Prop.

1993/94:216Regeringens proposition

1993/94:216

Ombildning av Landshypotek

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 21 april 1994

Carl[REDACTED_EFTERNAMN]

 Bo[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Finansdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att landshypoteksföreningarna ombildas till en

ekonomisk förening. Den ekonomiska föreningen tillskjuter sedan sin rörelse som

apportegendom till ett av föreningen bildat aktiebolag (kreditmarknadsbolag) mot

att föreningen erhåller samtliga aktier i bolaget. Medlemmar i föreningen skall

vara låntagare i kreditmarknadsbolaget. Föreningen skall lämna ekonomisk

rådgivning till medlemmarna. Föreningens regionkontor skall göra en bedömning

och lämna ett yttrande till bolaget beträffande nyutlåning. Det nya kredit-

marknadsbolagets verksamhet och organisation i övrigt liksom sammansättningen av

dess styrelse bestäms av bolagets aktieägare.

 Hypoteksbanken överlåter sin rörelse, utom obligationsskulden och övrig

upplåning, till kreditmarknadsbolaget. Banken erhåller av bolaget reverser eller

andra skuldförbindelser. Bolaget och den ekonomiska föreningen svarar med sitt

kapital för bankens förpliktelser. Grundfonden är kvar i Hypoteksbanken. Fonden

ställs till bankens förfogande för ny upplåning i ytterligare två och ett halvt

år. Hypoteksbanken skall avveckla den utestående obligationsstocken. Därefter

skall banken likvideras. Ett eventuellt överskott skall föras över till kredit-

marknadsbolaget, eller vad som trätt i bolagets ställe. Ombildningen avses äga

rum per den 1 januari 1995.

 Regeringen kommer senare att lägga fram förslag till lagstiftning som gör det

möjligt att driva finansieringsverksamhet i ekonomisk förening. Regeringen

föreslår att riksdagen godkänner att Landshypotek - om institutet så önskar -

driver verksamheten efter den 1 januari 1998 i ekonomisk förening.

Förutsättningen för detta skall dock vara att kreditmarknadsbolaget vid

fusionstillfället har en kapitalbas som består av minst sex procent primärt

kapital.

 Landshypoteks reservfonder får skattas av hos kreditmarknadsbolaget. För att

underlätta återföringen och ge Landshypotek en lättnad som motsvarar den

Stadshypotek tidigare erhållit föreslås att endast 75 % av det belopp som

avsatts till reservfond fr.o.m. 1986 års taxering skall återföras till

beskattning.

 1

Innehållsförteckning

1Förslag till riksdagsbeslut 5

2Lagtext 6

 2.1 Förslag till lag om ombildning

 av landshypoteksinstitutionen 6

 2.2 Förslag till lag om Sveriges

 allmänna hypoteksbank 7

 2.3 Förslag till lag om inkomst-

 skatteregler vid ombildning av

 landshypoteksinstitutionen 12

 2.4 Förslag till lag om ändring i

 lagen (1947:576) om statlig

 inkomstskatt 13

 2.5 Förslag till lag om ändring i

 lagen (1993:1538) om periodi-

 seringsfonder 15

 2.6 Förslag till lag om upphävande

 av lagen (1976:225) om avdrag

 vid inkomsttaxeringen för bid-

 rag till hypoteksföreningar

 m.m. 16

3Ärendet och dess beredning 17

4Hypoteksinstitutens organisation

och verksamhet 18

 4.1 Hypoteksinstitutens roll på

 kreditmarknaden 18

 4.2 Hypoteksinstitutens nuvarande

 organisation 19

 4.3Särskilt om Landshypotek 19

 4.3.1 Organisationen 19

 4.3.2 Den nuvarande verksamheten 21

 4.3.3 Kapital- och skattesitua-

 tionen 22

 4.3.4 Kapitaltäckningsregler för

 Landshypotek 24

5Allmän motivering 25

 5.1 Behovet av en reform 25

 5.2 Organisationsform 26

 5.3 Ombildningen 29

 5.4 Landshypoteks fonder m.m. 38

 5.5 Övergångsfrågor 40

6Författningskommentar 41

 6.1 Förslaget till lag om ombild-

 ning av landhypoteksinstitu-

 tionen 41

 6.2 Förslaget till lag om Sveriges

 allmänna hypoteksbank 42

 6.3 Förslaget till lag om inkomst-

 skatteregler vid ombildning av

 landshypoteksinstitutionen 43

 6.4 Förslaget till lag om ändring

 i lagen (1947:576) om statlig

 inkomstskatt 43

 6.5 Förslaget till lag om ändring

 i lagen (1993:1538) omperiodi-

 seringsfonder 44

 6.6 Förslaget till lag om upphä-

 vande av lagen (1976:225) omav-

 drag vid inkomsttaxeringen för

 bidrag till hypoteksförening

 m.m. 44

Bilaga 1Sammanfattning av betänkan-

 det (SOU 1989:103) Hypoteks-

 instituten i framtiden 45

Bilaga 2Förteckning över remissin-

 stanser 52

Bilaga 3Ombildning av Landshypotek 53

Bilaga 4Förteckning över remissin-

 stanser 59

Bilaga 5Styrelsens förslag 60

Bilaga 6Reservanternas förslag 76

Bilaga 7Förteckning över remissin-

 stanser 88

Bilaga 8Lagrådsremissens lagförslag 89

Bilaga 9Lagrådets yttrande 100

Utdrag ur protokoll vid regerings-

sammanträde den 21 april 1994 104

 2

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

 1. antar regeringens förslag till lag om ombildning av

 landshypoteksinstitutionen,

 2. antar regeringens förslag till lag om Sveriges allmännahypoteksbank,

 3. antar regeringens förslag till lag om inkomstskatteregler vid ombildning av

 landshypoteksinstitutionen,

 4. antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1947:576) om statlig

 inkomstskatt,

 5. antar regeringens förslag om ändring i lagen (1993:1538) om

 periodiseringsfonder,

 6. antar regeringens förslag till lag om upphävande av lagen (1976:225) om

 avdrag vid inkomsttaxeringen för bidrag tillhypoteksförening m.m,

 7. godkänner vad regeringen föreslår om förutsättningarna för en fusion mellan

 den ekonomiska föreningen och kreditmarknadsbolaget för att driva

 finansieringsverksamheten i ekonomisk förening (avsnitt 5.2).

 3

2 Lagtext

2.1 Förslag till lag om ombildning av

landshypoteksinstitutionen

 Härigenom föreskrivs följande

1 §Denna lag innehåller bestämmelser om ombildning av den institution som

regleras i lagen (1970:65) om Sveriges allmänna hypoteksbank och om

landshypoteksföreningar.

2 §Landshypoteksföreningarna skall gå upp i en av föreningarna bildad ekonomisk

förening. Delägarna i landshypoteksföreningarna blir medlemmar i den ekonomiska

föreningen. Landshypoteksföreningarna upplöses utan likvidation och deras

tillgångar och skulder övertas av den ekonomiska föreningen. Ombildningen skall

göras den dag regeringen bestämmer.

3 §Efter ombildningen skall den ekonomiska föreningen tillskjuta sin rörelse som

apportegendom till ett av föreningen bildat kreditmarknadsbolag mot att

föreningen erhåller samtliga aktier i bolaget. Sveriges allmänna hypoteksbank

skall överlåta sin rörelse, utom obligationsskulden och övrig upplåning, till

kreditmarknadsbolaget. Regeringen skall besluta om tidpunkt och villkor för

överlåtelsen.

4 §I stället för 4 kap. lag (1992:1610) om kreditmarknadsbolag gäller för

kreditmarknadsbolaget 10 - 13 §§ lag (1994:000) om Sveriges allmänna

hypoteksbank.

 1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994.

 2. Bestämmelsen i 4 § upphör att gälla den 1 juli 1997.

 4

2.2 Förslag till lag om Sveriges allmänna hypoteksbank

 Härigenom föreskrivs följande.

Hypoteksbankens ändamål

1 §Sveriges allmänna hypoteksbank har till uppgift att fullfölja den ombildning

som följer av regeringens beslut enligt lagen (1994:000) om ombildning av

landshypoteksinstitutionen.

 Hypoteksbanken skall

 1. till den 1 juli 1997 låna upp och till det nybildade kreditmarknadsbolaget

låna ut medel som bolaget behöver till sin rörelse,

 2. förvalta sina fordringar och skulder.

Styrelse, verkställande direktör och revisorer

2 §Hypoteksbanken förvaltas av en styrelse som består av sex ledamöter.

Regeringen utser två ledamöter och suppleanter för dem. Regeringen förordnar en

av dessa ledamöter att vara ordförande och en att vara vice ordförande.

 Tre ledamöter och tre suppleanter för dem väljs av styrelsen för den av

landshypoteksföreningarna bildade ekonomiska föreningen.

 De fem ledamöterna som utsetts enligt första och andra styckena utser en

verkställande direktör. Denne ingår som ledamot i styrelsen.

 Ledamöterna och suppleanterna utses för en tid av högst två år.

 Regeringen bestämmer arvoden till de av regeringen utsedda ledamöterna och

suppleanterna.

3 §Styrelsen är beslutsför när minst fyra ledamöter är närvarande och tre av dem

är ense om beslutet. Om endast fyra ledamöter är närvarande, måste ordföranden

eller vice ordföranden vara en av dessa tre ledamöter.

 Som styrelsens beslut gäller den mening som de flesta enar sig om. Vid lika

röstetal har ordföranden utslagsröst.

 Beslut om uppläggande av obligationslån eller annan upplåning skall ha biträtts

av ordföranden eller vice ordföranden.

4 §För revision av styrelsens förvaltning och hypoteksbankens räkenskaper utser

Finansinspektionen årligen två revisorer och suppleanter för dem. Revisorerna

och suppleanterna skall vara auktoriserade revisorer.

5 §Regeringen avgör frågan om fastställelse av resultaträkningen och

balansräkningen samt om ansvarsfrihet för styrelsen efter samråd med den av

landshypoteksföreningarna bildade ekonomiska föreningen.

 5

Grundfond och upplåning

6 §Som grundfond för Hypoteksbanken ställer staten en garantiförbindelse till

förfogande som utfärdas av regeringen eller, efter regeringens bestämmande,

Riksgäldskontoret. Regeringen meddelar föreskrifter om grundfondens storlek samt

om de villkor i fråga om avgift och i övrigt som skall gälla för grundfonden.

 Efter anmälan till Riksgäldskontoret får Hypoteksbanken ta grundfonden i

anspråk för att fullgöra sina förpliktelser om Hypoteksbanken för tillfället

saknar tillgängliga medel för detta.

 När grundfonden har tagits i anspråk enligt andra stycket, skall

Hypoteksbanken betala staten den ränta på beloppet som Riksgäldskontoret

bestämmer och snarast möjligt återbetala vad som har tagits i anspråk.

7 §Hypoteksbankens sammanlagda låneskuld får inte uppgå till mer än tio gånger

summan av grundfonden och bankens eget kapital.

Likvidation

8 §Regeringen beslutar om Hypoteksbankens likvidation och förfarandet därvid.

 Efter anmälan till Riksgäldskontoret får grundfonden tas i anspråk när

Hypoteksbanken har trätt i likvidation, om det saknas andra tillgångar som

svarar för Hypoteksbankens förpliktelser.

 Hypoteksbankens behållning efter likvidation skall överföras till

kreditmarknadsbolaget, eller vad som trätt i bolagets ställe.

Hypoteksbankens verksamhet

9 §Närmare föreskrifter om Hypoteksbankens verksamhet meddelas av regeringen.

Kapitaltäckning

10 §Under den tid som banken tar upp nya lån för att finansiera utlåningen i det

nybildade kreditmarknadsbolagets rörelse, skall banken och kreditmarknadsbolaget

tillsammans vid varje tidpunkt ha en kapitalbas, beräknad enligt 11 §, som

motsvarar åtta procent av värdet av bankens och kreditmarknadsbolagets

placeringar beräknat enligt 12 § (kapitalkrav).

11 §Kapitalbasen utgörs av summan av primärt och supplementärt kapital efter

avräkning enligt sista stycket. Det primära kapitalet skall utgöra minst hälften

av kapitalbasen.

 6

 Med primärt kapital avses:

A. Eget kapital.

B. Kapitalandelen av periodiseringsfond.

C. Kapitalandelen av det belopp som svarar mot reserver till följd av

avskrivningar på egendom som upplåtits till nyttjande.

 Det primära kapitalet skall minskas med ett belopp motsvarande inkomstskatten

på det belopp som ännu inte återförts till beskattning enligt 2 § lagen

(1994:000) om inkomstskatteregler vid ombildning av landshypoteksinstitutionen.

 Med supplementärt kapital avses det nominella värdet av i banken och

kreditmarknadsbolaget upptagna förlagsbevis och andra skuldförbindelser med en

ursprunglig löptid av minst fem år och med rätt till betalning först efter

bankens och bolagets övriga borgenärer, dock sammanlagt högst till ett belopp

som motsvarar hälften av det primära kapitalet. Bevis och andra

skuldförbindelser vilkas återstående löptid understiger fem år skall tas upp

till ett belopp som motsvarar tjugo procent av det nominella värdet för varje

helt år som återstår till förfallodagen.

 Som primärt eller supplementärt kapital får dessutom, enligt medgivande av

regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, av Finansinspektionen räknas

andra kapitaltillskott och reserver än som sägs i andra och fjärde styckena.

 Från summan av det för banken och kreditmarknadsbolaget gemensamt beräknade

primära och supplementära kapitalet skall räknas av det bokförda värdet av vad

kreditmarknadsbolaget har skjutit till som aktiekapital eller i annan form i ett

företag som driver försäkringsverksamhet eller något slag av finansiell

verksamhet som kräver tillstånd. Någon avräkning skall dock inte göras om

tillskottet uppgår till högst fem procent av företagets egna kapital eller

motsvarande och det sammanlagda bokförda värdet av sådana tillskott inte

överstiger tio procent av kreditmarknadsbolagets egna kapital. Avräkningen skall

inte heller göras för tillskott som belöper på företag som omfattas av

bestämmelserna om konsoliderat kapitalkrav i 13 §.

12 §Kapitalkravet enligt 10 § bestäms i förhållande till bankens och

kreditmarknadsbolagets tillgångar samt sådana garantiförbindelser och andra

åtaganden på kapitalmarknaden som innebär en kreditrisk för banken och

kreditmarknadsbolaget (placeringar). Placeringarna delas in i följande grupper:

A. Tillgångar och åtaganden som avses i 2 kap. 10 § första stycket A

bankrörelselagen (1987:617).

B. Tillgångar och åtaganden som avses i 2 kap. 10 § första stycket B

bankrörelselagen.

C. Tillgångar och åtaganden som avses i 2 kap. 10 § första stycket C

bankrörelselagen.

D. Tillgångar och åtaganden som avses i 2 kap. 10 § första stycket D

bankrörelselagen.

 Vid bestämmandet av kapitalkravet undantas

 - sådana tillskott som enligt 11 § sista stycket skall räknas av från

 kapitalbasen,

 - sådana tillskott som avses i 11 § sista stycket sista meningen,

 - de placeringar som anges i första stycket A,

 - fordringar mot företag som ingår i samma koncern som kreditmarknadsbolaget

 och som omfattas av bestämmelser om konsoliderat kapitalkrav,

 - fordringar som har garanterats av ett företag som ingår i samma koncern som

 kreditmarknadsbolaget och som omfattas av bestämmelser om konsoliderat

 kapitalkrav samt

 - fordringar och garantier mellan banken och kreditmarknadsbolaget.

 I övrigt skall vid bestämmandet av kapitalkravet placeringarna tas upp till

sammanlagt

 - tjugo procent av summan av de placeringar som anges i första stycket B,

 - femtio procent av summan av de placeringar som anges i första stycket C samt

 - hela summan av de placeringar som anges i första stycket D.

 Till grund för bestämmandet av kapitalkravet enligt tredje stycket skall

placeringarna värderas enligt följande:

 1. Tillgångar, för vilka reserver som avses i 11 § andra stycket C har satts

av, värderas till sitt bruttobokföringsvärde.

 2. Övriga tillgångar värderas till sitt bokförda värde.

 3. Garantiförbindelser med anknytning till kreditgivning värderas till sitt

nominella belopp.

 4. Övriga garantiförbindelser värderas till halva sitt nominella belopp.

 5. Andra åtaganden på kapitalmarknaden värderas till sitt nominella belopp, om

inte regeringen föreskriver ett lägre belopp.

 Regeringen får bemyndiga Finansinspektionen att meddela sådana föreskrifter som

enligt denna paragraf ankommer på regeringen.

13 §Om kreditmarknadsbolaget har ett dotterföretag, skall vad som föreskrivs i

10 § om bankens och kreditmarknadsbolagets gemensamma kapitalkrav även omfatta

dotterföretaget (konsoliderat kapitalkrav), om inte annat följer av tredje

stycket.

 Kreditmarknadsbolagskoncernens kapitalbas och placeringar skall bestämmas med

tillämpning av de regler som enligt 11 kap. 11 § aktie-bolagslagen (1975:1385)

gäller för upprättande av koncernbalansräkningen. Även den del av kapitalbasen

som belöper på minoritetsandelar skall ingå. Redovisad goodwill som belöper på

företag som omfattas av det konsoliderade kapitalkravet skall räknas av från

primärt kapital. Placeringarna skall tas upp till de värden som föreskrivs i 12

§ eller, om dotterföretaget inte är ett kreditmarknadsbolag, i annan lag.

 Det konsoliderade kapitalkravet omfattar inte försäkringsföretag och sådana

dotterföretag till försäkringsföretag som inte driver någon form av finansiell

verksamhet.

 7

Tillsyn

14 §Hypoteksbanken står under tillsyn av Finansinspektionen.

 Hypoteksbanken skall lämna inspektionen de upplysningar om sin verksamhet och

därmed sammanhängande omständigheter som inspektionen begär.

 Regeringen får meddela närmare föreskrifter om tillsynen över Hypoteksbanken.

15 §Hypoteksbanken skall med en årlig avgift bekosta Finansinspektionens tillsyn

enligt de närmare föreskrifter som regeringen meddelar.

 1. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer, då lagen (1970:65) om

Sveriges allmänna hypoteksbank och om landshypoteksföreningar skall upphöra att

gälla.

 2. Den styrelse och de revisorer som har utsetts enligt bestämmelserna i lagen

(1970:65) om Sveriges allmänna hypoteksbank och om landshypoteksföreningar utgör

styrelse och revisorer i banken till dess att ny styrelse och nya revisorer har

utsetts enligt den nya lagen.

 3. Bestämmelserna i 10 - 13 §§ upphör att gälla den 1 juli 1997.

 8

2.3 Förslag till lag om inkomstskatteregler vid ombildning av

landshypoteksinstitutionen

 Härigenom föreskrivs följande.

1 §Denna lag innehåller regler för beräkning av inkomstskatt till följd av

ombildning av landshypoteksinstitutionen enligt lagen (1994:000) om ombildning

av landshypoteksinstitutionen.

2 §Avsättningar till reservfond som Sveriges allmänna hypoteksbank eller

landshypoteksförening gjort i bokslut till ledning för 1986 och senare års

taxeringar skall återföras till beskattning hos det kreditmarknadsbolag som

avses i 3 § lagen (1994:000) om ombildning av landshypoteksinstitutionen på så

sätt att

 vid 1996 års taxering återförs minst 60 procent av avsättningarna,

 vid 1996 och 1997 års taxeringar återförs sammanlagt minst 65 procent av

avsättningarna,

 vid 1996-1998 års taxeringar återförs sammanlagt minst 70 procent av

avsättningarna, och

 vid 1996-1999 års taxeringar återförs sammanlagt minst 75 procent av

avsättningarna.

3 §Skattepliktig intäkt enligt 22 § kommunalskattelagen (1928:370) eller 3 § 1

mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt skall inte anses uppkomma då

låntagare i landshypoteksförening får andel i den ekonomiska förening som avses

i 2 § lagen (1994:000) om ombildning av landshypoteksinstitutionen.

Anskaffningsvärdet för andelen skall anses vara noll kronor.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994 och tillämpas första gången vid 1996

års taxering.

 9

2.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt

 Härigenom föreskrivs att 2 § 8 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt1

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 §

 8 mom.2 Har en kooperativ förening av vinsten av sin kooperativa verksamhet

lämnat rabatt eller pristillägg i förhållande till gjorda köp eller

försäljningar, medges avdrag för denna utdelning.

 Avdrag för utdelning skall avse det räkenskapsår som utdelningen hänför sig

till.

 Avdrag medges endast om föreningen visar att förutsättningar för avdrag

föreligger. Yrkande om avdrag skall göras på särskild blankett enligt formulär

som Riksskatteverket fastställer.

 Sparbank får göra avdrag för bidrag till Sparbankernas säkerhetskassa.

 Sparbankernas säkerhetskassa får göra avdrag för utdelning till sparbankerna.

 Sveriges allmänna

hypoteksbank får göra

avdrag för belopp,

som avsatts till

reservfond, i den

mån avsättningen är

nödvändig för att

uppbringa fonden

till ett belopp

motsvarande två

procent av skul-

derna.

Landshypoteksförening

får göra avdrag för

belopp, som avsatts

till reservfond, i

den mån avsättningen

är nödvändig för att

uppbringa fonden

till ett belopp

motsvarande två och

en halv procent av

föreningens skulder.

 Har reservfond som

avses i sjätte

stycket satts ned

skall - om avdrag

för fondavsättningen

har medgetts - ett

belopp motsvarande

det nedsatta

beloppet tas upp

som intäkt.

 En ekonomisk förening är i beskattningshänseende att anse såsom kooperativ, om

den är öppen och i sina angelägenheter tillämpar lika rösträtt.

 För att en förening skall anses vara öppen fordras inte bara att den enligt

sina stadgar är berättigad att när som helst anta nya medlemmar, utan också att

den faktiskt visar sig villig att anta till medlem var och en, som är bosatt

inom föreningens verksamhetsområde eller tillhör dess

1Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:770.

2Senaste lydelse 1993:1543.

 10

angivna verksamhetskrets, förbinder sig att följa föreningens stadgar och

beslut och som därjämte skäligen kan antas komma att som medlem bidra till

förverkligandet av föreningens i stadgarna angivna syfte. Den omständigheten,

att styrelsen eller annat föreningsorgan äger rätt att pröva

inträdesansökningarna och avvisa sådana sökande, som inte besitter nu nämnda

kvalifikationer för medlemskap, betar inte föreningen dess egenskap av öppen. I

det fall att en förening säljer till utomstående kan den som regel inte utan att

förlora sin öppna karaktär vägra att motta som medlem någon som kan visa, att

han brukar köpa förnödenheter genom föreningen. Anser föreningens styrelse

emellertid, att vederbörande köpare på grund av rent personliga förhållanden

inte kan beviljas medlemskap - i en stor förening, som säljer till utomstående,

är det omöjligt att i varje fall inskränka försäljningen till personer, som

skulle vara önskvärda som medlemmar - så bör föreningen för att anses såsom

öppen ha skyldighet att i ekonomiskt hänseende jämställa honom med medlem, det

vill säga ge honom samma återbäring på köpta varor som medlem erhåller.

 Kooperativa föreningars centralorganisationer är att anse såsom öppna, även om

inträde beviljas blott sådana lokala föreningar, som fyller av

centralorganisationen uppställda krav på stadgar, skötsel och ekonomisk

soliditet, och även om endast ett enda företag inom varje område antas såsom

medlem. Vad angår kravet på lika rösträtt så berövas en centralorganisation inte

dess kooperativa karaktär, om rösträtten bland dess förstahandsmedlemmar,

föreningarna, utövas efter föreningarnas medlemsantal.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994 och tillämpas första gången vid 1996

års taxering.

 11

2.5 Förslag till lag om ändring i lagen (1993:1538) om periodiseringsfonder

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1993:1538) om periodiseringsfonder att 7

§ och övergångsbestämmelserna skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 7 §

 Vid fusion som Vid

avses i 2 § 4 mom. fusion som avses i

första stycket lagen2 § 4 mom. första

(1947:576) om stycket lagen

statlig (1947:576) om

inkomstskatt och statlig

vid ombildning inkomstskatt och

enligt 8 kap. spar- vid ombildning

bankslagen enligt 8 kap. spar-

(1987:619) eller 11 bankslagen

kap. 8 a § förenings-(1987:619) eller 11

bankslagen kap. 8 a § förenings-

(1987:620) och vid bankslagen

övertagande enligt (1987:620) och vid

10 kap. 8 a § övertagande enligt

föreningsbankslagen 10 kap. 8 a §

och vid övertagande föreningsbankslagen

som avses i 5 eller och vid övertagande

6 § lagen (1992:702)som avses i 5 eller

om inkomst- 6 § lagen (1992:702)

skatteregler med om inkomstskat-

anledning av vissa teregler med

omstruktureringar anledning av vissa

inom den omstruktureringar

finansiella sek- inom den finan-

torn, m.m. anses siella sektorn,

överlåtande och m.m. samt vid om-

övertagande företag bildning och

som ett företag. Hartillskott enligt 2 §

en ekonomisk före- respektive

ning skiftat ut 3 § första meningen

aktier enligt punkt lagen (1994:000) om

1 a av ombildning av

anvisningarna till landshypo-

22 § kommunal- teksinstitutionen

skattelagen anses överlåtande och ö-

(1928:370), skall vertagande företag

föreningen och det som ett företag. Har

aktiebolag vars en ekonomisk före-

aktier skiftats ut ning skiftat ut

anses som ett före- aktier enligt punkt

tag. 1 a av

 anvisningarna till

 22 § kommunal-

 skattelagen

 (1928:370), skall

 föreningen och det

 aktiebolag vars

 aktier skiftats ut

 Denna lag träder i anses som ett före-

kraft den 1 januari tag.

1994 och tillämpas

första gången vid

1995 års taxering. Denna lag träder i

 Underlaget för kraft den 1 januari

beräkning av avdrag 1994 och tillämpas

för avsättning till första gången vid

periodiseringsfond 1995 års taxering.

enligt 3 § skall Underlaget för

minskas med belopp beräkning av avdrag

som tagits upp till för avsättning till

beskattning enligt periodiseringsfond

lagen (1990:655) om enligt 3 § skall

återföring av minskas med belopp

obeskattade re- som tagits upp till

server. beskattning enligt

 lagen (1990:655) om

 återföring av

 obeskattade re-

 server eller lagen

 (1994:000) om

 inkomstskatteregler

 vid ombildning av

 landshypoteksinstitutionen.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994 och tillämpas första gången vid 1996

års taxering.

 12

2.6 Förslag till lag om upphävande av lagen (1976:225) om avdrag vid

inkomsttaxeringen för bidrag till hypoteksförening m.m.

 Härigenom föreskrivs att lagen (1976:225) om avdrag vid inkomsttaxeringen för

bidrag till hypoteksförening m.m. skall upphöra att gälla vid utgången av

december 1994. Den upphävda lagen tillämpas dock alltjämt vid 1995 och tidigare

års taxeringar.

 13

3 Ärendet och dess beredning

Hösten 1988 tillkallades med stöd av regeringens bemyndigande en särskild

utredare (verkställande direktören Gunnar Petri) för att göra en översyn av

lagstiftningen om hypoteksinstituten, dvs. lagstiftningen om Stadshypotek,

Landshypotek och Skeppshypotek.

 Översynen skulle ske med utgångspunkt i de radikalt ändrade förutsättningar som

då inträtt på kreditmarknaden. Utredningsarbetet skulle vara inriktat på att

främja förutsättningarna för en effektiv konkurrens på denna marknad. Målet var

att åstadkomma en moderniserad organisationsform för hypoteksinstituten, som gör

det möjligt för dem att verka och utvecklas efter sina egna förutsättningar på

en avreglerad kreditmarknad.

 Utredaren överlämnade i december 1989 betänkandet (SOU 1989:103)

Hypoteksinstituten i framtiden. Betänkandet har remissbehandlats. Till

protokollet i detta ärende fogas dels en sammanfattning av betänkandet som

bilaga 1, dels en förteckning över remissinstanserna som bilaga 2. En

sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i lagstiftningsärendet

(dnr. 7341/89).

 På grund av den splittrade remissopinionen i fråga om ombildningen av

Landshypotek uppdrogs under hösten 1990 åt ambassadören Kurt[REDACTED_EFTERNAMN] att efter

kontakt med berörda intressenter lämna ett alternativt förslag till ombildning

av Landshypotek.[REDACTED_EFTERNAMN] redovisade i juni 1991 sitt uppdrag. Även detta

förslag har remissbehandlats. Till protokollet i detta ärende fogas Malmgrens

förslag som bilaga 3 och en förteckning över remissinstanserna som bilaga 4. En

sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i lagstiftningsärendet

(dnr. 2605/91).

 En förstärkt styrelse för Sveriges allmänna hypoteksbank beslutade i juni 1992

att till Finansdepartementet ge in ett förslag till ombildning av Landshypotek.

Styrelsen var emellertid inte enig varför även ett förslag av reservanterna

föreligger i samma ärende. Förslagen har remissbehandlats. Till protokollet i

detta ärende fogas förslagen och en förteckning över remissinstanserna som

bilaga 5-7. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i

lagstiftningsärendet (dnr. 3510/92).

 Vid ordinarie delägarsammankomst i Hypoteksbanken den 3 juni 1993 har samtliga

landshypoteksföreningar yrkat att regeringen till riksdagen lägger fram förslag

som möjliggör för Landshypotek att ombildas till en ekonomisk förening.

 Det tidigare nämnda betänkandet (SOU 1989:103) behandlar samtliga tre

hypoteksinstitut, dvs. Stadshypotek, Landshypotek och Skepps- hypotek.

Ombildningen av Stadshypotek har redan beslutats av riksdagen (prop.

1991/92:119, bet. 1991/92:NU32, SFS 1992:700-708). Frågan om ombildning av

Skeppshypotek kräver ytterligare överväganden. Vi tar i detta ärende upp frågan

om en ombildning av Landshypotek. Ombildningen av Landshypotek föranleder även

ett ställningstagande till vissa skattefrågor.

Regeringen beslutade den 22 mars 1994 att inhämta Lagrådets yttrande över de

lagförslag som finns i bilaga 8.

 Lagrådets yttrande finns i bilaga 9.

 Regeringen har i propositionens lagförslag följt Lagrådets förslag. Även i

övrigt har vissa redaktionella ändringar gjorts i de remitterade lagförslagen.

Vi återkommer till Lagrådets synpunkter beträffande 12 § förslaget till lag om

Sveriges allmänna hypoteksbank i författningskommentaren till denna bestämmelse

och i övrigt i allmänmotiveringen, avsnitt 5.3.

4 Hypoteksinstitutens organisation och verksamhet

De tre hypoteksorganisationerna i Sverige - Stadshypotek, Landshypotek och

Skeppshypotek - har gamla anor och en tillkomsthistoria som återspeglar olika

näringsverksamheters finansieringsproblem och behov av bl.a. långfristiga

krediter.

 Landshypotek bildades i mitten av 1800-talet för att förse jordbruket med

långfristigt kapital till fast ränta. I slutet av 1800-talet och början av

1900-talet tillkom Stadshypotek med uppgift att tillhandahålla långfristiga

primärlån till fastigheter i städer och att tillgodose behovet av bostäder i de

då snabbt växande tätorterna. Skeppshypotekskassan är av något senare datum och

bildades år 1929 för att möta kravet på ett speciellt finansieringsinstitut för

rederinäringen, med huvuduppgift att underlätta den svenska handelsflottans

förnyelse och expansion.

4.1 Hypoteksinstitutens roll på kreditmarknaden

Syftet med statsmakternas stöd till hypoteksinstitutionerna har varit att

tillförsäkra prioriterade sektorer i samhället förmånliga långfristiga krediter.

Detta kunde andra kreditinstitut vid tidpunkten för hypoteksinstitutens

tillkomst inte tillgodose.

 Avregleringen av den svenska kreditmarknaden under 1980-talet har radikalt

ändrat verksamhetsförutsättningarna för hypoteksinstituten och deras roll på

marknaden. Tidigare förelåg en ransoneringssituation i fråga om långfristiga

krediter där endast ett fåtal institut gavs möjlighet att vara verksamma.

Landshypotek hade ensamrätt inom sin sektor och marknaden för bottenlån till

bostäder var kvoterad på ett sätt som automatiskt gav Stadshypotek en mycket

stark ställning. Systemet fungerade så, att bankerna i stor utsträckning

förmedlade kunder till hypoteksinstituten.

 Sedan systemet med prioriterade obligationer för bl.a. hypoteksinstituten

avskaffats måste all upplåning på den svenska kreditmarknaden ske till

marknadsmässiga räntor. Kreditanskaffningen till t.ex. bostads- och

lantbrukssektorerna konkurrerar nu på mer lika villkor med annan upplåning. Den

s.k. grundfonden som vi återkommer till i ett senare avsnitt innebär dock en

särbehandling av hypoteksinstituten. Det finns därför numera inte samma skäl för

banker och vissa andra kreditinstitut att föra fastighetskrediter vidare till

hypoteksinstitut. Banker och kreditmarknadsbolag kan själva utan särskilda

begränsningar erbjuda kunderna konkurrenskraftiga villkor.

 På den tidigare starkt reglerade marknaden var kraven på hypoteksinstitutens

organisation för kontakt med låntagare och för marknadsföring begränsade. Efter

avregleringen och den ökade konkurrensen har tillgången till kontorsnät blivit

av stor betydelse. Hypoteksinstituten har också de senaste åren lagt ned ett

omfattande arbete på att utveckla sin organisation, framförallt på ADB-sidan.

Vidare har hypoteksinstituten i varierande grad avsatt resurser för

marknadsföring och uppbyggnad av en organisation för detta ändamål. Dessa

åtgärder har vidtagits som en följd av avregleringen och den tilltagande

konkurrensen på marknaden.

4.2 Hypoteksinstitutens nuvarande organisation

I fråga om organisation och uppbyggnad skiljer sig hypoteksinstituten i vissa

avseenden från varandra. I Landshypotek - liksom tidigare i Stadshypotek -

finns ett centralt organ som svarar för upplåningen medan lokala organ runt om i

landet handhar kreditgivningen. Således är varken de centrala eller lokala

organen i organisationen, sedda var för sig, kompletta kreditföretag.

Skeppshypotek däremot består bara av ett organ - Skeppshypotekskassan - som

svarar för såväl upplåning som utlåning. Någon motsvarighet till

hypoteksföreningarna finns alltså inte i den organisationen.

4.3 Särskilt om Landshypotek

4.3.1 Organisationen

Landshypoteksorganisationen regleras av lagen (1970:65) om Sveriges allmänna

hypoteksbank och om landshypoteksföreningar (landshypotekslagen) samt av ett av

regeringen fastställt reglemente för varje förening. Organisationen består av

Hypoteksbanken, som är det centrala organ vilket svarar för upplåningen, och tio

landshypoteksföreningar, vilka sköter utlåningen. Hypoteksbankens upplåning

kommer huvudsakligen från stora institutionella placerare och sker främst mot

obligationer och certifikat. Som säkerhet för förbindelserna har staten ställt

en garanti, den s.k. grundfonden. Inrättandet av denna garanti i samband med att

Hypoteksbanken bildades år 1861, skall ses mot bakgrund av den då rådande

bristen på kapital inom landet. Den statliga garantin var en förutsättning för

upplåning på den europeiska kapitalmarknaden och utgjordes t.o.m. år 1966 av

statsobligationer som tillhandahölls av riksgäldsfullmäktige. Obligationerna var

emellertid statens egendom och Hypoteksbanken erhöll ingen avkastning. Numera

utgörs grundfonden av en av Riksgäldskontoret utfärdad garantiförbindelse på för

närvarande 2,3 miljarder kronor.

 Hypoteksbanken förvaltas av en styrelse som består av sex ledamöter. Två av

dessa - ordförande och vice ordförande - och suppleanter för dem utses av

regeringen för tre år. Tre styrelseledamöter och lika många suppleanter väljs av

hypoteksföreningarnas ombud på Hypoteksbankens ordinarie delägarsammankomst. De

av regeringen och föreningarna utsedda ledamöterna utser i sin tur verkställande

direktören som också ingår som ledamot av styrelsen. När ett ärende av större

vikt skall avgöras kan styrelsen bestämma att den skall förstärkas med en

representant från varje förening.

 För revision av styrelsens förvaltning och Hypoteksbankens räkenskaper utser

regeringen och Finansinspektionen årligen var sin revisor och suppleant.

Delägarna utser tre revisorer och suppleanter för dem.

 Av 2 § landshypotekslagen framgår att landshypoteksföreningarna är delägare i

Hypoteksbanken. En förenings delaktighet i Hypoteksbanken bestäms efter det

obetalda kapitalbeloppet av de lån som föreningen erhållit från denna.

Föreningarna är ansvariga för Hypoteksbankens förbindelser i förhållande till

sin delaktighet.

 Föreningarna har till uppgift att, var och en inom sitt geografiskt avgränsade

verksamhetsområde, lämna lån mot säkerhet till jordbruks-, skogsbruks- och

trädgårdsändamål. Genom att ta lån hos en förening blir låntagaren automatiskt

delägare i föreningen. På föreningsstämman, som skall hållas minst en gång om

året, har varje delägare en röst under förutsättning att vederbörande inte står

i skuld till föreningen för förfallna avgifter.

 En förenings angelägenheter förvaltas av en styrelse som utses enligt

föreskrifter i det av regeringen för föreningen fastställda reglementet. Antalet

styrelseledamöter varierar från förening till förening. Samtliga ledamöter utses

av delägarna på ordinarie föreningsstämma. Delägarna utser årligen revisorer för

granskning av föreningens förvaltning och räkenskaper. Hypoteksbanken skall för

varje förening utse ett ombud som skall delta i revisionen av föreningens

förvaltning.

 Föreningarna sammanträder årligen till s.k. delägarsammankomst i Hypoteksbanken

till vilken varje förening får sända tre ombud. Förutom att tre av

Hypoteksbankens styrelseledamöter utses på delägarsammankomsten, avgörs bl.a.

frågor om fastställande av balansräkning och om ansvarsfrihet för styrelsen.

 Ansökan om tillstånd att bilda en förening görs hos regeringen. Det är också

regeringen som förordnar om förfarandet vid likvidation av såväl Hypoteksbanken

som av förening.

 Slutligen skall nämnas att Hypoteksbanken och föreningarna står under tillsyn

av Finansinspektionen.

 14

4.3.2 Den nuvarande verksamheten

Landshypoteks verksamhet är enligt lag i huvudsak begränsad till kreditgivning

för finansiering av jordbruks-, skogsbruks- och trädgårdsnäringar. Landshypoteks

verksamhet kan delas in i upplåning och utlåning.

Upplåning

Hypoteksorganisationernas upplåning har av tradition skett främst genom

utgivning av obligationer. Hypoteksinstituten uppträder själva som

emissionsinstitut för sina obligationer. Genom att det s.k. prioriterings-

systemet upphörde den 1 december 1986 fråntogs Stadshypotek och Landshypotek

samt de bostadsfinansierande kreditaktiebolag som kunnat ägna sig åt prioriterad

kreditgivning möjligheten att anskaffa medel genom emission av prioriterade

obligationer. Den administrativt bestämda obligationsränta som staten tidigare

angav för vissa prioriterade ändamål inom bostadssektorn och jordbruket,

ersattes av en marknadsanpassad ränta. Detta innebar att utlåningsräntan

påverkades i motsvarande omfattning. Konkurrensen ökade avsevärt bl.a. genom att

hypoteksinstitutens och de nyss nämnda kreditaktiebolagens marknad för bottenlån

öppnades för andra kreditinstitut.

 För de tre hypoteksorganisationerna har staten i lag ställt en garanti som

särskild säkerhet för institutens förbindelser. Hypoteksinstitutens

upplåningsmöjligheter står i direkt relation till storleken av denna garanti.

För Landshypotek gäller att Hypoteksbankens upplåning är begränsad till ett

belopp som motsvarar tio gånger summan av dess fonder, dvs. den statliga

grundfonden på för närvarande 2,3 miljarder kronor och reservfonden, som vid

utgången av år 1993 uppgick till 722 miljoner kronor. Utöver obligationsskulden

har banken förlagslån på ca 680 miljoner kronor samt s.k. eviga förlagslån på

400 miljoner kronor. Härutöver får Hypoteksbanken ta upp lån mot säkerhet i form

av panträtt i fastighet som den äger. För tillfälligt behov får lån även tas upp

på annat sätt. Regleringen av upplåningen, grundfondens storlek och villkoren

för att ta den i anspråk framgår av 18, 19, 27 och 28 §§ i landshypotekslagen.

Utlåning

I Landshypotek lånas medel upp av Hypoteksbanken, som i sin tur lånar ut dessa

till föreningarna.

 För de lån Hypoteksbanken lämnar till landshypoteksföreningarna fastställer

Hypoteksbanken själv räntesats och återbetalningsvillkor men skall se till att

förfallotiden för lånen är förenlig med villkoren för

 15

bankens förbindelser, dvs. att s.k. matchning föreligger mellan bankens upp- och

utlåning.

 Den egentliga utlåningen i Landshypotek bedrivs således av de lokala

föreningarna. Föreningarna får för sin lånerörelse inte låna medel hos annan än

Hypoteksbanken.

 Det bakomliggande syftet med tillskapandet av hypoteksorganisationen finns

alltjämt kvar och kommer till uttryck i den nu gällande lagstiftningen. Detta

framgår av beskrivningen av ändamålet för de lokala föreningarna.

 En landshypoteksförening har enligt 32 § landshypotekslagen till ändamål att

inom sitt verksamhetsområde lämna långfristiga lån för jordbruks-, skogsbruks-

och trädgårdsändamål samt driva annan verksamhet som står i samband därmed.

Lånens löptider uppgår i regel till 30 - 40 år men kortare tider förekommer. I

avvaktan på att ett sådant långfristigt lån kan lämnas får en förening lämna lån

med kort löptid. Lån får beviljas mot säkerhet i form av panträtt i fast egendom

eller mot annan betryggande säkerhet. För statliga garantilån krävs ej säkerhet.

Lån får beviljas till högst 75 % av belåningsvärdet, vilket fastställs på

grundval av särskild värdering. Föreningarna skall lämna lån på samma villkor

som fastställts för föreningarnas motsvarande lån hos banken.

 Hypoteksorganisationernas belåningsändamål angavs i en tid då statsmakterna med

olika instrument styrde kreditgivningen på ett helt annat sätt än vad som sker i

dag. Genom metoden att i lag ange för vilka ändamål olika institut får låna ut

medel prioriterades dessa ändamål på ett för dagens kreditmarknad främmande

sätt. Under årens lopp har med jämna mellanrum diskussioner om

hypotekinstitutens ändamålsbestämmelser aktualiserats. Dessa diskussioner har

lett till att vissa justeringar av lagstiftningen och tillämpningen skett i

riktning mot en breddning av hypoteksinstitutens verksamhetsområden.

4.3.3 Kapital- och skattesituationen

Hypoteksbankens eget kapital utgörs av en reservfond. Denna fond bildar

tillsammans med den statliga garantin - den s.k. grundfonden - basen för

Hypoteksbankens upplåningsrätt. Upplåning får, som tidigare angivits, ske med

högst ett belopp som motsvarar tio gånger summan av fonderna. För närvarande

uppgår fonderna till sammanlagt 3 022 miljoner kronor och upplåningsrätten

följaktligen till ca 30,2 miljarder kronor, varav vid utgången av år 1993 ca

20,6 miljarder kronor hade utnyttjats.

 Enligt 29 § landshypotekslagen skall Hypoteksbankens behållna årsvinst avsättas

till reservfonden. När denna uppgår till lägst ett belopp som svarar mot en

procent av skulderna får Hypoteksbanken av sin årsvinst bevilja

landshypoteksförening bidrag utan återbetalningsskyldighet. Enligt 30 §

landshypotekslagen får reservfonden, i den mån den överstiger två procent av

skulderna, användas för att åstadkomma lättnader i föreningarnas lånevillkor. Om

en förening har lidit förlust som den inte kan täcka med sin egen reservfond,

får Hypoteksbanken bevilja föreningen bidrag ur sin reservfond utan

återbetalningsskyldighet med belopp som svarar mot högst hälften av

reservfonden. I övrigt får reservfonden användas endast till att täcka förlust

som uppkommit på Hypoteksbankens rörelse i dess helhet.

 En landshypoteksförenings eget kapital utgörs också av en reservfond. Enligt

59 § landshypotekslagen skall en förenings behållna årsvinst avsättas till

reservfonden. Denna skall i princip lägst uppgå till ett belopp som svarar mot

en procent av föreningens skulder. Om föreningen inte klarar det kravet måste

föreningens reservfond tillsammans med övriga föreningars och Hypoteksbankens

reservfonder uppgå till lägst ett belopp som svarar mot två procent av

Hypoteksbankens skulder. Enligt 60 § samma lag får reservfonden, i den mån den

överstiger två procent av föreningens skulder, användas för att åstadkomma

lättnader i delägarnas lånevillkor.

 Hypoteksbanken och föreningarna var i princip frikallade från skattskyldighet

före år 1943 (skattskyldighet förelåg endast kommunalt för fastighet) men

beskattas sedan dess med vissa undantag som andra juridiska personer.

 Landshypotek har inte omfattas av systemet med avdrag för avsättning till

skatteutjämningsreserv (surv) enligt den upphävda lagen (1990:654) om

skatteutjämningsreserv. Med hänvisning till översynen av hypotekslagstiftningen

(prop. 1989/90:110 s. 570) fick landshypotek istället behålla rätten till avdrag

för avsättning till reservfond, 2 § 8 mom. sjätte stycket lagen (1947:576) om

statlig inkomstskatt (SIL). Hypoteksbanken medges avdrag tills reservfonden

uppgår till 2 % av skulderna. Föreningarna har avdragsrätt för avsättning till

reservfond tills fonden uppgår till 2,5 % av skulderna.

 Genom lagstiftning år 1985 infördes bestämmelser om skatteplikt för upplösning

av fonderna i den mån avdrag medgetts vid avsättning (prop. 1984/85:150 bil. 1,

bet. 1984/85:SkU64, SFS 1985:470). I propositionen föreslogs inga särskilda

övergångsregler beträffande äldre avsättningar. På Skatteutskottets initiativ

infördes en övergångsbestämmelse som innebär att skatteplikt för

reservupplösning föreligger beträffande avsättningar i bokslut för år 1985 och

senare.

 Avsättningsmöjligheterna till reservfond har ansetts motsvara den skattemässiga

nedskrivningsmöjligheten för andra finansiella företag (prop. 1984/85:150 bil. 1

s. 64). En skillnad i förhållande till t.ex. värderegleringskonton är att

fonderna inte årligen återförs för att med avdragsrätt sättas av på nytt. En

annan skillnad är att fonderna får användas endast för att täcka förlust på

rörelsen i dess helhet samt - i fråga om Hypoteksbanken - för bidrag till

förening för viss förlusttäckning.

 Hypoteksbankens avdragsrätt för bidrag till föreningarna regleras i lagen

(1976:225) om avdrag vid inkomsttaxering för bidrag till hypoteksförening m.m.

och utgör ett slags motsvarighet till koncernbidragsregler-

 16

na för andra företag (prop. 1975/76:158 s. 16). Bidraget är skattepliktigt för

mottagaren.

 Per den 31 december 1993 uppgick Hypoteksbankens och de tio

hypoteksföreningarnas reservfonder till sammanlagt 1 443 miljoner kronor varav

508 miljoner kronor avsatts med avdragsrätt efter år 1984.

 Hur stor del av fonderna som utgörs av avsättningar för vilka avdrag medgetts

t.o.m. år 1984 är inte känt. För att fastställa detta skulle tillgång till

deklarationsmaterialet för 1944-1985 års taxeringar behövas. Ett rimligt

antagande är att avsättningarna väsentligen gjorts med avdragsrätt. Avsättningar

som gjorts år 1942 eller tidigare utgör i sin helhet obeskattat kapital.

 För den statliga garantin (grundfonden), som för närvarande uppgår till 2,3

miljarder kronor, betalar Hypoteksbanken en avgift till staten på 0,33 %.

Avgiften är avdragsgill vid inkomsttaxeringen enligt generella regler.

4.3.4 Kapitaltäckningsregler för Landshypotek

Sedan den 1 februari 1990 gäller enhetliga kapitaltäckningsregler för banker,

nuvarande kreditmarknadsbolag och värdepappersbolag samt för hypoteksinstitut

(prop. 1989/90:43, bet. 1989/90:NU 15, SFS 1989:1086-1095). Kapitalkravet har

anpassats till en internationellt accepterad lägsta nivå. För hypoteksinstituten

innebär bestämmelserna genomgripande förändringar. Anpassningen till

internationella krav innebär bl.a. att de statliga garantiförbindelserna inte

får beaktas vid beräkningen av kapitalbasen. Vidare skall hypoteksinstitutens

obeskattade reserver i den mån en upplösning är skattepliktig behandlas på samma

sätt som andra finansiella instituts obeskattade reserver, dvs. det primära

kapitalet kommer att bestå av beskattade fondavsättningar och kapitalandelen av

obeskattade reserver. Vid nuvarande bolagsskattesats (28 %) kan kapitalandelen

beräknas till 72 % av obeskattade reserver. Avsättningar t.o.m. bokslut för år

1984 får i sin helhet räknas som primärt kapital.

 Väsentligt skärpta krav ställs vad avser fastighetskreditgivningen.

Kapitalkravet för lån till kontors-, affärs- och jordbruksfastigheter har höjts

från 2 % till 8 %, vilket alltså innebär att institutets kapital skall uppgå

till minst 8 % av utlånat kapital. För bostadsfastigheter har kapitalkravet

höjts till 4 %. Generellt kan sägas att hypoteksinstitutens

verksamhetsförutsättningar påverkas väsentligt.

 Bestämmelserna trädde i kraft den 1 februari 1990 med ett successivt

genomförande av kraven fram till utgången av år 1992.

 Landshypotek hade vid utgången av år 1992 en kapitaltäckningsgrad på 8,12 % och

vid utgången av år 1993 en kapitaltäckning på 10,7 %.

 17

5 Allmän motivering

5.1 Behovet av en reform

Redan på 1830-talet bildades de första landshypoteksföreningarna på initiativ av

enskilda jord- och skogsbrukare. När staten på 1860-talet engagerade sig i

verksamheten utgjorde det ett led i den dåvarande politiken på

jordbrukskreditområdet. Sveriges Allmänna Hypoteksbank grundades för att bl.a.

samordna upplåningen med prioriterade obligationer. Denna upplåning garanterades

av staten. Ändamålet med stödverksamheten var att förse jordbrukssektorn med

långfristigt kapital till fast ränta. På en avreglerad kreditmarknad används

emellertid inte samma teknik för fördelning av kapital och man är nu mer

medveten än tidigare om de negativa effekter av olika slag som sådana

stödåtgärder ofta för med sig. De skäl som tidigare fanns, för att staten i

fördelningssyfte skulle ställa garantier till institut inom olika sektorer på

kreditmarknaden, finns alltså inte längre. Avregleringen av kapitalmarknaden har

också inneburit att frågan om konkurrensneutralitet kommit i förgrunden. Från en

sådan utgångspunkt är det statens uppgift att se till att regelsystemet är

ändamålsenligt och främjar en god utveckling på kreditmarknaden samt skapar lika

förutsättningar för konkurrens mellan kreditinstituten. Det är knappast

förenligt med ett sådant förhållningssätt att staten ställer garantier för vissa

kreditinstituts förbindelser. Den form av statliga garantiåtaganden som det är

fråga om gentemot Landshypotek bör alltså avvecklas.

 Även av ett annat skäl är det nödvändigt att grundfonden avvecklas. Den 1

januari 1994 trädde EES-avtalet i kraft. I avtalet har Sverige genom artikel 61

åtagit sig att inte lämna statligt stöd, genom att gynna vissa företag, som

snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen. Detta gäller om stödet

påverkar handeln mellan de avtalsslutande parterna. De möjligheter till undantag

som avtalet medger kan inte i något fall anses vara tillämpliga i fråga om

statens stöd till Landshypotek. Statens stöd genom grundfonden torde således

vara oförenligt med EES-avtalet.

 Som framgått har Landshypoteks organisation varit föremål för utredningar och

diskussioner under ett antal år. Det är nu ytterst angeläget att en ombildning

kommer till stånd. Hypoteksbanken, som så sent som år 1992 av ratinginstitutet

Standard någon särbehandling av dessa

avsättningar i kapitaltäckningshänseende har sålunda inte ansetts befogad. Det

bör därvid beaktas att de nya kapitaltäckningsreglerna inte medger att någon del

av grundfonden får inräknas i kapitalbasen. Det viktiga är att de olika med

varandra konkurrerande instituten behandlas lika i framtiden. Fondavsättningarna

t.o.m. år 1984 bör således i detta hänseende kunna bibehålla sin ställning som

beskattade medel och få inräknas i Landshypoteks kapitalbas.

5.5 Övergångsfrågor

Regeringens förslag:

- Grundfonden ställs till Hypoteksbankens förfogande för ny upplåning i

ytterligare två och ett halvt år. Under den tiden får Hypoteksbanken svara för

upplåning av medel som behövs för utlåning i Landshypotek AB:s rörelse. Hypo-

teksbanken skall inte låna upp för andra ändamål.

- Grundfonden är kvar i Hypoteksbanken och avgift betalas för den till dess

fonden har blivit obehövlig.

- Regeringen bestämmer grundfondens storlek i förhållande till den utestående

lånestocken. Regeringen bestämmer också de villkor som skall gälla för

grundfonden.

 Styrelsens och reservanternas förslag: Båda förslagen räknar med att

grundfonden skall ställas till Hypoteksbankens förfogande under en övergångstid

av fem år.

 Remissinstanserna: Riksbanksfullmäktige och Finansinspektionen menar att

grundfonden bör ställas till förfogande för ny upplåning endast i den

utsträckning som beslutats för Stadshypotek, nämligen i två år. Svenska

Bankföreningen motsätter sig helt övergångslösningen. Sparbankernas Bank (numera

Sparbanken Sverige) menar att övergångstiden i vart fall inte bör utsträckas i

mer än två år.

 Skälen för regeringens förslag: Som nämnts tidigare är ombildningsfasen en

mycket ömtålig period för Landshypotek AB:s verksamhet. Förslaget till en

övergångslösning av upplåningsverksamheten för aktiebolaget är enligt

regeringens mening ett rimligt sätt att praktiskt åstadkomma goda

förutsättningar för Landshypotek AB att kunna påbörja sin verksamhet i den nya

organisationen utan att påfrestningarna blir alltför kännbara. Vi är därför

beredda att föreslå att arrangemanget genomförs. Regeringen anser det vara

rimligt att bestämma tiden till två och ett halvt år. Hypoteksbanken bör således

ombesörja upplåningen för Landshypotek AB:s vidkommande under högst denna tid

från ombildningen.

Vid en avveckling av grundfonden skall utgångspunkten vara att utestående

obligationer köpts under förutsättning av nuvarande höga kapitalisering i

Landshypotek och därmed följande kreditvärdighet. Den avtrappning av grundfonden

som regeringen föreslås få besluta om skall ske i en sådan takt att

avtrappningen inte medför en försämring av Hypoteksbankens kreditvärdighet.

Riksdagen bör bemyndiga regeringen att bestämma grundfondens storlek. Härigenom

undviks återkommande riksdagsprövningar vid avvecklingen av grundfonden.

 Liksom för närvarande bör avgift utgå för grundfonden. Avgiften är nu 0,33 %

per år. Med hänsyn till att det uppdragits åt Riksgäldskontoret (se prop.

1990/91:29, bet. 1990/91:FiU4) att se över den statliga garantiverksamheten,

inklusive avgiftssättningen, bör frågan om ändring av avgiften för grundfonden

tas upp i ett senare sammanhang.

Tidsperspektivet

Enligt regeringens förslag skall ombildningen äga rum per den 1 januari 1995.

Skälen för detta är bl.a. att organisationen skall erhålla tillräckligt rådrum

för att förbereda ombildningen och för att redovisningsrutinerna inte onödigtvis

skall kompliceras. Den styrelse för Hypoteksbanken som fungerar efter den

ordinarie delägarsammankomsten 1994 bör, till dess att ny styrelse utsetts

enligt den nya lagen, vara det organ som svarar för verksamheten och alla

förberedelser för ombildningen. Det sista årsbokslutet för Landshypotek i

nuvarande form, verksamhetsåret 1994, bör hanteras enligt nu gällande regler

såvitt avser ansvarsfrihet och fastställelse av resultaträkningen och

balansräkningen.

6 Författningskommentar

6.1 Förslaget till lag om ombildning av

landshypoteksinstitutionen

De nödvändiga ombildningsbestämmelserna har på samma sätt som gjordes

beträffande Stadshypotek sammanförts till en särskild lag. I 2 och 3 §§ anges

att ombildningen av Landshypotek skall genomföras efter de riktlinjer som har

angetts i den allmänna motiveringen.

 Ombildningen är avsedd att ske per den 1 januari 1995. För att fusionen och

ombildningen praktiskt skall kunna genomföras måste vissa beslut kunna fattas

dessförinnan. Regeringen föreslås därför få bemyndigande att besluta i frågor om

fusionen och ombildningen i övrigt.

 Vidare bör Landshypotek få möjlighet att under andra halvåret 1994 fatta

förberedande beslut och vidta förberedande åtgärder inför ombildningen utan att

den gällande lagstiftningen lägger hinder i vägen.

 Av 4 § och av övergångsbestämmelserna framgår att kreditmarknadsbolaget -

under den tid som Hypoteksbanken svarar för nyutlåningen - inte skall omfattas

av kapitaltäckningsreglerna i lagen om kreditmarknadsbolag.

 21

6.2 Förslaget till lag om Sveriges allmänna

hypoteksbank

Hypoteksbanken får efter ombildningen en väsentligt ändrad roll. De regler från

den gamla lagen som alltjämt bör gälla för dess verksamhet har av praktiska skäl

förts över till en ny lag.

 I 1 § har bestämmelser om Hypoteksbankens ändamål tagits in.

 Möjligheten för Hypoteksbanken att låna upp medel för aktiebolagets räkning

regleras i punkten ett. Den möjligheten upphör den 1 juli 1997. Punkten två

nämner Hypoteksbankens förvaltning av tillgångar och skulder.

 I 2-5 §§ fördelas i allt väsentligt ansvaret för vissa särskilt angelägna

associationsrättsliga frågor.

 Enligt 6 § bemyndigas regeringen att bestämma grundfondens storlek samt de

villkor som skall gälla för grundfonden. De ändringar av grundfonden som en

avveckling kommer att medföra behöver då inte underställas riksdagens prövning.

 Bestämmelsen i 7 § motsvarar den begränsning av Hypoteksbankens

upplåningsmöjlighet som finns enligt gällande lagstiftning.

 I 8 § regleras förfarandet vid en likvidation av Hypoteksbanken. I tredje

stycket anges att Hypoteksbankens eventuella behållning efter likvidation skall

överföras till kreditmarknadsbolaget eller vad som trätt i bolagets ställe.

 Bestämmelsen i 9 § bemyndigar regeringen att utfärda föreskrifter om

Hypoteksbankens verksamhet.

 Bestämmelserna i 10-13 §§ reglerar kapitaltäckningen under den tid som

Hypoteksbanken svarar för nyupplåning av de medel som behövs för utlåning i

kreditmarknadsbolagets rörelse. Hypoteksbanken och kreditmarknadsbolaget skall

ha gemensam kapitaltäckning under dessa två och ett halvt år. Av 11 § tredje

stycket framgår att det primära kapitalet hos kreditmarknadsbolaget skall

minskas med ett belopp motsvarande den inkomstskatt som belöper på den del av

den återföringspliktiga reservfonden som ännu inte återförts till beskattning.

Eftersom återföringen skall ske hos kreditmarknadsbolaget skall någon

motsvarande reducering inte ske av det primära kapitalet hos Hypoteksbanken.

Bestämmelsen i 12 § skall - förutom att fordringar och garantier mellan banken

och kredit-

marknadsbolaget undantas vid bestämmande av kapitalkrav - ha sin motsvarighet i

4 kap. 3 § kreditmarknadsbolagslagen. Efter påpekande från Lagrådet har

lagrådsremissens lagförslag kompletterats i enlighet härmed.

 Hypoteksbanken skall enligt 14 § stå under tillsyn av Finansinspektionen. Den

verksamhet som skall drivas i Hypoteksbanken efter ombildningen är inte av sådan

art att den automatiskt skall stå under någon tillsyn. Med hänsyn till den nära

anknytningen till den finansiella verksamheten i Landshypotek AB samt till de

stora värden det här är fråga om bör Hypoteksbanken emellertid även

fortsättningsvis stå under tillsyn. Banken skall lämna inspektionen de

upplysningar om sin verksamhet och därmed sammanhängande omständigheter som

inspektionen begär. Det förutsätts att inspektionen anmäler eventuella miss-för-

hållanden till regeringen.

 Lagen föreslås träda i kraft den dag regeringen bestämmer. Ikraftträdandet är

avhängigt av verkställigheten av de beslut regeringen fattar enligt

ombildningslagen. Någon bestämd tidpunkt för ikraftträdandet bör därför inte

anges i lagen.

6.3 Förslaget till lag om inkomstskatteregler vid ombildning av landshypo-

teksinstitutionen

1 §

Bestämmelsen anger lagens tillämpningsområde.

2 §

Av bestämmelsen framgår i vilken utsträckning reservfonderna i

landshypoteksföreningarna och Hypoteksbanken skall skattas av hos

kreditmarknadsbolaget. Det är endast kvarvarande avsättningar för vilka avdrag

medgetts som skall återföras. Att återföringen endast gäller avsättningar som

gjorts i bokslut till ledning för 1986 och senare års taxeringar anges uttryck-

ligen.

3 §

Av bestämmelsen framgår att någon skattepliktig intäkt inte skall anses uppkomma

då låntagare i landshypoteksförening erhåller andel i den ekonomiska föreningen.

Anskaffningsvärdet för andelen skall anses vara noll kronor.

6.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt

2 § 8 mom.

De nuvarande bestämmelserna i sjätte och sjunde stycket om avdragsrätt för

avsättning till resp. skatteplikt för upplösning av reservfond för

Hypoteksbanken och landshypoteksföreningarna slopas. Beskattningen regleras i

stället i lagen om inkomstskatteregler vid ombildning av

landshypoteksinstitutionen.

 22

6.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:1538) om periodiseringsfonder

7 §

Ändringen i 7 § innebär att periodiseringsfonder avsatta hos landshypo-

teksföreningarna i 1994 års bokslut får överföras till Landshypotek AB. De

övertagna fonderna behandlas som om de redan från början satts av i det

övertagande företaget.

Övergångsbestämmelser

Eftersom obeskattade reserver som återförs till beskattning inte skall kunna

rullas vidare i form av periodiseringsfonder anges i övergångsbestämmelserna att

återfört uppskovsbelopp inte får ingå i underlaget för periodiseringsfond.

Detsamma skall gälla i fråga om reservfond som återförs till beskattning.

6.6 Förslaget till lag om upphävande av lagen (1976:225) om avdrag vid

inkomsttaxeringen för bidrag till hypoteksförening m.m.

Lagen upphör att gälla den 1 januari 1995. Den upphävda lagen skall dock

tillämpas övergångsvis t.o.m. 1995 års taxering.

 23

Finansdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 21 april 1994.

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden B.[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], af[REDACTED_EFTERNAMN], Dinkelspiel,[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], P.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1993/94:216 Ombildning av Landshypotek.

 104

Sammanfattning av betänkandet (SOU 1989:103)

Hypoteksinstituten i framtiden

I Sverige finns tre hypoteksinstitutioner, nämligen Konungariket Sveriges

stadshypotekskassa med stadshypoteksföreningarna, med en omslutning år 1988 om

217 miljarder kr., Sveriges allmänna hypoteksbank med landshypoteksföreningarna

(23 miljarder kr.) samt Svenska skepps- hypotekskassan (2,5 miljarder kr.,

inklusive garantiåtaganden).

 Mitt uppdrag har innefattat en samlad översyn av hypoteksinstitutens

organisation och verksamheter. Översynen skall enligt regeringens direktiv ske

med utgångspunkt i de radikalt förändrade förutsättningar som nu råder på

kreditmarknaden. Vidare bör enligt direktiven utredningsarbetet vara inriktat på

att främja förutsättningarna för en effektiv konkurrens på denna marknad.

 Utöver dessa utgångspunkter har det varit mitt mål att åstadkomma en

moderniserad organisationsform för hypoteksinstituten som gör det möjligt för

dem att verka och utvecklas efter sina egna förutsättningar på en avreglerad

kreditmarknad. Dagens omfattande särreglering av hypoteksinstituten har

historiska rötter. På en reglerad kreditmarknad med kreditransonering var det

också rimligt att statens inflytande garanterades i institutioner som i mångt

och mycket fungerade som statens instrument för fördelning av krediter på

sektorer.

 Den svenska anpassningen till de s.k. Cooke-reglerna för kapitaltäckning medför

att hypoteksintituten kommer att behöva förstärka sina kapitalbaser. Om

instituten i framtiden skall bibehålla eller flytta fram sina positioner på en

expanderande kreditmarknad är det också av detta skäl nödvändigt att öppna

möjligheter till förstärkning av kapitalbasen.

Hittills har staten dels i princip garanterat institutens upplåning, dels på

olika sätt bidragit till institutens grundkapital och dels reglerat deras

upplåningskapacitet. Sådan styrning från statens sida är oförenlig med

utgångspunkten konkurrensneutralitet.

 Tillskott av kapital från statens sida eller fortsatta statsgarantier måste,

för att te sig rimliga, kunna grundas på något näringspolitiskt eller

kreditpolitiskt motiv. Sådana motiv kan knappast anföras och återfinns inte

heller i mina direktiv.

 Min utgångspunkt är därför att de statliga garantierna bör avvecklas i takt med

att utelöpande obligationslån förfaller till inlösen och att staten inte har

anledning att genom olika former av tillskott eller garantier förstärka

hypoteksinstitutens kapitalbaser eller reglera deras upplåningskapacitet.

 För att kunna åstadkomma konkurrensneutralitet mellan olika kreditinstitut är

det enligt min mening inte meningsfullt eller ens möjligt att bygga vidare på

den organisationsform eller den reglering under vilken hypoteksinstituten nu

verkar. Regelsystemet är, i vart fall såvitt avser Stads- och Landshypotek,

föråldrat och organisationsformen som sådan inte avpassad för verksamheter på en

avreglerad kreditmarknad med de innovationer som där hela tiden avlöser

varandra.

 Den nuvarande detaljerade regleringen av hypoteksinstituten innebär vidare -

särskilt med de senaste årens snabba förändringar på kreditmarknaden - att

statsmakterna med jämna mellanrum måste ta ställning till en rad frågor som

närmast har karaktären av justeringar i bolagsordning. Detta är inte någon

lämplig roll för statsmakterna, utan sådan typ av verksamhet hör lämpligen

samman med den statliga tillsyn som bör utövas i generella former. Därtill

kommer att systemet tidsmässigt medfört fördröjningar när det gäller

hypoteksinstitutens möjligheter att delta i utvecklingen på kreditmarknaden.

 Vid överväganden rörande hypoteksinstitutens framtida organisationsform måste

också beaktas att de skatteregler som skall gälla för hypoteksintituten skall

stå i överensstämmelse med dem som statsmakterna fastställer för liknande

kreditinstitut. Den nuvarande särregleringen för hypoteksinstituten öppnar för

en ständigt pågående debatt huruvida dessa institut gynnas eller missgynnas i

skattemässigt hänseende. Det bästa sättet att slutgiltigt åstadkomma neutralitet

i beskattningshänseende är att för hypoteksinstituten välja en organisationsform

som innebär sammanfallande skatteregler.

 Därför bör en organisationsform väljas som innebär att hypoteksinstituten med

automatik kontinuerligt underkastas de nya förutsättningar som beslutas. De

modeller som härvid kan komma i fråga är ekonomisk förening eller aktiebolag.

 Även om det till det yttre förefaller som om hypoteksorganisationerna, i vart

fall Stadshypotek och Landshypotek, företer vissa likheter med en ekonomisk

förening finns det väsentliga och grundläggande skillnader. För det första finns

det inga andelar i en hypoteksförening och vidare kan inte någon ställa anspråk

på del i föreningens vinst. Dessutom utgör varken de enskilda

hypoteksföreningarna eller det centrala organet var för sig kompletta

kreditföretag. Även den ingripande statliga regleringen skiljer

hypoteksinstituten från verksamhetsformen ekonomisk förening. Medlemsinflytandet

är på olika sätt begränsat.

 En eventuell ombildning till ekonomisk förening skulle innebära att

möjligheterna för hypoteksinstituten att vidga kapitalbasen i praktiken alltjämt

förblir mycket begränsade. En förening måste i så fall, förutom egna vinster,

erhålla nya insatser från medlemmarna. Detta måste emellertid i förevarande fall

betraktas som en orealistisk lösning. Om däremot instituten ombildas till

aktiebolag öppnas den riskkapitalmarknad som konkurrerande kreditinstitut redan

nu har tillgång till.

 De kreditinstitut som konkurrerar med hypoteksinstituten är aktiebolag. Även

sparbanks- och föreningsbanksrörelserna bedriver med hypoteksinstituten direkt

konkurrerande verksamhet i bolagsform, s.k. kreditaktiebolag.

 Ett ytterligare skäl för aktiebolagsbildning är den tilltagande inter-

nationaliseringen och behovet för de institut som verkar på den internationella

marknaden att ha en etablerad och för alla välkänd företagsform.

 Jag anser därför att det finns tungt vägande skäl att ombilda hypo-

teksinstituten till aktiebolag och inordna dem i den lagstiftning som reglerar

övriga likartade kreditinstitut. Detta är i själva verket enligt min mening en

förutsättning för att hypoteksinstituten skall kunna utvecklas i framtiden.

 Inför en ombildning till aktiebolag måste ställning tas till frågan om

hypoteksinstitutens nuvarande rättsliga status samt frågan huruvida någon

intressent - närmast låntagare eller staten - kan tänkas ha någon grund för

anspråk på institutens förmögenhetsmassa. I detta avseende föreligger olikheter

mellan de tre hypoteksorganisationerna.

 Vad gäller stadshypoteksorganisationen måste anses gälla att såväl

stadshypotekskassan som föreningarna är att betrakta som självägande juridiska

personer sui generis, närmast av stiftelsekaraktär, med starkt

offentligrättsligt inslag. Något anspråk på Stadshypoteks samlade kapital kan

inte - vare sig på rättslig grund eller skälighetsgrund - resas från

medlemmarnas eller föreningarnas sida. Inte heller staten kan, vare sig på

rättslig grund eller skälighetsgrund, resa direkta anspråk på del i Stads-

hypoteks förmögenhetsmassa. Det måste emellertid ankomma på statsmakterna att

besluta om hur det samlade kapitalet i Stadshypotek i framtiden skall förvaltas.

Detta bör dock inte kunna ske genom att statsmakterna ensidigt förklarar

kapitalet vara statsegendom eller överlåter kapitalet till kassans låntagare.

 När det gäller Landshypotek föreligger en väsentlig skillnad gentemot

Stadshypotek såtillvida att landshypotekslagen innehåller direkta bestämmelser

om ägandet i Landshypotek. Det utsägs direkt i lagen att hypoteksbankens

delägare utgörs av landshypoteksföreningar och att låntagare i förening är

delägare i föreningen. Det går därför inte att komma till någon annan slutsats

än att det är fråga om verkligt delägarskap i Landshypotek och att föreningarnas

ägande i banken står i proportion till storleken på deras lån. Låntagarna genom

föreningarna har således i egenskap av delägare ett rättsligt grundat anspråk på

del i förmögenhetsmassan i Landshypotek och på de aktier som uppstår ur en

ombildning av landshypoteksorganisationen till aktiebolag.

 Vad gäller Skeppshypotek är staten ensam ägare. Vid en ombildning av

Skeppshypotek till aktiebolag tillfaller aktierna således staten.

 Den närmare ombildningen till aktiebolag bör för Stadshypoteks del i huvuddrag

gå till så att kassan och föreningarna fusioneras, varvid kassan övertar

föreningarnas tillgångar och skulder och föreningarna upplöses utan likvidation.

Därefter överlåts kassans rörelse med undantag för obligationsskulden och

eventuellt vissa övriga kassans skulder till ett för ändamålet bildat aktiebolag

mot att kassan erhåller aktierna i bolaget. Kassan ges formell ställning av en

stiftelse, stiftelsen Stadshypotekskassan.

 Den statliga garantin i form av grundfond får kvarligga hos stiftelsen

Stadshypotekskassan och avtrappas i takt med att utelöpande obligationslån

förfaller. Med hänsyn till att garantin skall finnas endast under en

övergångstid för att avse redan ingångna och garanterade förbindelser anser jag

att den bör utgå på oförändrade grunder. Nya lån får utges av Stadshypotek AB på

bolagets egna meriter.

 45

 När det gäller behandlingen av Stadshypoteks reserver vid övergången till ny

företagsform anser jag att avsättningarna t.o.m. år 1984 bör kunna bibehålla sin

ställning av beskattade medel. Det viktiga är enligt min mening att de olika

instituten behandlas lika i framtiden.

 Från konkurrensneutralitetssynpunkt och för att uppnå effektivitet på

kreditmarknaden är det nödvändigt att lönsamhets- och avkastningskrav ställs på

kapitalet i Stadshypotek.

 På en relativt liten kapitalmarknad som den svenska, där antalet aktörer med

nödvändighet blir begränsat, är det angeläget att främja konkurrensen mellan

kreditinstituten. Stadshypotek har under lång tid verkat på

bostadskreditmarknaden och vitaliserat denna del av kreditmarknaden med nya

instrument. Historiskt sett kan Stadshypotek sägas ha verkat som en garant för

prispressande konkurrens när det gäller bostadskreditgivningen. Det är därför

väsentligt att Stadshypotek kan bibehållas som en stark och självständig aktör

på bostadskreditmarknaden. Ägandet bör därför konstrueras så att Stadshypotek

kan ges långsiktiga och stabila förutsättningar för sin verksamhet. De aktier

som uppstår ur ombildningen av Stadshypotek till aktiebolag bör därför

fortvarigt ägas av stiftelsen Stadshypotekskassan. Denna stiftelse bör ha som en

uppgift att genom ett bibehållande av sitt aktieinnehav säkra Stadshypoteks

framtida självständighet.

 Stiftelsen Stadshypotekskassan kommer - åtminstone inledningsvis - inte att ha

några andra tillgångar än aktierna i Stadshypotek AB samt en reversfordran på

detta bolag. Detta innebär att stiftelsen knappast har resurser att delta i de

nyemissioner som blir nödvändiga för att Stadshypotek AB skall kunna leva upp

till ställda kapitaltäckningskrav och kunna expandera. Nyemitterade aktier måste

alltså tecknas av andra intressenter.

 I den nuvarande stadshypoteksorganisationen utgör förankringen hos låntagarna

och låntagarinflytandet en styrka. Den nyemission i Stadshypotek AB som

inledningsvis blir nödvändig bör därför riktas till låntagarna. En del av

aktieägandet i Stadshypotek AB blir därmed redan från början spritt på ett stort

antal händer.

 De genom nyemission tillkomna aktieägarna kommer att resa krav på avkastning på

sitt insatta kapital. Även huvudaktieägaren, stiftelsen Stadshypotekskassan,

måste resa krav på avkastning på sitt aktieägande i Stadshypotek AB. Det är

knappast sannolikt att externa investerare är villiga att teckna aktier om

huvudaktieägaren inte uppfattas som långsiktigt intresserad av lönsamhet och

avkastning på sina aktier. För att stiftelsen skall te sig som en trovärdig

långsiktig ägare med avkastningskrav måste den därför konstrueras så att den får

ett verkligt intresse av avkastningen på sitt kapital.

 Stiftelsens ändamål kan mot denna bakgrund inte inskränkas till att bestå

enbart i själva ägandet av aktier i Stadshypotek AB och i att eventuellt

återinvestera uppburna utdelningar i samma bolag. Detta skulle i så fall i

praktiken innebära att stadshypoteksorganisationen skulle bli självägande utan

ett trovärdigt system för att sätta långsiktiga lönsamhetskrav. Det skulle

vidare, när den statliga upplåningsregleringen upphör och hypoteksinstituten ges

möjlighet till företagsförvärv, öppna möjligheten för en expansion genom förvärv

av andra företag som på sikt skulle kunna verka menligt på konkurrensen. En

sådan ordning skulle varken främja låntagarnas intressen eller effektiviteten på

kreditmarknaden. Stiftelsen måste därför ges ett ändamål och en konstruktion som

innebär att den har ett intresse av avkastningen på sitt kapital.

 Detta ändamål måste sökas inom ramen för vad som kan sägas vara ett

samhällsnyttigt ändamål. Statsmakterna har i olika sammanhang medverkat till att

forskningsstödjande stiftelser uppstått. Ett exempel på detta utgör stiftelsen

Riksbankens Jubileumsfond. Ett annat exempel är de avsättningar ur affärs-

bankernas vinster som för någon tid sedan gjordes i syfte bl.a. att förstärka

utrustningsresurserna vid universitet och högskolor. Avkastningen på stiftelsen

Stadshypotekskassans innehav av aktier bör mot denna bakgrund gå till att

ekonomiskt främja och understödja till Sverige anknuten vetenskaplig forskning.

 När lagstiftningen om stadshypoteksorganisationen nu moderniseras kan

självfallet inte ägandet läggas i ett organ vars juridiska status inte är klart

fastlagd. Stiftelsen Stadshypotekskassan blir en stiftelse med allt vad därav

följer. Denna stiftelse blir ägare till ett mycket omfattande kapital. Det bör

inte heller komma i fråga att genom ny lagstiftning permanenta dagens svaga

system för låntagarförankring i stadshypoteksorganisationen. Däremot finns det,

enligt vad som uppgivits från företrädare för stadshypoteksföreningarna, goda

möjligheter att bilda ideella föreningar på de nuvarande

stadshypoteksföreningarnas grund. Ett på sådant sätt kanaliserat

låntagarinflytande bör utgöra en tillgång för den framtida stadshypotek-

sorganisationen. Det kan emellertid inte, med den avsevärt ökade frihet som

bolagsbildningen medför, komma i fråga att ge det på detta sätt kanaliserade

inflytandet en majoritetsposition.

 Stiftelsens styrelse bör sättas samman på ett sätt som speglar dess dubbla roll

att dels långsiktigt förvalta sitt kapital och förankra ägandet i Stadshypotek

AB, dels fördela forskningsbidrag. I den mån representativa ideella föreningar

av låntagare bildas på de nuvarande stadshypoteksföreningarnas grund bör även

den gamla traditionen av låntagarinflytande i Stadshypotek tillgodoses genom en

viss representation för dessa föreningar i stiftelsens styrelse.

 Stiftelsens helt dominerande tillgång blir aktiemajoriteten i Stadshypotek AB.

Det blir därför ett naturligt mål för stiftelsens styrelse att åstadkomma att

Stadshypotek AB utvecklas till en långsiktigt lönsam organisation. Av detta skäl

kan det knappast komma ifråga att stiftelsen inledningsvis ställer alltför höga

krav på utdelning på sitt ägande i Stadshypotek AB. Tvärtom torde det vara

rimligt att anta att utdelningskraven under ett långt inledningsskede kommer att

ställas ganska försiktigt.

 Genom stiftelsens dominerande ägande i Stadshypotek AB ges bolaget en

långsiktig stabilitet som tillförsäkrar bostadskreditmarknaden en kraftfull

självständig aktör och gynnar konkurrensen på denna marknad.

 Stadshypotek skall bibehålla sin ursprungliga huvudinriktning. Denna framgår av

bolagsordningen och ändringar i denna kräver regeringens tillstånd eller, enligt

kreditmarknadskommitténs förslag, bankinspektionens. Stiftelsen

Stadshypotekskassan skall också som ägare enligt sina stadgar utgöra en garanti

för att denna huvudinriktning bibehålles.

 Beträffande Landshypotek utgör föreningarnas ägande av hypoteksbanken och

låntagarnas delägande i landshypoteksföreningarna en begränsning för

statsmakternas möjlighet att disponera över det kapital som uppstår vid en

aktiebolagsbildning. Själva aktiebolagsbildningen av Landshypotek faller

emellertid i och för sig under vad statsmakterna genom lagstiftningsåtgärder bör

besluta om. Den fortsatta utvecklingen blir dock i första hand en fråga för

ägarna.

 Ombildningen av Landshypotek till aktiebolag bör i ett första steg ske genom

att hypoteksbankens hela rörelse överförs till ett för ändamålet bildat

aktiebolag mot att banken erhåller aktier i bolaget. Därefter likvideras

hypoteksbanken och bankens ägare, föreningarna, tillskiftas bankens aktier i

aktiebolaget i proportion till deras lån i banken. I ett nästa steg överlåter

föreningarna sin rörelse till aktiebolaget mot betalning i aktier. Det sista

steget i ombildningen är att föreningarna ombildas till associationsformen

ekonomiska föreningar. För redan ingångna förbindelser ligger den statliga

garantin kvar och avtrappas successivt.

 Även för Skeppshypotek är det min mening att verksamheten i framtiden bör

bedrivas i aktiebolagsform. Detta är en följd av strävandena att söka främja

förutsättningarna för konkurrensneutralitet på kreditmarknaden. Staten blir

ensam ägare till de aktier som uppstår ur ombildningen av Skeppshypotek till

aktiebolag. Det ankommer sedan på staten att avgöra om den oförändrat skall ha

kvar sitt engagemang eller om den skall överväga försäljning eller nya

samägandeformer. En ombildning till aktiebolag öppnar också möjlighet för

statsmakterna att ompröva den subvention av sjöfarten som ligger i dagens

konstruktion av skeppshypotekskassan.

 Ombildningen av Skeppshypotek bör tillgå så att skeppshypotekskassans hela

rörelse överförs till ett för ändamålet särskilt bildat aktiebolag mot att

kassan erhåller aktier i bolaget. Därefter likvideras kassan, varvid aktierna

tillfaller staten.

 Utvecklingen på kreditmarknaden går snabbt. Framför allt för Stadshypotek men

även för Landshypotek och i någon mån för Skeppshypotek är det fråga om

förvaltning av mycket stora förmögenhetsmassor. En förlängd situation av

osäkerhet rörande vilka förutsättningar som skall gälla medför mycket stora

nackdelar såväl för berörda institutioner som för kreditmarknaden i sin helhet.

 Jag anser därför det vara nödvändigt att mina förslag genomförs med verkan från

den 1 januari 1991. Hypoteksinstitutionerna själva och övriga aktörer på

marknaden måste emellertid ha besked tidigare än så för att kunna genomföra de

nödvändiga förändringsåtgärderna.

 Konsekvenserna av mina förslag blir att effektiviteten på den svenska

kreditmarknaden ökar. Genom att statens roll som garantigivare gradvis upphör

och genom att övriga särbestämmelser för hypoteksinstituten avskaffas, främjas

förutsättningarna för konkurrensneutralitet på denna viktiga del av

kreditmarknaden till gagn för effektiviteten och därmed för låntagarna.

 Genom att den största aktören på bostadskreditmarknaden, stads- hypotekskassan,

ges möjlighet att effektivisera sin organisation och konkurrera på lika villkor

nationellt och internationellt samt förses med en långsiktig ägarfunktion,

säkerställs att en stark och självständig aktör kommer att finnas på marknaden

och åstadkomma en effektiv konkurrens i bostadskreditgivningens olika led.

 Landshypoteksorganisationen ges möjlighet att leva vidare i en situation med

nya kapitaltäckningskrav på en avreglerad kreditmarknad. Det kooperativa draget

bibehålls genom att hypoteksföreningarna i förvandlad form lever vidare och kan

axla den ägarroll som är nödvändig för en institution av denna storlek och

betydelse. Genom omvandlingen finns förutsättningar för konkurrensneutralitet

gentemot övriga aktörer på marknaden. Det blir ett ansvar för ägarna att närmare

definiera den roll de önskar att Landshypotek skall spela i framtiden.

 Sammantaget innebär mina förslag avsevärt förbättrade konkurrensförutsättningar

på en utomordentligt viktig del av kreditmarknaden, en effektivisering av tunga

institutioner på marknaden och därmed fördelar för såväl placerare som

låntagare.

 46

Följande remissinstanser har beretts tillfälle avge

yttrande över betänkandet Hypoteksinstituten i

framtiden (SOU 1989:103):

Bankinspektionen, Riksskatteverket, Hovrätten för Nedre Norrland, Kammarrätten i

Göteborg, Fullmäktige i Sveriges riksbank, Försäkringsinspektionen,

Universitets- och högskoleämbetet, Riksgäldskontoret, Näringsfrihetsombudsmannen

(NO), Svenska Bankföreningen, Svenska sparbanksföreningen, Sparbankernas Bank,

Sveriges Föreningsbankers Förbund, Föreningsbankernas Bank, Konungariket

Sveriges stadshypotekskassa, samtliga stadshypoteksföreningar, Sveriges allmänna

hypoteksbank, samtliga landshypoteksföreningar, Svenska skepps- hypotekskassan,

Finansbolagens förening, Landsorganisationen i Sverige (LO), Tjänstemännens

centralorganisation (TCO), Centralorganisationen SACO/SR, Svenska

Arbetsgivareföreningen (SAF), Statens Bostadsfinansieringsaktiebolag, SBAB,

Sveriges Advokatsamfun, Föreningen Auktoriserade Revisorer (FAR), Svenska

Revisorssamfundet (SRS), Bokföringsnämnden (BFN), Boverket, Kooperativa

Förbundet, HSB:s Riksförbund, Allmänna pensionsfonden, första-tredje fondstyrel-

serna, SABO (Sveriges Allmännyttiga Bostadsföretag), LRF, Lantbruksstyrelsen,

Sjöfartsverket, Sveriges Redareförening, Sveriges Villaägareförbund, Riksbyggen,

Sveriges Fastighetsägareförbund och Svenska Bankmannaförbundet.

 52

1991-06-20

Ombildning av Landshypotek

(Förslag av ambassadören Kurt[REDACTED_EFTERNAMN] på särskilt uppdrag av regeringen)

1.Uppdraget

Mitt uppdrag har bestått i att för regeringens räkning överlägga med företrädare

för landshypoteksorganisationen (Sveriges allmänna hypoteksbank och de tio

landshypoteksföreningarna i det följande gemensamt benämnda Landshypotek) och

andra intressenter om hur verksamheten på området kan utvecklas i framtiden. Vid

fullgörandet av uppdraget har jag haft ett stort antal sammanträden med

förtroendevalda och tjänstemän i Landshypotek och också haft åtskilliga

diskussioner med ett flertal intressenter på kreditmarknaden liksom med

representanter för bankinspektionen.

 Inför den omstrukturering av verksamheten som förestår har Landshypotek använt

sig av en rad konsulter och rådgivare i olika tekniska och juridiska frågor. Med

några av dessa personer har jag sammanträffat. Vidare har Landshypotek på mitt

förslag låtit göra en ekonomisk analys av Landshypotek utmynnande i en värdering

av företagets rörelse och fastigheter. Också med de experter som utfört

företagsvärderingen har jag haft möjlighet att föra diskussioner.

2.Utgångspunkter

Vid mina överläggningar har jag utgått från att Landshypotek efter en ombildning

skall drivas i form av ett kreditaktiebolag och att den statliga garantin för

obligationsupplåningen liksom statens engagemang i övrigt skall avvecklas. Det

nya kreditaktiebolaget blir alltså hänvisat till att låna upp medel för

verksamheten på grundval av sin egen kreditvärdighet. Kreditaktiebolagsformen

innebär att lånerörelsen kommer att bedrivas på samma villkor som gäller för

övriga institut för långfristig finansiering. Kapitaltäcknings- och

skattebestämmelser blir i associationsformen automatiskt samordnade och när det

gäller riskkapitalförsörjningen får Landshypotek i likhet med sina konkurrenter

tillgång till aktiekapitalmarknaden.

 En annan utgångspunkt har varit att det blivande kreditaktiebolaget skall kunna

verka som ett fristående och konkurrensdugligt alternativ till övriga institut

på kreditmarknaden i fråga om långa krediter till lantbruksnäringen. Helt

avgörande för om detta skall vara möjligt är den kapitalstyrka Landshypotek kan

uppvisa efter det att det statliga stödet upphört. De kapitaltäckningskrav som

kommer att gälla fullt ut vid utgången av år 1992 är endast minimikrav när det

gäller soliditeten. För att också fortsättningsvis få tillhöra en av de mest

gynnade obligationsupplånarna på marknaden måste Landshypotek kunna uppvisa en

betydligt starkare kapitalbas, troligen i storleksordningen ca 30 % över det

legala minimikravet.

 Jag har vid mina diskussioner med företrädare för Landshypotek starkt betonat

nödvändigheten av att rörelsens lönsamhet starkt måste förbättras både genom

höjda räntemarginaler på utlåningen och minskning av företagets omkostnader.

3.Landshypoteks egen ståndpunkt

Landshypotek har anslutit sig till Petris förslag att verksamheten i framtiden

skall bedrivas i aktiebolagsform men det är Landshypoteks bestämda uppfattning,

att föreningarna skall fortleva som självständiga rättssubjekt och därvid äga

och förvalta aktierna i det nya bolaget. Primärt åsyftas inga andra än före-

ningarna vara ägare till det nya bolaget, som enligt Landshypoteks uppfattning

skall heta Hypoteksbanken AB. Beredskap har skapats för att, om det blir

nödvändigt, skaffa ytterligare kapital genom emission av aktier till externa

aktieägare.

 I den nuvarande lagstiftningen är relationen låntagare/hypoteksföreningarna

löst. Låntagarna utövar sin rätt som delägare i föreningarna på

föreningsstämmorna. Eftersom låntagarna inte har bidragit med insatskapital

eller ekonomiska åtaganden i övrigt - erlagda förvaltningsbidrag har enbart

avsett erforderliga administrationskostnader - och inte heller svarar för

förpliktelser som en förening inte kan uppfylla, har Landshypotek inte ansett

någon ändring i nuvarande förhållanden motiverad. Landshypotek anser därför att

den nuvarande lagstiftningen om banken och föreningarna bör bevaras i den

utsträckning som behövs för att föreningarna även i fortsättningen skall kunna

fungera som juridiska personer med uppgift att äga och förvalta aktier i det nya

bolaget. Låntagarnas intressen i föreningarna skall bevaras under samma former

som hittills, varigenom en administrativt omständlig och kostsam procedur

undviks samtidigt som organisationen får större möjligheter att själva välja

avkastningsprinciper på eget insatt kapital.

 För att klara kapitaltäckningskravet har Landshypotek kommit fram till att den

nödvändiga kapitalbasen skall åstadskommas genom en sammanvägning av eget

kapital, en förlagslånedel, viss värdepappersreserv samt resultatförbättrande

åtgärder, nämligen höjda förvaltningsbidrag, införande av kvartalsbetalningar,

vissa kostnadsbesparingar samt utnyttjande av möjligheten till mark-

nadsanpassning av räntor i samband med räntejusteringar. Genom dessa åtgärder

skall det uppställda målet, minst 8 % kapitaltäckning, vara uppfyllt vid

utgången av år 1992.

 53

4.Överväganden

Landshypotek, som den 31 december 1990 hade en kaptiltäckning på 4,45 %, har

bedömt det som möjligt att av egen kraft uppfylla kravet på 8 % före 1992 års

utgång. Samma bedömning görs i den tidigare omnämnda värderingen av företaget.

Kapitalbasen avses bli väsentligt breddad med hjälp av befintliga obeskattade

reserver, resultatförbättrande åtgärder och ett maximalt utnyttjande av

förlagslånemöjligheten. Landshypotek räknar med att på ett normalt sätt kunna

möta kundernas efterfrågan på lån samtidigt som kapitaltäckningssituationen

skall förbättras. De åtgärder som redan vidtagits och planeras för att höja

räntemarginalen på utlåningen är givetvis av stor betydelse för institutionens

fortlevnad. Ytterligare resultathöjande åtgärder måste emellertid vidtas för att

lånerörelsen skall stå sig i den framtida konkurrensen. Väsentligt förbättrade

marginaler på den del av lånestocken som finansierats med prioriterade obliga-

tionslån måste åstadkommas. Så borde exempelvis kunna ske i samband med de

räntejusteringar som sker med femårsintervall beträffande merparten av dessa

lån, i vart fall om låntagaren ges den alternativa möjligheten att i förtid lösa

lånet utan extra kostnad. Också administrationen i Landshypotek måste effektivi-

seras och förbilligas och delar av fastighetsbeståndet kan säljas ut.

 Lika viktigt som en förbättrad lönsamhet är en ytterligare förstärkning av

kapitalbasen med primärt kapital, troligen i storleksordningen 500-600 Mkr.

Möjligheten att utnyttja förlagslån i kapitalbasen kan inte överutnyttjas i en

situation när Landshypotek skall uppträda på obligationsmarknaden utan den

statliga garantin. För att kunna behålla sin nuvarande upplåningsstatus och

därmed möjligheten att erbjuda kunderna konkurrenskraftiga lånealternativ måste

istället inslaget av eget kapital i kapitalbasen sannolikt vara mycket starkt,

medan förlagslånedelen får användas som en marginell regulator och reserv för

att möta tillfälliga behov i kapitaltäckningshänseende. Den modell för ägandet

som Landshypotek har lagt fram inrymmer inga eller små möjligheter till en

kaptialinsats av den storlek som här antytts. Däremot är det tänkbart att

låntagarna skulle kunna prestera ett sådant kapitaltillskott - särskilt om

Landshypotek moderniseras och avkastningen på tillskjutet aktiekapital blir god.

 Ägarfrågan bör också diskuteras i detta avsnitt. Även om låntagarna hittills

inte tillfört Landshypotek något ägarkapital utan istället tillgodogjort sig

förmånliga lån som institutionen kunnat tillhandahålla i kraft av bl.a. en

förmånlig lagstiftning, prioriteringssystem, skattefördelar och statlig

upplåningsgaranti, är det inte möjligt att - mot lagstiftningens klara verba i

denna fråga - hävda annat än att låntagarna står närmast ett ägande av det

kapital som arbetats upp inom Landshypotek. Detta konstaterande gäler även om

låntagarnas delägarskap inte motsvarar äganderätt i sedvanlig och egentlig

bemärkelse. Viktiga skillnader är att delägandet utsläcks när låneförhållandet

upphör och att en förenings

 54

reservfond får komma delägarna till godo endast genom lättnad i lånevillkoren.

 Eventuella statliga anspråk/skatteanspråk på den med skattesubventioner

uppbyggda kapitalbasen hade eventuellt kunnat resas i det lagstiftningsärende

som avsåg den skattemässiga behandlingen av fondavsättningar vid 1986 och senare

års taxeringar (SkU 1984/85:64) men så skedde inte. Riksdagsbeslutet i frågan

innebar att tidigare fondavsättningar ansågs som definitiva och därmed formellt

beskattade. Därmed torde några beskattningsåtgärder som riktar sig mot dessa

tidigare fondavsättningar inte längre vara möjliga.

 Att - som har diskuterats - av konkurrensneutralitetsskäl i kap-

tialtäckningshänseende underkänna den del av Landshypoteks kapitalbas som

mostvarar värdet av de skattefördelar Landshypotek åtnjutit ter sig mindre

tilltalande mot bakgrund av de kraftansträngningar som nu måste göras för att

skapa en stark kapitalbas. Däremot bör frågan om storleken på den avgift

Landshypotek betalar för den statliga garantin kunna komma upp till omprövning

även fortsättningsvis.

 Från olika håll har den tanken förts fram att Landshypotek borde kunna ombildas

till en riksomfattande ekonomisk förening för långfristig kreditgivning till

lantbruket. Låntagarna/medlemmarna skulle satsa riskkapital i form av insatser,

exempelvis 5 % av lånebeloppet. De skulle efter nödvändig konsolidering av

föreningen få återbäring i relation till sitt lån i föreningen och dessutom

ränta på insatskapitalet. Nuvarande landshypoteksföreningars områden kunde

motsvaras av medlemskretsar med lokala styrelser liknande affärsbankernas

regionbanksstyrelser. Kretsstyrelserna skulle för medlemmarnas räkning kunna

utöva inflytande vid den ekonomiska föreningens stämma.

 Fördelarna med en ombildning av Landshypotek till ekonomisk förening har sagts

vara huvudsak följande. Låntagarna får bästa möjliga lånevillkor till skillnad

mot vad som är fallet med aktiebolagsformen där ägarnas vinstintresse kan ta

överhanden. Ett låneinstitut i ekonomisk föreningsform kan inte köpas upp av

spekulanter på samma sätt som ett aktiebolag. Eftersom lantbrukets långsiktiga

finansiering traditionellt i stor utsträckning skett i kooperativa former med

föreningsbanker och Landshypotek som dominerande aktörer borde den kooperativa

företagsformen få finnas kvar som en alternativ låneform också när det gäller

Landshypoteks verksamhetsområde.

 Landshypotek har för sin egen del accepterat tanken att verksamheten framdeles

skall drivas i kreditaktiebolagsform. Denna mening är i linje med Petris förslag

och med regeringens proposition om ombildning av Stadshypotek.

Internationaliseringen av de finansiella marknaderna talar också starkt för att

aktiebolagsformen, som är väl känd för utländska obligationsköpare, väljs som

associationsform. Inom EG finns utredningar som tyder på att etableringar av nya

hypoteksinsitut inom gemenskapen endast blir tillåtna i aktiebolagsform.

Lagtekniskt skulle ett belut om ett framtida Landshypootek i ekonomisk

föreningsform innebära komplikationer. En särlagstiftning innehållande dels

föreningsrättsliga bestämmelser dels också bestämmelser om själva

finansieringsverksamheten skulle bli nödvändiga. Mot associationsformen

ekonomisk förening talar dessutom de - jämfört med aktiebolagsformen -

begränsande möjligheterna att åstadkomma den kraftiga förstärkning av kapital-

basen som är behövlig vid ombildningen liksom de uppenbara svårigheterna att i

den fortsatta verksamheten vid behov ytterligare bredda kapitalbasen med nya

insatser från medlemmarna.

5.Förslag till lösning

Det torde numera stå klart att den nuvarande författningsmässiga särregleringen

av Landshypotek skall upphävas liksom att det statliga engagemanget i insitutet

skall avvecklas. En fortsatt verksamhet måste därför drivas på Landshypoteks

egna meriter och på samma villkor som gäller för övriga institut för långfristig

kreditgivning. Den associationsform som står till buds är kreditaktiebolagets

och i en framtid eventuellt kreditmarknadsbolagets. När det gäller

ägarfunktionen i ett till kreditaktiebolag ombildat Landshypotek bör denna inte,

som har föreslagits, läggas i landshypoteksföreningarna. Ett sådant arrangemang

skulle innebära en delvis konservering av den nuvarande ordningen och dessutom

med stor sannolikhet få till följd lågt ställda krav på avkastning, vilket vore

olyckligt främst med tanke på den med ombildningen åsyftade

konkurrensneutraliteten men också med hänsyn till möjligheterna att få

kompletterande aktiekapitaltillskott från aktiemarknaden. I stället bör

låntagarna ges möjighet att bli aktieägare i det ombildade Landshypotek.

 Ombildningen av Landshypotek, som i tillämpliga delar kan ske på samma sätt och

på samma skäl som angetts i regeringens proposition om ombildning av

Stadshypotek, bör enligt min mening tillgå på följande sätt.

 - Hypoteksbanken och föreningarna fusioneras, varvid banken övertar

 föreningarnas tillgångar och skulder och föreningarna upplöses utan

 likvidation.

 - Bankens rörelse, utom obligationsskulden, skjuts till som apportegendom till

 ett av banken bildat Landshypotek AB mot att banken erhåller aktier i bolaget

 samt reverser som svarar mot obligationsskulder i banken. Gundfonden ligger

 kvar i banken.

 - Bankens styrelse - sex ledamöter, varav tre på förslag av landshypo-

 teksorganisationen - utses av regeringen. Regeringen förordnar en av

 ledamöterna att vara ordförande.

 - Banken, som själv behåller aktiemajoriteten i Landshypotek AB, erbjuder

 låntagarna att på förmånliga villkor köpa knappt 50 % av aktierna i bolaget.

 Erbjudandet bör vara tidsbegränsat och vara ställt i relation till

 låneförhållandets längd och storlek. Minimi- och maximibelopp bör gälla för

 låntagares rätt att köpa aktier, exempelvis 5 000 resp. 50 000 kr. De aktier

 som inte köps av låntagarna bör säljas till externa intressenter till

 marknadspris. Överskottet av aktieförsäljningen skall banken villkorslöst

 tillskjuta till Landshypotek AB som förstärkning av bolagets kapitalbas.

 - Banken avvecklar obligationsskulden inom en tioårsperiod. Därefter likvideras

 banken och återstående aktier i Landshypotek AB säljs ut till sitt verkliga

 värde. Erbjudandet att köpa dessa aktier bör i första hand riktas till övriga

 aktieägare och därefter till kategorien "starka ägare" med intressen i den

 finansieringsverksamhet som bedrivs i Landshypotek AB.

 - Överskottet vid bankens likvidation skall villkorslöst tillskjutas till

 Landshypotek AB.

 Den här föreslagna ombildningsmodellen innebär att låntagarna får möjlighet att

tillgodogöra sig Landshypoteks nuvarande substansvärde. Samtidigt stärkes

kapitalbasen på ett så kraftfullt sätt att kapitaltäckningsproblemen för

Landshypotek AB sannolikt löses för lång tid framöver. Den stärkta soliditeten

bör desutom verksamt bidra till bolagets möjlighet att få behålla nuvarande höga

kreditvärdighetsrating och förmånliga upplåningsvillkor. En kapitaluppbyggnad av

det slag som här förordas innebär också en minimering av den garantirisk som

staten under en avvecklingsperiod bär för de före ombildningen emitterade

obiligationerna i Landshypotek. Skulle den här beskrivna ombildningsmodellen

inte kunna accepteras och kan tillskott av riskkapital i den storleksordning som

här skisserats inte heller uppbringas på annat godtagbart sätt torde förut-

sättningar saknas att driva verksamheten vidare. Den utväg som då återstår är en

avveckling av verksamheten.

6.Avslutande synpunkter

När det slutligen gäller den för ombildningen av Landshypotek nödvändiga

civilrättsliga och skatterättsliga lagstiftningen bör denna kunna utformas på

motsvarnade sätt som föreslagits av regeringen i fråga om Stadshypotek. Behovet

av att ställa den statliga garantin/grundfonden till förfogande för upplåning

efter ombildningstidpunkten torde emellertid vara mindre i Landshypoteks fall om

den här föreslagna förstärkningen av bolagets soliditet kommer till stånd.

 55

Följande remissinstanser har beretts tillfälle avge

yttrande över ambassadör Malmgrens förslag

beträffande Landshypotek:

Sverigs allmänna hypoteksbank, fullmäktige i Sveriges Riksbank,

Finansinspektionen, landshypoteksföreningarna och företagsklubbarna vid dessa.

 59

Styrelsens förslag

Förslag om landshypoteks framtida organisation

1. Bakgrund och sammanfattning

Sedan en längre tid har frågan om en förändring av det svenska landshypotekets

organisation diskuterats. De skäl som tidigare fanns för att staten i fördel-

ningssyfte och på ett specialiserat sätt skulle ställa garantier till institut

inom olika sektorer av kreditmarknaden föreligger inte längre med en avreglerad

kapitalmarknad. Vidare har från den 1 februari 1990 införts internationellt

anpassade kapitaltäckningsregler för banker och andra kreditinstitut. Riksdagen

har så sent som den 2 juni 1992 beslutat om ombildning av

stadshypoteksorganisationen till aktiebolag, i stort sett i enlighet med

stadshypoteks egna förslag. Samtidigt har beslut fattats om avveckling av den

statliga grundfonden.

 Även Landshypotek har varit föremål för offentliga utredningar, dels en översyn

av lagstiftningen om hypoteksinstitut presenterad i betänkandet

"Hypoteksinstituten i framtiden", dels ambassadören Kurt Malmgrens utredning.

 I nämnda betänkande framhölls att låntagarna och föreningarna i egenskap av

delägare i föreningarna respektive Sveriges Allmänna Hypoteksbank (SAH) har ett

grundat anspråk på del i förmögenhetsmassan i Landshypotek. I betänkandet

konstaterades vidare att Landshypoteks egna förslag till fortsatta förändringar

bör genomföras om inte dessa kan anses strida mot allmänna intressen såsom

konkurrensneutralitet, kravet på kapitaltäckning, avreglering på kapital-

marknaden eller avskaffandet av särlagstiftningen. Utredningen ansåg vidare att

i själva verket saknas möjlighet att genom lagstiftning ensidigt förfoga över

landshypoteksorganisationens tillgångar.

 Kurt[REDACTED_EFTERNAMN] konstaterade att det inte är möjligt - mot lagstiftningens klara

verba i denna fråga - hävda annat än att låntagarna står närmast ett ägande av

det kapital som arbetats upp inom landshypotek.

 Landshypoteksföreningarna har nu själva i samråd med Lantbrukarnas Riksförbund

och Sveriges Jordägareförbund gjort en ny utredning om Landshypotekets organi-

sation.

 En stor brist i de tidigare utredningarna är att man inte i grunden prövat en

lösning som bygger

 På den ekonomiska föreningen med låntagarna som medlemmar och ägare, vilket

borde varit naturligt med hänsyn till verksamhetens målsättning och utformning.

 Den mest grundläggande förutsättningen för att ett kreditinstitut av

Landshypotekets karaktär skall kunna vara en aktör på den svenska och

internationella kapitalmarknaden är att institutet kan uppvisa en stor

kreditvärdighet.

 60

 Kreditvärdigheten är framförallt beroende av en stor och stabil kapitalbas. Den

är också beroende av hur verksamheten bedrivs, dvs. om den styrs effektivt.

 För den långsiktiga bedömningen är det viktigt att institutet kan uppvisa en

god lönsamhet och att det har starka ägare.

 Landshypoteksföreningarnas bestämda uppfattning är att de nuvarande ca 70 000

ägarna med rätt företagsform kan bli mycket starka. Med starka ägare menar vi

att de har en vilja och ekonomisk förmåga att tillskjuta erforderligt kapital

till verksamheten. I begreppet starka ägare ligger också att ägarna har ett

långsiktigt intresse av att verksamheten utvecklas på ett stabilt och ändamåls-

enligt sätt.

 Lantbrukarna är överlag välkonsoliderade. Den genomsnittliga kreditstorleken är

endast 300 000 kr per lantbruksenhet. Därtill kan läggas att värdet på svenska

jord- och skogsfastigheter för närvarande ligger mycket lägre än i grannländerna

inom EG. Ekonomisk förening är den enda företagsform där de har incitament att

i ett långsiktigt perspektiv engagera sig som starka ägare.

 Alla aktiebolagslösningar innebär att verksamheten förr eller senare styrs mot

vinstmaximering. En bolagisering av Landshypotek skulle därför innebära en

direkt konflikt med de nuvarande ägarnas intressen. Den nuvarande homogena

ägargruppen av lantbrukare som är enskilda näringsidkare och fastighetsägare,

har nämligen som långsiktig målsättning att åstadkomma lägsta möjliga kapital-

kostnad. I den ekonomiska föreningen kan till skillnad mot i aktiebolaget de

överskott som uppstår i verksamheten och som inte behövs för nödvändig

konsolidering, tillföras ägarna i proportion till i vilken omfattning de

bidragit till att skapa överskotten.

 För Landshypotekets nuvarande ägare är följaktligen den ekonomiska föreningen

den företagsform som bäst tjänar deras långsiktiga ekonomiska intressen.

 Vårt förslag innebär i sammanfattning följande:

 1. De nuvarande tio landshypoteksföreningarna fusioneras till en enda ekonomisk

förening kallad "Hypoteksbanken, ekonomisk förening", vars verksamhet regleras

av lagen om ekonomiska föreningar och kreditaktiebolagslagen (alt.

kreditföretagslag).

 2. Grundfonden ligger kvar i SAH och ställs till SAH:s förfogande för ny

upplåning t.o.m. utgången av år 1998 utan kapitaltäckningskrav. SAH likvideras

när det sista obligationslånet som banken svarar för är avvecklat, dvs. senast

vid utgången av år 2014.

 3. SAH:s rörelse inklusive reservfond, utom låneskulden, överlåts till den

ekonomiska föreningen vederlagsfritt. Föreningen åläggs svara för SAH:s skulder

med hela sitt egna kapital.

 Med vårt förslag uppfylls kravet på konkurrensneutralitet och ekonomisk

stabilitet i kreditverksamheten utan att man äventyrar det grundläggande målet

för verksamheten, nämligen att tillhandahålla billigast möjliga krediter för

ägarna/medlemmarna.

 61

3. Allmänt om Landshypoteket

 Landshypoteksorganisationen består av tio regionalt verksamma landshypoteksfö-

reningar som äger Sveriges allmänna hypoteksbank (SAH). Organisationen regleras

av lagen (1970:65) om Sveriges allmänna hypoteksbank och om landshypotek-

sföreningar (landshypotekslagen) samt av ett för varje förening av regeringen

fastställt reglemente. SAH anskaffar medel genom upplåning mot obligationer och

reverser samt har till ändamål att driva lånerörelse genom att lämna lån till

hypoteksföreningarna och driva annan verksamhet som har samband därmed. Som

säkerhet för SAH:s skuldförbindelser har staten ställt en garantiförbindelse,

den s.k. grundfonden. Denna uppgår för närvarande till 2,3 miljarder kr. Tidi-

gare bestod den statliga garantin av statsobligationer som tillhandahölls av

riksgäldsfullmäktige. Liksom för Stadshypotek har grundfonden, från att

ursprungligen, vid SAH:s bildande, ha varit en förutsättning för den upplåning

som skedde på den europeiska kapitalmarknaden, kommit att få betydelse främst

som bas för beräkning av upplåningsrätten.

 SAH förvaltas av en styrelse som består av sex ledamöter. Två av dessa -

ordföranden och vice ordföranden - och suppleanter för dem utses av regeringen.

Tre styrelseledamöter och lika många suppleanter väljs av hypoteksföreningarnas

ombud på bankens ordinarie delägarsammankomst. De av regeringen och föreningarna

sålunda utsedda ledamöterna utser i sin tur verkställande direktören som också

ingår som ledamot av styrelsen. När ett ärende av större vikt skall avgöras kan

styrelsen bestämma att den skall förstärkas med en representant från varje

förening.

 För revision av styrelsens förvaltning och bankens räkenskaper utser regeringen

årligen två revisorer och suppleanter för dem.

 SAH:s ägare utgörs av de tio landshypoteksföreningarna. Detta framgår direkt av

2 § landshypotekslagen. En förenings delaktighet i banken bestäms efter obetalda

kapitalbeloppet av de lån som föreningen erhållit från banken. Föreningarna är

ansvariga för bankens förbindelser i förhållande till sin delaktighet i banken.

 Föreningarna har till uppgift att, var och en inom sitt geografiskt avgränsade

verksamhetsområde, lämna lån till jordbruks-, skogsbruks- och trädgårdsändamål

mot säkerhet i form av pantbrev i fastigheter eller mot annan betryggande

säkerhet. Genom att uppta lån hos en förening blir låntagaren automatiskt

delägare i föreningen. På föreningsstämman, som skall hållas minst en gång om

året, har varje delägare en röst under förutsättning att vederbörande inte står

i skuld till föreningen för förfallna avgifter.

 En förenings angelägenheter förvaltas av en styrelse som utses enligt

föreskrifter i det av regeringen för föreningen fastställda reglementet. Antalet

styrelseledamöter varierar från förening till förening. Samtliga ledamöter utses

av delägarna på ordinarie föreningsstämma.

 Delägarna utser årligen revisorer för granskning av förenings förvaltning och

räkenskaper. SAH skall för varje förening utse ett ombud som skall delta i

revisionen av föreningens förvaltning.

 Föreningarna sammanträder årligen till s.k. delägarsammankomst i SAH till

vilken varje förening får sända tre ombud. Förutom att tre av SAH:s styrelse-

ledamöter utses på delägarsammankomsten, avgörs på denna bl.a. frågor om fast-

ställande av balansräkning och om ansvarsfrihet för SAH:s styrelse.

 Ansökan om att bilda en landshypoteksförening görs hos regeringen. Det är också

regeringen som förordnar om förfarandet vid likvidation av såväl hypoteksbanken

som av en förening. Däremot innehåller landshypotekslagen inte någon bestämmelse

om fördelning av nettotillgångarna vid likvidation. Inte heller finns några

bestämmelser om fusion av föreningar.

 SAH och föreningarna står under tillsyn av finansinspektionen.

4. Kooperativ kreditverksamhet i andra länder.

Kreditgivning bedrivs i olika juridiska former i de europeiska länderna. Den

kooperativa formen är vanlig, vid sidan av kreditaktiebolag och olika slag av

specialinstitut. Det finns exempel på kooperativa kreditföretag med mycket god

kreditvärdighet enligt ratinginstitutens klassificering.

 I USA har den kooperativa formen en stark ställning när det gäller krediter

till lantbrukets förädlings- och marknadsföringsled. De 100 största lantbruks-

kooperativa föreningarna hade 48 % av sin finansiering via den kooperativa

banksektorn vid utgången av 1985. CoBank, som är beteckningen på den största

kooperativa finansiella institutionen i USA, hade 1991 en balansomslutning på 13

miljarder US dollar.

 Volksbanken och Reiffeisenbanken, som är den tyska beteckningen på kooperativa

banker, hade 1988 en balansomslutning på 670 miljarder DM och antalet medlemmar

uppgick till drygt 11 miljoner.

Dessa banker hade därmed en marknadsandel på nära 27 % i dåvarande Västtyskland.

En bank tillhörande denna grupp är Deutsche Genossenschaftsbank med en

balansomslutning 1990 på 205 miljarder DM. Till banken är 1839 lokala

föreningsbanker anslutna.

Nämnas kan att statliga banker i f.d. Östtyskland håller på att omvandlas till

Volks- och Reiffeisenbanker.

 I Nederländerna är Rabobankkoncernen en mycket betydande kooperativ bank med

851 lokala kooperativa Rabobanker anslutna. Dessa lokala föreningsbanker äger

aktierna i Rabobank Nederland. Koncernen hade 1989 en marknadsandel på 25 %.

Banken har också etablerat sig utomlands för att kunna bistå sina inhemska

kunder i deras internationella affärsverksamhet. Koncernen är Nederländernas

största hypoteksinstitut.

 Den österrikiska kooperativa bankformen benämns Raiffeisenbanken och hade en

marknadsandel på 22 % 1989. Inom kreditgivning till

 62

lantbruk och skogsnäringen är banken dominerande med nära 70 % av marknaden. Det

finns 831 lokala föreningsbanker.

 I de nordiska länderna finns också betydande kooperativa banker såsom

Andelskassorna i Danmark och OKO-bankkoncernen i Finland. Den senare hade vid

utgången av 1990 en balansomslutning på 134 miljarder FM. Antalet medlemmar

uppgick till 660.000.

 Kooperativa banker finns i flertalet av medlemsländerna inom EG förutom de ovan

nämnda. De har oftast en dominerande ställning när det gäller kreditgivning till

lantbruket.

 En speciell gren av kreditsystemet utgörs av hypoteksinstituten som svarar för

långfristiga finansieriering av bostäder, lantbruk och annan fast egendom mot

säkerhet i inteckningar.

Finansieringen sker huvudsakligen genom utgivning av obligationer.

 Redan vid mitten av 1800-talet bildades hypoteksinstitut för lantbrukets

långfristiga finansiering i Danmark och Sverige. Utvecklingen hade dock startat

långt tidigare, redan på 1700-talet, i dåvarande Preussen, med bildandet av

kooperativa hypoteksinstitut för lantbruket.

 I Finland inleddes utvecklingen av kreditföreningar på lantbruksområdet redan

på 1860-talet. Även i övriga Europa kom utvecklingen igång under andra hälften

av 1800-talet.

 I Norge startade de första instituten på kooperativ grund sin verksamhet i

början av 1900-talet.

 Hypoteksverksamhet som bedrivs i kooperativa företagsformer förekommer i andra

länder särskilt i Tyskland och de skandinaviska länderna.

5. Behovet av en reform och valet av företagsform

Sedan en längre tid har frågan om en förändring av landshypoteksinstitutionens

organisation diskuterats. De skäl som tidigare fanns för att staten i fördel-

ningssyfte och på ett specialiserat sätt skulle ställa garantier till institut

inom olika sektorer av kreditmarknaden föreligger inte längre med en avreglerad

kapitalmarknad. Avregleringen har också inneburit att frågan om konkurrens-

neutralitet kommit i förgrunden. Statens uppgift begränsar sig numera till att

ansvara för att ett regelsystem finns som främjar en god utveckling för kredit-

marknaden och skapar lika förutsättningar för konkurrens mellan kreditinsti-

tuten.

 Vidare har från den 1 februari 1990 införts internationellt anpassade

kapitaltäckningsregler för banker och andra kreditinstitut. Reglerna innebär

bl.a. att den garanti som staten ställt för landshypoteket och som för när-

varande uppgår till 2,3 miljarder kronor inte får räknas in i kapitalbasen.

 Det bör poängteras att reformplanerna för landshypotekets del således inte

vuxit fram ur den nuvarande s.k. finansiella krisen.

 Landshypoteken har med angivna utgångspunkter varit föremål för två offentliga

utredningar dels "Utredningen med uppdrag att göra en översyn av lagstiftningen

om hypoteksinstitut" som avgav betänkandet "Hypoteksinstituten i framtiden" (SOU

1989:103) och ambassadören Kurt Malmgrens utredning. Den förstnämnda utredningen

har därutöver haft som mål att föreslå en moderniserad organisationsform för

hypoteksinstituten som gör det möjligt för den att verka och utvecklas efter

sina egna förutsättningar på en avreglerad kreditmarknad. Båda utredningarna

utmynnar dock i förslag om aktiebolagsbildning.

 De båda utredningarnas förslag till bolagsbildningar innebär enligt

Landshypoteks uppfattning att man dragit sina slutsatser utan att beakta de

nuvarande ägarnas önskan att bibehålla målet för verksamheten, att minimera

ägarnas kostnader för krediter till den egna näringsverksamheten. En omvandlig

av Landshypotek till aktiebolag innebär med nödvändighet att motivet för lands-

hypoteks verksamhet på sikt går förlorat.

 Flera bolagsalternativ har presenterats i de olika utredningarna. Gemensamt för

samtliga dessa lösningar är att aktiebolaget måste bedriva utlåning till

marknadsmässiga villkor för att kunna uppvisa den vinst som är nödvändig för att

få goda upplåningsvillkor på kapitalmakrnaden. Den vinst som därmed uppkommer i

bolaget kan endast fördelas efter ägarnas kapitalinsatser och inte på kooperativ

grund.

 I den ekonomiska föreningen kan man bedriva verksamhet med samma affärsmässiga

krav på lönsamhet som i aktiebolaget. Den uppvisade vinsten återgår däremot till

medlemmarna i form av överskottsutdelning. Det innebär att vinsten tillförs med-

lem/låntagare i förhållande till medlemmens lån, i enlighet med ägarens ändamål

med verksamheten.

 Olika försök har gjorts från såväl hypoteksutredningen som landshypotek att

inom ramen för en aktiebolagslösning finna en modell som tillgodoser ägarnas mål

med verksamheten. Ett sådant förslag innebär att de nuvarande landshypoteksföre-

ningarna blir ägare till samtliga aktier i kreditaktiebolaget.

Finansinspektionen har ställt sig avvisande till en sådan lösning särskilt som

modellen saknar tydliga och starka ägare. Landshypoteksorganisationen delar

numera denna uppfattning.

 Enligt vår uppfattning är den enda möjliga bolagslösningen - som på sikt är

hållbar - att aktierna skiftas ut på de nuvarande låntagarna. Det finns dock

inte något incitament för dem att långsiktigt behålla aktierna eftersom det inte

finns någon koppling mellan kapitalinsatsen och den egna näringsverksamheten.

Därmed kan de inte betraktas som starka ägare. Med nödvändighet kommer aktierna

på sikt att köpas upp av bank, annat kreditinstitut ellar annan som vill erhålla

högsta möjliga avkastning på sitt kapital.

 Det har gjorts gällande att en ekonomisk förening skulle vara särskilt utsatt i

en exceptionell krissituation på finansmarkanden när externt nytt kapital från

andra än medlemmarna måste tillföras verksamheten. Det finns i detta sammanhang

anledning slå fast att landshypotek har - som våra kalkyler visar - kraft att

själv inom ramen för en ekonomisk förening bygga upp ett tillräckligt kapital.

Skulle trots allt föreningen inte klara en kapitaltäckning om 8 procent måste

föreningens kreditverksamhet avvecklas. Med hänsyn till att tröskeln satts så

högt skulle en avveckling kunna ske i ordnade former. Det finns dock inte något

i dag som tyder på att en sådan situation skulle behöva uppkomma, men skulle så

likväl ske - och om krisen inte kan klaras ut av nuvarande ägarna - är problemet

att hitta externa finansiärer stort, oberoende av företagsformen.

 Det är mot denna bakgrund en stor brist att de tidigare utredningarna inte i

grunden prövat en lösning som bygger på den ekonomiska föreningen med låntagarna

som medlemmar och ägare. En sådan prövning hade varit naturligt med hänsyn till

verksamhetens målsättning och nuvarande utformning.

 Kännetecknande för landshypoteket liksom för de ekonomiska föreningarna inom

lantbruket, är att verksamheten är en integrerad del av delägarnas/medlemmarnas

egna företag. Delägarna är lantbrukare som är väl förtrogna med den kooperativa

företagsformen och alla har samma ägarintresse nämligen att minimera kostnaderna

för krediter till den egna näringsverksamheten.

 En omvandling av Landshypotek till aktiebolag skulle som tidigare sagts

innebära att motivet för dess verksamhet går förlorad. Landshypoteksföreningarna

har nu tagit fram ett förslag till ombildning av de 10 landshypoteksföreningarna

och Sveriges Allmänna Hypoteksbank till en enda ekonomisk förening. Modellen

bygger på att den statliga grundfonden avvecklas - liksom för stadshypotek - och

att låntagarna även fortsättningsvis är ägare, men i egenskap av medlemmar i en

ekonomisk förening, med ansvar för föreningens kapitalförsörjning. På

motsvarande sätt som verksamheten i ett kreditaktiebolag regleras av ak-

tiebolagslagen och kreditaktiebolagslagen skulle verksamheten i kreditföreningen

regleras av lagen om ekonomiska föreningar och regelsystemet i kre-

ditaktiebolagslagen. Därmed skulle enligt landshypoteksföreningarnas uppfattning

de grundläggande krav som garanterar konkurrensneutralitet på ett betryggande

sätt vara uppfyllda.

 Med valet av ekonomisk förening åstadkoms en moderniserad organisationsform som

gör det möjligt för landshypoteket att verka och utvecklas efter sina egna

förutsättningar på en avreglerad kreditmarknad. Genom föreningen uppnås ägarnas

viktigaste mål med verksamheten att erhålla billigast möjliga krediter till det

egna lantbruksföretaget. Att man sammanför nuvarande 11 företag till en

juridisk person förbättrar också möjligheten att bedriva verksamheten mer

effektivt.

 Den homogena ägargruppen av lantbrukare är i genomsnitt mycket välkonsoliderade

och har ett långsiktigt intresse av att verksamheten utvecklas stabilt. Förenin-

gen har - som visas i avsnitt 8 - med landshypoteks samlade fonder och genom

ägarnas insatskapital erforderligt kapital för verksamheten den dag grundfonden

är avvecklad.

 Det är också för kreditvärdigheten betydelsefullt att företagsformen är välkänd

bland kreditgivare. Av redovisningen i avsnitt 4 framgår att kreditverksamhet

bedriven i kooperativa kreditinstitut är väl etablerad internationellt och att

dessa institut i flera fall har en mycket stark position på marknaden och hög

kreditvärdighet.

 63

6. Ombildningen

I huvuddrag bör omstruktureringen ske enligt följande.

 1. Landshypoteksföreningarna fusioneras till en

ekonomisk förening, Hypoteksbanken, ek. för.

 2. Grundfonden ligger kvar i SAH och ställs till förfogande för ny upplåning

t.o.m. utgången av år 1998 utan kapitaltäckningskrav. SAH likvideras när det

sista obligationslånet som banken svarar för är avvecklat, dvs. senast vid ut-

gången av år 2014.

 3. SAH:s rörelse inklusive reservfond, utom obligationsskulden, överlåts till

föreningen vederlagsfritt. Den ekonomiska föreningen åläggs svara för SAH:s

skulder med hela sitt egna kapital.

 4. Övergångsregler införs för att undvika att fusionen leder till negativa

skattekonsekvenser.

 5. Obeskattade reserver (i reservfond) i SAH och föreningarna återförs till

beskattning i den övertagande kreditföreningen. Med hänsyn till riksdagens

ställningstagande beträffande skatteplikten (SkU 1984/85:64) begränsas återför-

ingen till avsättningar som gjorts i bokslut till ledning för 1986 och senare

års taxeringar. Med hänsyn till att ombildningen avses ske vid ingången av år

1993 bör reserverna återföras till beskattning vid 1994 års taxering. Skatte-

betalningen eller intäktsföringen bör därför kunna fördelas med 75 % på beskat-

tningsåret 1993 och 25 % på beskattningsåret 1994. Den mottagande föreningen bör

få rätt till surv. Med hänsyn till att banken skall finnas kvar endast under en

övergångsperiod och under denna inte själv bedriva någon egentlig verksamhet

saknas det anledning att ge den kvarvarande banken rätt till surv.

 Den ombildning av landshypotek som landshypoteksföreningarna föreslår är av

mindre ingripande karaktär än den som nyligen beslutats för stadshypotek.

Landshypotek har bedrivit sin verksamhet i kooperativa former i mer än 150 år.

Med vårt förslag kommer verksamheten också i framtiden att bedrivas i kooperativ

form. En styrka i vårt förslag är just att det inte innebär något egentligt byte

av associationsform samtidigt som ägarrollen görs mer tydlig och verksamhetens

organisation görs enklare och modernare. Endast med vårt ombildningsalternativ

tryggas såväl verksamhetens marknadspositioner och rättighetsinnehavarnas

säkerhet som ägarnas ekonomiska intresse uttryckt i ett klart och tydligt mål

för verksamheten.

 Landshypotek bör alltså även i fortsättningen bedriva verksamheten i

kooperativa former. Landshypoteksföreningarna slås samman, "fusioneras" till en

ekonomisk förening i vilken låntagarna blir medlemmar och ägare.

 Vidare skall grundfonden ligga kvar i SAH och avgift betalas för den till dess

den blivit obehövlig. Grundfonden skall stå till SAH:s förfogande för ny upp-

låning - utan kapitaltäckningskrav - t.o.m. utgången av år 1998. Under den

tiden får SAH svara för upplåning av medel som behövs för utlåning till ekono-

miska föreningens rörelse. SAH skall inte låna upp för andra ändamål.

 Att en längre övergångstid för den statliga grundfonden föreslås än den som

nyligen beslutats för statshypotek, hänger samman med att landshypoteket utifrån

i övrigt liknande förutsättningar blivit föremål för väsentligt hårdare kapital-

täckningskrav.

 SAH skall likvideras när den utestående obligationsstocken är avvecklad. De

obligationer som nu är utestående löper som längst till år 2014. De nya obli-

gationslån, för vilka grundfonden får tas i anspråk för fram till utgången till

år 1998, bör inte i något fall få ha en längre löptid än till utgången av år

2003. SAH bör alltså likvideras senast vid årsskiftet 2014/2015.

 Landshypoteksföreningarna föreslår att kreditföreningens verksamhet regleras av

lagen om ekonomiska föreningar, föreningens stadgar och av kreditaktie-

bolagslagen som f.n. är föremål för översyn och som därvid lämpligen kan

utvidgas till att omfatta ekonomiska föreningar. Lagtekniskt är en sådan

utvidg-ning enkel. I en särskild lag bör finnas regler om Sveriges Allmänna

Hypoteksbank och grundfonden. Den nuvarande landshypotekslagen föreslås upphävd.

 Frågan om inriktningen av föreningens verksamhet och hur föreningen bör vara

organiserad ankommer på föreningen och dess medlemmar att ta ställning till.

Föreningen bör kunna bilda regionala rörelseenheter inom ramen för en enda ju-

ridisk person. Regler i sådana frågor bör tas in i föreningens stadgar, se

vidare avsnitt 8.

 Det första steget i ombildningen är som nämnts en fusion mellan

landshypoteksföreningarna. Det finns i dag inte några regler om fusion mellan

landshypoteksföreningar i landshypotekslagen. En fusion mellan föreningarna

förutsätter alltså särskilda bestämmelser. Fusionsbestämmelserna bör tillsammans

med en bestämmelse om överlåtelse av SAH:s tillgångar till den nya ekonomiska

föreningen, tas in i en särskild ombildningslag som blir av tillfällig karaktär.

Av denna framgår att ombildningen skall ske.

 Sammanslagningen av landshypoteksföreningarna bör lämpligen ske genom fusion

genom kombination, dvs. de nuvarande landshypoteksföreningarna förenas genom att

bilda en ny förening. Fusionen innebär att delägarna (låntagarna) i lands-

hypoteksföreningarna blir medlemmar i den nya föreningen, att landshypoteks-

föreningarna upplöses utan likvidation samt att deras tillgångar och skulder

övertas av den nya föreningen.

 Regeringen bör ges rätt bestämma om tillvägagångssättet vid bildandet av den

nya ekonomiska föreningen som bör ges firma "Hypoteksbanken, ekonomisk före-

ning".

 I nästa steg i ombildningen föreslås att SAH:s rörelse förs över till den

ekonomiska föreningen. För att undgå de problem som sammanhänger med ett

gäldenärsbyte bör dock SAH:s obligationsskuld ligga kvar i banken och förvaltas

av denna. SAH har dock en häremot svarande fordran på den ekonomiska föreningen

till vilken landshypoteksföreningarnas och SAH:s reservfond förts.

 Säkerheten för SAH:s obligationsskuld utgörs i dag av lånefordringar på

landshypoteksföreningarna, eget kapital, och den statliga garantin

(grundfonden). Lånefordringarna på föreningarna tryggas i sin tur av före-

ningarnas lånefordringar med tillhörande säkerheter och av föreningarnas egna

kapital. Härvidlag innebär förslaget inte någon försämrad ställning för SAH:s

borgenärer, eftersom landshypoteksföreningarnas samlade tillgångar kommer att

finnas i form av reservfond i den nya föreningen.

7. Skattefrågor

Skatterättsligt betraktas överföringen av tillgångar och skulder vid fusion

eller andra ombildningar som en avyttring som i princip skall utlösa inkomstbe-

skattning. En sådan beskattning skulle utgöra hinder mot fusion. För

inkomstbeskattningens del har därför i 2 § 4 mom. lagen (1947:576) om statlig

inkomstskatt (SIL) särskilda undantagsregler införts för vissa - i paragrafens

första stycke angivna - fusionsfall. Även den nu aktuella fusionen bör omfattas

av undantagsreglerna. Till bilden hör att det vid tidigare fusioner inom

stadshypoteksinstitutionen och den nu aktuella ombildningen av stadshypotek har

ansetts motiverat att införa lättnader.

 En överlåtelse av tillgångar som ingår i näringsverksamhet för ett pris som

understiger marknadsvärdet skall enligt huvudregeln i punkt 1 fjärde stycket av

anvisningarna till 22 § kommunalskattelagen (1928:370, KL) föranleda beskattning

som om tillgångarna avyttrats till marknadsvärde (uttagsbeskattning). Om

särskilda skäl föreligger får uttagsbeskattning underlåtas (jfr prop.

1989/90:110 s 556 f.).

 Det anförda innebär att man under vissa förutsättningar godtar att tillgångar

vid företagsombildningar överförs från ett företag till ett annat till skatte-

mässiga restvärden även om marknadsvärdet är betydligt högre. Till skillnad mot

tidigare gäller efter skattereformen att uttagsbeskattning kan aktualiseras även

i fråga om reavinstbeskattad egendom, t.ex. aktier.

 De villkor som i praxis uppställs för att uttagsbeskattning skall underlåtas är

bl.a. att det föreligger ägaridentitet mellan de berörda företagen eller om så

inte är fallet att förfarandet i vart fall är affärsmässigt betingat och inte

innehåller några benefika inslag. Ett generellt krav är att förfarandet inte

leder till någon otillbörlig skatteförmån. Tillgångarna får inte heller lämna

den dubbelbeskattade sektorn.

 Landshypoteksföreningarnas uppfattning är att särskilda skäl mot

uttagsbeskattning föreligger i fråga om överlåtelse av hypoteksbankens

tillgångar till den ekonomiska föreningen.

 I samband med fusionen av landshypoteksföreningarna bildas en ekonomisk

förening på vilken lagen om ekonomiska föreningar är tillämplig. Enligt 2 kap. 2

§ nämnda lag skall föreningens stadgar ange den insats med vilken varje medlem

skall delta i föreningen, hur insatserna skall fullgöras samt i vad mån en

medlem får delta i föreningen med insats utöver vad han är skyldig att delta

med. Bestämmelserna innebär ett krav på insatsskyldighet och hur det skall full-

göras. Däremot finns inte något krav på att insatsen är betald när föreningen

registreras. I detta fall är tänkt att insatsskyldigheten för nuvarande

låntagare/delägare skall fullgöras av överskott i den ekonomiska föreningen.

Därvid kommer vanliga beskattningsregler att gälla för medlemmen. Några sär-

regler behövs inte.

 Det kapital som finns i föreningen i samband med ombildningen kommer

medlemmarna inte att kunna tillgodogöra sig i annat fall än vid likvidation av

föreningen. Vid föreningens upplösning kommer medlem att beskattas för

skillnaden mellan inbetald insats och tillskiftat belopp.

 Avdragsrätten för avsättning till reservfond slopas. Gjorda avsättningar bör i

princip återföras till beskattning. Den tidigare nämnda undantagsregeln i SIL

för vissa fusioner och som bör gälla också för fusionen av

landshypoteksföreningarna reglerar endast beskattningskonsekvenserna av själva

överlåtelsen av tillgångar och skulder men däremot inte övertagande av obe-

skattade reserver. På motsvarande sätt som föreskrivits vid bl a ombildning av

sparbanken och stadshypotek bör landshypoteksföreningarna och hypoteksbankens o-

beskattade reserver få återföras till beskattning i den ekonomiska föreningen.

 Med hänsyn till riksdagens ställningstagande beträffande skatteplikten för

upplösning av äldre avsättningar (SkU 1984/85:64) bör återföringen begränsas

till avsättningar som gjorts i bokslut för räkenskapsår som taxerats år 1986 och

senare.

 För övriga företag gäller att avskattningsperioden går ut vid i normalfallet

1995 års taxering. Med hänsyn till att ombildningen avses ske under år 1993 bör

reserverna återföras till beskattning vid 1994 års taxering. Skattebetalningen

och intäktsföringen bör därför kunna fördelas med 75 % på beskattningsåret 1993

och med 25 % på beskattningsåret 1994.

 Med hänsyn till att hypoteksbanken skall finnas kvar under en begränsad tid,

att dess tillgångar överförs till kreditföreningen och att eventuellt överskott

uppkommer i den ekonomiska föreningen, finns inte anledning att ge SAH rätt till

survavsättning. Däremot bör föreningen ges rätt till survavsättning. Med hänsyn

till kravet på konkurrensneutralitet bör survunderlaget reduceras i fråga om den

del av det egna kapitalet som kunnat byggas upp med avdragsrätt utan

återföringsskyldighet. Reduktion bör ske med motsvarande belopp som föreslagits

gälla Stadshypotek AB, nämligen 25 % av avsättningen till reservfond som skett i

SAH och landshypoteksföreningarna t.o.m. bokslutet för år 1984.

8. Verksamhet och organisation i Hypoteksbanken ek. för.

Som nämnts avses föreningen bli en ekonomisk förening under föreningslagen. I 2

kap. 2 § föreningslagen anges de stadgekrav som en ekonomisk förening skall

uppfylla för att kunna registreras. Registrering sker hos länsstyrelse.

Finansinspektionen är tillsynsmyndighet. I bilaga har intagits förslag till

stadgar för föreningen. Nedan berörs några stadgebestämmelser.

 64

 Stadgarna skall ange föreningens ändamål. Detta är alltid att främja

medlemmarnas ekonomiska intressen genom medlemmarnas deltagande i verksamheten.

Ändamålet skall återspegla den grundläggande uppgiften att lämna och förmedla

lån till lantbruket med binäringar. Säkerhet skall lämnas i form av pantbrev i

fast egendom men även annan betryggande säkerhet skall kunna ställas. Som medlem

kan antas fysisk eller juridisk person. Finansiering av verksamheten skall som

hittills ske genom utgivande av obligationer och andra försträckningar m m.

 Reglerna om insatsskyldighet och insatsbetalning är centrala med hänsyn till

uppbyggnaden av föreningens riskkapital. Mot angiven bakgrund är reglerna om

insatsåterbetalning vid medlems avgång knutna till kapitaltäckningskravet för

föreningen utom i ett par tvingande fall enligt föreningslagen, nämligen ökad

insatsskyldighet och fusion för överlåtande förening. Stadgarna ger här ramarna.

Reglerna behandlas översiktligt under avsnitt 9.

 Som alla ekonomiska föreningar skall föreningen ha en styrelse. Denna föreslås

bestå av 6-12 valda ledamöter jämte högst 6 suppleanter. Enligt förslaget utser

styrelsen en verkställande direktör. Stämman utser tre revisorer jämte

suppleanter. Styrelsen utser firmatecknare.

 Enligt landshypoteksföreningarnas mening är det viktigt att bibehålla den

regionala förankringen inom landshypoteksorganisationen även med en enda

förening i hela landet. Därför föreslås att föreningen kan indelas i regioner.

Vid årliga ordinarie regionmöten utses regionstyrelser och fullmäktige samt

behandlas styrelsens årsredovisning. Fullmäktige utgör föreningsstämma och

utövar helt stämmans befogenheter. Regionstyrelserna kan även, om styrelsen så

finner lämpligt, åläggas uppgifter inom affärsrörelsen.

 Föreningsstämman skall fatta de beslut som enligt föreningslagen krävs rörande

årsredovisningen och frågan om ansvarsfrihet för styrelseledamöterna och

verkställande direktören. Medlem har motionsrätt till regionmöte på vilket

avgörs om motionen skall föras vidare till föreningsstämman.

 I stadgarna har införts vissa regler om rörelsen. Reglerna är att se som

komplement till de allmänna reglerna i kreditföretagslagen. Kredit får enligt

förslaget lämnas endast till medlemmar och endast mot betryggande säkerhet. Om

särskilda skäl föreligger får kredit lämnas även till annan än medlem; denna

bestämmelse har sin motsvarighet i stadgarna för lokala föreningsbanker.

Undantagsregeln kan tilllämpas för kreditgivningen till annan än medlem om före-

ningens ekonomiska ställning så medger. Regeln kan också tillämpas vid

medlemmarnas övergång från landshypoteksföreningarna till den ekonomiska före-

ningen för de låntagare som av någon anledning inte vill bli medlem i före-

ningen. I stadgarna ges vidare vissa bestämmelser om säkerheter och om hur

föreningen får anskaffa medel för sin rörelse; jämför ändamålsparagrafen.

Föreningen kan utge obligationer, uppta reverslån och utge förlagsbevis m.m.

 En obligatorisk stadgeuppgift är angivande av vinstfördelningsgrunderna.

Principerna berörs delvis under avsnitt 9. Enligt föreningslagen skall det ske

en årlig avsättning till reservfonden om 5 % av årets nettovinst till dess

reservfonden uppgår till 20 % av det inbetalda insatskapitalet. I vissa fall

skall avsättningen fortsätta. Reservfonden avses dock bli fylld redan vid

föreningens början genom att föreningen övertar landshypoteksföreningarnas

reservfonder.

 Stadgeförslaget innebär att överskottet efter den obligatoriska reserv-

fondsavsättningen och med beaktande av den allmänna försiktighetsregeln i

föreningslagen skall fonderas och/eller föras i ny räkning och/eller utgå som

insatsränta och/eller fördelas mellan medlemmarna som återbäring i förhållande

till deras kvarvarande krediter hos föreningen och/eller användas för

allmännyttigt eller därmed jämförligt ändamål. Styrelsen kan besluta om

gottgörelse, d.v.s. utbetalningar som är resultatberoende men som kostnadsförs

resultaträkningen och ej ingår i föreningens redovisade årsresultat.

 Vid föreningens upplösning skall de behållna tillgångarna fördelas bland

medlemmarna efter deras inbetalda insatser. Likvidation beslutas liksom fusion

och stadgeändring enligt föreningslagens regler och eventuella tillämpliga

regler i kreditföretagslagen.

9. De ekonomiska förutsättningarna för Hypoteksbanken ek. för. och dess ägare

Den mest grundläggande förutsättningen för att ett kreditinstitut av

Hypoteksbankens karaktär skall kunna vara en aktör på den svenska och

internationella kapitalmarknaden är att institutet kan uppvisa en stor kreditv-

ärdighet.

 Kreditvärdigheten är framförallt beroende av en stor och stabil kapitalbas. Den

är också beroende av hur verksamheten bedrivs, dvs. om den styrs effektivt och i

övrigt är sund. Det är också viktigt att institutet kan uppvisa en långsiktig

överlevnadsförmåga.

 För den långsiktiga bedömningen är det viktigt att institutet kan uppvisa en

god lönsamhet och att det har starka ägare.

 Landshypoteksföreningarnas bestämda uppfattning är att de nuvarande ca 70 000

ägarna kan bli mycket starka. Med starka ägare menar vi att de har en vilja och

ekonomisk förmåga att tillskjuta erforderligt kapital till verksamheten. I

begreppet starka ägare ligger också att ägarna har ett långsiktigt intresse av

att verksamheten utvecklas på ett stabilt och ändamålsenligt sätt.

 Lantbrukarna är överlag välkonsoliderade. Den genomsnittliga kreditstorleken är

endast 300 000 kr i bottenlån per lantbruk. Därtill kan läggas att prisnivån på

svenska jord- och skogsfastigheter för närvarande är mycket lägre än i

grannländerna inom EG. Ekonomisk förening är den enda företagsform där lån-

tagarna har incitament att i ett långsiktigt perspektiv engagera sig som starka

ägare.

 Alla aktiebolagslösningar innebär att verksamheten förr eller senare styrs mot

vinstmaximering. En bolagisering av Landshypotek skulle därför innebära en

direkt konflikt med de nuvarande ägarnas intressen. Den nuvarande homogena ägar-

gruppen av lantbrukare som är enskilda näringsidkare och fastighetsägare, har

nämligen som långsiktig målsättning att åstadkomma lägsta möjliga

kapitalkostnad. I den ekonomiska föreningen kan till skillnad mot i aktiebolaget

de överskott som uppstår i verksamheten och som inte behövs för nödvändig kon-

solidering, tillföras ägarna i proportion till i vilken omfattning de bidragit

till att skapa överskotten.

 För Landshypotekets nuvarande ägare är följaktligen den ekonomiska föreningen

den företagsform som bäst tjänar deras långsiktiga ekonomiska intressen.

 Vid kontakter med det internatioella ratingföretaget Standard 

 * de nuvarande landshypoteksföreningarna bör bibehållas som ägare,

 lämpligen i modifierad form;

 * grundfonden skall avvecklas efter en övergångsperiod.

 - LRF:s önskemål om en närmare anknytning mellan lantbrukarna/låntagarna och

 banken via finansieringsinsatser bör tillgodoses. Detta bör dock ske på

 frivillighetens grund och ges en enkel och lättöverskådlig utformning.

 - Finansieringslösningar som medför att landshypoteksorganisationen nu, i ett

 kärvt marknadsläge, genom aktiespridning till låga kurser tvingas "ge bort"

 betydande delar av landshypoteksorganisationens substans till externa

 finansiärer bör undvikas.

 - Finansieringslösningar som innebär onödiga skattekostnader bör undvikas.

 - Tekniska lösningar som inte har en rimlig utsikt att vinna gehör hos

 lagstiftaren och tillsynsmyndigheten bör undvikas.

 - En hög grad av flexibilitet bör bibehållas inför framtiden.

 - Lösningen måste medge en rationell utveckling av landshypoteksor-

 ganisationens verksamhet inom den angivna målsättningen. Detta bör ske bl.a.

 genom en enhetlig organisationsstruktur.

5 Förslaget steg för steg

Utredningsgruppens förslag är en vidareutveckling och anpassning av

SAH/LRF-utredningens förslag från april 1992 och tar sin utgångspunkt i

Hypoteksutredningens förslag från 1989, sådant detta successivt modifierades

efter remisskritiken och landshypoteksorganisationens internutredning sommaren

1990. Såvitt avser avvecklingen av SAH och grundfonden har i allt väsentligt

lösningen i prop. 1991/92:119, Om ombildning av Stadshypotek m.m., används.

 76

 Förslaget innebär steg för steg följande:

 - Vissa av SAH:s rörelsetillgångar överförs från SAH till ett nybildat helägt

 dotterbolag, kreditaktiebolaget Hypoteksbanken AB, till bokförda värden mot

 apport av nytecknade aktier. Övergångslagstiftningen förutsätts ge

 nödvändiga skattebefrielser i enlighet med Hypoteksutredningens förslag.

 - Landshypoteksföreningarnas lånerörelse överförs till Hypoteksbanken AB som

 apporttillskott. Andelsfrågorna löses på det sätt som skisserats i 1990 års

 ovannämnda internutredning.

 - Landshypotekslagen ändras så, att landshypoteksföreningarnas

 verksamhetsföremål blir dels att äga aktier i Hypoteksbanken AB (och,

 eventuellt värdepapper i övrigt och/eller fastigheter) dels att kanalisera

 medlemmarnas kapitalinsatser till kreditrörelsen. Landshypotekslagens

 avsnitt om SAH skrivs om så att SAH lever kvar under en övergångstid. Under

 denna period skall SAH:s verksamhet bestå i

 * att kvarstå som låntagare enligt de av SAH redan nu utgivna

 obligationerna,

 * att stå som långivare till Hypoteksbanken AB enligt de reverser, för

 vilka Hypoteksbanken AB övertagit betalningsansvar från

 landshypoteksföreningarna vid den ovannämnda rörelseöverlåtelsen samt

 * att låna upp ytterligare medel från kapitalmarknaden under en

 femårsperiod - vilket tills vidare antages bli avvecklingsperioden för

 SAH:s grundfond - och att vidareutlåna dessa medel till Hypoteksbanken AB

 respektive, såvitt avser belopp om 100 - 500 Mkr, till landshypoteksföre-

 ningarna för finansiering av nyemissioner av aktier i Hypoteksbanken AB.

 - Landshypoteksföreningarna inbjuder sina medlemmar, låntagarna, att direkt

 deltaga i kapitaliseringen av Hypoteksbanken AB:s rörelse genom teckning av

 s.k. Landshypoteksbevis, utgivna av föreningarna, på i huvudsak följande

 villkor:

 * Löptid 10 år

 * Ränta: Statsobligationsräntan på 10-års obligationer + 1,5 %-enheter,

 f.n. (i maj 1992) ca 12 %

 * Betalningsrätt: Förlagsbeviskaraktär

 * Tillgänglighet: Multiplar av 5 000 kronor

 * Skuldebrevskaraktär: Enkla skuldebrev, överlåtelse förutsätter

 registrering hos respektive förening

 De medel som medlemmarna tillskjuter till föreningarna begagnas av

 föreningarna för tillförande av rörelsekaptial till Hypoteksbanken AB,

 delvis genom aktieteckning, delvis genom lämnande av lån.

 - Vad som ytterligare erfordras som kapitaltillskott, sedan medlemmarna

 erbjudits deltaga och fullgjort sina insatser, tillskjuts enligt följande.

 Hypoteksbanken AB emitterar under perioden 1993 - 1997 preferensaktier till

 landshypoteksföreningarna i exempelvis fem årliga "trancher" om vardera

 högst 100 Mkr. Föreningarnas förvärv av dessa aktier finansieras genom

 tioåriga amorteringsfria lån mot marknadsmässig ränta från SAH till

 föreningarna.

 - SAH emitterar, samtidigt med de nyssnämnda aktieemissionerna, obligationer

 på marknadsmässiga villkor till marknaden på motsvarande belopp, dvs. i

 trancher om högst 100 Mkr.

 - Sedan SAH fullgjort sina övergångsvisa uppgifter enligt vad som nyss sagts,

 likvideras banken och dess återstående nettotillgångar tillskiftas

 landshypoteksföreningarna.

 - Om det skulle befinnas erforderligt/önskvärt att vid något eller flera

 tillfällen göra riktade emissioner av preferensaktier eller stamaktier till

 låntagarna eller till externa intressenter är detta givetvis fullt möjligt.

 Dock skall observeras att rent "externa" emissioner av riskkapital kommer

 att kräva byte av grundläggande affärsidé. Marknaden kräver full

 kommersialitet för att tillskjuta riskkapital. En aktiespridning till en

 vidare krets kräver givetvis marknadsnotering av aktierna och förutsätter

 därför en börsintroduktion.

6 Förslagets olika delar

6.1 Erforderliga lagändringar samt reglementsändringar

Utredningsgruppens förslag baseras på Hypoteksutredningens förslag i

slutbetänkandet SOU 1989:103, Hypoteksinstituten i framtiden, såtillvida att all

rörelse samlas i ett kreditaktiebolag, Hypoteksbanken AB. Rörelseöverlåtelsen

sker i tre etapper, nämligen a) en första överlåtelse av huvuddelen av

rörelseegendomen från SAH till det redan nu existerande helägda dotterbolget

Hypoteksbanken AB, b) överlåtelse av all rörelse från landshypoteksföreningarna

till Hypoteksbanken AB och c) överlåtelse av all SAH:s återstående egendom till

Hypoteksbanken AB när SAH återbetalat samtliga utelöpande lån (denna sista

överlåtelse torde komma att äga rum om ca 20 år).

 Även vad beträffar landshypoteksföreningarnas framtid baseras

utredningsgruppens förslag på Hypoteksutredningens nyssnämnda betänkande, sådant

det modifierats i remissförfarandet (se t.ex. Uppsala universitets juridiska

fakultetsstyrelses samt LRF:s kommentarer angående begränsningar i möjligheterna

att använda associationsformen ekonomisk förening för icke kooperativ

verksamhet).

 I vad avser SAH:s successiva avveckling baserar utredningsgruppens förslag på

den lösning som valts för avvecklingen av Konungariket Sveriges

Stadshypotekskassa vid omstruktureringen av stadshypoteksorganisationen (prop.

1991/93:119).

 De grundläggande lagändringar som erfordras för genomförande av förslaget torde

främst avse lagen (1970:65) om Sveriges allmänna hypoteksbank och av

landshypoteksföreningar (landshypotekslagen). Ändringarna kan indelas i två

huvudgrupper, nämligen sådana som gäller SAH och sådana som gäller

landshypoteksföreningarna.

 Vad först beträffar de ändringar som berör SAH torde dessa i väsentliga

avseenden kunna ta sin utgångspunkt dels i förslaget i Hypoteksutredningens

betänkande dels i prop. 1991/92:119. Reglerna om SAH i den reviderade lagen

kommer väsentligen att innehålla följande avsnitt.

 1. Ändamål

 a) Förvalta SAH:s fordringar på Hypoteksbanken AB och SAH:s skulder

 b) Förvalta SAH:s fastighet/er och viss annan rörelseegendom

 c) Under grundfondens återstående giltighetstid låna upp och till

 Hypoteksbanken AB direkt och via landshypoteksföreningarna låna ut medel

 som Hypoteksbanken AB behöver för sin rörelse.

 2. Begränsning av ansvaret för förbindelser

 3. Delägare

 4. Styrelse och revisorer

 5. Delägarsammankomst

 6. Grundfond och upplåning

 7. Verksamhet

 8. Tillsyn

 9. Likvidation

 De ändringar som gäller landshypoteksföreningarna bör kunna göras ungefär på

det sätt som föreslogs i den ovannämnda internutredningen 1990, där också ett

enkelt förslag till ny "avlövad" landshypotekslag framlades i en bilaga.

Reglerna om de "avlövade" landshypoteksföreningarna i den reviderade lagen

kommer väsentligen att innehålla följande avsnitt:

 1. Ändamål

 a) Förvalta föreningarnas aktier i Hypoteksbanken AB

 b) Förvalta andra värdepapper och föreningarnas likvida medel samt

 fastigheter

 c) Hos medlemmarna låna upp medel som i form av aktie- eller lånekapital kan

 tillskjutas Hypoteksbanken AB.

 2. Begränsning av ansvaret för förbindelser

 3. Delägare

 4. Reglementen

 5. Föreningsstämma

 6. Styrelse och revisorer

 7. Verksamhet

 8. Likvidation

 Härutöver erfordras lagstiftning angående själva rörelseöverföringarna både i

civilrättsligt och associationsrättsligt avseende och vad gäller skattefrågor.

Denna lagstiftning bör kunna utformas efter förebild i Hypoteksutredningens

förslag.

 Även vissa skatterättsliga lagstiftningsanpassingar blir erforderliga.

Utredningsgruppen har inte haft möjlighet att närmare studera dessa frågor.

Såvitt nu kan bedömas föreligger dock inte anledning att förvänta några

svårigheter i detta avseende.

 Utredningsgruppen har tills vidare utgått från att inga särskilda lagändringar

skall vara erforderliga med hänsyn till reglerna i lagen (1988:606) om

finansbolag med begränsningarna i rätten att bedriva finansieringsverksamhet

m.m.

 Reglementena för landshypoteksföreningarna måste givetvis ändras i väsentliga

delar. Enligt de flesta, möjligen alla, föreningsreglementena krävs för sådana

ändringar beslut vid två på varandra följande föreningsstämmor, av vika den ena

skall vara ordinarie föreningsstämma. Denna fråga måste beaktas vid tidplanens

upprättande (se avsnitt 8 nedan).

 På grund av att så begränad tid stått till utredningsgruppens förfogande för

framläggande av denna rapport har gruppen inte lämnat förslag till reviderade

lag- och reglementstexter. Gruppen är dock beredd att, om så önskas, komplettera

rapporten med dylika förslag.

6.2 Överföring av rörelse från SAH

Enligt den modell som tillämpats av lagstiftaren i förslaget till omstruk-

turering av Stadshypoteksorganisationen (prop. 1991/92:119) - vilken väl bl.a.

föranletts av de rättsliga svårigheterna att genomföra ett gäldenärsbyte på den

utelöpande obligationsstocken utan gäldenärernas samtycke -bibehålls SAH under

en period som motsvarar avvecklingen dels av SAH:s nu utelöpande

obligationsstock dels av de obligationer som ges ut under den övergångstid,

varunder grundfonden kvarstår.

 I den mån det finns rörelseegendom i SAH som ej är erforderlig för att SAH

skall kunna fullgöra sina begränsade åligganden enligt vad som nu sagts, bör

denna genast överlåtas till Hypoteksbanken AB mot erhållande av aktier i

Hypoteksbanken AB.

 En särskild fråga i detta sammanhang är huruvida huvudkontorsfastigheten

Strandvägen 1 i Stockholm bör kvarligga i SAH eller överlåtas till

Hypoteksbanken AB. Det torde innebära en fördel från kapitaltäckningssynpunkt

för Hypoteksbanken AB att överlåtelse genast sker. Även detta bör ske mot

erhållande av aktier i Hypoteksbanken AB.

 Rörelseöverlåtelserna sker genom ett okomplicerat avtal till bokförda värden,

vilket ej utlöser beskattning (se nedan avsnitt 7).

6.3 Överföring av rörelse från föreningarna

Förslaget innebär att all rörelse genast överförs från landshypoteksföreningarna

till Hypoteksbanken AB som apportegendom mot aktier i Hypoteksbanken AB. Denna

lösning motsvarar hypoteksutredningens förslag. Tekniskt är lösningen rätt

okomplicerad. Den genomförs genom tio i princip likalydande apportavtal

innehållande rörelseöverlåtelseavtal. Vad beträffar andelsfördelningen för

aktier i Hypoteksbanken AB mellan föreningarna hänvisas till rapporten av den 27

augusti 1990 från undergrupp IA p 1-7 i SAH:s internutredning. Där behandlas

också fördelningen av aktier i Hypoteksbanken AB som föreningarna erhåller vid

utskiftningarna ur SAH. Dessa sistnämnda bör troligen ske vartefter aktier,

efter apportemissioner, finns att utskifta.

 Föreningarnas aktiefördelning i Hypoteksbanken AB skulle enligt 1990 års

internutredning kunna gestaltas på ungefär följande sätt:

 - Aktier som utges mot egendom tillhörig SAH fördelas slutligt mellan

 föreningarna med hänsyn till varje förenings obetalda kapitalbelopp av dess

 lån hos SAH per viss stickdag (se 2 § landshypotekslagen).

 - Aktier som utges mot föreningarnas rörelser - eventuellt inklusive

 fastigheter - fördelas mellan föreningarna med hänsyn till rörelsernas - och

 fastigheternas - verkliga värden. En sådan fördelning hindrar, såvitt nu kan

 bedömas, inte att överlåtelserna, vilket lagstiftaren förutsätter för

 skattefrihet, sker till bokförda värden.

 - Aktiefördelningen mellan föreningarna i enlighet med vad som nu sagts kommer

 att leda till betydande skillnader i aktieinnehav mellan den största och den

 minsta aktieägaren i hypoteksbanken AB. En viss modifikation av det

 resultatet kan uppnås genom rösträttsbegränsning i Hypoteksbanken AB:s

 bolagsordning på det sätt som anges som huvudregeln i aktiebolagslagen och

 som regelmässigt tillämpas hos andra banker, t.ex. så att ingen för egna och

 andras aktier äger rösta för mer än 10 % av det totala röstetalet i bolaget.

 Vi har för närvarande av tidsskäl inte tagit fram något formulär till

apportavtal. Detta kan ske med kort varsel.

6.4 Utgivning av Landshypoteksbevis

En viktig del av kapitaliseringen av Hypoteksbanken AB förutsätts ske genom

tillskott från medlemmarna i landshypoteksföreningarna. Ett omfattande arbete

har nedlagts på att finna lämpliga former för detta deltagande varvid särskilt

beaktats intresset av att, parallellt med den kooperativa grundstrukturen, få

till stånd ett mera direkt ekonomiskt och personligt engagemang från

medlemmarnas sida i landshypoteksorganisationens rörelse.

 En viktig utgångspunkt har härvid varit att främja intresset på regional och

lokal nivå, varför landshypoteksföreningarna, med sina väl utbyggda

medlemskontakter, bör vara den viktigaste kanalen. Förslaget utgår därför från

att tillskott skall ske från medlemmarna via landshypotekföreningarna.

 Ytterligare en grundläggande utgångspunkt har varit att landshypo-

teksorganisationen, för att kunna inbjuda sina medlemmar till medverkan i

uppbyggnaden av den nya Hypoteksbanken, måste erbjuda en säker avkastning på

villkor som är skattemässigt gynnsamma för såväl organisationen som för

medlemmarna.

 För att kunna tillgodose dessa önskemål har nu valts en konstruktion där

medlemmarna tillskjuter kapital till landshypoteksföreningarna som lån mot enkla

skuldebrev som betecknas "Landshypoteksbevis", varefter föreningarna tillskjuter

motsvarande kaptital till Hypoteksbanken AB delvis som aktiekapital, delvis som

lån.

 Villkoren för medlemmarnas tillskott bör vara marknadsmässiga. Det föreslås att

Landshypoteksbevisen blir 10-åriga, ger ränta motsvarande 10-åriga

statsobligationer med tillägg av 2,5 %-enheter och är efterställda övriga

fordringsägare. Bevisen föreslås bli utgivna i multiplar om 5 000 kronor.

6.5 Nyemissioner i Hypoteksbanken AB

Det kan inte förväntas att tillskotten från medlemmarna enligt punkt 6.4 ovan

täcker Hypoteksbanken AB:s hela behov av eget kapital och förlagskapital. (För

närmare information om det projicerade behovet i detta avseende under perioden

1992 - 2001 hänvisas till SAH/LRF-utredningen).

 Det ytterligare behovet av aktiekapital för Hypoteksbanken AB tillgodoses i

förslaget genom att bolaget till landshypoteksföreningarna riktar nyemissioner

av aktier av samma slag som de redan utgivna och med den fördelning som i övrigt

tillämpas i enlighet med av som ovan sagts. Hur stora dessa emissioner behöver

bli, berör givetvis på i vilken omfattning föreningarna når framgång med

utgivningen av Landshypoteksbevisen. Som framgått av SAH/LRF-utredningen räknar

SAH:s ledning med att det maximala behovet av nyutgivning av aktier under

perioden 1992 - 1996 skall uppgå till ca 500 Mkr. Det torde vara ett rimligt

antagande att 50 Mkr per år i fem år skall kunna rekryteras via

Landshypoteksbevis och att 30 Mkr av dessa 50 Mkr av föreningarna skall kunna

begagnas för aktieteckning i Hypoteksbanken AB. Behovet av ytterligare

aktieemissonskapital från landshypoteksföreningarna - att finansieras ur externa

källor - skulle därmed genomsnittligt uppgå till maximalt 70 Mkr per år i fem

år.

 Förslaget innebär att landshypoteksföreningarna anskaffar detta kapital genom

10-åriga amorteringsfria lån från SAH. Säkerhet för SAH för dessa lån kan skapas

antingen genom negativklausul i låneavtalen eller genom att föreningarna lämnar

pant i form av aktier i Hypoteksbanken AB.

 Räntan på dessa lån skall vara marknadsmässig. Medel för räntebetalningarna

erhåller föreningarna genom utdelning från Hypoteksbanken AB, vilken utdelning -

med hänsyn till de s.k. Annell-reglerna - är skattemässigt avdragsgill för

Hypoteksbanken AB (se beträffande skattefrågor punkt 7 nedan).

6.6 SAH:s verksamhet under övergångstiden

Som nämnts under punkt 6.2 ovan kommer SAH att bibehållas för avveckling av

nuvaranade obligationsstock. Det har därutöver förutsatts att

landshypoteksorganisationen - i likhet med stadshypoteksorganisationen - under

den omstruktureringsfas då organisationen kan vara rätt känslig, får möjlighet

att låna på marknaden med stöd av grundfonden. Det har tills vidare antagits att

detta kan ske under en femårsperiod för Hypoteksbanken AB:s del.

 Förslaget utgår från att det är lämpligt att i landshypoteksorganisationen

begagna samma tekniska lösning som för Stadshypotek, nämligen att upplåningen

slussas via SAH.

 Det torde inte innebära några problem för SAH att, med den valda strukturen,

även fortsättningsvis placera obligationer till marknadsränta på den

internationella kapitalmarknaden.

6.7 Konsortialavtalet mellan föreningarna

I internutredningen 1990 utarbetades inom landshypoteksorganisationen ett

förslag till konsortialavtal mellan föreningarna, i vilket dels i detalj

beskrives hur genomförandet av en ny organisation skall ske, dels fastlägges hur

föreningarnas framtida samverkan som starka ägare i Hypoteksbanken AB skall

organiseras och hur rörelsen skall organiseras och utvecklas.

 Det förslag till konsortialavtal (och bolagsordning för Hypoteksbanken AB) om

vilka full enighet då uppnåddes inom organisationen har nu modifierats något för

att avspegla den nya situationen i kapitaliseringsfrågan (direkt

medlemsdeltagande samt emissioner med Annell-avdragsutdelning). Dokumenten

bifogas här som bilaga A och bilaga B.

6.8 Hypoteksbanken AB:s framtida organisation

I internutredningen 1990 har redovisats ingående förslag till Hypoteksbanken

AB:s framtida organisation i skilda avseenden enligt den s.k.

regionbankmodellen. Det hänvisas här till dessa förslag.

6.9 Vissa frågor på längre sikt

Det torde inte ankomma på utredningsgruppen att lämna rekommendationer för

vägvalsfrågor för landshypoteksorganisationen på mycket lång sikt. Däremot skall

antecknas att gruppens förslag innebär att en nära nog total flexibilitet i

detta avseende bibehålls. Eftersom landshypoteksföreningarna - med låntagarna

som ägare - kontrollerar 100 % av det rörelsedrivande kreditaktiebolaget kan

föreningarna i framtiden t.ex. besluta om

 - riktade emissioner av aktier (stam-, preferens- eller bonus-) (med samma

 eller annan rösträtt) eller skuldebrev (inkl. förlagsbevis) till låntagarna

 eller till externa finansiärer,

 77

 - utskiftning, utdelning eller utförsäljning av aktier i Hypoteksbanken AB

 till låntagarna,

 - försäljning av aktier i Hypoteksbanken AB till externa intressenter.

 Lösningen ger ett stort mått av frihet även med avseende på andra tänkbara

finansieringslösningar som må erfordras för ytterligare kapitalbasförstärkning.

7 Skattefrågor

Utgångspunkten för bedömningen av skattefrågor är att såväl Hypoteksbanken AB

som landshypoteksföreningarna blir oinskränkt skattskyldiga.

 Eftersom föreningarna inte är ekonomiska föreningar kan dock reglerna i den

s.k. Annell-lagen tillämpas för utdelning som Hypoteksbanken AB lämnar till

föreningarna. Avdrag erhålles när utdelningen förfaller till betalning och får

uppgå till högst 10 % av vad som inbetalats för aktierna (inkl. vad som

inbetalats genom apporttillskott av all rörelse och andra fastigheter). Avdrag

får åtnjutas under en tjugoårsperiod från aktietecknandet.

 Härav följer att Hypoteksbanken AB under en tjugoårsperiod åtnjuter avdragsrätt

i betydande omfattning för utdelning som lämnas till föreningarna. Föreningarna

"vidareutdelar" i sin tur beloppen med full avdragsrätt som ränta dels till

medlemmarna dels till SAH, som i sin tur med full avdragsrätt betalar

motsvaranade ränta till obligationsinnehavarna.

 Det bör avslutningsvis framhållas att Annell-avdrag inte kan erhållas för

utdelning till ekonomisk förening som förvaltar aktier (motsv).

8 Tidplan

Vid tidplaneringen för genomförande av detta projekt är utgångspunkten att

överläggningar genast skall upptas inom landshypoteksorganisationen och med

berörda myndigheter med sikte på att snarast vinna klarhet i den slutliga

utformningen av lösningen och de exakta villkoren för denna. När enighet

föreligger härom är det givetvis väsentligt att också genomförandet sker så

snart som möjligt, bl.a. för att motverka oro i organisationen till följd av

osäkerhet om framtiden.

 Som nämndes ovan föreligger dock en tidsstyrande omständighet som inte torde

kunna påverkas, nämligen kravet i föreningsreglementena om två stämmor, varav en

ordinarie, för reglementsändring. Sannolikt kommer detta att innebära att

slutligt genomförande kan ske först den 1 juli 1993. Arbetet fram till dess

skulle förslagsvis kunna ske i följande ordning:

 78

1992

Maj - Överläggningar internt i SAH (bankledning, hypoteksdirektörerna,

 ordförandekretsen, centrala arbetsgruppen, bankstyrelsen)

 - Överläggningar med finansinspektionen

1-15 juni- Överläggningar med vissa ratinginstitut

 - Överläggningar med finansdepartementet

15-30 juni- Utarbetande inom SAH av detaljförslag

juli-august-Förberedelsearbete inom SAH

september eller

oktober - Framläggande av proposition

december - Riksdagsbeslut

1993

januari-juni-Förberedelserabete inom SAH

maj-juni - Föreningsstämmor i landshypoteksföreningarna

30 juni - Ny organisation startar verksamheten

 79

Lagrådsremissens lagförslag

1 Förslag till lag om ombildning av

landshypoteksinstitutionen

 Härigenom föreskrivs följande

1 § Denna lag innehåller bestämmelser om ombildning av den institution som

regleras i lagen (1970:65) om Sveriges allmänna hypoteksbank och om

landshypoteksföreningar.

2 §Landshypoteksföreningarna skall gå upp i en av föreningarna bildad ekonomisk

förening. Delägarna i landshypoteksföreningarna blir medlemmar i den ekonomiska

föreningen. Landshypoteksföreningarna upplöses utan likvidation och deras

tillgångar och skulder övertas av den ekonomiska föreningen. Ombildningen skall

göras den dag regeringen bestämmer.

3 §Efter ombildningen skall den ekonomiska föreningen tillskjuta sin rörelse som

apportegendom till ett av föreningen bildat kreditmarknadsbolag mot att

föreningen erhåller samtliga aktier i bolaget. Sveriges allmänna hypoteksbank

skall överlåta sin rörelse, utom obligationsskulden och övrig upplåning, till

kreditmarknadsbolaget. Regeringen skall besluta om tidpunkt och villkor för

överlåtelsen.

4 § Den ekonomiska föreningen får inte före den 1 januari 1998 ingå avtal med

kreditmarknadsbolaget om att bolaget skall gå upp i den ekonomiska föreningen.

Kreditmarknadsbolaget skall vid fusionstillfället ha en kapitalbas som består av

minst sex procent primärt kapital.

5 §I stället för 4 kap. lag (1992:1610) om kreditmarknadsbolag gäller för

kreditmarknadsbolaget 10 - 13 §§ lag (1994:000) om Sveriges allmänna

hypoteksbank.

 1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994.

 2. Bestämmelsen i 5 § upphör att gälla den 1 juli 1997.

 89

2 Förslag till lag om Sveriges allmänna hypoteksbank

 Härigenom föreskrivs följande.

Hypoteksbankens ändamål

1 §Sveriges allmänna hypoteksbank har till uppgift att fullfölja den ombildning

som följer av regeringens beslut enligt lagen (1994:000) om ombildning av

landshypoteksinstitutionen.

 Hypoteksbanken skall

 1. till den 1 juli 1997 låna upp och till det nybildade kredit- marknadsbolaget

låna ut medel som bolaget behöver till sin rörelse,

 2. förvalta sina fordringar på kreditmarknadsbolaget och sina skulder.

Styrelse, verkställande direktör och revisorer

2 §Hypoteksbanken förvaltas av en styrelse som består av sex ledamöter.

Regeringen utser två ledamöter och suppleanter för dem. Regeringen förordnar en

av dessa ledamöter att vara ordförande och en att vara vice ordförande.

 Tre ledamöter och tre suppleanter för dem väljs av styrelsen för den av

landshypoteksföreningarna bildade ekonomiska föreningen.

 De fem ledamöterna som utsetts enligt första och andra styckena utser en

verkställande direktör. Denne ingår som ledamot i styrelsen.

 Ledamöterna och suppleanterna utses för en tid av högst två år.

 Regeringen bestämmer arvoden till de av regeringen utsedda ledamöterna.

3 § Styrelsen är beslutsför när minst fyra ledamöter är närvarande och tre av

dem är ense om beslutet. Om endast fyra ledamöter är närvarande, måste

ordföranden eller vice ordföranden vara en av dessa tre ledamöter.

 Som styrelsens beslut gäller den mening som de flesta enar sig om. Vid lika

röstetal har ordföranden utslagsröst.

 Beslut om uppläggande av obligationslån eller annan upplåning skall ha biträtts

av ordföranden eller vice ordföranden.

4 §För revision av styrelsens förvaltning och hypoteksbankens räkenskaper utser

Finansinspektionen årligen två revisorer och suppleanter för dem. Revisorerna

och suppleanterna skall vara auktoriserade revisorer.

5 §Regeringen avgör frågan om fastställelse av resultaträkningen och

balansräkningen samt om ansvarsfrihet för styrelsen efter samråd med en

representant för den av landshypoteksföreningarna bildade ekonomiska föreningen.

Grundfond och upplåning

6 §Som grundfond för Hypoteksbanken ställer staten en garantiförbindelse till

förfogande som utfärdas av regeringen eller, efter regeringens bestämmande,

Riksgäldskontoret. Regeringen meddelar föreskrifter om grundfondens storlek samt

om de villkor i fråga om avgift och i övrigt som skall gälla för grundfonden.

 Efter anmälan till Riksgäldskontoret får Hypoteksbanken ta grundfonden i

anspråk för att fullgöra sina förpliktelser om Hypoteksbanken för tillfället

saknar tillgängliga medel för detta.

 När grundfonden har tagits i anspråk enligt andra stycket, skall

Hypoteksbanken betala staten den ränta på beloppet som Riksgäldskontoret

bestämmer och snarast möjligt återbetala vad som har tagits i anspråk.

7 §Hypoteksbankens sammanlagda låneskuld får inte uppgå till mer än tio gånger

summan av grundfonden och bankens egna kapital.

Likvidation

8 §Regeringen beslutar om Hypoteksbankens likvidation och förfarandet därvid.

 Efter anmälan till Riksgäldskontoret får grundfonden tas i anspråk när

Hypoteksbanken har trätt i likvidation, om det saknas andra tillgångar som

svarar för Hypoteksbankens förpliktelser.

 Hypoteksbankens behållning efter likvidation skall överföras till

kreditmarknadsbolaget, eller vad som trätt i bolagets ställe.

Hypoteksbankens verksamhet

9 §Närmare föreskrifter om Hypoteksbankens verksamhet meddelas av regeringen.

Kapitaltäckning

10 § Under den tid som banken tar upp nya lån för att finansiera utlåningen i

det nybildade kreditmarknadsbolagets rörelse, skall banken och

kreditmarknadsbolaget tillsammans vid varje tidpunkt ha en kapitalbas, beräknad

enligt 11 §, som motsvarar åtta procent av värdet av bankens och

kreditmarknadsbolagets placeringar beräknat enligt 12 § (kapitalkrav).

11 § Kapitalbasen utgörs av summan av primärt och supplementärt kapital efter

avräkning enligt sista stycket. Det primära kapitalet skall utgöra minst hälften

av kapitalbasen.

 90

 Med primärt kapital avses:

A. Eget kapital.

B. Kapitalandelen av periodiseringsfond.

C. Kapitalandelen av det belopp som svarar mot reserver till följd av

avskrivningar på egendom som upplåtits till nyttjande.

 Det primära kapitalet skall minskas med ett belopp motsvarande inkomstskatten

på det belopp som ännu inte återförts till beskattning enligt 2 § lagen

(1994:000) om inkomstskatteregler vid ombildning av landshypoteksinstitutionen.

 Med supplementärt kapital avses det nominella värdet av i banken och

kreditmarknadsbolaget upptagna förlagsbevis och andra skuldförbindelser med en

ursprunglig löptid av minst fem år och med rätt till betalning först efter

bankens och bolagets övriga borgenärer, dock sammanlagt högst till ett belopp

som motsvarar hälften av det primära kapitalet. Bevis och andra

skuldförbindelser vilkas återstående löptid understiger fem år skall tas upp

till ett belopp som motsvarar tjugo procent av det nominella värdet för varje

helt år som återstår till förfallodagen.

 Som primärt eller supplementärt kapital får dessutom, enligt medgivande av

regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, av Finansinspektionen räknas

andra kapitaltillskott och reserver än som sägs i andra och fjärde styckena.

 Från summan av det för banken och kreditmarknadsbolaget gemensamt beräknade

primära och supplementära kapitalet skall räknas av det bokförda värdet av vad

kreditmarknadsbolaget har skjutit till som aktiekapital eller i annan form i ett

företag som driver försäkringsverksamhet eller något slag av finansiell

verksamhet som kräver tillstånd. Någon avräkning skall dock inte göras om

tillskottet uppgår till högst fem procent av företagets egna kapital eller

motsvarande och det sammanlagda bokförda värdet av sådana tillskott inte

överstiger tio procent av kreditmarknadsbolagets egna kapital. Avräkningen skall

inte heller göras för tillskott som belöper på företag som omfattas av

bestämmelserna om konsoliderat kapitalkrav i 13 §.

12 § Kapitalkravet enligt 10 § bestäms i förhållande till bankens och

kreditmarknadsbolagets tillgångar samt sådana garantiförbindelser och andra

åtaganden på kapitalmarknaden som innebär en kreditrisk för banken och

kreditmarknadsbolaget (placeringar). Placeringarna delas in i följande grupper:

A. Tillgångar och åtaganden som avses i 2 kap. 10 § första stycket A

bankrörelselagen (1987:617).

B. Tillgångar och åtaganden som avses i 2 kap. 10 § första stycket B

bankrörelselagen.

C. Tillgångar och åtaganden som avses i 2 kap. 10 § första stycket C

bankrörelselagen.

D. Tillgångar och åtaganden som avses i 2 kap. 10 § första stycket D

bankrörelselagen.

 Vid bestämmandet av kapitalkravet undantas

 - de placeringar som anges i första stycket A samt

 - fordringar och garantier mellan banken och kreditmarknadsbolaget.

 I övrigt skall vid bestämmandet av kapitalkravet placeringarna tas upp till

sammanlagt

 - tjugo procent av summan av de placeringar som anges i första stycket B,

 - femtio procent av summan av de placeringar som anges i första stycket C samt

 - hela summan av de placeringar som anges i första stycket D.

 Till grund för bestämmandet av kapitalkravet enligt tredje stycket skall

placeringarna värderas enligt följande:

1. Tillgångar, för vilka reserver som avses i 11 § andra stycket C har satts av,

värderas till sitt bruttobokföringsvärde.

2. Övriga tillgångar värderas till sitt bokförda värde.

3. Garantiförbindelser med anknytning till kreditgivning värderas till sitt

nominella belopp.

4. Övriga garantiförbindelser värderas till halva sitt nominella belopp.

5. Andra åtaganden på kapitalmarknaden värderas till sitt nominella belopp, om

inte regeringen föreskriver ett lägre belopp.

 Regeringen får bemyndiga Finansinspektionen att meddela sådana föreskrifter som

enligt denna paragraf ankommer på regeringen.

13 § Om kreditmarknadsbolaget har ett dotterföretag, skall vad som föreskrivs i

10 § om bankens och kreditmarknadsbolagets gemensamma kapitalkrav även omfatta

dotterbolag som ägs av kreditmarknadsbolaget (konsoliderat kapitalkrav), om inte

annat följer av tredje stycket.

 Kreditmarknadsbolagskoncernens kapitalbas och placeringar skall bestämmas med

tillämpning av de regler som enligt 11 kap. 11 § aktie-bolagslagen (1975:1385)

gäller för upprättande av koncernba- lansräkningen. Även den del av kapitalbasen

som belöper på minoritetsandelar skall ingå. Redovisad goodwill som belöper på

företag som omfattas av det konsoliderade kapitalkravet skall räknas av från

primärt kapital. Placeringarna skall tas upp till de värden som föreskrivs i 12

§ eller, om dotterföretaget inte är ett kreditmarknadsbolag, i annan lag.

 Det konsoliderade kapitalkravet omfattar inte försäkringsföretag och sådana

dotterföretag till försäkringsföretag som inte driver någon form av finansiell

verksamhet.

Tillsyn

14 § Hypoteksbanken står under tillsyn av Finansinspektionen.

 Hypoteksbanken skall lämna inspektionen de upplysningar om sin verksamhet och

därmed sammanhängande omständigheter som inspektionen begär.

 Regeringen får meddela närmare föreskrifter om tillsynen över Hypoteksbanken.

 91

15 §Hypoteksbanken skall med en årlig avgift bekosta Finansinspektionens tillsyn

enligt de närmare föreskrifter som regeringen meddelar.

 1. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer, då lagen (1970:65) om

Sveriges allmänna hypoteksbank och om landshypoteksföreningar skall upphöra att

gälla.

 2. Den styrelse och de revisorer som har utsetts enligt bestämmelserna i lagen

(1970:65) om Sveriges allmänna hypoteksbank och om landshypoteksföreningar utgör

styrelse och revisorer i banken till dess att ny styrelse och nya revisorer har

utsetts enligt den nya lagen.

 3. Bestämmelserna i 10 - 13 §§ upphör att gälla den 1 juli 1997.

 92

3 Förslag till lag om inkomstskatteregler vid ombildning av

landshypoteksinstitutionen

 Härigenom föreskrivs följande.

1 § Denna lag innehåller regler för beräkning av inkomstskatt till följd av

ombildning av landshypoteksinstitutionen enligt lagen (1994:000) om ombildning

av landshypoteksinstitutionen.

2 § Avsättningar till reservfond som Sveriges allmänna hypoteksbank eller

landshypoteksförening gjort i bokslut till ledning för 1986 och senare års

taxeringar skall återföras till beskattning hos det kreditmarknadsbolag som

avses i 3 § lagen (1994:000) om ombildning av landshypoteksinstitutionen på så

sätt att

 vid 1996 års taxering återförs minst 60 procent av avsättningarna,

 vid 1996 och 1997 års taxeringar återförs sammanlagt minst 65 procent av

avsättningarna,

 vid 1996-1998 års taxeringar återförs sammanlagt minst 70 procent av

avsättningarna, och

 vid 1996-1999 års taxeringar återförs sammanlagt minst 75 procent av

avsättningarna.

3 § Skattepliktig intäkt enligt 22 § kommunalskattelagen (1928:370) eller 3 § 1

mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt skall inte anses uppkomma då

låntagare i landshypoteksförening får andel i den ekonomiska förening som avses

i 2 § lagen (1994:000) om ombildning av landshypoteksinstitutionen.

Anskaffningsvärdet för andelen skall anses vara noll kronor.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994 och tillämpas första gången vid 1996

års taxering.

 93

4 Förslag till lag om ändring i lagen (1947:576) om statlig

inkomstskatt

 Härigenom föreskrivs att 2 § 8 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt1

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 §

 8 mom.2 Har en kooperativ förening av vinsten av sin kooperativa verksamhet

lämnat rabatt eller pristillägg i förhållande till gjorda köp eller

försäljningar, medges avdrag för denna utdelning.

 Avdrag för utdelning skall avse det räkenskapsår som utdelningen hänför sig

till.

 Avdrag medges endast om föreningen visar att förutsättningar för avdrag

föreligger. Yrkande om avdrag skall göras på särskild blankett enligt formulär

som Riksskatteverket fastställer.

 Sparbank får göra avdrag för bidrag till Sparbankernas säkerhetskassa.

 Sparbankernas säkerhetskassa får göra avdrag för utdelning till sparbankerna.

 Sveriges allmänna

hypoteksbank får göra

avdrag för belopp,

som avsatts till

reservfond, i den

mån avsättningen är

nödvändig för att

uppbringa fonden

till ett belopp

motsvarande två

procent av skulder-

na.

Landshypoteksförening

får göra avdrag för

belopp, som avsatts

till reservfond, i

den mån avsättningen

är nödvändig för att

uppbringa fonden

till ett belopp

motsvarande två och

en halv procent av

föreningens skulder.

 Har reservfond som

avses i sjätte

stycket satts ned

skall - om avdrag

för fondavsättningen

har medgetts - ett

belopp motsvarande

det nedsatta

beloppet tas upp

som intäkt.

 En ekonomisk förening är i beskattningshänseende att anse såsom kooperativ, om

den är öppen och i sina angelägenheter tillämpar lika rösträtt.

 För att en förening skall anses vara öppen fordras inte bara att den enligt

sina stadgar är berättigad att när som helst anta nya medlemmar, utan också att

den faktiskt visar sig villig att anta till medlem var och en, som är bosatt

inom föreningens verksamhetsområde eller tillhör dess

1Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:770.

2Senaste lydelse 1993:1543.

 94

angivna verksamhetskrets, förbinder sig att följa föreningens stadgar och

beslut och som därjämte skäligen kan antas komma att som medlem bidra till

förverkligandet av föreningens i stadgarna angivna syfte. Den omständigheten,

att styrelsen eller annat föreningsorgan äger rätt att pröva

inträdesansökningarna och avvisa sådana sökande, som inte besitter nu nämnda

kvalifikationer för medlemskap, betar inte föreningen dess egenskap av öppen. I

det fall att en förening säljer till utomstående kan den som regel inte utan att

förlora sin öppna karaktär vägra att motta som medlem någon som kan visa, att

han brukar köpa förnödenheter genom föreningen. Anser föreningens styrelse

emellertid, att vederbörande köpare på grund av rent personliga förhållanden

inte kan beviljas medlemskap - i en stor förening, som säljer till utomstående,

är det omöjligt att i varje fall inskränka försäljningen till personer, som

skulle vara önskvärda som medlemmar - så bör föreningen för att anses såsom

öppen ha skyldighet att i ekonomiskt hänseende jämställa honom med medlem, det

vill säga ge honom samma återbäring på köpta varor som medlem erhåller.

 Kooperativa föreningars centralorganisationer är att anse såsom öppna, även om

inträde beviljas blott sådana lokala föreningar, som fyller av

centralorganisationen uppställda krav på stadgar, skötsel och ekonomisk

soliditet, och även om endast ett enda företag inom varje område antas såsom

medlem. Vad angår kravet på lika rösträtt så berövas en centralorganisation inte

dess kooperativa karaktär, om rösträtten bland dess förstahandsmedlemmar,

föreningarna, utövas efter föreningarnas medlemsantal.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994 och tillämpas första gången vid 1996

års taxering.

 95

5 Förslag till lag om ändring i lagen (1993:1538) om

periodiseringsfonder

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1993:1538) om periodiseringsfonder att 7

§ och övergångsbestämmelserna skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 7 §

 Vid fusion som Vid fusion som

avses i 2 § 4 mom. avses i 2 § 4 mom.

första stycket lagenförsta stycket lagen

(1947:576) om (1947:576) om

statlig inkomst- statlig

skatt och vid om- inkomstskatt och

bildning enligt 8 vid ombildning

kap. sparbankslagen enligt 8 kap. spar-

(1987:619) eller 11 bankslagen

kap. 8 a § förenings-(1987:619) eller 11

bankslagen kap. 8 a § förenings-

(1987:620) och vid bankslagen

övertagande enligt (1987:620) och vid

10 kap. 8 a § övertagande enligt

föreningsbankslagen 10 kap. 8 a §

och vid övertagande föreningsbankslagen

som avses i 5 eller och vid övertagande

6 § lagen (1992:702)som avses i 5 eller

om inkomst- 6 § lagen (1992:702)

skatteregler med om inkomst-

anledning av vissa skatteregler med

omstruktureringar anledning av vissa

inom den omstruktureringar

finansiella sek- inom den

torn, m.m. anses finansiella sek-

överlåtande och torn, m.m. samt vid

övertagande företag ombildning och

som ett företag. Hartillskott enligt 2 §

en ekonomisk före- eller 3 § första

ning skiftat ut meningen lagen

aktier enligt punkt (1994:000) om

1 a av ombildning av

anvisningarna till landshypo-

22 § kommunal- teksinstitutionen

skattelagen anses överlåtande och ö-

(1928:370), skall vertagande företag

föreningen och det som ett företag. Har

aktiebolag vars en ekonomisk före-

aktier skiftats ut ning skiftat ut

anses som ett före- aktier enligt punkt

tag. 1 a av

 anvisningarna till

 22 § kommunal-

 skattelagen

 (1928:370), skall

 föreningen och det

 aktiebolag vars

 Denna lag träder i aktier skiftats ut

kraft den 1 januari anses som ett före-

1994 och tillämpas tag.

första gången vid

1995 års taxering.

 Underlaget för Denna lag träder i

beräkning av avdrag kraft den 1 januari

för avsättning till 1994 och tillämpas

periodiseringsfond första gången vid

enligt 3 § skall 1995 års taxering.

minskas med belopp Underlaget för

som tagits upp till beräkning av avdrag

beskattning enligt för avsättning till

lagen (1990:655) om periodiseringsfond

återföring av enligt 3 § skall

obeskattade re- minskas med belopp

server. som tagits upp till

 beskattning enligt

 lagen (1990:655) om

 återföring av

 obeskattade re-

 server eller lagen

 (1994:000) om

 inkomstskatteregler

 vid ombildning av

 landshypoteksinstitutionen.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994 och tillämpas första gången vid 1996

års taxering.

6 Förslag till lag om upphävande av lagen (1976:225) om avdrag vid

inkomsttaxeringen för bidrag till hypoteksförening m.m.

 Härigenom föreskrivs att lagen (1976:225) om avdrag vid inkomsttaxeringen för

bidrag till hypoteksförening m.m. skall upphöra att gälla vid utgången av

december 1994. Den upphävda lagen tillämpas dock alltjämt vid 1995 och tidigare

års taxeringar.

 96

Lagrådet

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1994-04-12

Närvarande: justitierådet Per Jermsten, justitierådet Lars Å.[REDACTED_EFTERNAMN],

regeringsrådet Sigvard Holstad.

Enligt en lagrådsremiss den 22 mars 1994 (Finansdepartementet) har regeringen

beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till

1. lag om ombildning av landshypoteksinstitutionen,

2. lag om Sveriges allmänna hypoteksbank,

3. lag om inkomstskatteregler vid ombildning av landshypoteksinstitutionen,

4. lag om ändring i lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt,

5. lag om ändring i lagen (1993:1538) om periodiseringsfonder,

6. lag om upphävande av lagen (1976:225) om avdrag vid inkomsttaxeringen för

bidrag till hypoteksförening m.m.

 Förslagen har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn Tord Gransbo och

kanslirådet Olle Halldorf.

 Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet:

Förslaget till lag om ombildning av landhypoteksinstitutionen

I lagrådsremissen föreslås att landshypoteksorganisationen ombildas på följande

sätt. Landshypoteksföreningarna skall uppgå i en av föreningarna bildad

ekonomisk förening. Delägarna i landshypoteksföreningarna blir medlemmar i den

ekonomiska föreningen vilken övertar landshypoteksföreningarnas tillgångar och

skulder. Den ekonomiska föreningen skall därefter tillskjuta sin rörelse som

apportegendom till ett av föreningen bildat kreditmarknadsbolag mot att

föreningen erhåller samtliga aktier i bolaget. Sveriges allmänna hypoteksbank

skall också överlåta sin rörelse utom obligationsskulden och övrig upplåning

till kreditmarknadsbolaget.

 Förslaget till ombildning väcker frågan om den förening som landshypo-

teksföreningarna skall gå upp i uppfyller vad som krävs för att en förening

skall utgöra en ekonomisk förening. Frågan har inte närmare analyserats eller på

annat sätt berörts i lagrådsremissen.

 Begreppet ekonomisk förening definieras i lagen (1987:667) om ekonomiska

föreningar (FL). Enligt 1 kap. 1 § är en ekonomisk förening en sammanslutning

som har till ändamål att främja medlemmarnas ekonomiska intressen genom

ekonomisk verksamhet i vilken medelmmarna deltar på något i paragrafen närmare

angivet sätt, exempelvis genom att begagna föreningens tjänster. Genom kravet på

medlemmarnas deltagande fastslås föreningens kooperativa karaktär.

 I motiven lämnas endast en kortfattad beskrivning av den nyskapade föreningens

ändamål och planerade verksamhet. Förutom att äga och förvalta aktierna i

kreditmarknadsbolaget bör enligt motiven föreningen kunna bilda regionkontor

genom vilka den kunskap och erfarenhet i fråga om kreditgivning som byggts upp i

landshypoteksföreningarna kan tas till vara. All nyutlåning bör sålunda före det

slutliga kreditbeslutet underställas respektive regionkontor för bedömning och

yttrande. Det är dock att märka att det alltid är bolaget som har att besluta om

kredit skall beviljas.

 Innehavet och förvaltningen av aktier är inte en sådan verksamhet som ensam kan

konstituera en ekonomisk förening. Vad angår den planerade regionala

verksamheten synes den inte i första hand avsedd att främja medlemmarnas

ekonomiska intressen. Regionkontorets kreditberedning torde närmast vara att

betrakta som tjänster som föreningen utför åt det långivande

kreditmarknadsbolaget.

 Vad som anförts i motiven ger således föga stöd för att verksamheten är sådan

att föreningen kan registreras som en ekonomisk förening.

 Vid bedömningen av föreningens rättsliga status bör emellertid beaktas att

kreditmarknadsbolaget enligt förslaget blir ett helägt dotterbolag till

föreningen. En sådan konstruktion är tillåten enligt 4 § FL. Det innebär att en

ekonomisk förening således kan bedriva en del av sin rörelse i ett dotterbolag.

I förevarande fall kommer emellertid i princip all ekonomisk verksamhet att

bedrivas i dotterbolaget och medlemmarna deltar i verksamheten endast genom

föreningens aktieinnehav och genom att föreningen tillsammans med dotterbolaget

med sina tillgångar under en övergångstid svarar för Hypoteksbankens

förpliktelser. Frågan är då om det är möjligt för en förening att med

bibehållande av sin karaktär låta rörelsen till huvudsaklig del utövas genom ett

helägt dotterbolag. Frågona har inte närmare berörts i förarbetena till FL.

Enligt Hagberg-Nisells kommentar till 1951 års FL, 5:uppl. (s. 78 not 1) är ett

sådant förfarande inte möjligt. Malmén däremot synes i sin kommentar till FL (s.

42) hävda att det går att skapa en ekonomisk förening där rörelsen bedrivs till

väsentlig del i dotterbolag. Ett visst stöd för denna uppfattning kan måhända

utläsas från vissa uttalanden i prop. 1986/87:7 (s. 70 o. 242). Praxis på

området saknas.

 Mot bakgrund av det anförda kan det sålunda ifrågasättas om det är möjligt att

utan ändring i FL registrera den nytillskapade föreningen som en ekonomisk

förening. I varje fall ger det i remissen framlagda materialet inte något säkert

underlag för en sådan slutsats. Med hänsyn härtill bör hithörande fråga bli

föremål för ytterligare överväganden under det fortsatta lagstiftningsarbetet.

4 §

I denna paragraf föreskrivs bl.a. att den ekonomiska föreningen inte före den 1

januari 1998 får ingå avtal med kreditmarknadsbolaget om att detta skall gå upp

i den ekonomiska föreningen.

 Det är f.n. inte möjligt att bedriva finansieringsverksamhet i en ekonomisk

förening. I den allmänna motiveringen anges visserligen att regeringen i

tilläggsdirektiv gett Betaltjänstutredningen i uppdrag att göra en översyn av

den verksamhet inom det finansiella området som bedrivs av föreningar samt att

denna del av uppdraget skall behandlas med förtur och redovisas senast våren

1994.

 Enligt Lagrådets mening bör det inte komma ifråga att på sätt här föreslagits

anta en lagregel vilken har sin utgångspunkt i något som i dag inte är

lagenligt.

 På grund av det anförda avstryker Lagrådet att förslaget i denna del nu leder

till lagstiftning.

Förslaget till lag om Sveriges allmänna hypoteksbank

1 §

I paragrafens andra stycke anges under två punkter de arbetsuppgifter

Hypoteksbanken skall ha enligt den nya ordningen. I punkten 2 föreskrivs att

banken skall förvalta sina fordringar på kreditmarknadsbolaget och sina skulder.

 När det gäller avfattningen av punkten 2 vill Lagrådet erinra om att banken,

såvitt framgår av remissen (avsnitt 5.3), kan komma att få fordringar inte bara

på kreditmarknadsbolaget utan också på den ekonomiska föreningen. Mot den

bakgrunden bör begränsningen inte göras till fordringar på

kreditmarknadsbolaget. Lagrådet förordar att det i punkten 2 anges att banken

skall förvalta "sina fordringar och skulder".

2 §

I paragrafens femte stycke anges att regeringen bestämmer arvoden till de av

regeringen utsedda ledamöterna. Lagrådet ifrågasätter om inte även arvoden till

suppleanterna för dessa ledamöter bör bestämmas av regeringen. En sådan ordning

gäller enligt 2 § andra stycket lagen (1992:701) om Konungariket Sveriges

stadshypotekskassa. På grund av det anförda förordar Lagrådet den ändringen i

femte stycket att efter ordet "ledamöterna" tilläggs "och suppleanterna".

12 §

Paragrafen reglerar hur kapitalkravet enligt 10 § skall bestämmas. I andra

stycket föreskrivs att vid bestämmandet av detta krav vissa angivna placeringar

och fordringar undantas. Paragrafen har sin motsvarighet i 4 kap. 3 § lagen

(1992:1610) om kreditmarknadsbolag men avviker från detta lagrum såvitt gäller

undantag för vissa tillskott. Remissen innehåller ingen förklaring till nämnda

skillnader.

 100

Övriga lagförslag

Lagrådet lämnar förslagen utan erinran.

 101