Regeringens proposition 1992/93:34

Märkning av hushållsapparater

p~--

1992/93:34

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Vid regeringssammanträdet har chefen för Civildepartementet varit föredra­gande.

Stockholm den 8 oktober 1992

På regeringens vägnar

Carl[REDACTED_EFTERNAMN]

Inger[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen behandlas frågan om att anpassa svensk rätt till tre direktiv som har utfärdats inom EG i fråga om märkning av hushållsapparater och som Sverige genom EES-avtalet åtar sig att införliva med svensk rätt.

I propositionen läggs fram förslag till en lag om märkning av hushållsappa­rater. Genom lagen bemyndigas regeringen eller den myndighet som rege­ringen bestämmer att meddela föreskrifter om att vissa hushållsapparater skall märkas med information om energiförbrukning och om luftburet bul­ler. Regeringen bemyndigas också att meddela föreskrifter om tillsynen över att de föreskrifter som har meddelats med stöd av ett bemyndigande i lagen följs.

Lagen föreslås träda i kraft den dag som regeringen bestämmer.

Regeringens proposition

Prop. 1992/93:34

Märkning av hushållsapparater

1 Ärendet och dess beredning

Ett gemensamt ministermöte mellan EG och EFTA-länderna i Luxemburg i april 1984 resulterade i den s.k. Luxemburgdeklarationen. Deklarationen lade den politiska grunden för ett utvidgat samarbete mellan EG och EFTA:s medlemsländer i syfte att skapa ett Europeiskt ekonomiskt samar­betsområde (EES), där det skall råda fri rörlighet för varor, tjänster, kapital och personer.

Under år 1990 inleddes förhandlingar för att förverkliga samarbetsområ­det. Förhandlingarna om bl.a. ett EES-avtal slutfördes under vären 1992. EES-avtalet undertecknades den 2 maj 1992 och skall under året godkännas av EG och av parlamenten i EG- och EFTA-länderna för att träda i kraft den 1 januari 1993. Avtalet innehåller bestämmelser som kan tillämpas om tidplanen för avtalets godkännade inte håller.

Regeringen har i propositionen (1991/92:170) om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) förelagt riksdagen EES-avtalet för godkännande. Vissa särfrågor avsågs dock bli behandlade i särskilda lagpropositioner till riksdagen under hösten 1992. En sådan fråga är märkning av hushållsappara­ter (jfr prop. 1991/92:170 bilaga 12).

Inom Civildepartementet har under våren 1992 upprättats promemorian (Ds 1992:48) Märkning av hushållsapparater - en EG-anpassning till följd av EES-avtalet. Promemorians lagförslag framgår av bilaga 1. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna och en sam­manställning av remissyttrandena finns i bilaga 2.

EES-avtalet omfattar bl.a. tre direktiv om märkning av hushållsapparater. För att i enlighet med EES-avtalet uppfylla kraven enligt bestämmelserna i direktiven föreslår regeringen i denna propositionen en lag om märkning av hushållsapparater. Lagförslaget innehåller föreskrifter om bl.a. överkla­gande, som formellt ligger inom Lagrådets granskningsområde. Lagförslaget är emellertid av sådan beskaffenhet att Lagrådets hörande skulle sakna bety­delse.

Den följande framställningen inleds i avsnitt 2 med en kort redogörelse för EES-avtalet och svensk rätt. Därefter behandlas i avsnitt 3 EG-direkti­ven om märkning av hushållsapparater. I avsnitt 4 följer en redogörelse för förhållandena i Sverige i fråga om märkning av hushållsapparater och över­vägs frågan om anpassningen av svensk rätt till EG:s regler. I avsnitt 5 redo­visas förslagens kostnadskonsekvenser. Slutligen i avsnitten 6 och 7 tas upp och kommenteras propositionens lagförslag.

2 EES-avtalet och svensk rätt

Genom EES-avtalet (artikel 7) förbinder sig Sverige och övriga EFTA-län­der att i respektive lands rättsordning införliva stora delar av EG:s regelverk i sin rättsordning.

EES-avtalet består av en huvuddel som motsvarar den primära EG-rätten, Propi 1992/93:34 dvs. Romfördraget med följdförfattningar. I avtalets huvuddel finns också bestämmelser om samarbetets mål och medel samt om gemensamma organ för beslutsfattande, samråd, administration och utveckling. I bilagor till av­talet finns införd den sekundära rätten, dvs. direktiv, förordningar, besliit och rekommendationer. I avtalet tillämpas en hänvisningsteknik som inne­bär att reglerna i den sekundära rätten inte återges i fulltext utan i form av en uttömmande uppräkning av alla relevanta rättsakter.

I EES-avtalets bilaga 

II 

(Tekniska föreskrifter, standarder, provning och certifiering) finns i avsnitt 

IV 

tre direktiv som rör hushållsapparater, nämli­gen:

1.

Rådets direktiv 79/530/EEG av den 14 maj 1979 om märkning som anger hushållsapparaters energiförbrukning.

2.

Rådets direktiv 79/531/EEG av den 14 maj 1979 om tillämpning på elekt­riska ugnar av direktiv 79/530/EEG om märkning som anger hushålls­apparaters energiförbrukning.

3.

Rådets direktiv 86/594/EEG av den 1 december 1986 om luftburet buller från hushållsapparater.

Rättsakterna i svensk översättning fogas till denna proposition som bilaga 3-5.

3 EG-direktiv om märkning av hushållsapparater

3.1 Hushållsapparaters energiförbrukning

I en resolution av den 17 december 1974 rörande ett åtgärdsprogram för ge­menskapen om det rationella utnyttjandet av energi (EGT nr C153, 9.7.1975) slår EG:s ministerråd fast att varje steg på vägen mot en mer effek­tiv användning av energin innebär fördelar för miljön.

På grundval av 1974 års program antog EG:s ministerråd år 1979 direktiv 79/530/EEG om märkning som anger hushållsapparaters energiförbrukning, i fortsättningen benämnt energidirektivet (jfr bilaga 3). Vidare antog rådet direktiv 79/531/EEG om tillämpning på elektriska ugnar av direktiv 79/530/EEG om märkning som anger hushållsapparaters energiförbrukning, i fortsättningen benämnt genomförandedirektivet (jfr bilaga 4).

Energidirektivets syfte och innehåll

I ingressen till energidirektivet framhålls att det är viktigt att Europeiska ekonomiska gemenskapen beslutar om åtgärder för en rationell användning och besparing av energi för att minska problemen med tillgången av kolvä­ten. Varje förbättring i en rationell energianvändning anses gynna miljön i stort.

Enligt ingressen bör allmänheten pä ett så begripligt och enhetligt sätt soin m.öjligt upplysas om olika hushållsapparaters specifika energiförbrukning.

Korrekt, relevant och jämförbar information förväntas påverka allmänheten     Propi 199/93:34 att välja apparater som förbrukar mindre energi. Detta antas i sin tur leda till att tillverkarna anstränger sig att minska energiförbrukningen hos de ap­parater som de tillverkar.

I ingressen sägs vidare att en situation där informationen lämnas på olika sätt kan skapa icke tullmässiga handelshinder för hushållsapparater inom ge­menskapen.

I enlighet med vad som har uttalats i ingressen sägs i artikel 1 i energidirek­tivet att direktivet syftar till att i fråga om vissa typer av hushållsapparater harmonisera nationella föreskrifter. Det är fråga om föreskrifter som avser skyldighet att lämna information, särskilt i form av märkning, om energiför­brukning och viss kompletterande information. Direktivet omfattar hus­hållsapparater för uppvärmning av vatten, ugnar, kylskåp och frysar, tvätt­maskiner, TV-apparater, diskmaskiner, torktumlare samt strykmaskiner.

Energidirektivet förutsätter att särskilda genomförandedirektiv beslutas för var och en av de typer av hushållsapparater som direktivet omfattar. In­formationen om hushållsapparaters energiförbrukning skall anges i enlighet med de standarder och metoder som läggs fast i sådana genomförandedirek­tiv {artikel 2). Hittills har bara ett genomförandedirektiv beslutats, nämligen det om elektriska ugnar.

Medlemsstaterna får enligt energidirektivet inte förbjuda eller begränsa marknadsföringen av hushållsapparater på grund av märkning som anger ap­paraternas energiförbrukning, om märkningen stämmer överens med be­stämmelserna i direktivet och i genomförandedirektiven (artikel 4, punkt 1).

Redovisning av energiförbrukningen

Energidirektivet innehåller allmänna bestämmelser om hur information om energiförbrukningen skall lämnas på hushållsapparater.

Direktivet ger medlemsstaterna en möjlighet att föreskriva att alla tillver­kare eller importörer som marknadsför sådana hushållsapparater som anges i genomförandedirektiven skall tillhandahålla etiketter i enlighet med direk­tivet (artikel 3, punkt 1).

De etiketter som tillverkarna eller importörerna tillhandahåller skall an­bringas på hushållsapparaterna senast när de ställs ut till försäljning. Saknas etiketter fär återförsäljaren begära att tillverkaren eller importören tillhan­dahäller sådana. Etiketterna skall fästas på den plats som anges i ett genom­förandedirektiv eller annars på en väl synlig plats (artikel 3, punkt 2).

Hur etiketten skall utformas med avseende pä storlek, färg och layout an­ges i tre bilagor till energidirektivet. I bilaga 1 anges bl.a. att formatet på etiketten får ändras om andra data ocksä förs in. Det kan gälla mätvärden eller godkännanden avseende vattenförbrukning och ljudnivå, som kan komma att krävas på grund av andra direktiv. Formen och storleken på den etikett som anger energiförbrukningen samt den symbol som skall finnas på etiketten framgår av bilagorna 2 och 3 till direktivet.

Energidirektivet ålägger medlemsstaterna att vidta de åtgärder som be­

hövs för att säkerställa att vaqe etikett som anger energiförbrukningen i alla

avseenden uppfyller direktivens krav. Medlemsstaterna skall förbjuda eti-

8

ketter, märkningar, symboler eller påskrifter som inte uppfyller kraven i     Prop. 1992/93:34 energidirektivet eller i genomförandedirektiven. Detta gäller också i de fall när en medlemsstat inte har infört en obligatorisk märkning (artikel 9).

Kontroller

Energidirektivet bygger bl.a. på förutsättningen att märkningen pä hushålls­apparater skall anses uppfylla de krav som anges i direktivet och i genomför­andedirektiven, om de har försetts med vederbörlig etikett (artikel 4, punkt 2).

Riktigheten av uppgifter om en hushållsapparats energiförbrukning kan dock enligt direktivet prövas genom stickprovskontroller efter det att appa­raten har ställts ut till försäljning.

De närmare metoderna för stickprovskontroller anges i genomförandedi­rektiven (jfr bilaga 1 till genomförandedirektivet).

Genomförandedirektivet om elektriska ugnar

Genomförandedirektivet (jfr bilaga 4) omfattar information om energiför­brukningen i elektriska ugnar med strålvärme. Direktivet tillämpas bäde på fristående ugnar och pä ugnar som ingår i en kombinerad hushållsinstallation såsom en spis (artikel 1).

I bilaga 1 till genomförandedirektivet anges hur informationen om elekt­riska ugnars energiförbrukning skall utformas och pä vilken standard som mätvärdena skall baseras. Vidare framgår av bilagan hur kontrollen av de på etiketten uppgivna värdena för elförbrukning skall utföras.

Pågående direktivarbete inom EG

Energidirektivet och genomförandedirektivet har fått dåligt genomslag inom EG. Implementering har skett bara i några få EG-stater, t.ex. i Danmark. Anledningen till detta är sannolikt att ugnar inte är någon central produkt i hushållens energikonsumtion.

Eftersom några harmoniserade mätmetoder ännu inte föreligger har ge­nomförandedirektiv för några andra hushållsapparater än ugnar inte åstad­kommits. Tyskland har emellertid infört egna bestämmelser pä området. Inom EG bereds för närvarande förslag till direktiv om obligatorisk energi­märkning av hushållsapparater.

3.2 Buller från hushållsapparater

EG:s ministerråd antog är 1986 direktiv 86/594/EEG om luftburet buller från hushållsapparater, i fortsättningen benämnt bullerdirektivet (jfr bilaga 3).

I ingressen till direktivet hänvisas till EG:s handlingsprogram för miljön från är 1973 (EGT nr C 112, 20.12.1973) respektive är 1977 (EGT nr C 139, 13.6.1977) där man betonar hur viktigt problemet med bullerstörningar är och framhåller ett samlat behov av åtgärder mot källan till bullret.

Enligt ingressen bör allmänheten på ett så lättförståeligt och enhetligt sätt

9

som möjligt informeras om bullernivåer från hushållsapparater. Allmänhe-     Prop. 1992/93:34 ' ten förväntas med ledning av korrekt, relevant och jämförbar information välja mindre bullriga apparater. Detta antas i sin tur leda till att tillverkarna anstränger sig att sänka ljudnivån på de apparater som de tillverkar.

Bullerdirektivet innehåller bestämmelser om hur information om bullerni­våer skall redovisas, om hur bullernivån skall mätas och om tillsynen.

Medlemsstaterna får enligt direktivet inte vägra, förbjuda eller begränsa marknadsföringen och försäljningen av hushållsapparater på grund av den information om bullernivåer som lämnas, om den stämmer överens med di­rektivets krav (artikel 5, punkt 1). Medlemsstaterna skall vidare anse att den publicerade informationen om luftburet buller överensstämmer med direkti­vets bestämmelser (artikel 5, punkt 2).

Bullerdirektivets tillämpningsområde

Bullerdirektivet är tillämpligt pä hushållsapparater som bjuds ut till försälj­ning i ett medlemsland.

Med en hushållsapparat förstås enligt direktivet varje maskin, del av ma­skin eller installation som har tillverkats för huvudsaklig användning i bostä­der, inklusive källare, garage och andra uthus. Direktivet gäller i synnerhet hushållsapparater för underhålls- och rengöringsändamäl, tillredning och lagring av matvaror, produktion och distribution av värme och kyla, luftkon­ditionering samt andra apparater som inte används yrkesmässigt (artikel 2 a).

Direktivet gäller dock inte hushållsapparater som uteslutande är avsedda för industriell eller yrkesmässig användning. Vidare undantas apparater som ingår som integrerade delar av en byggnad eller dess installationer, såsom utrustning för luftkonditionering, uppvärmning och ventilation (utom hus­hållsfläktar, spisfläktar och fristående uppvärmningsanordningar), oljebrän-nare för central uppvärmning och pumpar för vatten- och avloppsanlägg­ningar. Direktivet är inte heller tillämpligt på elektroakustiska apparater el­ler på delar av utrustning säsom motorer (artikel 1, punkt 2).

Redovisningen av bullernivåer

Bullerdirektivet innehåller alltså bestämmelser som syftar till att informa­tion om luftburet buller från hushållsapparater skall redovisas på enhetligt sätt inom EG.

Direktivet ställer dock inte upp några krav på att information om bullerni­våer frän hushållsapparater skall lämnas, men ger medlemsstaterna en möj­lighet att föreskriva en sädan skyldighet i fräga om vissa slag av hushållsappa­rater (artikel 3, punkt 1 första stycket). Hittills har inte något EG-land infört krav på obligatorisk märkning.

Också i de fall när informationen om bullernivån lämnas frivilligt på hus­

hållsapparaterna, skall den uppfylla direktivets allmänna krav och därmed

vara baserad på enhetliga metoder för mätning och publicering. Det ankom­

mer pä tillverkaren att se till att korrekt information lämnas. Driver tillver­

karen sin rörelse utanför gemenskapen faller denna skyldighet i stället på

10

den som inom EG har etablerat sig som importör av hushållsapparaterna (ar­tikel 3, punkt 1 andra och tredje styckena och punkt 2).

Om det för hushållsapparaterna finns krav på märkning med någon annan information, t.ex. om energiförbrukningen enligt direktiv 79/530/EEG (jfr avsnitt 3.1), skall informationen om bullernivån lämnas på samma etikett (artikel 4).

Prop. 1992/93:34

Mätmetoder

Bullerdirektivet definierar vissa krav i fräga om vad som skall mätas och gränsen för mätosäkerheten (artikel 6).

Bullerdirektivet bygger bl.a. pä förutsättningen att den information som lämnas om bullernivåer för hushållsapparater stämmer överens med direkti­vets bestämmelser. Medlemsstaterna skall förutsätta att kraven är uppfyllda och att kontrollerna är riktigt gjorda, om mätningarna för att bestämma bul­lernivån har utförts i enlighet med nationella standarder som inbegriper har­moniserade standarder som har offentliggjorts i Europeiska gemenskaper­nas officiella tidning. Om det inte finns nägon harmoniserad standard, skall mätningarna och kontrollerna godtas, om de utförts enligt sådana nationella standarder och tekniska föreskrifter som är godkända enligt en i direktivet angiven procedur (artikel 8).

Tillsyn

Riktigheten av lämnad information om bullret från en hushållsapparat kan prövas genom stickprovskontroller, dock först sedan apparaterna har bjudits ut till försäljning (jfr artikel 5, punkt 2).

I bullerdirektivet ges bestämmelser om hur kontrollen skall genomföras (artikel 6, punkt 2).

Enligt direktivet skall medlemsstaterna vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att tillverkaren eller importören rättar en information som vid kontroll visar sig vara felaktig, om tillverkaren eller importören inte väljer att återkalla de felaktigt märkta apparaterna från marknaden (anikel T).

4 Den svenska anpassningen 

4.1 Behovet av anpassning

Regeringens bedömning: För att Sverige skall kunna uppfylla sina för­pliktelser enligt EES-avtalet, måste EG-direktiven om märkning av hushållsapparater transformeras till svenska föreskrifter pä omrädet.

Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens bedömning (promemorian s. 15).

Remissinstanserna lämnar promemorians bedömning utan erinran. Skälen för regeringens bedömning: EES-avtalet innebär att Sverige och

11

övriga EFTA-länder åtar sig att ta över EG:s gemensamma föreskrifter och     Prop. 1992/93:34 produktkrav, principen att erkänna nationella likvärdiga regler (den s.k. Cassis de Dijon-principen) samt EG:s system för att fastställa hur produkter skall provas, kontrolleras och märkas.

De aktuella direktiven om märkning av hushållsapparater är - liksom öv­riga EG-direktiv - bindande i fråga om det resultat som skall uppnås. Där­emot står det varje land fritt att själv bestämma på vilket sätt direktiven skal! införlivas med respektive lands rättsordning. Om det saknas bindande regler som stämmer överens med direktivens innehåll och syfte, måste sådana till­skapas. Den term som används för ändamålet är att EG-direktivens regler transformeras till nationella föreskrifter.

I Sverige saknas bindande regler om märkning av hushållsapparater. Där­emot har Konsumentverket utfärdat särskilda riktlinjer för information om energiförbrukningen hos kylar/frysar och ugnar (jfr KOVFS 1979:4 och 1979:13). Riktlinjerna är anpassade till energidirektivets och genomförande­direktivets regler om hur informationen skall presenteras.

Vidare finns vissa nationella standarder. Här kan nämnas Svensk Standard (SS 433 01 20) Provningsmetod för bestämning av luftburet buller från elekt­riska hushållsapparater och liknande produkter som hänvisar till vissa inter­nationella provningsmetoder för bestämning av luftburet buller. Standarden är inte bindande.

I vissa fall, såsom i fråga om konvektionsugnar, spisfläktar och mikrovågs­ugnar, saknas internationella standarder. Konsumentverket använder då egna metoder för att mäta bullret. Här kan nämnas en äldre svensk standard (SS 433 05 01) som gäller spisfläktar.

I Sverige finns alltså riktlinjer och standarder i fråga om hushållsapparater som till stora delar stämmer överens med de krav som de aktuella EG-direk­tiven om hushållsapparater ställer upp. Riktlinjerna och standarderna är emellertid inte bindande. För att uppfylla Sveriges förpliktelser enligt EES-avtalet måste direktiven transformeras till svenska föreskrifter på området.

I sammanhanget kan nämnas att det för närvarande sker visst utrednings­arbete i fråga om buller och energiförbrukning.

En utredning för handlingsplan mot buller (M 1992:02) tillsattes under vä­ren 1992 (jfr prop. 1990/91:90, bet. 1990/91 :JoU30, rskr. 1990/91:338). Ut­redningen skall utarbeta en samlad aktionsplan mot alla typer av buller med målsättningen att minska antalet bullerstörda människor (dir. 1992:20). Ut­redningen skall bl.a. ta upp frågan om bullerminskning vid källan. Utred­ningsarbetet skall vara slutfört den 1 juli 1993.

Vidare har Konsumentverket tillsammans med Närings- och teknikut­vecklingsverket som en fortsättning på ett nordiskt projekt utrett frågan om behovet av föreskrifter när det gäller hushållsapparaters energiförbrukning. Övervägandena presenteras i promemorian "Normer för maximal elförbruk­ning hos hushållsapparater m.m.", som i mars 1992 lämnades över till rege­ringen. Ärendet bereds för närvarande inom Näringsdepartementet (dnr EM 776/92).

12

4.2 Utformningen av svenska regler

Prop. 1992/93:34

Regeringens forslag: EG:s regler om märkning av hushållsapparater införlivas i svensk rätt genom föreskrifter som meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer.

I en särskild lag om märkning av hushållsapparater meddelas de be­myndiganden för regeringen som behövs.

Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag (prome­morian s. 15-17).

Remissinstanserna tillstyrker eller lämnar promemorians förslag i huvud­sak utan erinran. Kommerskollegium finner det angeläget att det i lagstift­ningen görs en formell koppHng till EES-avtalet. Vidare bör lagen komplet­teras med uppgifter dels om syftet att uppnä fri rörlighet för varor, dels de EG-direktiv som avses införlivas genom författningen. Chalmers Tekniska Högskola (CTH) ifrågasätter lagens omfattning och relevans, eftersom lagen bara behandlar luftburet buller och energiförbrukning. Lagen omfattar t.ex. inte mikrovågsugnar eller varmluftsugnar. CTH påpekar också att bullerdi­ rektivet inte omfattar det i Sverige vanligt förekommande förhällandet att hushållsapparaterna ingår som integrerade delar av en byggnad eller dess installationer. Konsumentverket betonar att energiförbrukningen i framtiden kommer att få en större betydelse än buller, vilket enligt verket också bör återspeglas i lagtexten. Industriförbundet finner det lämpligt att lagtexten kopplas till EES-avtalet. Förbundet ifrågasätter vidare om lagförslagets långtgående fullmakt och avsaknad av materiella bestämmelser står i över­ensstämmelse med 8 kap. 2 § regeringsformen. Köpmannaförbundet anser det viktigt att reglerna om märkning inte innehåller krav som går utanför direktivens krav. Vidare bör bl.a. branschorganisationerna beredas tillfälle att delta vid utformningen av myndighetsföreskrifter. Statens provningsan­stalt anser med hänvisning till maskinsäkerhetsdirektivet att det bör vara ob­ligatoriskt att lämna information ocksä om ljudeffektnivån på hushållsappa­rater. Även Husmodersförbundet Hem och Samhälle framför synpunkten att skyldigheten att märka hushållsapparater skall vara obligatorisk.

Skälen Kr regeringens förslag: De föreskrifter som behövs för att Sverige skall uppfylla de krav om märkning av hushållsapparater som ställs upp i de aktuella direktiven innefattar sådana åligganden för enskilda som i princip enligt 8 kap. 3 § regeringsformen skall meddelas i lag. Med stöd av 8 kap. 7 § första stycket 3 regeringsformen får dock riksdagen genom lag bemyndiga regeringen att meddela föreskrifter om näringsverksamhet. Riksdagen kan också enligt 11 § samma kapitel bemyndiga regeringen att överlåta åt en för­valtningsmyndighet att meddela föreskrifter i ämnet.

Den reglering som det närmast är fråga om när det gäller märkning av hus­hållsapparater är, som har framgått av redovisningen i avsnitt 3, huvudsakli­gen detaljerad och av teknisk karaktär. Efter hand kan det visa sig nödvän­digt att justera föreskrifterna med hänsyn till utvecklingen inom EG och EES. Det är därför lämpligt att föreskriftsrätten så långt som det är möjligt

13

delegeras till regeringen eller till den myndighet som regeringen bestämmer. En lämplig ordning är därför att lagstiftningen utformas som en bemyndigan­delag.

Som har nämnts i avsnitt 3 ställer de här aktuella direktiven inte upp några absoluta krav på att hushållsapparater skall vara märkta. Om hushållsappa­rater märks eller på något annat sätt förses med information om energiför­brukning eller buller, skall det dock ske i enlighet med reglerna i respektive direktiv.

För svensk del torde det för närvarande inte finnas skäl att ställa upp krav på obligatorisk märkning av hushållsapparater i något av de avseenden som berörs av de befintliga energi- och bullerdirektiven. Däremot måste möjlig­heten att införa sädana krav hällas öppen, t.ex. för det fall man inom EG inför sädana krav och de kommer att omfattas av EES-avtalet eller det an­nars bedöms som nödvändigt. Regeringen bör därför i lag bemyndigas att meddela föreskrifter om att hushållsapparater skall vara märkta med infor­mation om energiförbrukning och om luftburet buller.

Föreskrifter om hur information om energiförbrukning och om luftburet buller skall deklareras och utformas, när hushållsapparater frivilligt märks eller på nägot annat sätt förses med sådan information bör efter delegation kunna beslutas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestäm­mer, lämpligen Konsumentverket. Det gäller också mera detaljerade regler om metoder för att bestämma bullernivåer och energiförbrukning.

I fråga om föreskrifternas materiella innehåll gäller det att överföra reg­lerna i de aktuella direktiven till svensk rätt. Det innebär att reglerna måste stämma överens med EG:s regler på området och att de inte kan gå längre än dessa. Det är också naturligt och får förutsättas att detaljerade myndig­hetsföreskrifter utarbetas efter samråd med de branschorganisationer som berörs.

Eftersom lagstiftningen utformas som en bemyndigandelag, saknas det anledning att där göra en formell koppling till EES-avtalet. Däremot kan det vara lämpligt att göra en sådan koppling i de författningar som materiellt reglerar märkningen av hushållsapparater i enlighet med de aktuella direkti­ven (jfr prop. 1991/92:170 del 1 s. 187).

Sammanfattningsvis föreslår vi alltså att direktiven om hushållsapparater införlivas med svensk rätt genom föreskrifter som meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. I en särskild lag - lag om märkning av hushållsapparater - ges de bemyndiganden för regeringen som behövs.

Prop. 1992/93:34

4.3 Tillsyn

Regeringens förslag: Den myndighet som regeringen bestämmer skall se till att föreskrifter om märkning av hushållsapparater följs. Den till­synsmyndigheten skall få meddela de förelägganden och förbud som behövs.

Den som med uppsåt eller av grov oaktsamhet bryter mot föreskrif­ter om märkning bör kunna dömas till böter.

14

Promemorians förslag motsvarar i huvudsak regeringens förslag. I prome-     Prop. 1992/93:34 morian föresläs att Konsumentverket blir tillsynsmyndighet (promemorian s. 17f.).

Remissinstanserna tillstyrker eller lämnar promemorians förslag i huvud­sak utan erinran. Kommerskollegium anser det angeläget att marknadsöver­vakningen utvecklas i harmoni med övriga länder i den gemensamma mark­naden. Konkurrensverket tar upp frågan om det bör vara Konsumentverket som skall vara det organ som utför den provnings- och kontrollverksamhet som föreskrivs i olika EG-direktiv. Verket anser att denna verksamhet bör upphandlas i konkurrens mellan olika kompetenta organ. Myndighetsutö­vande funktioner och konkurrensutsatt verksamhet bör enligt verket i prin­cip bedrivas fristående från varandra. Statens provningsanstalt anser att leve­rantörens egna stickprov, tillfredsställande verifierade och dokumenterade, skall kunna användas som alternativ till efterhandskontrollen genom stick­prov. Vidare ifrågasätts om samma myndighet både skall meddela föreskrif­ter och genomföra provtagningen i fråga om hushållsapparater. Konsument­verket framhåller att föreskrifter om skyldighet för en näringsidkare att be­tala kostnader för provtagning eller undersökning av prov och skyldighet att rätta felaktiga uppgifter bör regleras i lag eller förordning. Industriförbundet anser att lagen skall utformas så att skyldigheten för näringsidkare att "rätta felaktiga uppgifter" begränsas till sådana former som inte möter några ytt­randefrihetsrättsliga invändningar.

Skälen för regeringens bedömning

Direktivens krav på marknadsövervakning

Såsom tidigare redovisats i avsnitten 3.1 och 3.2 förutsätter såväl energidi­rektivet (artikel 9) som bullerdirektivet (artikel 7) att medlemsländerna på olika sätt vidtar åtgärder för att säkerställa att den information om energiför­brukning och om luftburet buller som lämnas på hushållsapparater stämmer överens med kraven i respektive direktiv. Detta förutsätter i sin tur en effek­tiv marknadsövervakning och tillsyn över att reglerna på omrädet följs. I di­rektiven sägs emellertid inte på vilket sätt det skall ske, annat än att den in­formation som lämnas kan bli föremål för stickprovskontroller.

Tillsynsmyn digh et

Konsumentverket är en central förvaltningsmyndighet för konsumentfrägor. Verket har bl.a. till uppgift att utarbeta riktlinjer för näringsidkamas mark­nadsföring och för utformning av varor, tjänster och andra nyttigheter. Ver­ket utövar tillsyn enligt bl.a. marknadsföringslagen (1975:1418) och bevakar efterlevnaden av verkets egna riktlinjer.

Konsumentverket har genom sin verksamhet bäde erfarenhet och kompe­tens i fråga om hushållsapparater. Tillsynsfunktionen när det gäller efterlev­naden av kraven i energidirektivet och bullerdirektivet bör därför lämpligen ankomma på Konsumentverket. En sädan tillsynsuppgift ligger också väl i linje med de uppgifter som redan i dag ligger på Konsumentverket.

Industriförbundet har ifrågasatt om inte en sådan ordning som innebär att

15

Konsumentverket som föreskrivande myndighet också skall utföra tillsynen Prop. 1992/93:34 över att verkets föreskrifter följs står i strid med regeringsformen. Inom svensk förvaltning är det emellertid inte ovanligt att en tillsynsmyndighet har denna dubbla funktion. Exempel pä detta finns bl.a. inom de omräden som regleras i livsmedelslagen (1971:511), arbetsmiljölagen (1977:1160), lagen (1985:426) om kemiska produkter och prisinformationslagen (1991:601). Ordningen är också praktisk eftersom de olika sektorsmyndigheterna har specialkompetens inom sina respektive områden, både att utfärda detalj-föreskrifter och se till efterlevnaden av regelverken. Tillsynsmyndighetens beslut och andra åtgärder enligt myndighetens egna föreskrifter kan dess­utom efter överklagande prövas av domstol. Några konstitutionella hinder mot den föreslagna ordningen föreligger inte heller.

Det bör ankomma på regeringen att meddela föreskrifter om tillsynsmyn­dighet.

Tillsynen och åtgärder vid överträdelser

Den tillsyn som Konsumentverket i dag utövar sker i allmänhet genom att verkets egen personal t.ex. granskar marknadsföring eller köper in miss­tänkta produkter som därefter testas på verket. Konsumentverket har hittills i sin marknadsövervakning i allmänhet prioriterat säkerhetsfrågor. Det har i fråga om det område som omfattas av direktiven om hushållsapparater inne­burit att den aktiva marknadsbevakningen har varit av mindre omfattning. Anmälningar med stöd av marknadsföringslagen har på området förekom­mit bara i en mycket ringa utsträckning.

En stor del av den aktiva kontrollen sker efter anmälan av kommunala konsumentvägledare, allmänheten eller konkurrerande företag. Den form av övervakning genom stickprovskontroller som förutsätts i buller- och ener­gidirektiven (se avsnitt 3) torde i framtiden kräva att urvalet för kontrollen görs mera slumpartad än som sker i dag.

Ett par remissinstanser har ifrågasatt om Konsumentverket själv skall ut­föra de provningar som behövs för att kontrollera att den lämnade informa­tionen om bullernivåer och energiförbrukning är riktig. Konsumentverket har inte i dag resurser att själv utföra sådana provningar. I den uträckning som det behövs får tjänsterna i stället upphandlas frän organ som har kompe­tens på omrädet. Frägan om inriktningen och omfattningen av Konsument­verkets framtida verksamhet kommer att övervägas av den kommitté som skall göra en konsumentpolitisk översyn (dir. 1992:63).

Marknadsföringslagen innehåller generella föreskrifter om otillbörlig

marknadsföring. Lagen tar sikte på reklam och andra handlingar vid mark­

nadsföring av en vara, tjänst eller en annan nyttighet. De aktuella föreskrif­

terna om märkning av hushållsapparater har ett delvis annat syfte än mark­

nadsföringslagen. Bestämmelserna i energidirektivet, genomförandedirekti­

vet och bullerdirektivet har alla i första hand till syfte att tillskapa enhetliga

regler om märkning av hushållsapparater för att därigenom underlätta en fri

rörlighet för hushållsapparater (jfr avsnitt 3). Syftet med reglerna är alltså

inte i första hand att komma till rätta med otillbörliga förfaranden vid mark­

nadsföring av hushållsapparater. Det är därför inte möjligt att använda

16

marknadsföringslagens sanktionssystem vid alla överträdelser av föreskrif­terna om märkning. Det behövs alltså särskilda regler som kan ta hand om olika fall av överträdelser av dessa föreskrifter.

Vad som nu har sagts utesluter emellertid inte att marknadsföringslagens föreskrifter om otillbörlig marknadsföring i vissa fall ändå kan bli tillämp­liga. I fråga om förhållandet mellan marknadsföringslagen och speciallag­stiftning om märkning kan hänvisas till uttalanden i prop. 1975/76:34 med förslag till marknadsföringslag, m.m. (s. 113 f.).

För att möjliggöra en effektiv kontroll av att föreskrifterna om märkning av hushållsapparater följs, bör Konsumentverket - som tillsynsmyndighet -ha rätt att meddela de förelägganden och förbud som behövs. Sådana före­lägganden och förbud bör också kunna förenas med vite. I sammanhanget bör dock framhållas att Konsumentverket i första hand bör söka nä rättelse pä frivillig väg, genom att lämna information om reglernas innebörd och råd om hur näringsidkarna skall förfara för att uppfylla de föreskrivna kraven.

Bullerdirektivet innehåller ocksä krav på medlemsstaterna att vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att tillverkaren eller importören, om han inte väljer att återkalla det defekta partiet från marknaden, utan dröjs­mål rättar felaktig information (artikel 7). Tillsynsmyndigheten bör därför kunna ålägga en näringsidkare att rätta felaktiga uppgifter. Nägra yttrande-eller tryckfrihetsrättsliga hinder mot en sådan ordning finns inte, eftersom det här bara är fräga om rättelse av sådan information som hushållsappara­terna är försedda med.

Vid sidan om förelägganden eller förbud förenade med vite bör som alter­nativ ocksä finnas en möjlighet att bestraffa uppsåtliga eller oaktsamma överträdelser av föreskrifterna om märkning av hushållsapparater. Sträng­are påföljd än böter bör därvid inte komma i fråga. För åtal bör krävas med­givande av Konsumentverket såsom tillsynsmyndighet. När det gäller straff­belagda förfaranden bör vite inte tillämpas som alternativ när frågan lämpli­gen bör prövas i straffrättslig ordning av allmän domstol, t.ex. då någon oklarhet i skuldfrågan föreligger.

Det bör ankomma på regeringen att meddela föreskrifter om tillsynen, om förelägganden och förbud förenade med vite samt om bötesstraff.

Prop. 1992/93:34

5 Kostnadskonsekvenser

Regeringens bedömning: Kostnaderna för att övervaka att de hushålls­apparater som finns på marknaden blivit märkta pä rätt sätt bör kunna täckas genom en omfördelning av tillgängliga resurser.

Konsumentverket bör ha rätt att från tillverkaren eller importören ta ut kostnaderna för en provtagning och en undersökning av prov, i det fall märkningen av hushållsapparaten inte har uppfyllt de före­skrivna kraven.

Promemorians bedömning motsvarar i huvudsak regeringens bedömning (promemorian s. 18 ff.).

17

2 Riksdagen 1992/93. 1 saml. Nr 34

Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser lämnar promemorians be- Prop. 1992/93:34 dömning utan erinran. Konsumentverket framhåller att särskilda medel bör "öronmärkas" för stickprovskontroller. Annars kan det enligt verket finnas risk att man på grund av kostnaderna inte kan uppfylla EG-direktivens krav. LO anser att Konsumentverket bör tillföras ytterligare medel eftersom de nya uppgifterna inte kan klaras enbart genom en omfördelning av tillgäng­liga resurser. Industriförbundet framhäller att det av lagtexten bör framgå att skyldigheten att betala kostnader för provtagning och undersökning är begränsad till näringsidkare som inte har följt de aktuella reglerna.

Skälen för regeringens bedömning: Direktiven om hushållsapparater för­utsätter att medlemsländerna aktivt övervakar att de produkter som finns på marknaden uppfyller de krav som anges i direktiven (jfr avsnitt 4.3). I direktiven sägs emellertid inte något om omfattningen av marknadsövervak­ningen eller på vilket sätt den skall utföras, annat än att den information som lämnas kan bli föremål för stickprovskontroller.

Regeringen har under vären 1992 bemyndigat chefen för Civildeparte­mentet att tillkalla en kommitté med uppgift att göra en konsumentpolitisk översyn (dir. 1992:63). Översynen skall omfatta bl.a. Konsumentverket, dess organisation och uppgifter. I kommitténs uppdrag ingär bl.a. att under­söka hur marknadsövervakningen på konsumentomrädet med anledning av EES-avtalet bör organiseras samt vilka finansieringsbehov och finansierings­alternativ som föreligger.

I awaktan pä resultatet av kommitténs arbete bör Konsumentverkets ut­ökade uppgifter i fråga om märkning av hushållsapparater tills vidare kunna klaras av genom en omfördelning av tillgängliga resurser.

Konsumentverket kan vid stickprovskontroller komma att drabbas av sär­skilda kostnader för sådan provtagning och undersökning av prov som inte verket själv kan utföra. Konsumentverket har beräknat test- och analyskost­naderna för en tvättmaskin till 4500 kr avseende bullersfyrkan och 7500 kr avseende energiförbrukningen.

Enligt direktiven är det tillverkaren eller importören som ansvarar för att den information som lämnas är korrekt (artikel 2 i energidirektivet och arti­kel 3 punkt 1 i bullerdirektivet). Tillsynsmyndigheten bör ges en rätt att från tillverkaren eller importören av hushållsapparaterna ta ut en ersättning för kostnaderna för provtagning och undersökning av prov. En sådan rätt bör i vart fall tills vidare och i awaktan på resultatet av den konsumentpolitiska översynen gälla när den som ansvarar för märkningen inte har uppfyllt de föreskrivna kraven. Det bör ankomma pä regeringen att i en förordning meddela föreskrifter om skyldigheten att betala sådana kostnader.

En fråga som i detta sammanhang också bör tas upp är förslagets even­tuella kostnadskonsekvenser för domstolarna.

I avsnitt 4.3 har vi föreslagit att Konsumentverket bör ha möjlighet att

meddela förelägganden och förbud förenade med vite. Beslut om sådana åt­

gärder liksom om skyldighet att betala kostnader för provtagning och kon­

troll eller att lämna upplysningar m.m. bör kunna överklagas hos domstol.

De aktuella besluten bör kunna överklagas till kammarrätt. Instansord­

ningen kan dock komma att ändras pä grund av att Domstolsutredningen i

betänkandet (SOU 1991:106) Domstolar inför 2000-talet har föreslagit att i

18

princip alla förvaltningsmål skall prövas av länsrätt som första domstolsin-     Prop. 1992/93:34 stans. Föreskrifter om överklagande har tagits in propositionens lagförslag. Även i fråga om utdömande vite tas domstolsresurser i anspråk.

Vi har tidigare (avsnitt 4) nämnt att de standarder och riktlinjer i fråga om hushållsapparater som gäller i dag i stort stämmer överens med EG-direkti­vens bestämmelser samt att efterlevnaden av dessa standarder och riktlinjer i praktiken god. Konsumentverket förutsätts också genom information och råd till näringsidkare söka motverka överträdelser av reglerna och i första hand försöka nå rättelse på frivillig väg. Belastningen pä domstolarna med hänsyn till den nya lagstiftningen måste därför betraktas som försumbar.

6 Upprättat lagförslag

I enlighet med vad vi nu har anfört har inom Civildepartementet upprättats förslag till lag om märkning av hushållsapparater.

19

7 Specialmotivering

Förslaget till lag om märkning av hushållsapparater

Lagen har utformats som en bemyndigandelag (jfr avsnitt 4.2).

Prop. 1992/93:34

1 § Denna lag skall tillämpas på hushållsapparater som säljs i närings­verksamhet.

Av 1§ framgår att lagen tillämpas på hushållsapparater som säljs i närings­verksamhet. Med näringsverksamhet avses här detsamma som i annan mark­nadsrättslig lagstiftning, nämligen sädan verksamhet som drivs av näringsid­kare. Näringsidkare är var och en som yrkesmässigt driver verksamhet av ekonomisk art, oavsett om verksamheten är inriktad pä ekonomisk vinst el­ler inte.

2 § Regeringen får meddela föreskrifter om att vissa slag av hushälls-apparater skall vara märkta eller på något annat sätt försedda med information om energiförbrukning och om luftburet buller.

Närmare föreskrifter om informationsskyldigheten fär meddelas av den myndighet som regeringen bestämmer.

I första stycket lämnas ett bemyndigande till regeringen att meddela före­skrifter om att vissa slag av hushållsapparater skall vara märkta eller på nä­got annat sätt försedda med information om luftburet buller och om energi­förbrukning. Det är här alltså fråga om en obligatorisk märkning.

Bemyndigandet i 2 § är alltså vidare än vad som behövs eftersom direkti­ven om märkning av hushållsapparater inte ställer upp några krav på obliga­torisk märkning (jfr artikel 3, punkt 1 i energidirektivet och artikel 3, punkt 1 i bullerdirektivet). Genom att införa en möjlighet för regeringen att meddela föreskrifter om obligatorisk märkning skapas en beredskap för det fallet att man inom EG antar direktiv om obligatorisk märkning, som kommer att om­fattas av EES-avtalet. Det kan också i övrigt komma att bedömas nödvän­digt eller lämpligt att i några avseenden införa ett krav pä obligatorisk märk­ning.

Genom bestämmelsen i andra stycket ges den myndighet som regeringen bestämmer möjlighet att meddela närmare föreskrifter om informationsskyl­digheten. Den myndighet som det ligger närmast till hands att vidaredele­gera föreskriftsrätten till är Konsumentverket (jfr avsnitt 4.2). De föreskrif­ter som här är aktuella är de som motsvarar reglerna i artikel 3 i energidirek­tivet och bilaga 1-3 till samma direktiv, bilaga 1 till genomförandedirektivet samt artiklarna 3 och 4 i bullerdirektivet.

20

Prop. 1992/93:34

3 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om hur information om energiförbrukning och om luftburet buller skall utformas, när vissa slag av hushållsapparater frivilligt märks eller på något annat sätt förses med sådan information.

Enligt artikel 9 i energidirektivet och artikel 3 punkt 2 i bullerdirektivet skall reglerna om märkning i direktiven tillämpas ocksä när märkningen sker fri­villigt. Genom paragrafen bemyndigas därför regeringen eller den myndig­het som regeringen bestämmer att meddela de föreskrifter som krävs i fråga om hur information om energiförbrukning respektive om luftburet buller skall deklareras och utformas när hushållsapparaterna frivilligt märks eller på nägot annat sätt förses med sådan information. Det gäller vidare vilka typer av hushållsapparater som skall omfattas av de särskilda reglerna om märkning. Det är här fråga om regler motsvarande dem som avses i 2 § andra stycket.

4 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om

1.

vilka metoder som skall användas för att bestämma energiför­brukning och bullernivåer, samt

2.

vilka metoder som skall användas vid kontroll av den lämnade informationen om energiförbrukning och bullernivåer.

I 4 § lämnas bemyndigande för regeringen eller den myndighet som rege­ringen bestämmer att meddela föreskrifter om metoder för kontroll av ener­giförbrukning och bullernivåer (se vidare avsnitt 4.2). Det är alltså här fråga om provning och kontroll av att den lämnade informationen är riktig. Regler om detta finns i bilaga 1 till genomförandedirektivet (punkt 2.2) och i artikel 6, punkt 2 i bullerdirektivet.

5 § Den myndighet som regeringen bestämmer skall se till att de före­skrifter följs som har meddelats med stöd av denna lag eller ett be­myndigande enligt lagen.

Tillsynsmyndigheten får meddela de förelägganden och förbud som behövs för tillsynen.

I första stycket lämnas ett bemyndigande till regeringen att meddela före­skrifter om tillsynsmyndighet.

För att tillsynen skall bli effektiv bör tillsynsmyndigheten ges möjlighet att meddela de förelägganden och förbud som behövs. Detta gäller bl.a. i de fall där medlemsstaterna enligt artikel 9 i energidirektivet åläggs att förbjuda etiketter, märkningar, symboler eller påskrifter som inte uppfyller kraven i

21

direktiven. I andra stycket har därför tagits in bestämmelser om rätt för till­synsmyndigheten att meddela de förelägganden och förbud som behövs för tillsynen.

Tillsynsmyndighetens beslut om föreläggande eller förbud bör kunna för­enas med vite. Något särskilt bemyndigande i lag om vitessanktion behövs dock inte (jfr prop. 1975:8 s. 45).

Prop. 1992/93:34

6 § Regeringen får meddela föreskrifter om

1.

att en näringsidkare är skyldig att betala kostnader för provtag­ning och undersökning av prov,

2.

att en näringsidkare är skyldig att lämna tillsynsmyndigheten så­dana upplysningar, handlingar, varuprov och liknande som behövs för tillsynen, samt

3.

att en näringsidkare är skyldig att rätta felaktiga informationer om energiförbrukning och bullernivåer.

I punkt 1 lämnas bemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter om skyldighet för en näringsidkare att betala kostnader för provtagning och un­dersökning av prov (se vidare avsnitt 5).

För en effektiv tillsynsfunktion (se avsnitt 4.3) krävs att tillsynsmyndighe­ten får tillgång till uppgifter från näringsidkaren. Det för tillsynen nödvän­diga underlaget kan finnas i dokument och andra handlingar hos denne. För att kunna utföra mätningar på hushållsapparater måste tillsynsmyndigheten också få tillgång till varuprover. I punkt 2 bemyndigas därför regeringen att meddela föreskrifter om skyldighet att länrma tillsynsmyndigheten sådana upplysningar, handlingar, varuprov och liknande som behövs för tillsynen.

I artikel 9 i energidirektivet och artikel 2 i genomförandedirektivet läggs ett särskilt ansvar på medlemsstatema att vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att etiketter som anger energiförbrukning och all övrig infor­mation om energiförbrukning uppfyller de i direktiven uppställda kraven. I artikel 7 i bullerdirektivet läggs pä motsvarande sätt ett särskilt ansvar på medlemsstaterna att vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att till­verkaren eller importören, om han inte väljer att återkalla det defekta par­tiet frän marknaden, utan dröjsmål rättar felaktig information. Ipunkt 3 ges därför ett bemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter om skyldig­het att rätta felaktiga uppgifter som har lämnats.

7 § Tillsynsmyndighetens beslut i enskilda fall enligt denna lag eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen får överklagas hos kammarrätten.

Hänsynen till rättssäkerheten kräver att beslut som en myndighet meddelar inom ramen för tillsynen av märkningen av hushållsapparater är överklag-bara.

22

1 7 § finns därför bestämmelser om överklagande av tillsynsmyndighets Prop. 1992/93:34 beslut om föreläggande eller förbud som har meddelats med stöd av lagen (jfr 5 § andra stycket). Överklagbara beslut är bl.a. beslut att näringsidkare skall lämna upplysningar, handlingar, varuprover och liknande (jfr 6 § 2). Det kan också gälla sådana beslut varigenom en näringsidkare har ålagts att betala kostnader för provtagning eller för undersökning av prover eller att rätta felaktig information (jfr 6 § 1 och 3).

Tillsynsmyndighetens beslut får överklagas hos kammarrätten.

Ikraftträdande

EES-avtalet avses träda i kraft tidigast den 1 januari 1993. Den föreslagna lagen om märkning av hushållsapparater bör träda i kraft samtidigt som EES-avtalet. Lagen föreslås därför träda i kraft den dag som regeringen be­stänuner.

Någon särskild övergångsreglering till lagen torde inte behövas. Däremot finns det anledning att överväga övergångsbestämmelser till regeringens re­spektive Konsumentverkets föreskrifter. Nära till hands ligger att låta reg­lerna gälla för sådana hushållsapparater som har tillverkats eller importerats efter ikraftträdandet. Sådana hushållsapparater som i princip redan finns på marknaden bör alltså under en kortare övergångsperiod kunna undantas. Det bör emellertid ankomma på regeringen respektive Konsumentverket att meddela föreskrifter om detta.

8 Ärendet till riksdagen

Regeringen föreslår att riksdagen antar förslaget till lag om märkning av hushållsapparater.

23

Propositionens lagförslag

Prop. 1992/93:34

Propositionens

Förslag till

1   förslag

Lag om märkning av hushallsapparater

Härigenom föreskrivs följande.

Lagens tillämpningsområde

1 § Denna lag skall tillämpas pä hushållsapparater som säljs i näringsverk­samhet.

Obligatorisk märkning

2 § Regeringen får meddela föreskrifter om att vissa slag av hushållsappara­ter skall vara märkta eller på något annat sätt försedda med information om energiförbrukning och om luftburet buller.

Närmare föreskrifter om informationsskyldigheten får meddelas av den myndighet som regeringen bestämmer.

Frivillig märkning

3 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om hur information om energiförbrukning och om luftburet bul­ler skall utformas, när vissa slag av hushållsapparater frivilligt märks eller på något annat sätt förses med sädan information.

Metoder

4 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämme;r får meddela

föreskrifter om

1.

vilka metoder som skall användas för att bestämma energiförbrukning och bullernivåer, samt

2.

vilka metoder som skall användas vid kontroll av den lämnade informa­tionen om energiförbrukning och bullernivåer.

Tillsyn

5 § Den myndighet som regeringen bestämmer skall se till att de föreskrifter

följs som har meddelats med stöd av denna lag eller ett bemyndigande enligt

lagen.

Tillsynsmyndigheten får meddela de förelägganden och förbud som be­hövs för tillsynen.

6 § Regeringen får meddela föreskrifter om

1.

att en näringsidkare är skyldig att betala kostnader för provtagning och undersökning av prov,

2.

att en näringsidkare är skyldig att lämna tillsynsmyndigheten sådana upplysningar, handlingar, varuprov och liknande som behövs för tillsynen, samt

3.

att en näringsidkare är skyldig att rätta felaktiga informationer om ener­giförbrukning och bullernivåer.

24

överklagande

Prop. 1992/93:34

7 § Tillsynsmyndighetens beslut i enskilda fall enligt denna lag eller enligt

Propositionens

föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen får överklagas hos kam-

lagförslag

marrätten.

Denna lag träder i kraft den dag som regeringen bestämmer.

25

Lagförslag i promemorian (Ds 1992:48) Märkning      Prop. 1992/93:34 av hushållsapparater - en EG-anpassning till följd av   Bilaga i EES-avtalet

Förslag till

Lag om märkning av hushållsapparater

Härigenom föreskrivs följande.

Lagens tillämpningsområde

1 § Denna lag skall tillämpas pä hushållsapparater som säljs i näringsverk­

samhet.

Obligatorisk märkning

2 § Regeringen får meddela föreskrifter om att hushållsapparater skall vara

märkta med uppgifter om luftburet buller och om energiförbrukning.

Närmare föreskrifter om märkningen och om undantag från märknings­skyldigheten får meddelas av den myndighet som regeringen bestämmer.

Frivillig märkning

3 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela

föreskrifter om frivillig märkning av hushållsapparater med uppgifter om

luftburet buller och om energiförbrukning.

Gemensamma bestämmelser

4 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela

föreskrifter om

1.

metoder för att bestämma bullernivåer och energiförbrukning,

2.

provning och kontroll av luftburet buller och av energiförbrukning,

3.

skyldighet för en näringsidkare att betala kostnader för provtagning el­ler undersökning av prov,

4.

skyldighet för en näringsidkare att rätta felaktiga uppgifter om luftburet buller och om energiförbrukning, samt

5.

skyldighet för en näringsidkare att lämna sådana upplysningar, hand­lingar, varuprov och liknande som behövs för att se till att de föreskrifter som har meddelats med stöd av denna lag efterlevs.

Denna lag träder i kraft den dag som regeringen bestämmer.

26

Sammanställning av remissyttranden över

Prop. 1992/93:34

promemorian (Ds 1992:48) Märkning av

Bilaga 2

hushållsapparater - en EG-anpassning till följd av EES-avtalet

Remissinstanserna

Efter remiss av promemorian (Ds 1992:48) Märkning av hushållsapparater

har yttrande avgetts av:

Kommerskollegium

Chalmers tekniska högskola

Närings- och teknikutvecklingsverket (NUTEK)

Konkurrensverket

Statens provningsanstalt

SIS - Standardiseringskommissionen i Sverige

Konsumentverket

Landsorganisationen i Sverige (LO)

Sveriges akademikers centralorganisation (SACO)

Sveriges Industriförbund

Sveriges Köpmannaförbundet

Företagarnas Riksorganisation

KonsumentgiUesförbundet

Husmodersförbundet Hem och Samhälle

Yttrande har också kommit in från Elektriska Hushållsapparat Leverantö­rer EHL och utredningen (M 1992:02) Handlingsplan mot buller.

Svenska kommunförbundet har avstått från att avge något remissyttrande.

Sammanfattning av remissutfallet

Förslagen i promemorian tillstyrks eller lämnas i huvudsak utan erinran av remissinstanserna.

Närmare om de synpunkter som har förts fram i remissyttrandena

Lagförslaget

Kommerskollegium:

Kollegiet finner de författningssammanställningar som gjorts värdefulla från informationssynpunkt. Samtidigt saknar lagförslagen formell koppling till EES-avtalet, vilket skapar osäkerhet hos berörda intressenter. Lagarna bör kompletteras med uppgift om dels syftet att uppnå fri rörlighet för varor, dels att de utgör en implementering av aktuella EG-direktiv. Från handels- och konkurrenssynpunkt är det vidare angeläget att marknadsövervakningen, liksom dess finansiering, utvecklas i harmoni med övriga länder inom den

gemensamma marknaden.     

I förslagen till Lag om märkning av textilier och Lag om märkning av hus­

hållsapparater har kopplingen till EES-avtalet och dess syfte helt utelämnats.

27

Härigenom finns en risk att EES-avtalets styrning och dess harmoniserings- Prop. 1992/93:34 effekter gär förlorad. I EES-propositionen (1991/92:170, del I) sägs att vid Bilaga 2 transformering bör "införlivandeförfattningen" utformas så att det framgår att denna innefattar genomförandet av regler som har sin grund i "EES-di-rektiv". I alla händelser utgör avsaknaden av formell koppling till avtalet en osäkerhetsfaktor för berörda intressenter. Det är därför angeläget att la­garna i sina inledande paragrafer kompletteras med uppgift om dels syftet att uppnå fri rörlighet för varor, dels de EG-direktiv som avses införlivas genom författningarna (jämför 1 paragraf i förslaget till byggproduktiag enligt Ds 1992:65).

Chalmers tekniska högskola:

Lagen behandlar enbart luftburet buller och energiförbrukning. Den tar där­emot inte upp annat buller, t.ex. stomljud, vibrationer och skakningar och inte heller miljöfrågor, säsom vattenförbrukning, miljöfarliga ämnen, de­struktion m m.

Standardiseringskommissionen i Sverige - SIS:

EES-avtalet förpliktar Sverige att pä det här aktuella varuområdet införa författningsregler, vilket avses ske i lag, förordning och myndighetsföreskrif­ter. SIS vill framhålla att det på detta område, liksom på andra mer eller mindre oreglerade områden, är ytterst angeläget att de föreskrifter som be­döms erforderliga i största möjliga utsträckning hänvisar till europeisk stan­dard eller, i förekommande fall, internationell standard som fastställts som svensk standard.

Konsumentverket:

Konsumentverket tillstyrker förslaget till en läg om märkning av hushålls­apparater med följande kommentarer.

2

§

Ordföljden föreslås bli ändrad till "....om energiförbmkning och om luftbu­ret buller". Anledningen är att energiförbrukningen kommer att spela en allt mer dominerande roll i framtiden, viktigare än buller.

2 § andra stycket

Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer bör kunna meddela närmare föreskrifter för märkningen.

4 §, punkterna 3 och 4

Regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, ges enligt för­

slaget möjlighet att meddela föreskrifter om skyldighet för en näringsidkare

att betala kostnader för provtagning eller undersökning av prov och skyldig-

28

het att rätta felaktiga uppgifter. Enligt Konsumentverket rör det sig här om     Prop. 1992/93:34

sådana skyldigheter för näringsidkare som bör regleras i lag eller i förord-     Bilaga 2

ning.

Avsnitt 4.2 Utformningen av svenska regler

I promemorian berörs inte den föreslagna lagens förhållande till marknads­föringslagens bestämmelse om otillbörlig marknadsföring (2 §), och om nä­ringsidkares skyldighet att lämna information som har särskild betydelse frän konsumentsynpunkt (3 §). Konsumentverket utgår från att en tillämp­ning av marknadsföringslagen i dessa avseenden inte är utesluten genom den föreslagna lagen.

Industriförbundet:

Endast av motiven till respektive lagförslag framgår att bakgrunden är att Sverige enligt EES-avtalet är skyldigt att införa bindande föreskrifter pä re­spektive område. Detta är enligt förbundets mening en allvarlig brist efter­som bakgrunden till lagförslagen inte på något sätt omnämns i lagtexterna som sådana. Detta kan skapa osäkerhet om innebörden och omfånget av gäl­lande regler hos de näringsidkare som berörs av förslagen. I enlighet med' vad som sägs i EES-propositionen (1991/92:170 del 1) bör kopplingen till EES-avtalet framgå redan av lagtexten och inte enbart av motiven. Det lämpligaste synes vara att komplettera lagarna med en preambel där EES-avtalets syfte att uppnå fri rörlighet för varor samt avsikten att implementera det aktuella EG-direktivet klart framgår.

---- lagförslagen i promemorian utgör rena fullmaktslagar varigenom 

- regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer ges möjlighet att

utfärda bindande föreskrifter-------------- som avser    

3. märkning och annan produktinformation.

Praktiska skäl talar otvivelaktigt för att ge regeringen eller myndighet som

denna bestämmer fullmakt att utfärda de mera detaljerade bestämmelserna.

Frågan är dock om lagförslagens långtgående fullmakt och avsaknad av ma­

teriella bestämmelser står i överensstämmelse med 8 kap 2 § regeringsfor­

men. En tänkbar lösning är att på sätt som angetts i föregående avsnitt i lag­

texten hänvisas till de materiella reglerna i respektive EG-direktiv. Därige­

nom ges-- lagarna ett mera materiellt innehåll och förlorar delvis sin ka­

raktär av helt generell fullmakt.           

Som en för det här aktuella lagförslaget specifik detalj har förbundet note­

rat möjligheten att införa en skyldighet för näringsidkare att "rätta felaktiga

uppgifter". Detta synes vara motiverat av ett motsvarande krav enligt direk­

tivet. Emellertid ger varken direktivet, förslaget till lagtext eller promemo­

rians motiv nägon egentlig upplysning om vari en sädan rättelse är avsedd att

kunna bestå. Det bör betonas att krav på "rättelse" i form av s k "corrective

advertising" som förekommer i vissa EG-länder inte gär att förena med

tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen. Det är en brist att

detla inte uppmärksammas i promemorian. Lagförslaget bör enligt förbun­

dets mening utformas så att kravet på "rättelse" begränsas till sådana former

.,

som inte möter några yttrandefrihetsrättsliga invändningar.

Köpmannaförbundet:

Prop. 1992/93:34

Regeringens förslag att i en särskild lag kompletterad med föreskrifter införa Bilaga 2 regler om märkning av hushållsapparater torde vara en lämplig metod att införiiva EGs bestämmelser i svensk rätt. Detta tillvägagångssätt medger flexibilitet vid anpassningen av direktiven till svenska förhållanden. Dess­utom är det lättare att göra eventuella kommande anpassningar/föränd­ringar i en förordning än i lagtext.

En särskild lag tillstyrks därför av Köpmannaförbundet. I lagen bör det emellertid klart uttryckas att reglerna baseras på bestämmelserna i EES-av­talet och på innehållet i de aktuella direktiven.

När nya regler och föreskrifter avseende märkning av hushållsapparater utarbetas anser vi att det är mycket viktigt att se till att dessa inte innehåller krav utöver direktivens krav för att man inte skall skapa nya tekniska han­delshinder, vilka EES-avtalet är till för att undanröja. Detsamma gäller om reglerna i Sverige går längre än i andra EES-länder, vilket t ex ett beslut om obligatorisk märkning enbart i Sverige skulle göra, eftersom inget annat EG-land hittills infört krav på obligatorisk märkning.

Förbundet anser också att det är viktigt att berörda parter, bl.a. bransch­organisationerna, får möjlighet att delta i utformningen av föreskrifterna.

I enlighet med lagförslaget anser vi också att det är viktigt att i den före­slagna lagen reglera ansvaret för att direktivets bestämmelser uppfylls. I § 4 bör man därför precisera ordet näringsidkare till att, avse tillverkare och/eller importörer, eftersom det är dessa parter som är ytterst ansvariga för att pro­dukten förs in på EES-marknaden i enlighet med gällande bestämmelser. Denna precisering görs dessutom i de berörda direktiven.

Husmodersförbundet Hem och Samhälle:

Förslaget att hushållsapparater skall vara märkta med uppgifter om luftburet

buller och om energiförbrukning tillstyrker vi oförbehållsamt. Buller är en

påtaglig sanitär olägenhet och bör hällas på så läg nivå som möjligt. Det är

att märka att vi numera har ett flertal hushållsapparater i hemmet och sam­

mantaget kan det ställa till stora olägenheter, varför det är av vikt att känna

till den enskilde hushållsapparatens bullernivå.      

Betr energiförbrukningen är detta också en viktig uppgift. Vi lever i en tid då vi måste om möjligt nedbringa energiförbrukningen för att energin skall räcka till. Dessutom är det en viktig kostnadsfråga för den enskilde konsu­menten. Vi måste sträva efter att få fram energisnåla produkter.

Betr obligatorisk märkning § 2 anser vi att märkningen skall vara obligato­risk och att det skall finnas mycket starkt vägande skäl till ev undantag från märkningsskyldigheten. T ex om den utgör olösliga handelshinder, vilket in­nebär att § 3 om frivillig märkning borde utgä då ev undantag inrymmes i §2.

Elektriska Hushållsapparat Leverantörer:

Vi har inga erinringar mot det framlagda lagförslaget, men vill framhålla

att reglerna för utformningen av märkningen bör vara enhetliga för de län-

30

der som omfattas av EES-avtalet,

att utformningen av märkningskraven bör möjliggöra användande av sym-     Prop. 1992/93:34 boler sä att en märkningsetikett inte behöver innehålla text på mottagarian-     Bilaga 2 dets språk samt

att tidpunkten för införande av märkningskray i Sverige samordnas med ikraftträdandet i övriga länder.

Marknadsövervakningen

Kommerskollegium:

Det finns slutligen anledning rikta uppmärksamhet mot innebörden av den ökade tyngd som marknadskontrollen ges. I promemoriorna påpekas att den föreslagna tillsynsmyndigheten - Konsumentverket - kommer att få utökade uppgifter. Detta genom övergången frän "anmälningsstyrd" till mer systema­tisk övervakning byggd på stickprovskontroller och kartläggningar på ver­kets egen initiativ. Det är naturligtvis viktigt att nationella skillnader i synen på marknadsövervakningen inte för med sig att den harmonisering som åstadkommits genom EES-avtalet går förlorad. Att marknaden inte längre är svensk utan europeisk innebär att produkter kan provas och godkännas i vilket av de avtalsslutande länderna som helst. I det nya perspektivet skapas också utrymme för strukturrationaliseringar t ex genom samordning av pro­vnings- och certifieringskapaciteten. Samarbete länderna emellan om mark­nadskontrollen är också det en naturlig följd av en ökad internationalisering. Dessa möjligheter bör beaktas vid utvecklingen av den svenska övervak­ningsmodellen liksom dess finansiering. Från handels- och konkurrenssyn­punkt bör marknadskontrollen utvecklas i samklang med vad som sker i Nor­den och övriga europeiska länder inom den gemensamma marknaden.

Konkurrensverket:

Medlemsländerna förutsätts i direktiven vidta de åtgärder som behövs för att den information om buller eller energiförbrukning som anges pä hushålls­apparater överensstämmer med direktivens föreskrifter. Enligt promemo­rian förutsätter denna en effektiv marknadsövervakning och tillsyn.

Konsumentverket bedriver f n kontroll av hushållsapparater. KoVs kon­troll initieras enligt promemorian på olika sätt, bl a efter anmälan från kom­munala konsumentrådgivare, allmänheten eller konkurrerande företag. Till­synen sker f n genom att misstänkta produkter köps in och testas på Ko V.

Konkurrensverket anser det tveksamt om KoVs granskning efter anmälan

från t ex konkurrerande företag kan anses utgöra sådana stickprov som avses

i direktiven (artikel 4(2) respektive 5(2)). I begreppet stickprov torde ligga

att provningen sker genom nägon form av slumpmässigt urval.    

Konkurrensverket vill här framhålla vissa synpunkter som redovisas i

SPKs remissyttrande (Dnr 849/91) avseende Ds 1991:86, Införande av EES-

rätt inom omrädet för provning och kontroll. Det är frän konkurrenssyn­

punkt av stor vikt att provnings- och certifieringsverksamhet sker i konkur­

rens på lika villkor mellan kompetenta organ, oavsett om dessa är privata

eller offentliga. Myndighetsutövande funktioner och konkurrensutsatt verk­

samhet bör därför i princip bedrivas fristående från varandra. Provnings- och

31

certifieringsorgan som är knutna till statliga myndigheter kan nämligen få en     Prop. 1992/93:34

särställning i förhållande till övriga prövningsorgan. Detta gäller särskilt om     Bilaga 2

myndigheten i fråga samtidigt är säkerhetsansvarig och utövar tillsyn över de

anmälda organen inom sitt ansvarsområde. 

Konkurrensverket anser det viktigt att direktivets regler efterlevs sä att principen om fria varuflöden säkerställs. Verket vill dock framhålla vikten av att det svenska kontroll- och övervakningssystemet inte utformas och till-lämpas på ett sådant sätt att det kan utgöra ett handelshinder och därmed stå i strid med EES-avtalet.

Konkurrensverket vill i sammanhanget peka på värdet av information. Denna möjlighet nämns inte i promemorian. Genom att avsätta delar av re­surserna för tillsynsverksamhet till informationsåtgärder torde behovet av rena övervaknings- och kontrollåtgärder kunna minskas.

Statens Provningsanstalt:

Vi har inom SP under en lång följd av år byggt upp erfarenhet av såväl buller-som energimätningar för ett stort antal produktkategorier - däribland hus­hållsapparater - och är beredda att erbjuda våra tjänster för den tekniska delen av kontrollen i den mån man därigenom kan undvika uppbyggnad av dubblerade resurser. Härigenom ges också möjlighet att lägga föreskriftsan­svar och provning på skilda instanser. Vi anser också att leverantörens egna stickprov, tillfredsställande verifierade och dokumenterade och eventuellt med krav på tredjepartsmedverkan, bör kunna användas som alternativ till efterhandskontroll för att styrka produktionsseriens egenskaper.

Den praktiska tillämpningen bör samordnas med motsvarande tillämp­ning till följd av maskinsäkerhetsdirektivet. I detta föreskrivs att tillverkare ska redovisa buller- och vibrationsdata över sina produkter. Eftersom buller­deklarationen här är obligatorisk bör man överväga samma obligatorium för hushållsapparater. Vi anser dock inte att det är nödvändigt att klistra en eti­kett på maskinen. Det bör räcka om ljudeffektnivån anges tillsammans med övriga produktdata.

Pä samma sätt anser vi att eventuella kontroller i form av stickprov eller pä annat sätt bör följa samma gmndprinciper för både hushållsapparater och andra typer av maskiner. Om stickprovsförfarande ska tillämpas kan man, för att minska byråkratin hos den föreskrivande myndigheten, tänka sig att leverantören gör egna provningar hos tredje part och på begäran visar upp denna dokumentation över seriens egenskaper.

Vi anser att det principiellt är tveksamt att samma myndighet bäde före­skriver och provar. I detta sammanhang vill vi ta tillfället i akt att påpeka att SP förfogar över god kompetens och goda provningsresurser på bullerområ­det. Vi utför mtinmässigt ett stort antal ljudeffektmätningar på olika typer av maskiner, inkl hushållsapparater, varje år. Det är därför knappast ekono­miskt försvarbart att försöka bygga upp liknande resurser hos andra myndig­heter.

Det tekniska underlaget i form av standarder för utförande av bullerdekla­

rationerna, mätningarna och verifieringarna anser vi vara tillfredsställande.

Eventuella ändringar måste genomföras pä internationell nivå.

32

Energiavsnittet har såvitt vi kan se ingen uppenbar koppling till andra di- Prop. 1992/93:34 rektiv. Principiellt har vi för övrigt likartade synpunkter som på bulleravsnit- Bilaga 2 tet om att alternativa möjligheter till stickprovskontroll i efterhand bör fin­nas och fördelningen av myndighetsansvar och provning. Tillämpningsdirek­tiv och europeisk eller internationell standard saknas fortfarande för de flesta produktkategorierna med åtföjande oklarheter om hur resursbehovet för mätningarna i detalj ser ut. Som central mät- och provningsresurs bl a inom energiområdet är vi dock beredda att överväga uppbyggnad av resurser för den tekniska kontrollen om detta är önskvärt med hänsyn till den slutliga bedömningen av uppdelning av myndighetsansvar och provning.

Industriförbundet:

Vad som under rubriken "Sanktioner" i bilagan anförs om att det torde ligga

närmare till hands att tillämpa 2 § marknadsföringslagen gör sig sannolikt

gällande med än större tyngd ifräga om märkning av hushållsapparater. Med

hänsyn till den arbetsbelastning som åklagarmyndigheterna och de allmänna

domstolarna har torde överträdelser av regler angående märkning av hus-

hällsapparater komma att vara mycket lågt prioriterade. Skall respekten för

dessa regler upprätthällas torde en tillämpning av 2 § marknadsföringslagen

vara den i praktiken enda framkomliga vägen. I den mån en straffsanktion

införs bör, även om ett krav härpå inte kan anses följa av regeringsformen,

en fullmaktsbestämmelse härom tas in i lagen. Av de anförda praktiska skä­

len samt att böter och fängelse som sanktion inom marknadsrätten i viss mån

kan vara på avskrivning vill förbundet dock inte förorda en sådan bestäm­

melse. Olika former av s k sanktionsavgifter, som nyligen föreslagits inom

konkurrensrätten samt diskuteras inom ramen för den sittande marknads­

föringsutredningen kan vara ett alternativ.     

Förbundet vill dock framhålla att utdömande av böter eller fängelse torde bli mycket ovanligt. Detta gäller inte minst i fråga om felaktig märkning eller produktinformation. I sådana fall måste det ligga närmare till hands att till-lämpa 2 § marknadsföringslagen , särskilt som ansvaret enligt dessa be­stämmelser är rent objektivt. KO behöver således inte styrka att näringsid­karen förfarit uppsåtligen eller oaktsamt. Skulle möjligheten att tillämpa marknadsföringslagen stå kvar förutsätts dock att konsumentverket/KOs dubbla roll som lagstiftare och åklagare avskaffas.

Husmodersförbundet Hem och Samhälle:

Vi anser vidare att det vore lämpligast ur alla synpunkter att Konsumentver­ket utses till tillsynsmyndighet.

Kostnadskonsekvenser

Konkurrensverket:

Konkurrensverket vill i detta sammanhang ifrågasätta om KoV framdeles

skall vara det organ som utför den provnings- och kontrollverksamhet som

föreskrivs i t ex olika EES-direktiv. En frän konkurrenssynpunkt mer till-

33

3 Riksdagen 1992193. I saml. Nr 34

fredsställande ordning kunde vara att KoV beslutar vilka stickprovskontrol- Prop. 1992/93:34 ler som skall utföras, men att detta sedan utförs av något av flera kompetenta Bilaga 2 organ som därvid tävlar om att få utföra uppdraget. KoV bör därvid upp­handla provningstjänsterna genom att kräva in anbud från samtliga kompe­tenta organ. Frågan torde komma att belysas av den nyligen tillsatta kommit­tén för en konsumentpolitisk översyn (dir. 1992:63), som bl a skall omfatta Konsumentverket, dess organisation och uppgifter.

Konsumentverket:

Angående finansiering av stickprovskontroller, bör särskilda pengar "öron-märkas" för detta. Det kan annars finnas en risk att man pä grund av kostna­derna inte kan leva upp till de kontrollkrav, som förutsätts enligt EG-direkti­ven (se vidare Konsumentverkets skrivelse till Civildepartementet av den 18 mars 1992).

Landsorganisationen i Sverige:

Däremot delar inte LO uppfattningen att Konsumentverket kommer att klara de nya uppgifterna genom en omfördelning av tillgängliga resurser. Yt­terligare medel fordras. Marknadskontrollen bör ha en sädan finansiell bas

att den inte riskerar att i praktiken uttunnas i oacceptabel grad. 

Den kommitté som nyligen tillsatts för en konsumentpolitisk översyn bör alldeles tydligt ges uppdraget att belysa konsumentverkets totala resursbe­hov.

Industriförbundet:

Enligt-- får föreskrifter utfärdas om skyldighet för en näringsidkare att

betala kostnader för provtagning och undersökning av prover.    1 motive­

ringen till bestämmelsen-------------------------- anges att möjligheten att ta ut kostnaderna för

provtagning och undersökning bara skall gälla näringsidkare som inte följt

respektive lag och föreskrifter utfärdade enligt denna.     Industriförbun­

det har i och för sig ingen invändning mot att kostnaderna för provtagning

och undersökning i vissa fall skall kunna läggas på näringsidkare. Förbundet

kan emellertid inte finna några skäl att i fråga om - lagförslagen avvika från

den ordning som generellt gäller inom det marknadsrättsliga omrädet, dvs

att skyldighet att betala aktuella kostnader endast kan drabba näringsidkare

som handlat i strid med gällande regler. Detta gäller allra helst som EG-di­

rektivet överhuvudtaget inte innehåller några regler i aktuellt avseende.

Skyldigheten för näringsidkare att stå för kostnader för provtagning och un­

dersökning bör därför endast gälla den som ej följt de aktuella lagarna eller

föreskrifter utfärdade med stöd av dessa. Denna begränsning bör vidare

framgå redan av lagtexten.  

Av lagtexten bör alltså framgå att skyldigheten att betala kostnader för provtagning och undersökning är begränsad till näringsidkare som inte har följt de aktuella reglerna.

34

KonsumentgiUesförbundet:

Prop. 1992/93:34

Konsumentverkets roll bör understrykas och vi motsätter oss nedskärningar     tJnaga  i deras budget.

övriga synpunkter

Kommerskollegium:

Osäkerheten om vilka regler som skall gälla till följd av EES-avtalet har hit­tills varit stor och setts som ett problem för näringslivet. De sammanställ­ningar som nu gjorts av aktuella författningar inom de olika varuområdena fyller därför en viktig informationsfunktion. De bör dock följas upp med motsvarande sammanhängande genomgångar i den fortsatta implemente-

ringsprocessen, när kommande mer detaljerade regler föreligger.  

Vad beträffar kravet på notifiering av förslagen gäller följande. Om lagför­slagen avser en strikt implementering av motsvarande EG-direktiv krävs inte, enligt överenskommelse i EFTA, att detta notifieras enligt EFTA och EFTA/EG-procedurerna. Kollegiet anser att notifiering då inte heller är på­kallad i GATT. Avsikten är nämligen att EES-avtalet och de delar som ingår i detta skall tillkännages i GATT.

Chalmers tekniska högskola:

Förslaget beskriver en situation som gällde vid 1980-talets mitt och neglige­rar den utveckling som skedde därefter. Detta framgår tydligast i avsnitt 2.2 sid 11 som beskriver tillämpningsdirektivet om information om energiför­brukningen i elektriska ugnar med strålningsvärme. Däremot nämns inte mikrovågsugnar eller varmluftsugnar, vilket är utvecklingar som kommit se­nare.

I avsnitt 2.1 sid 6 anges i sista stycket att bullerdirektivet dock inte gäller apparater som ingär som integrerade delar av en byggnad eller dess installa­tioner. Sverige har här en särställning när det gäller köksinstallationer. De ingär ju, till skillnad från förhållandena i resten av Europa, som integrerade delar av en byggnad. Detta avsnitt bör alltså förtydligas vid svensk tillämp­ning av lagen. Kravet på information om bullernivåer på hushållsapparater är oklart.

NUTEK:

NUTEK delar uppfattningen om att det behövs övergångsregler till förord­ning och myndighetsföreskrifter. NUTEK anser att sådana hushållsappara­ter som redan finns ute på marknaden vid ikraftträdandet ej helt bör undan­tas från de nya reglerna om egergimärkning. Reglerna bör gälla produkter marknadsförda ett antal år före ikraftträdandet.

Konkurrensverket:

Ifrågavarande EG-direktiv har dubbla syften. Regler om jämförbar informa­

tion i dessa avseenden på olika hushållsapparater skall medföra att konsu-

35

menterna väljer miljövänliga apparater, vilket i sin tur skall påverka leveran- Prop. 1992/93:34 törerna att tillverka sädana apparater. Det andra syftet är att undanröja så- Bilaga 2 dana handelshinder som kan orsakas av olika nationella regler om märkning av hushållsapparater. Konkurrensverket anser att skyddet av miljön är en angelägen uppgift av utpräglat internationell karaktär. Verket vill dock sam­tidigt peka pä vikten av att regler om märkning och provning av hushålls­apparater utformas pä ett sådant sätt att de inte onödigtvis motverkar en fungerande internationell konkurrens.

Standardiseringskommissionen i Sverige - SIS:

NUTEK och Konsumentverket (KOV) har i den rapport "Normer för maxi­mal elförbrukning i hushållsapparater m m" som överlämnats till Näringsde­partementet föreslagit att normer för minskad energiåtgång bör införas på frivillig väg. En skyldighet att tydligt deklarera energiåtgången hos olika hushållsapparater bör enligt NUTEK och KOV redan nu lagfästas (sid 36). Samtidigt framhålls att "Sverige skall aktivt medverka internationellt vid framtagandet av regler för obligatorisk energideklaration av hushållsappara­ter. Sådant arbete pågår för närvarande inom EG. Enligt vår uppfattning är också energideklarationer en förutsättning för att normer för maximal elför­brukning skall kunna fastställas". Enligt SIS uppfattning är rapportens för­slag i dessa avseenden motsägelsefulla. NUTEKs och KOVs förslag bör inte ligga till grund för lagstiftning.

En viktig förutsättning för en meningsfull energideklaration och för att normer för maximal elförbmkning skall kunna tillämpas (inte fastställas) är att det finns metoder för bestämning av energiförbrukning. Metoderna bör utformas så att de ger godtagbar reproducerbarhet och repeterbarhet. Sam­tidigt fär man inte bortse från hushållsapparaternas huvudfunktion. En ener­gisnål tvättmaskin måste således även ge ett acceptabelt tvättresultat. Inom lEC/CENELEC/SEK pågår för närvarande arbete med provtagningsmeto­der för elektriska hushållsapparater.

Av Civildepartementets promemoria framgår, i motsats till vad NUTEK och KOV föreslagit beträffande energideklaration, att det för närvarande inte torde finnas skäl att ställa upp krav på obligatorisk märkning i något av de avseenden som berörs av de direktiv som omfattas av EES-avtalet. SIS delar denna uppfattning.

Köpmannaförbundet:

På gmnd av EES-avtalets omfattning åvilar en stor informationsuppgift för­

utom på regeringen och berörda myndigheter också pä näringslivets olika

organisationer. Sveriges Köpmannaförbund har därför intensifierat sin EG-

och EES-bevakning för att kunna ge medlemsföretagen denna service. På

gmnd av omfattningen av avtalet och den korta tid som äterstår innan EES-

avtalet avses träda i kraft måste tillräcklig tid ges för dessa informationsinsat­

ser och efterföljande anpassning. Förbundet anser därför att den nya lagen

om märkning av hushållapparater med åtföljande föreskrifter bör träda i

kraft tidigast ett år efter EES-avtalets ikraftträdande.

36

KonsumentgiUesförbundet:

Prop. 1992/93:34

Miljöaspekterna måste läggas in i produktutvecklingen. Vi vill inte att sop-     Bilaga 2 berget ska växa ytterligare och freonet i exempelvis kylskåp är som vi alla vet en farlig "sopa".

Handlingsplan mot buller (M 1992:02):

Med hänsyn till den mängd apparater som idag finns i ett välutrustat hem kommer konsumenterna att bli alltmer uppmärksamma pä värdet av låga ljudnivåer. För att ge konsumenterna en möjlighet att välja tystgående hus­hållsartiklar är det nödvändigt att bulleravgivningen redovisas på ett lämp­ligt och lättförståeligt sätt. Utredningen välkomnar därför den möjlighet som den nu föreslagna lagen öppnar för en sådan märkning.

De bemyndiganden för regeringen som lagen innehåller att meddela före­skrifter om luftburet buller, dels i fråga om obligatorisk märkning, dels i fråga om frivillig märkning som lagen innehåller kan vålla problem. För att undvika missförstånd om att det kan röra sig om såväl en frivillig som obliga­torisk märkning av hushållsapparater bör det i propositionen tydligare framgå att bemyndigandet i 3 § avser den nu förestående anpassningen till EG:s bestämmelser medan bemyndigandet i 2 § avser en framtida EG-an­passning.

Det är brist i promemorian att den fortsatta hanteringen av märkning av hushållsapparater för svenskt vidkommande inte nämns. Som särskild utre­dare för att ta fram en handlingsplan mot buller är det angeläget att det sna­rast införs föreskrifter om en sådan märkning. Enligt direktiven har jag möj­lighet att successivt lägga fram delförslag till åtgärder som kan genomföras snabbt. Jag utgår därför från att samråd under hand kommer att ske med mig i fråga om de eventuella föreskrifter som kan komma att meddelas med stöd av bemyndigandet i 3 §.

37

4 Riksdagen 1992/93. 1 saml. Nr 34

379L0530/S Europeiska gcmcn.skapcm:is ofnctclla tidning

Prop. 1992/93:34 Bilaga 3

RÅDETS DIREKTIV

av den U miij 1979

om märkning soui anger hii.shAlLsappiir;iters energiförbrukning

{79/530/EEG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RAD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av Fördraget om upprätlandel av Europei.ska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 100 i delta.

inom gemenskapen för ett rationellt cnergiutnyiijande* konsta­ terade rddel, au kommissionen i sin rapport til! rådet med titeln "Rationell energianvändning" hade upprällal ett åt­ gärdsprogram för gemenskapen på detta område.

med beaktande av kommissionens forslag'.

Det är viktigt alt gemenskapen beslutar om åtgärder for raiionell användning och besparing av energi för alt minska nuvarande och framtida problem med tillgången av kolväten.

med beaktande av Europaparlamentets yraodc

med  beaktande av   Ekonomiska  och  sociala  kommitténs yttrande*, och

Den 4 maj 1976 antog rådet en rekommendation om rationell energianvändning vid bruk av elektriska hushållsapparater'.

med beaktande av följande:

I resolutionen den 17 september 1974 om cn ny cncrgipolitisk !>iraiegi for gemen.skapen'' enades rudei om målsättningen att begränsa ökningen av förbrukningen inom jjcmcnskapcn genom åtgärder som syftar till en rationell och ekonomisk energianvändning ulan alt äventyra målsäliningcn for social och ekonomisk tillväxt.

1 resolutionen den 17 december 1974 om elt åtgärdsprogram

Varje  forbättring  i   en   rationell   energianvändning gynnar miljön i stort.

Allmänheten bör på ett sd begripligt och enhetligt säll som möjligt upplysas om olika hushållsapparaters specifika energiförbrukning. Sådana korrekta, relevanta och jämförbara upplysningar kan påverka allmänhetens val till lÖrmän för de appanitcr som forferukar mindre energi och därigenom påverka tillverkarna att vidla åtgärder for att minska energiförbruk­ningen hos apparater som de tillverkar.

' EGT nr C 212. 6.9.1978. s. 2-= EGTnr C 93. 9.4 1979. s. 72. ' Yttrande avgivet den 4 och 5 april 1979 (ännu inle

offentliggjort i Europeiska gemenikapcnsornciclja tidning). ' EGT nr C 153. 9.7 1975. s. 1.

' EGTnr C 153, 9.7.1975, s. 5. * EGTnr L 140. 28.5.1976, s. 18.

SLUTUG

Observera att bilagorna 2 och 3 till direktivet inte har tagits med.

38

Nr L 145/2

379L0530/S Eurojwiska gemenskapernas officiella tidning

Prop. 1992/93:34 Bilaga 3

13.6.79

Denna information lämnas för närvarande på olika säll, anlingen i enlighet med nationella författningar eller ulan stöd i sådana. Denna situation kan skapa icke lutlmässiga handels­hinder for hushållsapparater inom gemenskapen.

när denne är etablerad utanför gemenskapen, av den inom gemenskapen etablerade im(K)rtÖren. Den som lämnar in­formationen ansvarar för all den är korrekt.

Energiförbrukningen for varje typ av apparat miste därför mätas i enlighet med harmoniserade standarder och det måste vara möjligt att j försäljningsledet kontrollera att dessa standarder tillämpas.

Del är inte nödvändigt att infora ett obligatoriskt system i samtliga medlemsstater.

HÄRIGENOM FORESKRIVS FÖUANDE.

ArliJcel J

Detta direktiv syftar till alt harmonisera nationella foreskrifter avseende skyldighet att lämna information, särskilt i form av märkning, om energi törbrijkning samt kompletterande information avseende följande hushållsapparater:

Apparater for uppvärmning av vatten.

Ugnar.

Kylskåp och frysar.

Tvättmaskiner.

TV-apparater.

Diskmaskiner.

Torkiumlare

Strykmaskiner

Detta direktiv gäller inte märkplåtar eller motsvarande som av säkerhetsskäl skall fmnas på dessa apparater.

Ariiket 2

Informationen om hushållsapparaters energiförbrukning skall till gagn för konsumenten anges i enlighet med de standarder och metoder, som fastläggs genom direktiv for var och en av de typer av apparater som anges i artikel 1, och som antagits i samband med genomförandet av delta direktiv. Denna information skall lämnas av tillverkaren av apparaterna eller.

Arlikel 3

1.  Medtemsstatema f3r ålägga alla rillverkare eller importörer

som marknadsfor de hushållsapparater som anges i genom*

forandedirektivcn inom deras territorium all tillhandahålla en

etikett i enlighet med detta direktiv.

De etiketter som används i medlemsstaterna skall alkid överensstämma med kraven i detta direktiv samt i genom-fo randedirektiven.

2.  För märkningen skall följande bestämmelser gälla:

a)

Tillverkaren eller, när denne ar etablerad utanför gemen­skapen, importören skall till varje apparat tillhandahålla relevanta etiketter avseende den typ av apparat som anges i gcnnmfÖrandedircktiven.

b)

De etiketter som tillverkarna eller importörerna tillhanda­håller skall anbringas på ifrågavarande apparater när dessa ställs ut för försäljning av återförsäljare. Etiketten skall fästas pä den plats som kan anges i respektive genom­ förandedirektiv eller, om ingen sådan angivits, på väl synlig plats.

I de fall apparater inte är försedda med etiketter skall till­verkaren eller, när denne är etablerad utanför gemenskapen, importören vara skyldig att tillhandahålla Ifrågavarande etiketter på begäran av återförsäljaren.

Artikel 4

1.  Ingen medlcms.siai får vare sig förbjuda eller begränsa

marknadsföringen av de hushållsapparater som anges i artikel

1 på grund av märkning som anger deras energiförbrukning,

nm bestämmelserna i delta direktiv och i genomforandedirekti-

vcn är uppfyllda.

2.  Med förbehåll for resultatet av stickprovskontroller efter

det att sådana apparater ställts ut till försäljning skall med­

lemsstaterna anse att de hushållsapparater som anges i anikel

1 uppfyller bestämmelserna i detta direktiv och i genomföran-

dedircktiven, om de försetts med vederbörlig etikett.

Arlikel 5 Alla ändringar som krävs for anpassning till Jen tekniska

39

13.6.79

379L0530/S Europeiska };emenska)vmasofrieieiIa tidning

Prop. 1992/93:34 Bilaga 3

utvecklingen av

bilagorna lill detta direktiv.

de tekniska bilagorna till de särdirektiv som avser olika hushållsapparater eller grupper av liushållsapparater

skall antas enligt proceduren i artikel 7.

Arlikel 6

1.

En kommitté for anpassning lill den tekniska utvecklingen av direktiven om märkning som anger hushållsapparaters cnergilörbrukning.ncdankallad "kommittén", tillsätts härmed. Den skall beslå av representanter for medlemsstaterna med en representant for kommissionen som ordförande.

2.

Kommittén skall själv bestämma sin arbetsordning.

Arlikel 7

1. När den procedur som fastställs i denna artikel skall följas, skall frågan hänskjutas till kommittén av ordföranden antingen på dennes initiativ eller på begäran av en representant för en medlemsstat.

Arlikel 8

Överen.sslämmelse med nationella bestämmelser om märkning som anger hushållsapparaters energiförbrukning skall intygas antingen av medlcmssiaterna eller av organ som utsetts for detta ändamål.

När cn medlemsstat utsett ett organ inom sitt territorium for au intyga alt etiketter som anger hushållsapparaters ener­giförbrukning uppfyller kraven i detla direktiv och i respektive genomfirandedirekliv. skall medlemssuten anmäla namnet på della organ lill kommissionen och de övriga medlemsstaterna.

Anikel 9

Alla medlemsstater, inklusive de stater som inte inför obli­ gatorisk märkning, skall vidta erforderliga åtgärder for att säkerställa att varje etikett som anger energiförbrukning ifråga om hushållsapparater som ställs ut till försäljning inom deras territorier och som är fastsatt på en apparat av elt av de slag som anges i arlikel 1. for vilken cU genomförandedirektiv gäller, i alla avseenden uppfyller kraven i della direktiv och i respektive gcnomförandcdirekiiv. Medlemsstaten skall också vidu nödvändiga åtgärder fÖr att förbjuda att ctikeUer, märkningar, symboler eller påskrifter som inte uppfyller kraven i detta direktiv och i respektive gcnomförandcdirektiv presenteras pä liknande sätt.

2. Kommissionens representant skall till kommittén över­lämna e(t utkast med forslag till de åtgärder som skall vidtas. Kommittén skall avge siu yttrande om förslaget inom en tidsgräns som fastställts av ordföranden beroende pi hur brådskande frågan är. Yiiranden skall godkännas med 41 rösters majoritet, varvid medlemsstaternas röster sk;ill vägas i enlighet med vad som föreskrivs i fördragels artikel 148 2. Ordföranden får inte rösta.

Artikel 10

1.

Medlemsstaterna skall sätta i kraft de bestämmelser som är nödvändiga för alt följa detta direktiv inom två år efter dagen for anmälan av det första genomfÖrandedircktivct.

2.

Medlem.sstatema, skall underrätta kommissionen om de åtgärder som de vidtar pä det område som omfattas av della direktiv.

a)

När de förutsedda åtgärdema öve re n.s stam mer med kommitténs yttrande skall kommissionen besluta i enlighet härmed.

b)

När dessa åtgärder inte överensstämmer med kom­mitténs yttrande, dier om inget yttrande avges, skall kommissionen utan dröjsmål lägga fram cit fiirslag till ätgärder för rådet. Rådet skall falla heslut med kvalificerad majoritet.

c)

Om rådet inte fattat något beslut inom se.K mån.idcr efter det att fl»rsijj;et lagis fram. skall kommissionen besluta i ciilighi;i med de föreslagna åtg;irderna.

Arlikel II Delta direktiv riktar sig till medlemsstaterna. Ullärdal i Bryssel den 14 maj 1979.

På rådets vägnar R. MONORY

Ordförande

40

379L0.S30/S Europeiska gemenskaiicrnas officiella tidning

Prop. 1992/93:34 Bilaga 3

BILAGA I

1. Den etikett som anger energiftirlirukningcn sk;il! ha den form och storlek som framgår av bilaga 2 och i det övre vänstra hornet vis.i det märke som återfinns i bilaga 3

2        Etikettens yttre m.Vlt skall vara 90 x 100 mm.

Etiketten skall ha rundade höm med 6 mm s radie.

3.

Etikettens text skall vara tryckt med svart färg mot en orange bakgrund.

4.

Den Övre delen skall vara 20 mm hög ncli innehålla den symbol som återfinns i bilaga 3 som skall tryckas på den plats som anges i bilaga 2.

5.

Den särskilda informationen skall ramas in i ett 78 x 74 mm stort falt.

6.

Plats måste beredas i övre delen av det fäll som reserverats för särskild information och där skall apparatiyp, märke och modell anges. Formatet bestäms for varje apparaiiyp för sig.

7.

Etikettens olika lalt skall avskiljas med en horisontell linje.

8.

De ovannämnda formaten far avvika med 20 %.

9.

Med vaije apparat skall tillverkarna tillhandahålla en uppsättning etiketter på säljlandets olika språk. Dessa etiketter skall läll kunna avlägsnas frän sitt underlag. De skall anlingen vara bestrukna med något bindemedel på hak.iidan så att de kan sältas fasl på apparaten och efter försäljningen lätt avlägsnas ulan att läinna spår som inte kan tas bort med vanliga hushållsprodukter eller sitta fast elektrostatiskt pä apparaten.

10.

Etiketten Hr kompleUeras eller modifieras genom tillägg av sådana andra uppgifter. måUuppgifter eller godkännandeinärkcn rörande t.ex. vattenförbrukning eller bullernivåer som kan krävas genom andra direktiv.

41

379L053WS Europeiska gemenskapernas officiella tidning

Prop. 1992/93:34 Bilaga 4

rAdf.tsdirkktiv

av den 14 muj 1979

om tilliimpning pä elektriska ugnar av direktiv 79/530/FEG om märkning som anger hiishAlUappiiraters energifÖrbriikning

(79/531/EEG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RAD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 100 i detta.

med beaktande av kommissionens förslag'.

med beaktande flv Europaparlamentets yttrandc

med   beaktande   av   Ekonoiniska   och   sociala   kommitténs yUrande\ och

med beaktande av följande:

RådcU direktiv 79/530/EEG av den 14 maj 1979 om märkning som anger hushållsapparaters energiförbrukning* föreskriver alt ett genomförandedirektiv skall fastställa de standarder och metoder som skall gälla för ugnar.

Allmänheten bör pä eU sä begripligt och enhetligt sätt som möjligt upplysas om elektriska ugnars specifika energiförbruk­ning. Sådana korrckw, relevanta och jämförbara upplysningar kan påverka allmänhetens val till förmån fÖr de elektriska ugnar som förbrukar mindre energi och därigenom påverka tillverkarna att vidu åtgärder för aU minska energiförbruk­ningen i ugnar som de tillverkar.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖUANDE.

Artikel }

Detla direktiv syftar till aU harmonisera nationella föreskrifter avseende skyldigheten att lämna information om energiför­brukningen i elektriska ugnar med strålvärme, antingen de är frislående eller ingår i cn kombinerad hushållsinstallation, samt komplcllcrande information.

Arlikel 2

Medlemsstaterna skall vidu alla nödvändiga åtgärder för aU säkerställa au etiketter som anger energiförbrukning och all övrig information om energiförbrukning stär i överensstäm­melse med de definitioner och regler som fastställs genom direktiv 79/530/EEG och genom dctU direktiv.

Anikel 3

1 detu direktiv skall de sundarder och metoder som anges i direktiv 79/530/EEG. artikel 2, vara de som redovisas i bilaga 1 till delta direktiv.

Arlikel 4

1.

Medlemssutema skall sätu i kraft de bestämmelser som är nödvändiga för aU följa detU direktiv inom tvä år efter dagen för anmälan och skall genast underrätta kommissionen om detu.

2.

Medlemsstaterna skall meddela kommissionen varje åtgärd som de vidtar inom det område som omfatus av detta direktiv.

Arlikel 5

Delta direktiv riktar sig lill medlemsstatema.

Information om elektriska ugnar skiljer sig från den som lämnas om ugnar som använder andra värmekällor.

Utfärdat i Bryssel den 14 maj 1979.

Artikel 10.1 i direktiv 79/530/EEG föreskriver aU med­lemsstaterna skall följa det direktivet inom tvä är efter anmälan av det första gcnomförandedircktivct.

På rådeli vägnar

R. MONORY

OrdJÖrande

' EGT nr C 212, 6.9.1978. s. 7.  EGT nr C 93. 9.4.1979. s. 72. ' Yurandc avgivet den 4 och 5 april 1979 (ännu inle

offentligort i Europeiska gemcn.skapens officiella tidning). *EGTnrL 145, 13.6.1979, s. 1.

SLUTUG

Observera att biiaga 2 till direktivet inte har tagits med.

42

Prop. 1992/93:34 Bilaga 4

379L0S3I/S

Europeiska gemenskapernas officiella tidning

13.6.79

BILAGA I

1.

Alla bestämmelser i direktiv 79/530/EEG skall galla etiketter på elektriska ugnar.

2.1.                Tillverkarna eller importörema skall ansvara för mätningen av energiförbrukningen och

upprättandet av den nedan angivna, kompletterande informationen i enlighet med de

mätmetoder som anges i CENELEC:s harmoniseringsdokument HD 376 från oktober

1978, med undantag för punkt 3 2. 4.2 och 7.

2.2.      Följande gäller när rikligheten av etikettens information skall kontrolleras:

2.2.1.

Den mätning som utföra på en apparat som uppfyller tillverkningsspeeinkationcmaoch som ulvalts genom stickprov bland apparater av samma typ fär inte avvika med mer än 15 % från den information som lämnas pä etikellen.

2.2.2.

Om sä är fallet skall ytterligare en kontroll ulföras på tre apparater som uppfyller lillvcrkningsspecifdcationcrnaoch som utvalts genom stickprov bland apparaterav samma lyp.

2.2.3.

Om medelvärdet av de kontroller som utförts pä dessa tre apparater avviker med mer än 10 % frän den information som lämnas på etiketten får tillverkaren eller importören endast distribuera ctikeUcr som ändrais. Deiu gäller såvida inte ytterligare matningar, ulforda på begäran av tillverkaren i närvaro av cn represenUnt för del organ som tillsatts av medlemssuten för att utföra kontroller, leder till eU medelvärde som inte avviker med mer än 10 % frän den information som lämnas pä elikcllcn.

3.

Den information som är specifik för elektriska ugnar skall lämnas i det falt som

reserverats för deUa ändamäl. Den skall ange apparattyp, nyltovolym, energiförbrukning vid uppvärmning till 200*C, energiförbrukning för aU upprätlhålla cn temperatur på 200° i en timme, den toula förbrtJkningen, energiförbrukningen vid en eventuell automatisk rengöringsprocess (så snart en metod för detu har godkänts) och cn hänvisning till de sundarder som använts för aU mata dessa daU. Tryckstilen Univers 65 skall användas i enlighet med exemplen i bilaga 2 a, b, c. d, c och f

3.1.        Dessa daU uttrycks med följande termer på de olika språken:

3.1.1.  Apparatiyp

"Elbageovn" på danska (DK), "Elcktrobackofen" på tyska (D). "Electric öven" pä engelska (E). "Four élccirique" på franska (F). "Fomo eleltrico" på iulicn.ska (1), "Elektrische ovcn" pä holländska (NL). Dessa ord skall åtföljas av märke och modell.

3.1.2.

En horisontellt obrtitet streck skall skilja denna information från del följande.

3.1.3.

Volym Nyttevolumen (DK), Nulzvolumcn (D), Usablc volume (E), Volume utilisable (F). Volume utilizzabilc (I), Bruikbaar volume (NL).

Denna mängd skall uttryckas i liter.

43

13.6.79

Europeiska gcmcn.ska(x:mas officiella tidning

3 1.4.      En horisontellt obrutet streck skall skilja denna infonnation frän det följande: 3.1.5.      Energijorbnikning

3.1.5.1.       Energiforbrug ved opvarmning til 200'C (DK),

Energieverbrauch för Aufheizcn auf 200'C (D),

Preheai consumption to 200'C (E).

Consommftlion de montée ä 200' C (F).

Consumo per raggiungere i 200'C 

(I).

Vertruik om 200*C te bercikcn (NL).

Denna mängd skall uttryckas i kWh.

Encrgiforbrtig lil opretholdelsc af 200"C i én lime (DK),

Energieverbrauch fur einstundigc Tempcraturiialtung auf 200''C (D),

Sleady sUlc consumption (one hour al 200'C) (E),

Consommfltion de maintien pendant une hcure ä 200*C (F),

Consumo per mantenerc per un ora i 200'C (I),

Vcrbruik om gedurcnde een uur 200'C le handhaven (NL).

Denna mängd skall uttryckas i kWh.

Summan av dessa två mängder skall anges omedelbart under dessa uppgifter. Ett streck, som skall vara lika brett som siffroma och förkortningen av enheten, skall skilja denna summa frin det föregående. Summan skall föregås av följande ord:

1 ALT (DK),

INSGES. (D).

TOTAL (

É

),

TOTAL (f).-;

TOTALE (I).

TOTAAL(NL).

3.1.5.2.

Ett horisontellt obrutet streck skall skilja denna information från det följande:

3.1.5.3.

Energiforbrug til rensning (DK),

Energieverbrauch fur Reinigungsprozcss (D),

Cleaning cycle consumption (E),

Consommalion du cycle de nctloyagc (F).

Consumo del ciclo di pulizia fl),

Verbruik van ae reinigingscyclus (NL).

Sistnämnda infonnation skall återfinnas på etiketten senast två är efter det att metoden antagils av kommittén för anpassning lill den tekniska utvecklingen.

3.1.6.

Ell horisontellt obrutet streck skall skilja denna information frän det följande:

3.1.7.

Standard

Den sundard som används skall framgå i hela faltets bredd genom beteckningen 'CENELHCHD376".

3.1.8.

Informationens beteckning skall återfinnas i en kolumn som sträcker sig frin faltets vänstra marginal till 30 mm frän den hnyra marginalen. Informationen skall återfinnas i en kolumn som sträcker sig frän 30 mm till vänster om fallets högra marginal lill denna marginal.

3.1.9.

Titlama skall iryckas med stilen Univers 65.

3.1.10.

En avvikelse på 20 % skall tillålas för de ovannämnda mAiUngivclscrna.

Prop. 1992/93:34 Bilaga 4

44

Nr L 344/24

386L0594/S Europeiska gemenskapernas officiella tidning

Prop. 1992/93:34 Bilaga 5

rAdKTS 

DIRICKTIV

av den 1 deceiiiher 1986

om luftburet huller frän hushållsapparater

(86/594/EEG)

EUROPEISKAGEMENSKAPERNAS RAD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av Fördraget om upprätundct av Euro|>eiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 100 i detta.

med beakunde av kommissionens förslag'.

med beaktande av Europa par lamenlets yttrande,

med bcakUnde av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande', och

med beakunde av följande:

Europeiska gemenskapemas åtgärdsprogram för miljöfrågor från 1973* och 1977* betonar hur allvarligt bullerstörnings-problemet är och framhäller särskilt behovet av åtgärder mot källan till bullret.

Allmänheten bör pä etl så lättförståeligt och enhetligt säu som möjligt informeras om bullerniväer från hushållsappanitcr. Korrekt, relevant och jämförlar information kan tjäna som ledning för allmänheten så att man väljer mindre bullriga hushållsapparater. Som etl resultat av detta påvcrkits tiU­verkama att vidta åtgärder sä aU bullemivicrna sJnks på lujshållsapparaterna de tillverkar.

När det är fräga om samma grupp av hushållsapparater bör det av praktiska skäl, och för att undvika en alltför riklig mängd av märkningar på sädana apparater, lämnas information om bullernivåer på den märkning som föreskrivs enligt rådets direktiv 79/530/EEG av den 14 maj 1979 om märkning

EGTnrC 181. 19.7.1982. s. I och EGT nr C 334. 10.12.1983. s. 15. EGTnr C 277. 17.10.1983, s. 166. EGTnr C 205, 9.8.1982. s. 13. EGTnr C 112, 20.12.1973, s. 3. EGT nr C 139, 13.6.1977, s. 3.

som anger rektiv.

hushållsapparaters energiförbrukning, och särdi-

Harmoniseringen av lagstiftningen måste i det här fallet begränsas till de krav som är nödvändiga för att mäu luftburet buller frän hushållsapparater och för alt kontrollera den deklarerade nivån. Sädana krav mäste ersätu de nationella bestämmeLsema pä området.

Dciu direktiv definierar bara de nödvändigaste kraven. Det förutsätts att dessa krav uppfylls endast när harmoniserade sundarder tillämpas. Det är därför nödvändigt att ha lillgång till dessa sUndarder för att mäta och kontrollera den deklare­rade nivån för luftburet buller från cn hushållsapparat som är i drift.

Europeiska organisationen för standardisering (CEN) och Europeiska organisationen för standardisering inom elområdet (CENELEC) erkänns vara de organ som är behöriga att uurbeu och anta harmoniserade sundarder (euroiieiska standarder eller harmoniseringsdokument) pä upjxlrag av kommissionen enligi rädeis direktiv 83/189/EEG av den 28 mars 1983. vilket fastlägger ett informationsförfarande för tekniska standarder och före.skrifter, och enligt allmänna riktlinjer för samarbetet mellan kommissionen och dessa tvä organ, vilket undertecknats den 13 november 1984.

I avvakun pä harmoniserade standarder säkerställs en fri spridning av varor genom aU man accepterar produkter, som uppfyller nationella sundarder oeh tekniska föreskrifter, och som genom ett tillsynsförfarande anses uppfylla kraven i detu direktiv.

EGTnr L 145, 13.6.1979. s. I. EGTnr L 109. 26.4 1983, s. 8.

:;lutug

45

386L0594/S Europeiska gemcnska[>crnas officiella tidning

Prop. 1992/93:34 Bilaga 5

Nr L 344/25

Ständiga kommittén, tillsatt enligt artikel 5 i direktiv 83/189/EEG, är mest lämpad att säkerställa tillsynen över att harmoniserade sundarder och nationella standarder och tekni.ska föreskrifter Överensstämmer sinscmellan.

d)      parii: cn viss angiven kvantitet av hushäll.sapparaterav

en viss serie framställd under likartade förhållanden.

e)      lu/ihiiret buller: den A-vägda ljudeffektnivån, La- f""*"

cn hushällsapparat, uttryckt i decibel (dB) relativt en

picowatt (IpW) överförd via luften.

H

Ä

RIGENOM FORESKRIVS F

Ö

LJANDE.

Arlikel 3

Arlikel 1

1.     Detta direktiv skall omfatu bestämmelser om

allmänna principer för publicering av infonnation om luftburet buller från hushållsapparater,

mätmetoder för au bestämma luftburet buller frän hushållsapparater,

lillsynsförfarande när det gäller nivåer pä luftburet buller frän hushållsapparater.

2.     Detu direktiv skall inle gälla

apparater, utrustning eller maskiner som uteslutande är avsedda for industriell eller yrkesmässig användning,

apparater som ingår som integrerade delar av en bygg­nad eller dess insullationer som t.ex. utrustning för luftkonditionering, uppvärming och ventilation (utom hushällsfiäkUr, spisfläkiar och fristående uppvärm­ningsanordningar), oljebrännarcför central uppvärmning och pumpar för vauen- och avloppsanläggningar,

delar av utrustning som t.ex. motorer,

elektroakustiska apparater.

1. En medlemsstat kan för vi.ssa gmpper av apparater före­ skriva publicering av information om luftburet buller från dessa apparater.

Denna information skall lämnas av tillverkaren eller, där tillverkaren driver sin rörelse utanför gemenskaf>cn. av den inom gemenskapen cUblerade imjxirtören.

När så är fallet

a)

skall bullernivån, om vilken information skall lämnas, bestämmas enligt villkoren i artikel 6.1.

b)

kan informationen bli föremål för stickprovskontroller enligt principema i artikel 6.2; den berörda medlems­staten får vidu alla lämpliga åtgärder för att säkerställa alt den tillhandahållna informationen uppfyller kraven i detu direktiv,

c)

skall tillverkaren eller importören ansvara för att den lämnade informationen är riktig.

2. När cn mcdicmssut inte kräver att information om det avgivna luftbuma bullret skall publiceras kan tillverkaren eller importören ändå publicera sådan information, men punkt 1, tredje stycket, a. b och c. skall dock fortfarande gälla.

Artikel 2 I delta direktiv avses med

a)

hiishållsapparai: varje maskin, del av maskin eller installation som tillverkats för huvudsaklig användning i bo:>täder, inklusive källare, garage och andra iillujs, i synnerhet hushållsapparater för underhålls- och rengör­ingsändamäl, tillredning och lagring av matvaror, produktion och distribution av värme och kyla, luft­konditionering saml andra apparater som inte används yrkesmässigt,

b)

grupp: alla modeller (eller typer) av olika hushållsappa­rater som utformats för samma ändamäl och som drivs med samma huvudkraftkälla. 1 allmänhet ingår liera modeller (eller typer) i en och samma grupp.

c)

seri: alla hushållsapparater som hör till sainma modell (eller typ), som har bestämda egenskaper och pro­duceras av samma tillverkare.

Artikel 4

I de fall det föreskrivs en etikett med annan information för samma grupp av hiishällsapparairr. t.ex. enligt etl särdirektiv antaget under direktiv 79/530/EEG. skall information om det luftburna Intllret lämnas på samma clikcu.

Artikel 5

1.

Ingen medlcmssut får vägra, förbjuda eller begränsa marknadsföringen och försäljningen av hushållsapparater av skäl som hänför sig till information om det luftbuma bullret från sädana apparater, om informationen om sädana apparater uppfyller de krav som fastställs i deiU direktiv.

2.

Utan att det påverkar resututen av slickprovskonlroller, som nr utföras sedan hushållsapparaterna bjudils ut till för­säljning, skall medlemsstatema anse att publicerad information om luftburet buller överensstämmer med bcslämmelsema i detu direktiv.

46

Nr L 344/26

336L0594/S Euro|)eiska j:einenskai>emas officiella tidning

Prop. 1992/93:34 Bilaga 5

Artikel 6

1.     a)     Den allmänt avända testmetoden för aU be.stiiinina

del luftbuma bullret frän hushållsapparater m.istc vara sä noggrann att miosäkcrlietcn svanir mot cn standardavvikelse på högst 2 dB när del giiller A-vägda ljudeffektnivåer.

Sundardavvikclscnsom nämns i försU stycket skall motsvara den ackumulerade inverkan av alla källor till osäkerhet i mätningama med undantag av variationen i apparatens ljudnivå vid olika mät­ningar.

b) Den allmänt använda testmetoden som nämns i a skall för varje apparatgrupp kompletteras med cn beskrivning av plats, installation, belastning och köming av apparaterna under prov förhållanden som simulerar en nonnal användning och säkerställer en fiillgod rcpetcrliarhcl och reproducerbarhet. Stan­dardavvikelsen för reproducerbarhet måste anges för varje apparatgmpp.

2.     Den statistiska metod man skall använda för au verifiera

den deklarerade bullernivån hos apparater i samma parti skall

vara stickprovsmätningar pä ensuka apparalpartier med hjälp

av ensidigt bestämda tester.

De grundläggande sUtistiska parametrama i den statistiska metod som nämns i försu stycket skall vara sådana all sannolikheten för ett godtagande är 95 % om 6.5 % av bullcmiväema i cH parti är högre än den deklarerade nivån. Minst tre exemplar måste provas. Den valda statistiska metoden kräver att man använder en loul re fe rens sUndard av­vikelse på 3,5 dB.

Före den 1 januari 1991 skall rädct på förslag av kommissio­nen fastställa nya värden för antal exemplar och referenssun-dardawikclscr för varje gmpp hushållsapparater.

Artikel 7

Medlcmssiaicrna skall vidta alla nödvändiga åtgärder för jti säkerställa alt tillverkaren eller im|>ortören. om han inle väljer att återkalla del defekta partiet frän marknaden, utan dröjsmål rätUr informationen, om det vid kontroll enligt artikel 6.2 visar sig au nivån på det luftbuma bullret från ett parti apparater överskrider den deklarerade nivån.

Arlikel S

1. Medlemsstaterna skall förut.sälU att uppgiften om luft­buret buller från cn hushållsapparat följer kraven i detta direktiv och att konlrollema har genomförts på räu sätt av mcdlemsslaterna, om mätningama för att bestämma nivän pä det luftbuma bullret och de kontroller som hör dit har utförts enligt:

a)

nationella sundarder som inbegriper harmoniserade standarder till vilka referenser har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Med­lemsstaterna skall offentliggöra referenser till de natio­nella standarderna; eller

b)

de nationella sundarder och tekniska föreskrifter som nämns i punkt 2 om det inte finns någon harmoniserad standard pä de omräden som läcks av dessa nationella standarder och föreskrifter.

2. Medlemssutema skall lill kommissionen Överlämna texterna till de nationella sundarder och tekniska föreskrifter som nämns i punkt 1 b och som de anser motsvarar kraven j artikel 6. Kommissionen skall skyndsamt vidarebefordra dessa texter till övriga medlemssUter. Enligt det förfarande som fastställs i artikel 9.2 skall kommissionen informera med­lemsstatema om vilka av dessa nationella standarder och tekniska föreskrifter som skall fömtsätus motsvara kraven i artikel 6.

Medlemsstatema skall se till au referenser till dessa nationella sUndanieroch tekniska förcskriftcroffenlliggörs. Kommissio­nen skall se till alt de även offentliggörs i Europeiska gemen­skapernas officiella lidning.

Arlikel 9

1. När en medlemssUt eller kommissionen anser att de harmoniserade standarder som nämns i artikel 8.1 a inle helt motsvarar kraven i artikel 6, skall denna medlemssUt eller kommissionen u upp frågan inför Ständiga kommittén uUedd genom direktiv 83/189/EEG, nedan kallad "kommittén", och därvid ange sina skäl för detu. Kommittén skall avge ett utlåUndc och behandla ärendet brådskande.

Med hänsyn till kommittens utlåUndc skall kommissionen underrätta medlemsstaterna om huruvida offentliggörandet enligt artikel 8.1 a av de berörda standarderna skall återkallas.

2. Vad beträffar de nationella sUndarder och tekniska före­skrifter som nämns i artikel 8.2 skall kommittén förfara på följande sätt:

a)

Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag lill åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid som ordföranden bestämmer med bän.syn till hur brådskande frägan är. Kommittén skall faUa sitt beslut med cn majoritet av 54 röster, varvid mcdiemssuternas röster skall vägas enligt fördragets artikel 148.2. Ordföranden lÄr inte rösta.

b)

Kommissionen skall .själv anU förslaget om det har tillstyrkts av kommittén.

47

Prop. 1992/93:34 Bilaga 5

386L0594/S

Euro|>eiska gcincnsk3[x:rnas ofneiella tidning

Nr L 344/27

c)                                                                       Om förslaget inte har tillstyrkts av kommittén eller om

dagen för anmälan' och skall gcnasl underrätta kommissionen

inget yttrande avges, skalt kommissionen ulan dröjsmäl

"'" '*-'"-

föreslä rådd vilka iigärder som skall vidtas. Ridet skall

3        Medlemssutema  skall   ull   kommissionen   överlämna

fatu sill beslut med kvalificerad majoritet.

texterna lill centrala besiämmelser i nationell lagsliftning som

de antar inom det omräde som omfatus av detta direktiv.

d)    Om rådet inte har fattat nägot beslut inom tre månader

från det aU förslaget mottagils, skall kommissionen själv

Artikel 

II

besluu aU de föreslagna åtgärdema skall vidtas.

Detta direktiv riktar sig till medlcmssiaicrna.

Utfärdat i Bryssel den 1 december 1986. Artikel JO

Pä rådels vägnar

1.      Medlemssutema skall vidu de åtgärder som är nöd-

A. CLARK

vändiga för aU följa detu direktiv inom 36 månader efter

_   ,_

Ordjorande

Direktivet har anmälts lill medlemssutema den 24 decem­ber 1986.

48

Civildepartementet

Prop. 1992/93:34

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 8 oktober 1992

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden B. Wester­berg,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], af[REDACTED_EFTERNAMN], Dinkel­spiel,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Lund­gren, P.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] anmäler fråga om märkning av hushållsapparater.

Regeringen beslutar att genom proposition lämna förslag till riksdagen om märkning av hushållsapparater i enlighet med bilagan till detta protokoll.

Ur protokollet:

Maud[REDACTED_EFTERNAMN]

49