeringen föreslår därför en rad åtgärder för att

öka arbetskraftsdeltagandet bland invandrare:

- Kompletterande utbildning för arbetslösa

invandrare med utländsk utbildning inom

hälso- och sjukvårdsområdet förstärks.

Denna utbildning vänder sig till läkare och

sjuksköterskor.

- Kompletterande utbildning för personer med

utländsk högskoleutbildning inom läraryrken

och teknik/naturvetenskap genomförs inom

ramen för arbetsmarknadspolitiken.

- Valideringen av utländsk yrkeskompetens

skall öka.

- AMS och vårdhuvudmännen skall

tillsammans ordna utbildningar för tvåspråkig

personal inom primärvård och äldreomsorg.

- Svenskundervisning och introduktion av

nyanlända skall förbättras. Dessutom skall

samverkan mellan kommuner och olika

organisationer öka.

- En försöksverksamhet med alternativ plats-

förmedling för invandrare genomförs.

Inriktningen är att pröva nya metoder och

aktörer i syfte att finna effektivare former för

att förmedla arbeten till arbetslösa invandrare.

- Åtgärder genomförs för att stimulera

etnisk/kulturell mångfald inom offentlig

förvaltning och privata företag. Insatsen skall

främst riktas till personer som har utländsk

erfarenhet/utbildning inom

samhällsvetenskap, ADB, juridik eller

ekonomi.

- Rådgivningsinsatser skall göras för invandrare

som startar och driver småföretag. Insatser

skall göras inom analys och metodutveckling

av befintlig rådgivningsverksamhet riktad till

invandrare som startar eller driver småföretag.

1.4.2 Europasamarbetet

Kampen för full sysselsättning är en central del i

den svenska Europapolitiken. En god ekonomisk

utveckling i våra grannländer bidrar till ökad

sysselsättning i Sverige. Därför är våra

grannekonomiers tillväxtkraft av stor betydelse. I

en internationaliserad ekonomi är förmågan till

omvandling och förändring central. Därför

måste stela strukturer brytas ned och hämmande

tillväxthinder bekämpas. Det ekonomiska

utbytet med omvärlden måste bygga på

öppenhet och beredskap till förändring. Därmed

skapas förutsättningar att leda utvecklingen i

såväl nya som mogna branscher. Genom att

skärpa konkurrensen på hemmaplan rustar den

inre marknaden det europeiska näringslivet att

hävda sig internationellt. Priserna i EU pressas

och bidrar till en låg inflation och därmed bättre

förutsättningar att öka sysselsättningen.

På samma sätt kommer utvidgningen av EU

till att omfatta 100 miljoner fler människor, att

stimulera EU-ländernas ekonomier under lång

tid framöver.

Människor skall inte lämnas åt sig själva att

hantera de utmaningar som

internationaliseringen för med sig.

Gemensamma ansträngningar i EU för att

hantera de förändringar på arbetsmarknaden som

följer av en internationaliserad ekonomi ger stöd

åt varje lands kamp mot nationell arbetslöshet.

En ökad uppföljning av den förda politiken ger

ökat erfarenhetsutbyte och sätter

sysselsättningen högst på dagordningen.

Ambitionsnivån inom EU har höjts. Vid det

extra toppmötet i Lissabon i mars 2000 slogs det

fast att ett av unionens övergripande mål skall

vara full sysselsättning samt att medlemsländerna

skall sätta upp nationella sysselsättningsmål.

Sverige har aktivt bidragit till att dessa mål har

lyfts fram. Ett nytt EU kan vara på väg att växa

fram.

En politik för full sysselsättning i Europa tar

liksom i Sverige sin utgångspunkt i starka

offentliga finanser och stabila priser. En väl

avvägd makroekonomisk politik skall

kombineras med utbildning och andra insatser

för att förbättra arbetsmarknadens förmåga till

anpassning i den internationaliserade ekonomin.

Strukturåtgärder skall genomföras för att göra

produkt- och kapitalmarknaderna mer effektiva

och för att främja en god konkurrens på den inre

marknaden samt reducera statligt stöd.

Sysselsättningspolitiken är en integrerad del av

den ekonomiska politiken. Den svenska

regeringen kommer fortsatt att lyfta fram vikten

av en höjd sysselsättningsgrad inom EU:s

medlemsstater. Detta inte minst mot bakgrund

av de krav på höjt deltagande i arbetslivet som

den demografiska utvecklingen ställer.

Under sommaren 1999 inrättades den

europeiska sysselsättningspakten inom EU.

Pakten vilar på den grund som de allmänna

ekonomiska riktlinjerna,

sysselsättningsriktlinjerna och samarbetet kring

ekonomiska reformer utgör. En

makroekonomisk dialog har inrättats för att

främja informationsutbyte mellan finans- och

arbetsmarknadsministrarna, den europeiska

centralbanken, den europeiska kommissionen

och arbetsmarknadens parter.

Samordningen av sysselsättningspolitiken i

EU sker främst genom de årliga gemensamma

riktlinjerna för sysselsättningspolitiken.

Sysselsättningsriktlinjerna för 2000 har

utformats på grundval av tidigare riktlinjer med

ambitionen att främst befästa och genomföra de

riktlinjer som man enats om. Riktlinjerna ligger

väl i linje med svenska ambitioner och bygger

liksom tidigare på fyra huvudområden:

- att förbättra anställbarheten,

- att utveckla företagarandan,

- att uppmuntra företagens och de anställdas

anpassningsförmåga, samt

- att stärka jämställdheten.

De tillägg som har gjorts stämmer väl överens

med svensk ekonomisk politik. Bland annat har

betydelsen av ökade utbildningssatsningar och

vikten av att utbilda elever och lärare i IT-

kunskap och att främja elevers tillgång till

datorer och Internet lyfts fram. Fokus har satts

på arbetsförmedlingens roll i att främja en god

matchning på arbetsmarknaden.

Sverige uppfyller i de flesta fall de mål och

intentioner som riktlinjerna ger uttryck för. I

flera fall är regeringens ambition mer

långtgående än vad riktlinjerna anger, till

exempel vad gäller att motverka

långtidsarbetslöshet bland ungdomar.

Sverige skall under våren 2001 vara ordförande

i EU. Detta ökar Sveriges möjligheter att driva

en politik för full sysselsättning i EU. Sverige

kommer under våren 2001 att ordna ett extra

toppmöte om sysselsättning och ekonomiska

reformer.

1.4.3 Hela Sverige skall växa

Hela Sverige får inte del av de goda tiderna.

Många län brottas med negativ

befolkningsutveckling och stiltje på

arbetsmarknaden. Samtidigt har andra län brist

på arbetskraft och kraftigt stigande

fastighetspriser till följd av ökad inflyttning.

Staten har ett övergripande ansvar för

utvecklingen i hela Sverige. Samtidigt krävs

aktiva lokala insatser i alla delar av landet för att

skapa förutsättningar för tillväxt och nya jobb.

Ett exempel är arbetet med de regionala

tillväxtavtalen. I samtliga län har företrädare för

statliga myndigheter, kommuner, landsting,

regionala självstyrelseorgan, företag,

arbetsmarknadens parter, utbildningsväsendet

och många andra arbetat fram gemensamma

förslag om hur det egna länet kan stärkas genom

ökad tillväxt och sysselsättning. Ett annat

exempel är de lokala utvecklingsavtal som nu

tecknas mellan staten och vissa kommuner om

insatser i storstadsregionernas mest utsatta

bostadsområden. Syftet är att också dessa

områden skall få del av den ökade tillväxten.

För att ytterligare stärka den regionala

utvecklingen har antalet platser inom den högre

utbildningen ökat kraftigt. Stora insatser görs

också för att säkerställa en god kvalitet i vård,

skola och omsorg i hela landet.

Statsbidragen till kommuner och landsting har

ökat markant under de senaste åren. Den

ekonomiska tillväxten har dock en ännu större

betydelse genom att skattebaserna och därmed

kommuners och landstings skatteinkomster ökar

kraftigt. Det kommunala utjämningssystemet

medför att alla Sveriges kommuner får del av den

goda tillväxten. Dessutom görs insatser för att

stödja kommuner och landsting med särskilt

svåra ekonomiska problem samt kommuner som

har svårigheter i det kommunala

bostadsbeståndet.

Regeringen har nyligen lagt förslag om viktiga

investeringar i IT-infrastruktur. Det är

regeringens uppfattning att även hushåll och

företag i gles- och landsbygd måste få tillgång till

snabb dataöverföring till en rimlig kostnad.

Storleken på statens insatser för förbättrad IT-

infrastruktur beräknas till totalt ca 8,3 miljarder

kronor och insatserna skall pågå fram till och

med 2004.

Regelverket kring dessa insatser förutsätter att

marknadens olika aktörer själva investerar lika

mycket. Detta innebär att det sammanlagda

satsningarna på bredband kommer att hamna på

nivån runt 17 miljarder kronor under en

fyraårsperiod.

Det första steget i utvecklingen mot en

tillgänglig infrastruktur med hög

överföringskapacitet tas genom utbyggnad av ett

stomnät för bredbandskommunikation mellan

landets alla kommuner på marknadsmässiga

villkor. Investeringskostnaderna för ett

nationellt optofibernät som når fram till varje

kommunhuvudort har beräknats till ca 2,5

miljarder kronor. Svenska Kraftnäts

investeringar i ett nationellt optokabelnät

beräknas finansieras på marknadsmässiga villkor.

Regeringen föreslår att ca 2,6 miljarder kronor

avsätts för att stödja utbyggnad av transportnät

m.m. i glesbygden. Stödet skall ges till de

sträckor där marknaden inte bedöms genomföra

utbyggnaden. Insatserna finansieras till stor del

genom omprioritering av medel från

arbetsmarknads- och regionalpolitik.

Regeringen avser också att lägga fram ett

förslag om skattereduktion för

bredbandsanslutning. Förslaget kommer att

utformas så att det subventionerar

anslutningskostnaden över ett visst belopp för

såväl hushåll som företag. Genom denna

utformning får skattelättnaden en bra

regionalpolitisk profil och riktas främst till de

regioner som har höga anslutningskostnader.

Även kommuner i glesbygd kommer att kunna

få stöd för bredbandsuppkoppling. Förslaget

skall rymmas inom en ram på 3,2 miljarder

kronor fram t.o.m. 2004.

Samtidigt sker stora satsningar på infra-

struktur i utsatta regioner. Ett exempel är

Botniabanan. Det är en investering på ca 10

miljarder kronor om förbättringarna av

Ådalsbanan inkluderas. Elektrifieringen av

Blekingebanan tidigareläggs. Likaså tidigareläggs

åtgärder för ökad bärighet av godståg.

Regeringen har initierat ett

utvecklingsprogram för kommuner med

särskilda omställningsproblem främst på grund

av strukturomvandlingar inom Försvarsmakten.

Programmen innebär bl.a. att sammanlagt ca

1 280 statliga arbetstillfällen skall lokaliseras till

nio orter och att förutsättningarna för över 1 000

arbetstillfällen skall skapas.

Det är av stor vikt att länen fullt ut utnyttjar

de växande resurserna från EU:s strukturfonder

som nu ställs till Sveriges förfogande.

Sammanlagt utgör de 20 miljarder kronor under

sju år.

En särskild regionalpolitisk utredning lämnar

under hösten sina analyser och förslag om hur

framtidens regionalpolitik skall utformas.

Regeringen räknar med att förelägga riksdagen

en särskild regionalpolitisk proposition under

våren 2001.

1.4.4 Livslångt lärande för tillväxt och

jämlikhet

En sammanhållen strategi för livslångt lärande är

en central del av regeringens politik för tillväxt

och rättvisa. Målet är att ge fler tillgång till

lärande på alla nivåer och att fokusera på

kvalitetsfrågorna. Alla måste ges möjlighet att

utvecklas utifrån sina förutsättningar.

Förstärkningen av förskolans pedagogiska

uppdrag markerar dess uppgift som bas för det

livslånga lärandet. Reformer som allmän

förskola, maxtaxa inom barnomsorgen och

utökad rätt till förskola för barn till arbetslösa

ger fler tillgång till förskola.

Utvecklingen i samhälle och arbetsliv medför

ökade krav på elevernas lärande. Det nya

betygssystemet fokuserar på måluppfyllelsen i

skolan. Decentraliseringen av skolan förutsätter

ett effektivt kvalitetssäkringssystem med

deltagande av stat och kommun. Kommunernas

resurser ökar vilket ger möjlighet att prioritera

kvaliteten i förskola och skola. För att möta den

moderna skolans utmaningar återkommer

regeringen med förslag till reformering av

lärarutbildningen.

Kunskapslyftet har varit en stor framgång.

Regeringen föreslår därför att kunskapslyftet

förlängs t.o.m. 2003.

Utbyggnaden av högskolan fortsätter i hela

landet. En halv miljard kronor avsätts för en

ytterligare utbyggnad av högskolan 2003. Det

långsiktiga målet är att hälften av en årskull skall

påbörja högskolestudier senast vid 25 års ålder.

Sverige skall vara en framstående

forskningsnation, där forskningen håller hög

kvalitet och där det finns utrymme för både

bredd och specialisering. Staten är garant för fri

och vital grundforskning med långsiktig och

obunden finansiering. Forskarutbildningen har

strategisk betydelse. Behoven av personer med

forskarutbildning ökar. En successiv satsning

sker därför på grundforskning och

forskarutbildning. Regeringen avsätter därför en

halv miljard kronor för 2003 för detta ändamål.

Regeringen avser att återkomma med en

proposition om inriktning och dimensionering

av vuxenutbildningen efter kunskapslyftet.

1.4.5 Ett ekologiskt hållbart Sverige

De övergripande målet för miljöpolitiken är att

till nästa generation kunna överlämna ett

samhälle där de stora miljöproblemen i Sverige är

lösta. Sverige skall vara ett föregångsland i

omställningen till hållbar utveckling. Denna

utmaning kräver insatser som förenar

miljöpolitiken med ekonomi, sysselsättning och

social välfärd. Den kräver också att en grön

teknisk utveckling stimuleras. Även lokala

initiativ måste stimuleras och

kretsloppstänkandet befästas. Den nya

miljöbalken har visat sig vara ett effektivt verktyg

för en ekologisk hållbar utveckling.

Jordens klimat och växthuseffekten tillhör de

globalt viktigaste miljöfrågorna. Utsläppen av

växthusgaser måste enligt FN:s Kyotoprotokoll

minska med minst 5 procent till 2008 2012, i

EU-området med minst 8 procent.

Genom energiöverenskommelsen förverkligas

ett omfattande program för omställning av

energisystemet. I programmet genomförs stora

satsningar på miljövänliga och ekonomiskt

försvarbara alternativ till kärnkraften, samtidigt

som kraftfulla insatser görs för att bättre hushålla

med el och energi. Bland annat handlar det om

satsningar på information , utbildning,

teknikupphandling av energieffektiv teknik,

kommunal rådgivning samt provning, märkning

och certifiering av energikrävande utrustning.

Dessutom görs stora satsningar på forskning och

utveckling. Ett planeringsmål skall snarast

utarbetas för en utbyggnad av vindkraften.

Svensk fordonsindustri har inbjudits till ett

ökat samarbete kring utveckling av mer

miljövänliga fordon. Fordonsindustrins uthålliga

konkurrenskraft är beroende av att

miljöbelastningen såsom utsläpp av växthusgaser

i möjligaste mån begränsas.

Regeringen har under tre år, med början 1998,

gett ca 5 miljarder kronor i stöd till lokala in-

vesteringsprogram för hållbar utveckling i 130

kommuner. Programmen, som minskar

energiförbrukningen, oljeanvändningen och

utsläpp i mark och vatten, förlängs till att gälla

också 2003. Riktlinjer skall utarbetas för en

vidareutveckling av de lokala

investeringsprogrammen.

Utöver tidigare kraftiga ökningar föreslår

regeringen även ytterligare förstärkningar av

anslagen för markinköp, biotopskydd,

marksanering, kalkning samt miljöforskning och

miljöövervakning.

Naturvården är ett central område i politiken

för miljö och hållbar utveckling. Artbevarande på

vetenskaplig grund är och förblir en central

uppgift. Naturvårdens sociala och estetiska

dimensioner behöver emellertid utvecklas liksom

friluftsliv, ekoturism och möjligheterna till lokal

förvaltning av skyddade områden. Regeringen

anser att det därför bör beredas möjligheter för

pilotprojekt för lokal förvaltning av naturreservat

m.m.

Jordbrukssektorn spelar en stor roll i det

ekologiska kretsloppet, upprätthåller natur- och

kulturmiljö, och har en stor betydelse för en

levande landsbygd. Regeringens förslag till miljö-

och landsbygdsprogram har en starkt markerad

miljöprofil. Totalt sett omfattar de

miljörelaterade åtgärderna ca 3 miljarder kronor

per år.

Regeringen initierar nu tillsammans med bl.a.

folkrörelserna en bred, vardagsnära

studieverksamhet, Det gröna kunskapslyftet .

Syftet är att förstärka och förnya det lokala

arbetet med den ekologiska omställningen.

Gröna nyckeltal

Sedan 1999 års ekonomiska vårproposition

redovisas s.k. gröna nyckeltal som ett

komplement till de ekonomiska nyckeltalen.

Nyckeltalen som redovisas nedan speglar

energianvändningen samt ett antal miljöproblem.

Tabell 1.7 Gröna nyckeltal

Energianvändning (TWh respektive Wh/kr)

1980

1985

1990

1995

1998

Total anv.

439

443

437

469

480

Energi-

effektivitet 1

327

301

263

274

264

Utsläpp till luft (tusentals ton) 2

1980

1985

1990

1995

1998

Klimatpåverkan

Koldioxid

82 438

67 587

59 650

63 475

64 330

Försurning

Svaveldioxid

508

266

136

94

66*

Kväveoxider

448

426

388

354

297*

Belastning på haven (tusentals ton)

1987

1990

1992

1995

1998

Övergödning

Fosfor

5,8

4,6

4,2

4,8

4,9

Kväve

148,2

122,9

132,5

134,5

152,6

Påverkan på luftkvalitet (µg/m3)

1992/93

1994/95

1996/97

1997/98

1998/99

Bensen 3

4,3-10,4

2,4-6,2

1,9-5,1

1,7-4,3

1,9-4,9

1 Energieffektiviteten mäts som total energianvändning i relation till BNP. BNP

är från reviderade Nationalräkenskaper, 1995 års priser.

2Inkluderar bunkring för internationell flyg- och sjöfart (skiljer sig därför

något i

förhållande till Sveriges rapportering till den internationella

klimatkonventionen

som ingår i Sveriges åtaganden gentemot konventionen).

3Bensenhalt i luften, vinterhalvårsmedelvärden i olika tätorter (11, 25, 33, 29

resp. 36 orter).

*Uppgifterna är inte exakt jämförbara med tidigare år p.g.a. att

beräkningsmetodiken för industriutsläpp har förändrats. Detta påverkar dock ej

resultatet att båda utsläppen har minskat.

Källor: Energimyndigheten, Naturvårdsverket och Statistiska centralbyrån

Den totala energianvändningen har ökat de

senaste tjugo åren. Samtidigt har det dock skett

en successiv effektivisering Under perioden

1999 2001 räknar Energimyndigheten med en

ökning av den inhemska energianvändningen

med 15 TWh, vilket motsvarar en ökning med

drygt 3 procent. Energianvändningen är känslig

för konjunktursvängningar och väderlek.

Nyckeltal för utsläppsnivåer och tillståndet i

miljön, visar en till största delen positiv

utveckling ur ett långsiktigt perspektiv. Mellan

1980 och 1998 har koldioxidutsläppen minskat

med 22 procent, även om en ökning skett under

de senaste åren. Under perioden 1999 2001

beräknas koldioxidutsläppen öka med 1,6

miljoner ton enligt Energimyndighetens

bedömning.

Försurande svaveldioxidutsläpp har minskat

avsevärt och riksdagens mål om en 80-procentig

minskning mellan 1980 och 2000 har uppnåtts.

Försurande kväveoxidutsläpp har dock inte

minskat i lika stor omfattning. Nya mål för de

försurande utsläppen har satts upp för perioden

fram till 2010.

Belastningen på haven av fosfor och kväve har

minskat fram till mitten av 1990-talet. Trots att

utsläppen från punktkällor har fortsatt att

minska, har den totala belastningen ökat något

på grund av mer nederbörd. Luftkvaliteten i

tätorter har förbättrats markant under 1990-talet

och den genomsnittliga bensenhalten 1998/99

var mindre än hälften av 1992/93 års nivå. Nivån

ligger dock fortfarande över fastställd

lågrisknivå.

Miljövårdsberedningen har lagt fram ett nytt

förslag rörande gröna nyckeltal. Det omfattar 12

olika områden. Ovan redovisade nyckeltal utgör

ett urval av Miljövårdsberedningens gröna

nyckeltal och är de i dagsläget bäst tillämpbara.

Ett viktigt kriterium är att de skall vara mätbara

och gå att följa över tiden. En del av de

föreslagna nyckeltalen är ofullständiga i detta

avseende. Miljövårdsberedningens förslag

remissbehandlas under våren och bereds därefter

inom Regeringskansliet.

Som en följd av regeringen förslag om femton

svenska miljömål (prop. 1997/98:145) tillsattes

två utredningar:

- Klimatkommittén, som fick till uppgift att

lägga fram ett förslag till en svensk strategi

och ett åtgärdsprogram för att begränsa

klimatpåverkan. Klimatkommitténs

betänkande presenteras under våren och

remissbehandlas sedan.

- Miljömålskommittén, som har till uppgift att

föreslå delmål och åtgärdsstrategier för att

uppfylla de övriga fjorton nationella miljö-

kvalitetsmålen. Miljömålskommittén skall

presentera sitt betänkande senast den 1 juni i

år.

1.5 Rättvisa skatter för god välfärd

Skatternas främsta syfte är att finansiera

välfärden och att styra konsumtion bort från

varor som har negativa effekter på miljö och

hälsa. Ytterst bestäms nivån på skatterna av de

välfärdspolitiska ambitionerna för bl.a. skola,

vård och omsorg. Välfärden måste finansieras.

1.5.1 Skola, vård och omsorg

Regeringen har konsekvent prioriterat vård,

skola och omsorg, först genom

saneringsprogrammets inriktning och sedan

genom att resurser tillförts i kommuner och

landsting i takt med att ekonomin förbättrats.

Den goda tillväxten medför dessutom att den

kommunala sektorn får betydande ökningar av

skatteintäkterna de närmaste åren.

Jämfört med för fyra år sedan har

statsbidragen till kommuner och landsting ökat

med totalt 20 miljarder kronor. Därutöver får

kommuner och landsting ytterligare ca 1,3

miljarder kronor år 2000 genom att de 200

kronor i statlig inkomstskatt som alla löntagare

betalar omförs till den kommunala sektorn.

Vård, skola och omsorg tillförs i år 21,3 miljarder

kronor mer från staten än 1996.

För 2001 har regeringen aviserat att ytterligare

4 miljarder kronor skall tillföras kommuner och

landsting, varav en miljard kronor skall gå till

vård- och omsorgssektorn och 700 miljoner

kronor till särskilda insatser till kommuner och

landsting som har problem med att nå balans.

Omföringen av den statliga inkomstskatten om

200 kronor har förlängts så att ca 1,3 miljarder

kronor även 2001 tillförs den kommunala

sektorn.

Den särskilda satsningen på vård- och

omsorgssektorn utökas. Försvarsuppgörelsen

innebär att totalt ca 8 miljarder kronor bedöms

kunna frigöras för sådana insatser under

perioden 2002 2004. Av dessa resurser skall 1

miljard kronor utgå 2002, 3 miljarder kronor

2003 och 4 miljarder kronor 2004.

En bred familjepolitisk reform genomförs

stegvis. De kommuner som inför maxtaxa får

statsbidrag för detta. Dessutom tillförs dessa

kommuner 0,5 miljarder kronor för

kvalitetssäkring av barnomsorgen.

Totalt innebär de av regeringen aviserade

satsningarna att ca 25,9 miljarder kronor kom-

mer att tillföras den kommunala verksamheten

från staten 2003 jämfört med 1996. Därutöver

tillkommer de ökade resurserna för den

familjepolitiska reformen.

I det kommunala momssystemet har det

uppkommit ett underskott till följd av att

kommunernas och landstingens avgifter har varit

för låga i förhållande till den ersättning som har

betalats ut från systemet. Sammantaget beräknas

underskottet uppgå till ca 4 miljarder kronor

under innevarande år. Regeringen anser det vara

av stor vikt att kommunsektorn prioriterar skola,

vård och omsorg samtidigt som balanskravet

uppfylls. Regeringen aviserar därför att staten tar

över detta underskott som annars skulle ha fått

återbetalas via en högre momsavgift.

Tabell 1.8 Ökade resurser till skola, vård och omsorg i förhållande till 1996

års nivå

Miljarder kronor

1997

1998

1999

2000

2001

2002

2003

1997 års ekonomiska vårproposition

4

8

8

8

8

8

8

Budgetpropositionen för 1998

4

8

8

8

8

1998 års ekonomiska vårproposition

4

4

4

4

4

4

Budgetpropositionen för 1999

1,3

0,3

0,7

0,9

1999 års ekonomiska vårproposition

1,3

2

3

5

Budgetpropositionen för 2000

31

2000 års ekonomiska vårproposition

0,52

0,52

Summa

4

12

17,3

21,3

25,3

24,3

26,4

Utbetalda kommunalskatter

 1

5

14

42

64

69

81

1 Detta belopp avser 1 miljard kronor som tillförts för vård och omsorg, 0,7

miljarder kronor för särskilda insatser samt 1,3 miljarder kronor för den s.k.

200-kronan.

2 Detta belopp avser kvalitetssäkring av barnomsorgen för de kommuner som inför

en maxtaxa

De ökade resurserna till vården, skolan och

omsorgen innebär att den kommunala

sysselsättningen värnas. Därmed ges goda

förutsättningar för en god kvalitet i dessa

verksamheter. Åtgärder skall vidtas för att

åstadkomma en väsentlig ambitionshöjning i

uppföljningen av hur den kommunala

verksamheten utvecklas.

Regeringen startade 1998 ett särskilt

utvecklingsarbete vad gäller uppföljningen av

kommuner och landsting. Bland annat skall ett

förslag till en kommunal databas presenteras i

juni i år. Syftet med databasen är att stimulera till

jämförande mellan de olika kommunerna för att

de skall kunna lära av varandra, men också för att

bättre kunna samverka med den nationella

uppföljningen.

På grund av den goda tillväxten och den ökade

sysselsättningen har de kommunala

skatteintäkterna ökat och beräknas att öka

ytterligare de närmaste åren, se tabell 1.8. Den

ekonomiska utvecklingen för sektorn som helhet

bedöms som god och sektorn beräknas klara

kravet på balans i ekonomin. En grundläggande

förutsättning för att på sikt ge kommuner och

landsting likvärdiga förutsättningar att bedriva

sin verksamhet är det kommunala

utjämningssystemet.

Det finns dock enskilda kommuner och

landsting som har svårt att klara balanskravet. En

del kommuner har ekonomiska problem trots

omstruktureringar och effektiviseringar i

verksamheten bl.a. på grund av utflyttning. För

de kommuner som har ekonomiska problem till

följd av stora åtaganden för boendet finns

möjligheter att få stöd i form av medel för

särskilda insatser genom Bostadsdelegationen.

För att stödja kommuner och landsting som

har särskilda problem har regeringen tillsatt

Kommundelegationen som har till uppgift att

bereda ärenden om stöd för åtgärder så att de

kan nå ekonomisk balans. Under åren 2000 och

2001 finns ca 4 miljarder kronor avsatta för

sådana insatser.

1.5.2 Trygghet mot brott

Rättsväsendet befinner sig mitt i en period av

intensivt reformarbete för att bli effektivare och

bättre när det gäller att tillförsäkra medborgarna

trygghet, rättvisa och rättssäkerhet. Det gäller

bl.a. att förebygga och bekämpa

vardagsbrottsligheten, grov och

gränsöverskridande brottslighet, ekonomisk

brottslighet inklusive miljöbrottslighet och IT-

relaterad brottslighet, narkotikabrottslighet och

brottslighet med rasistiska eller politiska

förtecken. Andra viktiga inslag är att fortsätta att

utveckla myndigheternas kompetens och att

utveckla medborgarperspektivet i

myndigheternas arbetssätt.

Rättsväsendet tillförs medel för fortsatt

modernisering. För polisens del handlar det bl.a.

om att öka antalet poliser, säkerställa

närpolisreformen, öka antalet uppklarade brott,

förstärka gränskontrollen och utveckla

teknikstödet. Det redan genomförda,

omfattande reformarbetet inom åklagarväsendet

konsolideras och fullföljs. Domstolarna skall

också i framtiden kunna fungera på det

självständiga och rättssäkra sätt som krävs i ett

modernt samhälle. Kriminalvården ges

möjligheter att möta det ökande platsbehovet

och att fortsätta att utveckla verksamheten.

1.5.3 Rättvisa skatter

Under mandatperioden har ett nytt skede i

skattepolitiken inletts. De förbättrade utsikterna

för svensk ekonomi har i år möjliggjort

skattesänkningar som både stimulerar tillväxten

och ökar rättvisan.

Som ett första steg i en inkomstskattereform

har en skattereduktion införts som kompenserar

för en fjärdedel av egenavgiften. Förutom att öka

köpkraften för främst låg- och

medelinkomsttagare bidrar denna åtgärd också

till att minska marginaleffekterna och stimulera

till ett ökat arbetsutbud. Dessutom höjdes

brytpunkten för statlig skatt samtidigt som den

temporära skattereduktionen riktad mot

låginkomsttagare förlängdes. Sammantaget

innebär dessa förändringar att inkomstskatterna

2001 blir 15,8 miljarder kronor lägre än 1999.

Regeringen avser att i samband med

budgetpropositionen hösten 2000 göra en

bedömning av det samhällsekonomiska

utrymmet för att bl.a. gå vidare med

kompensationen för egenavgifterna.

Skattepolitik för företagsamhet

Ett viktigt mål för skattepolitiken är att

medverka till ett gott företagsklimat.

Företagsskatterna har därför sänkts och många

av åtgärderna har varit särskilt inriktade till små

och medelstora företag. Villkoren för

avsättningar till periodiseringsfond har bättrats.

De allra flesta s.k. stoppregler för fåmansföretag

har avskaffats och de s.k. 3:12-reglerna som

reglerar beskattningen av utdelningen och

reavinst på aktier i fåmansföretag ses över.

Ny lagstiftning som under vissa

förutsättningar tillåter återköp av egna aktier har

trätt i kraft. En sänkning av jordbrukets

energibeskattning genomförs. Regeringen

föreslår också ytterligare förenklingar inom

kapital- och företagsbeskattningsområdet som

särskilt bör gynna små och medelstora företag.

Det gäller förändringar av reglerna om avdrag för

ökade levnadsomkostnader för egenföretagare,

reglerna för kvittning av vinster och förluster på

aktier samt avdragsreglerna vid ombyggnad av

lokaler.

Regeringen avser att fortsätta att förenkla

regler, medverka till sund konkurrens och på

andra sätt förbättra villkoren för företagande och

sysselsättning.

Fastighetsbeskattningen

Fastighetsskatten är en viktig del av

kapitalbeskattningen. År 1997 tillsatte regeringen

Fastighetstaxeringsutredningen med uppdrag att

åstadkomma en större träffsäkerhet i

fastighetstaxeringen. I avvaktan på utredningens

förslag stoppades den årliga omräkningen av

taxeringsvärdena.

År 1998 tillsattes Fastighetsbeskattningskom-

mittén med uppdrag att bland annat åstadkomma

en rättvisare utformning av

fastighetsbeskattningen och en mer likformig

behandling av olika upplåtelseformer.

Utredningen lägger fram sitt slutbetänkande

under våren 2000.

Uttaget av fastighetsskatt har genom en rad

beslut de senaste åren begränsats.

Taxeringsvärdena har i princip varit oförändrade

sedan 1997. Dessutom sänktes skattesatsen 1998

från 1,7 till 1,5 procent. För bostadshyreshusen

har skattesatsen sänkts ytterligare till 1,2 procent

under år 2000.

Såväl frysningen av taxeringsvärdena som den

tillfälligt sänkta skatten för hyreshus upphör

2001. Detta innebär att om inga beslut fattas av

riksdagen kommer fastighetsskatteuttaget att

öka såväl för boende i småhus som i hyreshus.

Detta skulle innebära kraftiga skattehöjningar,

framför allt för många enskilda villaägare i

attraktiva områden i storstäderna där

fastighetspriserna stigit kraftigt under de senaste

åren.

Enligt nuvarande bedömningar skulle detta

innebära ett ökat uttag av fastighetsskatt och

förmögenhetsskatt med i storleksordningen 8

miljarder kronor. I vissa fall motsvaras inte

skattehöjningen av en lika stor ökning av

köpkraften för det enskilda hushållet.

Regeringen avser därför att återkomma i

budgetpropositionen med förslag som begränsar

ökningen av skatteuttaget.

Grön skatteväxling

I budgetpropositionen för 2000 togs ytterligare

ett steg i miljörelateringen av skattesystemet

genom att skatten på dieselolja höjdes med 25

öre, produktionsskatten på kärnkraft höjdes med

0,5 öre och konsumtionsskatten på el med 1 öre.

Samtidigt utlovades den nyss redovisade

lättnaden i energibeskattningen för jordbruket

och en satsning på kompetensutveckling i

arbetslivet.

En ökad miljörelatering av skattesystemet

genom grön skatteväxling är nödvändig för att

möjliggöra ett förverkligande av de mål

regeringen och riksdag fastställt på

miljöområdet. Skatteväxlingskommittén angav i

sitt betänkande (SOU 1997:11) att ekonomiska

styrmedel har visat sig effektiva för att hejda och

minska miljöhot, och förutsatte att utrymmet för

skatteväxling i ett femtonårsperspektiv var minst

lika stort som det som utnyttjats under 1980-

och 1990-talet. Omräknat i dagens penningvärde

och med hänsyn till dagens BNP-nivå torde

detta utrymme vara ca 30 miljarder kronor under

perioden 2001 2010.

Regeringen avser att i höstens

budgetproposition presentera en strategi för en

successivt ökad miljörelatering av skattesystemet

genom grön skatteväxling. Denna strategi skall

grundas på de slutsatser om storleksordning som

angivits ovan. En särskild arbetsgrupp med

företrädare för regeringen, vänsterpartiet och

miljöpartiet har tillsatts för att bereda frågan.

Arbetsgruppen skall beakta såväl miljö- och

sysselsättningsaspekter som fördelnings- och

regionalpolitiska aspekter på skatteväxlingen.

Det pågår också ett arbete inom

regeringskansliet för att ta fram ett förslag till ett

nytt energiskattesystem baserat på

Skatteväxlingskommitténs modell.

Utformningen av energiskattesystemet kommer

att diskuteras med övriga riksdagspartier innan

ett förslag föreläggs riksdagen.

Internationalisering

Ytterst styrs det svenska skatteuttaget av

medborgarnas vilja att betala för välfärden. Det

svenska skattesystemet ställs dock inför

betydande utmaningar som ett resultat av den

fortgående internationaliseringen där

marknaderna för varor, tjänster liksom arbets-

och kapitalmarknaderna alltmer integreras med

omvärlden. Regeringen kommer därför att

tillsätta en särskild utredning med uppgift att

förbättra kunskapsunderlaget om

internationaliseringens betydelse för olika

skattebaser och den framtida skattestrukturen.

Den ökade rörligheten över gränserna innebär

att förutsättningarna för skattesystemet

förändras de närmaste åren. Avtrappningen av

införselreglerna för alkohol och tobak som inleds

den 1 juli innebär att punktskatterna kommer att

behöva ses över. Även kapitalbeskattningen sätts

under allt hårdare press i takt med att det blir

lättare att utnyttja utländska bankers och

försäkringsbolags tjänster från Sverige.

Sverige bedriver tillsammans med många

andra medlemsstater ett arbete inom bland annat

EU och OECD för att åstadkomma ett

gemensamt handlingsprogram för beskattning på

de områden som är särskilt känsliga för

internationell rörlighet. Motståndet hos vissa

andra länder gör dock att detta arbete kan

komma att gå alltför långsamt. Regeringen anser

därför att det är angeläget att upprätthålla en

beredskap att vidta åtgärder inom de områden

som är särskilt känsliga för rörlighet över

gränserna.

1.6 Lika möjligheter för alla

Den ekonomiska utvecklingen i Sverige under

1990-talet visar tydligt de starka sambanden

mellan tillväxt och välfärd. Den ekonomiska

krisen med hög arbetslöshet undergrävde de

offentliga finanserna. Underskotten steg till

ohållbara nivåer. Räntorna drevs upp. Den

offentliga skulden blev en börda som tvingade

fram försämringar i de sociala transfereringarna

och välfärdstjänsterna.

Kommittén Välfärdsbokslut beskriver i sin

delrapport, Välfärd vid vägskäl (SOU 2000:3),

effekterna av krisen. Välfärden är på många

områden sämre i slutet av 1990-talet än i början.

Det gäller särskilt boendesegregationen och

invandrarnas villkor, barns och ungdomars

ekonomiska standard, beroendet av socialbidrag,

resurserna i skolan, sjukvården och

barnomsorgen, ökad sjukfrånvaro och stress i

arbetslivet osv. Barnafödandet har minskat

kraftigt.

Men bilden är inte enbart negativ. På vissa

områden är välfärdsnivån trots den djupa krisen

oförändrad. Det gäller exempelvis beträffande

hälsa, boendevillkor, tunga och slitsamma

arbeten, alkoholmissbruk. På några områden

visas t.o.m. förbättringar, som t.ex. minskad

dödlighet, utbyggd barnomsorg, IT-satsningar i

skolan, expanderande högskola, förbättringar för

svårt funktionshindrade.

I den fördelningspolitiska redogörelsen i

bilaga 3 visas också att en ökad spridning av

marknadsinkomster har motverkats av en ökad

utjämning genom skatte- och bidragssystemet.

Inkomstspridningen minskade något fram till

1995 men har ökat något därefter. En viss

förbättring för barnfamiljernas kan iakttas under

de senaste åren. Sverige har trots krisen lyckats

bevara en av de jämnaste inkomstfördelningarna

bland OECD-länderna.

Den ekonomiska krisen har gjort fler

människor marginaliserade. De är

långtidsarbetslösa, långtidssjuka eller beroende

av socialbidrag under längre tider. Invandrare

och andra grupper möter stora svårigheter att få

jobb, även om de har en god utbildning.

I slutet av 1970-talet försörjde fem

helårsarbetande en person på sociala

transfereringar (diagram 1.4). År 1998 var det

mindre än tre förvärvsarbetande per

transfereringsmottagare.

I slutet av 1990-talet var en av tio personer i

åldern 20 64 år till mer än hälften beroende av

sociala transfereringar för sin försörjning. Trots

den ökade efterfrågan på arbetskraft har de

marginaliserade små chanser att få ett varaktigt

jobb. Denna utveckling måste vändas.

Diagram 1.4 Försörjningsbörda. Antal försörjda med

sociala ersättningar och bidrag i procent av antalet

förvärvsarbetande 1977 1998

Den långsiktiga trenden ger anledning till oro.

En ökad andel marginaliserade är ett

fördelningsproblem i sig. Ökningen får också

återverkningar på fördelningen av ekonomiska

resurser. Marginaliserade får inte del av den

ökade standarden som följer av en högre

ekonomisk tillväxt. En omfattande

marginalisering minskar inkomströrligheten.

Lärdomen för välfärdspolitiken är klar och

tydlig. Sverige skall aldrig mer hamna i en

ekonomisk och finansiell kris. Under de

närmaste åren väntar en fortsatt snabb ökning av

efterfrågan på arbetskraft. Sverige måste

mobilisera alla lediga resurser för att undvika

flaskhalsar och överhettning. Om fler

förvärvsarbetar kan hetsen i arbetslivet minska.

En rättvisare fördelning av arbete är avgörande

för en jämn fördelning av landets ekonomiska

resurser.

En hög sysselsättning är dessutom nödvändig

för ett långsiktigt uthålligt välfärdssystem. De

analyser som presenterats i Långtidsutredningen

och i andra rapporter visar att välfärdssystemen

utsätts för stora påfrestningar när befolkningen

åldras. En hög statsskuld innebär att de yngre

generationerna får bära en oproportionellt stor

del av krisens bördor.

Det långsiktiga arbetet för sänkta marginal-

effekter fortsätter. Det bör löna sig bättre att

studera, arbeta och starta egna företag. I den

fördelningspolitiska redogörelsen visas att det

för många hushåll fortfarande lönar sig dåligt att

gå från arbetslöshet till arbete eller att öka sin

arbetstid. De beror på de kombinerade

effekterna av skatter, inkomstprövade bidrag och

avgifter. Marginaleffekterna har dessutom ökat

sedan 1991.

Skattesänkningen i år för låg- och

medelinkomsttagare bidrar till både en jämnare

fördelning och sänkta marginaleffekter. Den 1

juli 2001 ges barn till arbetssökande rätt till

förskoleverksamhet. Den 1 januari 2002 införs

en maxtaxa i barnomsorgen. Samtidigt ges rätt

till barnomsorg för barn till föräldrar som är

föräldralediga med yngre syskon. En allmän

förskola för 4- och 5-åringar införs från 1 januari

2003. Reformen innebär sänkta marginaleffekter

för många barnfamiljer, särskilt för

ensamstående föräldrar. Den ekonomiska

familjepolitiken ses över vad gäller träffsäkerhet

och marginaleffekter.

I sysselsättningspolitiken genomförs nu en

offensiv för tillväxt och rättvisa som innebär att

flera initiativ tas för att särskilt stödja

marginaliserade grupper. Dessutom skall aktiva

insatser, i form av t.ex. rehabilitering,

genomföras i syfte att skapa nya möjligheter för

människor som drabbats av ohälsa att förbli eller

återgå i arbete. Alla medborgare skall kunna ta

del i arbetsliv och ekonomi efter sin förmåga.

Det behövs en bred och samordnad politik som

innefattar många verksamhetsområden.

De förändringar som nu föreslås har en

gynnsam fördelningsprofil (diagram 1.5 och 1.6).

I decil 1, den första stapeln, finns de hushåll som

har den lägsta ekonomiska standarden. I decil 10,

den sista stapeln, finns de hushåll som har den

högsta ekonomiska standarden. Höjda

bostadstillägg och pensionstillskott för de sämst

ställda pensionärerna och införande av en

maxtaxa inom barnomsorgen ger störst relativ

förbättring av de disponibla inkomsterna bland

de 50 procent av befolkningen som har lägst

ekonomisk standard, d.v.s. decil 1 till decil 5.

Förslagen gynnar kvinnor betydligt mer än män.

Diagram 1.5 Förändring i disponibel inkomst justerad för

försörjningsbörda, till följd av förbättrade pensionstillskott

och bostadsbidrag till pensionärer samt maxtaxa inom

barnomsorgen

Procent

Diagram 1.6 Förändring i disponibel inkomst för män och

kvinnor

Riksdagen har tillkännagivit att regeringen vid

lämpligt tillfälle bör redovisa hur arbetet

fortskrider med att utveckla och bredda

fördelningsstatistiken. I bilaga 3 sker en

redovisning av pågående utvecklingsarbete och

olika problem i fördelningsanalyserna.

2

Förslag till

riksdagsbeslut

2 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

såvitt avser den ekonomiska politiken och utgifts-

taket

1. godkänner de allmänna riktlinjer för den

ekonomiska politiken som regeringen

förordar (kapitel 1),

2. med anledning av förslagen om pensionsrätt

för studier och totalförsvarsplikt samt ett

ökat återflöde från EU fastställer

utgiftstaket för staten inklusive ålders-

pensionssystemet vid sidan av stats-

budgeten till 792 miljarder kronor år 2001

och 817 miljarder kronor år 2002 (avsnitt

4.1.1),

3. fastställer utgiftstaket för staten inklusive

ålderspensionssystemet vid sidan av stats-

budgeten för år 2003 till 847 miljarder

kronor (avsnitt 4.1.1),

4. godkänner beräkningen av de offentliga

utgifterna för åren 2001 2003 (avsnitt

4.1.2),

5. fastställer målet för det finansiella sparandet

i den offentliga sektorn till 2,0 procent av

bruttonationalprodukten för år 2003

(avsnitt 4.1.3),

6. godkänner den preliminära fördelningen av

utgifterna på utgiftsområden för åren 2001-

2003 enligt tabell 7.1 som riktlinje för

regeringens budgetarbete (avsnitt 7.1),

såvitt avser tilläggsbudget till statsbudgeten för bud-

getåret 2000

7. antar regeringens förslag till lag om ändring

i lagen (1960:729) om upphovsrätt till

litterära och konstnärliga verk (avsnitt

5.4.15),

8. antar regeringens förslag till lag om ändring

i lagen (1990:886) om granskning och

kontroll av filmer och videogram (avsnitt

5.4.15),

9. antar regeringens förslag till lag om ändring

i lagen (1991:1559) med föreskrifter på

tryckfrihetsförordningens och yttrande-

frihetsgrundlagens områden (avsnitt

5.4.15),

10. antar regeringens förslag till lag om ändring

i lagen (1993:1392) om pliktexemplar av

dokument (avsnitt 5.4.15),

11. antar regeringens förslag till lag om ändring

i telelagen (1993:597) (avsnitt 5.4.20),

12. godkänner den föreslagna användningen av

det under utgiftsområde 1 Rikets styrelse

uppförda ramanslaget C3 Allmänna val

(avsnitt 5.4.2),

13. bemyndigar regeringen att för ändamål som

omfattas av det under utgiftsområde 2

Samhällsekonomi och finansförvaltning

uppförda ramanslaget B4 Riksgäldskontoret:

Vissa kostnader för upplåning och låne-

förvaltning under år 2000 teckna eller

förvärva aktier för högst 2 000 000 kronor i

bolag som driver verksamhet i syfte att

tillhandahålla en elektronisk marknadsplats

primärt för handel i statsobligationer

(avsnitt 5.4.3),

14. bemyndigar regeringen att under år 2000

besluta om en rörlig kredit i

Riksgäldskontoret om högst 500 000 000

kronor för att tillgodose Premie-

pensionsmyndighetens behov av likviditet i

handeln med fondandelar (avsnitt 5.4.3),

15. godkänner att vissa avgifter i Tullverkets

verksamhet fr.o.m. den 1 juli 2000 redovisas

mot det under utgiftsområde 3 Skatte-

förvaltning och uppbörd uppförda ram-

anslaget B1 Tullverket (avsnitt 5.4.4),

16. godkänner att avgifter i samband med att

polismyndigheterna utfärdar pass fr.o.m.

den 1 juli 2000 redovisas mot det under

utgiftsområde 4 Rättsväsendet uppförda

ramanslaget A1 Polisorganisationen (avsnitt

5.4.5),

17. bemyndigar regeringen att under år 2000,

såvitt avser det under utgiftsområde 5

Utrikesförvaltning och internationell sam-

verkan uppförda ramanslaget B4 Freds-

främjande verksamhet, ingå ekonomiska

förpliktelser som inklusive tidigare gjorda

åtaganden innebär utgifter på högst

150 000 000 kronor efter år 2000 (avsnitt

5.4.6),

18. godkänner den föreslagna användningen av

det under utgiftsområde 6 Totalförsvar

uppförda ramanslaget C5 Statens räddnings-

verk: Samhällets skydd mot olyckor (avsnitt

5.4.7),

19. godkänner vad regeringen anfört om

reformering av det förstärkta anställnings-

stödet (avsnitt 5.4.12),

20. bemyndigar regeringen att under år 2000,

såvitt avser det under utgiftsområde 14

Arbetsmarknad och arbetsliv uppförda

ramanslaget B3 Forskning, utveckling, och

utbildning m.m., ingå ekonomiska för-

pliktelser som inklusive tidigare gjorda

åtaganden medför utgifter på högst

250 000 000 kronor under åren 2001-2004

(avsnitt 5.4.12),

21. bemyndigar regeringen att under år 2000,

såvitt avser det under utgiftsområde 14

Arbetsmarknad och arbetsliv uppförda

ramanslaget B5 Finansiering av forskning

och utveckling inom arbetslivsområdet, ingå

ekonomiska förpliktelser som inklusive

tidigare gjorda åtaganden medför utgifter på

högst 420 000 000 kronor under åren 2001-

2005 (avsnitt 5.4.12),

22. bemyndigar regeringen att under år 2000

besluta om en rörlig kredit i Riks-

gäldskontoret om högst 25 000 000 kronor

för att tillgodose Statens pensionsverk

behov av likviditet i pensionshanteringen

(avsnitt 5.4.12),

23. godkänner att avgiften för uppläggning av

lån vid Centrala studiestödsnämnden med

verkan fr.o.m. 1 januari 2000 redovisas mot

det under utgiftsområde 16 Utbildning och

universitetsforskning uppförda ramanslaget

C3 Centrala studiestödsnämnden (avsnitt

5.4.14.),

24. bemyndigar regeringen att under år 2000,

såvitt avser det under utgiftsområde 18

Samhällsplanering, bostadsförsörjning och

byggande uppförda ramanslaget A8 Bidrag

till åtgärder mot radon i bostäder, besluta om

bidrag som inklusive tidigare gjorda

åtaganden innebär utgifter på högst

7 000 000 kronor under år 2001 (avsnitt

5.4.16),

25. godkänner vad regeringen föreslår om icke

slutbehandlade ärenden om bidrag till

åtgärder mot radon i bostäder (avsnitt

5.4.16),

26. bemyndigar regeringen att under år 2000,

såvitt avser det under utgiftsområde 18

Samhällsplanering, bostadsförsörjning och

byggande föreslagna nya ramanslaget A12

Investeringsbidrag för anordnande av

bostäder för studenter, besluta om stöd som

inklusive tidigare gjorda åtaganden innebär

utgifter på högst 400 000 000 kronor under

åren 2001 och 2002 (avsnitt 5.4.16),

27. bemyndigar regeringen att under år 2000,

såvitt avser det på utgiftsområde 19

Regional utjämning och utveckling

uppförda ramanslaget A1 Allmänna

regionalpolitiska åtgärder besluta om

ekonomiska förpliktelser som inklusive

tidigare gjorda åtaganden innebär utgifter

på högst 2 588 000 000 kronor under åren

2001-2008 (avsnitt 5.4.17),

28. bemyndigar regeringen att under år 2000,

såvitt avser det under utgiftsområde 20

Allmän miljö- och naturvård uppförda ram-

anslaget A2 Miljöövervakning m.m., ingå

ekonomiska förpliktelser som inklusive

tidigare gjorda åtaganden innebär utgifter

på högst 46 000 000 kronor under år 2001

(avsnitt 5.4.18),

29. bemyndigar regeringen att under år 2000,

såvitt avser det under utgiftsområde 20

Allmän miljö- och naturvård uppförda ram-

anslaget A4 Sanering och återställning av

förorenade områden, ingå ekonomiska

förpliktelser som inklusive tidigare gjorda

åtaganden innebär utgifter på högst

60 000 000 kronor under år 2001 (avsnitt

5.4.18),

30. bemyndigar regeringen att under år 2000,

såvitt avser det under utgiftsområde 20

Allmän miljö- och allmän naturvård upp-

förda ramanslaget A5 Miljöforskning, ingå

ekonomiska förpliktelser som inklusive

tidigare gjorda åtaganden innebär utgifter

på högst 30 000 000 kronor under år 2001

(avsnitt 5.4.18),

31. bemyndigar regeringen att under år 2000,

såvitt avser det under utgiftsområde 21

Energi uppförda ramanslaget B5 Energi-

teknikstöd, besluta om stöd till utveckling av

ny energiteknik i företag och branscher

som inklusive tidigare gjorda åtaganden

innebär utgifter på högst 520 000 000

kronor under åren 2001-2005 (avsnitt

5.4.19),

32. bemyndigar regeringen att under år 2000,

såvitt avser det under utgiftsområde 22

Kommunikationer uppförda ramanslaget

A2 Väghållning och statsbidrag, besluta om

bidrag till enskilda vägar som inklusive

tidigare gjorda åtaganden medför utgifter på

högst 566 000 000 kronor under år 2001

(avsnitt 5.4.20),

33. godkänner den föreslagna användningen av

det under utgiftsområde 22 Kommunika-

tioner uppförda ramanslaget C1 Post- och

telestyrelsen: Förvaltningskostnader för vissa

myndighetsuppgifter (avsnitt 5.4.20),

34. bemyndigar regeringen att under år 2000,

såvitt avser det under utgiftsområde 23

Jord- och skogsbruk, fiske med anslutande

näringar uppförda ramanslaget B 10 Areal-

ersättningar och djurbidrag m.m. besluta om

stöd som inklusive tidigare gjorda

åtaganden innebär utgifter på högst

4 300 000 000 kronor under år 2001 (avsnitt

5.4.21),

35. bemyndigar regeringen att under år 2000,

såvitt avser det under utgiftsområde 23

Jord- och skogsbruk, fiske med anslutande

näringar uppförda ramanslaget D1

Främjande av rennäringen m.m., besluta om

stöd som inklusive tidigare gjorda

åtaganden innebär utgifter på högst

8 000 000 kronor under år 2001 (avsnitt

5.4.21),

36. godkänner den föreslagna användningen av

det under utgiftsområde 23 Jord- och

skogsbruk, fiske med anslutande näringar

uppförda ramanslaget D1 Främjande av

rennäringen m.m. (avsnitt 5.4.21),

37. godkänner den föreslagna användningen av

det under utgiftsområde 24 Näringsliv

uppförda ramanslaget E5 Näringslivs-

utveckling i Östersjöregionen (avsnitt

5.4.22),

38. godkänner den föreslagna användningen av

det under utgiftsområde 25 Allmänna

bidrag till kommuner uppförda

reservationsanslaget A2 Bidrag till särskilda

insatser i vissa kommuner och landsting

(avsnitt 5.4.23),

39. på tilläggsbudget till statsbudgeten för

budgetåret 2000 godkänner ändrade ramar

för utgiftsområden samt anvisar ändrade

och nya anslag i enlighet med specifikation i

tabell 2.1,

såvitt avser skattefrågor

40. antar regeringens förslag till lag om ändring

i inkomstskattelagen (1999:1229) (avsnitt

8.3.1-3),

41. antar regeringens förslag till lag om ändring

i lagen (1999:1230) om ikraftträdande av

inkomstskattelagen (1999:1229) (avsnitt

8.3.2-3),

42. antar regeringens förslag till lag om allmän

fastighetstaxering av småhusenheter år 2003

(avsnitt 8.4),

såvitt avser kommunfrågor

43. antar regeringens förslag till lag om ändring

i lagen (1995:1514) om generellt statsbidrag

till kommuner och landsting (avsnitt 9.4.2).

1.

Tabell 2.1 Specifikation av ändrade ramar för utgiftsområden samt ändrade och

nya anslag för budgetåret 2000

Tusental kronor

UTGIFTSOMRÅDE

ANSLAGS-

NUMMER

BELOPP ENLIGT

STATSBUDGETEN

2000

FÖRÄNDRING AV

RAM/ANSLAG

NY RAM/

NY ANSLAGSNIVÅ

1

Rikets styrelse

4 460 583

233 000

4 693 583

C1

Regeringskansliet m.m., ramanslag

2 497 155

233 000

2 730 155

2

Samhällsekonomi och finansförvaltning

1 578 345

-6 700

1 571 645

A2

Riksrevisionsverket, ramanslag

156 106

-7 542

148 564

A3

Ekonomistyrningsverket, ramanslag

60 960

-1 289

59 671

A6

Statistiska centralbyrån, ramanslag

384 772

1 500

386 272

A10

Statens kvalitets- och kompetensråd, ramanslag

10 184

631

10 815

4

Rättsväsendet

22 667 103

76 882

22 743 985

A1

Polisorganisationen, ramanslag

11 506 881

100 420

11 607 301

B2

Ekobrottsmyndigheten, ramanslag

250 933

13 462

264 395

F6

Rättshjälpskostnader m.m., ramanslag

802 396

-47 600

754 796

F7

Kostnader för vissa skaderegleringar m.m., ramanslag

10 399

10 600

20 999

5

Utrikesförvaltning och internationell samverkan

2 983 393

-175 630

2 807 763

A1

Utrikesförvaltning, ramanslag

1 891 058

-175 630

1 715 428

6

Totalförsvar

46 648 614

11 890

46 660 504

A1

Förbandsverksamhet och beredskap m.m., ramanslag

19 543 954

-700 000

18 843 954

A3

Materiel, anläggningar samt forskning och

teknikutveckling, ramanslag

22 340 782

700 000

23 040 782

B1

Funktionen Civil ledning, ramanslag

437 983

700

438 683

B3

Funktionen Befolkningsskydd och räddningstjänst,

ramanslag

691 677

4 931

696 608

D3

Försvarets radioanstalt, ramanslag

428 494

11 190

439 684

D6

Stöd till frivilliga försvarsorganisationer inom

totalförsvaret, obetecknat anslag

93 196

-4 931

88 265

9

Hälsovård, sjukvård och social omsorg

25 362 652

2 125 530

27 488 182

A2

Bidrag för läkemedelsförmånen, ramanslag

14 137 000

2 000 000

16 137 000

A9

Smittskyddsinstitutet, ramanslag

131 224

10 000

141 224

A13

Ersättning till steriliserade i vissa fall,

reservationsanslag

90 000

101 530

191 530

A14

Personligt ombud, ramanslag

45 000

-15 000

30 000

B1

Stimulansbidrag och åtgärder inom äldrepolitiken,

ramanslag

260 000

-1 000

259 000

B2

Vissa statsbidrag inom handikappområdet,

reservationsanslag

330 000

-55 000

275 000

B3

Statsbidrag till vårdartjänst m.m., ramanslag

183 019

-24 450

158 569

B4

Bidrag till viss verksamhet för personer med

funktionshinder, obetecknat anslag

78 394

1 000

79 394

B5

Bidrag till handikapp- och pensionärsorganisationer,

obetecknat anslag

132 194

20 500

152 694

B9

Bidrag till ungdomsvård och missbrukarvård m.m.,

obetecknat anslag

63 000

2 000

65 000

B12

Statens institut för särskilt utbildningsstöd,

ramanslag

8 663

1 500

10 163

B15

Statens nämnd för internationella adoptionsfrågor,

ramanslag

6 908

-250

6 658

B16

Statens institutionsstyrelse, ramanslag

557 032

96 200

653 232

Tusental kronor

UTGIFTSOMRÅDE

ANSLAGS-

NUMMER

BELOPP ENLIGT

STATSBUDGETEN

2000

FÖRÄNDRING AV

RAM/ANSLAG

NY RAM/

NY ANSLAGSNIVÅ

C1

Socialvetenskapliga forskningsrådet: Forskning,

ramanslag

117 655

-10 400

107 255

C2

Socialvetenskapliga forskningsrådet: Förvaltning,

ramanslag

9 735

-1 100

8 635

10

Ekonomisk trygghet vid sjukdom och handikapp

92 470 469

1 500 000

93 970 469

A1

Sjukpenning och rehabilitering m.m., ramanslag

31 502 036

1 500 000

33 002 036

11

Ekonomisk trygghet vid ålderdom

33 618 800

0

33 618 800

A2

Efterlevandepensioner till vuxna, ramanslag

12 988 000

-103 000

12 885 000

A4

Delpension, ramanslag

122 800

103 000

225 800

12

Ekonomisk trygghet för familjer och barn

44 755 500

12 500

44 768 000

A3

Underhållsstöd, ramanslag

2 737 500

12 500

2 750 000

14

Arbetsmarknad och arbetsliv

46 130 042

-212 920

45 917 122

A1

Arbetsmarknadsverkets förvaltningskostnader,

ramanslag

4 527 565

-3 000

4 524 565

A2

Arbetsmarknadspolitiska åtgärder, ramanslag

19 590 591

-100 000

19 490 591

B13

Ombudsmannen mot diskriminering på grund av

sexuell läggning, ramanslag

3 018

80

3 098

D2

Statliga tjänstepensioner m.m., ramanslag

7 755 800

-110 000

7 645 800

15

Studiestöd

20 981 447

-539 805

20 441 642

A2

Studiemedel m.m., ramanslag

9 806 499

195

9 806 694

A3

Vuxenstudiestöd m.m., ramanslag

8 195 998

-540 000

7 655 998

16

Utbildning och universitetsforskning

32 572 588

-38 013

32 534 575

A16

Svenska EU- programkontoret för utbildning och

kompetensutveckling, ramanslag

17 163

1 500

18 663

B52

Enskilda och kommunala högskoleutbildningar m.m.,

ramanslag

1 543 659

487

1 544 146

B53

Särskilda utgifter inom universitet och högskolor

m.m., ramanslag

451 293

-60 000

391 293

C3

Centrala studiestödsnämnden, ramanslag

343 250

20 000

363 250

17

Kultur, medier, trossamfund och fritid

7 570 486

18 000

7 588 486

A2

Bidrag till allmän kulturverksamhet, utveckling samt

internationellt kulturutbyte och samarbete, ramanslag

116 196

12 500

128 696

E2

Ersättningar och bidrag till konstnärer, ramanslag

252 184

7 500

259 684

N2

Lotteriinspektionen, ramanslag

28 459

-2 000

26 459

18

Samhällsplanering, bostadsförsörjning och

byggande

15 592 068

-499 000

15 093 068

A10

Bostadsbidrag, ramanslag

5 670 000

-500 000

5 170 000

A12

Investeringsbidrag för anordnande av bostäder för

studenter, ramanslag

nytt

1 000

1 000

19

Regional utjämning och utveckling

3 310 433

175 036

3 485 469

A1

Allmänna regionalpolitiska åtgärder, ramanslag

1 303 850

-75 000

1 228 850

A4

Ersättning för nedsättning av socialavgifter,

ramanslag

313 734

-150 000

163 734

A7

Statens institut för regionalforskning, ramanslag

8 068

36

8 104

A13

IT-infrastruktur: Regionala transportnät, ramanslag

nytt

400 000

400 000

Tusental kronor

UTGIFTSOMRÅDE

ANSLAGS-

NUMMER

BELOPP ENLIGT

STATSBUDGETEN

2000

FÖRÄNDRING AV

RAM/ANSLAG

NY RAM/

NY ANSLAGSNIVÅ

21

Energi

1 445 526

434 870

1 880 396

A1

Statens energimyndighet: Förvaltningskostnader,

ramanslag

113 768

4 870

118 638

B10

Ersättning för vissa kostnader vid avveckling av en

reaktor i Barsebäcksverket, ramanslag

nytt

430 000

430 000

22

Kommunikationer

25 532 440

-13 093

25 519 347

C2

Upphandling av samhällsåtaganden, ramanslag

157 484

-4 000

153 484

C4

Ersättning till SOS Alarm Sverige AB för

alarmeringstjänst enligt avtal, ramanslag

140 000

4 000

144 000

D1

Ersättning till statens järnvägar i samband med

utdelning från AB Swedcarrier, ramanslag

50 000

-17 000

33 000

D2

Rikstrafiken: Administration, ramanslag

10 000

542

10 542

E1

Statens väg- och transportforskningsinstitut,

ramanslag

30 099

2 000

32 099

E2

Kommunikationsforskningsberedningen, ramanslag

155 851

1 365

157 216

23

Jord- och skogsbruk, fiske med anslutande näringar

9 726 327

6 610

9 732 937

B1

Statens jordbruksverk, ramanslag

249 096

6 610

255 706

B8

Miljö-, struktur- och regionala åtgärder, ramanslag

2 118 000

-15 000

2 103 000

C1

Fiskeriverket, ramanslag

65 514

2 560

68 074

F3

Kostnader för livsmedelsberedskap, ramanslag

16 518

-2 560

13 958

G3

Skogs- och jordbrukets forskningsråd: Forskning samt

kollektiv forskning, ramanslag

208 320

15 000

223 320

24

Näringsliv

2 983 313

17 522

3 000 835

A1

Närings- och teknikutvecklingsverket:

Förvaltningskostnader, ramanslag

223 209

300

223 509

A3

Stöd till kooperativ utveckling, ramanslag

20 000

-300

19 700

A5

Sveriges geologiska undersökning: Geologisk

undersökningsverksamhet m.m., ramanslag

139 714

25 000

164 714

A8

Fortsatt program för småföretagsutveckling förnyelse

och tillväxt, reservationsanslag

180 000

-14 100

165 900

B6

Patent- och registreringsverket: Finansiering av viss

verksamhet (likvidatorer), ramanslag

nytt

6 100

6 100

F1

Marknadsdomstolen, ramanslag

4 941

-500

4 441

F2

Konsumentverket, ramanslag

84 340

250

84 590

F4

Fastighetsmäklarnämnden, ramanslag

7 247

522

7 769

F7

Bidrag till miljömärkning av produkter, obetecknat

anslag

3 600

250

3 850

Summa anslagsförändringar på tilläggsbudget

3 126 679

3

Lagförslag

3 Lagförslag

Regeringen har följande förslag till lagtext.

3.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1960:729) om

upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk

Härigenom föreskrivs att 16 och 26 e §§ lagen (1960:729) om upphovsrätt

till litterära och konstnärliga verk skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

16 §

De arkiv och bibliotek som avses i tredje och fjärde styckena har rätt att

framställa exemplar av verk, dock inte datorprogram,

1. för bevarande-, kompletterings- eller forskningsändamål,

2. för utlämning till lånesökande av enskilda artiklar eller korta avsnitt

eller

av material som av säkerhetsskäl inte bör utlämnas i original eller

3. för användning i läsapparater.

I de fall som avses i första stycket 2 och 3 får exemplar framställas endast

genom reprografiskt förfarande.

Rätt till exemplarframställning enligt denna paragraf har

1. de statliga och kommunala arkivmyndigheterna,

2. Arkivet för ljud och bild,

2. Statens ljud- och bildarkiv,

3. de vetenskapliga bibliotek och fackbibliotek som drivs av det allmänna

samt

4. folkbiblioteken.

Regeringen får i enskilda fall besluta att vissa andra arkiv och bibliotek än de

som anges i tredje stycket skall ha rätt till exemplarframställning enligt denna

paragraf.

26 e §

Ett radio- eller televisionsföretag som har rätt att sända ut ett verk får ta

upp

verket på en anordning genom vilken det kan återges, om det görs

1. för användning vid egna utsändningar ett fåtal gånger under begränsad

tid,

2. för att säkerställa bevisning om utsändningens innehåll eller

3. för att en statlig myndighet skall kunna utöva tillsyn över

utsändningsverksamheten.

Upptagningar som avses i första

stycket 2 och 3 får användas endast

för de ändamål som anges där. Om

sådana upptagningar har

dokumentariskt värde, får de dock

bevaras i Arkivet för ljud och bild.

Upptagningar som avses i första

stycket 2 och 3 får användas endast

för de ändamål som anges där. Om

sådana upptagningar har

dokumentariskt värde, får de dock

bevaras i Statens ljud- och bildarkiv.

En statlig myndighet som har till uppgift att utöva tillsyn över reklamen i

ljudradio- och televisionsutsändningar får återge utsändningar i den

omfattning som motiveras av ändamålet med tillsynen.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

3.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:886) om

granskning och kontroll av filmer och videogram

Härigenom föreskrivs att 16 och 18 §§ lagen (1990:886) om granskning och

kontroll av filmer och videogram skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

16 §

Arkivet för ljud och bild får ha

terminalåtkomst till de uppgifter i

registret som behövs för arkivets

verksamhet.

Statens ljud- och bildarkiv får ha

terminalåtkomst till de uppgifter i

registret som behövs för arkivets

verksamhet.

18 §

Bestämmelser om att biografbyrån

har terminalåtkomst till det register

som Arkivet för ljud och bild för över

pliktexemplar av filmer och

videogram finns i lagen (1993:1392)

om pliktexemplar av dokument.

Bestämmelser om att biografbyrån

har terminalåtkomst till det register

som Statens ljud- och bildarkiv för

över pliktexemplar av filmer och

videogram finns i lagen (1993:1392)

om pliktexemplar av dokument.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

3.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:1559) med

föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och

yttrandefrihetsgrundlagens områden

Härigenom föreskrivs att 5 kap. 7 § lagen (1991:1559) med föreskrifter på

tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

5 kap.

7 §

I lokalradiolagen (1993:120) och i radio- och TV-lagen (1996:844) finns

ytterligare bestämmelser om skyldighet att tillhandahålla inspelningar av

radioprogram.

I lagen (1993:1392) om

pliktexemplar av dokument finns

bestämmelser om skyldighet att

lämna skrifter och upptagningar till

bibliotek eller till Arkivet för ljud och

bild.

I lagen (1993:1392) om

pliktexemplar av dokument finns

bestämmelser om skyldighet att

lämna skrifter och upptagningar till

bibliotek eller till Statens ljud- och

bildarkiv.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

3.4

3.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1993:1392) om

pliktexemplar av dokument

Härigenom föreskrivs att 1, 25, 26 och 31 §§ lagen (1993:1392) om

pliktexemplar av dokument skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 §

I denna lag ges föreskrifter om

skyldighet att till bibliotek eller

Arkivet för ljud och bild lämna

exemplar av dokument

(pliktexemplar).

I denna lag ges föreskrifter om

skyldighet att till bibliotek eller

Statens ljud- och bildarkiv lämna

exemplar av dokument (pliktex-

emplar).

Pliktexemplar skall bevaras och tillhandahållas för forskning och studier

enligt föreskrifter som meddelas av regeringen eller den myndighet som

regeringen bestämmer.

25 §

Pliktexemplar av film, av annat

dokument för elektronisk

återgivning än sådant som avses i

10 § eller av upptagning av ljudradio-

och televisionsprogram skall lämnas

till Arkivet för ljud och bild.

Pliktexemplar av film, av annat

dokument för elektronisk

återgivning än sådant som avses i

10 § eller av upptagning av ljudradio-

och televisionsprogram skall lämnas

till Statens ljud- och bildarkiv.

26 §

Den som har lämnat pliktexem-

plar av film har rätt att återfå filmen

och skall beredas tillfälle att hämta

filmen sedan Arkivet för ljud och bild

har haft skälig tid för att framställa

en kopia.

Den som har lämnat pliktexem-

plar av film har rätt att återfå filmen

och skall beredas tillfälle att hämta

filmen sedan Statens ljud- och

bildarkiv har haft skälig tid för att

framställa en kopia.

31 §

Arkivet för ljud och bild skall med

hjälp av automatisk databehandling

föra ett särskilt register över

pliktexemplar av videogram som har

lämnats till arkivet. I registret skall

antecknas ett nummer för varje

videogram. Statens biografbyrå får ha

terminalåtkomst till detta register.

Arkivet för ljud och bild skall

underrätta den som har lämnat

pliktexemplar av videogram om de

nummer som videogrammen har fått

i registret.

Den som är skyldig att lämna

pliktexemplar till Arkivet för ljud och

bild skall föra en förteckning över

videogram som omfattas av plikten

och i förteckningen ange de

registernummer som de ingivna

pliktexemplaren har fått.

Statens ljud- och bildarkiv skall

med hjälp av automatisk

databehandling föra ett särskilt

register över pliktexemplar av

videogram som har lämnats till

arkivet. I registret skall antecknas ett

nummer för varje videogram. Statens

biografbyrå får ha terminalåtkomst

till detta register.

Statens ljud- och bildarkiv skall

underrätta den som har lämnat

pliktexemplar av videogram om de

nummer som videogrammen har fått

i registret.

Den som är skyldig att lämna

pliktexemplar till Statens ljud- och

bildarkiv skall föra en förteckning

över videogram som omfattas av

plikten och i förteckningen ange de

registernummer som de ingivna

pliktexemplaren har fått.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

3.5 Förslag till lag om ändring i telelagen (1993:597)

Härigenom föreskrivs i fråga om telelagen (1993:597)

dels att 64 § skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 23 b §, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

 23 b §

Den som innehar ett telenät för

mobila teletjänster och som har

tillstånd att tillhandahålla mobila

teletjänster eller nätkapacitet skall

tillgodose en begäran av en annan

tillståndshavare om att på

marknadsmässiga villkor låta

abonnenter hos denne via detta nät

sända och ta emot telemeddelanden.

Skyldigheten gäller bara under

förutsättning att

1. den andre tillståndshavaren

innehaft tillstånd att tillhandahålla

mobila teletjänster eller nätkapacitet i

högst sju år,

2. fråga är om område där

telemeddelanden inte kan förmedlas

via den andre tillståndshavarens

telenät för mobila teletjänster,

3. fråga är om tjänst som båda

tillståndshavarna tillhandahåller, och

4. fråga är om tjänst för vilken den

som skall tillgodose en begäran har

innehaft tillstånd i mer än fem år.

En begäran enligt första stycket skall

tillgodoses på villkor som är icke-

diskriminerande i förhållande till vad

tillståndshavaren tillämpar för sin egen

verksamhet och, om det finns flera

andra tillståndshavare, är

konkurrensneutrala i förhållandet

mellan dessa.

Tillsynsmyndigheten får i enskilda

fall medge undantag från skyldigheten

enligt första stycket om det finns

särskilda skäl.

Om flera juridiska personer inom

samma koncern beviljats tillstånd skall

de anses som en enda tillståndshavare

vid tillämpning av denna paragraf.

 64 §

Tillsynsmyndighetens beslut enligt

denna lag eller enligt föreskrifter

som regeringen har meddelat med

stöd av lagen får överklagas hos

allmän förvaltningsdomstol.

Tillsynsmyndighetens beslut enligt

denna lag eller enligt föreskrifter

som har meddelats med stöd av

lagen får överklagas hos allmän

förvaltningsdomstol.

Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.

Beslut som inte avser återkallelse av tillstånd eller påförande av avgift,

gäller

omedelbart om inte annat har bestämts.

Tillsynsmyndigheten och domstol som prövar ett överklagande får

bestämma att ett beslut om återkallelse av tillstånd skall gälla omedelbart, om

det finns särskilda skäl för det.

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 2000.

2. Skyldigheten i 23 b § tillämpas bara på tillståndshavare som efter

ikraftträdandet beviljas ett tillstånd att tillhandahålla mobila teletjänster

eller

nätkapacitet. Skyldigheten gäller inte gentemot tillståndshavare som då har

bedrivit sådan verksamhet i mer än sju år.

3.6 Förslag till lag om ändring i inkomstskattelagen

(1999:1229)

Härigenom föreskrivs i fråga om inkomstskattelagen (1999:1229)

dels att 48 kap. 22 § skall upphöra att gälla,

dels att nuvarande 16 kap. 36 § skall betecknas 16 kap. 28 b § och att

nuvarande 16 kap. 37 § skall betecknas 16 kap. 36 §,

dels att 12 kap. 14 16 §§, 19 kap. 2 § samt 48 kap. 19 21, 24 och 27 §§ skall

ha följande lydelse,

dels att rubrikerna närmast före nuvarande 16 kap. 36 och 37 §§ skall sättas

närmast före 16 kap. 28 b respektive 36 §,

dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 16 kap. 28 a §, samt närmast

före 16 kap. 28 a § en ny rubrik av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

12 kap.

14 §

Om den skattskyldige fått er-

sättning för ökade utgifter för

måltider och småutgifter (dagtrakta-

mente) för en tjänsteresa i Sverige,

skall ett belopp som motsvarar

ersättningen dras av. För varje hel dag

som tagits i anspråk för resan skall

avdraget dock uppgå till högst ett

maximibelopp och för varje halv dag

till högst ett halvt maximibelopp.

Om den skattskyldige fått er-

sättning för ökade utgifter för

måltider och småutgifter (dagtrakta-

mente) för en tjänsteresa i Sverige,

skall avdrag göras för varje hel dag

som tagits i anspråk för resan med ett

maximibelopp och för varje halv dag

med ett halvt maximibelopp.

Visar den skattskyldige att den sammanlagda utgiftsökningen under

samtliga tjänsteresor under beskattningsåret i en och samma tjänst varit större

än det sammanlagda avdraget, beräknat enligt första stycket, skall i stället ett

belopp som motsvarar den faktiska utgiftsökningen dras av.

15 §

Om den skattskyldige fått dag-

traktamente för tjänsteresa utom-

lands, skall ett belopp som motsvarar

ersättningen dras av. För varje hel dag

som tagits i anspråk för resan får

avdraget dock uppgå till högst ett

normalbelopp och för varje halv dag

till högst ett halvt normalbelopp.

Om den skattskyldige fått dag-

traktamente för en tjänsteresa ut-

omlands, skall avdrag göras för varje

hel dag som tagits i anspråk för resan

med ett normalbelopp och för varje

halv dag med ett halvt normalbelopp.

Visar den skattskyldige att utgiftsökningen under en tjänsteresa varit större

än avdraget, beräknat enligt första stycket, skall i stället ett belopp som

motsvarar den faktiska utgiftsökningen dras av.

16 §

Om den skattskyldige inte fått

dagtraktamente men gör sannolikt

att han haft ökade utgifter för mål-

tider och småutgifter, skall avdrag

göras för varje hel dag med ett halvt

maximibelopp vid tjänsteresa i

Sverige och med ett halvt

normalbelopp vid tjänsteresa

utomlands.

Om den skattskyldige inte fått

dagtraktamente men gör sannolikt

att han haft ökade utgifter för mål-

tider och småutgifter, skall avdrag

göras för varje hel dag med ett

maximibelopp vid tjänsteresa i

Sverige och med ett normalbelopp

vid tjänsteresa utomlands. För varje

halv dag skall avdrag göras med ett

halvt maximibelopp vid tjänsteresa i

Sverige och med ett halvt

normalbelopp vid tjänsteresa

utomlands.

Visar den skattskyldige att den

sammanlagda utgiftsökningen under

samtliga tjänsteresor i Sverige under

beskattningsåret i en och samma tjänst

varit större än det sammanlagda

avdraget, beräknat enligt första stycket,

skall i stället ett belopp som motsvarar

den faktiska utgiftsökningen dras av.

Visar den skattskyldige att ut-

giftsökningen under en tjänsteresa

utomlands varit större än avdraget,

beräknat enligt första stycket, skall i

stället ett belopp som motsvarar den

faktiska utgiftssökningen dras av.

16 kap.

Ökade levnadskostnader vid resor i

näringsverksamheten

28 a §

Om den skattskyldige har ökade

levnadskostnader på grund av sådana

resor i näringsverksamheten som är

förenade med övernattning utanför

den vanliga verksamhetsorten,

tillämpas bestämmelserna om ökade

levnadskostnader vid tjänsteresor i

12 kap. 7 §, 8 § första och andra

styckena samt 10 13 och 16 §§. Vad

som sägs i dessa bestämmelser om

tjänsteresa skall i stället avse resa i

näringsverksamheten.

När arbetet utanför den vanliga

verksamhetsorten varit förlagt till

samma ort under mer än tre månader i

en följd, gäller inte första stycket

längre. En resa i näringsverksamheten

anses pågå i en följd om den inte bryts

av uppehåll som beror på att arbetet

förläggs till en annan ort under minst

fyra veckor.

19 kap.

2 §

Utgifter för reparation och underhåll av en byggnad får dras av ome-

delbart.

Utgifter för sådana ändringsar-

beten på en byggnad som kan anses

normala i den bedrivna verk-

samheten behandlas som utgifter för

reparation och underhåll. Hit räknas

inte åtgärder som innebär en

väsentlig förändring av byggnaden.

Utgifter för sådana ändringsar-

beten på en byggnad som kan anses

normala i den skattskyldiges

näringsverksamhet behandlas som

utgifter för reparation och underhåll.

Hit räknas inte åtgärder som innebär

en väsentlig förändring av

byggnaden.

I 24 och 25 §§ finns särskilda bestämmelser om reparation och underhåll i

samband med statliga räntebidrag.

48 kap.

19 §

Bestämmelserna i 20 24 §§ gäller

för kapitalförluster i inkomstslaget

kapital. Vad som sägs om en tillgång

i dessa bestämmelser skall tillämpas

också på en förpliktelse med sådan

underliggande tillgång.

Bestämmelserna i 20, 21, 23 och

24 §§ gäller för kapitalförluster i

inkomstslaget kapital. Vad som sägs

om en tillgång i dessa bestämmelser

skall tillämpas också på en

förpliktelse med sådan underliggande

tillgång.

Att kapitalförluster på utländsk valuta eller fordran i utländsk valuta i vissa

fall inte skall dras av följer av 6 §.

20 §

Kapitalförluster på andra mark-

nadsnoterade delägarrätter än an-

delar i svenska värdepappersfonder

skall dras av i sin helhet mot

kapitalvinster på marknadsnoterade

delägarrätter.

Kapitalförluster på andra mark-

nadsnoterade delägarrätter än så-

dana som avses i 21 § samt

kapitalförluster på sådana andelar i

svenska aktiebolag och utländska

juridiska personer som inte är

marknadsnoterade skall dras av i sin

helhet mot ka-pitalvinster på sådana

tillgångar.

21 §

Kapitalförluster på sådana andelar i

svenska aktiebolag och utländska

juridiska personer som inte är

marknadsnoterade, skall dras av i sin

helhet mot kapitalvinster på sådana

tillgångar samt mot kapitalvinster på

sådana marknadsnoterade tillgångar

som avses i 20 § och 22 § första stycket.

Kapitalförluster på marknads-

noterade andelar i svenska värde-

pappersfonder som innehåller bara

svenska fordringsrätter skall dras av i

sin helhet.

24 §

Om inte hela kapitalförlusten skall

dras av enligt bestämmelserna i

20 23 §§, skall 70 procent dras av.

Om inte hela kapitalförlusten skall

dras av enligt bestämmelserna i 20,

21 eller 23 §, skall 70 procent dras av.

27 §

I fråga om kapitalförluster som

uppkommer i svenska handelsbolag

tillämpas 19 24 §§.

I fråga om kapitalförluster som

uppkommer i svenska handelsbolag

tillämpas 19 21, 23 och 24 §§.

Kapitalförluster på sådana delägarrätter och fordringsrätter vars innehav

betingats av rörelse som bedrivs av handelsbolaget eller av någon som med

hänsyn till äganderättsförhållanden eller organisatoriska förhållanden kan

anses stå handelsbolaget nära, skall dock alltid dras av i sin helhet.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 2000. I fråga om beskattningsår som

påbörjats före ikraftträdandet och som taxeras vid 2002 års taxering skall 48

kap. 19 22, 24 och 27 §§ i deras äldre lydelse tillämpas på avyttringar som

skett före ikraftträdandet till den del detta leder till lägre skatt.

3.7 Förslag till lag om ändring i lagen (1999:1230) om

ikraftträdande av inkomstskattelagen (1999:1229)

Härigenom föreskrivs att det i lagen (1999:1230) om ikraftträdande av

inkomstskattelagen (1999:1229) skall införas två nya paragrafer, 5 kap. 9 och

10 §§, samt närmast före dessa paragrafer nya rubriker av följande lydelse.

5 kap.

Avdrag för kapitalförluster

9 §

I stället för vad som sägs i 27 §

5 mom. första och andra styckena i den

upphävda lagen (1947:576) om statlig

inkomstskatt skall följande gälla.

Förlust på marknadsnoterad tillgång

som avses i 27 § 1 mom. samma lag

samt förlust på aktie i svenskt

aktiebolag som inte är

marknadsnoterad respektive på andel i

utländsk juridisk person som inte är

marknadsnoterad får dras av mot

realisationsvinst på sådana tillgångar.

Detta gäller dock inte sådan tillgång

som avses i 27 § 6 mom. samma lag.

Avdrag för vissa ändringar

10 §

Vid tillämpning av punkt 3 av

anvisningarna till 23 § i den upphävda

kommunalskattelagen (1928:370)

skall med den bedrivna verksamheten

förstås den skattskyldiges

näringsverksamhet.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 2000 och tillämpas vid 2001 års taxering.

De nya bestämmelserna i 5 kap. 9 och 10 §§ tillämpas på avyttringar som skett

respektive ändringsarbeten som påbörjats från och med den 1 januari 2000.

3.8 Förslag till lag om allmän fastighetstaxering av

småhusenheter år 2003

Härigenom föreskrivs följande.

Allmän fastighetstaxering av småhusenheter som enligt 1 kap. 7 §

fastighetstaxeringslagen (1979:1152) skall ske år 2002 skall istället ske år

2003.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 2000.

3.9 Förslag till lag om ändring i lagen (1995:1514) om

generellt statsbidrag till kommuner och landsting

Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1995:1514) om generellt statsbidrag till

kommuner och landsting skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 §

Generellt statsbidrag till

kommuner fördelas med ett

enhetligt belopp per invånare i

kommunen den 1 november året

före det år bidraget betalas ut.

För åren 1997-2000 fördelas

därutöver ett generellt åldersbaserat

statsbidrag med ett enhetligt belopp

per invånare inom respektive

åldersgrupp 7-15, 16-18, 65-74, 75-84

samt 85 år och äldre den 1 november

året före det år bidraget betalas ut.

Generellt statsbidrag till

kommuner fördelas med ett

enhetligt belopp per invånare i

kommunen den 1 november året

före det år bidraget betalas ut.

För åren 1997-2001 fördelas

därutöver ett generellt åldersbaserat

statsbidrag med ett enhetligt belopp

per invånare inom respektive

åldersgrupp 7-15, 16-18, 65-74, 75-84

samt 85 år och äldre den 1 november

året före det år bidraget betalas ut.

_______________

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

4

Budgetpolitiska mål och

statsbudgeten

4 Budgetpolitiska mål och statsbudgeten

I detta kapitel redovisas de av riksdagen

beslutade budgetpolitiska målen, regeringens

förslag till tekniska justeringar av utgiftstaken för

staten för åren 2001 2002, regeringens förslag till

utgiftstak för staten och mål för den offentliga

sektorns finansiella sparande för 2003 samt

reviderade beräkningar av utgiftstaket för

offentlig sektor. Vidare redovisas

makroekonomiska förut-sättningar, politiska

prioriteringar, statsbudgetens och statsskuldens

utveckling samt den offentliga sektorns finanser.

4.1 Budgetpolitiska mål

De budgetpolitiska mål som regeringen

föreslagit och som riksdagen ställt sig bakom

ligger fast. Målen kan sammanfattas på följande

sätt:

- De takbegränsade utgifterna skall rymmas

inom beslutade utgiftstak för staten.

- Den offentliga sektorns finansiella sparande

skall uppgå till 2 procent av

bruttonationalprodukten (BNP) i

genomsnitt över en konjunkturcykel.

De takbegränsade utgifterna omfattar utgifts

ramarna för 26 utgiftsområden (nr 1 25 samt

27), utgifterna för ålderspensionssystemet vid

sidan av statsbudgeten samt minskning av

anslagsbehållningar. Utgiftsområde 26

Statsskuldsräntor m.m. ingår inte i de

takbegränsade utgifterna eftersom regeringen

och riksdagen i mycket begränsad omfattning

kan påverka dessa utgifter på kort sikt. De

takbegränsade utgifterna utgörs av faktiskt

förbrukade anslagsmedel, vilket innebär att

myndigheternas utnyttjande av ingående

reservationer, anslagssparande och anslagskredit

ingår. Budgeteringsmarginalen utgör skillnaden

mellan utgiftstaket och de takbegränsade

utgifterna. Budgeteringsmarginalens syfte är att

den skall utgöra en buffert mot såväl

makroekonomisk osäkerhet som den osäkerhet

som finns kring de finansiella konsekvenserna av

redan fattade beslut. Om

budgeteringsmarginalen tas i anspråk innebär det

i regel att överskottet i de offentliga finanserna

försämras.

Den offentliga sektorns finansiella sparande

visar den förändring i den offentliga sektorns

finansiella nettoförmögenhet som beror på reala

transaktioner. Finansiella transaktioner, såsom

köp och försäljning av aktier och andra finan-

siella tillgångar, påverkar således inte det

finansiella sparandet. Detsamma gäller

värdeförändringar på tillgångar och skulder.

Däremot påverkas den offentliga sektorns

bruttoskuld av anskaffning och försäljning av

finansiella tillgångar samt värdeförändringar.

De utgiftstak för staten och årsvisa mål för

överskottet i de offentliga finanserna som

riksdagen tidigare fastställt för åren 1999 2002

redovisas i tabell 4.1. Det preliminära utfallet för

1999 innebär att de budgetpolitiska målen

uppfylldes. År 1999 uppgick den offentliga

sektorns finansiella sparande preliminärt till

1,9 procent av BNP, vilket är ca 30 miljarder

kronor över målet på 0,5 procent av BNP.

Utgiftstaket klarades med en budgeterings-

marginal på preliminärt 1,5 miljarder kronor.

Regeringen föreslår i denna proposition att en

teknisk justering görs av utgiftstaken för staten

för åren 2001 2002. Vidare föreslås nivåer för

utgiftstaket för staten och för målet för

överskottet i de offentliga finanserna för 2003.

Tabell 4.1 Budgetpolitiska mål

1999

2000

2001

2002

Utgiftstak för staten, miljarder

kronor

753

765

790

814

Finansiellt sparande i offentlig

sektor, procent av BNP

0,5

2,0

2,0

2,0

4.1.1 Utgiftstak för staten

Regeringens förslag: Med anledning av förslagen

om pensionsrätt för studier och

totalförsvarsplikt samt ett ökat återflöde från EU

fastställs utgiftstaket för staten inklusive ålders-

pensionssystemet vid sidan av statsbudgeten till

792 miljarder kronor år 2001 och 817 miljarder

kronor år 2002.

För 2003 fastställs utgiftstaket för staten

inklusive ålderspensionssystemet vid sidan av

statsbudgeten till 847 miljarder kronor.

Utgiftstak för staten

Utgiftstaket för staten infördes fr.o.m.

budgetåret 1997. Syftet med utgiftstaket är

framför allt att ge riksdagen och regeringen

förbättrad kontroll och styrning över anvisade

medel och utgiftsutvecklingen. Genom att

riksdagen beslutar om ett tak för utgifterna

tydliggörs även behovet av prioriteringar mellan

olika utgiftsområden. Utgiftstaket ger

budgetpolitiken en långsiktig inriktning med hög

förutsägbarhet och främjar därmed

trovärdigheten i den ekonomiska politiken.

Riksdagen har tidigare fastställt utgiftstaket

för staten och ålderspensionssystemet vid sidan

av statsbudgeten till 765 miljarder kronor år

2000, 790 miljarder kronor år 2001 och

814 miljarder kronor år 2002.

Regeringen föreslår nu att en teknisk justering

görs av utgiftstaken för staten för åren 2001

2002. Justeringen beror på att pensionsrätt för

studier och totalförsvarsplikt införs från och med

2001 samt på ett ökat återflöde av medel från EU

för åren 2001 2002. Införandet av pensionsrätt

för studier leder till att utgifterna inom

utgiftsområde 15 Studiestöd beräknas öka med

740 miljoner kronor år 2001 och med 1 530

miljoner kronor år 2002. Det lägre beloppet 2001

förklaras av att det nya studiemedelssystemet

införs från och med den 1 juli 2001. Pensionsrätt

för totalförsvarsplikt inom utgiftsområde 6

Totalförsvar medför att utgifterna ökar med

240 miljoner kronor per år från och med 2001.

Återflödet från EU blir högre i förhållande till

vad som tidigare budgeterats, dvs. innan

förhandlingsresultatet av Agenda 2000 var helt

klart. Det ökade återflödet leder till att utgifterna

inom utgiftsområdena 14, 19 och 23

sammantaget beräknas öka med knappt 1 miljard

kronor per år. Ökningen motsvaras dock, med

vissa periodiseringsavvikelser, av ökade

inkomster under inkomsttyp 6000 Bidrag m.m.

från EU.

Tabell 4.2 Ökat EU-återflöde sedan 1999 års ekonomiska

vårproposition

Miljoner kronor

Differens mot VP1999

2001

2002

Uo 14 Europeiska Socialfonden

60

82

Uo 19 Europeiska Regionala utecklingsfonden

520

400

Uo 23 Europeiska Utvecklings- och

garantifonden för jordbruket

296

453

Total differens

876

935

En teknisk justering av utgiftstaket för staten för

åren 1999 2002 gjordes hösten 1998 och hösten

1999 till följd av den statliga ålderspensionsavgift

som införts på pensionsgrundande inkomster

och pensionsgrundande belopp.

Införandet av pensionsrätt för studier och

totalförsvarsplikt leder till ökade utgifter för

staten och till högre takbegränsade utgifter

samtidigt som inkomsterna i

ålderspensionssystemet vid sidan av

statsbudgeten ökar i motsvarande grad. Därmed

påverkas inte den konsoliderade offentliga

sektorns utgifter, inkomster och finansiella

sparande under den kommande treårsperioden

till följd av förändringen. Förändrade utgifter till

följd av att pensionsrätt införs för studier och för

totalförsvarsplikt bör därför motivera en höjning

av utgiftstaket.

Ett ökat återflöde av medel från EU inom

ramen för det fastställda finansiella perspektivet

är önskvärt. Storleken på återflödet ligger dock

utanför regeringens direkta kontroll. Ett ökat

återflöde utgör dessutom en över tiden

saldoneutral förändring för statsbudgeten, under

förutsättning att eventuellt ökad medfinansiering

hanteras genom omprioritering inom befintliga

ramar, och påverkar därför inte det skatteuttag

som krävs för att finansiera de offentliga ut-

gifterna. Detta innebär att ökningen av återflödet

bör föranleda en teknisk justering av

utgiftstaken.

I enlighet med tidigare praxis avrundas

utgiftstaket till hela miljarder kronor. Regeringen

föreslår därför att utgiftstaket höjs med 2

miljarder kronor år 2001 och med 3 miljarder

kronor år 2002.

Tabell 4.3 Tekniska justeringar av utgiftstaket för staten

Miljarder kronor

2001

2002

Nuvarande utgiftstak

790

814

Pensionsrätt för studier

0,7

1,5

Pensionsrätt för total-

försvarsplikt

0,2

0,2

Ökat EU-återflöde

0,9

0,9

Summa tekniska justeringar

1,9

2,7

Förslag till utgiftstak

792

817

Anm:Beloppen är avrundade och summerar därför inte alltid.

Regeringen föreslår vidare att utgiftstaket för

staten för 2003 skall uppgå till 847 miljarder

kronor. Denna nivå innebär att utgiftstaket ökar

med 30 miljarder kronor i förhållande till utgifts-

taket för 2002 eller med 1,8 procent i fasta priser.

Ökningen av utgiftstakets reala värde 2003 är

något högre än den årliga ökningen under

perioden 2000 2002. Förändringen av

utgiftsramarna mellan 2002 och 2003 till följd av

pris- och löneomräkning av förvaltningsanslagen,

förändrat prisbasbelopp och högre timlön uppgår

till omkring 10 miljarder kronor.

Tabell 4.4 Utgiftstak för staten

Miljarder kronor

1999

2000

2001

2002

2003

Utgiftstak för

staten

753

765

792

817

847

Procent av BNP

38,2

36,7

36,1

35,8

35,7

Procent av BNP efter

tekniska justeringar1

38,5

36,9

36,1

35,8

35,7

Takbegränsade

utgifter

751,5

764,1

789,7

810,8

826,9

Budgeterings-

marginal

1,5

0,9

2,3

6,2

20,1

1 För att möjliggöra en rättvisande jämförelse över tiden bör utgiftstaken

justeras åren 1999-2001 för de tekniska justeringar som tidigare har gjorts av

utgiftstaken samt de tekniska justeringar som föreslås i denna proposition för

åren 2001-2002. De korrigerade utgiftstaken uppgår till 760, 768 och 793

miljarder kronor för respektive år 1999-2001.

Förslaget till utgiftstak innebär att utgiftstaket i

relation till BNP kommer att minska med

0,1 procentenhet mellan 2002 och 2003. Som

andel av BNP minskar utgiftstaket något

långsammare mellan 2002 och 2003 jämfört med

den genomsnittliga årliga minskningen under

perioden 1999 2002, bl.a. till följd av att BNP-

tillväxten förutsätts vara lägre 2003. Att

utgiftstaket minskar i relation till BNP bidrar till

en successivt fallande utgiftskvot för den

offentliga sektorn.

Utgiftsprognoserna för de kommande åren är

behäftade med osäkerhet, främst till följd av att

de ekonomiska konsekvenserna av redan fattade

beslut kan bli annorlunda än vad som antagits

och att ett relativt stort antal anslag påverkas av

den makroekonomiska utvecklingen. För att ge

flexibilitet och därmed minska risken för

revideringar av utgiftstaken finns därför en

budgeteringsmarginal.

För det tredje kommande budgetåret året bör

en budgeteringsmarginal på omkring 2,5 procent

av de takbegränsade utgifterna finnas för att

möta osäkerhet. Det innebär att en marginal på

omkring 20 miljarder kronor är nödvändig för

2003. Denna bedömning gjordes även i 1996 års

ekonomiska vårproposition där principerna för

budgeteringsmarginalen redovisades för första

gången. Den särskilde utredare som regeringen

har tillsatt (dir. 1999:23) för att utvärdera den

reformerade budgetprocessen skall bl.a. analysera

hur olika former av osäkerhet har hanterats samt

belysa hur budgeteringsmarginalen har använts.

Vidare ingår i detta arbete att föreslå riktlinjer för

den nivå på budgeteringsmarginalen som krävs

för det innevarande året och de kommande tre

åren för att budgeteringsmarginalen skall utgöra

en tillräcklig buffert mot osäkerhet.

4.1.2 Utgiftstak för offentlig sektor

Regeringens förslag: Den offentliga sektorns

utgifter beräknas till 1 108 miljarder kronor år

2001, 1 148 miljarder kronor år 2002 och

1 192 miljarder kronor år 2003.

Utgiftstak för offentlig sektor

Vid varje beslut om ett statligt utgiftstak har

riksdagen även godkänt en beräkning av den

offentliga sektorns utgifter. Utgiftstaket för den

offentliga sektorn beräknas som summan av det

fastställda utgiftstaket för staten och den

beräknade kommunala utgiftsnivån med avdrag

för interna transaktioner mellan staten,

kommunsektorn och ålderspensionssystemet vid

sidan av statsbudgeten. Den största delen av de

interna transaktionerna utgörs av statsbidrag till

den kommunala sektorn, bl.a. det generella stats-

bidraget.

I enlighet med den kommunala självstyrelsens

princip beslutar kommuner och landsting själva

om sina utgifter. Utgiftstaket för den offentliga

sektorn måste därför ges en annan innebörd än

utgiftstaket för staten. Den lösning som valts

innebär att riksdagen godkänner en beräkning av

de kommunala utgifterna i enlighet med aktuella

ekonomiska bedömningar och regelmässiga

förutsättningar. I det statliga utgiftstaket ingår

dock statens bidrag till kommunerna, vilket

innebär att riksdagen indirekt påverkar de

kommunala utgifternas storlek. Att riksdagen

skall godkänna ett tak för hela den offentliga

sektorn kan bl.a. motiveras med att det är de

totala offentliga utgifterna som på sikt är

avgörande för skatteuttagets nivå.

Det preliminära utfallet 1999 för de utgifter

som omfattas av utgiftstaket för den offentliga

sektorn blev 1 056 miljarder kronor eller

53,5 procent av BNP. I 1996 års ekonomiska

vårproposition redovisade regeringen den första

beräkningen av utgiftstaket för den offentliga

sektorn för 1999. Det preliminära utfallet för

1999 innebär att utgiftstaket för den offentliga

sektorn blev 21 miljarder kronor lägre än denna

beräkning. I regeringens skrivelse avseende

årsredovisningen för staten 1999 kommer

regeringen att redovisa en uppföljning av utfallet

för utgiftstaket för den offentliga sektorn.

Riksdagen godkände i budgetpropositionen

för 2000 beräkningen av den offentliga sektorns

utgiftstak till 1 066, 1 101 och 1 142 miljarder

kronor för åren 2000 2002. Utgiftstaket

revideras nu upp med mellan 5 och 7 miljarder

kronor per år i förhållande till dessa beräkningar.

Det statliga utgiftstaket ökar med 2 respektive

3 miljarder kronor åren 2001-2002 jämfört med

beräkningen hösten 1999. Orsaken är

regeringens förslag i denna proposition om en

teknisk justering av utgiftstaket för staten för

dessa två år. Utgifterna i kommunsektorn är i

stort sätt oförändrade 2000 2001 jämfört med

beräkningen i budgetpropositionen för 2000 och

har reviderats upp med 4,5 miljarder kronor

2002. Förändringarna respektive år beror bl.a. på

att den institutionella överföringen av Svenska

kyrkan från kommunsektorn till hushållens

ideella organisationer fr.o.m. 2000 medför att

kommunsektorns utgifter minskar och på ökade

utgifter för kommunsektorn till följd av bl.a.

nytt utfall och nya makroekonomiska

förutsättningar. Posten interna transaktioner

beräknas minska med mellan 4 och 6 miljarder

kronor åren 2000 2001 samt ökar med

1,8 miljarder kronor år 2002 jämfört med

beräkningen i budgetpropositionen för 2000.

Större delen av ökningen 2002 förklaras av

införandet av pensionsrätt för studier och

totalförsvarsplikt.

Utgiftstaket för den offentliga sektorn åren

2000 2003 beräknas till 1 071, 1 108, 1 148, res

pektive 1 192 miljarder kronor. Som andel av

BNP minskar utgiftstaket från 53,5 procent 1999

till 50,3 procent 2003 eller med 3,2 procent-

enheter.

Tabell 4.5 Utgiftstak för offentlig sektor

Miljarder kronor

1999

2000

2001

2002

2003

Staten inkl. ålders-

pensionssystemet

753

765

792

817

847

Kommunsektorn1

474

480

496

516

534

Interna transaktioner

-171

-174

-180

-185

-189

Summa

1 056

1 071

1 108

1 148

1 192

Procent av BNP

53,52

51,4

50,5

50,3

50,3

Anm:Beloppen är avrundade och summerar därför inte alltid.

1 Kommunsektorn redovisas exkl. Svenska kyrkan fr.o.m. 2000.

2 Exkl. Svenska kyrkan motsvarar det 53,0 % av BNP.

4.1.3 Överskott i den offentliga sektorns

finanser

Regeringens förslag: Målet för det finansiella

sparandet i den offentliga sektorn fastställs till

2,0 procent av bruttonationalprodukten för år

2003.

Ett centralt mål för finanspolitiken är att

upprätthålla ett överskott i de offentliga

finanserna på 2 procent av BNP i genomsnitt

över en konjunkturcykel. Därigenom minskar

den offentliga nettoskulden och den framtida

räntebördan. På detta sätt läggs en god grund för

att möta de påfrestningar på de offentliga

finanserna som den långsiktiga demografiska

utvecklingen medför. Ett ambitiöst

överskottsmål ökar också möjligheterna att

motverka en kraftig konjunkturavmattning med

aktiva åtgärder utan att underskottsgränsen på

3 procent av BNP i Stabilitets- och tillväxtpakten

överskrids.

Konjunkturmässiga avvikelser från den

långsiktiga tillväxttrenden bör föranleda

motsvarande justeringar av de årsvisa målen. I en

högkonjunktur bör därför överskottsmålet

överstiga 2 procent. Det motsatta skall gälla i en

lågkonjunktur. Om överskottsmålet sätts till

2 procent oavsett konjunkturläget riskerar

finanspolitiken att förstärka

konjunktursvängningarna.

I budgetpropositionen för 2000 gjordes en

avstämning av överskottsmålen för perioden

2000 2002. Denna avstämning medförde att de

av riksdagen tidigare fastställda årsvisa

överskottsmålen på 2 procent av BNP bibehölls.

Jämfört med budgetpropositionen görs nu en

mer positiv bedömning av tillväxten.

Sammantaget har BNP-nivån år 2001 justerats

upp med 1,7 procent.

Tabell 4.6 BNP-tillväxt

1999

2000

2001

Totalt

VP2000

3,8

3,8

2,9

10,8

BP2000

3,6

3,0

2,2

9,1

Differens

0,2

0,8

0,7

1,7

Trots den högre tillväxten under perioden 1999

2001 bedöms risken för en accelererande

inflation vara begränsade. Bedömningen av

ekonomins långsiktigt hållbara

produktionsförmåga har justerats upp. Något

betydande gap mellan faktisk och potentiell

produktion torde därför inte uppkomma under

år 2001. För åren därefter antas ekonomin växa i

takt med den långsiktiga trenden. Med hänsyn

till att osäkerheten är betydade om den

långsiktigt uthålliga produktionsförmågan i

svensk ekonomi avser regeringen att i

budgetpropositionen för 2001 återkomma till

frågorna om årliga överskottsmål och om hur

överskottet skall disponeras. I avvaktan härpå

föreslår regeringen att de nuvarande målen om

ett överskott i de offentliga finanserna på 2,0

procent av BNP för 2001 och 2002 ligger fast

och att målet för 2003 fastställs till 2,0 procent.

Om den ekonomiska utvecklingen väsentligt

skulle avvika från den nuvarande bedömningen

måste målen omprövas. Det gäller avvikelser från

bedömningen av såväl den faktiska tillväxten som

ekonomins långsiktigt hållbara

produktionspotential. Budgetberäkningarna

bygger på det s.k. basalternativet, som redovisas i

bilaga 1 Svensk ekonomi. I bilagan redovisas

också två alternativa kalkyler för perioden 2001

2003. I överhettningsalternativet ökar löner och

priser kraftigt under 2001 till följd av en mer

pessimistisk bedömning av ekonomins

produktionspotential. Den ökade efterfrågan på

arbets- och varumarknaderna driver upp priser

och löner. Såväl penning- som finanspolitiken

måste stramas åt för att återställa balansen i

samhällsekonomin. Överskottsmålet för de

offentliga finanserna måste därför höjas och

utrymmet för fortsatta reformer begränsas

kraftigt. Överhettningsalternativet visar att

utrymme för permanenta reformer bara kan

skapas genom de överskott som uppkommer vid

den långsiktigt hållbara BNP-nivån. I alternativet

med högre tillväxt antas ekonomins

produktionsförmåga vara bättre än i

basalternativet. Tillväxten blir högre utan att

inflationen tar fart och reformutrymmet blir

större.

4.2 Makroekonomiska förutsättningar

De makroekonomiska förutsättningarna är av

stor betydelse vid beräkningen av såväl

statsbudgetens som den offentliga sektorns

inkomster och utgifter. De offentliga finanserna

påverkas exempelvis starkt av

konjunktursvängningar och

bruttonationalproduktens nivå.

Skatteinkomsterna varierar i stort sett med

bruttonationalprodukten (BNP) i löpande

priser, eftersom viktiga skattebaser (löner, hus-

hållens konsumtionsutgifter m.m.) är relaterade

till BNP, medan merparten av transfererings-

utgifterna inte påverkas alls eller reduceras vid en

högre tillväxt. En tumregel är att 1 procent högre

BNP innebär att överskottet i de offentliga

finanserna, uttryckt som andel av BNP,

förbättras med omkring 0,75 procentenheter

eller med i storleksordningen 15 miljarder

kronor. Även de takbegränsade utgifterna är

känsliga för den makroekonomiska utvecklingen.

En höjning av den öppna arbetslösheten med 0,1

procentenheter eller en höjning av

prisbasbeloppet med 100 kronor innebär

exempelvis att de takbegränsade utgifterna ökar

med drygt en halv miljard kronor.

Svensk ekonomi är inne i en stark

expansionsfas. I förhållande till antagandena i

budgetpropositionen för 2000 har

exportutsikterna förbättrats och hushållens

konsumtion väntas utvecklas snabbare under de

kommande åren.

De centrala makroekonomiska

förutsättningarna för budgetberäkningarna

redovisas i tabell 4.7. Dessa förutsättningar, som

finns återgivna i sin helhet i baskalkylen i bilaga 1

Svensk ekonomi, innebär att BNP-nivån 2001 i

fasta priser revideras upp med sammantaget ca

1,7 procent, jämfört med beräkningen i

budgetpropositionen för 2000. Större delen av

denna upprevidering förutsätts också innebära en

upprevidering av ekonomins potentiella

produktionsförmåga.

Tabell 4.7 Makroekonomiska förutsättningar

Värden från budgetpropositionen för 2000 anges inom parentes

1999

2000

2001

2002

2003

BNP1

3,8

(3,6)

3,8

(3,0)

2,9

(2,2)

2,0

(2,0)

2,0

BNP i nivå2

1972

(1951)

2083

(2042)

2195

(2129)

2282

(2217)

2371

Prisbasbelopp3

36,4

(36,4)

36,6

(36,6)

36,9

(36,9)

37,6

(37,6)

38,3

KPI4

Årsgenomsnitt

0,3

(0,3)

1,3

(1,2)

2,2

(1,9)

2,0

(2,0)

2,0

Hushållens

konsumtions-

utgifter1

4,1

(3,1)

5,0

(3,0)

2,7

(2,2)

2,0

(2,1)

2,0

Utbetald löne-

summa5

6,0

(5,9)

5,2

(4,6)

4,4

(3,5)

3,8

(3,2)

3,8

Sysselsätt-

ningsgrad6

75,9

(76,2)

76,7

(77,1)

77,3

(77,3)

77,3

(77,3)

77,3

Öppen

arbetslöshet7

5,6

(5,4)

4,6

(4,5)

3,9

(4,2)

3,9

(4,2)

4,0

Arbetsmark-

nadspolitiska

program7

3,1

(3,3)

3,1

(3,5)

3,1

(3,5)

3,1

(3,5)

3,1

Ränta 5 år

Årsgenomsnitt

4,5

(4,3)

5,6

(4,8)

5,5

(5,0)

5,2

(5,0)

5,0

Ränta 6

månader

Årsgenomsnitt

3,3

(3,2)

4,4

(3,6)

4,7

(4,1)

4,6

(4,4)

4,6

1 Årlig procentuell förändring i fasta priser. Bortsett från effekten av

att Svenska kyrkan institutionellt överförs till hushållssektorn ökar hushållens

konsumtionsutgifter med 4,0 % år 2000.

2 Miljarder kronor i löpande priser.

3 Tusental kronor.

4 Årlig procentuell förändring.

5 Årlig procentuell förändring i löpande priser.

6 Andel av befolkningen mellan 20 och 64 år i reguljär sysselsättning.

7 Andel av arbetskraften.

I fasta priser prognostiseras BNP växa med

3,8 procent 2000 och med 2,9 procent 2001. För

åren 2002 och 2003 presenteras utöver en

baskalkyl alternativa kalkyler med olika

antaganden om hur BNP-tillväxten utvecklas.

Den baskalkyl som ligger till grund för

budgetberäkningarna innebär en långsiktig

tillväxttakt på omkring 2,0 procent per år. I

löpande priser beräknas BNP öka med i

genomsnitt ca 4,7 procent per år under perioden

1999 2003.

Inflationen, beräknad utifrån

konsumentprisindex (KPI), ökar mellan åren

2000 och 2001 med 0,9 procentenheter.

Ökningen förklaras till betydande del av att

frysningen av taxeringsvärdena antas upphöra

2001. För regeringens bedömning av

fastighetsskatten och skatteuttaget 2001 hänvisas

till avsnitt 8.2. Åren därefter beräknas inflationen

stabiliseras på en nivå på omkring 2 procent.

Prisbasbeloppen beräknas bli lika stora under

perioden 2000 2002 som i beräkningen i

budgetpropositionen för 2000. Prisbasbeloppet

påverkar framför allt statens och AP-fondens

utgifter för basbeloppsanknutna transfereringar

samt grundavdragen vid beräkningen av fysiska

personers inkomstskatt.

I fasta priser beräknas hushållens

konsumtionsutgifter öka med 4,0 procent 2000

(bortsett från effekten av att Svenska kyrkan

institutionellt överförs till hushållssektorn) och

med 2,7 procent 2001. En viktig förklaring till

ökningarna är att hushållens reala disponibla

inkomster stiger samt en ökad tilltro såväl till

den egna ekonomin som till den allmänna

ekonomiska utvecklingen. Ökningstakten

dämpas åren därefter och antas uppgå till ca

2,0 procent 2003. Detta innebär en betydande

uppjustering av hushållens konsumtionsutgifter

åren 2000 och 2001, jämfört med beräkningen i

budgetpropositionen för 2000. Hushållens

konsumtionsutgifter ligger framför allt till grund

för beräkningen av inkomsterna från

mervärdesskatten.

Den årliga förändringen av den utbetalda

lönesumman revideras upp samtliga år under

per ioden 2000 2002, jämfört med beräkningen

i budgetpropositionen för 2000. Ökningarna

förklaras bl.a. av ett högre antagande om

timlönen, som nu beräknas öka med i

genomsnitt 3,5 procent per år under den

kommande perioden. Utvecklingen av utbetald

lönesumma ligger framför allt till grund för

beräkningarna av såväl fysiska personers

inkomstskatt som socialavgifter.

Den öppna arbetslösheten beräknas minska

successivt under perioden, från 5,6 procent 1999

till 4,0 procent 2003. År 2000 beräknas den

öppna arbetslösheten uppgå till i genomsnitt 4,6

procent. Målet om högst 4 procents arbetslöshet

2000 beräknas dock uppnås i slutet av 2000. Den

öppna arbetslösheten beräknas nu bli 0,3

procentenheter lägre åren 2001 2002 jämfört

med bedömningen i budgetpropositionen för

2000, vilket bl.a. innebär lägre utgifter för

arbetslöshetsförsäkringen. Antalet deltagare i

kon junkturberoende arbetsmarknadspolitiska

program beräknas under perioden ligga kvar på

samma nivå som utfallet för 1999, vilket innebär

ett genomsnittligt antal deltagare om 135 000 per

år.

I budgetpropositionen för 1999 presenterade

regeringen ett mål för sysselsättningen som

innebär att den andel av befolkningen i åldrarna

20 64 år som är reguljärt sysselsatt skall uppgå

till minst 80 procent 2004. Sysselsättningsgraden

var 75,9 procent 1999 och beräknas i baskalkylen

stiga till 77,3 procent 2003. Sysselsättningsgraden

beräknas bli i stort sett oförändrad under

perioden 2000 2002 jämfört med vad som

antogs i budgetpropositionen för 2000.

Den femåriga marknadsräntan väntas falla

mellan 2000, då den är som högst, och 2003.

Jämfört med beräkningen i budgetpropositionen

för 2000 antas dock både 6-månadersräntan och

den femåriga räntan bli högre samtliga år under

de kommande åren.

4.3 Politiska prioriteringar

I 1999 års ekonomiska vårproposition föreslogs

en rad åtgärder för ökad tillväxt, sysselsättning

och rättvisa, samt ökad jämställdhet och

förbättrad miljö. I budgetpropositionen för 2000

föreslogs sänkt skatt för hushåll och företag på

sammanlagt 15 miljarder kronor 2000 och ca

20 miljarder kronor för de kommande åren. För

2001 föreslogs satsningar på Sveriges

ordförandeskap i EU:s ministerråd,

assistansersättning och ytterligare resurser till

kommuner och landsting.

Regeringen föreslår nu att ytterligare

satsningar görs för högre tillväxt och ökad

rättvisa. Regeringen prioriterar i denna

proposition att skapa goda förutsättningar för

fler jobb så att arbetslöshetsmålet och

sysselsättningsmålet uppnås. De två målen för

arbetsmarknaden, att den öppna arbetslösheten

skall vara högst 4 procent vid slutet av 2000 och

att 80 procent av alla personer i åldrarna 20 64 år

skall vara sysselsatta 2004 är nu inom räckhåll.

Regeringen föreslår ett brett program med

åtgärder som syftar till att minska arbetslösheten,

öka sysselsättningen och tillväxten. Programmet

innhåller också särskilda insatser för att öka

sysselsättningen för invandrare. Insatserna

redovisas i avsnitt 1.4.1. Bland åtgärderna kan

bl.a. nämnas att de arbetsmarknadspolitiska

programmen i än högre grad riktas mot de

långtidsarbetslösa. Större delen av dessa åtgärder

finansieras dock inom befintliga utgiftsramar.

Andra prioriterade områden är insatser för de

sämst ställda pensionärerna samt förstärkning av

familjepolitiken, det internationella biståndet och

miljöområdet. Dessutom föreslås ökade resurser

till statlig myndighetsutövning inom vissa

områden, bl.a. skatteförvaltningen och

rättsväsendet. I tabell 4.8 redovisas de beräknade

effekterna för de offentliga finanserna till följd av

de förslag till nya satsningar och

utgiftsminskningar som regeringen presenterar i

denna proposition. Budget effekterna redovisas

per kalenderår. Dessutom redovisas varaktiga

budgeteffekter för den offentliga sektorn av de

olika förslagen. Vid temporära åtgärder utgörs

den varaktiga effekten av räntan på nuvärdet av

framtida saldoförändringar. Ikraftträdandeårets

volymer används i beräkningen av den varaktiga

budgeteffekten. I tabellen redovisas också

budgeteffekten av de förslag som berör

budgetens inkomstsida. Samtliga åtgärder ingår i

regeringens förslag till utgiftsramar som

presenteras i kapitel 7 och i den beräkning av

statsbudgetens- och den offentliga sektorns

inkomster som presenteras i kapitel 6.

I förhållande till budgetpropositionen för

2000 ökar de takbegränsade utgifterna åren 2001

och 2002 till följd av de föreslagna satsningarna

och utgiftsminskningarna med 2,4 respektive

7,5 miljarder kronor. Totalt innebär de

föreslagna satsningarna 2003 att de

takbegränsade utgifterna ökar med 18,3 miljarder

kronor i förhållande till vad som följer av

gällande regler. Till stor del utgörs dessa utgifter

av förlängningar av olika temporära program.

Den varaktiga budgeteffekten för offentlig

sektor av de föreslagna utgiftsförändringarna

uppgår till 9,4 miljarder kronor.

Försvagningen av de offentliga finanserna till

följd av åtgärderna på budgetens inkomst- och

utgiftssida beräknas sammantaget uppgå till 4,5,

9,2 respektive 20,0 miljarder kronor för åren

2001 2003, varav inkomstminskningar, netto,

förklarar 3,1, 3,5 respektive 3,5 miljarder kronor

av försvagningen. Den varaktiga

budgetförsvagningen för offentlig sektor

beräknas till 12 miljarder kronor.

Nedan redovisas per utgiftsområde de

viktigaste förändringarna jämfört med

budgetpropositionen för 2000.

Tabell 4.8 Nu föreslagna utgifts- och inkomstförändringar 2001 2003

Nettoförsvagning av offentliga finanser och effekter på takbegränsade utgifter i

 förhållande till budgetpropositionen för 2000.

Miljoner kronor

2001

2002

2003

Varaktig effekt

Uo1 Hovet, demokratimedel, Regeringskansliet

243

13

5

15

Uo3 Skatteförvaltning och tull

135

135

135

135

Uo4 Rättsväsendet

820

1 320

1 420

1 400

Uo5 Utrikesförvaltningen

50

2

Uo6 Internationella insatser och pensionsrätt för totalförsvarsplikt2

490

240

240

250

Uo7 Bistånd

1 632

1 500

Uo7 Samarbete Central- och Östeuropa

600

900

80

Uo8 Integrationsåtgärder

100

100

100

10

Uo8 Storstadssatsning

230

10

Uo9 Tandvård

200

500

470

Uo11 Sämst ställda pensionärer

1 130

1 130

1 130

1 100

Uo11 Änkepensioner

30

30

30

30

Uo12 Växelvis boende i underhållsstödet, mamma/pappamånad

13

1 000

1 000

960

Uo13 Lönegaranti

-220

-220

-220

-220

Uo14 Arbetsmarknadspolitiska program

-775

-665

-465

-475

Uo14 Lönebidrag

120

240

240

230

Uo14 Arbetarskyddsverket

20

20

20

20

Uo15 Vuxenstudiestöd

2 600

120

Uo15 Pensionsrätt för studier2

740

1 530

1 530

1 500

Uo16 Kunskapslyftet och kvalificerad yrkesutbildning m.m.

-100

-100

2 440

200

Uo16 Maxtaxa, allmän förskola, föräldraledigas barn m.m. 1

-1550

1 000

500

400

Uo16 Läsfrämjande insatser

100

100

10

Uo16 Utbyggnad av högskolan

500

450

Uo16 Forskningsmedel

500

450

Uo16 Särskilda utgifter inom universitet och högskolor

-60

-60

-60

-60

Uo16 Specialskolor

-96

-96

-96

-90

Uo16 CSN

20

20

20

20

Uo17 Konstnärers villkor, kulturinstitutioner

70

70

70

70

Uo18 Administration av skogsinköp, fukt- och mögelskador

35

35

25

3

Uo18 Lokala investeringsprogrammet

900

30

Uo18 Studentbostäder

275

125

10

Uo19 IT-infrastruktur

50

50

250

25

Uo19 Regionalpolitik/försvarsomställningar, resurscentra

210

110

10

20

Uo20 Miljö, miljöövervakning

175

180

1 149

50

Uo21 Barsebäck

337

344

338

140

Uo22 Infrastruktur

500

460

Uo23 Ekologisk forskning, viltskador och biotopskydd

50

50

150

10

Övrigt

-75

-29

14

-4

Summa ökning av takbegränsade utgifter

2 385

7 472

18 267

9 361

Summa försvagning av offentliga finanser, utgifter

1 405

5 702

16 467

9 361

1 Förändring i förhållande till tidigare avsatta medel för maxtaxa m.m. Totalt

avsätts 150 mkr 2001, 4400 mkr 2002 och 5600 mkr 2003.

2 Pensionsrätt för studier och totalförsvarsplikt påverkar ej de offentliga

finanserna åren 2001 2003.

Tabell 4.8 (fortsättning) Nu föreslagna utgifts- och inkomstförändringar

Nettoförsvagning av offentliga finanser och effekter på takbegränsade utgifter i

 förhållande till budgetpropositionen för 2000.

Miljoner kronor

2001

2002

2003

Varaktig effekt

Anställningsstöd för långtidsarbetslösa

750

840

840

835

Skatteavdrag för IT-installationer

800

800

800

160

Vägverket, offentligrättsliga avgifter

480

540

540

500

Åtgärder på företags- och kapitalbeskattningsområdet

260

460

460

360

Lönegaranti

220

220

220

220

Rättsväsendet och UD, avgiftsinkomster för pass, viseringar m.m.

205

205

205

205

Arbetspraktik

200

200

200

200

Länsstyrelserna, körkort (avgiftsinkomster)

40

40

40

40

Specialskolor, avgiftsinkomster

48

96

96

90

CSN, avgiftsinkomster

80

80

80

80

Tullen, avgiftsinkomster

25

25

25

25

Utvidgning av yrkesfiskaravdrag

10

10

10

10

Flygledarutbildning (Luftfartsverkets inkomster till staten)

-1

-2

-2

-2

Summa inkomstminskning, netto

3 117

3 514

3 514

2 723

Nettoförsvagning av den offentliga sektorns finanser

4 522

9 216

19 981

12 054

Utgiftsområde 1 Rikets styrelse

Regeringskansliet beräknas engångsvis tillföras

130 miljoner kronor 2001 i avvaktan på

regeringens samlade överväganden med

anledning av utredningen om Regeringskansliets

dimensionering och verksamhet. Vidare beräknas

ytterligare 100 miljoner kronor för toppmötet

under Sveriges ordförandeskap i EU:s

ministerråd första halvåret 2001.

Utgiftsområde 3 Skatteförvaltning och uppbörd

Regeringen aviserade i budgetpropositionen för

2000 att man skulle återkomma med förslag som

syftar till att förbättra effektiviteten i

skatteförvaltningens skattekontroll. Bakgrunden

är att effektiviteten sjunkit de senaste åren. Målet

är att återställa kontrollverksamheten till 1997

års nivå. Skattekontrollen skall förebygga och

åtgärda fel och fusk. För att kontrollen skall få

önskvärd effekt måste den vara synlig. Antalet

revisioner har minskat sedan 1997. När nivån på

skattekontrollen sjunker leder detta

ofrånkomligen till att den preventiva effekten

och lojaliteten med skattesystemet minskar. På

sikt kommer därför bristande skattekontroll att

leda till stora problem. Mot bakgrund av ovan

redovisade skäl beräknas skatteförvaltningen

tillföras ytterligare 125 miljoner kronor per år

fr.o.m. 2001. Tullverket tillförs 10 miljoner

kronor samt ges möjlighet att disponera

avgiftsmedel.

Utgiftsområde 4 Rättsväsendet

Regeringen har tidigare aviserat att de avser att

återkomma till riksdagen när det gäller

utvecklingen av rättsväsendet. Rättsväsendet

beräknas tillföras 1 000 miljoner kronor fr.o.m.

2001, 1 500 miljoner kronor 2002 samt

1 600 miljoner kronor 2003. Av dessa belopp

belastar 180 miljoner kronor per år

statsbudgetens inkomstsida. Tillskott motiveras

huvudsakligen av polisens mycket

bekymmersamma ekonomiska situation. Medlen

är främst avsedda att säkra närpolisreformen, inte

minst i storstadsområdena, samt att förstärka

gränskontrollen. Därutöver kommer tillskottet

att möjliggöra ett fortsatt moderniseringsarbete

inom domstolsväsendet, en konsolidering av det

reformarbete som utförts inom åklagarväsendet

samt en ökning av platsantalet och fortsatt

verksamhetsutveckling inom kriminalvården.

Utgiftsområde 5 Utrikesförvaltning och

internationell samverkan

Utrikesförvaltningen tillförs engångsvis 50

miljoner kronor 2001 i avvaktan på regeringens

samlade överväganden med anledning av

utredningen om Regeringskansliets

dimensionering och verksamhet. Från och med

2001 föreslås att utrikesförvaltningen får

disponera 25 miljoner kronor per år av de

offentligrättsliga avgifterna för pass, viseringar

m.m.

Utgiftsområde 6 Totalförsvar

Utgiftsområdet beräknas tillföras 250 miljoner

kronor 2001 för fredsfrämjande truppinsatser.

Från 2001 beräknas 240 miljoner kronor tillföras

för pensionsrätt för totalförsvarsplikt.

Utgiftsområde 7 Internationellt bistånd

Regeringen bedömer att samarbetsprojektet med

Central- och Östeuropa kommer att fortsätta

även efter 2001. Regeringen har preliminärt

beräknat 600 miljoner kronor år 2002 och

900 miljoner kronor 2003, dvs. ett program i

samma omfattning som tidigare. Innan medel

anvisas skall dock en oberoende utvärdering av

verksamheten genomföras.

Regeringen föreslår att biståndsmålet höjs från

0,74 procent av BNI 2002 till 0,81 procent av

BNI 2003. Regeringen har ambitionen att

Sverige åter skall uppnå enprocentsmålet när de

statsfinansiella förutsättningarna föreligger.

Utgiftsområde 8 Invandrare och flyktingar

För att öka sysselsättningen bland invandrare

beräknas utgiftsområdet tillföras 100 miljoner

kronor per år 2001 2003. Utvecklingsinsatserna i

storstadsregionerna förlängs vilket innebär att

230 miljoner kronor tillförs detta område 2003.

Utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social

omsorg

Anvisade och beräknande medel under perioden

1999 till 2001 bygger på uppskattningen att 1 000

personer skulle komma att erhålla ersättning för

tvångssterilisering. Den senaste prognosen visar

att närmare 1 700 personer kommer att beviljas

ersättning. Mot bakgrund av detta beräknas

utgiftsområdet tillföras 21 miljoner kronor.

Därutöver beräknas utgiftsområdet tillföras

200 miljoner kronor 2002 och 500 miljoner

kronor 2003 för insatser inom

tandvårdsområdet.

Utgiftsområde 11 Ekonomisk trygghet vid

ålderdom

Till utgiftsområdet aviseras att ca 1 100 miljoner

kronor tillförs insatser för pensionärer med låga

inkomster. Av dessa medel avsätts ca 830

miljoner kronor till förändringar inom

bostadstillägget till pensionärer (BTP). BTP

ersätter med nuvarande regler boendekostnader

mellan 100 kronor och 4 000 kronor till 90

procent. Regeringen aviserar i denna proposition

dels att den övre gränsen skall höjas från 4 000

till 4 500 kronor, dels att den undre gränsen vid

100 kronor skall slopas. Vidare avsätts ca

35 miljoner kronor för att höja gränsen för skälig

levnadsnivå i det särskilda bostadstillägget till

pensionärer (SBTP) samt totalt 280 miljoner

kronor (varav cirka 60 miljoner kronor till

utgiftsområde 10) för att den tillfälliga höjningen

av pensionstillskottet (PTS), som riksdagen

beslutade om i juni 1999, skall kunna

permanentas.

Utgiftsområde 12 Ekonomisk trygghet för familjer

och barn

Utgiftsområdet tillförs 1 000 miljoner kronor

fr.o.m. 2002. Regeringen avser att förlänga

föräldraförsäkringen med 30 dagar fr.o.m. 1

januari 2002. Inom ramen för den förlängda

föräldraförsäkringen kommer sammanlagt 60

dagar att vara reserverade för mamman

respektive pappan.

Utgiftsområde 14 Arbetsmarknad och arbetsliv

Det förstärkta anställningsstödet, som infördes

under hösten 1999, har visat sig vara en

verkningsfull åtgärd för de mest utsatta

grupperna. Regeringen föreslår därför att det

förstärkta anställningsstödet skall förbättras för

personer som varit arbetslösa eller deltagit i

arbetsmarknadspolitiska åtgärder i minst fyra år.

Vidare föreslås i regeringens proposition

1999/2000:98 Förnyad arbetsmarknadspolitik

för deltagande och tillväxt ett särskilt

anställningsstöd för äldre personer som varit

arbetslösa i minst två år. Vidare beräknas ramen

för utgiftsområdet att minska med 200 miljoner

kronor till följd av att regeringen i

budgetpropositionen för 2001 avser föreslå

riksdagen att Arbetsmarknadsverket får

disponera avgiftsinkomster för arbetspraktik.

Utgiftsområde 15 Studiestöd

Riksdagen beslöt hösten 1999 att ett reformerat

studiestödssystem skall införas från och med den

1 juli 2001. En del av studiestödsreformen

innebär att studerande som uppbär studiemedel

skall ges pensionsrätt i det reformerade ålders-

pensionssystemet.

Medel för detta ändamål har avsatts inom

utgiftsområdet med 740 miljoner kronor 2001

och 1 530 miljoner kronor för vart och ett av

åren 2002 och 2003, utöver de medel som

avsattes för hela reformen i budgetpropositionen

för 2000.

Regeringen beräknar att kunskapslyftet skall

ha samma omfattning t.o.m. hösten 2002 och

avser att återkomma i en proposition om

vuxenstudiestödets fortsatta inriktning och

dimensionering efter kunskapslyftsperioden. I

avvaktan på denna proposition beräknas medel

om ca 2 600 miljoner kronor avsättas för ett

fortsatt vuxenstudiestöd efter 2002.

Utgiftsområde 16 Utbildning och

universitetsforskning

Regeringen föreslår att ett stegvis införande av

allmän förskola och maxtaxa inom

barnomsorgen påbörjas nästa år. Den 1 juli 2001

föreslås barn till arbetssökande föräldrar få rätt

till förskoleverksamhet. Den 1 januari 2002

föreslås en maxtaxa i barnomsorgen införas.

Vidare föreslås rätt till barnomsorg för barn till

föräldrar som är föräldralediga med yngre

syskon, fr.o.m. den 1 januari 2002. En allmän

förskola för 4- och 5-åringar införs från 1 januari

2003. Från 2002 avsätts 500 miljoner kronor för

åtgärder som förbättrar kvalitén i barnomsorgen

och för 2003 beräknas 5 600 miljoner kronor,

vilket motsvarar en fullt utbyggd reform.

Regeringen förslår vidare att 100 miljoner

kronor avsätts per år under 2001 och 2002 i syfte

att främja ökad måluppfyllelse i grundskolan.

Regeringen prioriterar insatser för att

förbättra gymnasieskolans utbildningar och avser

att återkomma med ett förslag om utökad

undervisningstid i gymnasieskolans samtliga

program i budgetpropositionen för 2001.

För 2003 har ca 2 300 miljoner kronor avsatts

för platser i kunskapslyftet och den kvalificerade

yrkesutbildningen.

Regeringen föreslår vidare att Centrala

studiestödsnämnden (CSN) ges ett

resurstillskott på ca 100 miljoner kronor per år

under perioden 2000 2003. Resurstillskottet

föreslås ske dels i form av att CSN:s anslag ökas

med 20 miljoner kronor genom en omfördelning

inom utgiftsområdet, dels att CSN får disponera

de avgiftsinkomster som tas ut för uppläggning

av lån och som i dag redovisas mot inkomsttitel.

Avgiftsinkomsterna beräknas uppgå till ca

80 miljoner kronor per år.

Regeringen avser att föreslå en fortsatt

utbyggnad av grundutbildningen vid universitet

och högskolor. För 2003 har för detta ändamål

avsatts 500 miljoner kronor (inklusive studie-

stöd). Regeringen avser att senare återkomma till

fördelningen av de nya högskoleplatserna.

Efter förslag i 1999 års ekonomiska

vårproposition har riksdagen beslutat om en

förstärkning av anslagen för grundforskning och

forskarutbildning inom utgiftsområde 16 med

70 miljoner kronor 2000, 470 miljoner kronor

2001 och 779 miljoner kronor 2002. Regeringen

beräknar i föreliggande proposition en ytterligare

förstärkning av anslagen för grundforskning och

forskarutbildning med 500 miljoner kronor för

2003. Regeringen avser att senare återkomma

med förslag till inriktning och fördelning av

resurserna.

Utgiftsområde 17 Kultur, media, trossamfund och

fritid

Regeringen föreslår att utgiftsområdet tillförs

40 miljoner kronor för att förbättra

konstnärernas villkor på arbetsmarknaden.

Dessutom föreslås 30 miljoner kronor för att

stärka den ekonomiska basen för

kulturinstitutionerna.

Utgiftsområde 18 Samhällsplanering, bostads-

fösörjning och byggande

Regeringen föreslår att ett tillfälligt

investeringsbidrag införs fram till och med år

2002 för anordnande av studentbostäder på eller

i anslutning till orter där det finns universitet

eller högskola. Bidrag lämnas för ny- och

ombyggnader som påbörjas under perioden

13 april 2000 till 31 december 2002.

Bidragsgivningen rambegränsas så att bidrag

totalt beviljas med högst 400 miljoner kronor.

Finansiering av investeringsbidraget sker genom

att det statliga räntestödet för reparation och

underhåll (RBF-stöd) avvecklas i sin helhet och

genom att utgifterna under utgiftsområde 25

minskar. Regeringen föreslår också att stödet till

lokala investeringsprogram förlängs till att

omfatta även 2003. Regeringen beräknar ett

ytterligare tillskott på 900 miljoner kronor för

denna verksamhet. Resursförstärkningar föreslås

vidare till länsstyrelsernas administation av

skogsinköp och till fonden för fukt- och

mögelskador.

Utgiftsområde 19 Regional utjämning och

utveckling

Regeringen beräknar att 200 miljoner kronor

tillförs utgiftsområdet 2001 och 100 miljoner

kronor 2002 i syfte att förstärka satsningarna på

de orter som drabbas av särskilda

omställningsproblem främst p.g.a.

strukturomvandligar inom försvarsmakten.

Regeringen föreslår ett antal åtgärder för att

utveckla och stimulera utbyggnaden av IT-

infrastruktur med hög överföringskapacitet.

Utgiftsområde 20 Allmän miljö- och naturvård

För att fortsätta den tidigare satsningen på

programmet Hållbara Sverige föreslår regeringen

att tidigare resursförstärkningar inom

utgiftsområdet förlängs till att omfatta även

2003. Det innebär att medel tillförs för bl. a.

fortsatta satsningar på miljöforskning, sanering

och återställande av förorenade områden,

miljöövervakning samt markinköp och kalkning.

Därutöver förstärks utgiftsområdet med

ytterligare 175 miljoner kronor 2001,

180 miljoner kronor 2002 och 310 miljoner

kronor 2003 för bl.a. miljöövervakning,

miljöforskning och marksanering.

Utgiftsområde 21 Energi

Ett nytt ramanslag B10 Ersättning för vissa

kostnader vid avveckling av en reaktor i

Barsebäcksverket föreslås anvisas på

tilläggsbudget för 2000. Anslaget skall kunna

användas för ersättning till Barsebäcks Kraft AB

(BKAB) för de särskilda kostnader som uppstår

vid singeldrift i Barsebäcksverket till följd av

avställningen av den första reaktorn i verket.

Vidare skall anslaget användas för att utbetala

ersättning till BKAB för merkostnader för

avställnings- och servicedrift för den avställda

reaktorn. Dessa kostnader specificeras närmare i

regeringens proposition om godkännande av

avtal om ersättning i samband med stängningen

av Barsebäcksverket m.m. (prop. 1999/2000:63).

Utgiftsområde 22 Kommunikationer

År 2003 beräknas utgiftsområdet tillföras

500 miljoner kronor. Ambitionshöjningen avser i

första hand drift-, bärighet- och

underhållsåtgärder för statliga vägar och

järnvägar. Från och med 2001 föreslås att

vägverkets offentligrättsliga avgifter, som i dag

redovisas mot inkomsttitel, skall budgeteras

netto.

Vidare överväger regeringen en särskild

skattelättnad för utgifter för anslutning för

datakommunikation som innebär en väsentlig

kapacitetshöjning och ett stöd till kommuner för

att möjliggöra abonnentanslutning med hög

överföringskapacitet i glest bebyggda områden.

4.4 Statsbudgetens utveckling

Den gynnsamma utvecklingen av de offentliga

finanserna sedan mitten av 1990-talet har burits

upp av en framgångsrik budgetsanering. Det

saneringsprogram som påbörjades 1994 innebär

en varaktig årlig förstärkning av de offentliga

finanserna med 126 miljarder kronor eller ca

8 procent av BNP. Förstärkningen av de

offentliga finanserna har åtföljts av en

förstärkning av statsbudgetens saldo.

Statsbudgetens saldo är sedan 1997 det samma

som statens lånebehov. Ett budgetöverskott

innebär att staten amorterar på statsskulden. År

1998 var statsbudgetens saldo positivt för första

gången sedan 1989 och staten kunde amortera

knappt 10 miljarder kronor på statsskulden. För

år 1999 uppgick budgetöverskottet till

82 miljarder kronor. Det är ca 27 miljarder

kronor högre än vad som beräknades i

budgetpropositionen för 2000, vilket till största

delen förklaras av högre skatteinkomster.

Som framgår av diagram 4.1 beräknas

statsbudgeten uppvisa ett stort överskott 2000

och därefter mindre under- och överskott för

åren 2001 2003. Det har i beräkningarna av

statsbudgetens saldo förutsatts att den del av de

beräknade överskotten i de offentliga finanserna

som överstiger de målsatta överskotten överförs

till hushållssektorn. Det stora överskottet 2000

förklaras till stor del av försäljningar av statligt

aktieinnehav. Totalt beräknas staten amortera

drygt 80 miljarder kronor på statsskulden under

perioden 2000 2003. Statsskulden skrivs

dessutom ned med knappt 100 miljarder kronor

till följd av den överföring av statsobligationer

som sker från AP-fonden till staten 2001.

Diagram 4.1 Statsbudgetens saldo 1989-20031

Miljarder kronor

1 Statens lånebehov med omvänt tecken för åren 1989-1996

4.4.1 Statsbudgetens inkomster

I tabell 4.9 redovisas det preliminära utfallet av

statsbudgetens skatteinkomster och övriga

inkomster för 1999 samt den förväntade

utvecklingen under perioden 2000 2003. Mellan

1999 och 2003 beräknas statsbudgetens totala

inkomster öka med ca 60 miljarder kronor. Av

ökningen utgörs 46 miljarder kronor av

skatter medan 14 miljarder kronor utgörs av

övriga inkomster och då framför allt

försäljningsinkomster. År 2000 förväntas

försäljningsinkomsterna tillfälligt öka med 94

miljarder kronor. I relation till BNP beräknas

såväl statsbudgetens totala inkomster som

statsbudgetens skatteinkomster vara lägre i slutet

av perioden än 1999.

Tabell 4.9 Statsbudgetens inkomster 1999 2003

Miljarder kronor

1999

2000

2001

2002

2003

 Skatteinkomster

672,4

646,7

652,8

686,6

717,9

 Övriga inkomster

52,1

162,9

67,8

67,5

66,1

 Totala inkomster

724,5

809,6

720,6

754,2

784,0

Diff. mot budget-

propositionen för

2000

 Skatteinkomster

20,0

29,6

30,0

30,9

 Övriga inkomster

-2,3

-2,3

-3,0

-3,6

 Totala inkomster

17,6

27,3

27,0

27,3

Procent av BNP

 Skatteinkomster1

34,1

31,1

29,7

30,1

30,3

 Totala inkomster

36,7

38,9

32,8

33,1

33,1

Anm: Beloppen är avrundade och summerar därför inte alltid.

1Denna kvot skall inte förväxlas med skattekvoten för hela offentliga sektorn.

Statsbudgetens inkomster beräknas öka med

drygt 85 miljarder kronor mellan 1999 och 2000.

Ökningen förklaras främst av att

försäljningsinkomsterna beräknas öka med ca 94

miljarder kronor mellan åren och av att

inkomster från aktieutdelningar tillfälligt

beräknas bli högre 2000. De lägre

skatteinkomsterna 2000 i förhållande till 1999 är

framför allt ett resultat av den avgifts växling

som sker till följd av pensionsreformen och den

fr.o.m. 2000 påbörjade kompensationen för den

allmänna pensionsavgiften. Ökningen av

skatteinkomsterna under perioden 2000 2002

förklaras främst av högre skattebaser till följd av

den makroekonomiska utvecklingen och av att

frysningen av taxeringsvärdena för fastigheter

antas upphöra 2001.

Som framgår av tabell 4.9 beräknas

skatteinkomsterna bli avsevärt högre under

perioden 2000 2002 jämfört med vad som

redovisades i budgetpropositionen för 2000. De

högre skatteinkomsterna förklaras främst av en

mer gynnsam utveckling av skattebaserna. Det är

främst inkomstskatt från fysiska personer,

mervärdesskatt och socialavgifter som reviderats

upp jämfört med beräkningen i

budgetpropositionen för 2000.

Skatteinkomsterna minskar till följd av förslaget

om förstärkt anställningsstöd vid anställning av

långtidsarbetslösa och av förslaget om särskild

skattelättnad för utgifter för datakommunikation

som innebär en väsentlig kapacitetshöjning.

Under övriga inkomster är det framför allt

inkomster av statens verksamhet som förändrats

sedan beräkningen i budgetpropositionen för

2000. En viktig förklaring till det är Riksbankens

förhållandevis låga nettoresultat 1999 och att

metoden för att prognostisera Riksbankens

inlevererade överskott har förändrats, vilket

medför lägre inkomster under perioden 2000

2003 jämfört med beräkningen i

budgetpropositionen för 2000. För 2000

beräknas inkomster av försåld egendom uppgå

till ca 95 miljarder kronor och därefter till

15 miljarder kronor per år. Under perioden

2000 2003 beräknas därmed försäljningar om

140 miljarder kronor genomföras.

En utförlig redovisning av statsbudgetens och

den offentliga sektorns inkomster presenteras i

kapitel 6.

4.4.2 Statsbudgetens utgifter

Statsbudgetens utgifter är indelade i 27

utgiftsområden. Vidare ingår posterna

minskning av anslagsbehållningar, kassamässig

korrigering och Riksgäldskontorets

nettoutlåning på statsbudgetens utgiftssida.

Som framgår av tabell 4.10 uppgick det

preliminära utfallet för statsbudgetens utgifter

till 643 miljarder kronor eller 32,6 procent av

BNP 1999. För 2003 beräknas statsbudgetens

utgifter uppgå till 732 miljarder kronor.

Utgifterna beräknas därmed öka med knappt 90

miljarder kronor under perioden 1999 2003.

Tabell 4.10 Statsbudgetens utgifter 1999-2003

Miljarder kronor

1999

2000

2001

2002

2003

Utgifter exkl.

statsskuldsräntor1

615,4

624,2

645,0

659,4

668,5

Statsskuldsräntor2

89,9

93,4

69,3

65,7

58,6

Riksgäldskontorets

nettout-

låning m.m.3

-62,7

-3,5

-10,6

-10,6

5,2

Totala utgifter

642,6

714,1

703,6

714,5

732,3

Procent av BNP

Utgifter exkl.

statsskulds-

räntor

31,2

30,0

29,4

28,9

28,2

Totala utgifter

32,6

34,3

32,1

31,3

30,9

1 Inklusive minskning av anslagsbehållningar.

2 Avser utgiftsområde 26 Statsskuldsräntor m.m.

3 Inklusive kassamässig korrigering och finansiell överföring från AP-fonden

till

Riksgäldskontoret.

En stor del av ökningen av statsbudgetens

utgifter mellan 1999 och 2003 förklaras av att

Riksgäldskontorets nettoutlåning m.m. tillfälligt

är lägre 1999 på grund av den överföring från

AP-fonden till statsbudgeten på 45 miljarder

kronor och den inbetalning av

premiepensionsmedel på 26 miljarder kronor

som gjordes 1999.

Utgifterna på statsbudgetens 27

utgiftsområden, inklusive minskning av

anslagsbehållningar och statsskuldsräntor, ökar

med endast 22 miljarder kronor mellan 1999 och

2003. Exklusive statsskuldräntor ökar utgifterna

på statsbudgetens utgiftsområden med 53

miljarder kronor. De förändringar som

föranleder tekniska justeringar av utgiftstaket

under perioden förklarar ca 7 miljarder kronor av

denna ökning.

Takbegränsade utgifter

De utgifter som omfattas av utgiftstaket för

staten, de s.k. takbegränsade utgifterna, beräknas

öka med 75 miljarder kronor mellan åren 1999

och 2003 eller med 2,4 procent per år. I relation

till BNP minskar de takbegränsade utgifterna

1999 och 2003 med 3,2 procentenheter.

Exkluderas ålderspensionssystemet vid sidan av

statsbudgeten uppgår ökningen till 53 miljarder

kronor, vilket motsvarar en årlig ökning på 2,1

procent under perioden 1999-2003.

Ålderspensionssystemet vid sidan av

statsbudgeten förväntas öka med 22 miljarder

kronor eller med 16,4 procent under denna

period.

För att möjliggöra en mer rättvisande

jämförelse över tiden bör hänsyn tas till de

tekniska justeringar av utgiftstaket för staten

som görs under perioden. Som andel av BNP

minskar då de takbegränsade utgifterna med 3,6

procent enheter under perioden 1999 2003.

Tabell 4.11 Takbegränsade utgifter 1999-2003

Miljarder kronor

1999

2000

2001

2002

2003

Takbegränsade

utgifter

751,5

764,1

789,7

810,8

826,9

Procent av BNP

38,1

36,7

36,0

35,5

34,9

Procent av BNP efter

tekniska justeringar1

38,5

36,8

36,0

35,5

34,9

1 För att möjliggöra en rättvisande jämförelse över tiden bör de takbegränsade

utgifterna justeras åren 1999-2001 för de tekniska justeringar som tidigare har

gjorts av utgiftstaken samt de som föreslås i denna proposition för åren 2001-

2002. De korrigerade takbegränsade utgifterna uppgår till 758,5, 767,1 och

790,7 miljarder kronor för respektive år 1999-2001.

Av den totala ökningen av de takbegränsade

utgifterna under perioden 1999 2003 på 75

miljarder kronor förklaras 11 miljarder kronor av

pris- och löneomräkningen av

förvaltningsanslagen. Den makroekonomiska

utvecklingen leder till drygt 20 miljarder kronor

högre utgifter. Till följd av högre prisbasbelopp

och högre löner ökar utgifterna för olika

transfereringar till hushållen. Detta kompenseras

endast delvis av lägre utgifter för

arbetslöshetsförsäkringen. Kostnaden för

volymökningar inom utgiftsområdena 9 12

uppgår till ca 15 miljarder kronor under per

ioden. Kostnaderna inom

ålderspensionssystemet utanför statsbudgeten

ökar med ca 15 miljarder kronor under perioden

utöver vad som kan hänföras till högre

prisbasbelopp, främst till följd av högre

genomsnittlig ATP-poäng . Den resterande

förändringen av de takbegränsade utgifterna

under perioden beror främst på reformer och

tekniska förändringar, men också på utfasningen

av det äldre räntebidragssystemet.

Den realekonomiska fördelningen av de

takbegränsade utgifterna beräknas i stort sett

vara oförändrad under perioden 1999 2003. I

diagram 4.2 redovisas den realekonomiska

fördelningen för 1999. Detta år var ca 80 procent

av utgifterna under utgiftstaket

transfereringsutgifter, varav den största delen är

transfereringar till hushållssektorn. Övriga

transfereringar består till större delen av

transfereringar till kommunsektorn men också

av transfereringar till företag, internationellt

bistånd och avgiften till EU. Statlig konsumtion

uppgick 1999 till 128 miljarder kronor, vilket

motsvarar 17 procent av de takbegränsade

utgifterna. Konsumtionen avser till övervägande

del de statliga myndigheternas utgifter för den

löpande verksamheten och består till stor del av

löner och hyror. Som statlig konsumtion

inräknas också försvarets utgifter för sådana

investeringar som saknar alternativ civil

användning, vilka uppgår till 14 miljarder kronor

eller 1,8 procent av de takbegränsade utgifterna.

Investeringarna uppgick 1999 till 13 miljarder

kronor eller till 1,7 procent av utgifterna under

utgiftstaket. Investeringar som belastar stats-

budgeten återfinns till största delen inom

infrastrukturområdet och avser transitvägar och

järnvägar. Slutligen svarade räntor och

amorteringar för 1,2 procent av de takbegränsade

utgifterna. En stor del av ränteutgifterna avser

räntesubventioner för de lån som Centrala

studiestödsnämnden tar upp i Riksgäldskontoret.

Resterande ränteutgifter samt amorteringar avser

myndigheternas räntor och amorteringar för

investeringslån tagna i Riksgäldskontoret.

Räntor på statsskulden ingår inte i de

takbegränsade utgifterna.

Diagram 4.2 Realekonomiskt fördelade takbegränsade

utgifter 1999

De takbegränsade utgifterna ökar realt med

knappt 7 miljarder kronor under perioden 1999

2003, vilket motsvarar en årlig ökningstakt om

0,2 procent. I tabell 4.12 redovisas de

utgiftsområden som uppvisar större ökningar

eller minskningar i fasta priser under denna

period.

Tabell 4.12 Förändring i fasta priser för takbegränsade

utgifter 1999 2003

Miljarder kronor

1999 2003

Procent per år

Takbegränsade utgifter1

6,6

0,2

Större ökningar

Ålderspensionssystemet vid sidan av

statsbudgeten

11,2

2,0

Uo 7 Internationellt bistånd

4,5

8,0

Uo 9 Hälsa, sjukvård och social omsorg

3,1

3,0

Uo 10 Ek. trygghet sjukdom/handikapp

8,6

2,3

Uo12 Ek. trygghet familjer och barn

5,7

3,3

Uo 15 Studiestöd

3,1

3,8

Uo 16 Utbildning och univ.forskning

7,5

5,9

Större minskningar

Uo 13 Ek. trygghet vid arbetslöshet

-9,9

-7,9

Uo 14 Arbetsmarknad och arbetsliv

-5,8

-3,1

Uo 18 Samhällsplan, bostadsförsörjn. m.m

-7,2

-12,6

1 Fastprisberäkning av de totala takbegränsade utgifter är gjord med BNP-

deflator. För att möjliggöra en rättvisande jämförelse över tiden har utgifterna

1999 korrigerats för de tekniska justeringar som har gjorts av utgiftstaket. För

fastprisberäkning av respektive utgiftsområde har implicitprisindex för statlig

konsumtion och investeringar använts samt KPI för övriga delar. Belopp i

miljarder kronor är beräknade i 1999 års prisnivå.

I tabell 4.13 redovisas de beräknade utgifterna i

löpande priser per utgiftsområde för åren 1999

2003.

De största utgiftsökningarna under perioden

återfinns under följande utgiftsområden:

Utgiftsområde 7 Internationellt bistånd

Under perioden 1999 2003 ökar utgiftsområdet

med 5,8 miljarder kronor eller med 46,4 procent.

I fasta priser motsvarar det en årlig ökningstakt

om 8 procent.

Ökningen mellan åren 1999 och 2003

förklaras av bruttonationalinkomstens (BNI)

tillväxt och av att biståndsmålet successivt höjs

under perioden. BNI i löpande priser beräknas

öka med i genomsnitt 4,9 procent per år under

perioden 1999-2003. Biståndsmålet för 1999

uppgår till 0,705 procent av BNI. Regeringen

föreslår i denna proposition att biståndsmålet

2003 höjs till 0,81 procent av BNI. Biståndsmålet

ökar därmed med 0,105 procentenheter mellan

åren 1999 och 2003.

Utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social

omsorg

Utgifterna ökar med 5,2 miljarder kronor under

perioden 1999 2003, vilket i fasta priser

motsvarar en ökningstakt om 3 procent per år.

Anslaget Kostnader för statlig assistansersättning

beräknas öka kraftigt under perioden 1999 2003.

För 1999 uppgick utgifterna för

assistansersättningen till 4,5 miljarder kronor.

Under perioden 1999 2003 förväntas utgifterna

öka med i genomsnitt 17 procent per år för att

2003 uppgå till 8,5 miljarder kronor. Ökningen

beror främst på att antalet personer med

assistansersättning och antalet assistanstimmar

per person och vecka ökar kraftigt under

beräkningsperioden.

Vidare beräknas anslaget Sjukvårdsförmåner

öka med 0,8 miljarder kronor under perioden

1999 2003. Ökningen beror huvudsakligen på

regeringens förslag att tillföra tandvården

200 miljoner kronor år 2002 och 500 miljoner

kronor år 2003.

Utgiftsområde 10 Ekonomisk trygghet vid sjukdom

och handikapp

Anslagen inom utgiftsområdet beräknas öka

med 16,1 miljarder kronor under perioden 1999-

2003 eller med i genomsnitt 4,3 procent per år. I

fasta priser motsvarar det en ökning på 2,3

procent per år. För 2003 beräknas utgifterna till

totalt 104,7 miljarder kronor, vilket innebär att

utgiftsområdet är det största på statsbudgeten

detta år.

Utgifterna för sjukförsäkringen ökade kraftigt

under 1998. Utvecklingen under 1999 har

inneburit en fortsatt ökning av sjukfrånvaron,

om än i något avtagande takt. Antalet ersatta

nettosjukdagar (hela dagar) ökade med drygt

24 procent under 1999. Beräkningen för åren

2000 2003 bygger bl.a. på att antalet ersatta

sjukdagar under år 2000 kommer att öka med

drygt 20 procent jämfört med 1999 och att

antalet sjukdagar åren därefter ökar i proportion

till arbetskraften. Prognosen är dock osäker.

Anslaget Sjukpenning och rehabilitering m.m.

beräknas öka med 12,8 miljarder kronor 1999

2003 eller med i genomsnitt 9,9 procent per år.

Vidare beräknas anslaget Förtidspensioner öka

med 3,4 miljarder kronor under perioden 1999

2003. Orsaken är bl.a. prisbasbeloppets ökning.

Utgiftsområde 12 Ekonomisk trygghet för familjer

och barn

Utgifterna beräknas öka med 9,2 miljarder

kronor under perioden 1999 2003. I fasta priser

motsvarar det en genomsnittlig årlig ökning på

3,3 procent.

Huvuddelen av ökningen återfinns på

anslagen Allmänna barnbidrag och

Föräldraförsäkring. Utgifterna för barnbidrag

ökar 2000 och 2001 till följd av att bidraget höjs

med 100 kronor per barn och månad respektive

år. Under perioden 1999 2003 ökar utgifterna

för barnbidrag med totalt 3,9 miljarder kronor.

Utgifterna för föräldraförsäkringen ökar 1999

2003 med 4,8 miljarder kronor. Ökningen

förklaras bl.a. av ökad medelersättning och av

förslaget om en extra s.k. pappa- och

mammamånad i föräldraförsäkringen fr.o.m.

2002.

Utgiftsområde 15 Studiestöd

Utgifterna inom utgiftsområdet ökar med

4,9 miljarder kronor under perioden 1999 2003,

vilket i fasta priser motsvarar en ökning om

3,8 procent per år.

Förändringen under beräkningsperioden

beror till största delen på utvecklingen för

anslagen Studiemedel m.m. och Vuxenstudiestöd

m.m. Utgifterna för studiemedel beräknas öka

med 10,6 miljarder kronor under perioden 1999

2003. De ökade utgifterna är främst en

konskevens av det nya studiestödssystem som

införs den 1 juli 2001 och som beräknas öka

utgifterna på anslaget med 7,8 miljarder kronor

år 2003. De ökade utgifterna kan i övrigt främst

hänföras till högre utgifter för räntor och

avskrivningar om ca 2,7 miljarder kronor.

Utgifterna för vuxenstudiestödet beräknas

minska med 5,8 miljarder kronor mellan åren

1999 och 2003. Minskningen beror på en lägre

efterfrågan på vuxenstudiestöd, delvis till följd av

att det sker en nedtrappning av platsbidraget till

kommunerna för kommunal vuxenutbildning

(kunskapslyftet) på utgiftsområde 16, vilket

medför lägre utgifter för vuxenstudiestödet.

Utgiftsområde 16 Utbildning och

universitetsforskning

Inom utgiftsområdet ökar utgifterna med

11,6 miljarder kronor åren 1999 2003, vilket

motsvarar en genomsnittlig ökning på 5,9

procent per år i fasta priser.

Införandet av en maxtaxa i barnomsorgen

väntas leda till utgifter om totalt ca 5,6 miljarder

kronor vid en fullt utbyggd reform, vilket

inkluderar införande av allmän förskola för fyra-

och femåringar 2003. Under perioden planeras

en betydande utbyggnad av grundutbildningen

vid universitet och högskolor samt en

förstärkning av anslagen till forskning. Totalt har

drygt 5 miljarder kronor tillförts utgiftsområdet

för nya högskoleplatser och forskning. Antalet

platser i kunskapslyftet minskar under perioden

vilket förväntas leda till att utgifterna för

kunskapslyftet minskar med 2,2 miljarder kronor

under perioden 1999 2003. Resterande ökning

av utgifterna på utgiftsområdet förklaras främst

av pris- och löneomräkning av

förvaltningsanslagen samt kostnader för statliga

avtalsförsäkringar.

Ålderspensionssystemet vid sidan av statsbudgeten

Mellan åren 1999 och 2003 beräknas utgifterna

öka med drygt 22 miljarder kronor eller med i

genomsnitt 3,9 procent per år. I fasta priser

motsvarar detta en årlig ökning med i

genomsnitt 2 procent.

Antalet pensionärer ökar i relativt begränsad

utsträckning. Orsaken till den kraftiga

utgiftsutvecklingen beror till stor del på högre

prisbasbelopp och högre genomsnittlig ATP-

nivå. Prisbasbeloppet förväntas öka med 1 900

kronor mellan 1999 och 2003, vilket förklarar

omkring hälften av utgiftsökningen under

perioden 1999 2003. Resterande del förklaras

huvudsakligen av att äldre pensionärer med låg

ATP successivt ersätts av nytillkommande

pensionärer med avsevärt högre ATP. Dessa

nytillkommande pensionärer har i genomsnitt

fler ATP-år och även högre medelpoäng.

De största utgiftsminskningarna under

perioden 1999 2003 finns under följande tre

utgiftsområden:

Utgiftsområde 13 Ekonomisk trygghet vid

arbetslöshet

Mellan åren 1999 och 2003 beräknas utgifterna

minska med 8 miljarder kronor. I fasta priser

uppgår minskningen till i genomsnitt 7,9 procent

per år.

År 1999 var den öppna arbetslösheten 5,6

procent av arbetskraften, vilket motsvarar

omkring 241 000 personer. Den öppna

arbetslösheten beräknas minska successivt under

perioden för att 2003 uppgå till i genomsnitt 4

procent av arbetskraften. Det motsvarar en

minskning med omkring 66 000 personer

jämfört med 1999. Till följd av lägre antaganden

om den öppna arbetslösheten beräknas

utgifterna för anslaget Bidrag till

arbetslöshetsersättning minska med 7,5 miljarder

kronor under perioden 1999 2003.

Utgiftsområde 14 Arbetsmarknad och arbetsliv

De totala utgifterna för utgiftsområdet minskar

med 2,3 miljarder kronor under perioden 1999

2003. I fasta priser motsvaras detta en minskning

med i genomsnitt 3,1 procent per år.

Större delen av minskningen härrör från

anslaget Arbetsmarknadspolitiska åtgärder. De

relativt sett höga utgifterna 1999 förklaras främst

av höga styckkostnader inom olika

arbetsmarknadspolitiska program. År 1999

uppgick antalet personer i

arbetsmarknadspolitiska program till 135 000

eller till 3,1 procent av arbetskraften. Åren 2000

2003 beräknas antalet deltagare i de arbets-

marknadspolitiska programmen ligga kvar på

denna nivå.

Utgiftsområde 18 Samhällsplanering, bostads-

försörjning och byggande

Under perioden 1999 2003 minskar utgifterna

med 6,3 miljarder kronor. I fasta priser

motsvarar detta en minskning med i genomsnitt

12,6 procent per år.

Anslaget Räntebidrag m.m. beräknas minska

med ca 5 miljarder kronor mellan 1999 2003.

Den kraftiga minskningen beror främst på att

det äldre räntebidragssystemet snabbt avvecklas

och på att bostadsbyggandet ligger kvar på en låg

nivå. Ytterligare en anledning till de allt lägre

utgifterna för räntebidragen är att det

subventionssystem som infördes 1993 är

konstruerat på ett sådant sätt att det statliga

bidraget minskar för varje ny årgång som

påbörjas. Resterande del av minskningen under

perioden 1999 2003 förklaras till största delen av

lägre utgifter för anslagen Statens

bostadskreditnämnd: Garantiverksamhet och

Bostadsbidrag. De minskade utgifterna för

statliga garantier för investeringar i bostäder

förklaras av färre aktualiserade skador inom

resultatområdet äldre garantier. Det minskade

skadeutfallet beror främst på en lägre räntenivå

jämfört med tidigare år och på att garantiärenden

enligt det äldre systemet avslutas.

Tabell 4.13 Utgifter som omfattas av utgiftstaket för staten 1999 2003

Miljarder kronor

1999

2000

Prognos

2001

Beräknat1

2002

Beräknat1

2003

Beräknat1

UO 1

Rikets styrelse

4,5

5,1

5,3

5,1

5,0

UO 2

Samhällsekonomi och finansförvaltning

1,5

1,7

1,6

1,6

1,6

UO 3

Skatteförvaltning och uppbörd

6,0

6,3

6,2

6,3

6,4

UO 4

Rättsväsendet

22,3

23,5

24,0

25,1

25,7

UO 5

Utrikesförvaltning och internationell samverkan

2,9

3,1

2,9

2,9

2,9

UO 6

Totalförsvar

44,3

45,9

46,5

45,5

44,5

UO 7

Internationellt bistånd

12,4

15,2

15,0

15,6

18,2

UO 8

Invandrare och flyktingar

4,4

4,7

4,9

4,6

4,9

UO 9

Hälsovård, sjukvård och social omsorg

24,5

27,5

27,0

28,3

29,7

UO 10

Ekonomisk trygghet vid sjukdom och handikapp

88,5

97,2

100,1

102,6

104,6

UO 11

Ekonomisk trygghet vid ålderdom

34,4

33,4

34,2

33,7

33,4

UO 12

Ekonomisk trygghet för familj och barn

41,2

44,6

48,2

49,6

50,4

UO 13

Ekonomisk trygghet vid arbetslöshet

35,4

30,8

27,4

27,4

27,4

UO 14

Arbetsmarknad och arbetsliv

48,8

44,7

45,6

45,9

46,5

UO 15

Studiestöd

19,7

18,7

21,9

24,6

24,5

UO 16

Utbildning och universitetsforskning

29,1

32,2

34,7

39,7

40,7

UO 17

Kultur, medier, trossamfund och fritid

7,6

7,6

7,7

7,9

8,1

UO 18

Samhällsplanering, bostadsförsörjning och byggande

17,2

13,9

12,0

11,3

10,9

UO 19

Regional utjämning och utveckling

3,7

3,7

4,1

3,2

3,3

UO 20

Allmän miljö- och naturvård

1,6

1,7

2,0

2,2

2,4

UO 21

Energi

1,1

1,8

2,3

2,1

1,3

UO 22

Kommunikationer

25,6

25,9

24,7

25,1

26,1

UO 23

Jord- och skogsbruk, fiske med anslutande näringar

11,9

10,3

13,7

13,8

13,9

UO 24

Näringsliv

3,2

3,3

3,2

3,0

2,9

UO 25

Allmänna bidrag till kommuner

102,5

98,2

101,8

101,8

104,2

UO 26

Statsskuldsräntor m.m.

89,9

93,4

69,3

65,7

58,6

UO 27

Avgiften till Europeiska gemenskapen

20,9

23,2

24,1

24,8

24,7

Minskning av anslagsbehållningar

4,0

5,5

4,0

Summa utgiftsområden

705,2

717,6

714,2

725,1

727,1

Summa utgiftsområden exkl. statsskuldsräntor

615,4

624,2

645,0

659,4

668,5

Ålderspensionssystemet vid sidan av statsbudgeten

136,1

139,9

144,7

151,3

158,4

Takbegränsade utgifter

751,5

764,1

789,7

810,8

826,9

Budgeteringsmarginal

1,5

0,9

2,3

6,2

20,1

Utgiftstak för staten

753,0

765,0

792,0

817,0

847,0

Anm: Beloppen är avrundade och summerar därför inte alltid.

1 Enligt förslaget till preliminära utgiftsområdesramar (se tabell 7.1).

Beräknad förbrukning av anslagsbehållningar och utnyttjande av anslagskredit

redovisas

sammantaget för samtliga utgiftsområden under posten Minskning av

anslagsbehållningar.

Statsskuldsräntor

Räntor på statsskulden ingår under

utgiftsområde 26 Statsskuldsräntor m.m.

Utgifterna för statsskuldsräntorna påverkas av

flera faktorer. Viktigast är storleken på

statsskulden samt ränte- och

valutakursutvecklingen. Statsskuldsräntorna

påverkas även av tekniska faktorer till följd av

Riksgäldskontorets upplånings- och

skuldförvaltningsteknik.

År 1999 uppgick statsskuldsräntorna till

90 miljarder kronor eller 4,5 procent av BNP.

Under perioden 1999 2003 beräknas

statsskuldsräntorna minska med 32 miljarder

kronor för att 2003 uppgå till 58 miljarder

kronor eller 2,5 procent av BNP. De kraftigt

minskade ränteutgifterna förklaras främst av den

amortering på statsskulden som sker till följd av

överföringar från AP-fonden till staten i

samband med ålderspensionsreformen samt

försäljningar av statligt aktieinnehav. En

ytterligare förklaring till de kraftigt minskade

ränteutgifterna är att lån med höga kupongräntor

successivt förfaller och refinansieras med lägre

kupongräntor. I diagram 4.3 redovisas stats-

skuldsräntorna som andel av BNP för åren 1980

2003.

Diagram 4.3 Statsskuldsräntor som andel av BNP

1980 2003

Procent av BNP

Statsskuldsräntornas andel av statsbudgetens

totala utgifter uppgick 1999 till 14,0 procent.

Som framgår av diagram 4.4 beräknas

statsskuldräntornas andel av de totala utgifterna

minska med 6,0 procentenheter under perioden

1999 2003 för att 2003 uppgå till 8,0 procent av

statsbudgetens utgifter.

Diagram 4.4 Statsskuldsräntor som andel av stats-

budgetens utgifter 1999 2003

Procent av statsbudgetens utgifter

I statsbudgeten redovisas statsskuldsräntor

kassamässigt. De kassamässiga statsskuldsräntor-

na redovisas i tabell 4.14.

Tabell 4.14 Kassamässiga statsskuldsräntor

Miljarder kronor

1999

2000

2001

2002

2003

Räntor på lån i

svenska kronor

68,5

63

47

45

43

Räntor på lån i

utländsk valuta

22,0

21

20

19

18

Räntor på in- och

utlåning

-2,4

-3

-4

-4

-5

Över-/underkurser

vid emission

-2,4

2

0

-2

-3

Summa räntor

85,7

82

62

57

53

Valutaförluster/

-vinster

-6,3

0

6

5

4

Kursförluster/

-vinster

10,2

11

1

3

1

Övrigt

0,2

0

0

0

0

Summa ränte-

utgifter

89,8

93

69

66

58

Anm: Beloppen är avrundade och summerar därför inte alltid.

I tabell 4.15 redovisas de kostnadsmässiga stats-

skuldsräntorna.

Kostnadsmässig redovisning innebär att

ränteutgifterna periodiseras över lånens löptid.

De kostnadsmässiga statsskuldsräntorna är

mindre beroende av upplåningstekniken och kan

lättare förklaras av den underliggande

lånebehovs- och ränteutvecklingen. De

kostnadsmässiga stats skuldsräntorna påverkar

beräkningen av statens finansiella sparande.

Enligt den periodiserade redovisningen kommer

räntekostnaderna att minska från 85 miljarder

kronor år 1999 till 58 miljarder kronor år 2003. I

förhållande till bedömningen i

budgetpropositionen för 2000 minskar de

kostnadsmässiga statsskuldsräntorna med 3

respektive 5 miljarder kronor åren 2000 och

2001. För 2002 beräknas de kostnadsmässiga

statsskuldsräntorna uppgå till ungefär samma

nivå som angavs i budgetpropositionen för 2000.

De lägre kostnadsmässiga statsskuldsräntorna

2000 och 2001 förklaras huvudsakligen av en

redovisningsmässig förändring till följd av att

kupongutbetalningar periodiserats (se justering

för övriga räntor i tabell 4.15).

Redovisningsförändringen görs för att nå en

bättre överensstämmelse med

nationalräkenskaperna.

Tabell 4.15 Kostnadsmässiga statsskuldsräntor

Miljarder kronor

1999

2000

2001

2002

2003

Summa räntor enligt

tabell 4.13

85,7

82

62

57

53

Justering för

kursdifferenser vid

emission

2,1

-3

-1

3

2

Justering för noll-

kupongräntor

2,7

1

3

4

5

Justering för övriga räntor

-5,9

-7

-2

-2

-3

Summa kostnads-

justeringar

-1,2

-10

1

6

4

Summa räntekostnader

84,6

73

64

63

58

Anm: Beloppen är avrundade och summerar därför inte alltid.

4.4.3 Statsbudgetens saldo, statens

finansiella sparande och

statsskulden

Statsbudgetens saldo

För att statsbudgetens saldo skall överensstämma

med statens lånebehov redovisas

Riksgäldskontorets (RGK) nettoutlåning och en

kassamässig korrigering på statsbudgeten.

Riksgäldskontorets nettoutlåning och den

kassamässiga korrigeringen ingår på budgetens

utgiftssida vid sidan av de utgifter som är

grupperade på 27 utgiftsområden.

Riksgäldskontorets nettoutlåning och den

kassamässiga korrigeringen redovisas i tabell

4.16. Den finansiella överföring från AP-fonden

till staten som föranleds av det reformerade

pensionssystemet särredovisas också i tabellen.

Statsbudgetens saldo uppgick till 82 miljarder

kronor 1999. I år beräknas statsbudgetens saldo

uppgå till 96 miljarder kronor. Under perioden

2001 2003 beräknas statsbudgetens saldo uppgå

till 17, 40 respektive 52 miljarder kronor vid

oförändrade regler och politik. Till följd av att

överskotten i de offentliga finanserna beräknas

överstiga den målsatta nivån på 2 procent av

BNP under perioden 2001 2003 uppkommer ett

utrymme som i kalkylerna överförts till

hushållssektorn så att målet för den offentliga

sektorns finansiella sparande uppnås exakt. Om

hela detta utrymme tas i anspråk beräknas

statsbudgetens saldo uppgå till -10, 4 respektive -

7 miljarder kronor åren 2001 2003.

Riksgäldskontorets nettoutlåning

Riksgäldskontorets (RGK) nettoutlåning utgörs

av förändringen av dess utlåning och inlåning till

myndigheter, affärsverk, statliga bolag och vissa

fonder. De största delposterna utgörs av

föränringar av myndigheternas

räntekontobehållningar, in- och utbetalningar av

premiepensionsmedel, Centrala

studiestödsnämndens (CSN) upplåning för

finansiering av studielån samt insättningsgaranti-

avgifter.

Sedan 1995 har medel för premiepension

avsatts i RGK. För åren 1999 2003 beräknas de

årliga inbetalningarna till drygt 20 miljarder

kronor. Inbetalningarna inklusive ränta kommer

att överföras till Premiepensionsmyndigheten

(PPM) med två års eftersläpning. Utbetalningen

år 2000 till PPM, som avser

premiepensionsmedel för åren 1995 1998,

medför att RGK:s nettoutlåning ökar med drygt

50 miljarder kronor mellan 1999 och 2000.

Riksgäldskontorets utlåning till CSN

beräknas uppgå till omkring 11 miljarder kronor

per år under perioden 1999 2003. Underskottet i

det kommunala momssystemet uppgick vid

årsskiftet 1999/2000 till drygt 2 miljarder

kronor. För 2000 beräknas ett ytterligare

underskott på 1,6 miljarder kronor.

Sammantaget beräknas underskottet uppgå till ca

4 miljarder kronor under innevarande år.

Regeringen föreslår att staten tar över detta

underskott som annars skulle fått återbetalas av

kommunsektorn via en högre momsavgift.

Kassamässig korrigering

Kassamässig korrigering utgör skillnaden mellan

å ena sidan saldot av statsbudgetens anslag och

inkomsttitlar och å andra sidan nettot av in- och

utbetalningar över statsverkets checkräkning

(SCR) i Riksbanken. Skillnaden uppstår

eftersom redovisningen över SCR är kassamässig

medan statsbudgeten till viss del redovisas

utgiftsmässigt. Prognoser görs inte för denna

post.

Tabell 4.16 Statsbudgetens saldo och statsskulden

Miljarder kronor

1997

1998

1999

2000

2001

2002

2003

Inkomster

648,9

706,3

724,5

809,6

720,6

754,2

784,0

Utgifter exkl. statsskuldsräntor1

569,2

585,7

615,4

624,2

645,0

659,4

668,5

Statsskuldsräntor m.m.2

98,4

113,4

89,9

93,4

69,3

65,7

58,6

Saldo exkl. Riksgäldskontorets nettoutlåning m.m.

och beräkningsteknisk överföring

-18,6

7,2

19,3

92,0

6,3

29,0

57,0

Riksgäldskontorets nettoutlåning

-10,4

-2,8

-17,9

41,5

9,1

8,5

8,8

varav Kommunmomssystemet

-0,4

1,5

1,2

1,6

 In-/utlåning från myndigheter (räntekonto) 3

10,5

2,6

-3,5

 Inbetalning av premiepensionsmedel inkl. ränta

-12,1

-13,7

-26,1

-22,8

-22,1

-23,1

-23,9

 Utbetalning av premiepensionsmedel

53,4

21,0

21,5

22,3

 Lönegarantifonden, inkl. ränta

-0,7

-0,9

-0,4

 CSN, studielån

9,9

10,1

11,0

11,0

11,0

10,6

10,6

 Insättningsgaranti

-2,1

-2,1

-2,3

-2,3

-0,7

-0,7

-0,8

 Övrigt, netto

-15,6

-0,3

2,1

0,6

-0,1

0,2

0,6

Kassamässig korrigering

-2,0

0,4

-44,84

Överföring från AP-fonden

-45,0

-19,7

-19,1

-3,6

Statsbudgetens saldo före beräkningsteknisk

överföring till hushållen

-6,2

9,7

82

95,5

16,9

39,6

51,8

Beräkningsteknisk överföring till hushållen

27,3

35,9

58,9

Statsbudgetens saldo efter beräkningsteknisk

överföring till hushållen

-6,2

9,7

82,0

95,5

-10,4

3,7

-7,1

Skulddispositioner m.m.

14,7

26,4

7,3

-22,4

-113,35

-7,0

-4,0

Statsskuldsförändring

20,9

16,8

-74,7

-117,9

-102,9

-10,7

3,1

Statsskuld vid årets slut efter beräkningsteknisk

överföring till hushållen

1 432,1

1 448,9

1 374,2

1 256,3

1 153,3

1 142,6

1 145,7

Procent av BNP

79,4

76,7

69,7

60,3

52,5

50,1

48,3

Anm: Beloppen är avrundade och summerar därför inte alltid.

1Inklusive minskning av anslagsbehållningar.

2 Avser hela utgiftsområde 26 Statsskuldsräntor m.m.

3 Normalt görs inga prognoser på in/utlåning från myndigheter (räntekonto) utan

här redovisas endast utfallet.

4 Varav 45 mdkr överföring från AP-fonden.

5 Varav nedskrivning av statsskulden p.g.a. statsobligationsöverföring från

AP-fonden 98 mdkr.

Överföring från AP-fonden till statsbudgeten

Som ett led i den finansiella infasningen av det

nya ålderspensionssystemet kommer medel att

överföras från AP-fonden till RGK. Syftet med

överföringarna är att reducera den ökning av

statens lånebehov som det nya

ålderspensionssystemet annars leder till. För åren

1999 och 2000 har riksdagen beslutat att 45

miljarder kronor skall överföras för vart och ett

av åren. För 2001 har riksdagen fastställt

överföringsbeloppet till 155 miljarder kronor.

Den sammanlagda överföringen åren 1999 till

2001 uppgår därmed till 245 miljarder kronor.

Det slutliga överföringsbeloppet fastställs enligt

pensionsöverenskommelsen vid en

kontrollstation 2004.

Överföringen på 155 miljarder kronor år 2001

antas vara portföljneutral för AP-fonden. Detta

innebär, med nuvarande

portföljsammansättning, att statsobligationer till

marknadsvärdet 105 miljarder kronor och

bostadsobligationer till marknadsvärdet 50

miljarder kronor överförs detta år. Till skillnad

från beräkningen i budgetpropositionen för 2000

får överföringen av statsobligationer inte någon

effekt på statsbudgetens saldo. Statsskulden

skrivs i stället direkt ned med

statsobligationernas nominella värde

motsvarande 98 miljarder kronor. Av

bostadsobligationsöverföringen, 50 miljarder

kronor, antas 20 miljarder förfalla 2001,

19 miljarder kronor år 2002 och 4 miljarder

kronor år 2003 vilket förbättrar statsbudgetens

saldo med motsvarande belopp dessa år. Efter

2003 beräknas bostadsobligationer till ett värde

av ca 10 miljarder kronor återstå vilket kommer

att förbättra statsbudgetens saldo kommande år.

Statsbudgetens saldo justerat för större

engångseffekter

I tabell 4.17 redovisas statsbudgetens saldo

justerat för större engångseffekter. Vid

beräkningen av det justerade budgetsaldot

förutsätts det att den del av överskottet i de

offentliga finanserna som överstiger det målsatta

överskottet (2 procent av BNP) överförs till

hushållen.

Av tabellen framgår att det justerade

budgetsaldot uppgick till 10 miljarder kronor år

1999. En justering av budgetsaldot har då gjorts

för engångseffekter i form av inbetalningar av

premiepensionsmedel, försäljning av statligt

aktieinnehav och för överföringar från AP-

fonden till staten på 45 miljarder kronor. Under

perioden 2000 2003 visar det justerade

budgetsaldot underskott under samtliga år. Det

justerade budgetsaldots kraftiga försämring

mellan 1999 och 2000 beror främst på

avgiftsväxlingen till följd av det reformerade

pensionssystemet.

Tabell 4.17 Statsbudgetens saldo samt justering för större

engångseffekter

Miljarder kronor

1999

2000

2001

2002

2003

Statsbudgetens saldo

före beräkningsteknisk

överföring till hushållen

82

96

17

40

52

Statsbudgetens saldo

efter beräkningsteknisk

överföring till hushållen

82

96

-10

4

-7

Större engångseffekter

72

122

35

34

19

 varav försäljning av

 statligt aktieinnehav1

1

108

15

15

15

 Överföring från AP-

 fonden2

45

45

20

19

4

 Premiepensionsmedel,

 nettoinbetalningar

26

-313

Statsbudgetens saldo

efter beräkningsteknisk

överföring till hushållen

och justerat för större

engångseffekter

10

-27

-45

-30

-26

1 Beloppet inkluderar aktieutdelning och inbetalning av reavinstskatt från

Förvaltningsaktiebolaget Stattums försäljning av aktieinnehavet i

Pharmacia ekonomisk trygghet vid sjukdom och

handikapp samt kostnader för socialförsäkrings-

administrationen, dvs. Riksförsäkringsverket och

de allmänna försäkringskassorna. Social-

försäkringsförmåner som lämnas vid ohälsa utges

i form av dagersättningar, t.ex. sjukpenning,

rehabiliteringsersättning, närståendepenning

samt vissa yrkesskadeersättningar. Därutöver

ingår i utgiftsområdet folkpension och

pensionstillskott i form av förtidspension samt

handikappersättning. Sedan 1999 ingår även

utgifterna för ATP i form av förtidspension,

arbetsskadeersättningar, kostnader för syssel-

sättning av vissa förtidspensionärer samt

ersättning för kroppsskador. Den sistnämnda

ersättningen omfattar det statliga personskade-

skyddet i de fall skadan har inträffat under

militär verksamhet.

För 2000 uppgår anvisade medel enligt

statsbudgeten till 92,5 miljarder kronor, varav

87,0 miljarder kronor avser förmåner vid ohälsa

och 5,5 miljarder kronor avser socialförsäkrings-

administrationen.

Utvecklingen under 1999 har inneburit en

fortsatt ökning av sjukfrånvaron. Antalet ersatta

nettodagar (hela dagar) ökade med 24 procent

under 1999. Medelersättningen för sjukskrivna

ökade med 4,6 procent under samma år, vilket är

en större ökning än den genomsnittliga timlöne-

ökningen. Det beror sannolikt på att det har

blivit fler personer med högre inkomster bland

gruppen sjukskrivna under 1999 jämfört med

tidigare år. På grund av den ökade sjukfrånvaron

kommer utgifterna för sjukförsäkringen även

2000 att öka i förhållande till tidigare beräknade

utgifter och därmed överskrida anslagna medel.

Regeringens bedömning är att utgifterna för

sjukpenning 2000 kommer att uppgå till

30,7 miljarder kronor. Prognosen bygger på ett

antagande om att antalet ersatta nettodagar

kommer att öka i en något långsammare takt än

under 1999. En tendens till en avtagande

ökningstakt är synbar under de första månaderna

2000. Prognosen utgår vidare från att

medelersättningen ökar i samma takt som under

1999.

För åren 2001 2003 är prognosen mycket

osäker. Som beskrivs nedan är tre olika ut-

redningar verksamma inom området. De skall

lämna delbetänkanden under 2000.

Regeländringar utifrån utredningsförslagen kan

träda i kraft tidigast under 2001. Dessa om-

ständigheter har påverkat regeringens prognos.

Utredningen om den arbetslivsinriktade

rehabiliteringen (dir. 1999:44) arbetar med att

kartlägga den arbetslivsinriktade rehabiliterings-

processen. Utredningen skall bl.a. klargöra hur

ansvar och uppgifter effektivast kan fördelas

mellan olika aktörer i rehabiliteringsarbetet samt

behandla frågor som rör hur drivkrafter i

rehabiliteringsarbetet kan förstärkas. Slut-

betänkande skall lämnas senast den 1 juli 2000.

Utredningen om sjukförsäkringen (dir.

1999:54, dir. 1999:82) skall fördjupa analysen av

varför sjukfrånvaron och utgifterna för

sjukpenning förändras över tiden. Utredningen

skall bl.a. peka på vilka faktorer som direkt och

indirekt är avgörande för sjukpenning-

försäkringens kostnadsutveckling. Vidare skall

utredningen analysera hur incitament för såväl

individ, arbetsgivare m.fl. kan förändras i syfte

att minska kostnaderna. Slutligen skall man

lämna förslag till konkreta åtgärder för att

minska sjukfrånvaron och för att minska ut-

gifterna. Utredningen skall lämna ett del-

betänkande senast den 1 juli 2000 och ett

slutbetänkande senast den 1 december 2000.

Inom Regeringskansliet pågår vidare ett arbete

med att reformera beräkningen av förtids-

pension. Arbetet är en nödvändig följd av det

reformerade ålderspensionssystemet och bedrivs

i enlighet med av riksdagen godkända riktlinjer

(prop. 1997/98:111 Reformerad förtidspension,

m.m.). I propositionen föreslog regeringen bl.a.

vissa riktlinjer för utformningen av reglerna för

medicinskt grundad arbetsoförmåga. Avsikten är

att lämna ett förslag om ersättning vid långvarig

arbetsoförmåga i en särskild promemoria under

våren 2000.

Regeringen ser med oro på utvecklingen inom

utgiftsområdet, framför allt när det gäller antalet

sjukskrivna och de effekter detta kan få på ut-

vecklingen inom förtidspensionsområdet. Denna

oro är stark inte minst mot bakgrund av att en

åldrande befolkning kommer att innebära en stor

utmaning för välfärdssystemen i framtiden, men

också utifrån den enskildes situation. Det är av

största vikt att arbetsförhållanden och arbets-

miljö inte ger upphov till sjukdom eller arbets-

skada. Regeringen har därför för avsikt att, under

Socialdepartementet, tillsätta en arbetsgrupp som

dels skall bereda resultaten från de utredningar

som kommer att färdigställas under året, dels

utarbeta en handlingsplan för hela ohälso-

området. Syftet med arbetet är att bryta den

negativa utvecklingen. Utgångspunkten för

arbetet kommer bl.a. att vara att minska

sjukfrånvaron från arbetslivet. Arbetsgruppen

kommer att rapportera direkt till statsråden för

Social-, Närings- och Finansdepartementen.

Utgiftsområde 11:

Ekonomisk trygghet vid ålderdom

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Beräknat

1999

2000

2000

2001

2002

2003

34 450

33 619

33 356

34 164

33 746

33 386

Utgiftsområdet omfattar dels folkpension för de

ålderspensionärer som saknar allmän tilläggs-

pension (ATP), dels pensionstillskott (PTS) i

form av ålderspension. Vidare ingår såväl ATP

som folkpension i form av efterlevandepension

till vuxna, bostadstillägg till pensionärer samt

delpension. För 2000 uppgår anvisade medel

enligt statsbudgeten till ca 33,6 miljarder kronor.

Därav svarar ålderspension för ca 10,8 miljarder

kronor, efterlevandepension till vuxna för ca

13 miljarder kronor samt bostadstillägg till

pensionärer för ca 9,7 miljarder kronor.

Jämfört med 2000 beräknas ålderspensions-

utgifterna inom utgiftsområdet för 2001 och

framöver minska något, främst på grund av att

andelen pensionärer med ATP ökar och att färre

pensionärer därmed är berättigade till pensions-

tillskott. De höjda genomsnittliga ATP-nivåerna

har dock den omvända effekten på efterlevande-

pensionerna till vuxna vilket innebär att

utgifterna för detta anslag förväntas öka fram-

över. Vidare beräknas utgiftsområdet öka med ca

1,1 miljarder kronor årligen för insatser för

pensionärer med låga inkomster.

I samband med riksdagens beslut angående

Vissa ändringar i läkemedelsförmånen m.m.

(prop. 1998/99:106, rskr. 1998/99:201) höjdes

pensionstillskottet med 1,4 procentenheter för

att pensionärer som uppbär pensionstillskott

skulle kompenseras för de förändringar av läke-

medelsförmånen som genomfördes vid samma

tillfälle. Det beslutades då att höjningen skulle

vara tidsbegränsad och att pensionstillskottet i

december 2000 skall återgå till den ordinarie

nivån. Regeringen avser att i en proposition i maj

2000 föreslå att höjningen av pensionstillskottet

permanentas. Förslaget påverkar även utgifts-

område 10.

Regeringen avser vidare att föreslå för-

ändringar vad gäller bostadstillägget till pension-

ärer (BTP). Idag ersätter bostadstillägget bo-

endekostnader mellan 100 kronor och

4 000 kronor per månad med 90 procent av

kostnaden. Regeringen avser att i budget-

propositionen för 2001 föreslå att den undre

gränsen vid 100 kronor slopas och att den övre

gränsen höjs från 4 000 till 4 500 kronor. De

föreslagna förändringarna innebär således att

bostadstillägget från och med 2001 ersätter

90 procent av hela boendekostnaden upp till

4 500 kronor per månad. För de allra flesta

pensionärer med bostadstillägg skulle för-

ändringarna innebära höjd ersättning med mellan

1 080 kronor och 6 480 kronor per år.

Utöver det ordinarie bostadstillägget finns ett

särskilt bostadstillägg till pensionärer (SBTP).

Denna förmån är utformad så att pensionären är

garanterad skälig levnadsnivå efter betald

boendekostnad upp till 5 200 kronor i månaden.

Regeringen har för avsikt att i budgetpropo-

sitionen för 2001 föreslå att gränsen för skälig

levnadsnivå i systemet höjs med 6 procent-

enheter från 122 till 128 procent av

prisbasbeloppet samt att den övre hyresgränsen

höjs till 5 700 kronor per månad. För en

pensionär med SBTP skulle förändringen

innebära höjd ersättning med mellan

2 400 kronor och 8 400 kronor per år.

Utgiftsområdet beräknas också tillföras 30

miljoner kronor för åtgärder inom

änkepensionen. Regeringen avser att i

budgetpropositionen för 2001 återkomma med

förslag till regeländringar.

Vidare kommer utgiftsområdet från och med

2003 att påverkas av de förändringar som

regeringen föreslår i propositionen 1999/2000:91

Efterlevandepensioner och efterlevandestöd för

barn samt de förändringar som regeringen avser

att föreslå i en proposition om övergångsvis

garantipension i maj 2000. Regeringen avser att i

budgetpropositionen för 2001 återkomma med

en redovisning av utgiftseffekterna av dessa

förslag.

I samband med att beslutet togs att införa ett

nytt ålderspensionssystem, beslutades även att

delpensionen skall avvecklas. I och med att

ålderspension enligt de nya reglerna börjar

utbetalas 2001 kommer inga nya delpensioner att

beviljas från och med detta år.

Utgiftsområde 12:

Ekonomisk trygghet för familjer och barn

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Beräknat

1999

2000

2000

2001

2002

2003

41 175

44 756

44 589

48 172

49 639

50 400

Utgiftsområdet omfattar statens ekonomiska

stöd till barnfamiljer. För 2000 uppgår anvisade

medel enligt statsbudgeten till 44,8 miljarder

kronor. Stödet utgörs av allmänna barnbidrag

18,8 miljarder kronor, föräldraförsäkring

inklusive havandeskapspenning 16,9 miljarder

kronor, underhållsstöd 2,7 miljarder kronor,

bidrag till kostnader för internationella

adoptioner 20 miljoner kronor, folkpension och

ATP i form av barnpension 1,0 miljard kronor,

vårdbidrag för funktionshindrade barn

2,0 miljarder kronor och pensionsrätt för barnår

3,2 miljarder kronor.

Regeringen avser att föreslå att barnbidraget

höjs med 100 kronor per barn och månad från

och med den 1 januari 2001. Flerbarnstillägget

höjs i motsvarande mån.

Regeringen har tillkallat en särskild utredare

med uppgift att göra en analys av de samlade

effekterna av de allmänna barnbidragen, under-

hållsstödet och bostadsbidraget till barnfamiljer.

Syftet med analysen är att undersöka vilka

möjligheter det finns att inom ramen för den

generella välfärdspolitiken, med bibehållen eller

ökad fördelningspolitisk träffsäkerhet, på ett mer

effektivt sätt stödja barnfamiljerna. Förslag skall

kunna presenteras i budgetpropositionen för

2002. Förslag till utgiftsbegränsande åtgärder

inom underhållsstödet skall kunna lämnas i

budgetpropositionen för 2001.

Regeringen avser att förlänga föräldra-

försäkringen med 30 dagar från och med den

1 januari 2002 till sammanlagt 480 dagar varav

390 dagar med sjukpenninggrundande inkomst.

Inom ramen för den förlängda föräldra-

försäkringen kommer sammanlagt 60 dagar med

ersättning motsvarande förälderns sjukpenning-

grundande inkomst att vara reserverade för

mamman respektive pappan.

Utgiftsområde 13:

Ekonomisk trygghet vid arbetslöshet

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Beräknat

1999

2000

2000

2001

2002

2003

35 448

30 573

30 792

27 447

27 418

27 424

Utgiftsområdet omfattar bidrag till arbets-

löshetsersättning och lönegarantiersättning. I

huvudsak avser utgifterna inkomstrelaterad

arbetslöshetsersättning samt grundbelopp. Ut-

över detta avser utgifterna även utbetalning av

ersättning till arbetstagare för lönefordringar vid

konkurs. För 2000 uppgår de totala anslagen på

statsbudgeten till ca 30,5 miljarder kronor, varav

ca 29,7 miljarder kronor utgörs av bidrag till

arbetslöshetsersättning och ca 0,9 miljarder

kronor utgörs av bidrag till lönegaranti-

ersättning.

Arbetslöshetsförsäkringen har en betydelsefull

roll för arbetsmarknadens funktionssätt. En

översyn av arbetslöshetsförsäkringen har genom-

förts under det gångna året (Ds 1999:58

Kontrakt för arbete Rättvisa och tydliga regler i

arbetslöshetsförsäkringen). Översynen har visat

att systemets legitimitet ifrågasätts från flera håll.

Tillämpningen av reglerna har visat sig skilja sig

åt mellan olika arbetslöshetskassor och olika

arbetsförmedlingar, vilket är otillfredsställande

ur rättssäkerhetssynpunkt. Arbetslöshets-

försäkringens roll som omställningsförsäkring

skall stärkas. Detta har regeringen nyligen

aviserat tillsammans med förslag som pre-

senterats vad gäller införandet av en aktivitets-

garanti (prop. 1999/2000:98).

Regeringen avser att återkomma till riksdagen

senare i vår med förslag till ändringar i reglerna

för arbetslöshetsförsäkringen. Syftet är att

försäkringen skall präglas av aktivitet och att en

större tydlighet i reglerna skall skapas. Där-

igenom uppnås en större rättssäkerhet i till-

ämpningen.

Utgiftsområde 14:

Arbetsmarknad och arbetsliv

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Beräknat

1999

2000

2000

2001

2002

2003

48 796

46 130

44 729

45 555

45 948

46 540

Utgiftsområdet omfattar till största delen

arbetsmarknadspolitiska program, Arbets-

marknadsverkets förvaltningskostnader och

arbetslivsfrågor samt Europeiska socialfonden.

Vidare ingår tillsynsmyndigheter, diskrimi-

neringsmyndigheter och forskningsmyndigheter

inom arbetslivsområdet, Arbetsdomstolen,

Institutet för arbetsmarknadspolitisk utvärd-

ering, vissa andra myndigheter samt de av staten

helägda bolagen Samhall AB och Lernia AB. I

utgiftsområdet ingår även utgifter för jäm-

ställdhetspolitiska åtgärder samt statliga arbets-

givarfrågor.

För 2000 uppgår de totala anslagen på

statsbudgeten till ca 46,1 miljarder kronor, varav

utgifterna för arbetsmarknad svarar för ca

32,9 miljarder kronor, arbetsliv och jämställdhet

ca 5,5 miljarder kronor och statlig arbetsgivar-

politik ca 7,8 miljarder kronor.

Arbetsmarknadspolitiken skall enligt rege-

ringen anpassas till de nya förutsättningar som

kommer att gälla under 2000-talet. Arbetslös-

hetsförsäkringen och de arbetsmarknadspolitiska

programmen skall på ett bättre sätt kunna bidra

till fortsatt hög ekonomisk tillväxt och ökad

sysselsättning. Vidare fortsätter arbetet med att

bryta den könsuppdelade arbetsmarknaden.

Regeringen har nyligen presenterat förslag till en

reformerad arbetsmarknadspolitik som innebär

en tydligare prioritering av effektiv plats-

förmedling och insatser för de mest utsatta

grupperna (prop. 1999/2000:98). I propositionen

har regeringen föreslagit bl.a. en aktivitetsgaranti

som innebär att personer som är eller riskerar att

bli långtidsinskrivna kan anvisas heltids-

aktiviteter som skall öka deras möjlighet att få ett

reguljärt arbete. Inom ramen för aktivitets-

garantin skall de arbetslösa erbjudas arbete,

praktik eller utbildning. Propositionen innehåller

även ett förslag om ett särskilt anställningsstöd

för äldre arbetslösa som varit arbetslösa mer än

två år. Reformen är också anpassad till de

förändringar inom arbetslöshetsförsäkringen

som regeringen avser att föreslå riksdagen senare

i vår.

Personer som deltar i arbetsmarknadspolitiska

program och inte har kvalificerat sig till

ersättning från arbetslöshetsförsäkringen får idag

103 kronor per dag. Regeringen avser att

återkomma till riksdagen med förslag om en

höjning av denna nivå. Under utgiftsområdet

beräknas 200 miljoner kronor 2001, 400 miljoner

kronor 2002 och 600 miljoner kronor 2003

avsättas för att finansiera höjningen.

Regeringen avser att i budgetpropositionen

för 2001 föreslå riksdagen att Arbetsmarknads

verket även under 2001 får använda 700 miljoner

kronor för tillfälliga personalförstärkningar inom

ramen för arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Av

detta belopp skall 100 miljoner kronor användas

för att särskilt stärka ställningen på arbets-

marknaden för personer med utländsk bakgrund.

Regeringen beräknar 100 miljoner kronor per år

2001-2003 för insatser för att öka arbets-

kraftsdeltagandet bland invandrare. Medlen bör

enligt regeringens bedömning tills vidare ligga

under utgiftsområde 8. Regeringen avser att

återkomma i budgetpropositionen för 2001 med

förslag till hur dessa medel skall fördelas.

Anställningsstödet har visat sig vara en

verkningsfull åtgärd för de mest utsatta

grupperna och regeringen föreslår därför på

tilläggsbudget till statsbudgeten för innevarande

budgetår att det förstärkta anställningsstödet

skall förbättras för personer som varit arbetslösa

eller deltagit i arbetsmarknadspolitiska åtgärder i

minst fyra år.

Arbetshandikappades ställning på arbets-

marknaden måste stärkas. Regeringen avser

därför att i budgetpropositionen för 2001 föreslå

riksdagen att anslaget för särskilda åtgärder för

arbetshandikappade förstärks med 120 miljoner

kronor fr.o.m. 2001 och ytterligare 120 miljoner

kronor fr.o.m. 2002.

Inom utgiftsområdet kommer sammanlagt

800 miljoner kronor att omfördelas under åren

2001-2004 för att användas inom ramen för det

nationella IT-infrastrukturprogrammet.

Riksdagen har nyligen bifallit regeringens

förslag i propositionen Lönebildning för full

sysselsättning (prop. 1999/2000:32). En ny

myndighet, Medlingsinstitutet, kommer därför

att inrättas. Den skall ha i uppgift att medla i

arbetstvister och verka för en väl fungerande

lönebildning.

Regeringen bedömer med anledning av den

kraftiga ökningen av arbetssjukdomar de senaste

två åren att tillsynsverksamheten på det arbets-

organisatoriska området behöver förstärkas.

Dessa problem måste angripas långsiktigt. Rege-

ringen avser därför att i budgetpropositionen för

2001 föreslå riksdagen att anslaget till

Arbetarskyddsverket förstärks med 20 miljoner

kronor fr.o.m. 2001. Ökningen är avsedd för

metod- och kompetensutveckling.

Utgiftsområde 15:

Studiestöd

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Beräknat

1999

2000

2000

2001

2002

2003

19 676

20 981

18 703

21 860

24 591

24 530

Utgiftsområdet omfattar statens utgifter för

finansiering av studier på gymnasienivå, vuxen-

studier samt högskola. För 2000 uppgår de totala

anslagen på statsbudgeten till ca 21 miljarder

kronor, varav 2,4 miljarder kronor avser

studiehjälp till gymnasieungdomar, 8,2 miljarder

kronor avser vuxenstudiestöd och 9,8 miljarder

kronor avser studiemedel.

Riksdagen beslöt hösten 1999 att ett

reformerat studiestödssystem skall införas från

och med den 1 juli 2001. Medel har beräknats för

detta ändamål under utgiftsområdet från och

med 2001. I beräkningen ingår även medel för

pensionsrätt för studier och för ett högre

fribelopp.

Regeringen beräknar att kunskapslyftet ligger

kvar på i stort oförändrad nivå fram till femårs-

periodens slut 2002. Regeringen avser att i en

kommande proposition lämna förslag om vuxen-

utbildningens och vuxenstudiestödets fortsatta

inriktning och dimensionering efter kunskaps-

lyftsperioden. I avvaktan på denna proposition

beräknas medel om ca 2,6 miljarder kronor för

ett fortsatt vuxenstudiestöd efter 2002.

Utgifterna för vuxenstudiestöden har be-

räknats utifrån en förväntad förbrukning, vilket

innebär att dessa 2001 blir ca 2,4 miljarder

kronor lägre jämfört med vad som beräknades i

budgetpropositionen för 2000.

Utgiftsområde 16:

Utbildning och universitetsforskning

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Beräknat

1999

2000

2000

2001

2002

2003

29 149

32 573

32 249

34 745

39 683

40 734

Utgiftsområdet omfattar barnomsorg och skola,

vuxenutbildning, kvalificerad yrkesutbildning,

högskoleutbildning och forskning samt centrala

myndigheter inom Utbildningsdepartementets

ansvarsområde. För 2000 uppgår de totala

anslagen på statsbudgeten till ca 32,6 miljarder

kronor, varav 7,0 miljarder kronor avser förskola,

skola och vuxenutbildning, 22,7 miljarder kronor

avser utbildning och forskning vid universitet

och högskolor samt 2,3 miljarder kronor avser

forskning.

Ett stegvis införande av allmän förskola och

maxtaxa inom barnomsorgen påbörjas nästa år.

Den 1 juli 2001 ges barn till arbetssökande rätt

till förskoleverksamhet. Den 1 januari 2002

införs en maxtaxa i barnomsorgen. Högsta

avgiften i förskolan skall vara 1 150 kronor i

månaden för det första barnet, 767 kronor för

det andra och 383 kronor för tredje barnet. För

ytterligare barn betalas ingen avgift. Upp till

detta tak skall avgiften vara maximalt 3 procent

av hushållets inkomst för första barnet och 2

respektive 1 procent för därpå följande barn. Rätt

till barnomsorg för barn till föräldrar som är

föräldralediga med yngre syskon införs 1 januari

2002. En allmän förskola för 4- och 5-åringar

införs från 1 januari 2003. Från 2002 beräknas

500 miljoner kronor för åtgärder som förbättrar

kvaliteten i barnomsorgen. För 2003 beräknar

regeringen att 5 600 miljoner kronor avsätts,

vilket motsvarar en fullt utbyggd reform.

En framgångsrik inlärning av basfärdigheter

som läsning, skrivning och matematik är

fundamental för den fortsatta skolgången. För

vissa av eleverna i grundskolan finns behov av

omfattande stöd för att uppfylla dessa mål.

Under 1990-talet har t.ex. specialundervisningen

minskat och många skolor saknar nu lärare med

specialpedagogisk utbildning. Det finns behov av

insatser för att stimulera en ökad måluppfyllelse.

Regeringen beräknar därför 100 miljoner kronor

per år för särskilda utvecklingsinsatser under

2001 och 2002.

Regeringen prioriterar insatser för att stärka

gymnasieskolans möjligheter att höja kvaliteten i

utbildningen och nå målen. Den garanterade

undervisningstiden spelar en viktig roll för att

förbättra resultaten; i synnerhet för program

med yrkesämnen. Regeringen avser att åter-

komma med ett förslag om utökad under-

visningstid för samtliga program i gymnasie-

skolan i budgetpropositionen för 2001.

För elever i specialskolan ska hemkommunen

betala ersättning till staten för vissa kostnader.

Avgiften ska fr.o.m. hösten 2001 höjas från

75 000 kronor till 175 000 kronor per elev och

läsår. Enligt den s.k. finansieringsprincipen ska

kommunerna kompenseras för detta. Regeringen

anser att anslaget till specialskolorna bör netto-

budgeteras och specialskolorna således bör få

disponera ersättningen från hemkommunen.

Regeringen avser återkomma till frågan i budget-

propositionen för 2001.

År 1997 inleddes den femåriga satsningen på

vuxenutbildning, kunskapslyftet. Under 1999

har omfattningen av kunskapslyftet legat på

planerad nivå, vilket innebär att ca 100 000

årsstudieplatser har nyttjats av uppskattningsvis

150 000 personer, som därigenom fått möjlighet

att stärka sin kompetens och sin ställning på

arbetsmarknaden. Regeringen beräknar att

kunskapslyftet ligger kvar på i stort oförändrad

nivå fram till och med höstterminen 2002.

Regeringen avser att i en kommande proposition

lämna förslag om vuxenutbildningens fortsatta

inriktning och dimensionering efter kunskaps-

lyftsperioden. I avvaktan på denna proposition

beräknas medel för ca 46 000 platser under 2003.

Därutöver beräknas medel på oförändrad nivå

motsvarande 12 000 platser i den kvalificerade

eftergymnasiala yrkesutbildningen.

En väl fungerande studiestödsadministration

prioriteras högt av regeringen. Regeringen

anmälde i budgetpropositionen för 2000

osäkerhet om det framtida anslagsbehovet för

Centrala studiestödsnämnden (CSN). Rege-

ringen föreslår i denna proposition att CSN ges

ett resurstillskott motsvarande ca 100 miljoner

kronor per år under perioden 2000 2003.

Resurstillskottet föreslås ske dels i form av att

CSN:s anslag ökas med 20 miljoner kronor

genom en omfördelning inom utgiftsområdet,

dels att CSN skall få disponera de avgiftsintäkter

som tas ut för uppläggning av lån och som i dag

redovisas mot inkomsttitel. Dessa intäkter

beräknas uppgå till ca 80 miljoner kronor på

årsbasis.

Regeringen avser att föreslå en fortsatt

utbyggnad av grundutbildningen vid universitet

och högskolor. För 2003 har för detta ändamål

beräknats 500 miljoner kronor (inklusive studie-

stöd). Regeringen avser att senare återkomma till

fördelningen av de nya högskoleplatserna.

I prop. 1999/2000:81 Forskning för framtiden

 en ny organisation för forskningsfinaniering,

lämnas förslag som kommer att innebära om-

fördelning av medel på statsbudgeten. Rege-

ringen avser att återkomma i budgetpropo-

sitionen för 2001 med en närmare redovisning av

konsekvenserna på anslags- och eventuellt

utgiftsområdesnivå.

Efter förslag i 1999 års ekonomiska vårpropo-

sition har riksdagen beslutat om en förstärkning

av anslagen för grundforskning och forskar-

utbildning inom utgiftsområdet med 70 miljoner

kronor 2000 och ytterligare 400 miljoner kronor

2001 samt ytterligare 309 miljoner kronor 2002.

Regeringen beräknar i föreliggande proposition

en ytterligare förstärkning av anslagen för

grundforskning och forskarutbildning med

500 miljoner kronor för 2003. Regeringen

kommer i bl.a. den forskningspolitiska

propositionen hösten 2000 och i budget-

propositionen för 2001 att lämna förslag till

inriktning och fördelning av den del av

resurserna för 2001 och 2002 som ännu inte

fördelats samt av resurserna för 2003.

Utgiftsområde 17:

Kultur, medier, trossamfund och fritid

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Beräknat

1999

2000

2000

2001

2002

2003

7 554

7 570

7 638

7 711

7 909

8 109

Utgiftsområdet omfattar frågor om teater, dans,

musik, bibliotek, litteratur, kulturtidskrifter, bild

och form, konsthantverk, ersättningar och

bidrag till konstnärer, film, arkiv, kulturmiljö,

arkitektur, formgivning och design, museer och

utställningar, vissa medier (se vidare utgifts-

område 1), forskning inom kultur- och medie-

området samt stöd till trossamfund. Vidare

omfattar utgiftsområdet folkbildningen, dvs.

bidrag till folkhögskolorna och studieförbunden,

bidrag till kontakttolkutbildningen samt vissa

handikappåtgärder. Utgiftsområdet omfattar

slutligen ungdoms-, folkrörelse-, frilufts- och

idrottsfrågor. För 2000 uppgår de totala anslagen

för utgiftsområdet enligt statsbudgeten till

7,6 miljarder kronor.

Statens insatser för att förbättra konstnärernas

villkor är en prioriterad del av kulturpolitiken.

Målet är att skapa sådana villkor för de

professionella konstnärerna att de kan basera sin

försörjning på ersättning för utfört konstnärligt

arbete. Åtgärderna inriktas på att stimulera den

konstnärliga arbetsmarknaden. I enlighet med

regeringens förslag i propositionen Konst-

närernas villkor 1999 (prop. 1997/98:87, bet.

1997/98:KrU13, rskr. 1997/98:303) tillfördes

utgiftsområdet 22,5 miljoner kronor under

perioden 1 januari 1999 till den 30 juni 2000 för

att genomföra flera olika stödinsatser riktade till

konstnärer. Under samma period har det under

utgiftsområde 14 Arbetsmarknad och arbetsliv

genomförts försök med en tredje anställnings-

form inom teatern (TeaterAlliansen), med

arbetsförmedling vid centrumbildningarna samt

med tydligare kriterier för vilka som skall ha rätt

till arbetsmarknadspolitiska åtgärder med in-

riktning mot kulturarbetsmarknaden. Rege-

ringen föreslår utifrån den utvärdering som

genomförts gemensamt av Arbetsmarknads-

styrelsen, Statens kulturråd, Konstnärsnämnden

och berörda konstnärsorganisationer att såväl

försöken som de tidsbegränsade stödinsatserna

permanentas och att bidraget till TeaterAlliansen

dessutom ökas. Utgiftsområdet beräknas därför

öka med 40 miljoner kronor fr.o.m. 2001, varav

25 miljoner kronor är en överföring från

utgiftsområde 14 Arbetsmarknad och arbetsliv.

En framgångsrik och långsiktig kulturpolitik

bygger på en infrastruktur av väl fungerande

kulturinstitutioner. Institutionernas ekonomiska

läge är bekymmersamt och den ekonomiska

basen behöver allmänt sett stärkas. För att kunna

behålla en kvalitativt hög nivå på institutionernas

verksamhet föreslår regeringen en höjning av

anslagen till vissa kulturinstitutioner. Regeringen

har tidigare konstaterat att projektet Museum

Vandalorum i Värnamo är ett intressant initiativ

för att stärka de regionala utvecklings-

möjligheterna inom konst- och designområdet.

Förutsatt att projektet realiseras har regeringen

beräknat ett årligt verksamhetsstöd med ca

8 miljoner kronor fr.o.m. 2003. För dessa ökade

satsningar på bland annat museiverksamhet

beräknas utgiftsområdet öka med 30 miljoner

kronor fr.o.m. 2001. Regeringen har dessutom

tillkallat en kommitté för att utreda etablerandet

av ett Forum för levande historia. Kommittén

skall slutföra sitt uppdrag senast den 15

december 2000. Vad gäller Statens museer för

världskultur avser regeringen att återkomma med

förslag till kompletterande finansiering.

Regeringen har även i beräkning av ramen

förutsatt att riksdagen godkänner de i Från

patient till medborgare en nationell handlings-

plan för handikappolitiken (prop. 1999/2000:78),

föreslagna insatserna för ökad tillgänglighet

inom kultursektorn för funktionshindrade

personer. Det handlar om genomförande och

fortsättning av Statens kulturråds handlings-

program för ökad tillgänglighet, medel till

Talboks- och punktskriftsbiblioteket för över-

föring av analoga talböcker till det nya digitala

mediet samt förstärkt stöd till LL-stiftelsen

(Centrum för lättläst litteratur) för utgivning av

lättläst litteratur riktade till ungdomar i åldrarna

9 14 år. Sammanlagt handlar det om

förstärkningar av utgiftsområdet med 10

miljoner kronor för dessa ändamål.

Riksdagen har vid behandlingen av budget-

propositionen för 2000 begärt att regeringen

2001 skapar utrymme inom utgiftsområdet för

de kostnader som en flyttning av ledningen för

Statens sjöhistoriska museer kan medföra (bet.

1999/2000:KrU1 s. 60). Regeringen avser att

återkomma med förslag i budgetpropositionen

för 2001.

I det livslånga lärandet, som är en nöd-

vändighet för alla, har folkbildningen en viktig

roll att fylla. I samband med de förslag om

vuxnas lärande som regeringen avser att lämna

till riksdagen i en kommande proposition om

den framtida vuxenutbildningen kommer även

folkbildningens roll att beaktas. För 2003

beräknas 10 000 folkhögskoleplatser som en del

av kunskapslyftet.

Sammanlagt beräknas utgiftsområdet öka med

90 miljoner kronor fr.o.m. 2001, varav 80

miljoner kronor i satsningar på kulturen.

Utgiftsområde 18:

Samhällsplanering, bostadsförsörjning och

byggande

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Beräknat

1999

2000

2000

2001

2002

2003

17 172

15 592

13 895

11 984

11 277

10 882

Utgiftsområdet består främst av plan-, bygg- och

bostadsväsendet, länsstyrelserna, lantmäteri-

verksamhet samt stöd till ekologisk omställning

och utveckling. För 2000 uppgår det totala

anslaget enligt statsbudgeten till 15,6 miljarder

kronor.

Utgifterna för bostadsbidragen beräknas

minska med 820 miljoner kronor 2001 respektive

870 miljoner kronor 2002 jämfört med budget-

propositionen för 2000. Minskningen beror

framför allt på att hushållens inkomster beräknas

bli högre. Regeringen har tillkallat en särskild

utredningsman med uppgift att se över

ekonomiska familjestöd inklusive bostadsbidrag

(dir. 2000:16). Förslag skall kunna presenteras i

budgetpropositionen för 2002.

Utgifterna för räntebidragen beräknas öka

med 278 miljoner kronor 2001 respektive

308 miljoner kronor 2002 jämfört med

prognosen i budgetpropositionen för 2000.

Ökningen beror på att räntenivån beräknas bli

högre.

I utgiftsramarna för 2001 2003 har det av

riksdagen beslutade bidraget till bostadsin-

vesteringar som främjar ekologisk hållbarhet

(prop.1997/98:119, bet. 1997/98:BoU10, rskr.

1997/98:306) beaktats.

Regeringen föreslår i denna proposition att ett

tillfälligt investeringsbidrag införs fram till och

med 2002 för anordnande av studentbostäder på

eller i anslutning till orter där det finns

universitet eller högskola. Bidrag lämnas för ny-

och ombyggnader som påbörjas under tiden den

13 april 2000 till den 31 december 2002. Bidrags-

givningen rambegränsas så att bidrag beviljas

med högst 400 miljoner kronor. Finansiering av

investeringsbidraget sker genom att det statliga

räntestödet för reparation och underhåll (RBF-

stöd) avvecklas i sin helhet och genom att

utgifterna under utgiftsområde 25 Allmänna

bidrag till kommuner minskas.

Det är angeläget att uppmärksamma pro-

blemen kring höga radonhalter i bostäder.

Radonsanering är nödvändig för att minska de

negativa hälsoeffekterna.

Regeringen beräknar ytterligare 10 miljoner

kronor 2001 och 2002 för Fonden för fukt- och

mögelskador.

Regeringen beräknar 25 miljoner kronor per

år 2001 2003 för länsstyrelsernas administration

av skogsinköp.

Regeringen föreslår att satsningen på lokala

investeringsprogram förlängs till att omfatta även

2003. Regeringen beräknar 900 miljoner kronor

för denna verksamhet. För att utveckla be-

redningsprocessen har kraven på kommunernas

redovisningar av bl.a. miljöeffekter, lönsamhet

och konkurrenssituation skärpts. Dessutom har

samarbetet med länsstyrelser och sektors-

myndigheter utvecklats. För information om och

uppföljning av programmen har en databas

skapats med detaljerade uppgifter om samtliga

program som beviljats stöd.

Utgiftsområde 19:

Regional utjämning och utveckling

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Beräknat

1999

2000

2000

2001

2002

2003

3 719

3 310

3 745

4 067

3 204

3 304

Utgiftsområdet omfattar främst utgifter för olika

regionalpolitiska utvecklingsinsatser och före-

tagsstöd samt medel från EG:s regionalfond.

Utgiftsområdet brukar benämnas den lilla

regionalpolitiken. För 2000 uppgår anvisade

medel enligt statsbudgeten till 3,3 miljarder

kronor, varav 1,3 miljarder kronor avser anslaget

för allmänna regionalpolitiska åtgärder.

Sedan Sverige blev medlem i EU redovisas

återflödet från EG:s regionalfond inom utgifts-

området. För innevarande år uppgår detta till ca 1

miljard kronor och avser utbetalningar för två

programperioder. Europeiska regionala ut-

vecklingsfonden delfinansierar för program-

perioden 2000 2006 strukturfondsprogrammen

inom mål 1 och 2 samt gemenskapsinitiativen

Urban och Interreg i sin helhet.

Utgiftsprognosen för 2000 uppgår till

0,4 miljarder kronor mer än vad som anvisats

enligt statsbudgeten. Till största delen beror

avvikelsen på att vissa åtaganden skall täckas av

anslagsbehållningar på s.k. äldreanslag samt

anslagssparande på anslaget för Europeiska

regionala utvecklingsfonden.

Länsstyrelserna i Norrbottens och Jämtlands

län är utsedda till förvaltningsmyndigheter för

strukturfondsprogrammen i mål 1-området.

Regeringen avser vidare att utse länsstyrelserna i

Gävleborg, Örebro och Jönköpings län till

förvaltningsmyndigheter och utbetalande myn-

digheter i mål 2-området och beräknar att

överlämna de fyra programdokumenten för mål

2 till EG-kommissionen i april 2000. För

gemenskapsinitiativet Interreg III A har uppdrag

lämnats att arbeta fram programdokument för i

stort sett samma områden som under program-

perioden 1995 1999 och för Urban har det

lämnats en inbjudan till Göteborgs stad att

utarbeta ett programdokument.

Regeringen har tillsatt en parlamentarisk

kommitté (dir. 1999:2) som skall lämna förslag

om den framtida inriktningen och utformningen

av den svenska regionalpolitiken. Kommittén

skall bl.a. utarbeta en strategi för regional balans.

Uppdraget skall redovisas senast den 31 augusti

2000. Regeringen avser att under 2001 åter-

komma till riksdagen med anledning av ut-

redningens slutbetänkande.

Inom utgiftsområdet avses 1,5 miljarder

kronor omfördelas under åren 2000-2004 för att

inom ramen för ett nationellt IT-infrastruktur-

program bidra till utbyggnad av regionala

transportnät som inte kommer till stånd på

kommersiella grunder. Regeringen har tillsatt en

särskild utredare som bland annat skall föreslå

vilka transportnätsförbindelser som skall

prioriteras av regional- och näringspolitiska skäl.

EG-kommissionen har ännu inte godkänt stöd-

formen nedsatta socialavgifter. De medel som

därför tills vidare frigörs skall i stället användas

för att på andra sätt förbättra förutsättningarna

för näringslivet i främst de områden som hittills

haft nedsatta socialavgifter. Förutom att delvis

finansiera utbyggnaden av nämnda transportnät

avser regeringen att utarbeta ett särskilt program

för att främja användningen av modern infor-

mationsteknik i företag i dessa områden.

Jämfört med de preliminära utgiftsområdes-

ramarna som redovisades i budgetpropositionen

för 2000 beräknas utgiftsområdet öka med 230

miljoner kronor för 2001 och 110 miljoner

kronor för 2002. Skillnaden förklaras

huvudsakligen av att vissa åtgärder behöver

vidtagas i kommuner med särskilda om-

ställningsproblem främst på grund av struktur-

omvandlingar inom försvarsmakten. Dessutom

förstärks arbetet med att stödja projekt inom

ramen för regionala och lokala resurscentra för

kvinnor inom främst nationella stödområden

och EG:s strukturfondsområden. För att ge stöd

för den fortsatta processen med regionala

tillväxtavtal beräknas således de regionala och

lokala resurscentra som växt fram tillföras

10 miljoner kronor.

Utgiftsområde 20:

Allmän miljö- och naturvård

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Beräknat

1999

2000

2000

2001

2002

2003

1 631

1 721

1 720

2 016

2 222

2 408

Utgiftsområdet omfattar frågor rörande bio-

logisk mångfald och naturvård, vatten- och

luftvård, avfallsfrågor, bilavgasfrågor, miljö-

skydd, miljöforskning, sanering och återställning

av förorenade områden, kemikaliekontroll, strål-

skydd och säkerhetsfrågor kopplade till kärn-

kraften samt internationellt miljösamarbete. För

2000 uppgår de totala anslagen enligt stats-

budgeten till 1,7 miljarder kronor, varav

1,5 miljarder kronor avser allmän miljö- och

naturvård och 0,2 miljarder kronor avser strål-

skydd och kärnsäkerhet.

Regeringen beräknar att förstärkningar av

utgiftsområdet i enlighet med den nivå som före-

slagits i 1999 års ekonomiska vårproposition om

ca 840 miljoner kronor för 2002 förlängs till att

omfatta även 2003. Det innebär att medel tillförs

för bl.a. fortsatta satsningar på miljöforskning,

sanering och återställning av förorenade

områden, miljöövervakning samt markinköp och

kalkning. Därutöver bedömer regeringen att det

finns behov av ytterligare förstärkningar. Därför

föreslås utgiftsområdet tillföras 175 miljoner

kronor 2001, 180 miljoner kronor 2002 och

310 miljoner kronor 2003. Förstärkningarna

omfattar i första hand miljöövervakning,

miljöforskning, marksanering samt åtgärder för

att bevara den biologiska mångfalden, bland

annat skötsel av befintliga reservat.

Utgiftsområde 21:

Energi

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Beräknat

1999

2000

2000

2001

2002

2003

1 101

1 446

1 841

2 262

2 085

1 302

Utgiftsområdet omfattar verksamheterna

energiforskning och energiteknisk utveckling,

investeringsbidrag till utbyggnad av el- och

värmeproduktion samt ekonomiskt stöd för

eleffektivisering och minskad elanvändning för

uppvärmning av bostäder och lokaler. Utgifts-

området omfattar också åtgärder för energi-

effektivisering m.m. i bland annat Baltikum och

Östeuropa, vilket utgör en viktig del av den

svenska klimatpolitiken. För 2000 uppgår de

totala anslagen enligt statsbudgeten till

1,4 miljarder kronor.

Inom utgiftsområdet prioriteras under 2000

uppföljningen av det energipolitiska program

som beslutats av riksdagen (prop. 1996/97:84,

bet. 1996/97:NU12, rskr. 1996/97:272). Sats-

ningen uppgår till totalt drygt 9 miljarder kronor

och löper fram t.o.m. 2004. Enligt det energi-

politiska beslutet skall den andra reaktorn i

Barsebäcksverket ställas av senast den 1 juli 2001.

Ett villkor för stängningen av den andra reaktorn

är att kraftbortfallet kan kompenseras genom

minskad elanvändning och ny elproduktion.

Regeringen avser att i budgetpropositionen för

2001 redovisa sin bedömning av om detta villkor

är uppfyllt.

I samband med införandet av schablon-

beräkning på elmarknaden avskaffades systemet

med leveranskoncession. Av detta skäl har

regeringen tillsatt en utredare som har till uppgift

att kartlägga omfattningen av de dåvarande

leveranskoncessionärernas långsiktiga kraft-

anskaffningsavtal samt avtalens utformning och

karaktär. Utredaren skall bedöma konse-

kvenserna av dessa avtal och om denne finner det

lämpligt föreslå generella lösningar och/eller ta

upp förhandlingar med berörda parter i syfte att

få villkoren justerade. Utredaren skall lämna sitt

förslag till regeringen senast den 1 oktober 2000.

Regeringen avser därefter att ta ställning till

behovet av ytterligare åtgärder. Utredaren skall

lämna ett delbetänkande till regeringen senast

den 1 september 2000 och sitt slutbetänkande i

mars 2001.

En annan viktig fråga vad gäller elmarknadens

funktionssätt är tillgången på effektreserver i det

svenska elsystemet och behovet av åtgärder för

att trygga elförsörjningen vid höglast. Affärs-

verket svenska kraftnät skall bevaka tillgången på

höglastkapacitet i det svenska elsystemet och

förmedla relevant information till marknadens

aktörer. Svenska kraftnät skall också utveckla

marknadsinstrument som kan bidra till att säkra

tillgången på effekt vid toppbelastning.

Resultatet av detta arbete skall rapporteras till

regeringen senast den 15 augusti 2000. Därefter

avser regeringen att ta ställning till behovet av

ytterligare åtgärder.

Ett viktigt led i omställningen av energi-

systemet är att goda ekonomiska förutsättningar

skapas för den förnybara elproduktionen. I detta

sammanhang spelar vindkraften en nyckelroll

och den kan också bidra till att uppfylla flera av

de nationella miljökvalitetsmål som riksdagen

beslutade om förra året. En god handlings-

beredskap för en fortsatt vindkraftsutbyggnad är

därför av strategisk betydelse. Regeringen be-

dömning är att planeringsmål för vindkraften

kan utgöra ett lämpligt verktyg för att främja en

sådan utveckling. Regeringen avser därför att i

enlighet med det förslag som Vindkrafts-

utredningen redovisat i sitt slutbetänkande Rätt

plats för vindkraft (SOU 1999:75) uppdra åt

Statens energimyndighet att redovisa områden

med goda förutsättningar för vindkraft. Vidare

ingår det i Energimyndighetens ansvar att ta

fram uppgifter om områden av riksintresse för

energiproduktion, t.ex. vindkraft. Vindkrafts-

utredningen har också föreslagit att en

övergripande kartläggning av lokaliserings-

förutsättningarna för etablering av vindkraft till

havs och i fjällen genomförs. Ett programarbete

med en sådan inriktning pågår för närvarande

inom Regeringskansliet. Med detta utrednings-

arbete som underlag avser regeringen att

återkomma så snart som möjligt till riksdagen

med förslag om ett lämpligt planeringsmål för

vindkraften och förslag för att möjliggöra att ett

sådant planeringsmål uppfylls.

Med dagens elpriser är en stor del av den el

som produceras med förnybara energikällor inte

lönsam. Riksdagen har efter förslag i budget-

propositionen för 2000 fattat beslut om ett

tillfälligt stöd till den småskaliga elproduktionen.

Stödet ersätter fr.o.m. den 1 november 1999 det

skydd som systemet med leveranskoncession

innebar. Det tillfälliga stödet gäller t.o.m. 2000.

Bidraget uppgår till 9 öre per kWh. Stödet

behandlas för närvarande av Europeiska

kommissionen.

För att bland annat finna en mer långsiktig

lösning vad gäller skyddet för småskalig el-

produktion ser en arbetsgrupp för närvarande

över systemet för stöd till elproduktion från för-

nybara energikällor. Arbetsgruppen skall se över

samtliga stödordningar på området och, om det

bedöms lämpligt, föreslå ett samlat program.

Regeringen avser att återkomma till riksdagen i

denna fråga i maj 2000 eller i budget-

propositionen för 2001.

Statens energimyndighet har på regeringens

uppdrag utrett frågan om biobränslenas

konkurrenskraft vid fjärrvärmeleveranser till

industrin. I rapporten som lämnades den

1 februari 2000 föreslår Energimyndigheten att

ett stöd inrättas till biobränslegenererad värme

som levereras till industrin. Rapporten är för när-

varande under remissbehandling.

Utgiftsområde 22:

Kommunikationer

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Beräknat

1999

2000

2000

2001

2002

2003

25 631

25 532

25 857

24 651

25 087

26 078

Utgiftsområdet omfattar verksamheterna invest-

eringar i samt drift och underhåll av vägar och

järnvägar samt även sjöfart, luftfart, post,

telekommunikationer, forskning och över-

gripande informationsteknikfrågor. För 2000

uppgår de totala utgifterna enligt statsbudgeten

till 25,5 miljarder kronor, varav ca 23,2 miljarder

kronor till väg och järnväg. Insatserna inom

utgiftsområde 22 har till syfte att bland annat

uppfylla de transportpolitiska målen, antagna av

riksdagen 1998, om att säkerställa en samhälls-

ekonomiskt effektivt och långsiktigt hållbar

transportförsörjning, ett tillgängligt transport-

system, hög transportkvalitet, en säker trafik, en

god miljö och en positiv regional utveckling.

De utgiftsnivåer som regeringen föreslår för

åren 2001 till 2003 innebär i huvudsak ett fortsatt

genomförande av de åtgärder som ingår i den

nationella väghållningsplanen, i stomnätplanen

för järnvägar och i länsplaner för regional

transportinfrastuktur. Anvisade medel för

genomförandet av dessa planer har under 1999

helt förbrukats och såväl Banverket som Väg-

verket har dessutom nyttjat delar av sina

anslagskrediter. Regeringens förslag till utgifts-

nivåer innebär att vissa planerade åtgärder i de

fastställda investeringsplanerna inte kommer att

kunna genomföras under perioden 2001 2003.

Det är dock regeringens ambition att upp-

rätthålla en fortsatt god väg- och järnvägs-

standard genom att anvisa en nivå på drift- och

underhållsinsatser under perioden som mot-

svarar minst ramarna i den nuvarande nationella

väghållningsplanen och stomnätplanen. Rege-

ringen avser även att skapa förutsättningar för

bland annat ökad bärighet, tjälsäkring och

rekonstruktion av det regionala vägnätet.

Regeringen anser att det är angeläget att

påskynda satsningen för höjd bärighet och

utökad lastprofil på järnväg. För att möjliggöra

ett samverkande och effektivt tågsystem i södra

Sverige och på Själland påbörjas planeringen

omgående av elektrifiering av Blekinge kustbana

så att en elektrifiering kan genomföras med

början 2004. Förberedelserna för och byggandet

av Botniabanan fortgår som planerat. Efter den

miljöprövning som för närvarande pågår

kommer regeringen att återkomma till riksdagen

med frågan om ytterligare lånegarantier för

Botniabanan AB vad gäller de två kvarvarande

etapperna mellan Nyland-Örnsköldsvik och

mellan Husum-Umeå.

Regeringens åtgärder för ökad trafiksäkerhet

på vägnätet enligt 11-punktsprogrammet

kommer att fullföljas under perioden. Medel

kommer därför även de närmaste åren att

omprioriteras från byggande av stamvägar till

riktade trafiksäkerhetsåtgärder på stamvägnätet.

Den år 1999 påbörjade satsningen på riktade

trafiksäkerhetsåtgärder på övriga vägnätet, för

400 miljoner kronor, fullföljs.

Regeringen avser att senare presentera en

proposition om inriktningen av åtgärder för

infrastrukturen med förslag till avvägning av

åtgärder såväl mellan väg och järnväg som mellan

åtgärder för säkerställande och bevarande av

nuvarande infrastruktur och åtgärder för att

utveckla ny infrastruktur.

I beräkningen av anslagsnivån på området

ingår att Vägverket får använda de offentlig-

rättsliga avgifter för myndighetsutövning som

verket tidigare inte disponerat för att finansiera

denna myndighetsverksamhet. Skälet till denna

omprövning av tidigare beslut är att volymen för

denna myndighetsverksamhet varierar påtagligt

mellan åren.

I IT-propositionen Ett informationssamhälle

för alla (prop. 1999/2000:86) föreslår regeringen

att statens insatser prioriteras till tre områden i

syfte att skapa ett informationssamhälle för alla.

De tre områdena är regelsystem, utbildning och

infrastruktur för att öka tilliten till IT,

kompetensen att använda IT samt till-

gängligheten till informationssamhällets tjänster.

Regeringen avsätter i anslutning till det

nationella IT-infrastrukturprogrammet

2,6 miljarder kronor i stöd till de delar av

transportnätet som inte kommer till stånd på

kommersiella grunder. Vidare överväger rege-

ringen en särskild skattelättnad för utgifter för

anslutning för datakommunikation som innebär

en väsentlig kapacitetshöjning och ett stöd till

kommuner för att möjliggöra abonnent-

anslutning med hög överföringskapacitet i glest

bebyggda områden genom lokala transport- och

accessnät. Den sammanlagda summan för stödet

till kommunerna och skattelättnaden motsvarar

3,2 miljarder kronor.

På grundval av departementspromemorian

Elektroniska signaturer (Ds 1999:73) har rege-

ringen överlämnat till Lagrådet en lagrådsremiss

med förslag till en lag om elektroniska signaturer

för att underlätta användningen av sådana och

därmed skapa en ökad tillit och en förbättrad

säkerhet för elektronisk kommunikation.

En omfattande översyn av det samlade

regelverket på telekommunikationsområdet

inom EU pågår för närvarande. Kommissionen

kommer under sommaren 2000 att presentera

förslag till nya direktiv inom området. Det är

angeläget att på gemenskapsnivå etablera ett

regelverk som främjar tillväxt och investeringar,

stärker Europas konkurrenskraft samt bidrar till

utvecklingen av ett informationssamhälle med

hög tillgänglighet där alla medborgare har

möjlighet att delta. Ett aktivt arbete bedrivs med

att utarbeta svenska ståndpunkter vad gäller

utformningen av det framtida regelverket.

Arbetet med översynen kommer att vara en

prioriterad fråga under Sveriges ordförandeskap i

EU första halvåret 2001.

Regeringen fortsätter sitt arbete med att på

den inre marknaden främja den elektroniska

handeln i Sverige under kommande år.

Regeringen ser för närvarande över vilken lag-

stiftning som kan behöva ändras med anledning

av ett kommande direktiv om vissa rättsliga

aspekter på informationssamhällets tjänster,

särskilt elektonisk handel, på den inre mark-

naden och avser att återkomma till riksdagen i

dessa frågor.

Näringsdepartementet har under 1999 låtit

göra en översyn av Sjöfartsverkets, Luftfarts-

verkets och Handelsflottans kultur- och fritids-

råds verksamhetsstrukturer i syfte att identifiera

eventuella mål- och rollkonflikter och för att för-

bättra underlaget för statens styrning. Rege-

ringen avser att återkomma med förslag i budget-

propositionen 2001 avseende fartygsförlagda

utbildningsplatser.

Avgifterna för Sveriges medlemskap i de

internationella organisationerna EUMETSAT,

WMO och ECMWF, som finansieras via

SMHI:s anslag, har ökat under senare år. Rege-

ringen ser för närvarande över behoven samt

eventuella möjligheter till omprioriteringar och

avser att återkomma i denna fråga.

Utgiftsområde 23:

Jord- och skogsbruk, fiske med anslutande

näringar

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Beräknat

1999

2000

2000

2001

2002

2003

11 925

9 726

10 310

13 664

13 854

13 937

Utgiftsområdet omfattar verksamheterna jord-

bruk, fiske, trädgårdsnäring, rennäring, djur-

skydd, djurhälsovård, livsmedelsfrågor, skogs-

näring samt högre utbildning och forskning som

rör vård och utnyttjande av biologiska natur-

resurser.

För 2000 uppgår de totala anslagen enligt

statsbudgeten till 9,7 miljarder kronor, varav ca

48 procent av beloppet finansieras av EG-

budgeten. Merparten av EG-stödet avser

obligatoriska åtgärder såsom djurbidrag,

intervention och exportbidrag, vilka helt

finansieras av EG-budgeten. Därtill kommer

delfinansierade stöd såsom miljöersättningar,

stöd till mindre gynnade områden och

strukturstöd. För att erhålla dessa stöd fordras

nationell medfinansiering i storleksordningen

2 miljarder kronor per år. Anslagen till forskning

och utbildning uppgår till närmare 1,4 miljarder

kronor per år.

Regeringen har vid beräkningen av utgifts-

områdesramen utgått från att de EG-finansierade

arealersättningarna och djurbidragen höjs till

ca 5,3 miljarder kronor 2001.

Regeringen har i en skrivelse till riksdagen

(skr. 1999/2000:14) presenterat inriktningen av

ett svenskt landsbygdsprogram för perioden

2000 2006. Regeringens förslag till lands-

bygdsprogram har överlämnats till Europeiska

kommissionen för prövning. Ett beslut väntas

senast i juni 2000. Programmet kommer att

genomföras i full omfattning från 2001.

Regeringen har i annat sammanhang bl.a.

föreslagit att energi- och koldioxidskatterna för

elektricitet och eldningsolja inom jordbruket

skall sänkas fr.o.m. den 1 juli 2000 vilket följer

samma princip som inom tillverkningsindustrin.

Åtgärderna är ett led i arbetet med att bevara och

utveckla ett långsiktigt hållbart och konkurrens-

kraftigt jordbruk.

Ytterligare en kostnadsdämpande åtgärd som

nu bör vidtas är att ta bort den årliga avgiften för

de s.k. blockkartorna inom jordbruket. Rege-

ringen har riksdagens bemyndigande att ta ut

avgifter enligt lagen (1994:1710) om EG:s för-

ordningar om jordbruksprodukter. Inkomsterna

på statsbudgeten från dessa avgifter uppgick

1999 till ca 25 miljoner kronor. Avgiften av-

skaffas fr.o.m. innevarande år.

Av avgörande betydelse för företagens kon-

kurrenskraft är, förutom den enskilde jord-

brukarens skicklighet som företagare, den

sammantagna effekten av pris-, stöd- och

kostnadsnivån. Ett fortsatt analys- och ut-

vecklingsarbete vad gäller kostnadsnivån och

kostnadsstrukturen i jordbruket sker inom

Jordbruksverket och Livsmedelsekonomiska

institutet. I detta sammanhang analyseras bland

annat skillnader i den redovisning som publiceras

av Eurostat.

Mot bakgrund av regeringens ambition att

20 procent av jordbruksarealen fram till 2005

skall ställas om till ekologisk produktion är det

angeläget att forskningsprogrammet om

ekologisk jordbruks- och trädgårdsproduktion

får en uppföljning. Regeringen kommer därför

att i budgetpropositionen för 2001 föreslå att

35 miljoner kronor per år under tre år avsätts för

ekologisk forskning.

I budgetpropositionen för 2000 har under

anslaget D2 Ersättningar för viltskador m.m.

anvisats 63 miljoner kronor, varav engångsvis

7 miljoner kronor. Rovdjursutredningen

överlämnade i januari 2000 sitt slutbetänkande

Sammanhållen rovdjurspolitik (SOU 1999:146).

I betänkandet, som för närvarande remiss-

behandlas, tar utredningen upp frågor om bland

annat rovdjursförvaltning, inventeringar samt

bidrag och ersättningar för de skador som

rovdjuren åstadkommer. Mot bakgrund härav,

och då skadorna även av annat vilt än rovdjur

ökar, avser regeringen att i budgetpropositionen

för 2001 öka anslaget med ytterligare 8 miljoner

kronor till 71 miljoner kronor under en

treårsperiod. Den närmare användningen av

medlen bör övervägas senare.

Beslut har nyligen fattats av Statens energi-

myndighet om att öka de statliga insatserna för

forskning och utveckling av bland annat energi-

skogsproduktion. Regeringen avser att åter-

komma till frågan om fortsatt stöd till energi-

skogsodling i budgetpropositionen för 2001.

Regeringen beräknar att tidigare för-

stärkningar av resurserna för biotopskydd i skog

om 100 miljoner kronor 2002 förlängs till att

omfatta även 2003.

Utgiftsområde 24:

Näringsliv

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Beräknat

1999

2000

2000

2001

2002

2003

3 255

2 983

3 334

3 197

2 977

2 895

Utgiftsområdet omfattar näringspolitik,

teknologisk infrastruktur, konkurrensfrågor,

teknisk forskning och utveckling, utrikeshandel,

export- och investeringsfrämjande samt

konsumentfrågor.

För 2000 uppgår de totala anslagen på

statsbudgeten till 3,0 miljarder kronor, varav ca

0,9 miljarder kronor till näringspolitik,

0,2 miljarder kronor till teknologisk infra-

struktur, bl.a. patentfrågor, teknisk provning och

kontroll, 0,1 miljarder kronor till konkurrens-

frågor, 0,7 miljarder kronor till teknisk forskning

och utveckling, 0,6 miljarder kronor till

rymdverksamhet, 0,4 miljarder kronor till

utrikeshandel, export- och investeringsfrämjande

samt 0,1 miljarder kronor till konsumentfrågor.

Inom utgiftsområdet avsätts resurser för att

säkerställa och utveckla tillgången på teknik- och

kunskapsöverföring från bl. a. högskolorna till

små och medelstora företag.

I propositionen Vissa organisationsfrågor

inom näringspolitiken (prop. 1999/2000:71)

föreslås en ny myndighetsstruktur på central nivå

för närings- och innovationspolitik. Regeringen

avser att återkomma i budgetpropositionen för

2001 med en närmare redovisning av om-

fördelningar på anslags- och utgiftsområdesnivå.

Regeringen beslutade under hösten 1999 att

satsa 6 miljoner kronor på att utforma ett

internetbaserat informationssystem med myn-

dighetsinformation riktat till företag. En

kundundersökning genomfördes för att ta fram

en samlad bild av hur företag upplever bl.a.

myndigheters information. Undersökningen

skall också vara ett stöd i bl.a. statens styrning av

myndigheterna vad gäller förenklingar och

förbättringar för småföretag. Regeringen avser

att tillföra ytterligare 15 miljoner kronor årligen

under perioden 2001 2003 för dessa satsningar.

I propositionen Ett informationssamhälle för

alla (prop. 1999/2000:86) föreslås en satsning för

att öka IT-kompetensen i småföretag. Satsningen

skall genomföras under en tvåårsperiod med

början 2001.

Regeringen har tillfört Konkurrensverket

resurser för att genomföra mer generella och

branschspecifika åtgärder för ökad konkurrens

bl.a. inom bygg- och boendesektorn. Regeringen

avser att i budgetpropositionen för 2001 tillföra

Konkurrensverket ytterligare 5 miljoner kronor

under perioden 2001 2003 för konkurrens-

främjande arbete. Regeringen avser att åter-

komma med förslag som ger ökad konkurrens

och stärker konsumentens ställning.

Regionala tillväxtavtal är ett instrument i en ny

regional näringspolitik. Utgångspunkten är att

det regionala inflytandet över näringspolitiken

skall öka och att tillgängliga resurser skall

användas mer flexibelt. Program, som innehåller

prioriterade insatser och åtgärder som skall

genomföras under åren 2000 2002, har ut-

arbetats i breda regionala partnerskap. Samtliga

län har lämnat in sina avtal till regeringen.

Regeringen ser mycket positivt på den process

som har utvecklats kring tillväxtavtalen och på

den lokala och regionala mobilisering som nu

sker för tillväxt och sysselsättning.

Konsumentpolitiska kommittén överlämnade

den 3 april 2000 sitt slutbetänkande Starka

konsumenter i en gränslös värld (SOU 2000:29)

om mål och medel för konsumentpolitiken inför

ett nytt sekel. Regeringen avser att under hösten

2000 lägga fram förslag om den framtida

konsumentpolitiken och även behandla frågor

rörande prisinformation till konsumenter.

De totala anslagen för utgiftsområde 24

beräknas öka för 2001. Detta är till övervägande

del en följd av en anslagsteknisk förändring i

samband med fullständig övergång till

användande av bemyndigandetekniken vid

styrning av verksamheten under anslaget D1

Teknisk forskning och utveckling.

Utgiftsområde 25:

Allmänna bidrag till kommuner

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Beräknat

1999

2000

2000

2001

2002

2003

102 542

97 667

98 200

101 850

101 827

104 185

Utgiftsområdet omfattar merparten av statens

bidrag till kommuner och landsting. För 2000

uppgår anvisade medel enligt statsbudgeten till

97,7 miljarder kronor, varav 78,0 miljarder

kronor till generellt statsbidrag, 18,6 miljarder

kronor till statligt utjämningsbidrag och

1,1 miljarder kronor till särskilda insatser i vissa

kommuner och landsting.

Målet för utgiftsområdet är att så långt som

det är möjligt skapa goda och likvärdiga

ekonomiska förutsättningar för kommunerna

och landstingen att uppnå de nationella målen

inom olika verksamheter. De höjda statsbidragen

syftar till att underlätta för kommuner och

landsting att klara det lagstadgade kravet om

ekonomisk balans 2000 och samtidigt ge

utrymme för fortsatta satsningar inom de

prioriterade områdena skola, vård och omsorg.

Riksdagen har beslutat om tillskott till

kommuner och landsting under åren 1997 till

2000 om totalt 20 miljarder kronor. Till följd av

skattereformen minskades det generella

statsbidraget för år 2000 med 4,8 miljarder

kronor samtidigt som reformen innebar att

kommunernas och landstingens skatteintäkter

ökade med motsvarande belopp. För 2000

minskades också anslaget för utjämningsbidraget

med ca 2 miljarder kronor i förhållande till 1999

års utfall på grund av de förändringar som

gjordes i utjämningssystemet för kommuner och

landsting. Förändringarna innebar också att en

lika stor reducering gjordes av den utjämnings-

avgift som kommuner och landsting betalar till

staten.

Beräkningarna utgår från att det generella

statsbidraget ökar 2001 med ytterligare

3,3 miljarder kronor och att statsbidraget till

särskilda insatser ökar med 0,7 miljarder kronor.

I ökningen av det generella statsbidraget ingår en

särskild satsning på vård och omsorg som uppgår

till 1 miljard kronor.

För 2001 har riksdagen också beslutat att den

statliga skatt på 200 kronor som utgår för

skattskyldiga med förvärvsinkomster skall utgöra

kommunal inkomstskatt vilket ger kommun-

sektorn ett resurstillskott som motsvarar ca

1,3 miljarder kronor.

Genom försvarsuppgörelsen kommer

sammanlagt 8 miljarder kronor att tillföras

vården och omsorgen under perioden 2002

2004. För åren 2002 och 2003 innebär detta att

det generella statsbidraget tillförs 1 respektive

3 miljarder kronor.

I det kommunala momssystemet har det

uppkommit ett underskott till följd av att

kommunernas och landstingens avgifter har varit

för låga i förhållande till den ersättning som har

betalats ut från systemet. Sammantaget beräknas

underskottet uppgå till ca 4 miljarder kronor

under innevarande år. Regeringen anser det vara

av stor vikt att kommunsektorn prioriterar skola,

vård och omsorg samtidigt som balanskravet

uppfylls. Regeringen aviserar därför att staten tar

över detta underskott som annars skulle ha

återbetalats via en högre momsavgift. Därmed

frigörs betydande resurser för kommunsektorn.

Beslutade och aviserade tillskott innebär

således en sammanlagd höjning av statsbidragen

till kommuner och landsting med ca 26 miljarder

kronor 2003 i förhållande till 1996 års nivå.

Utgiftsområde 26:

Statsskuldsräntor m.m.

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Beräknat

1999

2000

2000

2001

2002

2003

89 885

81 810

93 370

69 270

65 670

58 570

Utgiftsområdet omfattar utgifter för räntor på

statsskulden, oförutsedda utgifter och Riks-

gäldskontorets provisionskostnader i samband

med upplåning och skuldförvaltning. Utgifts-

området omfattas inte av det statliga utgiftstaket

med motiveringen att utgifterna inte kan på-

verkas i det korta perspektivet.

För 2000 uppgår de totala anslagen på

statsbudgeten till 81,8 miljarder kronor varav

räntor på statsskulden utgör 81,7 miljarder

kronor. Under perioden beräknas ränte-

utgifterna minska kraftigt för att år 2003 uppgå

till 58,5 miljarder kronor. De kraftigt minskade

ränteutgifterna förklaras framför allt av den stora

amorteringen som görs när utrymme upp-

kommer till följd av överföringar från AP-

fonden i samband med ålderspensionssystemet

samt försäljningar av statligt aktieinnehav.

Statsskulden uppgick vid utgången av 1999 till

1 374 miljarder kronor vilket är 75 miljarder

kronor lägre än föregående år. Under perioden

2000 2003 beräknas statsskulden minska med

228 miljarder kronor för att 2003 uppgå till

1 145 miljarder kronor. Under perioden 2000

2003 uppgår summan av statsskuldens saldo till

82 miljarder kronor. Resterande delar av skuld-

sänkningen uppkommer då statsobligationer till

ett nominellt värde av 98 miljarder kronor skrivs

av mot statsskulden 2001 i samband med att

medel förs över från AP-fonden som ett led i

den nya pensionsreformen. En annan viktig

förklaring är att kronan antas stärkas mot övriga

valutor vilket beräknas minska valutaskulden

med 40 miljarder kronor t.o.m. 2003 års utgång.

I avsnitt 4.4.2 Statsbudgetens utgifter ges en mer

detaljerad redovisning av statsskuldsräntorna.

Utgiftsområde 27:

Avgiften till Europeiska gemenskapen

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Beräknat

1999

2000

2000

2001

2002

2003

20 884

23 083

23 177

24 093

24 795

24 742

Utgiftsområdet avser Sveriges avgift till

Europeiska gemenskapens allmänna budget

(EU-budgeten). För 2000 uppgår de totala

anslagen på statsbudgeten till ca 23,2 miljarder

kronor.

EU-budgeten omfattar den Europeiska

gemenskapens samtliga förväntade inkomster

och utgifter. Budgeten finansieras huvudsakligen

av de s.k. egna medlen, vilka utgörs av avgifter

från medlemsländerna. Budgeten beslutas årligen

inom ramen för ett fastställt flerårigt budgettak,

s.k. finansiellt perspektiv. Det nuvarande

finansiella perspektivet gäller åren 2000 2006.

Nivån för det finansiella perspektivet grundas på

rådets beslut om gemenskapernas egna medel

(94/728/EG, Euroatom), vilket bland annat

anger taket för medlemsländernas finansierings-

ansvar för budgeten. Inom ramen för Agenda

2000 beslutades, förutom det nya finansiella

perspektivet, att beslutet om egna medel skall

ändras så att det nya beslutet kan träda i kraft

från och med 2002. Kommissionen lade under

sommaren 1999 fram ett förslag till nytt beslut

som genomför förändringarna enligt Europeiska

rådets beslut. Rådsbehandlingen är ännu inte

avslutad. Beslut i frågan kräver enhällighet samt

nationellt godkännande av samtliga medlems-

länder. Regeringen kommer att lägga fram ett

förslag för riksdagen när beslutet antagits.

Eftersom rådsbehandlingen ännu inte är avslutad

kan det innebära att det nya beslutet om egna

medel kan bli försenat. Beslutet kommer dock

att ha en retroaktiv verkan vid en eventuell

försening.

Ändringen av beslutet om egna medel innebär

att uttaget av mervärdesskattebaserad avgift

minskas till 0,75 % 2002 och till 0,50 % 2004.

Samtidigt ökas den nationella ersättningen för

uppbördskostnader avseende s.k. traditionella

egna medel från 10 % till 25 % fr.o.m. 2001.

Dessutom skall finansieringen av den brittiska

budgetreduktion ändras fr.o.m. 2002 så att

finansieringsandelen för Sverige, Nederländerna,

Österrike och Tyskland minskas med 75 % i

förhållande till nuvarande andel. Förändringen av

finansieringsansvaret för den brittiska budget-

reduktion beräknas minska den svenska avgiften

med cirka 600 miljoner kronor år 2002.

Det finansiella perspektivet ligger numera

väsentligt närmare utgiftsnivån för EU-

budgeten. Möjligheten till finansiering av nya

utgifter på EU-budgeten, genom utnyttjande av

marginalen mellan finansiella perspektivet och de

faktiska utgifterna i den årliga EU-budgeten, har

därigenom minskat. Ett fullt utnyttjande av

marginalen kan leda till behov av revidering av

det finansiella perspektivet för att hantera

oförutsedda utgifter.

Beräkningen för utgiftsområde 27 grundas på

fastställd EU-budget för 2000 samt, vad gäller

EU-budgetens utgiftsnivå, på finansiella

perspektivet för 2001 2003 (kommissionens

revidering till 2001 års prisläge). I förhållande till

budgetpropositionen innebär detta en höjning av

prognosen för EU-budgetens utgifter, vilket

påverkar avgiftens nivå särskilt för åren 2002 och

2003. Effekterna av uppgörelsen i Berlin, bl.a.

minskat finansieringsansvar för Storbritanniens

budgetreduktion, har beaktats och påverkar den

svenska EU-avgiften fr.o.m. 2002. Som nämnts

ovan har det formella rådsbeslutet inte fattats,

vilket kan innebära en risk för att beräknad

avgiftsreduktion inte erhålls enligt beslutad

tidplan. Beräkningen beaktar även förutsedda

kurseffekter, utfallskorrigeringar m.m. Kom-

missionens budgetförslag presenteras i maj.

Därigenom kan beräkningen i budgetpropo-

sitionen baseras på kommissionens budgetförslag

för 2001.

Ålderpensionssystemet vid sidan av

statsbudgeten

Miljoner kronor

Utfall

Beräknat

Prognos

Beräknat

1999

2000

2000

2001

2002

2003

136 095

140 034

139 904

144 686

151 337

158 364

Utgifterna omfattar ålderspension i form av

allmän tilläggspension (ATP) och ålderspension i

form av folkpension till pensionärer som även

uppbär ATP. För år 2000 beräknas de totala

kostnaderna för ålderspensionssystemet vid

sidan av statsbudgeten uppgå till ca

139,9 miljarder kronor.

Utgifterna väntas öka med ca 5 miljarder

kronor år 2001 och med ca 7 miljarder kronor

per år de två därefter följande åren. De

utgiftsbestämmande faktorerna är antalet

pensionärer med ATP (ca 85 % av samtliga

ålderspensionärer), deras genomsnittliga antal

ATP-poäng samt storleken på prisbasbeloppet.

Antalet pensionärer ökar för närvarande i måttlig

takt, med ca 0,5 % per år. De för närvarande

mest betydelsefulla faktorerna för utgifts-

utvecklingen är i stället prisbasbeloppets ut-

veckling samt utvecklingen av den genom-

snittliga ATP-nivån.

Prisbasbeloppet antas mellan åren 2001 och

2003 öka med ca 2 % per år, vilket innebär en

utgiftseffekt på ca 3 miljarder kronor per år.

Ungefär lika stor effekt har ATP-systemets

fortsatta mognad, dvs. att äldre pensionärer med

låg eller ingen ATP successivt ersätts av ny-

tillkommande pensionärer med avsevärt högre

ATP. De senare har i genomsnitt fler ATP-år

och har även fått högre medelpoäng per år

genom reallöneökningar under ett flertal år. För

varje år ökar den genomsnittliga ATP-inkomsten

med ca 0,03 prisbasbelopp eller med ca 2 %.

Även detta innebär de närmaste åren utgifts-

ökningar med ca 3 miljarder kronor per år. Dessa

faktorer förklarar tillsammans den utgifts-

utveckling som förväntas för ålderspensions-

systemet vid sidan av statsbudgeten.

Den ovan redovisade utgiftsutvecklingen

kommer dock att påverkas av att den bo-

sättningsbaserade del av folkpensionen som i dag

utbetalas från AP-fonden år 2003 kommer att

överföras till utgiftsområde 11 Ekonomisk

trygghet vid ålderdom. Vidare kommer

pensionerna från och med 2002 att räknas upp

med det nya pensionssystemets inkomst-

indexering i stället för ATP-systemets pris-

indexering. Regeringen avser att i budgetpropo-

sitionen för 2001 återkomma med beräkningar

och prognoser för hur dessa faktorer kommer att

påverka utgiftsutvecklingen.

Regeringen avser att i en proposition i maj

2000 lägga fram ett förslag till slutlig utformning

av den automatiska balanseringsmekanism som

kommer att utgöra en integrerad del av det

reformerade ålderspensionssystemet.

8

Skattefrågor

8 Skattefrågor

8.1 Inledning

Regeringen tar i detta kapitel upp skattefrågor.

Inledningsvis anges ett antal skattepolitiska

prioriteringar för de närmaste åren. Därefter

lämnas ett antal förslag på företags- och

kapitalskatteområdet samt ett förslag på

fastighetstaxeringsområdet. Vidare redovisas

några i budgetpropositionen för år 2000

aviserade förslag som kommer att läggas fram i

särpropositioner. Avslutningsvis anges de olika

förslagens offentlig-finansiella effekter.

Ärendet och dess beredning

Inom Finansdepartementet har en promemoria

Vissa skattefrågor för småföretagare utarbetats

med vissa förenklingsförslag inom kapital- och

företagsbeskattningen. Promemorian har

remissbehandlats. Promemorian och en

sammanställning av remissyttrandena finns

tillgängliga i lagstiftningsärendet (dnr

Fi2000/627).

Nästa allmänna fastighetstaxering av småhus

skall ske år 2002. Frågan om att skjuta upp denna

taxering till år 2003 har aktualiserats i samband

med att Fastighetstaxeringsutredningen har

avlämnat sitt betänkande med förslag till

förändringar i de gällande reglerna för

fastighetstaxering (Fastighetstaxering - precision,

påverkansmöjligheter, individuella bedömningar,

SOU 2000:10). Vid beredningen av förslaget har

synpunkter under hand inhämtats från

Riksskatteverket.

Lagrådet

Regeringen beslutade den 23 mars 2000 att

inhämta Lagrådets yttrande över lagförslagen i

kapitel 3. Lagrådet har lämnat förslagen utan

erinran. Vissa i huvudsak redaktionella ändringar

har gjorts i förhållande till de lagförslag som

lämnades till Lagrådet.

Förslaget till lag om allmän fastighetstaxering

av småhusenheter år 2003 innebär att tidpunkten

för den allmänna fastighetstaxeringen av småhus

flyttas fram ett år. Förslaget är av sådan enkel

beskaffenhet att Lagrådets hörande skulle sakna

betydelse. Något yttrande från Lagrådet har

därför inte inhämtats.

8.2 Skattepolitiska prioriteringar

För att bibehålla de förbättrade offentliga

finanserna krävs en fortsatt hård prioritering

inom skattepolitiken under de närmaste åren.

För det första prioriteras åtgärder som bidrar

till att förbättra de skattemässiga villkoren för

arbete, utbildning och investeringar i Sverige och

som uppfyller kraven på att vara

fördelningspolitiskt rättvisa. Till dessa åtgärder

räknas förbättrade villkor för små och

medelstora företag.

För det andra finns en grupp åtgärder som kan

bli nödvändiga att vidta dels beroende på

internationaliseringen och dess effekter på

skattebasernas rörlighet, dels därför att det finns

interna obalanser i skatteuttaget på vissa

områden. Ett exempel på det senare gäller

fastighetskatteuttaget. Inkomstberäkningen för

2001 förutsätter dels att nuvarande frysning av

taxeringsvärdena upphör, dels att den för åren

1999-2000 tillfälligt sänkta skattesatsen för

bostadshyreshus återgår till 1,5 procent. Den

sammanlagda inkomstförstärkningen har

beräknats till 8 miljarder kronor (jfr kapitel 6).

För att skapa utrymme för det önskvärda och

nödvändiga bör stark återhållsamhet visas

avseende åtgärder som inte stödjer de nämnda

prioriteringarna. Skatteuttaget på trögrörliga

skattebaser bör upprätthållas i största möjliga

utsträckning. Generella åtgärder prioriteras

framför särregler som urholkar skattebaser,

skapar snedvridningar och kontrollproblem och

som försvårar fortsatt förenkling.

Nedan redovisas först ett antal åtgärder där

ställningstaganden kan väntas i eller i anslutning

till budgetpropositionen för 2001. Därefter

kommenteras internationaliseringens betydelse

för svenska skattebaser och framtida skatte-

struktur.

8.2.1 Inför budgetpropositionen aktuella

åtgärder

Fortsatt inkomstskattereform

Genom förslag i förra årets budgetproposition

har en fjärdedel av den reform som innebär

kompensation för egenavgifter och en minskning

av andelen skattskyldiga med statlig

inkomstskatt till 15 procent genomförts.

Fullföljandet av reformen till en tillkommande

budgetkostnad om ca 36 miljarder kronor är

angelägen av både fördelningspolitiska skäl och

för att stödja arbetslinjen.

I budgetpropositionen för 2000 gjordes det

fortsatta genomförandet av reformen beroende

av de löpande bedömningarna av de offentliga

finanserna och av det konjunkturpolitiska läget.

Vidare skall en avvägning göras i förhållande till

de behov som finns att säkerställa en

tillfredsställande kvalité i de offentliga

åtagandena, särskilt för vården, skolan och

omsorgen. Dessa villkor gäller fortfarande.

Fastighetsskatt m.m.

Sedan 1996 har uttaget av fastighetsskatt på

bostäder kraftigt begränsats genom en rad

successiva beslut. Taxeringsvärdena har i princip

varit oförändrade sedan 1997 genom att det

omräkningsförfarande som infördes 1996 ej

tillämpats som avsett. 1998 sänktes skattesatsen

för bostadshus generellt från 1,7 procent till 1,5

procent. För bostadshyreshusen gäller för åren

1999-2000 en tillfällig sänkning; för innevarande

år är skattesatsen 1,2 procent.

Såväl frysningen av taxeringsvärdena som den

tillfälligt sänkta skattesatsen för hyreshus upphör

2001 såvitt inte riksdagen fattar nya beslut.

Som tidigare redovisats innebär detta en

inkomstförstärkning med 8 miljarder kronor. I

tabell 8.1 redovisas en uppdelning av de olika

ingående komponenterna liksom skattebaser och

skatteintäkter för åren 2000-2001.

Tabell 8.1 Skattebaser och skatteintäkter för småhus och

hyreshus åren 2000-2001.

Miljarder kronor och procent

Småhus

Hyreshus

Skattebas (=taxvärden) år 2000,

mdkr

877

405

Skatteintäkter år 2000, mdkr

13,1

4,9

Skattebas (=taxvärden) år 2001,

mdkr

1147

536

Procentuell förändring skattebas

31

32

Skattehöjningar 2000-2001, mdkr*

4,1

3,2

 varav p g a förändrad skattebas

4,1

1,6

 varav p g a förändrad skattesats

-

1,6

Fastighetsskatteintäkter år 2001,

mdkr

17,2

8,0

Ett fullt genomslag för den mest

betydelsefulla komponenten uppjusteringen av

taxeringsvärdena skulle ge högst varierande

regionala effekter. Enligt nuvarande

bedömningar skulle taxeringsvärdena stiga

kraftigt i vissa regioner; exempelvis skulle de

genomsnittliga taxeringsvärdena för Stor-

Stockholmsområdet höjas med i

storleksordningen 60 procent. I andra regioner

skulle taxeringsvärdena sjunka. Inom ramen för

de olika regionala genomsnitten kan finnas

betydande variationer för olika delområden och

för olika slag av hushåll.

Regeringen bedömer att de effekter som nu

kan förväntas vad gäller förändringar i

skatteuttaget mellan åren 2000 och 2001 inte kan

godtas och avser därför att i

budgetpropositionen för 2001 lämna förslag som

begränsar ökningen av skatteuttaget. I de

fortsatta övervägandena bör vidare beaktas

Fastighetsbeskattningskommitténs arbete som

kommer att presenteras före sommaren liksom

det betänkande som redan överlämnats av

Fastighetstaxeringsutredningen.

8.2.2 Internationaliseringens betydelse

för svenska skattebaser och

framtida skattestruktur

I budgetpropositionen för 1999 redovisade

regeringen en kortfattad bedömning av de krav

på det svenska skattesystemet som kan

uppkomma i framtiden och som redan delvis

gör sig gällande som ett resultat av den

fortgående internationaliseringen av den svenska

ekonomin, där marknaderna för varor och

tjänster, liksom arbetsmarknaden och

kapitalmarknaderna, alltmer integreras

internationellt. I varierande utsträckning

kommer detta att påverka rörligheten hos olika

skattebaser och därmed möjligheterna att

varaktigt finansiera våra gemensamma åtaganden.

I takt med detta aktualiseras centrala frågor om

den svenska skattestrukturens framtida

utformning och vilken avvägning som skall göras

mellan å ena sidan internationaliseringens krav, å

andra sidan interna krav på systematik i

skattesystemet och på en fördelningspolitiskt

rättvis fördelning av det samlade skatteuttaget.

Under senare tid har diskussionen kring dessa

frågor intensifierats och olika bedömningar och

rekommendationer presenterats. Den senaste

långtidsutredningen har uppmärksammat frågan,

bl.a. dess kopplingar till möjligheten att

finansiera de av demografiska förändringar

ökande anspråken på offentligt finansierade

tjänster inom vården och omsorgen.

Finansmarknadsutredningen (SOU 2000:11) har

i sin analys av den framtida konkurrenskraften

hos den svenska finansiella sektorn behandlat

skatternas betydelse, särskilt skatterna på

kapitalinkomster och förmögenheter.

Den internationella integrationen ökar också

konkurrensen om investeringar, företag och

arbetskraft. I Sverige måste därför finnas goda

förutsättningar för riskvilligt kapital,

entreprenörskap och arbete.

De utmaningar den framtida skattepolitiken

kommer att ställas inför gör det angeläget att få

till stånd fördjupade bedömningar och

kartläggningar av olika slag. Det handlar bl.a. om

bedömningar av i vilket tidsperspektiv olika

anpassningskrav kommer att uppstå. Men det

gäller också analyser av de förutsättningar för

skattepolitiken som ges av våra internationella

åtaganden i olika avseenden, EU-medlemsskapet

inkl. ett eventuellt svenskt deltagande i EU:s

valutaunion samt även andra internationella

regelverk av betydelse. Mot denna bakgrund

avser regeringen att inom kort tillsätta en

utredning med uppgift att förbättra underlaget

för den framtida skattepolitiken i dessa

avseenden.

8.3 Företags- och kapitalskattefrågor

Regeringen lämnar i detta avsnitt förslag på vissa

regelförenklingar. Förslagen har särskild

betydelse för de mindre företagen.

Av rättvise- och förenklingsskäl föreslås vissa

ändringar av reglerna om avdrag för ökade

levnadskostnader vid tjänsteresa och resa i

närings-verksamhet. Anställda skall vid

beskattningen behandlas lika oavsett om

traktamente betalas ut eller inte och

näringsidkare skall i princip behandlas på samma

sätt som anställda. De nya reglerna föreslås

tillämpas första gången vid 2002 års taxering.

Vidare föreslås generösare och enklare

avdragsregler för utgifter vid ombyggnad av

lokaler i samband med byte av hyresgäst. Detta

möjliggör ett mer effektivt utnyttjande av det

kommersiella fastighetsbeståndet. De nya

reglerna om ett utvidgat reparationsbegrepp

föreslås gälla ändringsarbeten som påbörjats från

och med den 1 januari 2000.

För att ytterligare förbättra villkoren för

extern kapitalförsörjning till onoterade bolag och

för att förenkla systemet föreslås att

kapitalförluster på marknadsnoterade

delägarrätter skall kunna kvittas mot vinster på

onoterade aktier. Vidare föreslås att kapitalvinst

respektive kapitalförlust vid avyttring av andel i

s.k. blandfond i sin helhet skall ingå i

kvittningssystemet. De nya reglerna föreslås gälla

för vinster och förluster som uppkommit från

och med den 1 januari 2000.

En utgångspunkt för den fortsatta

framställningen är reglerna och terminologin i

inkomstskattelagen (1999:1229), IL, som trädde

i kraft den 1 januari 2000 och som skall tillämpas

första gången vid 2002 års taxering (prop.

1999/2000:2, bet. 1999/2000:SkU2, rskr.

1999/2000:117). Enligt lagen (1999:1230) om

ikraftträdande av inkomstskattelagen, ILP,

upphörde kommunalskattelagen (1928:370, KL)

och lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt,

SIL att gälla den 1 januari 2000. De upphävda

lagarna skall dock tillämpas vid 2001 års taxering.

8.3.1 Avdrag för ökade levnadskostnader

vid tjänsteresor och resor i

näringsverksamhet

8.3.1.1 Gällande rätt

Inkomstslaget tjänst

Huvudregeln i samtliga inkomstslag är enligt

9 kap. 2 § IL att den skattskyldiges

levnadskostnader och liknande utgifter inte får

dras av. I 12 kap. 6 17 §§ IL finns bestämmelser

om att utgifter för ökade levnadskostnader i

samband med tjänsteresor utanför den vanliga

verksam-hetsorten ändå får dras av om vissa

förutsättningar är uppfyllda. Reglerna innebär i

huvudsak följande.

För att avdrag skall få göras krävs att

tjänsteresan är förenad med övernattning. Som

ökade levnadskostnader räknas utgifter för logi,

ökade utgifter för måltider samt diverse

småutgifter.

Om arbetet utanför den vanliga

verksamhetsorten varit förlagt till samma ort

under mer än tre månader i följd får avdrag i

stället göras en-ligt bestämmelserna om tillfälligt

arbete. En tjänsteresa anses pågå i en följd om

den inte bryts av uppehåll som beror på att

arbetet förläggs till en annan ort under minst fyra

veckor.

Med vanlig verksamhetsort avses ett område

inom 50 kilometer från den skattskyldiges

tjänsteställe. Som vanlig verksamhetsort

behandlas också ett område inom 50 kilometer

från den skattskyldiges bostad. Tjänstestället är

den plats där den skattskyldige utför huvuddelen

av sitt arbete. Utförs detta under förflyttning

eller på arbetsplatser som hela tiden växlar, anses

i regel den plats där den skattskyldige hämtar och

lämnar arbetsmaterial eller förbereder och

avslutar sina arbetsuppgifter som tjänsteställe.

Speci-ella regler gäller för vissa arbeten inom

byggnads- och anläggningsbranschen, för

reservofficerare, nämndemän m.fl. och för

skattskyldiga som under en begränsad tid arbetar

vid någon av Europeiska unionens institutioner

eller organ eller vid Europaskolorna men som får

den huvudsakliga lönen för arbetet från en annan

arbetsgivare.

Vid beräkningen av avdraget används för

tjänsteresa i Sverige ett maximibelopp och för

tjänsteresa utomlands ett normalbelopp för re-

spektive land. Avdraget beräknas för hel eller

halv dag. Som hel dag behandlas också

avresedagen om resan påbörjas före kl. 12.00 och

hemre-sedagen om resan avslutas efter kl. 19.00.

Som halv dag behandlas avresedagen om resan

påbörjas kl. 12.00 eller senare och

hemkomstdagen om resan avslutas kl. 19.00 eller

tidigare. Maximibeloppet är 0,5 procent av

prisbasbeloppet, avrundat till närmaste tiotal

kronor. För 2000 års taxering uppgår det till 180

kr. Normalbeloppet för varje land motsvarar den

normala ökningen av levnadskostnaderna under

en hel dag för frukost, lunch och middag som

består av en rätt på restaurang av normal

standard samt för småutgifter. Om det finns

särskilda skäl, får normalbeloppet avse ökade

utgifter för måltider på en restaurang av bättre

standard.

Om den anställde under en tjänsteresa samma

dag uppehåller sig i mer än ett land bestäms

avdraget efter vad som gäller för vistelse i det

land där han uppehållit sig den längsta delen av

dagen (kl. 06.00 24.00). Avdrag för ökade

levnadskostnader skall minskas med värdet av

kostförmåner som den skattskyldige fått,

förutom sådana kostförmåner på allmänna

transportmedel som enligt 11 kap. 2 § IL inte

skall tas upp av den anställde.

För merutgifter för måltider och småutgifter

gäller olika regler beroende på om den anställde

fått ersättning för sådana merutgifter från sin

arbetsgivare, s.k. dagtraktamente, eller inte.

Om den skattskyldige fått dagtraktamente för

en tjänsteresa i Sverige, skall ett belopp som

motsvarar ersättningen dras av. För varje hel dag

som tagits i anspråk för resan skall avdraget

uppgå till högst ett maximibelopp och för varje

halv dag till högst ett halvt maximibelopp. Visar

den skattskyldige att den sammanlagda

utgiftsökningen under samtliga tjänsteresor

under beskattningsåret i en och samma tjänst

varit större än det schablonmässigt beräknade

avdraget skall i stället ett belopp som motsvarar

den faktiska utgiftsökningen dras av.

Om den skattskyldige fått dagtraktamente för

tjänsteresa utomlands skall ett belopp som

motsvarar ersättningen dras av. För varje hel dag

som tagits i anspråk för resan får avdraget uppgå

till högst ett normalbelopp och för varje halv dag

till högst ett halvt normalbelopp. Visar den

skattskyldige att utgiftsökningen under en

tjänsteresa varit större än avdraget beräknat på

detta sätt skall i stället ett belopp som motsvarar

den faktiska utgiftsökningen dras av.

En skattskyldig som inte fått dagtraktamente

men som gör sannolikt att han haft ökade

utgifter för måltider och småutgifter skall göra

avdrag för varje hel dag med ett halvt

maximibelopp vid tjänsteresa i Sverige och med

ett halvt normalbelopp vid tjänsteresa

utomlands. Denna kategori anställda har inte rätt

att få avdrag för sina faktiska utgifter och inte

heller rätt att få schablonavdrag för halva dagar.

Reglerna om avdrag för logi är desamma för

båda kategorierna anställda. Utgift för logi skall

dras av. Om den skattskyldige inte kan visa

vilken utgift han har haft, skall ett halvt

maximibelopp per natt dras av vid tjänsteresa i

Sverige och ett halvt normalbelopp vid

tjänsteresa utomlands.

Reglerna om avdrag för logiutgifter ändrades

år 1999 (prop. 1998/99:83, bet. 1998/99:SkU17,

SFS 1999:317). Tidigare hade skattskyldiga som

inte uppbar nattraktamente endast rätt till avdrag

för faktiska logikostnader. Om den faktiska

utgiften inte kunde visas fanns ingen rätt till

avdrag och den skattskyldige fick med

beskattade pengar bekosta den merutgift som

boendet medförde, t.ex. boende i husvagn,

fritidsbostad, olika former av inneboende och

dylikt. Regeringen ansåg att olikheten i den

skattemässiga behandlingen av personer som i

stort sett befann sig i identiska situationer inte

var motiverad. Man borde sträva efter att

skattemässigt likabehandla dem som arbetar

tillfälligt utanför bostadsorten, oavsett om

arbetet utförs inom ramen för en tjänsteresa eller

på annat sätt. Av rättvise- och förenklingsskäl

skulle även anställda som inte uppbar

nattraktamente få göra avdrag för logikostnader

med schablonbelopp. Ett par remissinstanser

ansåg att det av lagtexten skulle framgå att den

skattskyldige måste kunna göra sannolikt att

någon kostnad för logi förekommit för att

avdrag med schablonbelopp skulle få göras.

Regeringen delade inte denna uppfattning.

Grunden för avdragsrätt var att övernattning

skett på arbetsorten. Redan detta förhållande

måste enligt regeringen vara tillräckligt för att

anse det som sannolikt att kostnader för logi har

uppkommit. Däremot måste givetvis den

skattskyldige fullgöra sin bevisbörda i fråga om

att han övernattat på arbetsorten (prop.

1998/99:83 s. 24). Riksdagen godtog detta

synsätt.

Utredningen om ökade levnadskostnader

m.m. har i sitt slutbetänkande Förmåner och

ökade levnadskostnader (SOU 1999:94)

föreslagit att även reglerna om avdrag för

måltider och småutgifter skall bli desamma för

båda kategorierna anställda. Anställda som inte

fått traktamente bör ha rätt till avdrag enligt

samma schablon som anställda som fått

traktamente. De som fått traktamente skall

oavsett traktamentets storlek alltid ha rätt till

avdrag med hela schablonen. Dessutom skall

skattskyldiga som inte fått traktamente kunna få

avdrag för sin verkliga utgiftsökning om de kan

visa att denna är större än schablonavdraget. Som

skäl för förslaget har i huvudsak angetts att båda

kategorierna anställda kan förutsättas ha

likartade merutgifter vid tjänsteresor.

Inkomstslaget näringsverksamhet

I likhet med vad som gäller för anställda kan

näringsidkare få göra avdrag för ökade

levnadskostnader vid resa i näringsverksamheten

utanför den vanliga verksamhetsorten. Det finns

dock, utom för yrkesfiskare, inte några regler om

avdragsrätt i inkomstslaget näringsverksamhet.

Avdragsrätt anses föreligga enligt de allmänna

reglerna i 13 kap. 1 § och 16 kap. 1 § första

stycket IL om att utgifter på grund av

näringsverksamhet räknas till inkomstslaget

näringsverksamhet och att utgifter för att

förvärva och bibehålla inkomster får dras av som

kostnad i inkomstslaget. Det är näringsidkarens

verkliga merutgifter vid resan som är

avdragsgilla. Han måste kunna visa att sådana

utgifter uppkommit och även hur stora de varit.

För yrkesfiskare finns en särskild bestämmelse

i 16 kap. 36 § IL. En yrkesfiskare får göra avdrag

för ökade levnadskostnader på grund av fiske

utanför hemorten om resan är förenad med

övernattning. Riksskatteverket har meddelat

rekommendationer m.m. (RSV S 1994:23) om

sådana avdrag att tillämpas fr.o.m. kalenderåret

1994. Enligt dessa får avdraget beräknas med

utgångspunkt i bestämmelserna om

maximibelopp för avdrag i inkomstslaget tjänst.

Schablonbeloppet per dag uppgår till hälften av

maximibeloppet.

Riksskatteverket har i en framställning till

Finansdepartementet föreslagit att avdrag för

ökade levnadskostnader i form av måltider och

små-utgifter vid resa i näringsverksamheten som

medför övernattning utanför den vanliga

verksamhetsorten skall kunna göras enligt

schablon även i inkomstslaget näringsverksamhet

analogt med vad som gäller för anställda som inte

uppbär traktamente (dnr Fi1999/2994). Av

förslaget framgår att skattemyndigheterna ofta

godtar en schablon för kostfördyring i analogi

med vad som gäller avdrag för löntagare som inte

fått traktamente. Verket anser, främst av

förenklingsskäl, att samma schablonregler bör

gälla för näringsidkare som för anställda som inte

fått traktamente. I den mån näringsidkaren

önskar avdrag med verklig fördyring enligt

bokförda verifikationer skall det vara tillåtet även

i fortsätt-ningen. Samma avdragsprincip skall

dock gälla för samtliga resor samma år. Vidare

anser verket att de särskilda reglerna för

yrkesfiskare kan ut-mönstras om förslaget

genomförs.

8.3.1.2 Överväganden och förslag

Avdrag för skattskyldiga som inte fått traktamente

Regeringens förslag: Skattskyldiga skall

behandlas lika från avdragssynpunkt oavsett om

traktamente betalas ut eller inte. Båda kategori-

erna skattskyldiga skall dra av utgifter för

måltider och småutgifter med de belopp som

gäller för skattskyldiga som fått traktamente.

Promemorians förslag: Stämmer överens med

regeringens.

Remissinstanserna: De flesta

remissinstanserna som yttrat sig i frågan

tillstyrker förslagen. Riksskatteverket vill gå

längre och anser att man bör eliminera den

skattemässiga skillnad som finns mellan

skattskyldiga som fått respektive inte fått

traktamente även efter tre-månadersperiodens

utgång. Hovrätten för Västra Sverige tillstyrker

förslaget för skattskyldiga som inte fått

traktamente men avstyrker en ändring för dem

som fått traktamente. Hovrätten anser att en

viktig invändning mot en ändring är att det synes

kräva ett delvis ändrat be-skattningsförfarande.

Enligt gällande regler föreligger ingen

obligatorisk kontrolluppgiftsskyldighet för

arbetsgivaren så länge traktamentena håller sig

inom schablonbeloppen och arbetsgivaren

behöver inte heller göra skatteavdrag på denna

del av ersättningen till den anställde. Om

promemorians förslag genomförs måste det

förutsättas att skattemyndigheten får tillgång till

uppgifter om antalet tjänsteresor etc. Detta

skulle innebära merarbete både för arbetsgivarna

i form av ökad kontrolluppgiftsskyldighet och

för skattemyndigheterna genom att fler

uppgifter skall granskas. Kammarrätten i

Stockholm har i sak inget att invända mot att

skattskyldiga skall behandlas lika oavsett om

traktamente betalas ut eller inte men anser att

den föreslagna utvidgningen av

avdragsmöjligheterna för skattskyldiga som inte

fått traktamente i någon mån kan komma att

innebära kontrollproblem för

skattemyndigheten. För att begränsa problemen

bör en utökad uppgiftsskyldighet för

arbetsgivare övervägas.

Skälen för regeringens förslag: Numera görs

inte någon skillnad mellan skattskyldiga som fått

respektive inte fått traktamente när det gäller

rätten till avdrag för logiutgifter vid tjänsteresor.

I samband med att de nya reglerna infördes

uttalade regeringen (prop. 1998/99:83 s. 24) att

en olikhet i den skattemässiga behandlingen av

personer som i stort sett befinner sig i identiska

situationer inte är motiverad. Personer som är på

tjänsteresa på samma plats under liknande för-

hållanden kan även förutsättas ha en likartad

situation beträffande merutgifter för måltider

och småutgifter, oberoende av om traktamente

betalas ut eller inte. Det talar för att

avdragsreglerna bör vara desamma för båda

grupperna. Det är exempelvis rimligt att avdrag

för båda kategorierna skattskyldiga skall kunna

göras med de schablon-belopp som utgör

avdragsgräns för skattskyldiga som fått

traktamente.

Skattskyldiga som inte fått traktamente har,

under förutsättning att de gör sannolikt att de

haft merutgifter, för närvarande rätt till avdrag

med hälften av de belopp som utgör

avdragsgräns för skattskyldiga som fått

traktamente. Schablonbeloppen för dessa

skattskyldiga bör höjas till samma nivå som de

nuvarande avdragsgränserna för skattskyldiga

som fått traktamente. Detta innebär även att

skattskyldiga som inte fått traktamente, i

motsats till vad som hittills gällt, kommer att få

avdrag för merutgifter för halva dagar. Liksom

hittills bör det krävas att en skattskyldig som inte

fått traktamente gör sannolikt att han har haft

merutgifter för måltider och småutgifter för att

avdrag skall få göras.

För skattskyldiga som fått traktamente gäller

att schablonavdraget inte får överstiga

ersättningen, även om denna är lägre än de

belopp som utgör avdragsgräns. Av rättviseskäl

bör även dessa skattskyldiga ha rätt till avdrag

med helt schablonbelopp oavsett om

ersättningen uppgått till detta belopp eller inte.

Skattskyldiga som inte fått traktamente har,

till skillnad från dem som fått sådant, inte rätt att

göra avdrag för sina verkliga merutgifter för

måltider och småutgifter. Det finns inte något

skäl till fortsatt särbehandling i det avseendet.

Hädanefter bör därför även dessa skattskyldiga

ha rätt till avdrag för sina verkliga utgifter om de

kan visa att dessa varit högre än

schablonavdraget. Reglerna bör utformas på

samma sätt som för anställda som fått

traktamente. Det bör således krävas att den

verkliga utgiftsökningen för samtliga resor inom

Sverige varit större än avdraget beräknat enligt

schablon. När det gäller en resa utomlands bör

det räcka att de faktiska utgifterna under just den

resan varit högre än schablonavdraget.

Reglerna om avdrag för ökade

levnadskostnader vid tjänsteresa kommer liksom

hittills inte att gälla efter den tidpunkt då arbetet

varit förlagt till samma ort under mer än tre

månader i en följd. Då gäller i stället särskilda

regler om avdrag vid tillfälligt arbete på annan ort

(12 kap. 18 22 §§ IL). Avdragsrätten är inte

utformad på ett likartat sätt för skattskyldiga

som fått traktamente och sådana som inte fått

det. Utredningen om avdrag för ökade

levnadskostnader m.m. har i sitt slutbetänkande

Förmåner och ökade levnadskostnader (SOU

1999:94) föreslagit ändringar av dessa regler som

bl.a. innebär att de två kategorierna skattskyldiga

skall behandlas på ett likartat sätt. Under

promemorians remissbehandling har önskemål

framförts om att göra sådana ändringar redan nu.

Regeringen delar uppfattningen att inte minst

förenklingsskäl talar för en förändring. Med

hänsyn till bl.a. att utredningens förslag ännu

inte remissbehandlats bör dock frågan om avdrag

vid tillfällig anställning tas upp vid ett senare

tillfälle. Något förslag läggs därför inte fram i

detta lagstiftningsärende.

Skattekontrollutredningen har i

slutbetänkandet Självdeklaration och

kontrolluppgifter förenklade förfaranden

(SOU 1998:12) föreslagit ett flertal ändringar i

reglerna om kontrolluppgifter. Förslagen i

betänkandet bereds för närvarande i

Regeringskansliet. Frågan om behov av en

utökad kontrolluppgiftsskyldighet vid avdrag för

ökade levnadskostnader, som berörts av vissa

remissinstanser, kommer att ses över i det

sammanhanget.

Förslagen medför ändringar i 12 kap. 14 16 §§

IL.

Avdrag i inkomstslaget näringsverksamhet

Regeringens förslag: Enskilda näringsidkare och

fysiska personer som är delägare i handelsbolag

skall ha rätt till schablonavdrag för ökade

levnadskostnader vid resa i näringsverksamheten

som varit förenad med övernattning utanför den

vanliga verksamhetsorten. Principerna för

avdragen skall vara desamma som för anställda.

Promemorians förslag: Stämmer i sak överens

med regeringens.

Remissinstanserna: De remissinstanser som

yttrat sig i frågan tillstyrker förslagen.

Riksskatteverket anser dock inte i linje med hur

verket ser på reglerna för anställda att det finns

tillräckliga skäl att avvakta med att införa

särskilda bestämmelser för tid efter tre månader.

Även Näringslivets skattedelegation, Företagarnas

Riksorganisation, Svenska Revisorsamfundet SRS

och Tjänstemännens Centralorganisation anser att

näringsidkare efter tremånadersperiodens utgång

i avdragshänseende bör likställas med anställda

som erhåller traktamente.

Skälen för regeringens förslag: För enskilda

näringsidkare finns inte några regler om rätt till

schablonavdrag för ökade levnadskostnader vid

resa i näringsverksamheten som är förenad med

övernattning utanför den vanliga

verksamhetsorten. Motsvarande gäller fysiska

personer som är delägare i handelsbolag.

Skattemyndigheterna har ändå i praktiken ofta

tillåtit schablonavdrag för merutgifter för kost

och småutgifter med samma belopp som gäller

för anställda som inte fått traktamente. Av

rättvise- och förenklingsskäl bör det införas

lagregler om rätt till schablonavdrag för

näringsidkare. Utgångspunkten vid utformandet

av de nya reglerna bör vara bestämmelserna i

inkomstslaget tjänst, med beaktande av förslagen

avseende skattskyldiga som inte fått traktamente.

För att avdrag enligt schablon skall få göras

bör i första hand krävas att resan skett utanför

den vanliga verksamhetsorten samt att den varit

förenad med övernattning. Begreppet vanlig

verksamhetsort bör ha samma innebörd som i

inkomstslaget tjänst.

Schablonavdrag för merutgifter för måltider och

småutgifter bör få göras med samma belopp som

gäller för anställda. I likhet med vad som gäller

för anställda som inte fått traktamente bör det

för rätt till avdrag krävas att näringsidkaren gör

sannolikt att han har haft merutgifter. Det skall

finnas kvar en möjlighet att få avdrag för de

faktiska utgifterna om näringsidkaren kan visa

att dessa är högre än schablonavdraget. För resa i

Sverige bör krävas att utredningen avser samtliga

resor i näringsverksamheten under året. För resa

utomlands räcker det att utredningen avser den

aktuella resan.

Vidare bör en enskild näringsidkare liksom en

anställd få göra schablonavdrag för logi när han

inte kan visa vilka verkliga utgifter han haft för

övernattning utanför den vanliga

verksamhetsorten. Det bör inte krävas att

näringsidkaren gör sannolikt att han haft utgifter

för logi för att schablonavdrag skall få göras.

Grunden för avdragsrätt är att övernattning skett

på arbetsorten. Däremot måste han givetvis

fullgöra sin bevisbörda i fråga om att han

övernattat på sistnämnda ort (jfr prop.

1998/99:83 s. 24). Schablonavdraget för

näringsidkare bör uppgå till samma belopp som

för anställda.

De föreslagna reglerna bör förutom av

enskilda näringsidkare även kunna tillämpas av

fysiska personer som är delägare i handelsbolag.

Förslagen innebär att en ny bestämmelse om

avdrag för ökade levnadskostnader för

näringsidkare vid resa i näringsverksamheten

utanför den vanliga verksamhetsorten förs in i 16

kap. IL.

Anställda har inte rätt att tillämpa reglerna om

ökade levnadskostnader vid tjänsteresa när

arbetet utanför den vanliga verksamhetsorten

pågått mer än tre månader. I stället gäller

särskilda regler om avdrag vid tillfälligt arbete på

annan ort. Inte heller näringsidkare bör ha rätt

att få göra schablonavdrag enligt de principer

som gäller för tjänsteresa när tre månader har

gått. Liksom för anställda bör en resa anses pågå i

en följd om den inte bryts av uppehåll som beror

på att arbetet förläggs till en annan ort under

minst fyra veckor. Reglerna om avdrag efter

tremånadersperio-dens utgång är inte desamma

för anställda som fått traktamente som för

anställda som inte fått det. Regeringen har gjort

bedömningen (se föregående avsnitt) att en

ändring av de reglerna inte bör ske utan

ytterligare beredning. Eftersom en utgångspunkt

bör vara att reglerna för anställda och

näringsidkare samordnas även i detta avseende

bör frågan om näringsidkarnas avdragsrätt tas

upp i anslutning till att reglerna om avdrag efter

tremånadersperiodens utgång i inkomstslaget

tjänst behandlas.

När generella regler om avdrag för ökade

levnadskostnader införs för samtliga

näringsidkare kan det hävdas att den särskilda

regeln i 16 kap. 36 § IL om yrkesfiskaravdrag

inte längre behövs. Utredningen om

konkurrenssituationen för det svenska

yrkesfisket har i betänkandet Yrkesfiskets

konkurrenssituation (SOU 1999:3) bl.a.

föreslagit ändringar i regeln. En lagrådsremiss

om ett särskilt skatteavdrag för yrkesfiskare

förbereds för närvarande (jfr avsnitt 8.5).

8.3.2 Det utvidgade reparationsbegreppet

Regeringens förslag: Generösare avdragsregler

införs för utgifter vid ombyggnad av lokaler i

samband med byte av hyresgäst. Det s.k. ut-

vidgade reparationsbegreppet ändras så att det

klart framgår att även sådana ändringsarbeten på

en byggnad som kan anses normala i

fastighetsförvaltning omfattas.

Promemorians förslag: Stämmer överens med

regeringens.

Remissinstanserna: De flesta instanserna

tillstyrker förslaget. Riksskatteverket framhåller

att förslaget innebär förenklingar, men efterlyser

ett förtydligande huruvida nyttjanderättshavare

omfattas. Sveriges Byggindustrier, Sveriges

Fastighetsägareförbund och Näringslivets

skattedelegation anser att de generösare

avdragsreglerna även skall omfatta mer

genomgripande ändringar av byggnadens

användningssätt, som att bygga om bostäder till

affärs- och kontorslokaler. Lantbrukarnas

Riksförbund framhåller att det i dagens lantbruk

blir mer och mer vanligt att man ändrar

produktionsinriktning och därigenom

användningen av ekonomibyggnader, t.ex.

övergång från svinproduktion till

hästuppfödning. Skall sådana ändringar av

byggnadens användningssätt inte omfattas av

avdragsrätten bör detta klart anges i lagtexten.

Sveriges Jordägareförbund och KIBRA

Skattejuridiska Byrån AB anför att det är oklart

hur det utvidgade reparationsbegreppet skall

tillämpas på privatbostäder som skattemässigt får

redovisas som näringsfastigheter och föreslår att

frågan klargörs.

Sveriges Advokatsamfund anför att det angivna

syftet att det utvidgade reparationsbegreppet

skall omfatta även s.k. hyresgästanspassningar,

men inte mer genomgripande ändringar av

byggnadens användningssätt bör framgå

klarare av lagtexten.

Bakgrunden till regeringens förslag: I regel

får utgifter för reparation och underhåll av en

byggnad dras av omedelbart medan utgifter för

ny-, till- eller ombyggnad skall räknas in i

anskaffningsvärdet och dras av genom årliga

värdeminskningsavdrag.

Värdeminskningsavdragen skall beräknas enligt

avskrivningsplan efter en viss procentsats per år

på byggnadens anskaffningsvärde. Procentsatsen

skall bestämmas med hänsyn till byggnadens

ekonomiska livslängd.

För vissa ändringsarbeten gäller ett utvidgat

reparationsbegrepp. Enligt 19 kap. 2 § andra

stycket IL får utgifter för sådana ändringsarbeten

på en byggnad som kan anses normala i den

bedrivna verksamheten behandlas som utgifter

för reparation och underhåll. Hit räknas inte

åtgärder som innebär en väsentlig förändring av

byggnaden.

Bestämmelsen fick sin nuvarande utformning

vid införandet av IL. I KL hade motsvarande

stadgande en något fylligare lydelse (punkt 3 av

anvisningarna till 23 §). Som exempel på

ändringsarbeten som normalt medför avdrag

angavs där upptagande av nya fönster- och

dörröppningar samt flyttning av innerväggar och

inredning i samband med omdisponering av

lokaler. Vidare angavs som exempel på åtgärder

som innebär en väsentlig förändring att ett

djurstall eller en verkstadsbyggnad byggs om för

att i stället användas för ett helt annat ändamål.

På förslag av Skattelagskommittén ströks

exemplen. Vidare föreslog kommittén att

bestämmelsen skulle omfatta sådana

ändringsarbeten som var normala i

näringsverksamheten. Uttrycket "i den bedrivna

verksamheten" kom dock att behållas eftersom

någon utvidgning av bestämmelsens

tillämpningsområde inte var avsedd (prop.

1999/2000:2 del 2 s. 248).

Många anser att bestämmelsen i rättspraxis

getts en alltför restriktiv tolkning. Avdrag brukar

vägras för ändringsarbeten som fastighetsägaren

bekostar i samband med byte av hyresgäst om

den nye hyresgästen driver annan slags

verksamhet än den föregående. Som exempel på

fall där avdrag vägrats kan nämnas ombyggnad av

en lokal för färghandel till lokaler för två nya

verksamheter, den ena för affärsändamål och den

andra för kontor. Sveriges Byggindustrier,

Sveriges Allmännyttiga Bostadsföretag (SABO)

och Sveriges Fastighetsägareförbund har i en

framställning hos Finansdepartementet föreslagit

att det utvidgade reparationsbegreppet vidgas

ytterligare (dnr. 1631/94). Förbunden framhåller

att det är fråga om utgifter som varje

fastighetsägare måste räkna med att få vidkännas

i sin löpande förvaltning. Avdrag bör enligt

förbunden få göras även för det fall syftet med

ombyggnaden är att bereda en ny hyresgäst

ändamålsenliga lokaler. Detta bör gälla även om

den nya hyresgästen driver en annan slags

verksamhet än den föregående.

Verksamhetsbedömningen bör göras med

utgångspunkt i fastighetsägarens förhållanden.

För den som bedriver fastighetsförvaltning med

uthyrning av lokaler torde det vara normalt att

räkna med skifte av hyresgäster och

ändringsarbeten som föranleds av det.

Skälen för regeringens förslag: Det

nuvarande utvidgade reparationsbegreppet

framstår i vissa avseenden som alltför begränsat.

Många näringsidkare anser att gällande regler är

svåra att förstå och tillämpa. Bedömningen av

vad som kan anses vara normala ändringsarbeten

görs utifrån den verksamhet som bedrivs i den

uthyrda lokalen. Detta kan medföra att många

byggnadsarbeten inte kommer till stånd.

Fastighetsfö-retag kan föredra att låta lokaler stå

tomma långa perioder i avvaktan på en hyresgäst

som inte har behov av reparations- och

ändringsarbeten eller som driver verksamhet av

samma slag som den föregående hyresgästen.

Nuvarande skatteregler kan därför sägas

motverka ett effektivt utnytt-jande av det

kommersiella fastighetsbeståndet. Reglerna bör

ändras så att utgifter för reparations- och

ändringsarbeten får dras av omedelbart även om

arbetena vidtas i samband med byte av hyresgäst.

Det utvidgade reparationsbegreppet bör

utformas så att verksamhetsbedömningen i

stället görs utifrån vad som kan anses normalt i

den skattskyldiges näringsverksamhet. Det bör

således göras en bedömning av antingen

fastighetsägarens eller hyresgästens verksamhet,

beroende på vem av dem som bekostar

ändringsarbetena. Svarar fastighetsägaren för

arbetena och består dennes verksamhet i

uthyrning av lokaler för affärs- och

kontorsändamål bör avdrag således kunna få

göras för sådana ändringsarbeten som man

normalt kan räkna med i näringsverksamheten.

Detta bör gälla även om ändringsarbetena

sammanhänger med ett byte av hyresgäst, en

sammanslagning av två intilliggande lokaler eller

en delning av en lokal.

Bestämmelserna om avdrag för reparation och

underhåll, inklusive det utvidgade

reparationsbegreppet, gäller således även för

arbeten som bekostas av nyttjanderättshavaren.

Detta följer av den allmänna bestämmelsen om

att utgifter för att förvärva och bibehålla

inkomster skall dras av som kostnad (16 kap. 1 §

IL och 23 § KL). Bestämmelserna i 19 kap. 2 25

§§ IL gäller alla näringsidkare och inte enbart

fastighetsägare. Svarar hyresgästen för

ändringsarbetena och är dessa att anse som

normala i dennes näringsverksamhet får avdrag

göras förutsatt att det inte är fråga om en

väsentlig förändring av byggnadsdelen.

Några remissinstanser föreslår att även

väsentliga förändringar i en byggnads

användningssätt skall anses normala och således

omfattas av det utvidgade reparationsbegreppet.

I annat fall föreslås att det i lagtexten klart anges

vilka åtgärder som innebär en väsentlig

förändring av bygg-naden eller dess

användningssätt. En förändring av det utvidgade

reparationsbegreppet till att omfatta mer

genomgripande ändringar av byggnadens

användningssätt, såsom när bostadslägenheter

byggs om till affärs- och kontorslokaler går klart

utöver vad som åsyftas med lagstiftningen.

Detsamma gäller ingrepp i bärande

konstruktioner eller den nya stommen för vatten

och avlopp i annan bemärkelse än utbyte av

befintliga stammar. Enligt regeringens

uppfattning föreligger inte tillräckliga skäl för en

så genomgripande förändring. Det är knappast

heller möjligt att utforma lagtexten på ett sådant

sätt att det exakt går att utläsa vilka arbeten som i

varje givet fall kan komma att omfattas av regeln.

Avgränsningen av reparation och ombyggnad är

till sin karaktär beroende av bedömningar i det

enskilda fallet. Regeringen är därför inte beredd

att föreslå någon ändring av gällande rätt i dessa

hänseenden utan hänvisar till den praxis som

vuxit fram genom åren.

Före 1990 års skattereform gällde det

utvidgade reparationsbegreppet generellt i

inkomstslaget rörelse. För inkomst av

jordbruksfastighet var det begränsat till

ändringsarbeten på ekonomibyggnader. I

inkomstslaget annan fastighet gällde det endast

för den del av fastigheten som inte användes för

bostadsändamål. I samband med skattereformen

gjordes bestämmelsen tillämplig på hela

inkomstslaget näringsverksamhet. Det utvidgade

reparationsbegreppet gäller därför även

näringsfastigheter som innehåller bostäder.

Någon klar praxis har ännu inte utvecklat sig

men utgifter för ändrad rumsindelning i

bostadslägenheter brukar i den praktiska

rättstillämpningen anses omedelbart avdragsgilla

så länge användningen till bostad består (jfr

Riksskatteverkets handledning för beskattning

vid 1999 års taxering s. 518).

Till näringsfastighet räknas också sådana

småhus på lantbruksenhet som, om ägaren begär

det, inte skall räknas som privatbostad (2 kap. 9 §

IL). Bl.a. Sveriges Jordägareförbund efterlyser

klargöranden hur det utvidgade

reparationsbegreppet skall tillämpas i vissa

situationer. Det är även här fråga om

bedömningar som måste göras i det enskilda

fallet. Det är därför inte lämpligt att genom

lagstiftning närmare reglera dessa frå-gor.

Förslaget föranleder en ändring i 19 kap. 2 §

IL samt införande av en ny paragraf, 5 kap. 10 §, i

ILP.

8.3.3 Ökade möjligheter till kvittning av

kapitalförluster på

marknadsnoterade delägarrätter

Regeringens förslag: Kapitalförluster på

marknadsnoterade delägarrätter får även

utnyttjas för kvittning mot vinster på onoterade

aktier.

Kapitalvinster respektive kapitalförluster vid

avyttring av andelar i marknadsnoterade svenska

blandfonder får utnyttjas för kvittning fullt ut

mot vinster respektive förluster på

marknadsnoterade delägarrätter och onoterade

aktier.

Promemorians förslag: Överensstämmer med

regeringens förslag med den skillnaden att s.k.

blandfonder även i fortsättningen skulle ligga

utanför kvittningssystemet.

Remissinstanserna: Av de remissinstanser

som yttrat sig i denna del är samtliga positiva till

förslaget om utökad kvittningsrätt. Vissa remiss-

instanser Riksskatteverket, Fondbolagens

Förening, Svenska Bankföreningen,

Handelshögskolan i Stockholm, Juridiska

Fakulteten vid Lunds Universitet, Föreningen

Auktoriserade Revisorer FAR och Sveriges

Advokatsamfund anser att

kvittningsmöjligheterna bör ytterligare utökas i

olika avseenden.

Skälen för regeringens förslag: Genom 1990

års skattereform infördes för kapitalförluster

(reaförluster enligt terminologin i SIL) på

finansiella tillgångar en huvudregel som innebär

att sådana förluster skall kvoteras till 70 procent.

Vid en kapitalinkomstskatt på 30 procent

innebär detta att en förlust ger en skattelättnad

på 21 procent. Anledningen till att

kvoteringsregeln infördes var att det ansågs

önskvärt att minska inslaget av skattekrediter i

kapitalinkomstbeskattningen. Sådana

skattekrediter uppkommer bl.a. genom att

sparare i aktier och liknande tillgångar i viss

utsträckning kan välja att realisera förluster före

vinster på liknande tillgångar.

Ett undantag gjordes från den allmänna

kvoteringsregeln. Förluster på

marknadsnoterade aktier och liknande

värdepapperstillgångar får i sin helhet kvittas mot

vinster på sådana tillgångar. Efter förslag från

Företagsskatteutredningen infördes en

motsvarande full kvittningsrätt för onoterade

aktier från och med 1998 års taxering. Samtidigt

infördes en lättnad i ägarbeskattningen för

utdelning och kapitalvinster på sådana aktier

(prop. 1996/97:45, bet. 1996/97:SkU13, rskr.

1996/97:133, SFS 1996:1611).

I samband med 1998 års ekonomiska

vårproposition utvidgades möjligheten att kvitta

förluster på onoterade aktier till att även omfatta

vinster på marknadsnoterade aktier och andelar i

vissa värdepappersfonder (prop. 1997/98:150,

bet. 1996/97:FiU20, rskr. 1996/97:284, SFS

1997:448). Skälet härför var att förbättra

villkoren för extern kapitaltillförsel till onoterade

företag. För risktagande i näringslivet och

villigheten till nysatsningar ansågs den

skattemässiga behandlingen av förluster vara av

stor betydelse.

I dag kan vinster på onoterade aktier användas

till kvittning i sin helhet endast mot förluster på

sådana tillgångar. En ytterligare förbättring av

villkoren för extern kapitalförsörjning till

onoterade företag torde följa om begränsningen i

kvittningsrätten slopades så att kvittning också

kan ske mellan vinster på onoterade delägarrätter

och förluster på marknadsnoterade delägarrätter.

Reglerna skulle också bli tydligare och olika

investeringsalternativ neutrala i förhållande till

varandra.

Beträffande värdepappersfonder gäller att

vinster och förluster på marknadsnoterade

andelar i svenska värdepappersfonder där värdet

av fondens innehav av delägarrätter inte annat än

tillfälligtvis understigit 75 procent av

fondförmögenheten (s.k. aktiefonder) får kvittas

på samma sätt som marknadsnoterade

delägarrätter i övrigt.

En värdepappersfond som inte utgör en aktie-

fond och inte heller innehåller enbart svenska

fordringsrätter (s.k. räntefond) kallas för

blandfond. För andelar i blandfonder har gällt

med undantag för den period då utdelning från

svenska företag var skattefri att de behandlats

som om de varit onoterade med den följden att

förluster på andelar i sådana fonder inte har fått

kvittas fullt ut mot vinster på andra delägarrätter

och att vinster på sådana fondandelar inte har

ingått bland de vinster mot vilka förluster på

mark-nadsnoterade delägarrätter har kunnat

kvittas helt. Skälet för att vinst respektive förlust

vid avyttring av andelar i blandfonder skulle

hållas utanför möjligheterna till full kvittning var

att sådana fonder regelmässigt ger större löpande

avkastning än fonder vars förmögenhet är

placerad i aktier. Om fonder med en betydande

andel fordringar skulle beskattas enligt

aktievinstreglerna, ansågs skattefördelar kunna

uppnås genom att sådana andelar avyttrades med

vinst strax före en utdelning och att

kvittningsunderlag därigenom kunde tas fram

för att utnyttja en reaförlust på

marknadsnoterade aktier. Sådan skatteplanering

ansågs böra förhindras (prop. 1989/90:110 s. 432

f.).

I IL är en andel i en svensk värdepappersfond

definierad som en delägarrätt (48 kap. 2 §). Med

den ordalydelse som 48 kap. 20 22 §§ IL har fått

kan således förluster på marknadsnoterade

delägarrätter respektive onoterade delägarrätter

fullt ut dras av mot vinster på marknadsnoterade

delägarrätter, dvs. även mot vinster på andelar i

marknadsnoterade blandfonder. En sådan

utvidgning av gällande rätt har inte varit avsedd. I

den remitterade promemorian föreslogs att

inkomstskattelagen skulle justeras i detta

avseende.

De skäl som åberopades vid skattereformen

för att hålla vinst respektive förlust vid avyttring

av en andel i en blandfond utanför kvittnings-

systemet har på grund av de ändringar som skett

i tiden efter 1990 års skattereform väsentligen

förlorat sin betydelse. Regeringen anser därför i

likhet med flera remissinstanser att någon

kvittningsbegränsning när det gäller

blandfonderna inte längre behövs. Reglerna blir

därigenom enklare.

Regeringen föreslår sammanfattningsvis att

förluster på marknadsnoterade delägarrätter får

kvittas fullt ut mot vinster på sådana andelar i

svenska aktiebolag och utländska juridiska

personer som inte är marknadsnoterade. Vidare

föreslås att vinster respektive förluster vid

avyttring av andelar i marknadsnoterade svenska

blandfonder får kvittas fullt ut mot vinster

respektive förluster på marknadsnoterade

delägarrätter och andelar i svenska aktiebolag

och utländska juridiska personer som inte är

marknadsnoterade.

Förslaget föranleder ändringar i 48 kap. 19-22, 24

och 27 §§ IL samt införande av en ny paragraf, 5

kap. 9 § i ILP.

Förslaget innebär inte någon förändring

beträffande förluster på andelar i räntefonder.

Sådana förluster skall som tidigare dras av i sin

helhet. Däremot bör 48 kap. 20 § IL justeras så

att i enlighet med vad som gällde enligt 27 § 6

mom. SIL kapitalförluster på andra

delägarrätter inte får kvittas mot kapitalvinster på

andelar i marknadsnoterade räntefonder.

Bestämmelserna bör med hänsyn till

riksdagsbehandlingen träda i kraft den 1 juli

2000 men tillämpas på vinster respektive

förluster som uppkommit under

beskattningsåret 2000. I fråga om beskattningsår

som påbörjats före den 1 juli 2000 och som

taxeras vid 2002 års taxering skall den äldre

lydelsen av inkomstskattelagen tillämpas till den

del detta leder till lägre skatt.

8.4 Allmän fastighetstaxering av

småhus

Regeringens förslag: Den allmänna

fastighetstaxeringen av småhus flyttas från år

2002 till år 2003.

Skälen för regeringens förslag: Allmän

fastighetstaxering av småhus sker vart sjätte år

räknat fr.o.m år 1990. Nästa allmänna

fastighetstaxering av småhus skall ske år 2002.

Fastighetstaxeringsutredningen, som har haft i

uppgift att se över förfarandet vid

fastighetstaxeringen, har tidigare i år avlämnat

betänkandet Fastighetstaxering - precision,

påverkansmöjligheter, individuella bedömningar

(SOU 2000:10). I betänkandet lämnas bl.a.

förslag till hur värderingsmodellerna kan

förbättras och till hur fastighetsägarnas

möjligheter till insyn kan öka. Betänkandet

remissbehandlas till och med utgången av juni

månad.

Regeringen anser att det är angeläget att

ställning kan tas till utredningens förslag innan

nästa småhustaxering genomförs. Med hänsyn

till det förberedelsearbete som en allmän

fastighetstaxering kräver är det emellertid inte

möjligt att beakta de ändringar som

Fastighetstaxeringsutredningens betänkande kan

föranleda vid en allmän fastighetstaxering år

2002. I så fall måste småhustaxeringen år 2002

skjutas upp ett år. Alternativet är att genomföra

2002 års allmänna fastighetstaxering enligt

nuvarande regler och att de ändringar som kan

komma att bli aktuella till följd av

Fastighetstaxeringsutredningens förslag får

genomslag först vid 2008 års allmänna

fastighetstaxering av småhus. En sådan ordning

framstår som mindre lämplig. Riksskatteverket

har vid underhandskontakter i denna fråga

förordat att den beslutade fastighetstaxeringen

skjuts upp.

Mot denna bakgrund föreslår regeringen att

småhustaxeringen år 2002 skjuts upp ett år, dvs.

till år 2003. Ändringen bör göras i en särskild lag.

Enligt vad som följer av 1 kap. 7 §

fastighetstaxeringslagen (1979:1152) kommer

den därpå följande allmänna fastighetstaxeringen

av småhus att äga rum år 2008. Taxeringsvärdena

för småhus år 2002 kommer därmed att grunda

sig på de basvärden som bestämts vid den

allmänna fastighetstaxeringen av småhus år 1996

eller genom en ny taxering vid en särskild

fastighetstaxering därefter.

8.5 Förslag i särpropositioner m.m.

I en särskild proposition (1999/2000:105) lägger

regeringen fram förslag avseende vissa

punktskattefrågor.

Kärnkraftsskatten läggs om till en effektskatt

I budgetpropositionen för 2000 aviserades en

omläggning av kärnkraftsskatten till en

effektskatt, dvs. en omläggning från en rörlig till

en fast skatt. Regeringen lägger nu fram förslag

om de lagändringar som krävs för att genomföra

omläggningen.

Omläggning av jordbrukets energibeskattning.

I likhet med kärnkraftsskatten aviserades i

budgetpropositionen en omläggning av

jordbrukets energibeskattning som innebär att

jordbruket skall få tillämpa samma

skattereduceringar som finns för

tillverkningsindustrins förbrukning av el och

bränslen för uppvärmning. I propositionen

lägger regeringen fram förslag om de

lagändringar som fordras.

Skattelättnad för bilar i miljöklass 1.

Regeringen föreslår att en skattelättnad införs i

fordonsskattelagen för bilar som uppfyller

kraven för miljöklass 1 i bilavgaslagen. För

personbilar och lätta bussar med en tjänstevikt

om högst 2 470 kilogram samt lätta lastbilar med

en tjänstevikt om högst 1 275 kilogram föreslås

en skattelättnad med 3 500 kronor om

skatteplikt inträder för första gången under år

2000 och med 1 500 kronor om skatteplikt

inträder för första gången under år 2001. För

personbilar och lätta bussar med en tjänstevikt

överstigande 2 470 kilogram samt lätta lastbilar

med en tjänstevikt överstigande 1 275 kilogram

föreslås en skattelättnad med 3 500 kronor om

skatteplikt inträder för första gången under år

2001 och med 1 500 kronor om skatteplikt

inträder för första gången under år 2002.

Exportbutiker och proviantering

Regelsystemet för exportbutiker justeras i syfte

att underlätta för exportbutiksinnehavarna att

organisera verksamheten på ett från kommersiell

synpunkt effektivt sätt. Samtidigt anpassas delar

av provianteringslagstiftningen till vad som gäller

i Danmark och Finland genom att det föreslås att

skattefrihet skall gälla för alkohol- och

tobaksvaror som provianterats utan skatt och

som därefter förstörts genom olyckshändelse

eller force majeure.

Punktskatteverksamhetens organisatoriska

inplacering i skatteförvaltningen

Med anledning av riksdagens beslut om att

punktskatteverksamheten organisatoriskt skall

föras över till Riksskatteverket redovisar

regeringen de förändringar som bör göras i

lagstiftningen för att den nya organisationen

skall fungera från och med den 1 juli 2000.

Yrkesfiskaravdrag

Regeringen avser att inhämta Lagrådets yttrande

över ett förlag till särskilt skatteavdrag för

yrkesfiskare. Sedan godkännande inhämtats från

EU-kommissionen enligt statsstödsreglerna

avser regeringen återkomma till riksdagen med

en proposition.

8.6 Effekter på de offentliga

finanserna

I detta avsnitt redovisas de finansiella effekterna

för statsbudgeten och den konsoliderade

offentliga sektorn av de olika skatteförslagen

(tabell 8.2). För respektive förslag presenteras

bruttoeffekten och den varaktiga effekten för

den offentliga sektorn. Därutöver anges de

kassamässiga effekterna för statsbudgeten och

den offentliga sektorn för kalenderåren 2000-

2003.

Såväl förslaget om utökat avdrag för ökade

levnadskostnader som förslag om ett utvidgat

reparationsbegrepp beräknas ge en varaktig

budgetförsvagning för offentlig sektor om

vardera 0,1 miljarder kronor. Den för enskilda år

under perioden större budgetförsvagningen

beror på att vid en kassamässig redovisning

förskjutningar i skatteuppbörden får genomslag.

Förslaget om ökade kvittningsmöjligheter i

inkomstslaget kapital beräknas ge en

budgetförsvagning på 0,16 miljarder kronor. I

förhållande till redovisningen i lagrådsremissen

utgör detta en tillkommande budgetförsvagning

på 0,01 miljarder kronor genom att

kvittningsrätten utvidgats något.

Förslaget om att den allmänna

fastighetstaxeringen av småhusenheter flyttas

från år 2002 till år 2003 beräknas inte ge några

offentlig-finansiella effekter, eftersom

omräkningsförfarandet enligt gällande regler

skall tillämpas för de berörda åren.

I budgetpropositionen för 2000 aviserades

förslag om omvandling av produktionsskatten på

kärnkraftsel till en effektskatt. Denna

omvandling beräknas inte ge några

offentligfinansiella effekter. I samma proposition

aviserades också vissa förändringar i jordbrukets

energibeskattning med en preliminär redovisning

av de finansiella effekterna. De förslag som

presenteras i proposition 1999/2000:105, Vissa

punktskattefrågor, beräknas ge en varaktig

nettobudgetförsvagning för den offentliga

sektorn på 0,18 miljarder kronor. För år 2000

blir den kassamässiga budgetförsvagningen

mindre beroende på att skattesänkningen sker

först fr.o.m. 1 juli 2000 och uppgår till 0,09

miljarder kronor för offentlig sektor. Nu gjorda

beräkningar avviker från de som redovisades i

budgetpropositionen för 2000. Detta har

beaktats vid inkomstberäkningen(jfr kapitel 6).

Förslaget om lättnader i i fordonsskatten för

miljövänliga bilar aviserades i

budgetpropositionen för 2000, där också de

finansiella effekterna redovisades.

Det kommande förslaget om en utvidgning av

yrkesfiskaravdraget beräknas ge en

budgetförsvagning för offentlig sektor med 0,01

miljarder kronor.

Det kommande förslaget om stöd till

utbyggnad av bredband för att möjliggöra

abonnentanslutning med hög

överföringskapacitet i glest bebyggda områden

samt skattereduktion för abonnenter för

anslutning till hög överföringskapacitet beräknas

ge en årlig budgetförsvagning på 0,8 miljarder

kronor under åren 2001-2004

Tabell 8.2 Budgeteffekter av i vårpropositionen presenterade skatteförslag m.m.

Bruttoeffekter, kassamässiga effekter för statsbudgeten och för offentlig sektor

 åren 2000-2003 samt varaktiga nettoeffekter för offentlig sektor.

Miljarder kronor

Med

verkan

från

Brutto-

effekt

Stats-

budget

2000

2001

2002

2003

Offentlig

sektor

2000

2001

2002

2003

Varaktig

effekt

Förslag i vårpropositionen

Avdrag för ökade

levnadskostnader

1.1.2001

-0,1

0

0,00

-0,02

-0,04

0,00

0

-0,1

-0,2

-0,1

Utvidgat repara-

tionsbegrepp

1.1.2000

-0,1

0

-0,1

-0,2

-0,1

0

-0,1

-0,2

-0,1

-0,1

Ökade

kvittningsmöjligh

eter för

kapitalförluster

1.1.2000

-0,16

0

-0,16

-0,16

-0,16

0

-0,16

-0,16

-0,16

-0,16

Delsumma

-0,36

0,00

-0,26

-0,38

-0,30

0

-0,26

-0,46

-0,46

-0,36

Förslag i särskilda propositioner

Jordbrukets

energibeskattnin

g

1.7.2000

-0,22

-0,1

-0,19

-0,18

-0,19

-0,09

-0,18

-0,16

-0,18

-0,18

Utvidgning av

yrkesfiskar-

avdrag

1.1.2001

-0,01

0

-0,01

-0,01

-0,01

0

-0,01

-0,01

-0,01

-0,01

Skattereduktion

bredband

1.1.2001

-0,8

0

-0,8

-0,8

-0,8

0

-0,8

-0,8

-0,8

-0,16

Utvidgat anställ-

ningsstöd

1.8.2000

-0,84

-0,1

-0,75

-0,84

-0,84

-0,1

-0,75

-0,84

-0,84

-0,84

9

Kommunsektorn

9 Kommunsektorn

9.1 Allmänna utgångspunkter

Kommuner och landsting svarar för

verksamheter som är av stor vikt för samhället,

såsom sjukvård, skola, barnomsorg och

äldreomsorg. Många politikområden påverkas på

olika sätt av kommunernas och landstingens

verksamhet. Förutsättningarna för en ökad

tillväxt förstärks av kommunala insatser när det

gäller utbildning, barnomsorg,

arbetsmarknadsåtgärder och infrastruktur samt

insatser inom ramen för regionalpolitiken.

Förutsättningarna för en god välfärd påverkas

således i hög grad av kommunernas och

landstingens insatser.

Den ekonomiska krisen i början av 1990-talet

påverkade kommuner och landsting negativt,

bland annat genom en svagare

inkomstutveckling. Samtidigt har behoven av

kommunala tjänster ökat. Trots besparingar och

effektiviseringar har många kommuner och

landsting redovisat underskott i ekonomin under

1990-talet.

Samhällsekonomin utvecklas nu gynnsamt

och skatteinkomsterna ökar. Samtidigt har

riksdagen beslutat att öka statsbidragen till

kommuner och landsting. Därmed är

förutsättningarna goda för kommunerna och

landstingen att klara både nuvarande verksamhet

och det krav på ekonomisk balans som trädde i

kraft vid årsskiftet. Det finns dock fortfarande

ett antal kommuner och landsting för vilka det

kan ta ytterligare något eller några år innan en

ekonomi i balans uppnåtts. Regeringen bedömer

därför att det finns fortsatta behov av särskilda

satsningar i vissa kommuner och landsting för att

dessa skall uppnå långsiktig balans i ekonomin.

Balanskravet kan sägas vara uppfyllt om

intäkter och kostnader balanserar i bokslutet.

Detta skall dock endast ses som ett minimikrav.

Kommunallagens bestämmelse om god

ekonomisk hushållning ställer i princip högre

krav. Begreppet god ekonomisk hushållning har

dock inte preciserats närmare. Regeringen har

därför för avsikt att tillsätta en utredning om

kommunernas och landstingens ekonomiska

förvaltning, som bland annat skall behandla

frågan om god ekonomisk hushållning.

Utvecklingen av den kommunala ekonomin är

starkt beroende inte bara av den

samhällsekonomiska utvecklingen utan även av

de samlade krav som ställs på kommuner och

landsting. I dessa krav inbegrips såväl

förändringar i behovsbilden som följer av den

demografiska utvecklingen och

konjunktursvängningarna, som förändringar till

följd av regeländringar eller höjda

ambitionsnivåer. Enligt den kommunala

finansieringsprincipen skall staten anvisa en

finansiering när nya åtaganden läggs på

kommuner och landsting. Det är också angeläget

att göra en sammanvägd bedömning av de

samlade kraven på kommuner och landsting i

förhållande till de totala resurser som samhället

förfogar över, inte minst mot bakgrund av

balanskravet.

Även om utvecklingen på kort sikt ser

förhållandevis gynnsam ut för kommunsektorn

som helhet, är det viktigt att även beakta faktorer

som kan påverka de kommunala verksamheterna

på längre sikt. Enligt Långtidsutredningen (SOU

2000:7) kommer den demografiska utvecklingen

på 10-15 års sikt att innebära att behoven av

tjänster ökar inom framför allt sjukvården och

äldreomsorgen. Samtidigt kan den demografiska

utvecklingen medföra att tillväxttakten i

ekonomin bromsas upp på längre sikt. De

närmaste åren finns det dock förutsättningar för

en fortsatt stark tillväxt, samtidigt som de

samlade behoven av kommunala tjänster

beräknas öka tämligen långsamt. Inriktningen

bör därför vara att nu konsolidera ekonomin i

kommuner och landsting. Uppenbara brister i

verksamheten bör givetvis rättas till, men

ambitionshöjningar måste vägas mot framtida

finansieringsmöjligheter.

Det är regeringens uppfattning att det

genomsnittliga kommunala skatteuttaget inte

bör öka ytterligare. Staten har vid flera tillfällen

under 1990-talet vidtagit åtgärder i syfte att

motverka kommunalskattehöjningar. Den

genomsnittliga kommunalskattesatsen har ökat

något under 1990-talet, men ökningstakten har

varit lägre jämfört med de närmast föregående

årtiondena. Inför 2000 har dock flera kommuner

och landsting höjt skatten.

I enlighet med vad som tidigare aviserats

bedömer regeringen att statsbidragen till

kommuner och landsting för 2001 bör höjas med

4 000 miljoner kronor. Av dessa medel avser

1 000 miljoner kronor den satsning på vården

och omsorgen som regeringen aviserade i

budgetpropositionen för 2000. Regeringen avser

att återkomma med en nationell handlingsplan

för utveckling och förnyelse av sjukvården.

Vidare ingår i statsbidragshöjningen för 2001

en höjning av anslaget för särskilda insatser i

vissa kommuner och landsting med 700 miljoner

kronor.

Regeringen föreslår i denna proposition att

den åldersrelaterade delen av det generella

statsbidraget till kommuner förlängs att gälla

även under år 2001.

Ett stegvis införande av allmän förskola och

maxtaxa inom barnomsorgen påbörjas nästa år.

Den 1 juli 2001 ges barn till arbetssökande rätt

till förskoleverksamhet. Den 1 januari 2002

införs en maxtaxa i barnomsorgen. Rätt till

barnomsorg för barn till föräldrar som är

föräldralediga med yngre syskon införs 1 januari

2002. En allmän förskola för 4- och 5-åringar

införs från 1 januari 2003.

Den tidigare angivna inriktningen att

landstingen skall ta över kostnadsansvaret för

läkemedelsförmånen 2001 ligger fast. För

närvarande pågår förhandlingar i frågan mellan

staten och Landstingsförbundet. I och med

överföringen kommer medlen för anslaget för

läkemedelsförmånen att flyttas från

utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social

omsorg till det generella statsbidraget under

utgiftsområde 25.

I den nyligen framlagda IT-propositionen

(1999/2000:86) överväger regeringen bland

annat ett stöd till kommuner för att möjliggöra

abonnentanslutning med hög

överföringskapacitet i glest bebyggda områden.

Under senare tid har tre utredningar arbetat

med och lagt förslag som rör dels det

kommunala momssystemet, dels det kommunala

utjämningssystemet, dels utjämning för

kostnader som avser insatser enligt lagen

(1993:387) om stöd och service till vissa

funktionshindrade (LSS). Regeringen avser att

återkomma till riksdagen med förslag i en

särskild proposition senare under våren.

Vad gäller kommunkontosystemet bedömer

regeringen att systemet bör bibehållas ytterligare

ett år. Ett arbete inleds för att ytterligare

analysera systemet. Det underskott som

ackumulerats i systemet till och med utgången av

2000 tas över av staten. Detta betyder att

kommunsektorn engångsvis tillförs medel, som

kommuner och landsting annars skulle ha betalat

in till kommunkontosystemet. Underskottet kan

för närvarande uppskattas till ca 4 000 miljoner

kronor. Regeringen avser att återkomma i denna

fråga i samband med budgetpropositionen för

2001.

Den övergång som gjorts under 1990-talet

från i huvudsak specialdestinerade statsbidrag till

generella statsbidrag ställer ökade krav på

uppföljningen av kommuner och landsting.

Regeringen bedriver sedan något år ett arbete

med att utveckla den nationella uppföljningen.

Inom ramen för detta arbete bedrivs bland annat

ett projekt i syfte att ta fram förslag till

utformning av en kommunal databas, som bland

annat skall kunna användas för jämförelser

mellan kommuner i syfte att öka effektiviteten.

9.2 Utvecklingen i kommuner och

landsting de senaste åren

Regeringen överlämnar samtidigt med denna

proposition en skrivelse till riksdagen om

utvecklingen i den kommunala sektorn (skr.

1999/2000:102). Skrivelsen avser att ge underlag

för en samlad bedömning av den finansiella

utvecklingen i kommuner och landsting samt av

resursutnyttjandet och måluppfyllelsen i de

verksamheter som kommuner och landsting

ansvarar för.

Det ekonomiska resultatet för kommunerna

har förbättrats under det senaste året. Preliminärt

uppgår resultatet för 1999 till 3,5 miljarder

kronor. Landstingens resultat för 1999 uppgår

preliminärt till -5,4 miljarder kronor.

Sammanfattningsvis bedömer regeringen att

kvaliteten i skolan, vården och omsorgen i allt

väsentligt är god, även om det förekommer

skillnader mellan enskilda kommuner och

landsting.

Allt fler kommuner arbetar inom

äldreomsorgen med kvalitetssäkringssystem. Det

har vidare skett en positiv utveckling vad gäller

kommunernas ambitioner att erbjuda människor

med funktionshinder bra levnadsvillkor. Inom

grundskolan ökade dock andelen elever som ej

når godkänd nivå i ett eller flera ämnen,

samtidigt som andelen elever som erhåller

slutbetyg inom fyra år efter inträdet i

gymnasieskolan har minskat något.

9.2.1 Kommunsektorns finansiella

utveckling

Kommuner och landsting utgör en betydande

del av samhällsekonomin. I nedan redovisade

siffror ingår även kyrkan vad gäller den

finansiella utvecklingen. Svenska kyrkan har

t.o.m. 1999 utgjort en del av den kommunala

sektorn. Kommunsektorns utgifter 1999

motsvarade 23 procent av BNP, varav

kommunala konsumtionsutgifter utgjorde 19,2

procentenheter. Kommunsektorns inkomster

motsvarade 22,9 procent av BNP, varav skatter

och statsbidrag utgjorde 20,2 procentenheter.

Under 1990-talet skedde ett trendbrott vad

gäller den kommunala sektorns resursutveckling.

Efter en mer eller mindre oavbruten expansion

under efterkrigstiden minskade de reala

utgifterna under några år på 1990-talet, främst till

följd av den kraftiga lågkonjunkturen i början av

1990-talet. Till följd av förbättrad tillväxt i

ekonomin och ökade statsbidrag har resurserna

för kommunsektorn som helhet ökat under 1998

och 1999. Därmed är utgifterna i reala termer

tillbaka på ungefär samma nivå som i början av

1990-talet. Det finns emellertid skillnader mellan

enskilda kommuner och landsting.

Kommunsektorns finansiella utveckling 1995-

1999 redovisas i tabell 9.1.

Den kraftiga ökningen av de kommunala

konsumtionsutgifterna mellan 1997 och 1998

beror till stor del på överföringen av

betalningsansvaret för läkemedelsförmånen till

landstingen. Landstingen har kompenserats för

detta genom ett särskilt statsbidrag. Räknas

effekten av det ändrade betalningsansvaret för

läkemedelsförmånen bort, ökade

konsumtionsutgifterna för sektorn som helhet

med 2,8 procent. De kommunala

konsumtionsutgifterna påverkas även av de

satsningar som de senaste åren har gjorts på den

kommunala vuxenutbildningen inom ramen för

kunskapslyftet.

Tabell 9.1 Kommunsektorns finanser 1995-1999

Miljarder kronor

1995

1996

1997

1998

1999

Inkomster

377,2

386,2

395,2

430,0

450,9

 Skatter

262,7

287,2

292,7

299,5

316,0

 Statsbidrag1

68,1

53,7

57,8

82,6

83,1

 Övriga inkomster

46,4

45,3

44,7

47,9

51,8

Utgifter

378,1

391,3

405,4

434,9

453,7

 Transfereringar

48,8

47,5

47,6

50,9

48,7

 Konsumtionsutg.

303,4

320,7

329,5

358,2

378,3

 volymförändring2

-0,1

0,0

-0,2

6,6

2,0

 Investeringar

25,9

23,1

28,3

25,8

26,7

Finansiellt sparande

-0,9

-5,1

-10,3

-4,9

-2,9

1Statsbidragen redovisas netto efter avdrag för kommunernas och landstingens

avgifter till det kommunala momssystemet.

2Årlig procentuell förändring i fasta priser.

Källor: Statistiska centralbyrån och Konjunkturinstitutet.

Som framgår av tabell 9.1 har det finansiella

sparandet varierat mellan åren. Det är dock inte

det finansiella sparandet som är avgörande för

om kommuner och landsting klarar det s.k.

balanskravet, utan resultatet (jfr. avsnitt 9.2.2).

Det som skiljer det finansiella sparandet och

resultatet åt är bland annat hur investeringar och

framtida pensionsåtaganden redovisas.

Åren 1980-1990 ökade den genomsnittliga

skattesatsen i kommuner och landsting med 1,92

kronor per skattekrona eller 1,92

procentenheter. Under 1990-talet vidtog staten

vid flera tillfällen åtgärder i syfte att förhindra

eller motverka kommunala skattehöjningar.

Åren 1991-1993 tillämpades ett skattestopp. År

1994 fick de kommuner och landsting som inte

höjde skatten särskild ekonomisk kompensation.

Åren 1997-1999 har kommuner och landsting

som höjt skatten fått statsbidragen reducerade. I

praktiken har reglerna tillämpats på fem

kommuner 1999.

Sammantaget ökade den genomsnittliga

skattesatsen i kommuner och landsting mellan

1990 och 2000 med 0,37 procentenheter. Mellan

1998 och 1999 sjönk den genomsnittliga

skattesatsen från 30,48 till 30,29 procent. År

2000 uppgår den genomsnittliga skattesatsen till

30,38 procent, vilket innebär en ökning med 0,09

procentenheter jämfört med 1999. I huvudsak

förklaras ökningen av höjda landstingsskatter.

Vissa kommuner har höjt skatten men samtidigt

har andra sänkt skatten. För kommunerna

uppgår den genomsnittliga skattesatsen 2000 till

20,57 procent och för landstingen till 9,82

procent (på grund av avrundningar summerar

inte skattesatserna för delsektorerna till

genomsnittet för hela sektorn).

Hur den genomsnittliga skattesatsen i

kommuner och landsting utvecklats 1980-2000

framgår av diagram 9.1.

Diagram 9.1 Genomsnittlig skattesats i kommuner och

landsting 1980-2000

Procent

9.2.2 Den ekonomiska resultat-

utvecklingen

Ekonomiskt resultat för kommunerna

Kommuner och landsting skall fr.o.m.

räkenskapsåret 1998 upprätta redovisningen

enligt lagen (1997:614) om kommunal

redovisning. Detta har bland annat inneburit att

principerna för redovisning av

pensionsförpliktelser har ändrats. Dessa skall nu

redovisas enligt den s.k. blandade modellen och

tas upp bland verksamhetens kostnader.

Resultaträkningen är fr.o.m. 1998 därför inte

jämförbar med tidigare års resultaträkningar vad

gäller vissa poster. Årets resultat är dock

jämförbart. I tabell 9.2 redovisas

resultatutvecklingen för kommunerna 1995-

1999.

Tabell 9.2 Kommunernas resultaträkning 1995 1999

Miljarder kronor, löpande priser

År

1995

1996

1997

1998

1999

Verksamhetens intäkter

80,1

75,6

74,9

76,7

78,6

Verksamhetens kostnader

-275,5

-290,8

-297,6

-316,7

-320,3

Avskrivningar

-11,4

-11,7

Verksamhetens netto-

kostnader

-195,4

-215,2

-222,7

-251,4

-253,3

Skatteintäkter

179,9

192,0

197,2

201,9

208,2

Generella statsbidrag och

utjämning

31,3

32,7

37,4

46,2

42,8

Finansnetto

-1,0

-0,1

0,3

0,4

0,4

Resultat före extraordinära

poster1

14,7

9,3

12,2

-2,9

-2,0

Avskrivningar

-10,0

-10,2

-10,7

Förändring av pensionsskuld

-5,3

-5,6

-6,1

Extraordinära poster

3,5

9,0

7,7

2,4

5,5

Årets resultat (förändring

av eget kapital)

2,9

2,5

3,1

-0,5

3,5

 exkl. extraordinära poster

-0,6

-6,5

-4,6

-2,9

-2,0

1T.o.m. 1997 benämnt resultat efter skatteintäkter och finansnetto.

Uppställningen av resultaträkningen har ändrats fr.o.m. 1998. Preliminära

uppgifter för 1999.

Källa: Statistiska centralbyrån.

Preliminära uppgifter från Statistiska

centralbyrån (SCB) för 1999 visar på ett positivt

resultat på 3,5 miljarder kronor för kommunerna

sammanlagt. Ett positivt resultat redovisas av 108

kommuner. Extraordinära poster gav ett positivt

netto på 5,5 miljarder kronor 1999. Ett positivt

resultat exklusive extraordinära poster redovisas

av 100 kommuner.

För enskilda kommuner varierar resultatet

kraftigt. För 1998 varierade årets resultat mellan

-6 023 kronor per invånare och 10 563 kronor

per invånare. För 1999 uppgår motsvarande

siffror till -8 015 respektive 32 632 kronor per

invånare. Till största delen förklaras den stora

skillnaden av extraordinära kostnader och

intäkter. Spridningen i resultat före extraordinära

poster 1998 mätt i kronor per invånare var -3 267

och 6 828 samt 1999 -3 861 och 1 771.

Spridningen har i detta avseende således minskat

mellan 1998 och 1999.

Ekonomiskt resultat för landstingen

Preliminära uppgifter från landstingen för 1999

visar på ett resultat på -5,4 miljarder kronor,

vilket är en förbättring jämfört med 1998, då

resultatet uppgick till -6,2 miljarder kronor.

Exkluderas extraordinära poster har emellertid

resultatet varit oförändrat. I tabell 9.3 redovisas

resultatutvecklingen för landstingen 1995-1999.

Tabell 9.3. Landstingens resultaträkning 1995 1999

Miljarder kronor, löpande priser

År

1995

1996

1997

1998

1999

Verksamhetens intäkter1

24,0

23,2

22,3

38,1

38,9

Verksamhetens

kostnader1

-115,8

-111,5

-113,0

-136,6

-150,1

Avskrivningar

-4,6

-4,8

Verksamhetens netto-

kostnader

-91,8

-88,3

-90,6

-103,2

-116,2

Skatteintäkter

87,2

85,7

86,3

89,0

99,4

Generella statsbidrag

8,5

5,8

6,8

8,5

11,0

Finansnetto

1,1

1,2

0,9

0,6

0,6

Resultat före

extraordinära poster1

4,9

4,5

3,4

-5,1

-5,1

Avskrivningar

-4,4

-4,4

-4,3

Förändring av

pensionsskuld

-3,2

-3,6

-3,0

Extraordinära poster

0,0

-0,2

-0,1

-1,0

-0,3

Årets resultat (förändring

av eget

kapital)

-2,7

-3,7

-4,0

-6,2

-5,4

- exkl. extraordinära poster

-2,7

-3,5

-3,9

-5,1

-5,1

1T.o.m. 1997 benämnt resultat efter skatteintäkter och finansnetto.

Uppställningen av resultaträkningen har ändrats fr.o.m. 1998. Preliminära

uppgifter för 1999.

Källor: Statistiska centralbyrån och Landstingsförbundet

Samtliga landsting utom två redovisar ett

negativt resultat 1999. År 1998 redovisade endast

ett landsting ett positivt resultat.

9.2.3 De kommunala verksamheterna

Syftet med den höjning av statsbidragen som

gjordes mellan 1996 och 1998 var dels att

bibehålla och öka sysselsättningen inom den

kommunala sektorn. Dels var syftet att även

bibehålla och stärka kvaliteten i verksamheterna

skola, vård och omsorg. Det är också inom dessa

verksamheter som nettokostnaderna har ökat

mest i löpande priser mellan 1996 och 1998.

Kommunernas nettokostnader

De sammanlagda nettokostnaderna enligt

resultaträkningen uppgick 1999 enligt

preliminära uppgifter till ca 253 miljarder kronor.

Nettokostnaderna för skola, vård och omsorg

utgör två tredjedelar av de totala

nettokostnaderna. Nettokostnaderna enligt

driftredovisningen ökade totalt med ca 7 procent

i löpande priser mellan 1996 och 1998.

Hur kommunernas nettokostnader förändrats

för vissa verksamheter mellan 1996 och 1998

framgår av tabell 9.4

Tabell 9.4 Förändring av kommunernas nettokostnader

1996-1998 för olika verksamheter

Löpande priser

Miljarder kronor

Procent

Barnomsorg

-0,1

-0,3%

Grundskola

4,3

9,0%

Gymnasieskola

1,3

6,8%

Äldreomsorg

6,8

10,7%

Individ- och familjeomsorg

1,4

6,7%

Övrigt

2,3

4,3%

Totalt

16,0

6,7%

Källa: Statistiska centralbyrån

Inom grundskolan ökade nettokostnaderna med

9 procent mellan 1996 och 1998, samtidigt som

barnomsorgskostnaderna minskade med 0,3

procent. Förändringen av nettokostnaderna för

barnomsorgen har, på grund av organisatoriska

förändringar, beräknats exklusive

förskoleklassen (tidigare sexårsverksamheten).

Även nettokostnaderna för äldre- och

handikappomsorgen ökade mellan 1996 och

1998 mer än nettokostnaderna totalt, eller med

närmare 11 procent.

Landstingens nettokostnader

De totala nettokostnaderna enligt

resultaträkningen uppgick enligt preliminära

uppgifter 1999 till ca 116 miljarder kronor, varav

fyra femtedelar utgörs av kostnader för hälso-

och sjukvård (primärvård samt läns- och

regionsjukvård). Landstingens nettokostnader

enligt driftredovisningen ökade i löpande priser

mellan 1996 och 1998 med 9 procent. Hur

landstingens nettokostnader har förändrats för

vissa verksamheter framgår av tabell 9.5.

Tabell 9.5 Förändring av landstingens nettokostnader

1996-1998 för olika verksamheter

Löpande priser

Miljarder kronor

Procent

Läns- och regionsjukvård

4,7

7,0%

Primärvård

3,6

20,5%

Tandvård

0,0

0,4%

Kollektivtrafik

-0,3

-7,6%

Utbildning

0,0

-0,1%

Övrigt

1,6

18,9%

Totalt

9,6

9,0%

Källa: Landstingsförbundet och Finansdepartementet.

Nettokostnaderna för primärvården har under

perioden ökat med ca 21 procent. Förändringen

ligger i linje med riksdagens krav på att

primärvården skall utgöra basen i sjukvården.

Kostnaderna för kollektivtrafiken har sjunkit

med ca 8 procent under perioden. År 1997

upphandlade trafikhuvudmännen ca 85 procent

av all lokal och regional busstrafik i konkurrens,

vilket har möjliggjort kostnadsbesparingar.

Barnomsorg, skola och vuxenutbildning

Kommunerna håller en hög kvalitet vad avser

tillgängligheten till barnomsorg för

förvärvsarbetande eller studerande föräldrar.

Tillgängligheten är något sämre för arbetslösa

eller föräldralediga. Antalet barn i verksamheten

har fortsatt att minska. Samtidigt har andelen

barn som är inskrivna i barnomsorgen fortsatt att

öka.

Avgifternas andel av bruttokostnaderna har

stigit under hela 1990-talet och uppgår i

genomsnitt till 16,6 procent. År 1990 var den

genomsnittliga avgiftsfinansieringsgraden 10

procent inom barnomsorgen.

Bruttokostnaden per inskrivet barn ökade

mellan 1997 och 1998 med 4,6 procent.

Samtidigt minskade antalet barn med 6,8

procent. Personaltätheten var oförändrad mellan

1997 och 1998 i förskolan, men minskade i

fritidshemmen.

Förskoleklassen är en egen skolform och

ersätter den tidigare sexårsverksamheten.

Verksamheten omfattar minst 525 timmar om

året och är obligatorisk för kommunerna att

anordna men är frivillig för den enskilde att delta

i. Verksamheten är avgiftsfri. Verksamheten är i

hög grad integrerad med grundskolan. Under

1998 deltog 91 procent av sexåringarna i denna

verksamhet.

Ett förändrat betygssystem försvårar

jämförelser bakåt i tiden av de resultat eleverna

har nått i grundskolan. Vårterminen 1999 var det

nära 23 procent av eleverna som inte nådde

godkänd nivå i ett eller flera ämnen.

Motsvarande siffra för tio år sedan kan, i det då

gällande relativa betygsystemet, uppskattas till

20-25 procent. Det föreligger dock relativt stora

variationer mellan enskilda kommuner. Andelen

elever i kommunerna som inte nått godkänt i ett

eller flera ämnen varierar mellan 3,3 och 43,4

procent.

Våren 1999 fick 90,3 procent av eleverna

behörighet att läsa på gymnasiet efter

genomgången grundskola. Andelen var 91,4

procent 1998. Andelen elever som inte fick

godkänt inom svenska, engelska, matematik och

svenska som andraspråk ökade.

Lärartätheten steg mellan 1997 och 1998 med

0,1 lärare per 100 elever, efter att ha minskat

under ett antal år.

Inom gymnasieskolan slutförde 74 procent av

de elever som påbörjade sin utbildning

1994/1995 utbildningen inom fyra år. Det är en

minskning med 6 procentenheter jämfört med

de elever som påbörjade sin utbildning

1993/1994. Övergångsfrekvensen till högskolan

fyra år efter avslutade studier var 45 procent

1998.

Inom den kommunala vuxenutbildningen har

andelen studerande som slutför sina studier ökat.

Antalet studerande har i stort sett fördubblats

efter att kunskapslyftet infördes 1997.

Hälso- och sjukvård

Den utveckling som skett under 1990-talet inom

hälso- och sjukvården har ställt krav på

omfördelningar av resurser, omorganisation och

anpassning till förändrade villkor. Generellt sett

är tillståndet i den svenska hälso- och sjukvården

gott. Antalet läkarbesök ökade med 4 procent

mellan 1997 och 1998. Även kostnaderna ökade

med 4 procent.

Antalet anmälningar till hälso- och

sjukvårdens ansvarsnämnd har fördubblats sedan

början av 1990-talet, från 1 500 anmälningar per

år till 3 000. Antalet anmälningar som har lett till

påföljd har dock varit konstant under perioden,

omkring 400 per år.

Läkemedelskostnaderna har ökat kraftigt

under 1990-talet. Orsakerna är bland annat

strukturförändringar som lett till att en allt större

andel av läkemedlen skrivs ut i öppenvård,

tillkomsten av nya och dyrare läkemedel samt de

demografiska förändringarna som inneburit att

antalet äldre har ökat. Regeringen har mot

bakgrund av de fortsatta kostnadsökningarna

tillsatt en utredning för att göra en översyn av

läkemedelsförmånen (dir. 1999:35).

Äldreomsorg

Andelen äldre som erhåller hjälp i ordinärt eller

särskilt boende fortsätter att minska. De

kommunala insatserna koncentreras till de allra

äldsta och de med mest behov av vård och

omsorg. Minskningen av insatser kompenseras i

viss utsträckning av köp av tjänster från privata

företag och med hjälp från anhöriga.

Det bedrivs i stor utsträckning bra

verksamhet, samtidigt som olika rapporter dock

visar på brister i tillgång till hjälp och i kvaliteten

på den hjälp som ges. Kvaliteten på det särskilda

boendet förbättras fortgående, även om det

kvarstår skillnader i kvaliteten.

Antalet personer som är 65 år eller äldre och

som erhåller hjälp av kommunens äldreomsorg

har mellan 1994 och 1998 minskat med ca 7

procent till 258 000 personer. Mellan 1996 och

1998 har antalet personer som får hjälp och som

tillhör åldersgruppen 65-79 år minskat, medan

antalet personer som är 80 år och äldre och som

får hjälp har varit i stort sett oförändrat.

Allt fler kommuner arbetar med

kvalitetssäkringssystem. År 1998 använde

ungefär en tredjedel av kommunerna ett

kvalitetssäkringssystem. Inledningsvis har

rutiner för informationsöverföring mellan olika

personalgrupper och för att stärka den enskildes

rättssäkerhet varit föremål för ett mer

systematiskt kvalitetsarbete. Drygt två

tredjedelar av kommunerna arbetar även aktivt

med att förbättra anhörigstödet.

Sedan 1996 har avgifterna i äldreomsorgen

höjts i drygt hälften av landets kommuner.

Skillnaderna i avgifter är stora såväl mellan olika

vårdtagare, som mellan enskilda kommuner. År

1999 förstärktes skyddet för att en make/maka

inte skall få en oskäligt försämrad ekonomisk

situation när den andra parten endera flyttar till

ett särskilt boende eller på annat sätt har ett

behov av omsorg. Merparten av kommunerna

har inte vidtagit några åtgärder med anledning av

detta.

9.2.4 Sysselsättningsutvecklingen i

kommuner och landsting fram till år

1999

Den kommunala sektorn i Sverige svarar för ca

25 procent av sysselsättningen. Kvinnor utgör ca

80 procent av antalet sysselsatta i

kommunsektorn. Kommunsektorns resurser,

mätt som bruttoproduktionens förändring i fasta

priser, minskade med cirka 2 procent perioden

1991-1997. Bruttoproduktionen beräknas här

som summan av utgifter för personal, köp av

materiel och tjänster samt en beräknad

kapitalförslitning. Sysselsättningen i

kommunsektorn minskade emellertid betydligt

mer. Medan lönesumman minskade med ca 10

procent i fasta priser, ökade köp av material och

tjänster med ca 20 procent i fasta priser. En

bidragande orsak till denna utveckling är att

verksamheter som tidigare bedrivits i egen regi

har lagts ut på entreprenad.

Ytterligare en orsak till att

sysselsättningsminskningen blivit så pass kraftig

är att personalminskningarna i stor utsträckning

skett bland personalkategorier med en lön som

understiger den genomsnittliga. Det krävs då en

större minskning av antalet årsarbetare för att

åstadkomma en given utgiftsminskning. Detta

har varit särskilt märkbart inom hälso- och

sjukvården.

De ökade statsbidragen till kommuner och

landsting från 1997 och framåt förutsattes av

regeringen bland annat att bidra till en betydande

positiv sysselsättningsutveckling i förhållande till

vad som annars varit möjligt (prop.

1996/97:150). Under senare delen av 1997 vände

den negativa sysselsättningsutvecklingen i

kommunsektorn. Utvecklingen påverkas även av

andra faktorer, t.ex. (som nämnts ovan) att delar

av den kommunala verksamheten lagts på

entreprenad och att allt fler kommuner och

landsting erbjuder sina deltidsanställda

heltidstjänster.

I tabell 9.6 redovisas utvecklingen av antalet

anställda/anställningar i kommuner och

landsting enligt den s.k. novemberstatistiken

från Svenska Kommunförbundet och

Landstingsförbundet.

Tabell 9.6 Antalet hel- och deltidsanställda/anställningar i

kommuner och landsting 1993-1999 (exkl. timanställda)

Tusental personer

År

1993

1994

1995

1996

1997

1998

19993

Kommuner1

637

627

650

653

633

628

635

Landsting 2

300

281

256

231

235

241

244

1 Inklusive tjänstlediga.

2 Exklusive tjänstlediga.

3 Uppgifterna för år 1999 är preliminära.

Källor: Landstingsförbundet och Svenska Kommunförbundet

De båda förbunden tillämpar olika metoder för

redovisning av tjänstlediga, varför uppgifterna i

tabell 9.6 inte bör summeras.

De statistikkällor som finns för kommunal

sysselsättning är i huvudsak Svenska

Kommunförbundets respektive

Landstingsförbundets novemberstatistik,

Arbetskraftsundersökningen (AKU) från SCB

samt den s.k. kortperiodiska statistiken. Den

sistnämnda statistiken hämtades tidigare in av

Svenska Kommunförbundet och

Landstingsförbundet, men fr.o.m. 1999 har SCB

övertagit ansvaret. Novemberstatistiken tas in

vid ett mättillfälle per år och är

totalundersökningar. AKU är en

urvalsundersökning och rapporteringen sker

både månadsvis, kvartalsvis och årsvis. Syftet

med den kortperiodiska statistiken är att den

skall vara en totalundersökning. Den redovisas

kvartalsvis av SCB.

Valet av statistikkälla för att följa antalet

sysselsatta i kommuner och landsting kan ge

skillnader bland annat när det gäller

utvecklingstakten. Med anledning av det gav

regeringen i november 1999 SCB i uppdrag att

analysera skillnaderna. Analysen visar att olika

definitioner, populationer och uppgiftslämnare

gör det svårt att jämföra de olika

statistikkällorna. SCB konstaterar i den första

delrapporten till regeringen den 15 mars 2000 att

det finns skillnader vid en jämförelse mellan

olika statistikkällor. Nedanstående diagram visar

en jämförelse mellan AKU och den

kortperiodiska statistiken vad gäller antalet

anställda i kommuner och landsting.

Diagram 9.2 Antal anställda i kommuner och landsting

1995-1999 per kvartal

Tusental

Anm: Den kortperiodiska statistiken inkluderar anställda enligt beredskapsavtal

(BEA) och tjänstlediga.

Källor: Statistiska centralbyrån, Svenska Kommunförbundet och

Landstingsförbundet

Diagram 9.2 visar på en tämligen god

överensstämmelse för kommunsektorn som

helhet mellan AKU och den kortperiodiska

statistiken, även om det finns vissa skillnader.

AKU baseras på ett urval och därmed är behäftat

med en statistisk felmarginal. Den nedgång av

sysselsättningen inom kommunsektorn som

redovisas för 4:e kvartalet 1999 enligt AKU

ligger inom felmarginalen. Den kortperiodiska

sysselsättningsstatistiken redovisar en svag

ökning under det 4:e kvartalet 1999.

SCB har även brutit ner AKU på kommun-

och landstingsnivå och jämfört den med den

kortperiodiska statistiken. Enligt SCB förefaller

det då som att AKU överskattar antalet anställda

i kommunerna jämfört med den kortperiodiska

statistiken, medan antalet anställda i landstingen

snarare underskattas jämfört med den

kortperiodiska statistiken. Även denna

överskattning respektive underskattning beror

främst på att AKU är en urvalsundersökning.

Efterfrågan på arbetskraft fortsätter att öka i

kommuner och landsting. Ökningen av antalet

nyanmälda platser under 1999 har enligt AMS

skett i hela den kommunala sektorn. För t.ex.

hälso- och sjukvården redovisas en ökning med

19 000 platser eller 18 procent jämfört med

föregående år.

Efter en tid med relativt god tillgång på

personal och uttalad övertalighet för vissa

yrkesgrupper har situationen nu förändrats. De

stora pensionsavgångarna i kombination med

ökade behov i skolan, vården och omsorgen

innebär att det kan uppstå brist på bland annat

lärare, läkare och annan vårdpersonal några år in

på 2000-talet, enligt olika rapporter från SCB,

Landstingsförbundet och Svenska

Kommunförbundet.

9.2.5 Kommuner och landsting med

ekonomiska problem

Bakgrund

Från och med 1996 har särskilda medel ställts till

regeringens förfogande för att skapa möjligheter

att i rekonstruktivt syfte tillfälligt bistå

kommuner och landsting som på grund av

speciella omständigheter kan hamna i en särskilt

svår ekonomisk situation.

Bakgrunden är främst att 1990-talets

ekonomiska problem skapade

anpassningssvårigheter för vissa kommuner och

landsting som fick stora underskott i ekonomin.

Detta ledde bland annat till att frågan om ett

krav på en ekonomi i balans i kommuner och

landsting aktualiserades. Anslaget för särskilda

insatser inrättades i samband med att det nya

statsbidrags- och utjämningssystemet infördes

1996. Anslaget har kommit att användas för olika

typer av ekonomiska problem i kommuner och

landsting.

Regeringen har från 1996 och fram till nu tagit

emot sammanlagt 175 ansökningar från

kommuner om bidrag för särskilda insatser

(exklusive ansökningar för flyktingkostnader)

och 12 ansökningar från landsting. Ett antal

kommuner och landsting har sökt flera gånger.

Regeringen har beviljat bidrag till 13 kommuner

och avslagit 45 ansökningar. Totalt 111

ansökningar (avseende 86 kommuner och 7

landsting) har lämnats över till

Bostadsdelegationen och Kommundelegationen.

Av anslaget för bidrag till särskilda insatser i

vissa kommuner och landsting har regeringen

fram till utgången av 1999 fördelat 650 miljoner

kronor för flyktingkostnader, 185 miljoner

kronor för omstruktureringsprojekt samt 174

miljoner kronor för förebyggande hiv/aids-

verksamhet. Dessutom har bidrag på drygt 340

miljoner kronor utbetalats till 13 kommuner. De

kommuner som beviljats bidrag av regeringen

har haft en svår ekonomisk situation på grund av

flera samverkande faktorer. Flertalet av dessa

kommuner har en negativ befolkningsutveckling

vilket ofta sammanhänger med hög arbetslöshet.

De har i allmänhet genomfört ett antal åtgärder

för att minska underskotten i verksamheten,

men ekonomin visar ändå en negativ utveckling.

Flera kommuner har tillskjutit stora belopp till

bostadsföretagen vilket ytterligare försämrat en

redan svag kommunal ekonomi. I de flesta fall

har ett villkor för regeringens bidrag varit att

kommunen skall upprätta en plan för hur man

skall uppnå en ekonomi i balans.

Bostadsdelegationen

Den 1 juli 1998 inrättade regeringen i enlighet

med riksdagens beslut Delegationen för stöd till

vissa kommuner med bostadsåtaganden

(Bostadsdelegationen) för att tillfälligtvis hantera

frågor om stöd till kommuner med övermäktiga

åtaganden för boendet (prop. 1997/98:119, bet.

1997/98:BoU10, rskr. 1997/98:306). Frågor om

stöd skall i första hand prövas mot kommunens

egna ekonomiska förutsättningar. Endast

kommuner med en särskilt svår ekonomisk

situation kommer därför i fråga för stöd. En

ytterligare förutsättning för stöd är att de

förhållanden som ligger bakom kommunens

svaga ekonomi inte är sådana att de på kort sikt

kan påverkas av kommunen själv och att

kommunen vidtagit nödvändiga åtgärder för att

komma till rätta med sin ekonomiska situation. I

Bostadsdelegationens uppgifter ingår bland annat

att överlägga med enskilda kommuner om

lämpliga åtgärder och villkor för stöd för att t.ex.

möjliggöra en rekonstruktion av kommunens

bostadsföretag.

I mars 2000 hade Bostadsdelegationen tagit

emot sammanlagt 84 ansökningar. Avtal har

hittills träffats med 19 kommuner, 25 kommuner

har fått avslag på sin ansökan och fyra

ansökningar har avskrivits.

För de kommuner som beviljats bidrag av

Bostadsdelegationen har besluten föregåtts av

överläggningar. Mellan kommunfullmäktige i

respektive kommun och Bostadsdelegationen har

därefter avtal träffats om

rekonstruktionsåtgärder i bostadsföretaget, som

en förutsättning för statligt stöd. I de kommuner

som kan få del av stödet, är de kommunägda

bostadsföretagens anspråk på insatser från sina

ägare i allt väsentligt förorsakade av de

uthyrningssvårigheter företagen möter på en

vikande lokal bostadsmarknad. Ett omfattande

hyresbortfall leder till att företagen inte klarar att

betala räntorna på sina lån. I kombination med

en låg soliditet medför detta att företagen ofta

kontinuerligt är i behov av ägartillskott för att

inte bli likvidationsskyldiga.

Staten har genom de 19 avtal som hittills har

träffats åtagit sig att lämna bidrag till de berörda

kommunerna med sammanlagt ca 872 miljoner

kronor, varav ca 858 miljoner kronor avser de

medel som Bostadsdelegationen disponerar.

Bostadsdelegationen förfogar t.o.m. 2000 över

totalt 1 660 miljoner kronor, varav således ca 800

miljoner kronor återstår.

Kommundelegationen

Det finns också kommuner och landsting som

har en så pass problematisk ekonomiska

situation att de kan behöva ett ekonomiskt stöd

för att genomföra rekonstruktiva åtgärder med

en annan inriktning än vad som gäller för det

tillfälliga stöd som i dag kan lämnas av

Bostadsdelegationen.

För att föra en dialog med berörda kommuner

och landsting om vilka åtgärder de kan vidta har

regeringen tillkallat en särskild delegation (dir.

1999:65). Delegationen för stöd till vissa

kommuner och landsting med svårigheter att

klara balanskravet (Kommundelegationen) har

till uppgift att inför regeringens beslut bereda

ärenden om ett ekonomiskt stöd eventuellt skall

utgå till vissa kommuner och landsting för

rekonstruktiva åtgärder i syfte att nå ekonomisk

balans. Delegationen skall därvid överlägga med

berörda kommuner och landsting om villkoren

för ett stöd. Regeringen har hittills beslutat

överlämna 42 ansökningar om stöd till

Kommundelegationen, varav 35 avser kommuner

och sju avser landsting. Därtill kommer 26

ärenden hos Bostadsdelegationen i vilka

Bostadsdelegationen skall samråda med

Kommundelegationen. Det gäller sådana

ansökningar från kommuner som sökt stöd både

från regeringen och Bostadsdelegationen, eller

ansökningar där en del av kommunens problem

är bostadsrelaterade men där det också kan

finnas andra problem.

Kommundelegationen skall senast den 1 juli

2000 rapportera sitt uppdrag till regeringen.

9.3 Förutsättningar för kommuner

och landsting under de närmaste

åren

9.3.1 Utvecklingen de närmaste åren i

enskilda kommuner och landsting

I syfte att kartlägga hur kommunerna och

landstingen själva räknar med att ekonomin

kommer att utvecklas under de närmaste åren

genomförde SCB i december 1999 på uppdrag av

Finansdepartementet en enkätundersökning i

samtliga kommuner och landsting. Uppgifterna i

enkäten omfattar bland annat budgeten för 2000

samt planerna för 2001 och 2002.

Undersökningen har, avseende budgeten för

2000, kompletterats med uppgifter från andra

källor för de kommuner som inte besvarat

enkäten.

Kommunerna har budgeterat ett resultat före

extraordinära poster på totalt 1,8 miljarder

kronor för 2000. I jämförelse med preliminära

uppgifter avseende budgetutfallet för 1999 är

detta en förbättring med 3,8 miljarder kronor.

Landstingen har för 2000 budgeterat ett

sammanlagt resultat före extraordinära poster på

-0,7 miljarder kronor, vilket är en förbättring

med 4,4 miljarder kronor jämfört med 1999.

Enligt planerna för 2001 och 2002 kommer

såväl kommunernas som landstingens resultat att

förbättras väsentligt jämfört med de senaste

årens utfall. Resultatutvecklingen redovisas i

tabell 9.7.

Tabell 9.7 Resultatutveckling i kommuner och landsting

1999-2002

Resultat före extraordinära poster, miljarder kronor

1999

2000

2001

2002

Kommuner

-2,0

1,8

2,8

2,6

Landsting

-5,1

-0,7

2,4

3,0

Källor: Statistiska centralbyrån och Landstingsförbundet

De enskilda kommunernas och landstingens

situation vid ingången av 2000 skiljer sig kraftigt

åt. Variationen i ekonomiskt resultat är stor,

både mellan enskilda kommuner och mellan

enskilda landsting vilket framgår av diagram 9.3.

Diagram 9.3 Spridning av ekonomiskt resultat som andel

av nettokostnaderna 2000

Andel kommuner respektive landsting

Källa: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Enligt enkätundersökningen har 44 av 252

svarande kommuner (17 procent) budgeterat ett

negativt resultat för år 2000. Av de 20

landstingen har sju angivit att de i budgeten för

år 2000 räknar med ett underskott.

Det är sammanlagt 57 kommuner som

antingen beräknas behöva minska

nettokostnaderna med minst 5 % i löpande

priser under 2000 för att nå balans, och/eller som

har budgeterat ett negativt resultat 2000. Av

dessa 57 kommuner har 50 sökt bidrag för

särskilda insatser, varav 25 har överlämnats till

Bostadsdelegationen och 19 till

Kommundelegationen. Sex kommuner har fått

avslag på sina ansökningar.

Av enkätundersökningen framgår vidare att

tolv av tjugo landsting enligt budgeten antingen

inte klarar balans 2000 och/eller behöver

reducera nettokostnaderna med mer än 5 % i

löpande priser under 2000. Av dessa har sju

landsting sökt bidrag för särskilda insatser och

ansökningarna bereds av Kommundelegationen.

Ett landsting har fått avslag på sin ansökan av

regeringen.

År 2000 är det första året med ett lagstadgat

krav på ekonomi i balans, vilket innebär att

budgeten skall upprättas så att intäkterna

överstiger kostnaderna. Om utfallet ändå visar

ett negativt resultat skall det egna kapitalet

återställas de två därpå kommande åren. Detta

innebär att ett negativt resultat ett år skall följas

av ett sammanlagt positivt resultat de två följande

åren som minst motsvarar underskottet. Om

synnerliga skäl föreligger kan fullmäktige besluta

om att det egna kapitalet inte skall återställas.

Det är först efter utgången av 2002 som det kan

utläsas om balanskravet uppfyllts eller inte.

Enligt de planer som kommuner och landsting

fastställt för 2001 och 2002 kommer 32 av 44

kommuner och fyra av sju landsting som

budgeterar underskott 2000 inte att återställa det

egna kapitalet de två följande åren. Planerna

indikerar också att spridningen mellan enskilda

kommuner och landsting kommer att vara

fortsatt stor dessa år. Uppgifter saknas dock om

kommunerna och landstingen i sina planer har

beaktat de av regeringen aviserade tillskotten för

2001 och 2002.

Av de ovan nämnda 32 kommunerna som

enligt enkäten inte räknar med att återställa det

egna kapitalet har 29 ansökt om bidrag för

särskilda insatser, varav 14 har överlämnats till

Kommundelegationen och 11 bereds av

Bostadsdelegationen. Fyra har fått avslag på sina

ansökningar av regeringen. Av de fyra landsting

som inte bedöms återställa det egna kapitalet har

tre ansökt om bidrag för särskilda insatser. Dessa

ansökningar bereds av Kommundelegationen.

9.3.2 Den finansiella utvecklingen i

kommunsektorn

Bedömningen av kommunsektorns finansiella

utveckling under de närmaste åren baseras på de

förutsättningar som redovisas i bilagan Svensk

ekonomi (bilaga 1). I de uppgifter som redovisas

i det följande ingår kyrkan för 1999. Fr.o.m.

2000 ingår kyrkan inte längre i kommunsektorn.

Utvecklingen 1999-2003 redovisas i tabell 9.8.

Det justerade sparandet i tabell 9.8 har beräknats

genom att vissa poster har periodiserats i enlighet

med de kommunala redovisningsprinciperna.

Även framtida pensionsåtaganden har beaktats

och vissa andra justeringar har gjorts vid

beräkningen. Det justerade sparandet kan ses

som en uppskattning av resultatet i den

kommunala redovisningen.

Tabell 9.8 Kommunsektorns finanser 1999-2003

Miljarder kronor

1999

2000

2001

2002

2003

Inkomster

451

472

487

500

518

 Skatter

316

337

348

356

370

 Statsbidrag1

83

84

87

90

92

 Övriga inkomster

52

51

53

54

55

Utgifter

454

461

477

497

516

 Konsumtionsutg.

378

384

399

417

433

 volymförändring2

2,0

-1,33

0,7

0,4

0,6

 Övrigt

75

77

79

81

83

Finansiellt sparande

-3

11

10

2

2

Justerat sparande

-3

6

8

5

6

Anm: Kommunsektorn redovisas exkl. kyrkan fr.o.m. år 2000.

1Statsbidragen redovisas netto efter avdrag för kommunernas och landstingens

avgifter till det kommunala momssystemet.

2Årlig procentuell förändring i fasta priser.

3Överföringen av kyrkan från kommunsektorn till hushållens ideella

organisationer sänker de kommunala konsumtionsutgifterna. Exkl. överföringen

blir utvecklingstakten 1,3 procent.

Källor: Statistiska centralbyrån, Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet

Det kommunala skatteuttaget antas vara

oförändrat efter 2000. Skatteinkomsterna ökar

förhållandevis kraftigt mellan 1999 och 2000.

Det beror på att en relativt stor slutavräkning

beräknas betalas ut till kommuner och landsting i

januari 2001. Slutavräkningen, som avser 1999

års skattemedel, periodiseras i

nationalräkenskaperna till året före

utbetalningsåret, dvs. 2000.

Statsbidragen omfattar både generella och

specialdestinerade bidrag, samt redovisas netto

efter avdrag för den avgift kommuner och

landsting betalar till kommunkontosystemet (jfr.

avsnitt 9.4.3).

Under perioden 2000-2003 beräknas

konsumtionen öka med i genomsnitt 0,8

procent per år. De satsningar på den kommunala

vuxenutbildningen som gjorts inom ramen för

kunskapslyftet antas reduceras efter 2001, vilket

medför att konsumtionsökningen då bromsas

upp.

9.3.3 Utvecklingen på längre sikt

Även om förutsättningarna för kommuner och

landsting ser förhållandevis gynnsamma ut för de

närmaste åren, är det viktigt att beakta

utvecklingen på längre sikt. Långtidsutredningen

(LU) har nyligen presenterat sitt

huvudbetänkade (SOU 2000:7). I betänkandet

redovisas bland annat beräkningar av

demografins påverkan på efterfrågan av

kommunala tjänster. Dessutom presenteras olika

scenarier för den samhällsekonomiska

utvecklingen. Beräkningarna sträcker sig som

längst fram till 2030 och är baserade på en

befolkningsprognos från SCB.

Behoven av kommunala tjänster beräknas öka

tämligen måttligt under de närmaste 10-15 åren

på grund av demografiska förändringar. Därefter

sker en snabbare behovsökning på grund av att

antalet personer i de äldsta åldersgrupperna då

beräknas öka förhållandevis snabbt, vilket främst

påverkar kostnadsutvecklingen inom

äldreomsorgen. För sjukvården visar

beräkningarna på en jämnare behovsökning.

Inom barnomsorgen och skolan (grundskolan

och gymnasieskolan) beräknas behoven på sikt

däremot minska något på grund av fortsatt låga

födelsetal. En mängd andra faktorer påverkar

också behovsutvecklingen. Alltför långtgående

slutsatser bör därför inte dras, men sannolikt

kommer de demografiska förändringarna att få

större genomslag på efterfrågan av kommunala

tjänster först efter 2015.

Samtidigt påverkar den demografiska

utvecklingen även tillväxten i ekonomin. De

olika tillväxtscenarierna som presenterats av LU

visar på den betydelse som tillväxten i ekonomin

har för kommuners och landstings

resursutveckling och möjligheter att klara sina

åtaganden. Antalet personer i arbetsför ålder (16-

64 år) ökar något under de närmaste åren, men

beräknas minska på längre sikt. En ökning av

reallönerna antas leda till att löntagarna minskar

den genomsnittliga arbetstiden. Därmed

kommer tillväxttakten i ekonomin att successivt

avta.

Den framtida ekonomiska politiken kan

därmed enligt LU komma att ställas inför krav

att hantera spänningar mellan ett krympande

utbud av arbetskraft, ökande behov av vård och

omsorg samt växande svårigheter att till fullo

kunna finansiera välfärdssystemet med skatter på

grund av internationaliseringens inverkan på det

svenska skattesystemet.

En väl fungerande arbetsmarknad som

stimulerar arbetskraftsdeltagandet och som på

ett effektivt sätt kan tillgodose

arbetskraftsbehovet inom olika sektorer är av

stor betydelse för att hålla tillväxten på en nivå

som underlättar möjligheterna att finansiera

offentliga åtaganden, såsom skola, vård och

omsorg, utan att öka skatteuttaget. Tillgång till

utbildning och en väl fungerande barnomsorg

kan i sin tur bidra till att stärka tillväxten.

9.3.4 Sammanfattande bedömning

Förutsättningarna för kommuner och landsting

att klara balanskravet har förbättrats. Regeringen

har genom de ökade statsbidragen prioriterat

vård, skola och omsorg, men har samtidigt

betonat vikten av att kravet på balans i ekonomin

uppnås.

De bedömningar som i dag kan göras visar på

en förhållandevis gynnsam utveckling under de

närmaste åren. På längre sikt kommer sannolikt

ökande behov att innebära en utmaning för

kommuner och landsting, men även för övriga

delar av de skattefinansierade välfärdssystemen.

Det genomsnittliga kommunala skatteuttaget

bör inte öka ytterligare. Det är därför av stor vikt

att arbetet med omstruktureringar och

anpassningar fortsätter, så att resurserna i

kommuner och landsting utnyttjas effektivt. Det

är mot den bakgrunden som regeringens arbete

med att utveckla uppföljningen av kommuner

och landsting skall ses.

Att fortsätta arbetet med omstruktureringar

och anpassningar är viktigt inte minst i de

kommuner och landsting som inte kommer att

kunna redovisa ett bokslut i balans för år 2000.

Genom att uppnå ekonomisk balans står

kommuner och landsting bättre rustade för att

klara av de krav som sannolikt kommer att

uppstå framöver på grund av bland annat

demografiska förändringar. Möjligheterna att nå

ekonomisk balans styrs i stor utsträckning av

den enskilda kommunen och det enskilda

landstinget. Att på kort sikt prioritera

verksamheten på bekostnad av en stabil ekonomi

kan medföra negativa konsekvenser för

verksamheten på längre sikt.

Det finns dock kommuner och landsting som

av egen kraft kan ha svårt att klara balanskravet

och samtidigt bibehålla en rimlig ambitionsnivå i

verksamheten. En grundläggande förutsättning

för att på sikt ge kommuner och landsting

likvärdiga förutsättningar att bedriva

verksamheterna är det kommunala

utjämningssystemet. För de kommuner vars

ekonomi påverkats negativt av stora åtaganden

för boendet finns möjligheter att få stöd i form

av medel för särskilda insatser. För att även fånga

upp kommuner och landsting som av andra

orsaker kan ha svårt att klara balanskravet har,

som tidigare nämnts, regeringen tillsatt

Kommundelegationen.

Balanskravet kan sägas vara uppfyllt om

intäkter och kostnader balanserar i bokslutet.

Detta skall dock endast ses som ett minimikrav.

Ett nollresultat innebär i praktiken en real

urholkning av kommunens eller landstingets eget

kapital. Kommunallagens bestämmelse om god

ekonomisk hushållning ställer i princip högre

krav. Begreppet god ekonomisk hushållning har

dock inte preciserats närmare. Regeringen har

därför för avsikt att tillsätta en utredning om

kommunernas och landstingens ekonomiska

förvaltning, som bland annat skall behandla

frågan om god ekonomisk hushållning.

Inriktningen bör mot denna bakgrund vara att

nu konsolidera ekonomin i kommuner och

landsting. Uppenbara brister i verksamheten bör

givetvis rättas till, men ambitionshöjningar måste

vägas mot framtida finansieringsmöjligheter.

Det är mot denna bakgrund också av stor vikt

att finansieringsprincipen beaktas när förslag

lämnas som innebär en utökning av det

kommunala åtagandet.

9.4 Satsningar på kommuner och

landsting

9.4.1 Höjda statsbidrag

Regeringens bedömning: Nivån på statsbidragen

till kommuner och landsting bör höjas med 4 000

miljoner kronor från och med 2001. I detta

belopp ingår en höjning av det generella

statsbidraget till kommuner och landsting med

3 300 miljoner kronor, varav 1 000 miljoner

kronor avser den särskilda satsningen på vård

och omsorg som regeringen aviserade i

budgetpropositionen för 2000. Dessutom bör

bidraget för särskilda insatser i vissa kommuner

och landsting tillfälligt höjas med 700 miljoner

kronor för 2001.

Skälen för regeringens bedömning: Regeringen

har i föregående avsnitt redovisat sin bedömning

av utvecklingen i kommunsektorn under de

närmaste åren. Regeringen gör mot denna

bakgrund följande bedömning av utgiftsområdet

för de närmaste åren.

Nivån på statsbidragen till kommuner och

landsting bör höjas med 4 000 miljoner kronor

fr.o.m. 2001. Tillskottet förbättrar

förutsättningarna att tillgodose de ökade behov

som kan förutses under de närmaste åren inom

de kommunala kärnverksamheterna vård,

omsorg och skola.

Det generella statsbidraget till kommuner och

landsting bör höjas med 3 300 miljoner kronor

2001, varav 1 000 miljoner kronor avser den

särskilda satsningen på vård och omsorg som

regeringen aviserade i budgetpropositionen för

2000. Hur tillskotten bör fördelas mellan

kommuner och landsting redovisas närmare i

avsnitt 9.4.7.

Anslaget för särskilda insatser i vissa

kommuner och landsting bör 2001 tillfälligt

höjas med 700 miljoner kronor. En utförligare

redovisning av behoven av särskilda insatser ges i

avsnitt 9.4.6.

Vidare aviserar regeringen att det underskott

som till och med utgången av 2000 ackumulerats

i det s.k. kommunkontosystemet tas över av

staten. Detta betyder att kommuner och

landsting engångsvis tillförs, enligt vad som nu

kan uppskattas, ca 4 000 miljoner kronor, medel

som kommuner och landsting annars skulle ha

återbetalat via höjda avgifter till

kommunkontona. Se vidare avsnitt 9.4.3.

Riksdagen har tidigare beslutat att den statliga

inkomstskatt om 200 kronor på förvärvsinkomst

som alla fysiska personer betalar i stället skall

utgöra kommunal inkomstskatt även 2001, vilket

ger ett ytterligare tillskott till kommuner och

landsting på närmare 1 300 miljoner kronor.

Fördelningen av dessa skattemedel skall ske på

samma sätt som för tidigare år.

I tabell 9.9 redovisas de höjningar av

statsbidragsnivån som hittills beslutats samt de

höjningar som aviseras för 2001-2003. Beloppen i

tabell 9.6 har inte justerats med hänsyn till den

nivåsänkning med 4 800 miljoner kronor som

gjordes 2000 för att reglera effekten av den

reducerade avdragsrätten för den allmänna

pensionsavgiften. Genom reduceringen av

avdragsrätten beräknades de kommunala

skatteinkomsterna öka med 4 800 miljoner

kronor.

Tabell 9.9 Höjda statsbidrag till kommuner och landsting 1997-2003

Miljoner kronor

1997

1998

1999

2000

2001

2002

2003

Vårbudget 1997

4 000

8 000

8 000

8 000

8 000

8 000

8 000

Budgetprop. för 1998

4 000

8 000

8 000

8 000

8 000

Vårbudget 1998

4 000

4 000

4 000

4 000

4 000

4 000

Budgetprop. för 19991

300

710

850

Vårbudget 1999

2 000

3 000

5 000

Budgetprop. för 2000

1 700

Ökning jämfört med

19962

4 000

12 000

16 000

20 0002

24 0002

23 7102

25 8502

1Efter avdrag av de medel som i vårbudgeten 1999 fördes till utgiftsområde 16

utbildning och universitetsforskning som en del av finansieringen av en allmän

förskola och maxtaxa inom barnomsorgen.

2Exklusive den i budgetpropositionen för 2000 gjorda reduceringen av

statsbidragsnivån med 4 800 miljoner för att neutralisera effekten av den

reducerade

avdragsrätten för den allmänna pensionsavgiften.

9.4.2 Förlängning av det åldersbaserade

bidraget till kommuner

Regeringens förslag: Bestämmelsen i lagen

(1995:1514) om generellt statsbidrag till

kommuner och landsting om åldersbaserad

fördelning av en del av det generella statsbidraget

till kommuner förlängs att gälla även 2001.

Skälen för regeringens förslag: Det generella

statsbidraget till kommuner och landsting betalas

i huvudsak ut med ett enhetligt belopp per

invånare. Åren 1997-2000 utgår en del av det

generella statsbidraget till kommunerna i form av

ett åldersbaserat bidrag beräknat utifrån antalet

barn och antalet äldre i respektive kommun. År

2000 uppgår det åldersbaserade bidraget till 6 740

miljoner kronor.

Det åldersbaserade bidraget infördes i

samband med att regeringen i 1997 års

ekonomiska vårproposition föreslog

resursförstärkningar till kommuner och

landsting (prop. 1996/97:150, bet.

1996/97:FiU20, rskr. 1996/97:284). Regeringen

bedömde att främst skolan och äldreomsorgen

skulle komma att vidkännas ett ökat tryck till

följd av att berörda åldersgrupper ökade.

Regeringen konstaterade även att införandet av

det åldersbaserade bidraget innebar ett visst

avsteg från de principer som ligger till grund för

det kommunala utjämningssystemet, men

framhöll samtidigt att bidraget kan förbättra

möjligheterna för kommuner med stor andel

ungdomar och äldre att uppfylla målen för

verksamheterna.

Regeringens förslag innebär att en del av det

generella statsbidraget till kommunerna skall

fördelas efter åldersbaserade kriterier även 2001.

Att regeringen nu föreslår en förlängning av

det åldersbaserade bidraget med ett år skall

främst ses mot bakgrund av att ett omedelbart

avskaffande av bidraget skulle medföra att ett

antal kommuner skulle behöva genomföra stora

anpassningar av verksamheten till följd av de

lägre inkomsterna. Bland dessa kommuner finns

det många som redan har sämre förutsättningar

att klara balanskravet och som även måste

anpassa sig till avtrappningen av

införandereglerna i utjämningssystemet.

Regeringen avser att ytterligare analysera

effekterna av bidraget.

Regeringen bedömer att nivån 2001 på det

ålderbaserade bidraget bör vara densamma som

år 2000.

9.4.3 Kommunkontosystemet

Regeringens bedömning: Kommunkontosystemet

bör bibehållas 2001. Det underskott som

ackumulerats på konton i Riksgäldskontoret till

och med utgången av 2000 tas över av staten.

Detta betyder att kommunsektorn engångsvis

tillförs medel, som kommuner och landsting

annars skulle ha betalat in till

kommunkontosystemet.

Ett fördjupat utredningsarbete startas i syfte

att analysera systemets effekter när det gäller

konkurrensneutralitet samt att förklara den stora

variationen i de belopp som betalas ut från

kommunkontosystemet till olika kommuner och

landsting.

Regeringen avser att återkomma i denna fråga

i samband med budgetpropositionen för 2001.

Bakgrund: Det s.k. kommunkontosystemet

infördes 1996. Systemet bygger på

inomkommunal finansiering. Kommuner och

landsting får tillbaka ingående moms från ett

kommunkonto respektive ett landstingskonto.

Kontona finansieras genom en enhetlig avgift per

invånare från kommuner respektive landsting.

Systemet omslöt totalt 27,2 miljarder kronor

1999. Omslutningen har ökat med 4,7 miljarder

kronor eller 21 procent sedan systemet infördes.

En utredning tillsattes hösten 1998 med

uppgift att analysera och förklara orsakerna till

de ökade utbetalningarna samt den

omfördelningseffekt som uppstår på grund av

den kollektiva finansieringen. Utredningen

lämnade hösten 1999 betänkandet

Kommunkontosystemet och rättvisan (SOU

1999:133). I betänkandet redovisas ett antal

förslag, bland annat tre alternativa lösningar på

hur fortsatta underskott i systemet skall

undvikas och hur den ökade omslutningen i

systemet skall finansieras.

Det första alternativet innebär att

kommunkontosystemet läggs in på

statsbudgetens inkomstsida. Därigenom får

kompensationssystemet för kommuner samma

konstruktion som kompensationssystemet för

statliga myndigheter. Avgifterna tas bort och en

reglering görs genom en minskning av det

generella statsbidraget.

Det andra alternativet innebär att nuvarande

system bibehålls, men med en skärpning av de

institutionella ramarna för avgiftssättningen. Det

innebär att metoden för avgiftsberäkning läggs

fast i lagstiftning så att större ackumulerade

underskott inte skall uppstå.

Det tredje alternativet innebär att

kommunkontosystemet bibehålls, men att

systemet förs in på statsbudgeten. Det innebär

att en bruttoredovisning görs över statsbudgeten

av både de kommunala avgifterna, vilka betalas in

på en inkomsttitel på statsbudgetens

inkomstsida, och ersättningarna till kommuner

och landsting som betalas ut från ett anslag på

statsbudgetens utgiftssida. Avgiften skulle enligt

utredningen därigenom beslutas av riksdagen.

Utredningen har också presenterat vissa

förslag när det gäller konkurrensneutraliteten

inom främst tandvårdsområdet. Vidare har

utredningen redovisat hur en förbättrad

uppföljning och kontroll skulle kunna

åstadkommas.

Utredningens betänkande har remitterats och

remissinstansernas synpunkter finns tillgängliga

hos Finansdepartementet (dnr. Fi2000/4284).

Samtliga kommuner och landsting som besvarat

remissen samt Svenska Kommunförbundet,

Landstingsförbundet och Föreningen Sveriges

Kommunalekonomer förordar det första

alternativet, dvs. att kommunkontosystemet

läggs in på statsbudgetens inkomstsida.

Riksgäldskontoret, Riksskatteverket,

Ekonomistyrningsverket samt Socialstyrelsen

anser att det andra alternativet, dvs. att bibehålla

dagens system med skärpning av de

institutionella ramarna, är att föredra. Övriga

remissinstanser har valt att inte ta ställning i

finansieringsfrågan.

Skälen för regeringen bedömning: Under

förutsättning att kommunernas och landstingens

inköp av varor och tjänster fortsätter att öka

skulle det första alternativet innebära årligen

indirekta resurstillskott till sektorn jämfört med

om dagens kommunkontosystem bibehålls.

Alternativet innebär också en motsvarande

utebliven inkomstökning för staten.

Statsbudgetens saldo påverkas därmed negativt

av en övergång till detta alternativ, medan

utgifterna inte påverkas.

De andra och tredje alternativen skulle

innebära att en ökande omslutning i systemet

helt och hållet får finansieras av kommuner och

landsting, såvida inte staten beslutar att

delfinansiera ökningar i kommunkontosystemet

genom ökade statsbidrag. Under förutsättning av

att inköpen även fortsättningsvis ökar, kommer

det andra och det tredje alternativet att ge

upphov till en ökande momsavgift.

Regeringen bedömer mot denna bakgrund att

nuvarande system bör bibehållas 2001 samtidigt

som ett fördjupat analysarbete av effekterna av

dagens system genomförs. Det bör bland annat

inriktas på att analysera systemets effekter när

det gäller konkurrensneutralitet samt att förklara

den stora variationen i de belopp som betalas ut

från kommunkontosystemet till olika

kommuner och landsting.

Regeringen aviserar att det underskott som till

och med utgången av 2000 ackumulerats på

konton i Riksgäldskontoret skrivs ned genom att

staten tar över underskotten. Detta betyder att

kommuner och landsting engångsvis tillförs,

enligt vad som nu kan uppskattas, ca 4 000

miljoner kronor, medel som annars skulle ha

återbetalats via höjda avgifter till

kommunkontona. Regeringen avser att

återkomma i denna fråga i samband med

budgetpropositionen för 2001.

9.4.4 Utjämning för kostnader för

verksamhet enligt LSS

Kostnaderna för verksamhet enligt lagen

(1993:287) om stöd och service till vissa

funktionshindrade (LSS) uppvisar stor spridning

mellan kommunerna. I nuläget hanteras

olikheterna mellan kommunerna dels genom

länsvisa mellankommunala utjämningssystem

som avtrappas successivt, dels genom avtal

mellan enskilda kommuner om kostnadsansvaret

för personer som flyttat före den 1 januari 1996,

dvs. innan kommunaliseringen av denna

verksamhet var helt genomförd. Den nuvarande

situationen vad gäller utjämningen för kostnader

avseende LSS är dock inte hållbar i ett längre

tidsperspektiv.

För att lösa frågan om utjämning mellan

kommunerna tillsattes en arbetsgrupp som under

hösten 1999 presenterade sitt förslag (Ds

1999:72) till utformning av en utjämning mellan

kommuner av kostnader för verksamhet enligt

LSS. Arbetsgruppen fann att det saknas underlag

för en kostnadsutjämning som utgår från

strukturella faktorer eftersom

kostnadsskillnaderna mellan kommunerna i

första hand beror på individuella behov och på

att verksamhet har koncentrerats till vissa

kommuner.

Arbetsgruppens huvudsakliga förslag innebär

att ett utjämningssystem, baserat på antal LSS-

insatser och tre kostnadschabloner, införs vid

sidan av det nuvarande inkomst- och

kostnadsutjämningssystemet. Det föreslagna

utjämningssystemet är statsfinansiellt neutralt.

Omslutningen beräknas uppgå till 1 100 miljoner

kronor.

För särskilt dyra insatser skall det enligt

förslaget finnas möjlighet att söka ett särskilt

statsbidrag. Bidraget skulle finansieras genom en

minskning av det generella statsbidraget till

kommunerna. Bidraget skulle riktas mot de

kommuner som efter utjämningen har totala

LSS-kostnader över riksgenomsnittet och som

har en dyrbar verksamhet p.g.a. särskilt stora

behov. Statsbidraget uppskattas till 300 miljoner

kronor.

Förslaget har nyligen remissbehandlats.

Många remissinstanser har framhållit behovet av

ett system som tillgodoser kommuner med höga

kostnader för verksamhet enligt LSS, men också

att det finns andra problem som bör lösas.

Regeringen avser att återkomma till riksdagen

senare under våren med förslag om en

kompensation för kommuner med höga LSS-

kostnader. Förslagen avses träda i kraft 2001.

9.4.5 Förändringar i det kommunala

utjämningssystemet

Utgångspunkten för det kommunala

utjämningssystemet är att alla kommuner och

landsting, genom utjämningen, skall tillförsäkras

likvärdiga ekonomiska förutsättningar för att

bedriva sin verksamhet, oberoende av skattekraft

och strukturella kostnadsskillnader.

Förändringar inför 2000

I december 1998 överlämnade kommunala

utjämningsutredningen sitt slutbetänkande

Kostnadsutjämning för kommuner och landsting

(SOU 1998:151) till regeringen. Betänkandet

remissbehandlades och i samband med

vårpropositionen 1999 lämnade regeringen

förslag till vissa ändringar i kostnadsutjämningen

för kommuner och landsting i propositionen

Förändringar i utjämningssystemet för

kommuner och landsting (1998/99:89).

Förändringarna trädde i kraft 1 januari 2000 och

medför att omfördelningen i

kostnadsutjämningen minskade med ca 2 000

miljoner kronor.

Förändringarna i kostnadsutjämningen består

av vissa uppdateringar i underlagsdata, vissa

ändringar i befintliga modeller samt en ny

modell för merkostnader för barn och ungdomar

med utländsk bakgrund.

Särskilda införanderegler tillämpas under

perioden 2000 2004. Det innebär dels en

förlängning med ett år av införandeperioden

jämfört med tidigare gällande regler, dels en

ytterligare begränsning av den totala

bidragsminskning som en kommun eller ett

landsting kan vidkännas för hela perioden 1996

2004.

Statens utgifter för utjämningssystemet för

kommuner och landsting minskar till följd av

förändringarna i kostnadsutjämningen. Samtidigt

minskar de avgifter som kommuner och

landsting betalar till systemet i motsvarande

omfattning. De föreslagna förändringarna är

således neutrala för såväl kommunsektorn som

helhet som för statsbudgetens saldo.

Fortsatt utveckling av utjämningssystemet

I prop. 1998/99:89 aviserade regeringen att en

utredning skulle tillsättas med uppdrag att

fortsätta att utveckla utjämningssystemet.

Dessutom aviserade regeringen att en utredning

skulle tillsättas med uppdrag att utreda

möjligheterna att förenkla utjämningssystemet.

Under hösten tillsattes en delegation för fortsatt

utveckling av utjämningssystemet för kommuner

och landsting (Fi1999:11) samt en expertgrupp

för utredning av möjligheterna att förenkla

utjämningssystemet för kommuner och

landsting (Fi1999:10). Båda utredningarna skall

senast den 30 november 2000 lämna förslag till

förändringar i utjämningssystemet.

Delegationen för fortsatt utveckling av

utjämningssystemet för kommuner och

landsting överlämnade i februari 2000 till

regeringen en delrapport med förslag till vissa

förändringar i inkomstutjämningen för

kommuner samt förslag om ett

omställningsbidrag för landsting med

befolkningsminskning (dnr. Fi 2000/607).

Förslaget om inkomstutjämningen innebär att

de negativa marginaleffekter i

inkomstutjämningen som funnits för vissa

kommuner elimineras. Alla kommuner får en

reell möjlighet att påverka sina skatteinkomster.

Förändringen skall enligt delegationen

finansieras inom utjämningssystemet och är

därmed statsfinansiellt neutralt.

Förslaget om befolkningsminskning för

landsting innebär, om bidraget hade funnits idag,

att sex landsting som haft en betydande

befolkningsminskning under den senaste

femårsperioden skulle ha erhållit en särskild

kompensation. Därmed skulle dessa landsting

fått större möjlighet att anpassa sin verksamhet

till den minskande befolkningen. Enligt förslaget

skall bidraget belasta anslaget för särskilda

insatser för kommuner och landsting och

utbetalas 2001 och 2002.

Delrapporten är just nu på remiss och

regeringen avser att under våren återkomma med

ett ställningstagande till utredningens förslag.

9.4.6 Särskilda insatser i vissa kommuner

och landsting

Regeringens bedömning: Behovet av särskilda

medel kvarstår även de följande åren.

Skälen till regeringens bedömning: I det

föregående har lämnats en redovisning av

hanteringen av ansökningarna från ett antal

kommuner och landsting om stöd för särskilda

insatser. Vidare har en redovisning lämnats av

den förväntade utvecklingen de närmaste åren

när det gäller förutsättningarna för de

kommuner och landsting som 2000 inte har

uppnått balanskravet att göra detta. En slutsats

av denna redovisning är att det fortfarande finns

ett antal kommuner och landsting som med

nuvarande förutsättningar inte räknar med att

klara balans under perioden 2001-2002. Många

av dessa är nu föremål för prövning av

Bostadsdelegationen eller Kommundelegationen,

och de har sannolikt stora behov av att vidta

olika typer av åtgärder. En del av dessa kommer

sannolikt också att behöva statligt stöd. Ett

vanligen förekommande problem är negativa

effekter av befolkningsminskningar.

Som tidigare redovisats så har

Bostadsdelegationen 36 ärenden kvar att

behandla, vartill kommer några ärenden där det

återstår att hantera bostadsrättsföreningar.

Huvuddelen av dessa bedöms av delegationen

kunna bli färdigbehandlade under 2000, och även

kunna rymmas inom de ekonomiska ramar som

delegationen förfogar över. Vissa av de ärenden

som Bostadsdelegationen har kvar att hantera

gäller helt eller delvis frågan om

borgensåtaganden för bostadsrättsföreningar.

Om delegationen så medger kan Statens

bostadskreditnämnd lämna en statlig

kreditgaranti som avlöser kommunens

borgensåtagande. En förutsättning för att detta

skall kunna genomföras är att kreditgivaren

accepterar utbytet. Förhandling måste ske med

varje berörd bostadsrättsförening. Detta innebär

att det kan bli fråga om en tidskrävande process

som staten, i egenskap av tredje part, inte kan

påskynda. Bostadsdelegationen bedömer

medelsbehovet för 2001 för de ärenden som då

återstår, vilket i första hand gäller avlösen av

borgensåtaganden i bostadsrättsföreningar, till

400 miljoner kronor.

Kommundelegationen skall presentera sina

förslag senast den 1 juli. Delegationen har som

tidigare nämnts 42 ärenden att pröva (35

kommuner och sju landsting). Därtill kommer

26 ärenden hos Bostadsdelegationen i vilka

Bostadsdelegationen skall samråda med

Kommundelegationen. Det totala

bidragsbehovet för de ärenden som

Kommundelegationen har att hantera i någon

form kan inte bedömas innan delegationen

presenterar sina slutliga förslag.

De medel som för 2000 står till regeringens

förfogande på anslaget Särskilda insatser i vissa

kommuner och landsting uppgår till 489

miljoner kronor. Till detta kommer 699 miljoner

kronor genom att staten, efter utnyttjande av sin

köpoption, har sålt aktierna i Haninge Holding

AB till Venantius AB. En del av

fastighetsbeståndet i det av holdingbolaget ägda

bostadsföretaget Haninge Bostäder AB kommer

att avvecklas, varvid ytterligare medel kommer

att kunna återvinnas.

Regeringen gör bedömningen att det

fortfarande kommer att finnas kommuner och

landsting som på grund av speciella

omständigheter kan hamna i en särskilt svår

ekonomisk situation, och att det därför kommer

att finnas ett behov av att avsätta medel till

särskilda insatser i kommuner och landsting även

för åren framöver. Ramen för särskilda insatser

2001 på 1 771 miljoner kronor ligger därför fast

tills vidare. Inför budgetpropositionen för 2001

kommer det att finnas ett mer fullständigt

underlag för en bedömning av behovet av

särskilda insatser till kommuner och landsting de

kommande åren, främst med utgångspunkt från

förslagen från Kommundelegationen.

Både Bostadsdelegationens och

Kommundelegationens ärenden utmynnar i olika

former av avtal eller överenskommelser om de

villkor som respektive kommun eller landsting

skall uppfylla för att erhålla statligt stöd. Dessa

avtal och överenskommelser kommer att behöva

följas upp. Detta gäller även de ärenden där

regeringen tidigare har beviljat bidrag.

Utgångspunkten för prövningen av

ansökningarna om statlig stöd är att ansvaret för

de åtgärder som krävs för att komma tillrätta

med situationen helt vilar på kommunen eller

landstinget, men att det statliga stödet skall

underlätta genomförandet av åtgärderna. I en del

av de ärenden som nu är aktuella hos

Bostadsdelegationen och Kommundelegationen

är åtgärdsbehoven dock mycket stora, vilket

accentuerar behovet av uppföljning av de

överenskommelser som träffas.

I detta sammanhang bör också framhållas de

möjligheter som finns att nå en mer effektiv

verksamhet genom en ökad samverkan mellan

kommuner och landsting. En sådan samverkan

sker redan idag på många håll, men skulle kunna

utvidgas till fler kommuner och fler

verksamhetsområden.

Bostadsdelegationens verksamhet skall

successivt avvecklas. Regeringen kommer inför

budgetpropositionen för 2001 även att överväga

formerna för ett fortsatt arbete med att följa de

kommuner och landsting som får statligt stöd,

samt att undersöka hur en ökad samverkan

mellan kommuner och landsting kan stimuleras.

9.4.7 Beräkning av ramen för

utgiftsområde 25 Allmänna bidrag

till kommuner år 2001

År 2000 omfattar utgiftsområdet sammanlagt

97 667 miljoner kronor, varav 78 003 miljoner

kronor avser generellt statsbidrag till kommuner

och landsting, 1 092 miljoner kronor avser bidrag

för särskilda insatser i vissa kommuner och

landsting och 18 571 miljoner kronor avser

utjämningsbidrag till kommuner och landsting.

De medel som avser statligt utjämningsbidrag

till kommuner och landsting för 2000 är baserade

på en preliminär bedömning. Efter riksdagens

beslut i december månad avseende

budgetpropositionen för det kommande året gör

SCB definitiva beräkningar av de

utjämningsbidrag respektive utjämningsavgifter

som landets kommuner och landsting skall

erhålla eller betala under året. Beräkningarna kan

leda till att omslutningen i utjämningssystemet

ökar eller minskar.

Beräkningen av SCB i januari 2000 av bidraget

avseende 2000 innebär att utjämningsbidraget

blir 585 miljoner kronor högre än vad riksdagen

beslutat. På motsvarande sätt blir

utjämningsavgiften 585 miljoner kronor högre.

De slutliga utjämningsavgifterna och

utjämningsbidragen för 2000 fastställs dock först

i april 2000. Ytterligare justeringar kan komma

att göras. Regeringen avser att återkomma med

förslag i tilläggsbudget vad gäller medel för

anslaget i samband med budgetpropositionen för

2001 då de slutliga beräkningarna av

utjämningsavgifterna respektive

utjämningsbidragen föreligger.

I tabell 9.10 redovisas en preliminär beräkning

av ramen för 2001-2003 med beaktande av de

tillskott som regeringen aviserade i

budgetpropositionen för 2000. Övriga

förändringar kommenteras nedan.

Tabell 9.10 Utgiftsområde 25 Allmänna bidrag till

kommuner 2001-2003

Miljoner kronor

2001

2002

2003

Ram enligt.

Budgetprop. för 2000

101 872

101 792

104 142

Överföring till UO 1

-8

-8

0

Överföring till UO 18

-35

0

0

Regleringar enligt

finansieringsprincipen

22

43

43

Summa

101 851

101 827

104 185

Regeringen bedömer att ramen för

utgiftsområdet bör höjas med 4 000 miljoner

kronor 2001, i syfte att möjliggöra för

kommuner och landsting att bibehålla en hög

kvalitet i den kommunala verksamheten.

Av tillskottet bör 1 000 miljarder kronor

fördelas med 30 procent till kommunerna och 70

procent till landsting. Denna del av tillskottet är

kopplat till den nationella handlingsplan för

utveckling och förnyelse av sjukvården som

regeringen avser att senare presentera.

Regeringen avser att följa upp handlingsplanen

kontinuerligt. Handlingsplanen skall dock

utvärderas efter två år. Syftet med utvärderingen

är att analysera hur medlen har använts inom

kommunerna och landstingen samt vilken effekt

de har haft i verksamheten.

2 300 miljoner kronor av tillskottet bör

fördelas med 70 procent till kommunerna och 30

procent till landstingen.

Anslaget för särskilda insatser i vissa

kommuner och landsting bör 2001 tillfälligt

höjas med 700 miljoner kronor.

Regleringar enligt finansieringsprincipen

Enligt skollagen (1985:1110) är elevers

hemkommuner skyldiga att betala ersättning till

staten för vissa kostnader för elever i

specialskolor. I propositionen Elever med

funktionshinder (prop. 1998/99:105) föreslår

regeringen att ersättningsnivån höjs och att de

berörda kommunerna även fortsättningsvis skall

kompenseras av staten. Det generella

statsbidraget till kommunerna bör därför höjas

med ett belopp som motsvarar skillnaden mellan

avgiftsintäkten vid föreslagen avgiftsnivå och

avgiftsintäkten med nuvarande ersättningsnivå.

Skillnaden är för helår beräknad till 43 miljoner

kronor. År 2001 bör bidraget höjas med 21,5

miljoner kronor och 2002 med ytterligare 21,5

miljoner kronor.

Övrigt

Från utgiftsområdet överförs 35 miljoner kronor

2001 till utgiftsområde 18 Samhällsplanering,

bostadsförsörjning och byggande för att bidra till

finansieringen av investeringsbidrag för

anordnande av bostäder för studenter.

Från utgiftsområdet överförs 8 miljoner

kronor 2001 och 2002 till utgiftsområde 1 Rikets

styrelse för att delfinansiera projektet Tid för

demokrati .

9.5 Utvecklad uppföljning av

kommuner och landsting

Utvecklad uppföljning av kommuner och

landsting

Regeringen tillsatte i maj 1998 en arbetsgrupp

för att lämna förslag i syfte att utveckla

uppföljningen av kommuner och landsting.

Arbetsgruppen skall bland annat bedöma hur

uppföljningen av de nationella målen för olika

kommunala verksamheter kan förbättras, om

målen behöver utvecklas eller förtydligas med

hänsyn till uppföljning och utvärdering eller om

det statistiska underlaget behöver förändras.

Det arbete som bedrivits hittills visar bland

annat att nationella mål inte är något entydigt

begrepp. De bestämmelser som i lag benämns

som mål anger ofta mål av mycket övergripande

karaktär, medan de lagparagrafer som innehåller

mer konkreta, målliknande formuleringar i

allmänhet inte benämns som mål för

verksamheten.

En annan fråga som skall behandlas är hur

uppföljningen av målen eller bestämmelserna kan

förbättras, bland annat med utgångspunkt från

en översyn av den samlade statistik om

kommunal verksamhet som samlas in av olika

myndigheter.

En kommunal databas

I 1999 års ekonomiska vårproposition aviserades

ett utvecklingsarbete inom ramen för den

nationella uppföljningen av kommuner och

landsting. I juni 1999 startade ett projekt inom

ramen för den ovan nämnda arbetsgruppens

arbete, med syfte att utarbeta ett förslag till en

kommunal databas som skall innehålla uppgifter

som beskriver verksamhetens volym, kostnader

och kvalitet. Databasen skall bland annat kunna

utgöra ett stöd för förbättringar av statens och

kommunernas uppföljning av verksamhet och

ekonomi utifrån nationella mål och utifrån lokala

prioriteringar. En utbyggd databas skall också

kunna utgöra underlag för mellankommunala

jämförelser i syfte att öka produktivitet och

effektivitet i den kommunala verksamheten.

Databasen är tänkt att så långt som möjligt bygga

på befintlig statistik.

Utgångspunkterna för projektet har varit att

databasen skall utformas utifrån ett kommun-

ledningsperspektiv, dvs. i princip skall alla verk-

samheter kunna följas samlat. Projektet har

avgränsats till att omfatta barnomsorg, skola,

vuxenutbildning samt socialtjänst. Förslag till

nyckeltal som belyser kvalitet och måluppfyllelse

i verksamheten skall utarbetas. Uppgifterna skall

ha hög kvalitet och jämförbarhet samt framför

allt en hög aktualitet för att kunna bli ett bra

underlag för jämförande studier mellan enskilda

kommuner.

Projektorganisationen består av en styrgrupp

med representanter från Finans-, Social- och

Utbildningsdepartementen samt Svenska

Kommunförbundet. Huvuddelen av arbetet

bedrivs i en projektgrupp som består av

företrädare för de tolv deltagande kommunerna

samt av företrädare för Finansdepartementet

(projektledare), SCB, Skolverket, Socialstyrelsen

och Svenska Kommunförbundet. En politisk

referensgrupp med företrädare för de deltagande

kommunerna är också knuten till projektet.

Det utvecklingsarbete som bedrivs i projektet

innebär att en provdatabas skall tas fram.

Provdatabasen skall innehålla de deltagande

kommunernas egna uppgifter som tagits fram i

projektet. Frågor om hur ett sådant material kan

samlas in, analyseras och presenteras i en

fullskalig databas skall också behandlas, liksom

frågor om organisation och finansiering.

Projektet beräknas vara slutfört i juni 2000.

Regeringen kommer, med utgångspunkt från

det framtagna förslaget, att överväga frågan om

det fortsatta arbetet med hur utveckling och

implementering av en kommunal databas kan

ske, samt dess finansiering. Centrala frågor är

därvid att förankra och sprida kunskap om

databasen, att diskutera och att samordna vilka

förutsättningar som behöver vara uppfyllda för

kommuner och myndigheter för att den skall bli

möjlig att förverkliga, och även hur arbetet med

andra närliggande aktiviteter kan bidra.

Regeringen har på tilläggsbudget begärt medel

för vissa utredningsinsatser avseende en

utvecklad uppföljning av kommunal verksamhet

och ekonomi. Dessa insatser bör bland annat ta

sikte på de möjligheter som den kommunala

databasen skapar. Andra tänkbara uppgifter är att

bedriva tvärsektoriella effektivitetsstudier i den

samlade kommunala verksamheten, samt att i

samarbete med kommuner och landsting bedriva

ett utvecklingsarbete för att stimulera

benchmarking i syfte att öka effektiviteten i den

kommunala verksamheten

10

Revision av EU-medel

10 Revision av EU-medel

10.1 Bakgrund

Regeringen skall varje år informera riksdagen om

hur regeringen agerar med anledning av

Europeiska revisionsrättens rapporter (prop.

1994/95:40, bet. 1994/95 FiU5, rskr.

1994/95:67). Regeringen lämnar härmed sin

fjärde redovisning av detta slag till riksdagen.

Revisionsrätten svarar för den externa

revisionen inom EU och presenterar i november

varje år en årsrapport i vilken rätten redovisar

sina iakttagelser från sin granskning av hur EU-

budgeten genomförs. I årsrapporten lämnas

också den s.k. revisionsförklaringen om huruvida

redovisningen varit rättvisande och om de

underliggande transaktionerna har varit lagliga

och korrekta.

Revisionsrätten kan även avge särskilda

rapporter. Som regeringen redovisade föregående

år har revisionsrätten övergått till att redovisa en

större del av sina granskningar i särskilda

rapporter (i stället för i årsrapporten).

Iakttagelser från granskningar rörande

effektivitet och måluppfyllelse vad gäller

användning av EU-medlen återfinns därför

numera främst i de särskilda rapporterna. År

1999 kom emellertid enbart fyra särskilda

rapporter att publiceras.

Som en följd av den nya strategin vad gäller

specialrapporterna har årsrapportens innehåll

koncentrerats till att främst utgöra iakttagelser

rörande finansiell förvaltning och kontroll inom

de olika sektorer som finansierar eller finansieras

av EU-budgeten. Rapporten är indelad efter

utgiftskategori i EU-budgeten. Därutöver

redovisas särskilda avsnitt för finansiella

instrument och banker, Europeiska

utvecklingsfonden samt revisionsförklaringen.

För att kunna uttala sig om de underliggande

transaktionernas laglighet och korrekthet har

revisionsrätten granskat ett urval av

transaktioner. Nytt för i år är att revisionsrätten

har utnyttjat information från sin granskning till

grund för revisionsförklaringen i sin bedömning

av förhållandena inom respektive utgiftsområde.

På så sätt ges en bättre bild av både omfattningen

av samt vilka typer av brister som finns inom

respektive sektor. Revisionsrätten understryker

emellertid att det urval av transaktioner som

gjorts är för litet för att man skall kunna dra

några långtgående slutsatser om t.ex.

omfattningen av antalet felaktiga utbetalningar

inom en viss sektor. Revisionsrätten har också på

ett mer systematiskt sätt i ett särskilt avsnitt för

respektive utgiftsområde följt upp vilka åtgärder

som Europeiska kommissionen vidtagit med

anledning av iakttagelser från föregående år.

Årsrapporten och specialrapporterna skall, vid

sidan av kommissionens ekonomiska

redovisning mot budgeten, utgöra underlaget för

rådets rekommendation till Europaparlamentet

om beviljande av ansvarsfrihet för kommissionen

beträffande genomförandet av budgeten (artikel

276 i fördraget, f.d. artikel 206). Parlamentet kan

sedan inför sitt beslut om ansvarsfrihet, till

skillnad från rådet, också beakta annat underlag

än vad revisionsrätten tagit upp i sina rapporter.

Rådets sakberedning av årsrapporten, med

revisionsförklaringen samt särskilda rapporter

avseende beviljande av ansvarsfrihet, sker i rådets

budgetkommitté och beslutas slutligen av

Ekonomi- och finansministerrådet (Ekofin-

rådet). För år 1998 behandlades

rekommendationen till parlamentet om

ansvarsfrihet med tillhörande slutsatser i

Ekofinrådet den 13 mars 2000.

Europaparlamentet har ännu inte tagit ställning

till rådets rekommendation men det förväntas

ske under april månad.

Parallellt med beredningen av rättens

rapporter avseende budgetåret 1998 har rådet

följt upp kommissionens åtgärder med anledning

av resultatet av föregående års

ansvarsfrihetsprövning. Denna uppföljning har

skett på basen av en rapport från kommissionen

om vilka åtgärder den har vidtagit med anledning

av rådets synpunkter och krav i beslutet från

mars 1999. Rådet har i det sammanhanget också

beaktat de reformer som kommissionen aviserat

i en vitbok som slutligt beslutades av

kommissionen den 1 mars år 2000.

Regeringen redovisar i föreliggande

proposition de viktigaste iakttagelserna i

revisionsrättens rapporter, vilka skall ligga till

grund för rådets rekommendation i

ansvarsfrihetprövningen. Vidare redovisas hur

regeringen agerat vid behandlingen av

revisionsrättens rapporter i rådet samt

regeringens bedömning av de iakttagelser som

berör Sverige

10.2 Uppföljning av ansvarsfrihets-

prövningen för genomförandet av

budgeten för 1997

Rådet beslutade den 15 mars 1999 att - på

grundval av innehållet i revisionsrättens

rapporter och under förutsättning att

kommissionen vidtar de åtgärder som rådet

begär av kommissionen - rekommendera

Europaparlamentet att bevilja kommissionen

ansvarsfrihet för genomförandet av budgeten för

1997. Senare samma dag publicerade den

oberoende expertkommittén sin första rapport

om kommissionens bristande förmåga att

hantera misstänkta oegentligheter som

involverade kommissionsledamöter vilken ledde

till att kommissionen omedelbart beslutade att

avgå.

Parlamentet beslutade i ljuset av

kommissionens avgång att skjuta upp sitt

ställningstagande till genomförandet av 1997 års

budget. I stället beslutade man i juni 1999 om en

resolution med rekommendationer till den nya

kommissionen.

 Europeiska rådet i Köln uppmanade samma

månad den nya kommissionen till långtgående

administrativa reformer. Europaparlamentet

beslutade slutligen i januari 2000 att bevilja

kommissionen ansvarsfrihet för genomförandet

av budgeten för 1997.

10.3 Utgångspunkter för Sveriges

agerande rörande revisions-

rättens iakttagelser

En effektiv och korrekt användning av

gemenskapsmedlen är en prioriterad fråga för

Sverige i EU-samarbetet. Revisionsrätten har en

viktig roll att fylla genom sina granskningar och

regeringen lägger stor vikt vid rättens

iakttagelser och hur kommissionen tar till sig

dessa. Eftersom ca 85 procent av EU:s medel

administreras på nationell nivå i medlemsstaterna

är det också avgörande att medlemsstaterna

åtgärdar de brister som rätten upptäckt i sina

granskningar på plats i medlemsstaterna .

Sverige fäster också stor vikt vid

uppföljningen av vilka åtgärder kommissionen

vidtagit med anledning av revisionsrättens

iakttagelser och de synpunkter och krav som

rådet, men också Europaparlamentet, framfört

till kommissionen i samband med

ansvarsfrihetsprövningen.

10.4 Iakttagelser i rapporterna för

1998 presenterade under 1999

samt svenskt agerande i rådet

Revisionsrättens iakttagelser i årsrapporten för

1998 publicerades i Europeiska gemenskapernas

officiella tidning 1999/C 349/01. Här ingår också

revisionsförklaringen och en sammanfattning av

de fyra publicerade specialrapporterna samt en

uppföljning av tidigare års granskning.

Kommissionens svar ingår också. Rätten har

sammanfattat de viktigaste iakttagelserna i ett

särskilt informationsmeddelande.

De brister som revisionsrätten har iakttagit

överensstämmer i många stycken med de som

redovisats tidigare år, även om revisionsrätten

noterar att flera åtgärder vidtagits från

kommissionens sida vilka på sikt borde leda till

förbättringar. Revisionsrätten lyfter fram fyra

problem som särskilt bekymmersamma:

- Kommissionen använder allt för ofta

utnyttjandegraden av anslagsmedel som den

viktigaste indikatorn på berört programs

framgång. Måluppfyllelse och resultat måste i

stället sättas i fokus, vilket kräver tydliga och

mätbara mål samt regelbunden uppföljning

och utvärdering.

- Medlemsstaterna har ett delansvar för brister i

förvaltningen och rätten har funnit allvarliga

och ibland bestående svagheter på nationell

nivå. Kommissionen uppmanas därför att öka

sina ansträngningar att säkerställa att

medlemsstaterna åtgärdar bristerna.

- Grundläggande reformering krävs av

kommissionens interna kontroll, ansvaret för

att verkställa EU-budgeten måste läggas på

ansvariga direktorat och internrevisionen

måste stärkas.

- Bemanningen inom kommissionen måste ses

över så att fördelningen av personal

överensstämmer med behovet och de

kunskaper som krävs. Budgetförordningen,

som reglerar budgetprocessen samt

genomförandet och kontrollen av budgeten,

måste moderniseras.

Inte heller för 1998 har rätten ansett sig kunna

avge en positiv revisionsförklaring för

betalningar av anslagsmedel mot bakgrund av att

en för stor andel av de underliggande

betalningarna visat sig vara behäftade med någon

form av väsentligt fel. Revisionsrätten har ej

publicerat information om hur stor denna

omfattning är utan enbart refererat till att den

uppgår till ungefär samma nivå som tidigare år,

vilket talar för en nivå omkring 4-5% av samtliga

utbetalningar. Det skall dock understrykas att

det inte betyder att motsvarande belopp gått

förlorade från EU-budgeten. Det går ej heller att

dra slutsatsen att missbruk av medlen skett, utan

det kan vara allt från misstag och förbiseenden i

handläggningen eller kontrollverksamheten till

avsiktliga försök till bedrägerier. De väsentliga

felen innefattar fel som uppstått i hela kedjan i

kommissionen, i förekommande hand hos

mellanhänder eller medlemsstaternas

administrationer, eller hos bidragsmottagarna.

Merparten av felen återfinns inom jordbruks-

och strukturfondsstödet som svarar för ca 85%

av de totala utgifterna. Om man istället fokuserar

på andelen fel inom respektive sektor så är

problemen störst inom strukturfondsstödet och

den inre politiken (forskning, transeuropeiska

nätverk etc).

Utöver årsrapporten, revisionsförklaringen

och de särskilda rapporterna vilka är föremål för

prövning av ansvarsfrihet för kommissionen har

revisionsrätten också lämnat revisionsrapporter

avseende den ekonomiska förvaltningen under

budgetåret 1998 vid Europeiska fonden för

förbättring av levnads- och arbetsvillkor

(Dublinfonden) och vid Europeiskt centrum för

utveckling av yrkesutbildning i Tessaloniki.

Av kommissionens svar på revisionsrättens

kritik framgår att kommissionen i de flesta fall

instämmer i rättens bedömning. Kommissionen

pekar på att åtgärder redan vidtagits eller är på

väg att vidtas, inte minst inom ramen för det

omfattande reformarbete som den nya

kommissionen inlett under ledning av

vicepresident Neil Kinnock och som också

redovisats för rådet i en vitbok som

kommissionen beslutade den 1 mars 2000.

Kommissionen har också kompletterat dessa

åtgärder med en särskild handlingsplan med

konkreta åtgärder för att bringa ned nivån på

betalningar som är behäftade med väsentliga fel. I

sammanhanget understryker dock

kommissionen, med instämmande av

revisionsrätten, att det tar tid innan åtgärder får

effekt, särskilt inom de områden där

administrationen och kontrollen sker på

nationell nivå. Kommissionen har inte ansett sig

kunna slå fast ett måldatum för när en positiv

revisionsförklaring för utbetalningarna skall

kunna uppnås, men har utfäst att nivån skall ha

minskat väsentligt under den sittande

kommissionens mandatperiod.

Ekonomi- och finansministerrådet beslutade

den 13 mars 2000 att, på grundval av innehållet i

revisionsrättens rapporter och i ljuset av

kommissionens program för att reformera

förvaltningen och kontrollen av EU-medlen

samt administrationen i övrigt, rekommendera

Europaparlamentet att bevilja kommissionen

ansvarsfrihet.

Rådets beslut stämmer väl överens med den

svenska uppfattningen att innehållet i

revisionsrättens rapporter i sig inte ger grund för

att inte bevilja ansvarsfrihet för kommissionen,

även om Sverige i allt väsentligt delar

revisionsrättens iakttagelser. Till detta kommer

dels att ansvarsfrihetsprövningen avser ett år då

den nu sittande kommissionen ännu inte tillträtt,

dels att den nya kommissionen aviserat en rad

reformer och åtgärder vilka i stor utsträckning

tar sikte på de brister och problem som

revisionsrätten identifierat. Sverige har såväl

bilateralt i kontakter med företrädare för

kommissionen som i rådet uttalat starkt stöd för

de aviserade reformerna och förutsätter att

kommissionen genomför dem. Sverige har

samtidigt verkat för att de kommentarer som

rådet bifogat rekommendationen om

ansvarsfrihet inskärper behovet av konkreta

åtgärder från kommissionens, och i

förekommande fall medlemsstaternas, sida.

10.5 Bedömning av iakttagelser som

rör Sverige i årsrapporten

Sedan 1997 omfattas samtliga medlemsstater, i

enlighet med ett beslut av Europeiska rådet i

december 1996, av en skyldighet att till

kommissionen redovisa vilka åtgärder som

vidtagits med anledning av brister revisionsrätten

upptäckt och som är direkt hänförliga till

medlemsstaten i fråga.

I likhet med föregående års årsrapport har

revisionsrätten för årsrapporten avseende 1998

med några enstaka undantag avstått från att

redovisa i vilken eller vilka medlemsstater

iakttagelserna är gjorda. Kommissionen har

därför uppmanat Sverige (och övriga

medlemsstater) att kommentera samtliga de

iakttagelser som revisionsrätten gjort med

hänvisning till medlemsstaterna generellt.

Kommissionen har också uppmanat Sverige att

kommentera tre konkreta fall i Sverige som

revisionsrätten bedömt vara förknippade med fel.

Den följande redogörelsen utgör en

sammanfattning av regeringens bedömning och

vidtagna åtgärder.

Egna medel

Revisionsrätten gör ett flertal påpekanden. Bland

annat konstaterar revisionsrätten att fastställda

fordringar i vissa fall inte ställts till

kommissionens förfogande eller ställts till

förfogande med betydande försening, vilket

enligt rätten bör föranleda betalning av

dröjsmålsränta för medlemsstaterna. Vidare

konstaterar rätten att det finns betydande fel i de

särskilda räkenskaperna (B-bokföring).

Kommissionen och medlemsstaterna har ett

gemensamt ansvar för att säkerställa att tullar och

jordbruksavgifter som bestrids och inte täcks av

säkerheter förs upp i de särskilda räkenskaperna

till korrekt belopp. Endast ca 10% av

tullskulderna som bokförts i de särskilda

räkenskaperna är möjliga att uppbära, anser

rätten. För Sveriges del gäller att systemet för de

särskilda räkenskaperna successivt förbättrats

under de fyra medlemskapsåren och inlemmats i

ordinarie bokföringsrutiner. Av uppgifterna i

rapporten avseende faktiskt uppbörd och

nettoökningen under 1998 för de särskilda

räkenskaperna framgår att B-bokförda belopp

som andel av fastställda belopp under 1998 ökat

till 2,35%. Motsvarande siffra för Sverige uppgår

1998 till 0,07%. Detta innebär att Sverige bokför

i A-bokföringen och därmed också betalar in en

andel av fastställda belopp vilken överstiger EU-

genomsnittet.

Rätten är vidare kritisk till att så få

medlemsstater kan tillhandahålla

realtidsinformation om ställningen på

Kommissionens konto för inbetalningar av egna

medel. Sverige tillhör de länder som överlåtit

administrationen av kommissionens konto för

inbetalningar avseende moms- och BNI-avgifter

till centralbanken. Riksbanken är ansluten till

SWIFT-systemet och kan därmed tillhandahålla

realtidsinformation om ställning på kontot.

Jordbruk

Revisionsrätten föreslår en reform av

bestämmelserna för redovisningen av

månadsrapporterna och uppmanar

medlemsstaterna att redovisa rättelser

(inbetalningar och bokföring av rättelser) som

avser tidigare perioder på rätt månad. Sverige

kan tänka sig en fullständig bruttoredovisning,

d.v.s. att alla utgifter och inkomster redovisas var

för sig den månad de verkställs respektive flyter

in. Vidare riktas kritik mot kommissionen

rörande lagstiftningens komplexitet som gör det

svårt att avslå sent deklarerade utgifter från

medlemsstaterna. Sverige delar revisionsrättens

uppfattning att lagstiftningen bör förenklas så att

svårigheterna med tillämpning och kontroller av

dess tillämpning minskar.

Kritik har riktats mot Sverige vad gäller

dokumentation av de fysiska kontrollerna av

exportbidragsgods som utförs av Tullverket på

uppdrag av Jordbruksverket. För att i möjligaste

mån undvika att det som Sverige kritiseras för

återupprepas har instruktionerna till Tullverket

förtydligats och Jordbruksverket har utökat

utbildningen av tullverkets tjänstemän.

En svensk ansökan om arealersättning från

1997 granskades år 1999 och ingår i årsrapporten

för 1998. Av de nio skiften som ansökan avsåg,

mättes endast tre och med felet från dessa tre

som utgångspunkt extrapolerades en felaktighet

för hela ansökan. Sverige har konstaterat att

granskningen inte är fullständig då för liten

redovisad areal på ett skifte kunnat uppvägas av

för mycket redovisad på ett annat om samtliga

nio hade mätts upp.

Revisionsrätten kommenterar även ett fall i

Sverige där stödmottagare aviserats om

revisionsrättens kontrollbesök betydligt tidigare

än 48 timmar före besöket. Sverige har svarat att

detta vore otänkbart vid en ordinarie fältkontroll

och att den tidiga aviseringen om det aktuella

kontrollbesöket varit betydelselöst eftersom det

var tidigare års ansökningar som skulle granskas.

Jordbruksverket skall dock se över rutinerna

rörande revisionsbesök.

År 1996 ombads medlemsstaterna att ge

detaljer om utestående fordringar i en särskild

tabell till bokslutet och framsteg har gjorts, men

situationen var 1998 fortfarande

otillfredsställande. Revisionsrätten anser att ett

saldobesked borde göras obligatoriskt och att

man måste komma överens om förfarandet för

att avskriva belopp. Jordbruksverket, som är

Sveriges utbetalande organ, har hela tiden

redovisat utestående fordringar på det sätt som

kommissionen har bett om trots att den aktuella

tabellen inte har varit obligatorisk och att

saldobesked rörande utestående fordringar har

gjorts obligatoriskt genom regeländringar först

under 1999.

Strukturella åtgärder

Revisionsrätten konstaterar att det finns en risk

att utgifter för strukturella åtgärder deklarerats

för högt och därmed kan påverka

gemenskapsbudgeten, men dock inte förrän

berörda åtgärder avslutas i slutet av

programperioden. Varje år har revisionsrätten

hittat exempel på att kriterierna för

stödberättigande inte efterlevts eller att viktig

information saknats. Åren 1996 och 1997

träffades ett samarbetsavtal mellan

kommissionen och svenska internrevisorer

eftersom Sverige anser att det är av vikt med ett

nära samarbete för att undvika de problem

revisionsrätten påtalar.

De riktlinjer som utarbetats för att klarlägga

vilka kostnader som är stödberättigande är enligt

svensk uppfattning ett viktigt bidrag för att säkra

en korrekt och enhetlig bedömning. För att

säkerställa genomslag av riktlinjerna bör en

dialog mellan nationella myndigheter,

medlemsländerna och kommissionen utvecklas.

På nationell nivå pågår en fortlöpande

förbättring av kvaliteten på handläggningen.

Revisionsrätten konstaterar att de flesta

väsentliga fel finns på stödmottagarnivå. I

Sverige har de utbetalande myndigheterna för att

undvika fel genomfört utbildningar och

informationsmöten för handläggare i

genomförande organisationer. Information har

lämnats om erfarenheter vid revisionsbesök och

EU-bedrägeridelegationen har arrangerat

utbildningar för handläggare rörande bedrägerier

och vad som ska anmälas till kommissionen.

Sverige betalar normalt inte ut stöd i förskott

utan mot redovisade kostnader vilket bör

motverka risken för väsentliga fel.

Vidare har medlemsstaterna, deras nationella

myndigheter och kommissionen kritiserats av

revisionsrätten för att inte kontrollera åtgärderna

på plats i tillräcklig omfattning och att de

granskningar som utförs är otillräckliga. Sverige

anser att det är av vikt att i första hand förbättra

kvaliteten och inte utöka antalet kontroller.

Dessutom bör man göra en uppföljning av

programmet efter investeringstiden för att på så

sätt säkerställa att medlen har använts på ett

korrekt sätt.

Kritik förs också fram vad gäller

halvtidsutvärderingarna. Det har enligt

revisionsrätten saknats underlag för att kunnat

motivera strategiska ändringar i

programplaneringen och ändringar i

programmen görs varje år och inte i samband

med halvtidsutvärderingen. Statskontoret har

genomfört en studie av de genomförda

halvtidsutvärderingarna för att vinna erfarenheter

och utveckla metoder inför nästa programperiod.

Sverige anser att det är viktigt att det finns

gemensamma metoddokument för

utvärderingar.

Revisionsrätten har redovisat ett substantiellt

fel som rör Sverige i årsrapporten. Rätten anser

att ett projekt i Mål 2 Bergslagen, finansierat från

Europeiska regionala utvecklingsfonden, inte har

någon anknytning till näringslivet utan är vanlig

utbildning och därför inte stödberättigat från

den regionala fonden.

Närings- och teknikutvecklingsverket

(NUTEK) som ansvarar för utbetalningar från

den regionala fonden i Sverige, har vid ett flertal

tillfällen under programperioden varit i kontakt

med kommissionen för att få vissa klargöranden

avseende utbildningar. Kommissionen har

granskat och godkänt projektet vid sitt

revisionsbesök 1997 och det framgick ej att

projektet inte skulle kunna finansieras med

medel från den regionala fonden. Med anledning

av revisionsrättens kritik har kommissionen

inlett en förnyad, ännu ej avslutad granskning av

ärendet

 Senaste lydelse 1994:190.

 Senaste lydelse 1994:190.

 Senaste lydelse 1993:1393.

 Lagen omtryckt 1998:1442.

 Lagen omtryckt 1999:578.

 Senaste lydelse 1997:554.

* Utöver förändrad fastighetsskatt uppkommer en effekt via höjd

förmögenhetsskatt med 0,7 miljarder kronor.

PROP. 1999/2000:100

1

PROP. 1999/2000:100

PROP. 1999/2000:100

10

11

PROP. 1999/2000:100

PROP. 1999/2000:100

38

37

PROP. 1999/2000:100

PROP. 1999/2000:100

44

45

PROP. 1999/2000:100

PROP. 1999/2000:100

46

51

PROP. 1999/2000:100

PROP. 1999/2000:100

62

61

PROP. 1999/2000:100

PROP. 1999/2000:100

18

63

PROP. 1999/2000:100

PROP. 1999/2000:100

92

93

PROP. 1999/2000:100

PROP. 1999/2000:100

140

141

PROP. 1999/2000:100

PROP. 1999/2000:100

PROP. 1999/2000:100

144

145

PROP. 1999/2000:100

PROP. 1999/2000:100

158

163

PROP. 1999/2000:100

PROP. 1999/2000:100

22

23

PROP. 1999/2000:100

PROP. 1999/2000:100

168

169

PROP. 1999/2000:100

PROP. 1999/2000:100

172

171

PROP. 1999/2000:100

PROP. 1999/2000:100

194

173

PROP. 1999/2000:100

PROP. 1999/2000:100

210

209

PROP. 1999/2000:100

PROP. 1999/2000:100

220

219

PROP. 1999/2000:100

PROP. 1999/2000:100

238

239