Regeringens proposition

1999/2000:81

Forskning för framtiden - en ny organisation för

forskningsfinansiering

Prop.

1999/2000:81

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 21 mars 2000

Laila Freivalds

 Thomas[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Utbildningsdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

Regeringen lämnar i propositionen förslag till en ny myndighetsstruktur

för forskningsfinansiering. Enligt förslaget skall tre nya forskningsråd

och en ny myndighet för finansiering av forskning och utvecklingsarbete

inrättas.

Ett av de nya forskningsråden är Vetenskapsrådet. Vetenskapsrådet

föreslås inrättas med stöd av lag. Vetenskapsrådets främsta uppgift skall

enligt förslaget vara att ge stöd till grundläggande forskning av högsta

vetenskapliga kvalitet inom samtliga vetenskapsområden. Till

Vetenskapsrådet förs de ansvarsområden som idag handhas av

Forskningsrådsnämnden, Humanistisk-samhällsvetenskapliga

forskningsrådet, Medicinska forskningsrådet, Naturvetenskapliga

forskningsrådet och Teknikvetenskapliga forskningsrådet. Dessa

myndigheter avvecklas. Fler än hälften av ledamöterna i

Vetenskapsrådets styrelse skall utses av forskarsamhället genom ett

elektorsförfarande.

Regeringen gör i propositionen bedömningen att det inom

Vetenskapsrådet bör finnas ämnesråd för forskningsfinansiering inom

vissa ämnesområden. Tre sådana ämnesråd inom - humaniora-

samhällsvetenskap, medicin respektive natur- och teknikvetenskap - bör

inrättas med ansvar för beslut om medelsfördelning. Fler än hälften av

ledamöterna i ämnesråden skall utses av representanter för

forskarsamhället genom ett elektorsförfarande.

Vidare bör ett områdesinriktat forskningsråd för sociala frågor och

arbetsliv inrättas. Rådet bör överta de ansvarsområden som idag handhas

av Socialvetenskapliga forskningsrådet samt delar av ansvarsområdet för

Rådet för arbetslivsforskning. Till följd härav skall Socialvetenskapliga

forskningsrådet avvecklas.

Ett områdesinriktat forskningsråd för miljö, lantbruk och

samhällsplanering bör också inrättas med ansvar för de områden som

idag handhas av Skogs- och jordbrukets forskningsråd och

Byggforskningsrådet samt för delar av Naturvårdsverkets uppgifter och

anslag inom forskningsområdet. Skogs- och jordbrukets forskningsråd

och Byggforskningsrådet skall därmed avvecklas.

Fler än hälften av ledamöterna i de ovan nämnda forskningsråden bör

utses av representanter för forskarsamhället genom ett

elektorsförfarande.

Dessutom bör en FoU-myndighet inrättas för behovsstyrd forskning

och utvecklingsarbete till stöd för innovationssystemet och en hållbar

utveckling och tillväxt. FoU-myndigheten bör överta de ansvarsområden

som idag handhas av Kommunikationsforskningsberedningen, de FoU-

finansierande delarna av Närings- och teknikutvecklingsverkets

verksamhet och även delar av ansvarsområdet som handhas av Rådet för

arbetslivsforskning. Kommunikationsforskningsberedningen och Rådet

för arbetslivsforskning skall avvecklas.

Slutligen bör ett Forskningsforum inrättas med uppgift att verka för

dialog och samverkan mellan forskare, forskningsfinansiärer,

allmänheten och andra som direkt eller indirekt berörs av forskningen.

Regeringen anser att en organisationskommitté bör inrättas med

uppgift att förbereda och genomföra bildandet av de nya myndigheterna.

Myndigheterna bör kunna påbörja sin verksamhet den 1 januari 2001.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 4

2 Förslag till lag om Vetenskapsrådet 5

3 Ärendet och dess beredning 6

4 Inledning 7

5 Ny myndighetsstruktur 10

5.1 Det forskningsfinansierande systemet 10

5.2 Vetenskapsrådet 15

5.3 Ett forskningsråd för sociala frågor och arbetsliv 22

5.4 Ett forskningsråd för miljö, lantbruk och

 samhällsplanering 26

5.5 En myndighet för forskning och utveckling 33

6 Myndighetsövergripande frågor 40

6.1 Forskningsforum 40

6.2 Genomförande 42

7 Ekonomiska konsekvenser 43

8 Författningskommentar 44

Bilaga 1 Förteckning över instanser som inbjudits att yttra sig i

 ärendet 45

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 21 mars 2000 47

Rättsdatablad 48

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

dels antar regeringens förslag till

1. lag om Vetenskapsrådet,

dels godkänner

2. riktlinjer för en ny myndighetsorganisation för

forskningsfinansiering,

dels godkänner vad regeringen föreslår om avveckling av

3. Forskningsrådsnämnden, Humanistisk-samhällsvetenskapliga

forskningsrådet, Medicinska forskningsrådet, Naturvetenskapliga

forskningsrådet, och Teknikvetenskapliga forskningsrådet (avsnitt 5.2),

4. Socialvetenskapliga forskningsrådet (avsnitt 5.3),

5. Byggforskningsrådet, Skogs- och jordbrukets forskningsråd (avsnitt

5.4), och

6. Kommunikationsforskningsberedningen och Rådet för

arbetslivsforskning (avsnitt 5.5).

2 Förslag till lag om Vetenskapsrådet

Härigenom föreskrivs följande.

1 § För att ge stöd till grundläggande forskning av högsta vetenskapliga

kvalitet inom samtliga vetenskapsområden skall det finnas ett

forskningsråd, Vetenskapsrådet.

2 § Fler än hälften av ledamöterna i Vetenskapsrådets styrelse skall utses

av elektorer som väljs av vetenskapligt kompetenta lärare vid de

universitet och högskolor som regeringen bestämmer.

3 § Regeringen får meddela närmare föreskrifter om Vetenskapsrådets

uppgifter och interna organisation samt om hur ledamöterna i

Vetenskapsrådets styrelse skall utses.

_____________

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

3 Ärendet och dess beredning

Med stöd av regeringens bemyndigande tillkallade chefen för

Utbildningsdepartementet år 1997 en kommitté med uppdrag att göra en

översyn av den svenska forskningspolitiken (dir. 1997:67). Kommittén

antog namnet Forskning 2000. I kommitténs uppdrag ingick bl.a. att

lämna förslag rörande utformningen av den svenska

forskningsorganisationen och ansvarsfördelningen mellan berörda organ.

Kommittén lade i oktober 1998 fram betänkandet Forskningspolitik

(SOU 1998:128). I betänkandet föreslog kommittén bl.a. att en

forskningsrådsorganisation bestående av fyra nya forskningsråd med

ansvar för både grundforskning och tillämpad forskning (Forskningsrådet

för humaniora och samhällsvetenskap, Forskningsrådet för medicin,

Forskningsrådet för naturvetenskap och Forskningsrådet för teknik)

skulle ersätta dagens forskningsråd och sektorsforskningsorgan.

Betänkandet har remissbehandlats. Vid remissbehandlingen framfördes

kritik mot framförallt förslagets befarade negativa konsekvenser för

sektorsinriktad och behovsstyrd forskning och utveckling (FoU). Mot

denna bakgrund beslutade regeringen den 12 maj 1999 att tillsätta en

arbetsgrupp med uppgift att föreslå vilka myndigheter med

forskningsfinansierande uppgifter som skall finnas samt precisera

ansvarsområdet för var och en av dessa. Arbetsgruppen lade i november

1999 fram rapporten Att finansiera forskning och utveckling (Ds

1999:68).

Den 23 april 1999 beslutade Näringsdepartementet att tillsätta en

utredning med uppgift att undersöka hur verksamheten vid de forsknings-

finansierande myndigheterna inom departementets område kunde

effektiviseras och samordnas. Utredningen lämnade i november 1999

rapporten Utredning om vissa myndigheter.

Remissbehandlingen av Forskning 2000 gav ett omfattande underlag

för den fortsatta beredningen av frågan om den framtida organisationen

för forskningsfinansiering. Remissbehandlingen av arbetsgruppens och

utredningens rapporter skedde därför genom att Regeringskansliet

anordnade remissmöten den 11 och 12 januari 2000.

Ett antal skriftliga synpunkter har kommit in från medverkande vid

dessa remissmöten samt från andra intressenter. Sammanställningar av

synpunkterna finns tillgängliga hos Utbildningsdepartementet och

Näringsdepartementet.

4 Inledning

Forskning är en förnyande kraft i samhället genom att den bidrar till

ökade insikter om den värld vi lever i, ger nya kunskaper att använda

inom olika samhällsområden och utgör grunden för en utbildning av hög

kvalitet. Forskningens betydelse ökar dessutom till följd av såväl

samhällets som vetenskapens egen snabba utveckling och globalisering.

Det moderna kunskaps- och informationssamhället kännetecknas av ett

ökat beroende av kunskap och kunskapsutveckling, en allt snabbare

kunskaps- och informationsöverföring samt en kraftig ökning av

informationens mängd och komplexitet. Praktisk kunskap och erfarenhet

i arbetsliv och samhälle ger viktiga bidrag till forskningen. Samspelet

mellan forskningen och det omgivande samhället är en drivkraft för

samhällsutvecklingen.

Forskningen utgör själva grunden för kunskapsutvecklingen i

samhället och spelar därmed en central roll på en lång rad områden.

Forskning av hög kvalitet är av avgörande betydelse för att öka välfärden

genom teknisk, ekonomisk, medicinsk, kulturell och social utveckling.

Forskningen främjar demokratin genom att befordra ett kritiskt

förhållningssätt, samtidigt som den kan bidra med de beslutsunderlag

som behövs för att möta förändringar i samhället. Forskningen kan

medverka till ökad internationell förståelse och bidra med verktyg för att

uppnå viktiga politiska mål som ett ekologiskt, socialt och ekonomiskt

uthålligt samhälle, jämställdhet mellan kvinnor och män, goda

uppväxtvillkor för barn och ungdomar, samt ett samhälle präglat av

tolerans och social, kulturell och etnisk mångfald.

Forskning utgör idag, tillsammans med utbildning, en av de viktigaste

tillväxtfaktorerna. Näringslivet, som verkar i ett utpräglat internationellt

sammanhang, behöver ofta tillgång till hög kompetens, goda

forskningsmiljöer och nya resultat från forskningsfronten för att kunna

öka sin konkurrenskraft och utveckla nya produkter. Det innebär att

företag inom de expansiva och kunskapsintensiva framtidsbranscherna

ofta söker sig till länder med högkvalitativ forskning och välutbildad

arbetskraft.

I Sverige görs idag betydande insatser inom forskning och utveckling

(FoU). Huvuddelen av dessa insatser finansieras av näringslivet. Genom

att ny kunskap är en förutsättning för en god och hållbar

samhällsutveckling och en av Sveriges främsta konkurrensfördelar,

måste strävan vara att upprätthålla och förstärka Sveriges ställning som

ledande kunskapsnation. Genom att grundforskning och

forskarutbildning är grunden för annan kunskapsbildning är de av största

betydelse för samhällets, inklusive näringslivets, behov av kunskap och

kompetens.

De grundläggande principerna för den svenska forskningspolitiken

slogs fast av riksdagen i oktober 1999 i samband med behandlingen av

propositionen Vissa forskningsfrågor (prop. 1998/99:94). Regeringen

avser att återkomma till svensk forsknings framtida inriktning och

resursfördelning i den forskningspolitiska propositionen hösten 2000

samt i budgetpropositionen för 2001.

En förutsättning för en internationellt konkurrenskraftig forskning är

att finansieringsstrukturen är förändringsbenägen och framsynt.

Finansieringssystemet måste förmå att finna de kvalitativt bästa

forskningsinsatserna samt ge möjligheter att främja forskning som är

relevant ur olika samhällssektorers perspektiv. För att åstadkomma detta

behövs forskningsfinansiärer som satsar på grundforskning och

forskarutbildning, som har en förbättrad förmåga till kraftsamling och

profilering och som kan stödja utveckling av kreativa och dynamiska

forskningsmiljöer. Finansieringssystemet måste också beakta behovet av

att stödja forskning för att främja utvecklingen såväl inom näringslivet

som inom den offentliga sektorn och andra delar av samhället och

därmed bidra till att lösa aktuella samhällsproblem.

Den snabba utvecklingen inom näringslivet och andra delar av

samhället, i kombination med forskningens ökande betydelse inom dessa

områden, ökar också behovet av samverkan mellan forskningen och det

omgivande samhället. Företag, organisationer och andra utomstående

aktörer måste tidigt få del av forskningens rön, samtidigt som

forskarsamhället i ett tidigt skede måste få kontakt med de många

frågeställningar som reses i ett samhälle i snabb förändring. Forskningen

är till stora delar internationaliserad. Det är därför angeläget att samtliga

forskningsfinansiärer främjar såväl samverkan mellan forskningen och

det omgivande samhället som internationellt samarbete. Ett väl utvecklat

internationellt samarbete ger möjligheter att ta tillvara kunskap från den

internationella forskningsfronten och är även en förutsättning för att

utländska forskare och företag ska söka sig till Sverige.

Kunskapsutvecklingen sker snabbt och ofta språngvis. Det gör att det

är viktigt att Sverige, för att upprätthålla och utveckla sin ställning som

framstående forskningsnation, kan satsa inom de nya angelägna

forskningsområden som den vetenskapliga utvecklingen frambringar.

Eftersom den banbrytande forskningen ofta sker i gränslandet mellan

olika vetenskapliga discipliner behöver den mång- och tvärvetenskapliga

forskningen goda villkor. Ett förstärkt genusperspektiv berikar

forskningen och höjer dess kvalitet. Inom samliga forskningsområden

bör därför en utveckling eftersträvas som innebär att genusperspektivet i

ökad utsträckning får ett genomslag i forskningen.

Statsmakterna anger på ett övergripande sätt forskningens inriktning.

Det sker genom medelsanvisningar dels direkt till universitet och

högskolor, dels till nationella forskningsfinansierande forskningsråd och

andra myndigheter med ansvar för forskning inom olika områden. Dessa

myndigheter svarar för den närmare inriktningen av forskningen genom

de beslut som de fattar om fördelningen av de medel som statsmakterna

anvisat.

Det innebär att utformningen av organisationen för fördelning av de

statliga forskningsmedlen är en central forskningspolitisk fråga. Den

nuvarande myndighetsorganisationen har vuxit fram under lång tid. Den

har utformats efter behov och förutsättningar som inte alltid är lika

aktuella nu som när de olika myndigheterna inrättades.

Den organisatoriska strukturen måste på ett flexibelt sätt ge utrymme

för nya frågeställningar, kunskapsbehov och förutsättningar. Samtidigt

som strukturen snabbt ska kunna fånga upp och ge kraftfullt stöd till

angelägna forskningsområden, ska den också förmå avveckla stöd till

områden som inte längre är lika angelägna.

Organisationen med nationella forskningsfinansiärer skall ge garantier

för att den fördelning av forskningsmedel som dessa finansiärer gör sker

utifrån kvalificerade bedömningar. Detta är en förutsättning för att

forskningen ska bedrivas på högsta internationella nivå.

Syftet med föreliggande proposition är att skapa en ny organisation för

forskningsfinansiering som gör det möjligt att kraftsamla på viktiga

vetenskapliga områden, främja samarbete mellan forskning och

utvecklingsarbete samt förbättra spridningen av information om

forskningen och dess resultat. Den nya organisationen skapar vidare

bättre förutsättningar för att stimulera tvär- och mångvetenskaplig

forskning och att ge framstående forskarbegåvningar tillräckligt stöd för

att kunna utveckla en självständig och nyskapande forskning. För att

uppnå detta, men även sätta tydligare fokus på grundforskningens roll

och öka kvalitetskraven genom förstärkt forskarstyrning, inrättas ett

Vetenskapsråd samt två områdesinriktade forskningsråd inom de

angelägna områdena sociala frågor och arbetsliv respektive miljö,

lantbruk och samhällsplanering. Samtidigt skapas en mer effektiv och

slagkraftig organisation för den behovsstyrda forskningen till stöd för det

svenska innovationssystemet samt en hållbar utveckling och tillväxt

genom att en FoU-myndighet inrättas. Organisationen syftar till att

forskningen ska kunna ge viktiga bidrag till näringslivets och samhällets

utveckling och att Sverige även i fortsättningen skall vara attraktivt för

internationellt samarbete. Om Sverige kan attrahera framstående forskare

från andra länder, kan detta bidra till att ytterligare höja kvaliteten inom

svensk forskning.

Det förslag som regeringen nu lägger fram och de bedömningar som

regeringen gör avser endast organisationen av myndigheter som har som

huvuduppgift att på nationell nivå fördela statliga medel för forskning

och utveckling. Däremot behandlas inte organisationen vid universitet,

högskolor och forskningsinstitut eller myndigheter med ett visst, men

inte dominerande inslag av forskning eller forskningsfinansiering i sin

verksamhet. Inte heller behandlas de krav som bör ställas på det interna

arbetet inom dessa institutioner. Dessa frågor och andra som rör

verksamheten vid landets lärosäten och forskningsinstitut har

statsmakterna behandlat i andra sammanhang, bl. a. i propositionen Vissa

forskningsfrågor (prop. 1998/99:94). Regeringen avser även att

återkomma till riksdagen i dessa frågor i den forskningspolitiska

propositionen hösten 2000.

5 Ny myndighetsstruktur

5.1 Det forskningsfinansierande systemet

Den statliga FoU-finansieringen

Det svenska forskningssystemet har sin bas i universitet och högskolor i

hela landet där större delen av den statligt finansierade forskningen

utförs. Vid universitet och högskolor bedrivs därmed både forskning på

initiativ av forskare och på initiativ av företrädare för andra delar av

samhället. Dessutom finns industriforskningsinstitut och ett fåtal andra

forskningsinstitut. Den utförande delen av forskningssystemet behandlas

ej i denna proposition.

Den statliga FoU-finansieringen sker via ett stort antal organ. Regering

och riksdag anslår medel för forskning och utveckling inom samtliga

sektorer. Inom många områden finns forskningsråd eller andra

myndigheter som har som huvuduppgift att finansiera forskning och

utveckling vid universitet och högskolor, forskningsinstitut eller företag.

Dessa forskningsfinansierande myndigheter stödjer ofta forskning där

forskarna deltar i såväl problemidentifiering och kvalitetsbedömning som

utvärdering. Regeringen presenterar i denna proposition förslag till en ny

organisation för sådan forskningsfinansiering.

Utöver nämnda forskningsfinansiärer finns även en lång rad

myndigheter som finansierar forskning som en mindre del av sin

verksamhet. Ofta är syftet att stimulera kunskapsutveckling som kan ge

stöd i myndighetsutövningen. Inom denna uppdragsforskning formuleras

uppdragen av den finansierande myndigheten, som inte sällan har

bestämda krav på hur uppdragen skall genomföras och när och hur dessa

skall avrapporteras. Sådana myndigheter finns inom de flesta

samhällsområden t. ex. det sociala området, samhällsplanering,

kommunikationer, energi, näringsliv, kultur, försvar och internationellt

bistånd. Forskningen är här en nödvändig del av kunskapsutvecklingen

inom olika samhällsområden. Kunskapsfrågorna bör, enligt regeringens

mening, sättas i fokus i allt fler sammanhang och regeringen har i

propositionen Vissa forskningsfrågor (prop. 1998/99:94) uttalat att det är

angeläget att statliga myndigheter inom ramen för sina resurser ökar sin

kompetens att beställa och nyttja forskning. Forskningsrön bör kunna tas

till vara i hela den offentliga sektorn.

Enligt regeringens uppfattning bör myndigheternas uppgifter i

huvudsak renodlas till att antingen finansiera eller utföra forskning.

Begrepp

Forskning och utveckling är mångtydiga begrepp som ofta sammanförs

under samlingsbegreppet FoU. Det finns därför anledning att beröra

användningen av dessa begrepp.

En klar indelning i grundläggande, riktad och tillämpad forskning låter

sig inte göras, och vore inte heller meningsfull på grund av vetenskapens

snabba utveckling där problemställningar och metoder med olika

utgångspunkt ofta korsbefruktar och berikar varandra. Likaså saknas i

praktiken tydliga gränser mellan forskning och utvecklingsarbete. Olika

forskningsområden skiljer sig också åt i dessa avseenden.

Viktigare är distinktionen mellan forskning för olika syften, där en

skillnad ligger i vem som tagit initiativ till och formulerat

forskningsprojektet. I den fria, grundläggande eller nyfikenhetsbaserade

forskningen är det forskarnas drivkraft att utöka det samlade vetandet

som är den huvudsakliga grunden för forskningen, medan det inom den

områdesinriktade forskningen är kunskapsbehoven inom berörda sektorer

som utgör drivkraften för forskningen. I båda fallen kan det finnas

forskning av mer eller mindre grundläggande eller tillämpad karaktär.

Nyttoaspekten är starkare i det senare fallet men ej heller avseende nytta

går det att dra tydliga skiljelinjer mellan olika typer av forskning den

fria nyfikenhetsbaserade forskningens kunskapsuppbyggande har varit en

förutsättning för framstegen inom forskning som syftar till att lösa

specifika problemställningar.

Det finns emellertid ej heller knivskarpa gränser mellan forskning som

initierats av forskarna och forskning som syftar till att lösa specifika

frågor i samhället. Det finns ofta komplexa motiv för forskarnas val av

forskningsprojekt, där ett intrikat och svårfångat samspel mellan olika

faktorer är av betydelse. Den inomvetenskapliga utvecklingen är den

faktor som oftast nämns som avgörande, men även möjligheten till

"nytta" kan vara en viktig faktor vilket är uppenbart inom t.ex.

miljöforskning samt medicinsk och teknikvetenskaplig forskning -

liksom möjligheten att erhålla finansiering av projektet. Möjligheten till

finansiering beror ytterst av de kvalitativa förutsättningarna och

statsmakternas värdering av resursbehovet inom olika områden. De olika

beskrivningar av forskning och utveckling som används i det följande

görs alltså mot bakgrund av dessa förhållanden.

Kraven på forskningssystemet

På forskningssystemet måste ställas krav på vetenskaplig kvalitet,

relevans, flexibilitet, kraftsamling, internationalisering, samverkan och

effektivitet.

Enligt regeringens mening måste högt ställda krav på vetenskaplig

kvalitet vara utmärkande för all forskning. Forskningens kvalitet skall

granskas på ett opartiskt och sakkunnigt sätt. Kvalitet är en förutsättning

för tillförlitliga resultat och måste därför genomsyra hela

forskningssystemet. Kvalitetsbegreppet har givits delvis olika innebörd i

olika delar av forskningssystemet, men grundläggande är krav på

användning av vetenskaplig metod, möjlighet att upprepa resultaten, ett

kritiskt analyserande och ifrågasättande samt användning av den samlade

kunskapen inom området. När det gäller utvecklingsarbete är krav på ett

praktiskt användbart, ofta ekonomiskt bärkraftigt, resultat en väl så viktig

faktor. Det ökade kunskapsinnehållet inom snart sagt alla branscher

medför emellertid att de vetenskapliga kraven även på utvecklingsarbetet

med nödvändighet blir allt högre ställda. Enligt regeringens mening bör

med kvalitet inom forskningen avses vetenskaplig kvalitet. Detta skall

givetvis inte ställas i motsats till att även andra krav måste tillgodoses,

särskilt vad gäller olika former av behovsstyrd forskning och utveckling.

Ytterligare ett fundamentalt krav på forskningssystemet är dess

förmåga att bedöma och premiera forskningens relevans. Grundläggande

för relevansen är att forskningen håller hög kvalitet att den är

tillförlitlig och tillför ny kunskap. Vanligtvis avses med relevans att

forskningen ägnas åt frågeställningar som kan bidra till lösningen av

utpekade problem i näringslivet eller samhället i övrigt. Detta gäller i hög

grad också för utvecklingsarbete. De forskningsråd och myndigheter som

bl.a. skall ge stöd till områdesinriktad forskning måste kunna fungera

som kompetenta beställare av forskning och utvecklingsarbete. Dessa råd

och myndigheter måste, i dialog med sektorns företrädare, kunna

identifiera forskningsbehov och initiera och stödja forskning som i mer

direkt mening är till nytta för sina respektive samhällssektorer. I detta

ligger även att göra forskningsresultat tillgängliga för användarna. Vad

som är relevant - eller mer kortsiktigt samhällsnyttig forskning

förändras över tiden varför goda möjligheter till omprioriteringar mellan

olika forskningsområden är viktigt.

Relevansbegreppet kan även ges en vidare betydelse som innebär

någon form av samhällsnytta. Med denna vida tolkning är all god

forskning på lång sikt mer eller mindre relevant därför att den bidrar till

att utvidga mänsklighetens samlade kunskap och just kunskap är ett av

människans och samhällets grundläggande behov. Vidare ger

forskningen värdefulla bidrag till samhället genom utveckling av

vetenskapliga metoder. Forskningen främjar ett demokratiskt samhälle

genom ett kritiskt och analyserande ifrågasättande. I det långa

perspektivet har grundläggande, nyfikenhetsdriven forskning givit

upphov till avgörande framsteg i samhällsutvecklingen.

Samhället och vetenskapen befinner sig i ständig förändring och

utveckling. Detta ställer krav på flexibilitet inom forskningssystemet och

möjlighet till omprioritering. Kravet kommer bland annat från

vetenskapens egen utveckling där nya forskningsområden uppkommer

och traditionella gränser luckras upp. Den nyskapande forskningen

bedrivs ofta just i mötet mellan olika vetenskapliga discipliner och

traditioner. Metoder, begrepp och resultat från ett visst område kan ofta

ge upphov till språngvisa framsteg när de tillämpas i ett nytt

sammanhang. Det är därför angeläget att forskningssystemet effektivt

kan främja framväxten av nya forskningsområden och även stödja unga,

lovande forskare som använder nya angreppssätt och metoder på delvis

nya områden. Flexibilitet är även nödvändig för att samhällets

mångfacetterade och över tiden skiftande kunskapsbehov skall kunna

tillgodoses. Nya frågeställningar och problem måste kunna bearbetas och

snabbt ges ett adekvat stöd.

Forskningssystemet måste medge kraftsamling kring stora, angelägna

uppgifter. Som exempel kan nämnas forskning för en socialt och

ekologiskt hållbar samhällsutveckling, vilket ur olika perspektiv är en

angelägenhet för alla forskningsfinansiärer. Kraftsamling är nödvändigt

för att åstadkomma verklig spetskompetens inom områden där det finns

särskilt goda förutsättningar att åstadkomma betydande vetenskapliga

framsteg. Genom vissa koncentrerade satsningar på högkvalitativa

miljöer kan Sverige också bli attraktivt för framstående utländska

forskare.

Dagens forskningssystem är fragmenterat med ett stort antal

forskningsfinansierande myndigheter. Detta medför en uppsplittring av

resurserna och ett i vissa fall svagt utvecklat samarbete mellan olika

finansiärer. Ett nytt forskningsfinansieringssystem måste underlätta ett

effektivare samarbete. Detta kan uppnås genom att antalet myndigheter

och därmed samarbetshämmande gränser minskas. Samarbetet måste

överhuvudtaget öka över olika gränser över disciplingränser och över

sektorsgränser - mellan forskningsfinansierande organ och universitet

och högskolor samt även med forskningens avnämare. I detta ligger

också att forskningssystemet måste främja samverkan mellan mer

grundforskningsinriktade myndigheter och andra myndigheter med

ansvar för områdesinriktad forskning.

Stora delar av forskningen är idag internationaliserad vilket i sig bidrar

till en hög kvalitet. Till kraven på forskningssystemet hör därför att det

på ett effektivt sätt skall främja internationalisering av svensk forskning.

Detta kan avse både forskningsstöd till internationella projekt och

främjande av en internationellt konkurrenskraftig kvalitet inom svensk

forskning. En god samverkan inom landet, där bl.a. kompetensen vid

olika lärosäten tas tillvara, måste åstadkommas för att ge ökad tyngd åt

Sveriges agerande i olika internationella sammanhang. I många fall är

frågeställningarna inom forskningen så komplexa att inget land ensamt

kan klara forskningsuppgifterna, varför såväl resurser som kunskap

måste samlas till gemensamma insatser. Exempel på detta är

verksamheten vid de storskaliga forskningsanläggningar inom främst

naturvetenskap som sedan länge bedrivits inom ramen för internationellt

samarbete. Dessutom uppstår nu alltmer olika former av nätverk och

program där forskningen bedrivs i globalt samarbete. Inom

samhällsvetenskapen finns t.ex. behov av databaser som möjliggör att

jämföra förhållanden och företeelser i olika länder.

Ytterligare ett krav på det forskningsfinansierande systemet är att det

skall kunna svara för rådgivning åt statsmakterna i forskningsfrågor. En

förutsättning för forskningspolitiken är tillgången på tillförlitlig och

relevant statistik, kvalificerade översikter och analyser samt utredningar

om olika förhållanden på forskningsområdet. Sådant underlag måste

finnas tillgängligt inom forskningssystemet för att säkra en god

kunskapsbas för det egna arbetet och för de övergripande prioriteringar

som vilar på riksdag och regering. Utöver detta långsiktiga analysarbete

har regeringen i sitt löpande nationella och internationella arbete behov

av underlag och sakkunniga råd i olika frågeställningar på

forskningsområdet.

Ett givet krav på forskningssystemet är hög effektivitet. Det är därför

angeläget att forskningssystemet, såväl som den forskning som

finansieras med offentliga medel, kan följas upp och utvärderas. En

förutsättning för att forskningssystemet skall fungera effektivt är tydliga

mål och en klar ansvarsfördelning mellan statsmakterna, myndigheter

och andra organ. I propositionen Vissa forskningsfrågor (prop.

1998/99:94) angav regeringen att det är statsmakternas ansvar att göra de

övergripande avvägningarna beträffande forskningens inriktning,

fördelning mellan fasta och rörliga resurser samt beträffande

forskningens lokalisering. Övriga avvägningar bör i huvudsak göras av

ansvariga myndigheter m.fl. inom systemet. Detta innebär att dessa måste

kunna göra strategiska prioriteringar mellan olika forskningsområden och

mellan olika former av forskningsstöd. En tydlig ansvarsfördelning

mellan olika forskningsfinansiärer är en förutsättning för god överblick

och för statsmakternas möjlighet till styrning av forskningssystemet

genom övergripande prioriteringar och uppföljning av insatserna.

Internationella utvärderingar har visat sig vara en verkningsfull metod

för att mäta forskningens kvalitet. Relevansen i det områdesinriktade

stödet bör granskas kontinuerligt. Forskningssystemet måste också ha en

hög administrativ effektivitet, vilket bl.a. förutsätter en god samverkan

mellan olika aktörer.

Behovet av en ny struktur för forskningsfinansiering

Vetenskapens och samhällets snabba förändring och ökade komplexitet

ställer allt högre krav på samarbete över ämnes- och sektorsgränser samt

förmåga till omprioritering. Angelägna frågeställningar måste kunna ges

en bred belysning ur olika perspektiv. Nya forskningsområden och

framstående forskningsbegåvningar måste snabbt kunna ges ett kraftfullt

stöd. Den nuvarande organisationen, som består av ett stort antal

myndigheter, förmår inte svara mot dessa nya krav på ett optimalt sätt.

Överblick, övergripande prioritering och uppföljning från statsmakternas

sida försvåras av den fragmenterade strukturen. Enligt regeringens

mening finns därför skäl att införa en ny struktur som bättre kan hantera

de nya utmaningarna. En ny myndighetsorganisation med färre

myndigheter än idag bör av den anledningen inrättas. Regeringen gör

därför bedömningen att fyra nya myndigheter för forskningsfinansiering

skall inrättas. I avsnitt 5.2 5.5 presenteras skälen för inrättandet av

dessa myndigheter.

Systemet för forskningsfinansiering måste svara mot de ovan

uppställda kraven beträffande kvalitet, relevans, flexibilitet, kraftsamling,

internationalisering, samverkan och effektivitet. Organisationen skall

avse såväl grundläggande, nyfikenhetsbaserad forskning för den

långsiktiga kunskapsuppbyggnaden som forskning till stöd för

kunskapsbehov inom näringsliv och olika samhällssektorer. De som är

anställda inom dagens forskningsfinansierande myndigheter besitter den

centrala kompetens som också är av största vikt i den framtida

organisation som nu föreslås. Denna kompetens bör självfallet tas

tillvara. I samband med nyrekrytering bör den nya organisationen

eftersträva en hög andel personal med forskarutbildning.

Beslut om forskningsfinansiering med statliga medel måste fattas av

organ och personer som har kompetens att göra erforderliga

vetenskapliga och andra bedömningar. För att säkra högsta möjliga

kvalitet och ge en god legitimitet i forskningssystemet bör

forskningsfinansierande myndigheter som har forskningsstöd till

huvuduppgift ledas av styrelser där forskarna utgör en majoritet och där

dessa är utsedda av representanter för forskarsamhället. Dessa

myndigheter skall benämnas forskningsråd.

Utöver forskningsråd finns skäl att inrätta en myndighet med en annan

ledningsform. Här avses verksamhet där behovsstyrningen är av särskilt

stor betydelse. Motivet är att myndighetens verksamhet skall svara mot

direkta behov som identifieras inom näringslivet, den offentliga sektorn

och övriga berörda. Ledningsformen bör därför avspegla såväl behovet

av vetenskaplig kvalitet som behovet av att forskningens avnämare ges

ett starkt inflytande över myndighetens verksamhet.

Vissa generella krav på arbetsformer bör uppställas för samtliga

myndigheter som föreslås inrättas. De nuvarande forskningsrådens

arbetssätt med s.k. peer review-granskning av forskningsprojektens

kvalitet bör användas eftersom det har visat sig vara den bästa metoden

för kvalitetsgranskning av projekt. Dessutom bör internationella

utvärderingar av forskningens kvalitet genomgående användas inom det

forskningsfinansierande systemet.

För den områdesinriktade forskningen tillkommer höga krav på

relevans, vilket kräver att avnämarna kan bidra till problemformuleringen

och delta i utvärdering och uppföljning samt att forskningsresultaten

snabbt förs ut till potentiella användare.

Regeringens förslag: Ett nytt forskningsråd, Vetenskapsrådet, skall

inrättas med stöd av lag. Vetenskapsrådets främsta uppgift skall vara att

ge stöd till grundläggande forskning av högsta vetenskapliga kvalitet

inom samtliga vetenskapsområden. Vetenskapsrådet skall överta de

ansvarsområden som idag handhas av Forskningsrådsnämnden,

Humanistisk-samhällsvetenskapliga forskningsrådet, Medicinska

forskningsrådet, Naturvetenskapliga forskningsrådet och

Teknikvetenskapliga forskningsrådet, och de nämnda myndigheterna

skall avvecklas. Fler än hälften av ledamöterna i Vetenskapsrådets

styrelse skall utses av representanter för forskarsamhället.

Regeringens bedömning: Inom Vetenskapsrådet bör det finnas

ämnesråd för forskningsfinansiering inom vissa ämnesområden. Tre

ämnesråd bör inrättas inom Vetenskapsrådet: ett för humaniora-

samhällsvetenskap, ett för medicin och ett för natur- och teknikvetenskap.

Ämnesråden bör inom givna ramar besluta om medelsfördelning inom

sina verksamhetsområden. Om Vetenskapsrådet har utfärdat riktlinjer för

ämnesrådens medelsfördelning eller för satsningar på forskningsområden

av särskild betydelse, bör dessa riktlinjer följas av ämnesråden. Fler än

hälften av ledamöterna i ämnesråden bör utses av representanter för

forskarsamhället.

5.2 Vetenskapsrådet

Arbetsgruppens förslag: Ett sammanhållet forskningsråd,

Vetenskapsrådet, inrättas under Utbildningsdepartementet med

huvuduppgiften att stödja grundläggande forskning vid universitet och

högskolor. Vetenskapsrådet övertar uppgifter och ansvarsområden från

Forskningsrådsnämnden (FRN), Humanistisk-samhällsvetenskapliga

forskningsrådet (HSFR), Medicinska forskningsrådet (MFR),

Naturvetenskapliga forskningsrådet (NFR), Teknikvetenskapliga

forskningsrådet (TFR) och Polarforskningssekretariatet. Dessa

myndigheter avvecklas. Vetenskapsrådet övertar också en del av Skogs-

och jordbrukets forskningsråds (SJFR) uppgifter samt del av den

rymdforskning som idag finansieras av Rymdstyrelsen. Inom

Vetenskapsrådet inrättas tre ämnesråd med ansvar för områdena

humaniora samhällsvetenskap, medicin respektive teknik

naturvetenskap. Vetenskapsrådets styrelse utses av regeringen och består

av högst elva ledamöter inklusive ordföranden. Tre styrelseledamöter

nomineras av ämnesråden, tre ledamöter nomineras av Kungl.

Vetenskapsakademien, Kungl. Ingenjörsvetenskapsakademien respektive

Vitterhetsakademien. Vetenskapsrådets chef utses av regeringen och är

ledamot i styrelsen. Ämnesrådens styrelse utses av Vetenskapsrådet efter

förslag som framkommit genom val med elektorsförfarande.

Remissinstanserna: Nästan alla instanser är i huvudsak positiva till

förslaget om ett vetenskapsråd. HSFR, MFR, NFR och TFR påtalar dock

bl.a. att ansvarsfördelningen mellan vetenskapsrådet och de däri ingående

ämnesråden är oklar. Forskningsråden betonar också vikten av

forskarmajoritet i vetenskapsrådet och i ämnesråden. Socialvetenskapliga

forskningsrådet (SFR) betonar att företrädare för alla vetenskapsområden

måste få plats i vetenskapsrådets styrelse. Industriförbundet vill betona

vikten av att rådets styrelse måste bestå även av ledamöter med kunskap

om näringslivets och övriga samhällets forskningsbehov.

Industrikommittén anser att det är viktigt att vetenskapsrådet också

samverkar med industrin och andra delar av det omgivande samhället.

Högskoleverket och Sveriges universitetslärarförbund (SULF) är

kritiska till att inrätta ett gemensamt ämnesråd för naturvetenskap-teknik

inom Vetenskapsrådet eftersom detta avviker från den modell för

resursfördelning som tillämpas för forskningsanslagen till universitet och

högskolor. Nationella sekretariatet för genusforskning menar att

genusforskningen bör hanteras även av ämnesråden för medicin samt

naturvetenskap-teknik.

Negativa till förslaget om ett vetenskapsråd är främst SULF och FRN.

SULF vill värna mångfalden i forskningssystemet och FRN ifrågasätter

arbetsgruppens problemanalys och är tveksamma till om lösningen på

problemen verkligen ligger i en omorganisation av de

forskningsfinansierande myndigheterna. FRN menar att om den nya

organisationen ändå genomförs så är det rimligt att tidigare FRN-

områden hålls ihop på en övergripande nivå i rådet.

Bakgrund: Dagens forskningsrådsorganisation under Utbildningsde-

partementet har funnits sedan 1977 men vissa delar av organisationen har

i olika former funnits under flera decennier. Den år 1972 tillsatta

Forskningsrådsutredningen lade 1975 fram ett förslag som utgjorde

grunden för den nuvarande organisationen och HSFR, MFR, NFR och

FRN skapades. TFR inrättades år 1990 under dåvarande

Industridepartementet och överfördes år 1993 till

Utbildningsdepartementet.

Forskningsråden under Utbildningsdepartementet skall enligt

förordningen (1996:648) med instruktion för forskningsråden inom

Utbildningsdepartementets verksamhetsområde vart och ett inom sitt

verksamhetsområde främja och stödja vetenskapligt betydelsefull

forskning (2§). I instruktionen finns också angivet att råden skall

undersöka vilka forskningsbehov som är angelägna inom olika

forsknings- och samhällsområden och ta initiativ till och främja

forskning som behövs för att tillgodose sådana behov (3 §). I

förordningen (1996:650) med instruktion för Forskningsrådsnämnden

anges att nämnden skall ta initiativ till och stödja forskning främst inom

områden som är angelägna från samhällets synpunkt (1 §).

Framtidens forskning ställer ökade krav på mångvetenskapligt

samarbete över ämnesgränser, kraftsamling och förmåga till

omprioritering, vilket den nuvarande forskningsrådsorganisationen har

svårigheter att uppfylla på ett tillfredsställande sätt.

Bristen på ett djupgående samarbete inom den nuvarande

organisationen har medfört svårigheter att åstadkomma goda villkor för

tvär- och mångvetenskaplig forskning, såväl rådsövergripande som inom

enskilda forskningsråd. Den samverkansgrupp mellan forskningsråden

som har till uppgift att verka för jämställdhet, tvärvetenskap och

genusforskning har gjort värdefulla insatser, men har visat sig sakna

verktyg för att uppnå mer genomgripande resultat. Då dagens forskning

utvecklas mot allt mer komplexa strukturer, som i allt större omfattning

kräver samarbete över traditionella ämnesgränser, är det nödvändigt att

skapa en ny, verkligt effektiv, organisation som kan främja såväl mång-

som tvärvetenskaplig forskning.

Enligt regeringens mening har de nuvarande forskningsråden och FRN

lyckats väl med avseende på kvalitetsaspekten inom forskningen. En lång

rad utvärderingar visar att svensk forskning håller en generellt god

kvalitet och är världsledande inom vissa områden. Emellertid finns det

också vissa tecken på strukturella svagheter i systemet: föryngring och

förnyelse ges inte alltid tillräckligt utrymme.

Nyskapande forskning kan sakna möjlighet till finansiering p.g.a. en

alltför låg benägenhet till risktagande hos forskningsfinansiärerna. Ett

anslag från forskningsråden täcker dessutom ofta endast en liten del av

ett forskningsprojekt och förutsätter medfinansiering, ofta från ett flertal

olika finansieringskällor. Detta kan delvis ha sin bakgrund i en ökning av

forskarnas antal samtidigt som besparingar genomförts på anslagen till

både forskningsråd och universitet och högskolor, men det pekar även på

ett behov av förändrade arbetssätt hos forskningsråden. Det finns behov

av förbättrade möjligheter till kraftsamling kring stora uppgifter och nya

forskningsområden. Det är önskvärt att skapa möjlighet till satsningar på

forskningsprojekt inom icke etablerade områden med potential att ge

banbrytande resultat.

Forskningsråden har allt mer anlitats av regeringen som rådgivande i

olika forskningsfrågor. Detta har varit av stor betydelse men har

hämmats av den splittrade organisationen och avsaknaden av tydliga mål

för analys- och rådgivningsverksamhet. Även detta är ett skäl för en

förändrad organisation. Administrativt innebär dessutom en

sammanslagning av fem myndigheter att effektiviseringsvinster kan

uppnås.

Skälen för regeringens förslag och bedömning:

Vetenskapsrådet

Regeringen föreslår mot ovan angivna bakgrund att ett nytt

forskningsråd, benämnt Vetenskapsrådet, inrättas. Vetenskapsrådets

främsta uppgift skall vara att stödja grundläggande, nyfikenhetsbaserad

forskning av högsta vetenskapliga kvalitet inom samtliga

vetenskapsområden. Vetenskapsrådet skall ges denna renodlat

kvalitetsfrämjande uppgift eftersom den fria, nyfikenhetsbaserade

forskningen har en central roll som grund för annan forskning. Det är

svårt att förutse vilken forskning som på lång sikt kommer att vara till

stor nytta för samhället oavsett om med nytta avses direkta

problemlösningar eller en allmän kunskapsuppbyggnad. Det är därför

nödvändigt att främja en stark och högkvalitativ nyfikenhetsbaserad

forskning.

Som huvudprincip gäller att myndigheter under regeringen inte bör

inrättas med stöd av lag. Ett undantag bör dock göras beträffande

Vetenskapsrådet. Enligt regeringens uppfattning är det av yttersta vikt att

den nya forskningsfinansierande myndigheten, som är inriktad mot den

fria, nyfikenhetsbaserade grundforskningen inom främst universitet och

högskolor, ges en fast grundstruktur. För denna forskning och

forskningsfinansiering, som är av unik och nationell betydelse, är det

likaså av yttersta vikt att arbetets integritet skall kunna värnas i ett

långsiktigt perspektiv. Av dessa skäl anser regeringen att riksdagen bör

besluta om att inrätta Vetenskapsrådet.

Vetenskapsrådet skall överta de ansvarsområden som idag handhas av

FRN, HSFR, MFR, NFR och TFR. Till följd härav skall dessa

myndigheter avvecklas. Fler än hälften av ledamöterna i

Vetenskapsrådets styrelse skall utses av forskarsamhället och övriga

ledamöter skall utses av regeringen.

Vetenskapsrådet bör enligt regeringens bedömning härutöver ha bl.a.

följande uppgifter och ansvarsområden. Rådet bör ansvara för forskning

inom humaniora inklusive konst, samhällsvetenskap, religionsvetenskap,

rättsvetenskap, medicin inklusive vårdvetenskap, odontologi och farmaci,

naturvetenskap, matematik och teknikvetenskap. Inom Vetenskapsrådet

bör därför inrättas ämnesavgränsade ämnesråd med ansvar för

medelsfördelningen till projekt, anställningar för forskningsverksamhet

m.m. (se nedan). Om statsmakterna bedömer att det finns behov av att

säkerställa att forskning bedrivs inom områden som är av nationellt

intresse kan Vetenskapsrådet ges särskilda uppdrag.

Andra uppgifter är finansiering av dyrbar vetenskaplig utrustning,

nationella och internationella forskningsanläggningar, högpresterande

datorsystem och longitudinella databaser inom det samhällsvetenskapliga

området. Vissa av dessa uppgifter kan omfatta forskning som stöds av

andra forskningsfinansiärer. Ytterligare en uppgift för Vetenskapsrådet är

vetenskaplig planering av polarforskningsexpeditioner.

Ett nära samarbete bör utvecklas med Styrelsen för internationellt

utvecklingssamarbete (Sida) bl.a. angående Sida:s forskningsstöd till

svenska institutioner för allmän kompetensuppbyggnad. Även med

Rymdstyrelsen bör ett närmare samarbete utvecklas beträffande de

grundläggande delarna av rymdforskningen. Vidare bör samarbete ske på

lämpliga områden mellan Sveriges Geologiska Undersökning (SGU) och

Vetenskapsrådet.

Regeringen bedömer att Vetenskapsrådet härutöver bör åläggas

följande uppgifter av mer övergripande karaktär. Vetenskapsrådet bör ha

ett särskilt ansvar för att i ett internationellt perspektiv upprätthålla

kvaliteten på den svenska forskningen och främja förnyelse och rörlighet

inom forskningen. Av detta följer att Vetenskapsrådet, på eget initiativ

eller tillsammans med ämnesråden, kontinuerligt genom internationella

utvärderingar bör undersöka kvaliteten inom forskningen och vidta

adekvata åtgärder till följd av utvärderingarnas resultat. Rådet bör även

ha ett nationellt ansvar för att i samverkan med universitet och högskolor

åstadkomma en effektiv profilering av forskningen samt för att skapa

goda forskningsmiljöer för den svenska forskningen. Genom den

grundläggande fria forskningens betydelse som bas för annan

kunskapsutveckling kommer Vetenskapsrådet att utgöra kärnan i den nya

forskningsfinansieringsorganisationen och vara av stor betydelse för

utvecklingen inom alla samhällssektorer och politikområden.

En angelägen uppgift för Vetenskapsrådet är att ansvara för

övergripande policyfrågor rörande hela dess verksamhetsområde. Rådet

bör kraftfullt verka för förnyelse inom den svenska forskningen. I detta

ligger att med olika medel verka för flexibilitet i systemet, bl.a. genom

omprioriteringar inom och mellan ämnesråden så att nya

forskningsinriktningar och unga forskare kan ges stöd. Det är emellertid

angeläget att sådana prioriteringar har sin grund i diskussioner inom de

ämnesråd som skall finnas inom Vetenskapsrådet och sker i en nära

dialog med ämnesråden. Rådet bör även kunna stödja sådan icke

etablerad forskning som har en stor potential att vara nyskapande d.v.s.

att stödja riskprojekt i större utsträckning än vad som sker i dagens

forskningssystem.

Ytterligare en viktig uppgift för Vetenskapsrådet är att ta initiativ till

och åstadkomma kraftsamling kring vissa breda forskningssatsningar.

Rådet bör härvid kunna ge ett kraftfullt stöd till forskargrupper med

särskild kompetens. Detta kan avse satsningar inom det egna

verksamhetsområdet men lika angeläget är att rådet i samverkan med

andra forskningsfinansiärer, såväl statliga som privata, verkar för breda

forskningsprogram som spänner över gränserna mellan olika

forskningsfinansiärer och belyser helheten i angelägna frågeställningar.

Vetenskapsrådet bör disponera egna medel för dessa insatser, men bör

även kunna åstadkomma övergripande satsningar genom ämnesråden. I

de fall det ordinarie myndighetssamarbetet behöver förstärkas bör

Vetenskapsrådet, främst genom Forskningsforum, ta initiativ till

samverkan inom hela forskningssystemet (se avsnitt 6.1).

En angelägen uppgift för rådet är att ta initiativ till mång- eller

tvärvetenskapliga satsningar över ämnesgränserna. Detta kan avse såväl

större programinsatser som stöds direkt av Vetenskapsrådet som genom

samverkan mellan ämnesråden. Rådet bör verka för att genusperspektivet

får ett stort genomslag i forskningen. Genusperspektivet berikar

forskningen och höjer dess kvalitet. Rådet bör också aktivt arbeta med

forskningsetiska frågor samt verka för jämställdhet inom samtliga sina

forskningsområden.

En viktig del i rådets policyarbete är forskningspolitiska analyser och

rådgivning till regeringen i forskningsfrågor. Rådet bör lägga stor vikt

vid sådant utredningsarbete, som även ger stöd till den egna

verksamheten. Rådet bör ha förmåga till analyser och överblick samt

medverka i beställning av forskningsstatistik.

Vetenskapsrådet skall vidare svara för forskningsinformation. Rådet

skall ges ett nationellt ansvar för systematisk, strukturerad och

översiktlig forskningsinformation. Detta kompletterar universitetens och

högskolornas, de centrala museernas, övriga myndigheters och de

enskilda forskarnas ansvar för informationsspridning. Det är angeläget att

en bredare publik får kunskap om den forskning som bedrivs utifrån

forskarnas egna prioriteringar. I detta ingår bl.a. metodutveckling för

forskningsinformation, debatt om och popularisering av forskning och

forskningsinsatser till ungdomar och skolor, vetenskapsteater m.m.

Vetenskapsrådet övertar både det arbete som bedrivits av FRN samt vissa

uppgifter från Högskoleverket (SAFARI-projektet). Vetenskapsrådet bör

även nyttja ämnesrådens kompetens i arbetet med forskningsinformation.

Den allt starkare internationaliseringen ställer höga krav på diskussion

om internationella frågeställningar i ett ämnesövergripande sammanhang.

Många viktiga frågeställningar måste givetvis diskuteras och behandlas

inom det enskilda ämnesrådet t.ex. den vetenskapliga prioriteringen av

olika internationella insatser - men vissa strategiska frågor bör med

fördel kunna diskuteras i ett ämnesövergripande sammanhang. Likaså

kan Sveriges medverkan i EU och andra internationella organ, t. ex.

European Science Foundation, stärkas av en för ämnesråden samlad

representation från Vetenskapsrådet.

Ämnesråden

Inom Vetenskapsrådet avser regeringen att inrätta ämnesråd med ansvar

för att främja och stödja forskning av högsta vetenskapliga kvalitet inom

sina verksamhetsområden. Ämnesråden kommer att ha en central roll i

det forskningsfinansierande systemet genom den breda kompetens inom

respektive ämnesområde som där kommer att finnas samlad.

Ämnesråden bör, inom de ekonomiska ramar som statsmakterna kommer

att ange, besluta om medelsfördelning till forskningsprojekt och

finansiering av anställningar för forskningsverksamhet inom sina

respektive verksamhetsområden. Om Vetenskapsrådet har utfärdat

riktlinjer för denna medelsfördelning eller för satsningar på

forskningsområden som bedöms vara av särskild betydelse, skall dessa

riktlinjer följas av ämnesråden. Vetenskapsrådet kan delegera uppgifter

till ämnesråden.

När Vetenskapsrådet anser att det finns behov av samverkan mellan

ämnesråden eller mellan ämnesråd och andra organ på

forskningsområdet, bör Vetenskapsrådet kunna initiera sådan samverkan.

Regeringen förutsätter att initiativ till samverkan även tas av ämnesråden.

Enligt regeringens mening bör sådan samverkan åstadkommas för att på

bästa sätt ge stöd till breda forskningssatsningar och gränsöverskridande

forskning.

I ämnesrådens arbetsuppgifter bör även ligga att tillsammans med

universitet och högskolor bevaka den svenska och internationella

forskningens utveckling och bygga upp svensk forskning inom områden

av särskild betydelse. Strategiska avvägningar inom ansvarsområdet är

en angelägen uppgift för ämnesråden.

Ämnesråden bör lämna förslag till Vetenskapsrådet avseende sina

verksamhetsområden inför Vetenskapsrådets framställningar till

regeringen i form av budgetunderlag, forskningsstrategier m.m.

Regeringen avser att inrätta tre ämnesråd med ansvar för humaniora -

samhällsvetenskap, medicin respektive natur- och teknikvetenskap.

Regeringen anser att det finns skäl att föra samman naturvetenskap och

teknikvetenskap i ett gemensamt ämnesråd. Det finns tydliga

beröringspunkter mellan forskningen inom dessa två områden och

möjligheterna till korsbefruktning och samarbete bör öka väsentligt

genom en sammanslagning, samtidigt som riskerna för dubbelarbete

minskar. Motsvarande indelning finns även vid vissa universitet där

naturvetenskap och teknikvetenskap sammanförts organisatoriskt.

Ämnesrådet för humaniora samhällsvetenskap bör ansvara för

forskning inom humaniora inklusive konst och samhällsvetenskap,

religionsvetenskap och rättsvetenskap.

Ämnesrådet för medicin bör ansvara för medicinsk forskning inklusive

vårdvetenskap, odontologi och farmaci.

Ämnesrådet för natur- och teknikvetenskap bör ansvara för forskning

inom naturvetenskap, matematik och teknikvetenskap.

Regeringen återkommer till forskningsfrågor inom det utbildnings-

vetenskapliga området i en kommande proposition.

Styrelser

Vetenskapsrådets styrelse bör bestå av tretton ledamöter, inklusive

ordförande och rådets chef. Åtta av ledamöterna bör ha hög vetenskaplig

kompetens inom rådets ansvarsområde och utses av forskarsamhället

genom ett förfarande med elektorsval. Styrelsens sammansättning bör

avspegla bredden i verksamheten. Övriga ledamöter utses av regeringen

och bör vara väl förtrogna med samhällets och näringslivets

kunskapsbehov. Ledamöterna utses för en period om tre år med

möjlighet till förlängning under högst tre år. Vetenskapsrådets chef bör

ha hög vetenskaplig kompetens och utses av regeringen. Ämnesråden bör

bestå av elva ledamöter inklusive ordföranden. Fyra ledamöter inklusive

ordföranden bör utses av regeringen och sju ledamöter utses av

forskarsamhället genom ett förfarande med elektorsval. Ledamöterna

utses för en period om tre år med möjlighet till förlängning under högst

tre år. Regeringen anser att det är angeläget att uppnå en jämn

könsfördelning i samtliga styrelser. Vid respektive ämnesråd bör finnas

en av styrelsen utsedd huvudsekreterare med hög vetenskaplig

kompetens. Huvudsekreteraren utses för en tid av maximalt sex år, är

föredragande i styrelsen och vetenskapligt ansvarig för forskningsrådets

verksamhet.

Organisatoriska frågor

Riksdagen anvisar efter förslag av regeringen anslag till Vetenskapsrådet.

Inom denna ram anges minsta anslagsbelopp till vart och ett av

ämnesråden. Statsmakternas fördelning mellan ämnesråden bör baseras

på förslag av Vetenskapsrådet. Inom ramen för de totala resurserna bör

Vetenskapsrådet även disponera egna resurser av betydande storlek. Av

de totala resurserna bör dock ämnesrådens andel utgöra den väsentligt

större delen.

Vetenskapsrådet har det samlade ansvaret för myndighetens

verksamhet, ekonomi, personal och administration. Vetenskapsrådets,

och därmed ämnesrådens, verksamhet bör organiseras i en

sammanhållen, gemensam kansliorganisation i syfte att erhålla en

slagkraftig och kostnadseffektiv organisation. Vetenskapsrådet bör

besluta om den närmare organisationen av sina uppgifter, vilka ibland är

gemensamma för de olika ämnesråden. Rådet bör i samband med

nyrekrytering eftersträva en hög andel personal med forskarutbildning.

Vetenskapsrådet inrättas under Utbildningsdepartementet.

5.3 Ett forskningsråd för sociala frågor och arbetsliv

Regeringens förslag: Socialvetenskapliga forskningsrådet skall

avvecklas. Även Rådet för arbetslivsforskning skall avvecklas (jfr avsnitt

5.5).

Regeringens bedömning: Ett områdesinriktat forskningsråd för sociala

frågor och arbetsliv bör inrättas. Rådet bör överta de ansvarsområden

som handhas av Socialvetenskapliga forskningsrådet och delar av de

ansvarsområden som handhas av Rådet för arbetslivsforskning. Fler än

hälften av ledamöterna i forskningsrådets styrelse bör utses av

representanter för forskarsamhället.

Arbetsgruppens förslag: Ett områdesorienterat forskningsråd för

sociala frågor och arbetsliv inrättas. Forskningsrådets huvuduppgift skall

vara att stödja forskning vid universitet, högskolor och forskningsinstitut.

Forskningen skall bidra till sektoriella utvecklingsmål, skapa samband

och samarbete mellan forskningsutförare och användare av

forskningsresultat samt utveckla forskningskompetensen och främja

internationellt samarbete inom området.

Forskningsrådet skall svara för forskningsstöd vad gäller sociala

frågor, social utveckling, hälsa, vård, handikapp, social omsorg,

åldrande, rehabilitering, missbruk, etniska frågor, arbetsliv och

arbetsmiljö. Forskningsrådet övertar uppgifter från Socialvetenskapliga

forskningsrådet (SFR) och från Rådet för arbetslivsforskning (RALF)

utom de uppgifter som avser inre arbetsorganisation i företag som

föreslås övertas av en myndighet för teknisk utveckling, kommunikation

och bebyggelse. Arbetslivsinstitutets (ALI) forskningsstödjande

uppgifter överförs till forskningsrådet för sociala frågor och arbetsliv.

Rådets styrelse tillsätts av regeringen.

Remissinstanserna: Industriförbundet, SFR, och

Riksförsäkringsverket (RFV) är tydligt positiva till arbetsgruppens

förslag. SFR anser att det är rimligt att föra samman den sociala

forskningen, delar av arbetslivsforskningen och forskning om folkhälsa i

samma forskningsråd. RFV ser positivt på det nya rådets vidgade

uppdrag och anser att det väl svarar mot de kunskapsbehov som verket

identifierat tillsammans med Socialstyrelsen och Folkhälsoinstitutet.

ALI, RALF, Landsorganisationen (LO), Tjänstemännens

centralorganisation (TCO), Sveriges Akademikers centralorganisation

(SACO), Svenska Arbetsgivareföreningen (SAF), Industrikommittén och

Industrial Research Institutes in Sweden/Institutet för Livsmedel och

Bioteknik (IRIS/SIK) varnar för de negativa effekterna av att dela upp

arbetslivsforskningen och förordar att denna hålls samman inom den

föreslagna FoU-myndigheten. SAF betonar att åtminstone de

arbetsorganisatoriska frågorna måste föras till FoU-myndigheten. SACO

tar emellertid inte definitiv ställning i organisationsfrågan och ser

kopplingar mellan delar av arbetslivsforskningen och folkhälsoområdet.

Skälen för regeringens förslag och bedömning: Det offentliga stödet

till forskning och utveckling som rör arbetslivet är förhållandevis stort i

Sverige, vilket avspeglar samhällets ambitioner för sektorn och behov av

kunskapsunderlag. RALF fördelar en stor del av detta offentliga stöd.

Den forskning och utveckling med anslutande kunskapsförmedling som

rådet finansierar skall främja en långsiktig kunskapsuppbyggnad och

kompetensutveckling för arbetslivssektorn. Den skall också bidra till

utvecklingen av en god arbetsmiljö, en effektiv arbetsorganisation och en

arbetsmarknad tillgänglig för alla.

SFR stödjer forskning på det sociala området som syftar till att öka

kunskapen om och förståelsen för sociala förhållanden och processer.

Forskningens resultat skall skapa en grund för det offentliga samtalet och

ge underlag för problemlösning och vägval som hänger samman med en

socialt hållbar utveckling. Detta innebär att forskningsansatserna behöver

vara breda och långsiktigt inriktade, ofta med en longitudinell

uppläggning.

Det finns flera beröringspunkter mellan ansvarsområdena för SFR och

RALF. Ett antal angelägna kunskapsområden som rör arbetsmiljö,

arbetsliv och arbetsmarknad innefattar frågor som hör nära samman med

den socialvetenskapliga forskning som idag bedrivs med stöd av SFR.

Beröringspunkterna mellan rådens ansvarsområden kan illustreras av att

forskare ibland söker medel för samma projekt hos båda råden.

Regeringen bedömer att både den socialvetenskapliga forskningen och

kunskapsuppbyggnaden i vissa frågor som rör arbetsliv och

arbetsmarknad skulle kunna berikas genom att hanteras av samma

forskningsråd. Regeringens bedömning innebär därför att ett nytt

gemensamt forskningsråd för sociala frågor och arbetsliv bör inrättas.

Rådet övertar SFR:s ansvarsområde och delar av RALF:s ansvarsområde.

SFR avvecklas därmed. Ett sådant sammanhållet råd har bättre

förutsättningar att kraftsamla och prioritera sina insatser till olika

områden som idag och i framtiden formar människors sociala och

ekonomiska villkor.

RALF:s nuvarande ansvarsområde innefattar också kunskapsområden

av betydelse ur ett innovationsperspektiv och för en hållbar tillväxt.

Regeringens bedömning i avsnitt 5.5 innebär därför att delar av ansvaret

för FoU om arbetsliv och arbetsmarknad skall föras till den FoU-

myndighet som inrättas under Näringsdepartementet.

Regeringen anser att rådet för sociala frågor och arbetsliv bör inrättas

under Socialdepartementet. Socialdepartementet och

Näringsdepartementet bör dock ha nära samråd vad gäller styrning och

uppföljning av verksamheten vid rådet. Rådet bör också disponera anslag

under både utgiftsområde 9 och 14.

Rådets ansvarsområde

Hela ansvarsområdet för SFR och delar av de ansvarsområden som

handhas av RALF skall övertas av det nya forskningsrådet för sociala

frågor och arbetsliv.

Rådet skall främja betydelsefull grundforskning och tillämpad

forskning inom socialvetenskap, socialpolitik, familjepolitik och

folkhälsovetenskap. Rådet övertar även det särskilda samordningsansvar

som ålagts SFR vad gäller forskning om äldre, handikapp,

socialvetenskaplig alkoholforskning samt internationell migration och

etniska relationer. Rådet skall främja forskning om barns situation och

uppväxtvillkor.

Rådet för sociala frågor och arbetsliv ges ett brett och framtidsinriktat

uppdrag att bidra till kunskapsuppbyggnaden i frågor som rör arbetsliv

och arbetsmarknad. Rådet bör bl.a. främja samhällsvetenskaplig

forskning om arbetsmarknaden och dess funktionssätt samt forskning om

arbetsmiljö och arbetsorganisation som bidrar till ett arbetsliv som är

öppet för alla och präglas av jämställdhet, mångfald och möjligheter till

inflytande och delaktighet. Regeringen vill betona vikten av att Sverige

behåller och förstärker sin ledande position inom arbetslivsforskningen.

Samtidigt bör även FoU-myndigheten ges ett uppdrag i frågor som rör

de kunskapsområden inom arbetsliv och arbetsmarknad som är av

särskild betydelse ur ett innovationsperspektiv, se avsnitt 5.5. Den

närmare ansvarsfördelningen mellan rådet för sociala frågor och arbetsliv

och FoU-myndigheten bör preciseras av den organisationskommitté som

regeringen avser att tillsätta i samband med bildandet av de nya

myndigheterna. Regeringen förutsätter att uppdelningen mellan

myndigheter inte utgör hinder för ett tvärvetenskapligt synsätt på de

forskningsuppgifter som hänförs till respektive myndighet.

En viktig fråga inom den socialvetenskapliga forskningen är tillgången

till databaser för longitudinell forskning. Ansvaret för dessa bör kunna

ligga på det nya Vetenskapsrådet, vilket förutsätter att ett gott samarbete

kan ske i dessa frågor med forskningsrådet för sociala frågor och

arbetsliv.

Inom den forskning som rådet stöder är jämförande internationella

perspektiv i ökad utsträckning önskvärda.

Rådets arbetsformer

Forskningsrådet för sociala frågor och arbetsliv skall stödja forskning vid

universitet och högskolor samt vid forskningsinstitut.

Rådet måste samverka med andra forskningsfinansiärer. Det är särskilt

viktigt att rådet utvecklar en nära samverkan med den nya FoU-

myndigheten. Myndigheterna måste gemensamt överblicka

kunskapsutvecklingen i frågor som rör arbetslivets utveckling och

fortlöpande fånga upp nya kunskapsbehov och nya forskningsfält.

Vidare är det viktigt att det nya rådet fortsätter att utveckla samverkan

med dels myndigheter under Socialdepartementet som inom ramen för

sina förvaltningsanslag finansierar forskning till stöd för den egna

verksamheten, dels andra angränsande aktörer.

Det nya områdesinriktade rådet för sociala frågor och arbetsliv bör

stödja forskning som uppfyller höga krav på vetenskaplig kvalitet och

samtidigt har tydlig relevans för problem och utvecklingstendenser inom

de samhällssektorer som berörs av rådets verksamhet. Regeringen finner

det därför angeläget att det nya rådet utvecklar former för en fortsatt

dialog där rådets intressenter inklusive arbetsmarknadens parter kan

bidra till att formulera sektorsrelevanta forskningsproblem. För att

forskningen skall ha hög relevans är det nödvändigt att den har hög

vetenskaplig kvalitet och bedöms angelägen ur sektorns perspektiv.

Rådet måste därför ha interna arbetsformer som underlättar en samlad

bedömning och sammanvägning av vetenskaplig kvalitet och

sektorsrelevans. En sådan samlad bedömning förutsätter att forskare och

intressenter inom sektorn gemensamt och i ett sammanhang kan värdera

forskningsproblem och forskningsprojekt. Det nya rådets styrelse liksom

dess prioriteringskommittéer bör därför, såsom varit fallet med SFR,

innehålla både forskare och intressenter inom sektorn.

Det nya forskningsrådet för sociala frågor och arbetsliv skall ha en god

överblick över hur forskningen utvecklas, fortlöpande utvärdera kvalitet

och identifiera brister i olika avseenden samt på olika sätt initiera och

stödja angelägen forskning inom sitt ansvarsområde. Ett viktigt inslag är

därvid att i samråd med andra berörda forskningsfinansiärer ta fram

forskningsprogram som speglar angelägna forsknings- och

utvecklingsbehov och som möjliggör slagkraftiga insatser. Rådet bör

verka för att genusperspektivet, som har stor betydelse inom just dessa

sektorer, får ett stort genomslag i forskningen. Genusperspektivet

berikar forskningen och höjer dess kvalitet. Rådet skall även verka för

jämställdhet mellan kvinnor och män inom forskningen.

Viktigt är att stimulera ökat svenskt deltagande i olika internationella

sammanhang, bl.a. inom ramen för EU:s ramprogram för forskning.

Rådet bör också vara representerat i European Science Foundation. Det

nya forskningsrådet bör också kunna vara rådgivande till Sida när det

gäller Sida:s stöd till forskning kring folkhälsa och social utveckling av

särskild betydelse för utvecklingsländerna.

Stora krav på kunskapskommunikation skall ställas på det nya

forskningsrådet för sociala frågor och arbetsliv. Det handlar inte bara om

att kunskaperna skall göras tillgängliga utan även om att resultat

skyndsamt sprids, prövas och diskuteras i olika sammanhang för att de

ska kunna påverka samhällsutvecklingen. Rådet skall därvid aktivt

sammanställa hållbara resultat från forskningen och föra ut kunskaper till

olika målgrupper i samhället. Det är angeläget att rådet hittar former för

samverkan med kommunsektorn. Rådet skall också vara rådgivande i

forskningsfrågor åt Regeringskansliet.

Styrelse

Det nya forskningsrådet skall ha en styrelse med tretton ledamöter. Sex

av ledamöterna, däribland ordföranden, skall utses av regeringen. Övriga

sju ledamöter utses av forskarsamhället genom ett förfarande med

elektorsval. Ledamöterna utses för en period om tre år med möjlighet till

förlängning under högst tre år. Regeringen anser att det är angeläget att

uppnå en jämn könsfördelning i styrelsen. Vid rådet skall finnas en av

styrelsen utsedd huvudsekreterare med hög vetenskaplig kompetens.

Huvudsekreteraren utses för en tid av maximalt sex år, är föredragande i

styrelsen och vetenskapligt ansvarig för forskningsrådets verksamhet.

5.4 Ett forskningsråd för miljö, lantbruk och

samhällsplanering

Regeringens förslag: Byggforskningsrådet och Skogs- och jordbrukets

forskningsråd skall avvecklas.

Regeringens bedömning: Ett områdesinriktat forskningsråd för miljö,

lantbruk och samhällsplanering bör inrättas. Rådet bör överta de

ansvarsområden som handhas av Byggforskningsrådet och Skogs- och

jordbrukets forskningsråd. Rådet bör även överta delar av

Naturvårdsverkets forskningsuppgifter och forskningsanslag. Fler än

hälften av ledamöterna i forskningsrådets styrelse skall utses av

representanter för forskarsamhället.

Arbetsgruppens förslag: Ett områdesorienterat forskningsråd för

miljö, lantbruk och naturresurser inrättas. Forskningsrådets huvuduppgift

skall vara att stödja forskning vid universitet och högskolor och

forskningsinstitut. Forskningen skall bidra till sektoriella utvecklingsmål,

skapa samband och samarbete mellan forskningsutförare och användare

av forskningsresultat samt utveckla forskningskompetensen och främja

internationellt samarbete inom området.

Forskningsrådet skall svara för forskning om jord- och skogsbruk,

fiske, rennäring och vilt, forskningsstöd till miljöeffektforskning,

samhällsvetenskaplig miljöforskning, studier av resursutnyttjande

samhällsplanering sett ur ett perspektiv av hållbar utveckling, forskning

om avfall, återvinning och kretslopp, strålskydd, riskhantering samt

meteorologisk forskning och klimatforskning. Myndigheten föreslås

överta Skogs- och jordbrukets forskningsråds (SJFR:s) verksamhet och

viss del av Naturvårdsverkets och Jordbruksverkets forskning. Uppgifter

inom SJFR som avser grundläggande forskning inom organismbiologi

samt cellbiologi och kemi överförs till Vetenskapsrådet. Rådets styrelse

tillsätts av regeringen.

Remissinstanserna: De remissinstanser som uttalar sig i frågan

stödjer i huvudsak arbetsgruppens förslag. Några instanser, bl.a. SJFR,

Sveriges lantbruksuniversitet (SLU) och Kungl. skogs- och

lantbruksakademien (KSLA) är kritiska till att föra över medel för

grundforskning från SJFR till Vetenskapsrådet. SJFR anser att delar av

anslagen till FRN och Energimyndigheten också bör föras till det nya

rådet. Flera remissinstanser bl.a. KSLA, Socialvetenskapliga

forskningsrådet (SFR), SJFR, SLU och Stiftelsen för vård- och

allergiforskning (Vårdal) betonar att styrelsen för forskningsrådet bör ha

forskarmajoritet. Naturvårdsverket efterlyser bl.a. ett synsätt där

miljöfrågor integreras i kunskapsgenereringen hos i princip alla

forskningsfinansiärer och menar att en sammanhållande finansiär för

miljöforskningen bör pekas ut.

Byggforskningsrådet (BFR) vill inte dela på den problemorienterade

forskning som rör plan-, bygg- och bostadssektorn och föredrar liksom

Statens institut för kommunikationsanalys (SIKA) att

bebyggelsefrågorna i sin helhet förs till ett forskningsråd för bebyggelse

och kommunikationer.

Kemikalieinspektionen och Institutet för miljömedicin vid Karolinska

institutet betonar behovet av tillämpad forskning inom sina respektive

områden och Kemikalieinspektionen menar att ansvariga

miljömyndigheter bör ha egna anslag för att finansiera tillämpad

forskning. Statens strålskyddsinstitut (SSI) påtalar att

strålskyddsforskningen är mycket mer än miljöforskning och saknar

nödvändig samordning och särskilda medel inom forskningsområdet.

Bakgrund: Den statligt finansierade lantbruksvetenskapliga forskningen

erhåller idag huvuddelen av sina bidrag från SJFR. Mindre delar kommer

från Statens jordbruksverk (SJV) och från forskningsråd och

myndigheter såsom Närings- och teknikutvecklingsverket (NUTEK),

Energimyndigheten, Naturvetenskapliga forskningsrådet (NFR),

Medicinska forskningsrådet (MFR) och Teknikvetenskapliga

forskningsrådet (TFR).

Miljöforskning finansieras idag av Stiftelsen för miljöstrategisk

forskning (Mistra), Naturvårdsverket samt i viss utsträckning även av

forskningsråden. Grundläggande miljöforskning som är relevant för de

areella näringarna finansieras av SJFR, medan SJV finansierar

åtgärdsinriktad miljöforskning och försöksverksamhet. Annan åtgärds-

inriktad miljöforskning finansieras av sektorsforskningsorgan som

NUTEK, Kommunikationsforskningsberedningen (KFB), BFR och

Energimyndigheten som en del av sektorsansvaret. Forskning om

planering, bygg- och fastighetsfrågor för en bättre byggd miljö

finansieras idag av BFR.

EU:s forskningsprogram omfattar också lantbruksvetenskaplig

forskning, miljöforskning och forskning med sikte på en hållbar

utveckling, kulturarv och byggd miljö.

Skälen för regeringens förslag och bedömning:

Sverige har högt ställda mål för arbetet med en omställning till ett

hållbart samhälle. Med detta avses en utveckling som tillfredställer

dagens behov utan att riskera kommande generationers möjligheter till

goda framtidsutsikter och en god livskvalitet. Ett uthålligt samhälle

innefattar såväl ekologiska som sociala och ekonomiska dimensioner,

varför många politikområden berörs av strävan mot en hållbar utveckling

och forskningen kan här ge viktiga bidrag med kvalificerade

beslutsunderlag.

En betydelsefull roll spelas av miljöforskningen, dvs forskning som

syftar till att minska, eliminera eller förebygga miljöstörningar. En annan

viktig roll har forskning kring hur de areella näringarna skall kunna bidra

till samhällets miljöanpassning och en ekologiskt hållbar utveckling.

Även utvecklingen inom planering, bygg- och förvaltningssektorn har

stor betydelse för utvecklingen mot ett ekologiskt hållbart samhälle.

Eftersom samhällets organisation och vår livsstil är de yttersta orsakerna

till miljöproblemen måste de underliggande ekonomiska, politiska och

sociala mekanismerna kunna förstås och påverkas om miljöproblemen

ska kunna lösas. Forskningen måste omfatta ett brett spektrum, från

studier av naturvetenskapliga processer och miljöanpassad teknik till

forskning om samhällsplanering, ekonomi och sociala frågor. Kraftfulla,

ofta tvärvetenskapliga insatser krävs på grund av frågornas komplexa

natur. En internationellt högklassig miljöforskning är nödvändig som

underlag för det internationella miljöarbetet och för att Sverige även i

fortsättningen ska kunna påverka miljöfrågorna i ett internationellt

sammanhang.

Miljöforskning omfattar såväl insatser av grundforskningskaraktär som

forskning som direkt syftar till att lösa specifika problem. Den

grundläggande, nyfikenhetsstyrda forskningen ger en kunskapsbas som

är nödvändig för förmågan att förstå och lösa olika uppkommande

problem. Den del av miljöforskningen som är direkt problemorienterad

är avgörande för samhällets möjlighet att påverka utvecklingen i positiv

riktning.

Miljöforskningen har under senare tid till stor del ändrat karaktär och

inriktas alltmer på samhällets omställning till en hållbar utveckling. Detta

innebär att forskningen innefattar förutom naturvetenskapliga och

tekniska frågeställningar även sociala, kulturella och ekonomiska

aspekter.

Den forskning som stöds av BFR syftar till att främja den byggda

miljöns långsiktiga hållbarhet och kvalitet och till att underlätta

omställningen till ett ekologiskt hållbart samhälle. Inom alla

forskningsprogram som BFR finansierar finns forskning som rör de

tekniska, ekonomiska och sociala förutsättningarna för en ekologiskt

hållbar byggd miljö. Hållbarhetsaspekterna berör t.ex

samhällsplaneringen, infrastrukturfrågorna och energisystemen. Det är

enligt regeringens mening också viktigt att forskningen ger bidrag till den

bostadspolitiska utvecklingen.

Den lantbruksvetenskapliga forskningen, som idag främst stöds av

SJFR, omfattar hela skalan från långsiktig forskarinitierad

grundforskning - nyfikenhetsforskning - till mera kortsiktig

åtgärdsinriktad forskning och har stor betydelse för samhälle och

näringsliv. Den är viktig för de areella näringarnas utveckling och

konkurrenskraft liksom för hela samhällets omställning till ekologisk

hållbarhet. Vidare behövs den som kunskapsstöd för en rad

politikområden, inte minst inom EU- arbetet. Sverige har en drivande roll

inom flera områden som t.ex. djurskydd, djurhälsa, livsmedelskvalitet,

säkra livsmedel, sektorsintegrering av miljömål etc. Politiska mål för

ekologiskt lantbruk och landsbygdsutveckling kräver också

forskningsinsatser. Som ett uttryck för sektorsintegreringen av ansvaret

för miljön har miljöforskningen under lång tid varit en viktig del av den

lantbruksvetenskapliga forskningen.

Ekonomiskt bärkraftiga areella näringar har stor betydelse för

samhällsekonomi, sysselsättning och regional utveckling. Betydande

forsknings- och utvecklingsinsatser är nödvändiga för skogs- och

livsmedelssektorernas kompetensförsörjning, utveckling och konkurrens-

kraft. De genombrott som nu sker inom forskning om arvsmassan

förväntas medföra väsentligt ändrade förutsättningar för de areella

näringarna, som därmed kan få en allt större betydelse i den totala

samhällsekonomin. Detta förutsätter dock att exploateringen av

kunskaperna kan förenas med högt ställda hälso- och miljökrav, liksom

etiska krav. Det är viktigt att få till stånd forskning även inom områden

som av företagen inte bedöms som kommersiellt intressanta, t.ex.

ekologiskt hållbara produktionssystem och växtförädling för nordiska

behov och även för u-ländernas behov.

I dagens samhälle svarar de gröna näringarna inte bara för människors

mest grundläggande behov. Jordbruket, skogsbruket och städernas

grönområden är idag i hög grad en förutsättning för vad människor

uppfattar som ett gott liv och därigenom även för deras psykiska hälsa.

Även områden som fritid och rekreation ställer krav på forskning och

kunskapsuppbyggnad.

Forskning om ett hållbart samhälle är ett högt prioriterat område där

det ställs höga krav på att kunna kraftsamla kring särskilt viktiga frågor

och därmed skapa möjlighet till omprioriteringar. Snabba förändringar i

omvärlden och nya uppkommande problemställningar skapar ett ökat

behov av flexibilitet. Den nuvarande myndighetsorganisationen saknar

emellertid en stark aktör som kan utgöra basen för långsiktig forskning

om ett hållbart samhälle.

Enligt regeringens mening bör ett områdesinriktat forskningsråd för

miljö, lantbruk och samhällsplanering inrättas. Den forskning som idag

stöds av SJFR, BFR och Naturvårdsverket har många och viktiga

beröringspunkter genom inriktningen mot ett hållbart samhälle. Detta

förhållande motiverar att nämnda forskning förs samman i ett nytt

områdesinriktat forskningsråd. På detta sätt samlas stora delar av

forskningen till stöd för ett ekologiskt hållbart samhälle i en myndighet.

Enligt regeringens mening skapas därmed bättre förutsättningar för

kraftfulla och allsidiga forskningsinsatser med ett helhetsperspektiv.

SJFR och BFR avvecklas därmed. Delar av BFR:s nuvarande

ansvarsområde har dock nära koppling till forskningsområden som den

nya FoU-myndigheten kommer att ansvara för, framförallt med avseende

på delar av KFB:s nuvarande forskning. Ett nära samarbete mellan

forskningsrådet och FoU-myndigheten i dessa frågor är därför av största

vikt.

Forskningsrådet bör också överta ansvaret för viss forskning från

Naturvårdsverket. Exakt vilka forskningsuppgifter forskningsrådet skall

ta över kräver vidare överväganden av den organisationskommitté som

kommer att tillsättas. Vägledande för kommitténs arbete bör vara att

forskningsrådet huvudsakligen skall ansvara för forskning som syftar till

långsiktig kunskapsuppbyggnad inom de aktuella områdena, medan

Naturvårdsverket svarar för forskning till stöd för sin verksamhet.

Rådet skall vid universitet, högskolor och forskningsinstitut stödja

högkvalitativ forskning av relevans för berörda samhällssektorer. Rådets

viktigaste ansvarsområde skall vara lantbruksvetenskaplig forskning,

miljöforskning och forskning för en ekologiskt hållbar utveckling.

Forskningen skall syfta till att öka kunskaperna om de biologiska

naturresurserna och mark- och vattenresurserna, samhällets hållbara

nyttjande av naturresurser, samhällsplanering, bygg- och

förvaltningsfrågor, boendefrågor samt miljöfrågor. Forskningen skall

bidra till sektoriella utvecklingsmål samt skapa samband och samarbete

mellan forskningsutövare och användare av forskningsresultat.

Forskningen kommer också att vara av stor betydelse för internationellt

samarbete inom området.

Ansvaret för livsmedelsforskningen respektive skoglig och

skogsindustriell forskning bör fördelas mellan forskningsrådet för miljö,

lantbruk och samhällsplanering och FoU-myndigheten. Denna forskning

har en mycket komplex karaktär och omfattar frågeställningar över hela

kedjan från råvaruproduktion till konsument eller slutanvändare.

Principen för ansvarsfördelningen inom dessa områden bör i huvudsak

vara att forskningsrådet för miljö, lantbruk och samhällsplanering skall

ha ansvaret för forskning inom kedjan från råvara till initial förädling,

medan FoU-myndighetens ansvarsområde fokuseras kring

vidareförädling av råvaran. För att säkerställa ett helhetsperspektiv blir

samordning av forskningsrådets och FoU-myndighetens aktiviteter och

satsningar av central betydelse och dessa båda myndigheter bör ha ett

ansvar för att forskningsinsatserna inom skogs- och

livsmedelssektorerna, och som finansieras av dessa myndigheter,

samordnas.

Den forskning som kommer att finansieras av det föreslagna rådet för

miljö, lantbruk och samhällsplanering blir av stor betydelse för

kunskapsutvecklingen inom både Jordbruksdepartementets och

Miljödepartementets verksamhetsområden, men även för

Näringsdepartementet främst vad avser skogsbruk, skogsindustri och

livsmedelsindustri samt för Kulturdepartementet vad avser arkitektur-

och kulturmiljövärden. Framförallt Miljödepartementet och

Jordbruksdepartementet bör i samråd ansvara för styrning och

uppföljning av rådets verksamhet. Det kan vara lämpligt att

forskningsrådet får disponera anslag inom flera utgiftsområden. För att

skapa en tydlig ansvarsstruktur bör ett departement vara huvudansvarigt

för det nya rådet och regeringen anser att forskningsrådet skall inrättas

under Miljödepartementet.

Rådets ansvarsområden och uppgifter

Forskningsrådet för miljö, lantbruk och samhällsplanering skall svara för

grundläggande forskning på initiativ av forskare och för program där

samhällsrelevansen står i centrum. Rådet skall främja forskning för en

ekologiskt hållbar utveckling och utveckla kunskaperna om de biologiska

naturresurserna och mark- och vattenresurserna samt samhällets hållbara

nyttjande av dessa resurser.

Forskningsrådet för miljö, lantbruk och samhällsplanering skall svara

för stöd till forskning inom följande områden:

- jordbruk, veterinärmedicin, livsmedelsvetenskap, skogsbruk och

skogsråvarans initiala förädling, hortikultur, landskapsplanering, fiske,

vattenbruk och rennäring,

- samhällets omställning till en ekologiskt hållbar utveckling,

- naturresursutnyttjande, materialflöden och kretslopp,

- samhällsplanering, bygg- och förvaltningsforskning,

- miljövård,

- naturvård, biologisk mångfald, viltvård,

- miljöeffektforskning (problemdimensionerande forskning),

 ekotoxikologi och miljögifter,

- klimatforskning och atmosfärforskning,

- samhällsvetenskaplig miljöforskning, styrmedel och livsstil samt viss

 samhällsvetenskaplig forskning av betydelse för de areella näringarna,

- landsbygdsutveckling och

- arkitektur- och kulturmiljö.

Genom att få ansvaret för lantbruksvetenskaplig forskning,

miljöforskning och samhällsplanering blir rådet väl ägnat att hantera den

mång- och tvärvetenskapliga forskning som behövs till stöd för en

hållbar utveckling. Forskningsrådet för miljö, lantbruk och

samhällsplanering bör således ha ett särskilt ansvar för att främja

forskning för en hållbar utveckling, tillsammans med andra

forskningsfinansiärer. Rådet skall också verka för ökad konkurrenskraft

som är förenlig med högt ställda miljökrav inom ovanstående områden.

Forskningen kommer att spänna över ett brett område, från molekyler

och celler till hela organismer, ekosystem och samhällssystem. Den

innefattar exempelvis genteknik, effekter av biologiska processer och

biologiska alternativ till kemikalieanvändning på åker och i skog,

toxikologisk forskning rörande effekter av kemikalier och miljö-

föroreningar i den yttre miljön och dessas inverkan på människors och

djurs hälsa samt planering, bygg- och förvaltningsfrågor. Forskningen

skall vidare behandla såväl hela produktionskedjor som specifika

processer samt alternativ som ger möjligheter till ökad effektivitet både i

processer och i användningen av naturresurserna. Forskning om resurs-

och energisparande åtgärder med ny teknik, t.ex. bioteknik, ingår.

Forskningsrådet skall genom forskningsinsatser främja en hållbar

utveckling baserad på naturvetenskaplig, teknisk och

samhällsvetenskaplig forskning. Som exempel kan nämnas

samhällsplanering sedd ur ett perspektiv av hållbar utveckling.

Forskningen skall ge inblick i och förståelse för historiska och kulturella

aspekter på utvecklingen av produktionssystem och synsätt rörande

miljöutnyttjande och miljöproblem. Rådet skall verka för att

genusperspektivet får ett stort genomslag i forskningen.

Genusperspektivet berikar forskningen och höjer dess kvalitet. Rådet

skall även verka för jämställdhet mellan kvinnor och män inom

forskningen. En viktig uppgift för rådet blir att stimulera ökat svenskt

deltagande i olika internationella sammanhang, bl.a. inom ramen för

EU:s ramprogram för forskning.

Forskningsrådet skall genom att stödja kritiskt granskande och

oberoende forskning ge vetenskaplig grund och handlingsalternativ för

Sveriges politik avseende jord- och skogsbruk, livsmedel, viltvård, fiske,

vattenbruk, rennäring samt miljö- och naturvård. Forskningsrådet skall

stödja forskning för att tillgodose samhällets behov av kunskap för att

främja den byggda miljöns kvalitet och långsiktiga hållbarhet.

Forskningen skall också erbjuda en vetenskaplig grund för internationella

förhandlingar och överenskommelser, bl.a. inom EU. En målsättning för

forskningsrådet bör vara att det svenska agerandet i internationella

sammanhang skall kunna stödja sig på forskningsresultat och

forskarkompetens hos inhemsk expertis.

Arbetsformer

Det nya forskningsrådet måste stödja forskning som uppfyller höga krav

på kvalitet och samtidigt har relevans för de berörda samhällssektorerna.

Rådet måste ha interna arbetsformer som underlättar en samlad

bedömning av vetenskaplig kvalitet och sektorsrelevans. Forskningsrådet

för miljö, lantbruk och samhällsplanering bör sträva efter dels ett nära

samarbete mellan olika discipliner med speciell uppmärksamhet riktad

mot möjligheterna att öka mång- och tvärvetenskapliga

forskningsinsatser, dels mot ett intensivt internationellt samarbete. En

dialog måste föras med olika forskningsråd, forskningsfinansierande

myndigheter och andra forskningsfinansiärer för att möjliggöra kraftfulla

gemensamma satsningar och undvika att forskningsansatser hamnar i ett

vakuum mellan olika finansiärer. Vissa delar av den problemorienterade

forskningen kan med fördel organiseras i form av särskilda

programområden. Ett exempel på nära samverkan mellan statliga

forskningsfinansiärer och näringsliv samt andra aktörer är det samspel i

finansieringsfrågor som skett inom ramen för BFR:s arbete. Det är

angeläget att denna typ av samverkan kan fortsätta och utvecklas.

Det skall ställas höga krav på kunskapskommunikation på det nya

forskningsrådet för miljö, lantbruk och samhällsplanering. Det handlar

inte bara om att kunskaperna skall göras tillgängliga. Forskningsresultat

måste även skyndsamt spridas för att de ska kunna påverka

samhällsutvecklingen. Detta bör återspeglas i myndighetens arbetssätt.

Rådet skall även ha en direkt och aktiv roll att ställa samman resultat från

den av rådet finansierade forskningen och delta aktivt för att föra ut

kunskaperna till olika målgrupper i samhället. Rådet skall också vara

rådgivande i forskningsfrågor åt Regeringskansliet.

Styrelse

Rådets styrelse bör bestå av tretton ledamöter. Sex av ledamöterna,

däribland ordföranden, utses av regeringen. Ytterligare sju ledamöter

utses av forskarsamhället genom ett förfarande med elektorsval.

Ledamöterna utses för en period om tre år med möjlighet till förlängning

under högst tre år. Regeringen anser att det är angeläget att uppnå en

jämn könsfördelning i styrelsen. Vid rådet skall finnas en av styrelsen

utsedd huvudsekreterare med hög vetenskaplig kompetens.

Huvudsekreteraren utses för en tid av maximalt sex år, är föredragande i

styrelsen och vetenskapligt ansvarig för forskningsrådets verksamhet.

5.5 En myndighet för forskning och utveckling

Regeringens förslag: Kommunikationsforskningsberedningen och Rådet

för arbetslivsforskning skall avvecklas.

Regeringens bedömning: En myndighet bör inrättas med uppgift att

initiera och finansiera behovsstyrd forskning och utveckling till stöd för

innovationssystemet och en hållbar utveckling och tillväxt. FoU-

myndigheten bör överta de ansvarsområden som handhas av

Kommunikationsforskningsberedningen och de FoU-finansierande

delarna av Närings- och teknikutvecklingsverkets verksamhet. FoU-

myndigheten bör även överta delar av de ansvarsområden som handhas

av Rådet för arbetslivsforskning.

Arbetsgruppernas förslag: Arbetsgruppen för fortsatt beredning av

myndighetsstruktur för forskningsfinansiering föreslår att en myndighet

för teknisk utveckling, kommunikation och bebyggelse inrättas.

Myndigheten skall svara för forskningsstöd som syftar till att ge en god

kunskapsbas för tillväxt i svenskt näringsliv och samhälle. Myndigheten

övertar uppgifter från Närings- och teknikutvecklingsverkets (NUTEK)

avdelning för teknik, Kommunikationsforskningsberedningen (KFB) och

Byggforskningsrådet (BFR) samt Rådet för arbetslivsforskning (RALF)

vad gäller arbetsorganisatorisk forskning. Övriga delar av RALF:s

verksamhet föreslås övertas av ett forskningsråd för sociala frågor och

arbetsliv. Vissa forskningsstödjande uppgifter vid Vägverket och

Banverket, energiforskning som inte är kopplad till Enegimyndighetens

övriga uppgifter samt delar av den forskning som finansieras av

Rymdstyrelsen överförs till den nya myndigheten.

Utredningen om vissa myndigheter har lämnat ett snarlikt förslag. Den

huvudsakliga skillnaden mellan förslagen är att Utredningen om vissa

myndigheter föreslår att hela ansvarsområdet för RALF skall föras till en

ny FoU-myndighet.

Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser, bl.a.

Landsorganisatonen (LO), Tjänstemännens centralorganisation (TCO),

Svenska Arbetsgivareföreningen (SAF), Industrikommittén och

Industriförbundet, är positiva till att inrätta en FoU-myndighet. Som

nämnts under avsnitt 5.3 har dock bl.a. dessa instanser särskilda

synpunkter på ansvarsfördelningen vad gäller arbetslivsforskningen.

KFB och BFR förordar en delning i en FoU-myndighet och en myndighet

för kommunikation och bebyggelse. Även Industriförbundet anser att

detta alternativ möjligen kan övervägas.

NUTEK vill inte skilja på teknisk utveckling och innovationspolitik,

men kan om mer medel tillförs tänka sig en separat FoU-myndighet för

mer långsiktig FoU. Bl.a. KFB och RALF uttrycker en oro för att den

föreslagna myndigheten skall avlägsna sig från behoven i respektive

sektor. Värdet av efterfrågestyrning av FoU-verksamheten och en

utvecklad samverkan näringsliv - institut - högskola lyfts fram av främst

industriföreträdare.

Skälen för regeringens förslag och bedömning: Formerna för

finansiering av behovsstyrt forsknings- och utvecklingsarbete (FoU),

främst för näringslivets utveckling, har utvecklats under lång tid genom

successiva tillskott och förändringar. Verksamheten, som har omfattat

forsknings- och utvecklingsarbete inom främst NUTEK, FoU inom

kommunikationer och transporter inom ramen för KFB samt FoU inom

arbetslivs- och arbetsmarknadsområdet inom ramen för RALF, har i

huvudsak fungerat väl och bidragit till näringslivets utveckling och

välståndsutvecklingen i samhället.

Framtidens samhälle ställer dock delvis nya och större krav. Förmågan

till innovationer är en viktig faktor bakom ekonomisk tillväxt, ekologiskt

hållbar utveckling och samhällelig förändring. Denna förmåga beror av

en rad omständigheter, t.ex. utbildning, forskning, teknisk utveckling,

arbetsorganisation, riskfinansiering av företag, regelverk, och inte minst

samhällets infrastruktur för transporter, kommunikationer m.m. Den

gemensamma europeiska marknaden ställer också krav på ett effektivt

transportsystem.

Ett effektivt innovationssystem blir således av allt större betydelse för

ekonomisk tillväxt och välståndsutveckling - något som allt fler länder

uppmärksammar. Innovationsfrågorna, som berör många olika

politikområden, ställer krav på ett fördjupat samarbete också över ämnes-

och sektorsgränserna. En effektiv näringspolitik i ett land av Sveriges

storlek ställer också högre krav på möjligheterna att kraftsamla kring

särskilt viktiga områden och därmed på möjligheterna till

omprioriteringar. De snabba förändringarna i omvärlden skapar ett ökat

behov av flexibilitet. Det är viktigt att strukturen för finansiering av

forskning kan tillgodose dessa delvis nya krav och att den kan bidra till

att kunskap kan kombineras mellan olika arbetsfält och

kompetensområden. Ett exempel är samspelet mellan människa, teknik

och arbetsorganisation. Ett annat exempel är samspel mellan människa

och fordon.

Den nya myndigheten kommer i stora drag att överta de

ansvarsområden som handhas av KFB samt de FoU-finansierande

delarna av NUTEKs verksamhet. Till följd härav avvecklas KFB. Det är

viktigt att dra nytta av det försprång Sverige har vad gäller utveckling

och användning av modern informationsteknik (IT) i

produktionsprocesser och tjänsteutformning. Den nya myndigheten får

som en högst angelägen uppgift att kraftsamla, utveckla och fokusera på

insatser inom IT-området. Även delar av RALF förs till den nya FoU-

myndigheten. RALF och Socialvetenskapliga forskningsrådet (SFR)

stöder inom sina respektive ansvarsområden forskning och

utvecklingsarbete som berör viktiga aspekter av människors livsvillkor.

RALF ansvarar för FoU som rör arbetslivet medan SFR ansvarar för

forskning kring barn och familj, handikapp, äldreforskning, folkhälsa,

m.m. Inom de båda rådens ansvarsområden finns forskningsområden och

samhällsfrågor som har ett starkt samband med varandra. Delar av

RALF:s nuvarande verksamhet överförs således till det föreslagna

forskningsrådet för sociala frågor och arbetsliv. RALF avvecklas

därmed. Arbetslivsinstitutet (ALI), som är en FoU-utförande myndighet,

berörs inte av regeringens förslag. Regeringen vill emellertid i detta

sammanhang framhålla att ALI med sin regionala organisation har en

viktig roll att fylla avseende utvecklingen av arbetslivsfrågorna mot nya

framtidsinriktade områden.

Statens energimyndighet lämnas utanför FoU-myndigheten och förblir

även fortsättningsvis en separat myndighet. Regeringen anser att det är

angeläget att organisatoriskt hålla samman energiforskningen med övriga

delar av energimyndighetens verksamhet eftersom forsknings- och

utvecklingsarbetet utgör ett viktigt underlag för och stöd i myndighetens

arbete. Även Rymdstyrelsen lämnas utanför den nya myndigheten och

förblir därmed en separat myndighet.

En FoU-myndighet med ett ansvarsområde som sträcker sig över flera

delsektorer innebär ökade möjligheter att arbeta över disciplin- och

sektorsgränser och att kraftsamla inom viktiga områden. Samtidigt ges

större utrymme att arbeta flexibelt över tiden och bättre förutsättningar

att utnyttja synergier mellan skilda verksamheter. Potentialen illustreras

av att det finns många och breda samarbetsytor mellan de myndigheter

som idag hanterar motsvarande verksamhet.

Skapandet av en FoU-myndighet innebär vidare effektiviseringar

genom att kontakter gentemot forskare och avnämare förenklas. En del i

förenklingen är att antalet aktörer för samfinansiering minskar, vilket

underlättar för forskare vid universitet och högskolor och

forskningsinstitut i kontakterna med myndigheten. Samtidigt kan det

effektivisera administrationen av verksamheten. En sammanslagen

myndighet blir även en mer kraftfull aktör av större intresse för

omvärlden att samverka med. En förutsättning för att denna potential

skall kunna tas till vara är dock att samarbetet utvecklas med andra

myndigheter, företag och andra berörda inom respektive sektor. Detta

gäller inte minst arbetsmarknadens parter.

Deltagande i internationellt forskningssamarbete blir allt viktigare för

sektorsforskningen. Bildandet av en stor aktör kan förbättra Sveriges

förutsättningar att påverka EU-arbetets inriktning inom för Sverige

viktiga forskningsområden såsom IT- och tillväxtprogrammen.

Myndighetens ansvarsområde

Den nya FoU-myndigheten, som inrättas under Näringsdepartementet,

har till uppgift att initiera och finansiera behovsstyrd FoU till stöd för det

svenska innovationssystemet och en hållbar utveckling och tillväxt.

Verksamheten skall omfatta stöd till FoU inom bl. a. teknik, transporter,

kommunikation, arbetsliv och arbetsmarknad liksom uppgiften att verka

för att ny kunskap tas till vara och omsätts i produkter, processer,

tjänster, ett utvecklande arbetsliv, regelverk etc. Verksamheten skall

svara såväl mot näringslivets som mot delar av det övriga samhällets

behov. Områdena informationsteknologi och IT-tillämpning kommer

under de närmaste åren att vara särskilt betydelsefulla.

Myndigheten skall enligt regeringens förslag ges ett brett ansvar som

sträcker sig över skilda vetenskapliga discipliner och som svarar mot

många olika avnämares behov. Det handlar om teknisk forskning och

utveckling, vars roll i innovationssystemet är helt uppenbar. Det handlar

också om viktiga forskningsområden som KFB tidigare har ansvarat för

vad gäller bl.a. trafiksäkerhet och de handikappades trafiksituation.

Områden nära länkade till en hållbar utveckling och tillväxt och områden

som utgör stödfunktioner i ett effektivt innovationssystem har även stor

betydelse i detta sammanhang. Exempel på sådana områden är

funktionella regelverk och ett effektivt och långsiktigt hållbart

transportsystem.

Den FoU inom arbetsliv- och arbetsmarknadsområdet som idag

bedrivs med stöd av RALF innefattar kunskapsområden av betydelse ur

ett innovationsperspektiv och för en hållbar utveckling och tillväxt.

Exempel på sådana områden är forskning och utveckling kring ledarskap

och lärande, delar av forskning om arbetsmiljö och arbetsmarknad samt

FoU kring arbetsorganisation som analyserar växelspelet mellan

människa, organisation och teknik. Denna forskning genererar kunskaper

av betydelse för utvecklingen mot ett arbetsliv präglat av dynamik och

innovationsförmåga. Det är mot denna bakgrund som regeringen föreslår

att delar av forskningen inom RALF:s ansvarsområde förs till den nya

FoU-myndigheten. Samtidigt bör FoU-myndigheten och forskningsrådet

för sociala frågor och arbetsliv utveckla former för informationsutbyte

och samverkan inom arbetslivsforskningen. Regeringen förutsätter att

uppdelningen mellan myndigheter inte utgör hinder för ett

tvärvetenskapligt synsätt på de forskningsuppgifter som hänförs till

respektive myndighet. Myndigheterna måste gemensamt överblicka

kunskapsutvecklingen i frågor som rör arbetslivets utveckling och

fortlöpande fånga upp nya kunskapsbehov och nya forskningsfält.

Kunskapsuppbyggnaden inom arbetslivsområdet bör gynnas av en

samverkan där olika perspektiv och utgångspunkter för forskningen kan

berika varandra.

Enligt regeringens bedömning bör både rådet för sociala frågor och

arbetsliv och FoU-myndigheten ges ett brett och framtidsinriktat uppdrag

att bidra till kunskapsuppbyggnaden i arbetslivsfrågor. Det bör dock vila

på den organisationskommitté som regeringen avser att tillsätta i

samband med bildandet av de nya myndigheterna att precisera

ansvarsfördelningen.

En särskild fråga gäller hur ansvaret för livsmedelsforskningen

respektive den skogliga och skogsindustriella forskningen bör fördelas

mellan forskningsrådet för miljö, lantbruk och samhällsplanering och

FoU-myndigheten. Denna forskning har en mycket komplex karaktär och

omfattar frågeställningar över hela kedjan från råvaruproduktion till

konsument eller slutanvändare. Principen för ansvarsfördelningen bör i

huvudsak vara att forskningsrådet för miljö, lantbruk och

samhällsplanering skall ha ansvaret för forskning inom kedjan från

råvara till initial förädling medan FoU-myndighetens ansvarsområde

fokuseras kring vidareförädling av råvaran. För att säkerställa ett

helhetsperspektiv blir samordning av forskningsrådets och FoU-

myndighetens aktiviteter och satsningar av central betydelse och dessa

båda myndigheter bör ha ett ansvar för att forskningsinsatserna inom

skogs- och livsmedelssektorerna, och som finansieras av dessa båda

myndigheter, samordnas.

FoU-myndighetens huvudsakliga ansvarsområden föreslås vara:

 att finansiera forsknings-, utvecklings-, och

demonstrationsverksamhet som svarar mot behov inom såväl

näringslivet som vissa andra delar av samhället för att uppnå de mål

som statsmakterna har fastställt för berörda sektorer, bl.a.

kommunikationssektorn. I detta arbete skall myndigheten på egen

hand, och i relevanta fall tillsammans med andra

forskningsfinansiärer, ta fram forskningsprogram som speglar

angelägna forsknings- och utvecklingsbehov inom myndighetens

ansvarsområde,

 att utveckla och stärka samarbetet mellan högskolan,

industriforskningsinstituten och näringslivet,

 att särskilt stödja små och medelstora företags kunskapsförsörjning,

 att stimulera ett ökat svenskt deltagande för vissa forskningsteman

inom EU:s ramprogram för forskning och utveckling,

 att svara för utvärdering och vidareutveckling av processen Teknisk

Framsyn,

 att utveckla FoU-program inom IT-området,

 att verka för att industriforskningsinstitutens roll i

innovationssystemet utvecklas, bl.a. genom med näringslivet

samfinansierade FoU-projekt.

I detta arbete skall myndigheten nära samverka med företag,

myndigheter och andra relevanta aktörer. Myndigheten skall kunna

finansiera såväl kortare projekt som mer långsiktig finansiering. Sådana

medel skall bl.a. syfta till att långsiktigt bygga upp och bibehålla

kompetens. När det gäller utveckling av industriforskningsinstitutens roll

i innovationssystemet skall myndigheten samverka med Ireco Holding

AB, som bl.a. har till uppgift att främja en ändamålsenlig struktur för

industriforskningsinstituten.

Den transport- och kommunikationsforskning som bedrivs av KFB

kommer fortsatt att vara av strategisk betydelse. I en allt mer

internationaliserad ekonomi är effektiva och långsiktigt hållbara

transporter avgörande för att Sverige fullt ut skall kunna dra nytta av den

potential som den gemensamma europeiska marknaden och som den

globala handeln erbjuder. Vidare är det viktigt att bedriva FoU som också

analyserar IT-utvecklingen ur ett bredare samhällsperspektiv.

Näringsliv, myndigheter och organisationer förutsätts naturligtvis även

fortsättningsvis finansiera forsknings- och utvecklingsarbete direkt

kopplat till den egna verksamhetens utveckling. Det faktum att andra

myndigheter har ett ansvar för att en tillfredsställande

utvecklingsverksamhet kommer till stånd inom respektive område bör

dock inte hindra den nya FoU-myndigheten från att bidra till finansiering

av projekt även inom dessa områden.

Två myndigheter, Vägverket och Banverket, har ett sektorsansvar för

forskning inom sina respektive områden. De har givits uppdraget att

finansiera forskning till gagn också för andra delar av transportsystemet

än det egna direkta verksamhetsområdet. Detta ansvar föreslås ligga kvar

på dessa myndigheter. I samband med översynen av Luftfartsverkets

respektive Sjöfartsverkets organisationer skall dessa myndigheters ansvar

för FoU-frågor analyseras.

För att samla resurser till slagkraftiga och gränsöverskridande insatser

är det viktigt att de olika forskningsfinansierande myndigheterna även

fortsättningsvis samverkar kring gemensamma forskningsprogram.

Uppgifter och arbetssätt

FoU-myndighetens verksamhet skall på bästa sätt bidra till att försörja

näringslivet och relevanta sektorer med kunskap samt till att bygga upp

och utveckla ett modernt och effektivt innovationssystem som främjar en

hållbar utveckling och tillväxt. Myndigheten ska utveckla ett arbetssätt

som kan hantera de skilda behov som olika FoU-områden har. För att

förverkliga denna ambition krävs att:

- den forskning och utveckling som myndigheten stödjer uppfyller

kvalitets- såväl som relevanskrav,

- rutiner utvecklas för att förkorta ledtiderna från idé och ny kunskap till

att kunskapen kan tillvaratas i arbetsorganisationer och integreras i

nya produkter, processer, tjänster och arbetssätt eller tas till vara i

regelsystem eller liknande,

- myndigheten arbetar med breda, långsiktiga forskningsprogram, men

också smalare projekt som bedöms vara av strategisk karaktär,

- myndigheten är flexibel och fortlöpande utvärderar, omprövar, och om

det är motiverat, förändrar inriktning av verksamhet och arbetssätt,

- myndigheten stödjer program och projekt som skär över traditionella

sektors- och disciplingränser.

En viktig uppgift för myndigheten blir att säkra såväl den

inomvetenskapliga kvaliteten som relevansen på den forskning och

utvecklingsverksamhet som finansieras. FoU-myndigheten bör verka för

att genusperspektivet får ett genomslag i verksamheten då

genusperspektivet berikar forskning och utvecklingsarbete och höjer dess

kvalitet. En förutsättning för att den nya myndigheten skall bli

framgångsrik är att forskningen är av hög kvalitet och att goda kontakter

etableras med berörda sektorer. FoU-inriktningen måste svara mot

avnämarnas behov så att implementering av resultaten kan främjas. En

viktig uppgift för myndigheten blir sålunda att finna arbetsformer som

garanterar ett nära samarbete med dem som formulerar problemen,

inklusive arbetsmarknadens parter. Erfarenheterna från KFB:s arbetssätt,

där ett samspel med avnämarna varit ett viktigt inslag, bör tillvaratas. En

annan del i arbetet med att säkra relevansen bör vara att beakta och aktivt

ta vara på erfarenheterna från den "Tekniska framsynsprocess" som

nyligen genomförts. Myndigheten bör också för framtiden delta i

processer av liknande slag och andra former av omvärldsbevakning.

Höga krav på kunskapsöverföring bör ställas på myndigheten.

Kunskaper ska göras tillgängliga och ledtiderna mellan upptäckt och

spridning måste förkortas. Detta måste återspegla sig i myndighetens

arbetssätt. Nya former för att fortlöpande avrapportera intressanta resultat

från projekt och program bör prövas. Den FoU-finansierande

myndigheten skall ha en direkt och aktiv roll i arbetet med att överföra

ny kunskap från i första hand universitet, högskolor och institut till

potentiella avnämare. Myndigheten kompletterar därmed den nya

myndigheten för företagsutveckling som av regeringen föreslås inrättas

under Näringsdepartementet i prop. 1999/2000:71. Även näringslivets

och arbetsmarknadens parter bör, liksom företrädare för den offentliga

sektorn, ha en roll i att bättre kommunicera forskningens resultat till

användarna.

Initialt kommer myndighetens resurser till betydande del att vara

uppbundna av åtaganden som gjorts av KFB, NUTEK och RALF.

Myndighetens FoU-verksamhet bör byggas upp kring ett antal

programområden. För att utnyttja synergier bör sådana områden med

fördel spänna över flera av de delsektorer som ingår i myndighetens

ansvarsområde. Programområdena ska utformas för tidsperioder på upp

till sex år. Därigenom underlättas återkommande omprövning av

prioriteringar i verksamheten och borgas för en mer flexibel organisation.

Styrelse

Styrelsens ledamöter utses av regeringen för en tidsbegränsad period. I

styrelsen skall ingå ledamöter med god kunskap om myndighetens

ansvarsområde och om de kunskapsbehov som finns inom området hos

bl.a. näringsliv, arbetsliv och offentlig förvaltning. I styrelsen skall också

ingå ledamöter med hög vetenskaplig kompetens inom områden av

betydelse för verksamhetsområdet. Regeringen anser att det är angeläget

att uppnå en jämn könsfördelning i styrelsen.

6 Myndighetsövergripande frågor

6.1 Forskningsforum

Regeringens bedömning: Ett forskningsforum bör inrättas med uppgift att

verka för en dialog och samverkan mellan forskare, forskningsfinansiärer,

allmänhet och andra som direkt eller indirekt berörs av forskningen.

Arbetsgruppens förslag: Ett forskningsforum bildas med ansvar för att

stödja de statliga forskningsstödjande myndigheternas behov av inbördes

samverkan. Forskningsforum har rådgivande funktioner och bör främja

samverkan inom breda forskningsprogram. Forskningsforum inryms

administrativt i Vetenskapsrådet. Regeringen utser Forskningsforums

styrelse. Vetenskapsrådet samt de tre områdesorienterade

forskningsfinansierande myndigheterna nominerar var sin ledamot.

Andra finansiärer bör kunna adjungeras vid behov. Riksdagspartierna

erbjuds att nominera var sin ledamot.

Remissinstanserna: Flertalet instanser som uttalar sig är i grunden

positiva till tankarna bakom förslaget om ett forskningsforum. Många

anser dock att förslaget i sin nuvarande utformning är tveksamt och

efterlyser preciseringar. Mest positiva till förslaget är

Ingenjörsvetenskapsakademien (IVA), Byggforskningsrådet (BFR), och

Industriförbundet. Stiftelsen för internationalisering av högre utbildning

och forskning (STINT), Stiftelsen för vård- och allergiforskning

(Vårdal), Riksbankens Jubileumsfond (RBJ), och Högskoleverket är klart

negativa till förslaget och menar att samverkan istället bör ske direkt

genom berörda myndigheter. HSFR, MFR, NFR, TFR och SUHF menar

att företrädare för universitet och högskolor bör ingå i Forum.

Skälen för regeringens bedömning: Regeringen anser att en god

samverkan mellan olika offentliga forskningsfinansiärer bör främjas.

Samverkan är en förutsättning för ett effektivt utnyttjande av de

nationella forskningsresurserna och för att kunna hantera forsknings- och

samhällsproblem som överskrider enskilda finansiärers ansvarsområden.

Samverkan med andra finansiärer i syfte att undvika överlapp och luckor

i forskningsfinansieringen och för att åstadkomma kraftsamling bör

självfallet vara en uppgift för alla statliga forskningsfinansiärer.

Uppgiftens betydelse bör betonas i de instruktioner och regleringsbrev

som styr myndigheternas verksamhet. Det är sedan en uppgift för

myndigheterna att utveckla de administrativa former som är bäst lämpade

för att lösa samverkansuppgiften.

Det finns emellertid därutöver skäl att stärka samverkan genom att

inrätta ett särskilt samarbetsorgan dels för vissa övergripande frågor som

berör relationen mellan forskning och samhälle, dels för samverkan

mellan finansiärer på områden där det ordinarie myndighetssamarbetet

behöver förstärkas. Enligt regeringens mening bör därför ett

Forskningsforum inrättas med uppgift att svara för dessa frågor.

Forskningens snabba framsteg bidrar till att öka välståndet, men väcker

ofta också oro och tvekan. Vetenskapens landvinningar kan medföra

många svåra etiska ställningstaganden eller medföra

samhällsförändringar som kräver debatt och politiska beslut. Den snabba

förändringstakt som forskningen bidrar till kan också i sig väcka tvekan

och konflikter. Det är därför angeläget att det finns en väl fungerande

dialog mellan forskare, forskningsfinansiärer, avnämare och en bredare

allmänhet där övergripande forskningspolitiska frågor och frågor som rör

förhållandet mellan forskning och samhälle kan behandlas. En sådan

dialog lägger grunden till ett ömsesidigt förtroende mellan forskare och

allmänhet. Det är också angeläget för ett samhälles kunskapsutveckling

att frågeställningar som frambringas inom forskningssystemet kan nötas

mot och befruktas av frågor och problemställningar som genereras i det

övriga samhällslivet.

Regeringen anser mot denna bakgrund att Forskningsforum bör ha

uppgiften att främja kontakt och dialog mellan forskare,

forskningsfinansiärer, avnämare, den offentliga sektorn, föreningsliv,

fackliga organisationer och allmänhet. Inom ramen för Forskningsforums

verksamhet skall övergripande forskningspolitiska frågor som inte vilar

på någon enskild finansiär kunna lyftas fram till öppen diskussion, t.ex.

etiska aspekter på forskningen, genusforskning, jämställdhet, forskning

om hållbar samhällsutveckling, tvärvetenskapens villkor och möjligheter

eller vetenskapskritiska perspektiv. Frågor av stor betydelse för olika

delar av samhället kan vinna på att belysas i ett sammanhang, t.ex.

forskning om arbetslivfrågor där arbetsmarknadens parter, olika

finansiärer och Arbetslivinstitutet har en viktig roll. Regeringen

förutsätter att Forskningsforum utvecklar en modell för samverkan

mellan arbetslivet och arbetslivsforskningen. Forskningsforum bör t.ex.

genom årliga större forskningskonferenser främja engagemang och

debatt i strategiska frågor som rör förhållandet mellan forskning och

samhälle. För att underlätta förståelse och kontakter mellan forskare och

lekmän bör Forskningsforum verka för att forskningens resultat och

villkor görs begripliga och relevanta för en bredare krets än forskarna

själva. Forskningsforums verksamhet inom detta område skall inte ersätta

utan fungera som ett komplement till de insatser för

forskningsinformation som görs av de statliga forskningsfinansiärerna.

Forskningsforum bör dessutom utgöra en arena för dialog och

samverkan mellan de statliga forskningsfinansiärerna i de fall det

ordinarie myndighetssamarbetet behöver förstärkas. De

forskningsstiftelser som inrättats med medel från

löntagarfondsstiftelserna spelar en strategisk roll i det svenska

forskningssystemet, varför dessa bör bjudas in att delta i detta samarbete.

Enligt regeringens mening bör ett sådant samarbete kunna ge goda

möjligheter till överblick och informationsutbyte och främja

gemensamma insatser på angelägna forskningsområden.

Forskningsforum bör inte fördela egna forskningsmedel men disponera

egna medel för t.ex seminarier, kunskapsinventering, information och

andra projekt i egen regi. Vid beslut om forskningsmedel i

forskningsfinansierande myndigheter tillgodoses allmänintresset av de

allmänföreträdare som ingår myndigheternas styrelser.

Forskningsforum bör administrativt knytas till Vetenskapsrådet och

anvisas medel inom ramen för Vetenskapsrådets anslag.

Forskningsforum bör emellertid givetvis beakta annan forskning än den

som finns inom Vetenskapsrådets verksamhetsområde. Alla ledamöterna

i Forskningsforum bör utses av regeringen. I styrelsen bör finnas

företrädare för riksdagspartier samt för samtliga forskningsråd och övriga

viktigare forskningsfinansierande myndigheter.

Verksamheten vid Forskningsforum bör utvärderas efter fyra år innan

beslut fattas om fortsatt verksamhet.

6.2 Genomförande

En organisationskommitté bör tillsättas med uppgift att förbereda och

genomföra bildandet av de nya myndigheterna. I kommitténs uppgifter

bör bl.a. ingå att lämna förslag till verksamhetsmål, regleringsbrev,

myndigheternas organisation, myndighetsinstruktion m.m. Kommittén

bör även föreslå namn på de myndigheter som avses i avsnitt 5.3, 5.4 och

5.5. En viktig uppgift är att bemanna de nya myndigheterna med

tillämpning av de arbetsrättsliga reglerna. Inom kommittén bör finnas en

arbetsgrupp för varje myndighet. Kommittén bör även sörja för att

ansökningar om forskningsstöd och tidigare gjorda åtaganden om

forskningsstöd kan hanteras på ett sätt som inte innebär några störningar

för forskningen under övergångsperioden när den nya organisationen

bildas. Myndigheterna bör påbörja sin verksamhet den 1 januari 2001.

 Kommittén bör även ges i uppdrag att föreslå modeller för samverkan

mellan olika forskningsfinansiärer inklusive samverkansformer inom

Forskningsforum. Arbetet skall i sin helhet genomföras med förbehåll för

riksdagens kommande beslut med anledning av denna proposition.

7 Ekonomiska konsekvenser

Regeringen bedömer att förslagen i propositionen leder till att

organisationen för finansiering av forskning och utveckling blir bättre

anpassad till de uppgifter och utmaningar som de statliga

forskningsfinansiärerna har att hantera. Detta skapar i sin tur bättre

förutsättningar att även i framtiden utnyttja de statliga medlen effektivt.

Förslaget till ny organisation innebär att antalet

forskningsfinansierande myndigheter minskar. Detta bör på sikt

möjliggöra vissa administrativa samordningsvinster. Under själva

övergången till en ny organisation kan framför allt avvecklingen av

nuvarande myndigheter orsaka kostnader. Kostnader förknippade med

organisationsförändringen kommer dock att finansieras inom ram.

Förslagen kommer att innebära omfördelning av medel på

statsbudgeten mellan ett antal anslag och möjligen mellan

utgiftsområden. Regeringen avser att återkomma i budgetpropositionen

för 2001 med en närmare redovisning av förändringarna på anslagsnivå

och eventuella förändringar på utgiftsområdesnivå.

8 Författningskommentar

I avsnitt 5.2 motiveras varför Vetenskapsrådet skall inrättas med stöd av

lag. För att garantera att verksamheten i Vetenskapsrådets styrelse skall

vara forskarstyrd fastläggs i 2 § att fler än hälften av ledamöterna i

styrelsen skall utses av elektorer som väljs av vetenskapligt kompetenta

lärare vid de universitet och högskolor som regeringen bestämmer.

Regeringen får enligt förslaget meddela närmare föreskrifter om hur

ledamöterna i styrelsen skall utses. Beträffande myndighetens uppgifter

och interna organisation får regeringen enligt 3 § meddela närmare

föreskrifter. Härutöver bör det enligt förslaget överlämnas åt regeringen

att bestämma tidpunkten för lagens ikraftträdande, eftersom lagens

tillämpning är beroende av frågan vid vilken tidpunkt organisationen av

myndigheten är klar.

Förteckning över instanser som inbjudits att yttra sig i

ärendet

1. Styrelsen för internationellt utvecklingsarbete (Sida)

2. Delegationen för utländska investeringar i Sverige (ISA)

3. Folkhälsoinstitutet

4. Socialvetenskapliga forskningsrådet(SFR)

5. Stiftelsen för vård- och allergiforskning (Vårdal)

6. Riksrevisionsverket,(RRV)

7. Skolverket

8. Högskoleverket

9. Forskningsrådsnämnden (FRN)

10. Humanistisk-samhällsvetenskapliga forskningsrådet (HSFR)

11. Medicinska forskningsrådet (MFR)

12. Naturvetenskapliga forskningsrådet (NFR)

13. Teknikvetenskapliga forskningsrådet

14. Polarforskningssekretariatet

15. Rådet för forsknings- och utvecklingssamarbete mellan Sverige och

 EU

16. Nationellt sekretariat för genusforskning

17. Skogs- och jordbrukets forskningsråd (SJFR)

18. Sveriges lantbruksuniversitet (SLU)

19. Kulturrådet

20. Riksantikvarieämbetet (RAÄ)

21. Naturvårdsverket (NV)

22. Kemikalieinspektionen (KemI)

23. Strålskyddsinstitutet (SSI)

24. Stiftelsen för miljöstrategisk forskning (MISTRA)

25. Byggforskningsrådet (BFR)

26. Banverket

27. Vägverket(VV)

28. Statens väg- och transportforskningsinstitut, (VTI)

29. Kommunikationsforskningsberedningen (KFB)

30. Sjöfartsverket( SjöV)

31. Luftfartsverket

32. Statens institut för kommunikationsanalys (SIKA)

33. Arbetslivsinstitutet ( ALI )

34. Rådet för arbetslivsforskning (RALF)

35. Närings-och teknikutvecklingsverket (NUTEK)

36. Sveriges geologiska undersökning, (SGU)

37. Rymdstyrelsen

38. Energimyndigheten

39. Kungliga vetenskapsakademien (KVA)

40. Kungl. Vitterhets Historie och Antikvitets Akademien. (KVHAA)

41. Kungl. Skogs- och lantbrukssakademien (KSLA)

42. Kungl. Ingenjörsvetenskapsakademien (IVA)

43. Stiftelsen Riksbankens jubileumsfond (RBJ)

44. Sveriges universitet- och högskoleförbund

45. Kommunförbundet

46. Landstingsförbundet

47. Sveriges industriförbund

48. Svenska arbetsgivareföreningen (SAF)

49. Industrial Research Institutes in Sweden (IRIS)

50. Stiftelsen för internationalisering av högre utbildning och forskning

(STINT)

51. Stiftelsen för Kunskaps- och Kompetensutveckling (KK-stiftelsen)

52. Stiftelsen för strategisk forskning

Utbildningsdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 21 mars 2000

Närvarande: statsrådet Freivalds, ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],

Engqvist,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN].

Föredragande: statsrådet Thomas[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1999/2000:81 Forskning för framtiden - en ny

organisation för forskningsfinansiering.

Rättsdatablad

Författningsrubrik

Bestämmelser som

inför, ändrar, upp-

häver eller upprepar

ett normgivnings-

bemyndigande

Celexnummer för

bakomliggande EG-

regler

Lag om vetenskapsråd

2 och 3 §§

Prop. 1999/2000:81

4

1

Prop. 1999/2000:81

5

5

5

5

Prop. 1999/2000:81

6

6

Prop. 1999/2000:81

15

42

42

42

Prop. 1999/2000:81

43

43

43

43

Prop. 1999/2000:81

44

44

Prop. 1999/2000:81

Bilaga 1

Prop. 1999/2000:81

48

48