Regeringens proposition

1993/94:138

Kommerskollegium m.m.

Prop.

1993/94:138

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 17 februari 1994

Carl[REDACTED_EFTERNAMN]

 Ulf Dinkelspiel

 (Utrikesdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen läggs fram förslag som innebär en renodling av Kommerskollegium

som handelspolitisk myndighet genom att näringsrättslig verksamhet förs över

från kollegiet till andra myndigheter. Vidare innehåller propositionen

regeringens förslag avseende tredje huvudtitelns ramanslag E 1. Kommerskollegium

budgetåret 1994/95 m.m.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut.............. 3

2 Förslag till lag om ändring av resegarantilagen (1972:204) 3

3 Ärendet och dess beredning............... 3

4 Ny organisationstillhörighet för Kommerskollegiets näringsrättsliga

 verksamhet............................... 4

 4.1 Auktorisation, godkännande och tillsyn av revisorer och

 revisionsbolag....................... 5

 4.2 Auktorisation av tolkar och översättare 8

 4.3 Resegarantiärenden.............. 9

 4.4 Bolagsärenden m.m............... 10

 4.5 Överklaganden rörande handel med skrot 11

 4.6 Tillstånd att använda officiell beteckning i

 näringsverksamhet.................... 12

 4.7 Taxa för yrkesmässig bostadsförmedling 13

 4.8 Ärenden rörande auktoriserade handelskammare 14

 4.9 Senator Emil Possehls Stipendiefond 15

 4.10 Personal- och ekonomiska konsekvenser 16

5 Anslagsfrågor för budgetåret 1994/95..... 17

Bilaga 1 Sammanfattning av förslagen i Statskontorets rapport

 (1993:30) Kommerskollegiums näringsrättsliga

 verksamhet - ändrad organisationstillhörighet . . . . . . . 23

Bilaga 2 Sammanfattning av förslagen rörande auktorisations-

 och tillsynsverksamheten för revisorer i betänkandet

 Revisorerna och EG (SOU 1993:69) . . . . . . . . . . . . 25

Bilaga 3 Förteckning över remissinstanser vad avser

 Statskontorets rapport (1993:30) Kommerskollegiums

 näringsrättsliga verksamhet - ändrad organisations-

 tillhörighet . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 26

Bilaga 4 Förteckning över remissinstanser vad avser

 betänkandet Revisorerna och EG (SOU 1993:69) . . . . . 28

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde . . . . . . . . . . . . . . 30

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

1. antar regeringens förslag till lag om ändring i resegarantilagen(1972:204),

2. godkänner att avgifter för tillstånd att använda officiell beteckningi

näringsverksamhet får tas ut i form av ansökningsavgifter (avsnitt4.6),

3. till Kommerskollegium för budgetåret 1994/95 under tredjehuvudtitelnanvisar

ett ramanslag på 41 740 000 kr (avsnitt 5),

4. under trettonde huvudtitelns ramanslag Kammarkollegiet:Myndighetsuppgifter

för budgetåret 1994/95 anvisar 6 200 000 krutöver vad som har föreslagits i

prop. 1993/94:100 bil. 14 (avsnitt5).

2 Förslag till lag om ändring av resegarantilagen(1972:204)

Härigenom föreskrivs att i 1, 3, 4, 5, 12, 13, 14 och 15 §§ resegarantilagen1

(1972:204) ordet Kommerskollegium i olika böjningsformer skall bytas ut mot

Kammarkollegiet i motsvarande form.

_______________

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994.

1 Senaste lydelse av

1 § 1992:1673

4 § 1992:1673

5 § 1992:1673

14 § 1992:1673

15 § 1985:859.

3 Ärendet och dess beredning

Regeringen bedriver ett fortlöpande arbete med att effektivisera den statliga

och den statligt finansierade verksamheten. Som ett led i detta arbete har

regeringen beslutat renodla Kommerskollegium som handelspolitisk myndighet. I

budgetproposition inför budgetåren 1992/93 resp. 1993/94 konstaterar regeringen

att kollegiets uppgifter på det näringsrättsliga området bör föras över till

andra instanser.

 Regeringen uppdrog den 1 april 1993 åt Statskontoret att utreda frågan om

ändrad organisationstillhörighet m.m. för Kommerskollegiets näringsrättsliga

verksamhet.

 Statskontoret presenterade sina förslag den 13 oktober 1993 i rapporten

(1993:30) Kommerskollegiums näringsrättsliga verksamhet - ändrad

organisationstillhörighet. Statskontorets sammanfattning av rapportens förslag

finns i bilaga 1.

 Efter beslut av regeringen tillkallades den 1 juni 1992 en särskild utredare

med uppdrag att bl.a. göra en översyn av auktorisations- och

tillsynsverksamheten rörande revisorer.

 Utredaren, som antog namnet Revisorsutredningen, presenterade sina förslag i

juli 1993 i betänkandet Revisorerna och EG (SOU 1993:69). En sammanfattning av

betänkandets förslag vad avser auktorisations- och tillsynsverksamheten

redovisas i bilaga 2.

 Rapporten och betänkandet har remissbehandlats. Förteckning över

remissinstanserna finns i bilaga 3 och 4. En sammanställning av remissyttrandena

över Statskontorets rapport finns tillgänglig i Utrikesdepartementet,

handelsavdelningen (dnr R 629-1993). En sammanställning av yttrandena över

betänkandet, i den del som avser auktorisations- och tillsynsverksamheten för

revisorer, finns tillgänglig i Näringsdepartementet (dnr N 1502/93).

4 Ny organisationstillhörighet förKommerskollegiets näringsrättsliga verksamhet

Inom det näringsrättsliga området handlägger Kommerskollegium frågor som rör

auktorisation och tillsyn av revisorer och revisionsbolag, tolkar och

översättare samt vissa frågor som rör auktoriserade handelskamrar. Vidare

handlägger kollegiet en rad bolagsärenden enligt aktiebolagslagen och andra

näraliggande författningar, överklaganden rörande handel med skrot, tillstånd

att använda officiell beteckning i näringsverksamhet, taxa för yrkesmässig

bostadsförmedling samt en stipendiefond. Handels- och investeringsförbudet mot

Sydafrika har upphävts. Därmed har kollegiets handläggning av dispensärenden

m.m. enligt denna lagstiftning upphört.

 Flertalet av dessa verksamhetsområden har inte någon handelspolitisk

anknytning. En renodling av kollegiet som handelspolitisk myndighet medför

således att ansvaret för dessa bör föras över till andra myndigheter eller att

beslut fattas om att verksamheter skall bedrivas i nya former. I det följande

redovisas en översiktlig beskrivning av resp. verksamhetsområde och regeringens

förslag och ställningstaganden rörande ny organisationstillhörighet för de olika

delarna av kollegiets näringsrättsliga verksamhet.

4.1 Auktorisation, godkännande och tillsyn av revisoreroch revisionsbolag

Regeringens bedömning: Möjligheterna att finna en

privat lösning för auktorisationen, godkännandet och

tillsynen av revisorer bör prövas ytterligare.

Staten skall ha avgörande insyn i verksamheten för

att bl.a. kunna bedöma kvalitet och utöva tillsyn.

En ny organisation bör kunna träda i kraft den 1

januari 1995.

 I avvaktan på resultatet av en sådan utredning

ligger huvudmannaskapet för auktorisation och

tillsyn av revisorer kvar hos Kommerskollegium.

Statskontorets förslag: Statskontoret har i första hand föreslagit att

möjligheterna till ökad grad av självreglering prövas. Om sådan inte bör komma

till stånd föreslår Statskontoret att Patent- och registreringsverket övertar de

uppgifter som Kommerskollegium svarar för i dag.

Remissinstanserna: Remissutfallet är blandat. En övervägande del av

remissinstanserna avvisar Statskontorets förslag beträffande ökad grad av

självreglering. Det genomgående motivet i dessa yttranden är bl.a. att de

samhälleliga krav som ställs på kvalificerade revisorer också motiverar en

statlig auktorisations- och tillsynsverksamhet. Hälften av remissinstanserna

tillstyrker förslaget att föra revisorsverksamheten till Patent- och

registreringsverket. Bland de övriga förordar flertalet att verksamheten i

stället förs till Kammarkollegiet.

Revisorsutredningens förslag: Utredningen har av olika skäl inte funnit det

meningsfullt att föreslå en privat eller delvis privat lösning. I valet av

myndighet för auktorisations- och tillsynsverksamheten har utredningen kommit

fram till att PRV och Kammarkollegiet kan sägas vara lika lämpliga. I valet

mellan dem har utredningen förordat Kammarkollegiet, om lokalisering i Sundsvall

är det alternativ PRV kan erbjuda, och i annat fall PRV.

Remissinstanserna: Huvuddelen av remissinstanserna har inte haft några

synpunkter på tillsynsfrågan. Bland dem som har yttrat sig anser några att en

statlig myndighet är att föredra framför en privat lösning och några att en

privat lösning bör utredas vidare. Av de remissinstanser som lämnat synpunkter

på förslaget har sex förordat PRV och nio Kammarkollegiet. Två remissinstanser

har angivit att ett system med självreglering i första hand bör prövas och fyra

har förordat en privat lösning.

Skälen för regeringens bedömning:

Nuvarande organisation

Kommerskollegiets huvudsakliga uppgifter på detta område gäller auktorisation

och godkännande av revisorer och revisionsbolag samt tillsyn. Verksamheten

regleras i huvudsak av förordningen (1973:221) om auktorisation och godkännande

av revisorer. Meddelande om auktorisation gäller i fem år. Förnyelse meddelas

efter särskilt ansökningsförfarande. Antalet ansökningar om auktorisation eller

godkännande som revisor uppgår till ca 300 per år. Därtill prövar kollegiet

årligen ett femtontal ansökningar avseende revisionsbolag och ca 650

förnyelseansökningar. Tillsynsverksamheten syftar dels till att pröva revisorns

eller revisionsbolagets lämplighet, dels till att utveckla god revisors- och

revisionssed. Antalet tillsynsärenden har ökat under senare år och för

närvarande prövas ett hundratal ärenden årligen. För råd och upplysningar i

handläggningen av revisorsärenden finns en särskild rådgivande nämnd knuten till

kollegiet. Verksamheten är avgiftsbelagd genom ansökningsavgift (för närvarande

4 200 kr). Principen om full kostnadstäckning gäller.

 Parallellt med den statliga tillsynen har både Föreningen Auktoriserade

Revisorer (FAR) och Svenska Revisorsamfundet (SRS) disciplinära system.

Revisorernas roll

Samhället har behov av att den externa revisionen i olika juridiska personer

utförs med hög kvalitet, självständighet och med iakttagande av höga etiska

krav. Kåren av revisorer och i tillämpliga delar revisionsföretagen måste ha

tillräcklig kompetens och i övrigt uppfylla uppställda krav på oberoende och

lämplighet. Av detta följer att det måste finnas fastställda normer för vilka

krav som samhället bör ställa på revisorerna samt en aktiv tillsyn av hur

revisorsyrket utövas. Den ekonomiska krisen som bl.a. lett till att antalet

konkurser ökat kraftigt samt problemen med ekonomisk brottslighet gör att

revisorernas insatser fått ökad betydelse.

Privat system

Regeringens generella utgångspunkt är att det varken är rimligt eller förenligt

med en effektiv marknadsekonomi att staten genom sina myndigheter tar på sig ett

ansvar som bättre och på ett mera flexibelt sätt kan skötas av näringslivet

självt. Statens främsta uppgift är att skapa goda förutsättningar och villkor

för företagandet samt att samtidigt effektivt bekämpa ekonomisk brottslighet och

missförhållanden av olika slag. Inom denna ram är ambitionen att minska det

offentliga åtagandet i olika avseenden.

 En modell som ligger nära till hands att överväga och som såväl

revisorsutredningen i enlighet med sina direktiv som Statskontoret har berört är

att tillsynen och auktorisationen av revisorer handhas inom ramen för en helt

eller delvis privat lösning. Statskontoret föreslår att möjligheterna till en

sådan lösning prövas. Revisorsutredningen har dock av olika skäl inte funnit det

meningsfullt att föreslå en privat eller delvis privat lösning. Remissutfallet

visar dock att det fortsatt finns ett intresse från olika håll att hitta former

för en tillsyn som bygger på självregle-ring. Företrädare för avnämarna,

myndigheter och revisorsbranschen för fram den typen av synpunkter. Det bedöms

sålunda finnas fördelar att vinna inom ramen för en privat lösning. Närheten

till marknaden och de berörda aktörerna bör kunna öka effektiviteten i

verksamheten. Möjligheterna att rekrytera kvalificerade revisorer för tillsynen

torde öka. Kännedom om revisorsverksamheten och de regler och villkor som gäller

för den blir den allra bästa och fackkunskapen ger goda möjligheter att bedöma

andra revisorers agerande. Vidare ger ansvaret för tillsynen anledning till

diskussion om moral och etik inom kåren som är mycket angelägen och som borde

kunna leda till att tillsynen ger än bättre resultat.

 En privat lösning undanröjer också de problem som för närvarande följer av att

revisorerna är underkastade dubbel tillsyn genom att både staten, FAR och SRS

har disciplinära system. En allvarlig nackdel för närvarande är nämligen att man

inom ramen för de båda systemen kan komma till olika beslut i samma ärende,

vilket måste leda till sänkt trovärdighet för både statens och branschens

tillsyn.

 Regeringen vill betona att systemet för auktorisation, godkännande och tillsyn

av revisorer måste byggas upp så att det är tillfredsställande från

rättssäkerhets- och konkurrenssynpunkt. Systemet måste ha stadga och

trovärdighet och oberoende från olika partsintressen måste säkerställas. Olika

intressenter måste kunna ha förtroende för revisorns funktion och det är viktigt

att förfarandet är förankrat hos brukarna av revisorns tjänster.

 Det förhållandet att löpande tillsyn och auktorisation sköts i ett system med

självreglering fråntar inte staten ansvaret att följa hur regelsystemet fungerar

och tillämpas. Ett privat system förutsätter att statsmakterna beslutar om de

rättsregler som skall gälla för verksamheten och att staten har ett inflytande

på tillämpningen av dem. Det är av avgörande betydelse att staten har sådan

insyn i systemet att kvalitetskontroll och tillsyn av verksamheten kan ske.

 Regeringen anser att det finns skäl att ytterligare pröva möjligheterna att

finna en privat lösning för såväl auktorisationen som tillsynen av revisorer.

Därvid bör bl.a. kartläggas praktiska problem som kan uppkomma bl.a. när det

gäller tillgång till sekretessbelagd information, uppgifter som i dag utförs

inom ramen för tillsynen och som är normgivning samt möjligheterna att överklaga

fattade beslut. Regeringen bedömer att en ny organisation bör kunna träda i

kraft den 1 januari 1995.

Företrädare för staten

Både Statskontoret och Revisorsutredningen har föreslagit att ansvaret för

tillsyn och auktorisation av revisorer läggs hos PRV. Revisorsutredningen har

dock ställt som villkor att verksamheten kan placeras i Stockholm. Det skäl som

båda utredningarna anför är att PRV har ett flertal uppgifter på det

näringsrättsliga området som rör bolagsrätt och redovisning.

 Eftersom möjligheterna att få till stånd en privat lösning måste utredas

vidare måste frågan om ansvarig myndighet lösas för tiden fram till att ett

förslag om privatisering kan genomföras. För att undvika kompetensförlust och

andra störningar i verksamheten under mellanperioden bör Kommerskollegium ha

fortsatt ansvar för verksamheten fram till den tidpunkt när en ny organisation

kan genomföras. Då bör också resurserna för verksamheten omfördelas.

4.2 Auktorisation av tolkar och översättare

Regeringens bedömning: Ansvaret för

auktorisationsverksamheten som rör tolkar och

översättare bör föras till Kammarkollegiet.

Statskontorets förslag: Statskontoret föreslår att auktorisations-verksamheten

rörande tolkar och översättare övergår till Tolk- och översättarinstitutet vid

Stockholms universitet.

Remissinstanserna: Remissutfallet är blandat med någon övervikt för de instanser

som avvisar förslaget. Dessa pekar bl.a. på svårigheter som en koppling mellan

ett utbildningsinstitut och auktorisationsverksamheten, som bl.a. innebär

myndighetsutövning, kan föra med sig. Vidare påpekas att institutet saknar de

resurser och den kompetens som krävs för administration av ett

auktorisationssystem.

Skälen för regeringens bedömning: Verksamheten bedrivs med stöd av förordningen

(1985:613) om auktorisation av tolkar och översättare. Kommerskollegium anordnar

och administrerar auktorisationsprov samt beslutar om auktorisation.

Auktorisation, som gäller i fem år, kan, om vissa villkor är uppfyllda, förnyas

vart femte år. Auktoriserade tolkar och översättare (translatorer) står under

kollegiets tillsyn. De sanktionsmöjligheter som kan tillämpas är upphävande av

auktorisation eller varning. För råd och upplysningar vid kollegiets prövning av

ärenden finns en särskild rådgivande nämnd knuten till kollegiet. För närvarande

finns ca 1 000 auktoriserade tolkar och ca 335 auktoriserade translatorer. Under

budgetåret 1992/93 deltog drygt 300 personer i tolkproven, varav 35

auktoriserades, och 247 personer i translatorsprovet, varav 10 auktoriserades.

Verksamheten är avgiftsbelagd genom ansökningsavgift (för närvarande 600 kr).

Principen om full kostnadstäckning gäller dock inte.

 Liksom flera av remissinstanserna anser regeringen att det vore olämpligt att

frångå den principiella ståndpunkten, att universitet och högskolor eller

institutioner vid dessa inte skall ges auktoriserande eller legitimerande

funktioner. De myndighetsutövande inslagen i denna verksamhet är också helt

artskilda från utbildningsverksamheten. Enligt regeringens bedömning bör således

auktorisationsverksamheten åläggas en förvaltningsmyndighet. Ingen existerande

förvaltningsmyndighet kan dock på lämpligt sätt anses anknyta till det aktuella

sakområdet och därmed vara en naturlig mottagare av auktorisations- och

tillsyns-verksamheten på tolk- och översättarområdet. Däremot anser regeringen

att verksamheten mycket väl kan passa in i Kammarkollegiet, som har kompetens

och erfarenhet av myndighetsuppgifter på en rad olika områ-den. I

Kammarkollegiet kan auktorisations- och tillsynsverksamheten också få tillgång

till juridisk kompetens. Ett belopp motsvarande kostnaden för denna verksamhet

bör föras från Kommerskollegiets anslag till Kammarkollegiets. Resursfrågorna

redovisas närmare under avsnitten 4.10 och 5.

4.3 Resegarantiärenden

Regeringens förslag: Resegarantiverksamheten förs

till Kammarkollegiet. Resegarantilagen ändras i

detta avseende.

Statskontorets förslag: Statskontoret föreslår att verksamheten stannar kvar som

en uppgift för Kommerskollegium i avvaktan på utredning av resegarantisystemet.

Remissinstanserna: Hälften av de remissinstanser som anför synpunkter i frågan

tillstyrker Statskontorets förslag. I något fall betonas samtidigt vikten av att

kompetens och tillräckliga resurser bibehålls. Övriga remissinstanser, som

således avvisar förslaget, påpekar att renodlingen av kollegiet kommer att

innebära att kompetens för resegarantifrågorna inte kommer att finnas kvar inom

kollegiet.

Skälen för regeringens förslag: Enligt resegarantilagen (1972:204, ändrad senast

1992:1673) gäller att den som är arrangör eller återförsäljare av paketresor

enligt lagen (1992:1672) om paketresor skall ställa säkerhet hos

Kommerskollegium innan han marknadsför en paketresa. Bestämmelserna syftar

främst till att ge konsumenter som köper paketresor ett ekonomiskt skydd om

researrangören inte genomför det avtalade researrangemanget. Kollegiets

uppgifter består i att beräkna och besluta om sådana resegarantier. Kollegiet

bevakar att erforderliga garantier, som skall utfärdas av bank eller

försäkringsbolag, kommer in till kollegiet. I samband med detta bedrivs också

viss tillsynsverksamhet. Beslut om ianspråktagande av resegaranti fattas av

Resegarantinämnden, som är en fristående myndighet.

 En översyn av resegarantisystemet pågår. Av denna anledning kan det i och för

sig anses vara olämpligt att nu ändra den organisatoriska tillhörigheten för

verksamheten. Regeringen anser emellertid att det är angeläget att så långt

möjligt genomföra renodlingen av Kommerskollegium som handelspolitisk myndighet

och föreslår därför att resegarantiverksamheten, liksom

auktorisationsverksamheten på tolk- och översättarområdet, flyttas till

Kammarkollegiet. Detta föranleder ändring av resegarantilagen så att ordet

Kommerskollegium byts ut mot Kammarkollegiet. Ett belopp motsvarande kostnaden

för denna verksam-het bör föras från Kommerskollegiets anslag till

Kammarkollegiets. Resursfrågorna redovisas under avsnitt 4.10 och under avsnitt

5.

4.4 Bolagsärenden m.m.

Regeringens bedömning: Ansvaret för ärenden som rör

bl.a. bolag och filialer bör föras över till Patent-

och registreringsverket (PRV).

Statskontorets förslag: Överensstämmer med regeringens bedömning.

Remissinstanserna: Alla remissinstanser som berör detta förslag tillstyrker.

Skälen för regeringens bedömning: Den avsedda verksamheten omfattar bl.a. vissa

tillstånd att inneha uppdrag i aktiebolag och ekonomiska föreningar enligt

aktiebolagsförordningen (1975:1387) och förordningen (1987:978) om ekonomiska

föreningar, undantag från kravet på bosättning i Europeiska ekonomiska

samarbetsområdet enligt förordningen (1992:308) om utländska filialer m.m.,

vissa tillstånd för likvidator enligt förordningen (1981:111) om prövning av

vissa ärenden enligt lagen om handelsbolag och enkla bolag samt vissa frågor

enligt förordningen (1981:112) om årsredovisning m.m. i vissa företag. Under

budgetåret 1992/93 hanterade kollegiet drygt 500 ärenden. Verksamheten är

avgiftsfinansierad enligt bestämmelser i resp. förordning och enligt

avgiftsförordningen (1992:191).

 PRV är registreringsmyndighet för bolag och ekonomiska föreningar. Verket

kontrollerar också bolags delårsrapporter, årsredovisningar och

revisionsberättelser. Vidare har PRV till uppgift att granska årsredovis-ningar

i vissa företag.

 Som framgår av ovanstående finns starka beröringspunkter mellan de båda

myndigheternas verksamhet på området. En överföring av kollegiets verksamhet

till PRV ter sig därför naturlig. Någon resursöverföring bedöms inte vara

nödvändig för denna verksamhet. Resursfrågorna redovisas närmare under avsnitten

4.10 och 5.

4.5 Överklaganden rörande handel med skrot

Regeringens bedömning: Prövningen av överklaganden

som rör handel med skrot bör föras till länsrätt med

prövningstillstånd till kammarrätt.

Statskontorets förslag: Statskontoret anser i första hand att regeringen bör

pröva huruvida lagen om handel med skrot kan upphöra. Statskontorets alternativa

förslag överensstämmer med regeringens bedömning.

Remissinstanserna: Remissutfallet är blandat. Hälften av yttrandena över detta

förslag instämmer i Statskontorets uppfattning att regeringen bör pröva om lagen

om handel med skrot kan avvecklas. Ett motiv som förs fram är att lagen kan

anses utgöra ett visst konkurrenshinder. Övriga anser att lagstiftningen fyller

ett behov och att den utgör ett värdefullt komplement till övrig lagstiftning.

 Inga invändningar framförs mot förslaget om domstolsprövning vid bibehållen

lagstiftning.

Skälen för regeringens bedömning: Handeln med skrot regleras av lagen (1981:2)

om handel med skrot och begagnade varor och av förordningen (1981:402, ändrad

senast 1985:433) om handel med skrot. Med skrot avses järn- och annat

metallskrot samt tackor av annat metallskrot än järnskrot. Syftet med

regleringen är att förebygga avsättningen av stulet gods och att underlätta för

polisen att efterspana sådant gods.

 För att handla med skrot krävs tillstånd av polismyndighet. Om handeln bedrivs

vid en filial eller av juridisk person skall för den finnas en av

polismyndigheten godkänd föreståndare. För att få tillstånd skall den sökande ha

gjort sig känd för redbarhet och även i övrigt finnas lämplig att driva den

avsedda handeln. Om bestämmelserna i förordningen åsidosätts kan

polismyndigheten återkalla tillståndet eller meddela varning. Polismyndighetens

beslut, dock inte vad gäller varning, får överklagas hos länsstyrelsen.

Länsstyrelsens beslut i fråga om meddelande eller återkallelse av tillstånd till

handel med skrot eller godkännande av föreståndare får överklagas hos

Kommerskollegium. Kollegiets beslut får inte överklagas. Länsstyrelsens beslut i

övriga frågor får överklagas hos kammarrätten. Rikspolisstyrelsen (RPS)

utfärdar råd och anvisningar för den lokala polismyndighetens handläggning av

ärenden rörande handel med skrot. Antalet ärenden som överklagas hos

Kommerskollegium är mycket begränsat.

 Regeringen är inte nu beredd att ta ställning till förslaget om en avveckling

av lagen om handel med skrot, men avser att se över behovet av en fortsatt

lagstiftning på området.

 I avvaktan på att denna fråga utreds föreslår regeringen att ansvaret för de

överklaganden rörande länsstyrelsernas beslut, som för närvarande handläggs av

Kommerskollegium, övergår till länsrätterna. En sådan ordning överensstämmer

också med vad som föreslås i prop. 1993/94:133 om Instansordningen m.m. i de

allmänna förvaltnings-domstolarna, nämligen att en principiell utgångspunkt bör

vara att den första domstolsprövningen av ett förvaltningsärende alltid sker i

länsrätt. Riksdagen har dessutom ställt sig bakom den principen (prop.

1992/93:100 bil. 3, bet. 1992/93:JuU24, rskr. 1992/93:289). För att undvika en

förlängning av instanskedjan bör prövningstillstånd till kammarrätt införas för

denna typ av mål.

 Någon resursöverföring är inte aktuell för denna verksamhet. Resursfrågorna

redovisas närmare under avsnitten 4.10 och 5.

4.6 Tillstånd att använda officiell beteckning inäringsverksamhet

Regeringens bedömning: Ansvaret för handläggningen

av ärenden som rör tillstånd att använda officiell

beteckning i näringsverksamhet bör överföras till

Patent- och registreringsverket (PRV).

Regeringens förslag: Verksamheten

avgiftsfinansieras.

Statskontorets förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Övervägande delen av de remissinstanser som kommenterar

förslaget instämmer i Statskontorets bedömning.

Skälen för regeringens bedömning: I lagen (1970:498) om skydd för vapen och

vissa officiella beteckningar samt förordningen (1976:100) om vissa officiella

beteckningar stadgas att i näringsverksamhet får statsvapen, statsflagga eller

annat statsemblem eller statlig kontroll- och garantibeteckning inte utan

vederbörligt tillstånd användas i varumärke eller annat kännetecken för varor

och tjänster. Detsamma gäller annan beteckning som hänsyftar på svenska staten

och därigenom ger kännetecknet en officiell karaktär. Enligt Pariskonventionen

(SÖ 1970:60) för skydd av den industriella äganderätten äger bestämmelserna

motsvarande tillämpning på annan stats samt mellanstatlig organisations vapen,

flagga, emblem, benämning eller förkortning för benämning i den utsträckning som

framgår av bilaga till förordningen.

 Fråga om tillstånd att använda svensk officiell beteckning som avses i

mönsterskyddslagen (1970:485) och ovanstående lag (1970:498) prövas vad gäller

ovan nämnda emblem och beteckningar av Kommers-kollegium. Under budgetåret

1992/93 prövades 30 sådana ansökningar av kollegiet.

 Patent- och registreringsverket handlägger ärenden om bl.a. varumärken,

mönster och registrering av kommunala vapen. Dessa ärenden har vissa sakliga

samband med prövning av tillstånd att använda officiella beteckningar. Med

hänvisning till att PRV därmed bedöms ha kompetens inom området samt att

handläggning av ärendegruppen kan hållas samman i en myndighet finns starka skäl

till att föra ansvaret för tillståndsprövning i fråga om rikssymboler till PRV.

Skälen för regeringens förslag: Någon resursöverföring från kollegiet till PRV

bedöms inte vara nödvändig för denna verksamhet. Däremot bör verksamheten,

enligt regeringens bedömning, bl.a. som en anpassning till PRV:s övriga

verksamhet, kunna finansieras genom avgifter så att full kostnadstäckning

uppnås. Regeringen föreslår därför att riksdagen godkänner att sådan avgift får

tas ut i form av ansökningsavgift. Resursfrågorna redovisas närmare under

avsnitten 4.10 och 5.

4.7 Taxa för yrkesmässig bostadsförmedling

Regeringens bedömning: Ansvaret för taxan för

yrkesmässig bostadsförmedling bör föras till

Kammarkollegiet.

Statskontorets förslag: Statskontoret föreslår att taxan avskaffas och ersätts

med registrering av yrkesmässiga bostadsförmedlare samt tillsyn över dessa.

Remissinstanserna: De flesta remissinstanser som har yttrat sig över förslaget

tillstyrker Statskontorets förslag. Några av remissinstanserna påpekar dock att

frågan om en registrerings- och tillsynsfunktion inte är tillräckligt utredd för

ett ställningstagande.

Skälen för regeringens bedömning: I förordningen (1978:313) om taxa för

yrkesmässig bostadsförmedling föreskrivs att sådan ersättning av hyressökande

för anvisning av bostadslägenhet som enligt jordabalken får uppbäras vid

yrkesmässig bostadsförmedling skall utgå enligt taxa som fastställs av

Kommerskollegium. Bestämmelserna innebär bl.a. att endast den som sysslar med

yrkesmässig bostadsförmedling får ta betalt av den hyressökande för anvisning av

bostadslägenhet. Bestämmelserna syftar till att den bostadssökande inte skall

utnyttjas för ekonomisk vinning av bostadsförmedlaren. Nämnda taxa anger det

högsta belopp som får tas ut i ersättning för anvisning av bostad. För

närvarande gäller att högst 1 200 kr får tas ut för omöblerad eller möblerad

lägenhet i en- eller flerfamiljshus och högst 400 kr för omöblerat eller

möblerat rum. Kollegiets uppgift är att utarbeta och vid behov se över taxan.

Verksamheten är av begränsad omfattning.

 Den 1 juli 1993 togs de särskilda reglerna bort om skyldighet för en kommun

att anordna avgiftsfri bostadsförmedling. En kommun får själv besluta om den

skall bedriva bostadsförmedling och om vilka avgifter som skall tas ut för

förmedlingens tjänster. Reglerna om avgifter för yrkesmässig bostadsförmedling

skall dock tillämpas också i fråga om de kommunala bostadsförmedlingarna och de

bostadsförmedlingar som drivs på uppdrag av kommunerna (prop. 1992/93:242, bet.

1992/93:BoU19, rskr. 1992/93:351).

 Frågan om att ersätta taxan med en registrerings- och tillsynsfunktion och

konsekvenserna av en sådan åtgärd bör utredas ytterligare. Regeringen är därför

inte beredd att nu ta ställning till frågan. Tills vidare bör den verksamhet som

Kommerskollegium ansvarar för i dag bibehållas. Verksamheten överförs till

Kammarkollegiet. Ett belopp motsvarande kostnaden för denna verksamhet bör

föras över från Kommerskollegiets anslag till Kammarkollegiets. Resursfrågorna

redovisas närmare under avsnitten 4.10 och 5.

4.8 Ärenden rörande auktoriserade handelskammare

Regeringens bedömning: Ansvaret för ärenden som rör

stadgeändringar m.m. i fråga om handelskammare bör

ligga kvar hos Kommerskollegium.

Statskontorets förslag: Överensstämmer med regeringens bedömning.

Remissinstanserna: Majoriteten av de remissinstanser som berör frågan

tillstyrker förslaget.

Skälen för regeringens bedömning: Handelskamrarnas ställning är

offentligrättsligt reglerad genom lagen (1990:515) om auktorisation av

handelskamrar samt handelskammarförordningen (1990:733). En handelskammare har

till ändamål att inom ett visst geografiskt verksamhetsområde främja handeln,

industrin och det övriga näringslivet samt företräda dess intressen i

förhållande till det allmänna. Auktorisation beslutas av regeringen. Stadgar

skall då vara fastställda. Kommers-kollegiets uppgift är dels att ta emot och

bereda ansökningar om auktorisation, dels att pröva frågor om fastställelse av

stadgeändringar.

 I proposition (1989/90:134, bet. 1989/90:NU42, rskr. 1989/90:263) om

auktorisation av handelskamrar behandlades bl.a. frågan om

auktorisationsförfarandet. Därvid konstaterades att det finns flera skäl som

talar för att frågor om auktorisation även framgent prövas av regeringen. Ett

skäl är att detta torde stämma bäst med internationell praxis. Vidare anfördes

som lämplig ordning att ansökningar i auktorisationsärenden inges till en

myndighet som regeringen utser, vilken har att bereda ärendet och med eget

yttrande överlämna detta till

regeringen. Kommerskollegium befanns därvid vara den mest lämpade myndigheten.

 Handelskamrarna, som formellt är enskilda organ, har vissa uppgifter av

myndighetskaraktär. Bl.a. utfärdar handelskamrar handlingar för att tillgodose

krav i andra länders författningsföreskrifter beträffande kontroll av in- eller

utförsel av varor. I nämnda proposition anfördes att denna verksamhet från

allmän synpunkt är angelägen, eftersom den underlättar den svenska

utrikeshandeln, bl.a. i fråga om importen till Sverige av en del avancerade

industriprodukter. Bl.a. den omständigheten att handelskamrarna fullgör

uppgifter för det allmänna, särskilt som utfärdare av olika intyg för den

internationella handeln, låg till grund för att en statlig auktorisation

bibehölls. Därigenom finns en koppling till Kommerskollegiets

utrikeshandelsverksamhet. Regeringen ser ingen anledning att ompröva frågan utan

finner att denna koppling fortfarande är relevant.

4.9 Senator Emil Possehls Stipendiefond

Regeringens bedömning: Svenska institutet (SI) bör

ta över ansvaret för senator Emil Possehls

stipendiefond.

Statskontorets förslag: Överensstämmer med regeringens bedömning.

Remissinstanserna: Kommerskollegium och Svenska institutet har yttrat sig över

detta förslag. Båda tillstyrker. SI förutsätter att fonden även i fortsättningen

kommer att förvaltas av Kammarkollegiets fondbyrå och att erforderliga medel ur

fonden får utnyttjas för att täcka institutets administrativa kostnader för

verksamheten.

Skälen för regeringens bedömning: Fonden har tillkommit genom en donation till

Kommerskollegium av senator Emil Possehl i Lybeck år 1912. Dess ändamål är att

genom resestipendier ge yrkesverksamma svenskar tillfälle att studera tekniska

och kommersiella förhållanden i Tyskland. Enligt reglementet skall

Kommerskollegium årligen utlysa stipendier ur fonden. Vid beslut om utdelning

skall avgörande vikt fästas vid sökandens duglighet och möjligheter att i sin

yrkesverksamhet tillgodogöra sig de kunskaper och erfarenheter som kan inhämtas

under studieresan. Efter genomförd studieresa skall stipendiemottagaren lämna en

reseberättelse som kollegiet skall godkänna. Fonden förvaltas av

Kammarkollegiets fondbyrå. Fondens disponibla avkastning skall, sedan minst tio

procent därav lagts till kapitalet och vissa kostnader för Kommerskollegiets

arbete med fonden avräknats, användas till stipendier. Avkastning som inte

används visst år får reserveras för utdelning under kommande år.

 SI har stor erfarenhet när det gäller att förmedla stipendier till utländska

medborgare för studier i Sverige och till svenskar för studier i utlandet.

Institutets stipendieverksamhet avseende Västeuropa är viktig inte minst som

komplement för svenska studerande inom EG:s utbildnings- och forskningsprogram,

bl.a. i Tyskland. Den kompetens och de erfarenheter rörande stipendieverksamhet

som finns inom Svenska institutet utgör, enligt regeringens bedömning, starka

motiv till att föra senator Emil Possehls stipendiefond till institutet.

 Ett genomförande av förslaget kräver permutation av stipendiefondens

reglemente. Sådan fråga prövas av Kammarkollegiet. Kostnaderna för verksamheten

bör kunna finansieras på samma sätt som i dag. Någon resursöverföring är, enligt

regeringens bedömning, inte aktuell. Resurs-frågorna behandlas närmare under

avsnitten 4.10 och 5.

4.10 Personal- och ekonomiska konsekvenser

Redovisningen och förslagen i föregående avsnitt innebär att ansvaret för de

olika verksamheterna inom Kommerskollegiets näringsrättsliga byrå förs från

kollegiet till länsrätt, Svenska institutet, Patent- och registreringsverket

samt Kammarkollegiet. Förslagen bör genomföras den 1 juli 1994. Därmed blir det

en uppgift för de mottagande myndigheterna eller motsvarande att bedöma vilka

personalresurser som behövs för att verksamheten skall kunna drivas vidare i den

nya organisationen. Det är angeläget att förändringarna kan genomföras så att

eventuell kompetensförlust och andra störningar i verksamheten minimeras.

Regeringen utgår ifrån att de nya huvudmännen skall kunna rekrytera tjänstemän

från kollegiets personal, som har kompetens och erfarenhet från verksamheten.

 Kollegiets näringsrättsliga verksamhet sysselsätter i dag drygt 20

årsarbetskrafter. Den totala kostnaden för verksamheten beräknas under

budgetåret 1993/94 uppgå till ca 11 800 000 kr. I det följande avsnittet

redovisas sammantaget de anslagsmässiga konsekvenserna av de här redovisade

förändringarna. För budgetåret 1994/95 har följande belopp beräknats för de

olika verksamheterna, inkl. pris- och löneomräkning samt del av de tekniska

justeringar och besparingar som påverkar anslaget E 1. Kommerskollegium. De

angivna intäkterna redovisas på statsbudgetens inkomsttitel.

 Kostnaderna för revisorsverksamheten beräknas till totalt 5 430 000 kr.

Intäkter av avgifter i verksamheten uppskattas till ca 4 100 000 kr.

Verksamheten skall ligga kvar under kollegiets ansvar tills vidare. Följaktligen

görs inte någon omfördelning av medlen för denna verksamhet nu.

 Kostnaderna för tolk- och översättarverksamheten beräknas uppgå till totalt 3

420 000 kr. Intäkter av avgifter i verksamheten kan uppskattas till ca 465 000

kr.

 För resegarantiverksamheten beräknas kostnaderna till totalt 2 846 000 kr.

 För de verksamheter som överförs till Kammarkollegiet, inkl. uppgiften att

fastställa taxa för yrkesmässig bostadsförmedling, bör totalt 6 200 000 kr föras

över till trettonde huvudtiteln, anslaget B 2. Kammarkollegiet:

Myndighetsuppgifter.

 För övrig verksamhet som förs från Kommerskollegium, dvs. ärenden rörande

bolag, handel med skrot, officiell beteckning i näringsverksamhet samt Emil

Possehls stipendiefond, beräknas kostnaderna uppgå till totalt ca 200 000 kr.

Detta belopp förs bort från anslaget. Större delen av beloppet motsvarar

avgifter i bolagsverksamheten. Dessa avgifter har hittills förts på inkomsttitel

men kan hos den nye huvudmannen föras till verksamheten.

 När det gäller Kommerskollegiets avveckling av den näringsrättsliga

verksamheten kan konstateras att den exakta omfattningen av administrativa

förändringar kan fås först efter organisations-förändringarnas genomförande.

Eventuell övertalighet, uppsägningstider, förändrat lokalbehov m.m. har därvid

avgörande betydelse. Regeringen kommer att följa upp effekterna av avvecklingen.

5 Anslagsfrågor för budgetåret 1994/95

I prop. 1993/94:100 (bil. 4) har regeringen under anslaget E 1. Kommerskollegium

föreslagit att riksdagen i avvaktan på en särskild proposition i ämnet till

Kommerskollegium för budgetåret 1994/95 beräknar ett ramanslag på 47 230 000 kr.

 Regeringen återkommer nu till dessa frågor.

TREDJE HUVUDTITELN

E. Utrikeshandel och exportfrämjande

E 1. Kommerskollegium

1992/93 Utgift 50 074 022

1993/94 Anslag 47 230 000

1994/95 Förslag 41 740 000

Kommerskollegium är central förvaltningsmyndighet med uppgift att handlägga

frågor om handelspolitik och utrikeshandel samt vissa frågor i samband med

näringsrättsliga regleringar och inrikeshandel. Kollegiets generaldirektör är

chef för myndigheten. Kommerskollegium har ca 100 anställda.

 Det övergripande målet för Kommerskollegiets handelspolitiska verksamhet är

att med frihandel som grundprincip bidra till att Sveriges intressen i handeln

med omvärlden tas till vara. På det handelspolitiska området är det kollegiets

uppgift dels att tillhandahålla utredningar och underlag för regeringens

ställningstaganden, dels att utföra vissa myndighetsfunktioner. På det

näringsrättsliga området är det kollegiets uppgift att inom sitt ansvarsområde

medverka till att utbyte av varor och tjänster sker i enlighet med allmänna

intressen. Kommerskollegium är också funktionsansvarig myndighet vad gäller

funktionen Utrikeshandel enligt bilagan i beredskapsförordningen (1993:242).

 Inkomster vid Kommerskollegium, som redovisas på statsbudgetens inkomstsida

under inkomsttitel, beräknas till sammanlagt ca 4,7 miljoner kronor för

budgetåret 1994/95 (1992/93 ca 4,7 miljoner kronor).

Kommerskollegium

Kommerskollegium har i sin årsredovisning i de delar som avser

resultatredovisningen redovisat verksamheten i verksamhetsområdena utrikeshandel

och handelspolitik resp. näringsrätt. För dessa verksamhetsområden har de

övergripande målen definierats. Verksamhetsområdena är uppdelade i delområden

och aktiviteter. För vart och ett av dessa har kollegiet lagt fast delmål.

 Resultatredovisningen indikerar att målen i verksamheten har uppnåtts. Några

slutsatser avseende produktivitet och styckkostnad har inte dragits när det

gäller utrikeshandel och handelspolitik med hänvisning till verksamhetens

karaktär. Styckkostnader har dock beräknats för de olika delarna av den

näringsrättsliga verksamheten. I redovisningen påpekas att kollegiet har satsat

på att höja kvaliteten på sina produkter. Kvalitetsbedömningar med ledning av

synpunkter från de olika verksamheternas avnämare har gjorts för resp.

delområde.

 Årsredovisningen indikerar också att de ekonomiska resultaten i verksamheten

är tillfredsställande. Jämfört med föregående budgetår har kostnaderna i löpande

priser sjunkit med ca 4 %. Anslagssparandet uppgår till 3 360 000 kr, vilket

utgör ca 7 % av det tilldelade ramanslaget. I den avgiftsbelagda verksamheten

har målet om full kostnadstäckning inte uppnåtts. För revisorsverksamheten och

för de s.k. bolagsärendena har täckningsgraden beräknats till ca 70 %. För tolk-

och översättarverksamheten, för vilken full kostnadstäckning inte krävs, är

täckningsgraden ca 13 %.

 RRV:s revisionsberättelse innehåller inga invändningar.

 I sin anslagsframställning anför kollegiet att osäkerhet råder om vilka

resurser kollegiet kommer att behöva för att kunna bemästra den ökande mängd

delvis nya uppgifter som kan komma att läggas på kollegiet, bl.a. som resultat

av ett EU-medlemskap och av gjorda och pågående utredningar. Hänvisning görs

bl.a. till utredningen om Utrikesdeparte-mentets handelsavdelnings organisation

och dess förhållande till Kommerskollegium i ett EG-medlemskapsperspektiv,

utredningen om renodling av Kommerskollegium som handelspolitisk myndighet och

ändrad organisationstillhörighet för kollegiets näringsrättsliga verksamhet

(Statskontoret 1993:30) och utredningen om kontrollen över export av strategiskt

känsliga varor (SOU 1993:56). I avvaktan på beredningen av dessa utredningar

anser kollegiet att gällande planeringsram kan tas som utgångspunkt för

beräkning av anslaget för budgetåret 1994/95.

Regeringens överväganden

Sammanfattning

Övergripande mål

De övergripande mål som gäller för kollegiets

handelspolitiska verksamhet för treårsperioden

1991/92-1993/94 bör ligga fast. Regeringen har den

25 juni 1992 och den 22 december 1993 beslutat

att de riktlinjer och övergripande mål som gäller för

perioden skall utsträckas till att omfatta även

budgetåren 1994/95 och 1995/96. Förslag och

ställningstaganden rörande den näringsrättsliga

verksamheten redovisas under avsnitt 4.

Resurser:

Ramanslag 1994/95 41 740 000 kr

Planeringsram:

1994/95

1995/96

41 740 000 kr

41 740 000 kr

Övrigt:

 Anslaget uppgår budgetåret 1993/94 till 47 230

000 kr. Beloppet har reducerats dels med 295 000

kr med anledning av det slopade

arbetsgivarinträdet, dels med 500 000 kr som en

del av beslutade besparingar under tredje

huvudtiteln. Pris- och löneomräkningen samt vissa

tekniska justeringar har beräknats till 1 251 000

kr och återlägg för räntor och amorteringar avseende

låneramen i Riksgäldskontoret har beräknats till

totalt 454 000 kr.

Resultatbedömning

Kommerskollegiets årsredovisning visar att

verksamheten bedrivs med en lämplig inriktning i

förhållande till uppsatta mål. Regeringen

konstaterar att kollegiet fortlöpande utvecklar

sitt uppföljningssystem. Kollegiets ekonomiska

resultat visar att myndigheten väl har klarat att

rationalisera sin verksamhet enligt givna

förutsättningar.

 Regeringen konstaterar att Riksrevisionsverket

(RRV) inte har haft några invändningar i

revisionsberättelsen avseende Kommerskollegium.

Slutsatser

Sammantaget innebär bedömningen att de riktlinjer

avseende Kommerskollegiets handelspolitiska

verksamhet som lades fast i 1991 års

budgetproposition och preciserades i 1993 års

budgetproposition i huvudsak bör gälla även för

budgetåren 1994/95 och 1995/96.

 Kommerskollegium har viktiga uppgifter på det

handelspolitiska området vad gäller

beslutsunderlag, utredningsverksamhet och

tillämpningen av regelverket. Dessa uppgifter

kommer att öka i betydelse i ett EU-medlemskap.

 Regeringen har tidigare i denna proposition

redovisat att en allmän strävan mot effektivisering

inom statsförvaltningen ligger bakom avsikten att

renodla Kommerskollegium till en handelspolitisk

myndighet. Enligt regeringens mening talar också

ett EU-medlemskap för att kollegiets resurser bör

koncentreras på de handelspolitiska funktionerna.

 Möjligheterna att överföra kollegiets uppgifter på

det näringsrättsliga området har därför på regeringens

uppdrag utretts av Statskontoret under 1993.

Regeringens ställningstaganden och förslag med

anledning av Statskontorets rapport (1993:30)

Kommerskollegiums näringsrättsliga verksamhet - ny

organisationstillhörighet redovisas under avsnitt

4.

 I föreliggande budgetförslag har hänsyn inte

tagits till resursbehov som kan uppstå som

resultat av den nyligen avslutade Uruguayrundan

och som en följd av ett EU-medlemskap, t.ex. vad

gäller utökad utredningsverksamhet och hantering av

importlicenser. Dessa frågor kommer att behandlas

vid en senare tidpunkt, när underlag för

ställnings-taganden föreligger. Härvid avser

regeringen också överväga frågan om arbetsfördelning

mellan Utrikesdepartementets handelsavdelning och

Kommerskollegium.

 I utredningen om Utrikesdepartementets

handelsavdelnings organisation och dess förhållande

till Kommerskollegium i ett

EG-medlemskapsperspektiv (Ds 1993:99), som

presenterades den 30 novem-ber 1993, finns bl.a.

förslag om ett system för långsiktig planering av

kollegiets utredande verksamhet, riktlinjer för

utredningsverksamhetens fördelning,

remissförfarande och kontakter med näringslivet.

Utredningen är under beredning.

 I betänkandet Kontrollen över export av

strategiskt känsliga varor (SOU 1993:56) föreslås

bl.a. att beslut i utförselärenden enligt lagen om

strategiska produkter i princip bör delegeras till

en myndighet. I första hand skulle denna ordning

gälla de ärenden som avser export till sådana länder,

som själva deltar i de internationella

exportkontrollregimer, som ligger till grund för

den svenska regleringen. I betänkandet föreslås att

Kommerskollegium skall ansvara för dessa frågor.

Regeringen avser återkomma till dessa frågor.

TRETTONDE HUVUDTITELN

A. Länsstyrelserna m.m.

A 2. Kammarkollegiet: Myndighetsuppgifter

Under avsnitt 4 har regeringen redovisat

ställningstaganden och förslag med anledning av en

renodling av Kommerskollegium som handelspolitisk

myndighet. Till Kammarkollegiet förs verksamhet

rörande auktorisation och tillsyn av tolkar och

översättare, resegarantiärenden samt uppgiften att

fastställa taxa för yrkesmässig bostadsförmedling. De

medel som har beräknats för dessa verksamheters

kostnader, 6 200 000 kr, föreslås föras över till

detta anslag från tredje huvudtiteln, anslaget E

1. Kommerskollegium.

Bilaga 1

Sammanfattning av förslagen i

Statskontorets rapport (1993:30)

Kommerskollegiums näringsrättsliga verksamhet -

ändrad organisationstillhörighet

________

FÖRSLAG

Inför bedömningen av lämpliga placeringar av de

verksamheter som Kommerskollegiums näringsrättsliga

byrå svarar för har Statskontoret ställt upp ett

antal kriterier som bedömningsgrund. De kriterier

som ställts upp för utredningsarbetet är följande.

- De förslag som lämnas skall syfta till långsiktiga

permanenta lösningar.

- Är det möjligt att avreglera verksamhetsområdet i

fråga eller kan det förenklas på annat sätt utan att

för den skull bakomliggande intentioner med

regleringen äventyras?

- Skall verksamheten i fråga bedrivas i statlig

regi eller kan den ske i andra former?

- En grundläggande princip bör vara att ansvaret för

en verksamhet så långt möjligt bör ligga hos en

myndighet tillhörande det departement som förvaltar

lag och förordning, som reglerar verksamheten.

- En större grad av avgiftsfinansiering skall

eftersträvas.

Mot bakgrund av dessa kriterier och de överväganden

som gjorts föreslår Statskontoret:

* att regeringen i första hand prövar möjligheterna

till ökad grad av självreglering avseende

auktorisation, godkännande och tillsyn av

revisorer. Om självreglering inte bör komma till

stånd föreslår Statskontoret att Patent- och

registreringsverket övertar de uppgifter som

Kommerskollegium idag ansvarar för i fråga om

revisorsverksamheten.

* att ansvaret för auktorisation av tolkar och

översättare förs till Tolk- och översättarinstitutet.

* att Kommerskollegiums resegarantiverksamhet

tills vidare stannar kvar som en uppgift för

kollegiet i avvaktan på resultatet av den översyn

av verksamheten som Civildepartementet har

aviserat.

* att ansvaret för ärenden rörande bolag, filialer m

fl läggs på Patent- och registreringsverket.

* att regeringen bör pröva om lagen om handel med

skrot kan avvecklas. Om detta inte är möjligt

föreslår Statskontoret att överklagandeärenden rörande

handel med skrot prövas i domstol av länsrätt och

att prövningstillstånd införs för prövning i

Kammarrätten.

* att ansvaret för handläggning av ärenden rörande

tillstånd att använda officiell beteckning i

näringsverksamhet övergår till Patent- och

registreringsverket.

* att taxa för yrkesmässig bostadsförmedling

avvecklas och ersätts med registrering av

yrkesmässiga bostadsförmedlare samt tillsyn av

dessa.

* att Kommerskollegium ges fortsatt ansvar för

ärenden rörande stadgeändringar m.m. i fråga om

handelskamrar.

* att ansvaret för senator Emil Possehls

stipendiefond förs till Svenska institutet. Detta

förutsätter permutation av stipendiefondens

reglemente.

Bilaga 2

Sammanfattning av förslagen rörande auktorisations-

och tillsynsverksamhet för revisorer i Betänkandet

(SOU 1993:69) Revisorerna och EG

_______________

Statlig verksamhet eller självreglering

För auktorisation, godkännande och tillsyn av

revisorer svarar för närvarande Kommerskollegium

som tillsynsmyndighet. Utredningen har i enlighet

med sina direktiv prövat frågan om auktorisation

och tillsyn av revisorer helt eller delvis kan

administreras av någon annan myndighet eller organ

än Kommerskollegium. Denna prövning har i huvudsak

omfattat ett antal andra statliga verk nämligen

Riksskatteverket, Riksrevisionsverket,

Finansinspektionen, Patent- och

registreringsverket (PRV) och Kammarkollegium

samt några privata alternativ innefattande

medverkan av revisorernas organisationer

Föreningen Auktoriserade Revisorer (FAR) och

Svenska Revisorsamfundet (SRS). Ett tungt vägande

skäl mot en helt privat lösning är att SRS motsätter

sig en sådan, främst på den grunden att den inte

säkerställer ett tillräckligt externt inflytande och

torde förutsätta obligatoriskt medlemsskap i någon

av revisorsorganisationerna. Från FAR:s sida har

framförts alternativet samverkan i stiftelseform

mellan FAR, SRS och staten. Även mot en sådan

lösning har SRS riktat vissa invändningar.

Utredningen har på de nu angivna och vissa andra

skäl inte funnit det meningsfullt att föreslå en

privat eller delvis privat lösning. Utredningen

har kommit fram till att PRV och Kammarkollegium

kan sägas vara ungefär lika lämpliga. I valet mellan

dem har utredningen förordat Kammarkollegium om

lokalisering i Sundsvall är det alternativ PRV kan

erbjuda och i annat fall PRV.

Bilaga 3

Statskontorets rapport (1993:30)

Kommerskollegiums näringsrättsliga verksamhet -

ändrad organisationstillhörighet

Förteckning över remissinstanser

________________

Bilaga 4

Betänkandet (SOU 1993:69) Revisorerna och EG

Förteckning över remissinstanser

___________________

Utrikesdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den

17 februari 1994

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och

statsråden B.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén,
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Dinkelspiel,[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN], P.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet Dinkelspiel

______________

Regeringen beslutar proposition 1993/94:138

Kommerskollegium m.m.

UTRIKESDEPARTEMENTET