Regeringens proposition

1994/95:166

Finansiering m.m. av lantmäteri- och fastighetsdataverksamhet

Prop.

1994/95:166

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 23 februari 1995

Lena Hjelm-Wallén

 Anna[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Miljödepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen läggs fram förslag om finansieringsprinciper för lantmäteri- och

fastighetsdataverksamhet och om anslag till Lantmäteriverket m.m. Vidare

föreslås att den nuvarande fastighetsekonomiska uppdragsverksamheten vid det

statliga lantmäteriet förs över i bolagsform.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut.............. 4

2 Ärendet och dess beredning............... 4

3 Nuvarande verksamhet och organisation.... 5

4 Riksdagens beslut om omorganisation ..... 7

5 Allmänna utgångspunkter ................. 7

 5.1 Grundläggande infrastruktur.......... 7

 5.2 Bakgrund och utgångsläge............. 8

 5.3 Förestående huvuduppgifter........... 10

 5.3.1Fastighetsområdet............... 10

 5.3.2Landskapsinformationsområdet.... 11

 5.4 Mot ett ajourhållningsskede.......... 11

 5.5 Central samordning................... 12

 5.6 Samhällsekonomisk betydelse.......... 13

 5.7 Uppföljning.......................... 14

6 Organisationsfrågor...................... 14

 6.1 Omfattningen av bolagiseringen....... 14

 6.2 Den nya myndighetsorganisationen..... 16

 6.3 Ett fastighetsekonomiskt bolag....... 17

7 Finansieringsprinciper................... 18

 7.1 Utgångspunkter....................... 18

 7.2 Fastighetsområdet.................... 21

 7.2.1Fastighetsbildning.............. 21

 7.2.2Fastighetsinformation........... 24

 7.3 Landskapsinformationsområdet......... 25

8 Anslagsfrågor............................ 26

 8.1 Underlagsmaterial.................... 26

 8.1.1Anslagsframställningar.......... 26

 8.1.2Årsredovisningar................ 27

 8.2 Regeringens överväganden............. 35

 8.2.1Sammanfattning.................. 35

 8.2.2Resultatbedömning............... 36

 8.2.3Slutsatser...................... 36

 8.3 Anslag för budgetåret 1995/96........ 37

Bilaga 1 Lantmäteri- och inskrivningsutredningens sammanfattning av slutbe-

 tänkandet Kart- och fastighetsverksamhet - finansiering, samordning och

 författningsförslag (SOU 1994:90)

Bilaga 2 Förteckning över remissinstanser till slutbetänkandet från Lantmäteri-

 och inskrivningsutredningen

Bilaga 3 Utredningens om organisation av lantmäteri- och fastighetsdataverksam-

 het (organisationsutredningen) sammanfattning av redovisningen Bolags-

 bildning, anslag, organisationsskiss för verksamheten inom lantmäteri-

 och fastighetsdataområdet

Bilaga 4 Förteckning över remissinstanser till redovisningen från utredningen om

 organisation av lantmäteri- och fastighetsdataverksamheten

Bilaga 5 Organisationsutredningens ställningstagande i den kompletterande

 redovisningen Bolagsbildning fastighetsdataverksamhet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 23 februari 1995

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

1. bemyndigar regeringen att genomföra ombildning av delar av lantmäteri-

 organisationens verksamhet med fastighetsekonomi till aktiebolag enligt de

 riktlinjer som regeringen förordar och att sälja aktier i det nya bolaget

 (avsnitt 6.3),

2. godkänner de finansieringsprinciper för lantmäteri- och fastighetsdata-

 verksamhet som regeringen förordar (avsnitt 7),

3. till Förvaltningskostnader för Lantmäteriverket m.m. för budgetåret 1995/96

 anvisar ett ramanslag på 732 356 000 kronor,

4. till Uppdragsverksamhet vid Lantmäteriverket m.m. för budgetåret 1995/96

 anvisar ett anslag på 1 000 kronor,

5. till Bidrag enligt lantmäteritaxan för budgetåret 1995/96 anvisar ett

 förslagsanslag på 10 350 000 kronor,

6. bemyndigar regeringen att medge Lantmäteriverket en anslagskredit på 10

 procent av ramanslaget C 1. Förvaltningskostnader för Lantmäteriverket m.m.

2 Ärendet och dess beredning

Riksdagen beslutade den 1 juni 1994 (prop. 1993/94:214, bet. 1993/94:BoU19,

rskr. 1993/94:375) om en ny organisation för lantmäteri- och

fastighetsdataverksamheten m.m. Förslagen i propositionen grundade sig på

Lantmäteri- och inskrivningsutredningens principbetänkande Kart- och

fastighetsverksamhet i myndighet och bolag (SOU 1993:99) och remissbehandlingen

av detta (se Ds 1994:68). I propositionen förutsattes att regeringen skulle

återkomma till riksdagen med den närmare utformningen av bl.a. finansierings-

och författningsfrågor, återstående frågor om fastighetsbildningen samt närmare

förslag om bolagsbildning.

 Lantmäteri- och inskrivningsutredningen har lämnat slutbetänkandet Kart- och

fastighetsverksamhet - finansiering, samordning och författningsreglering (SOU

1994:90). Utredningens sammanfattning av betänkandet finns i bilaga 1.

Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i

bilaga 2. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i

Miljödepartementet.

 Regeringen beslutade i september 1994 att en särskild utredare (dir. 1994:100)

med uppgift att förbereda genomförandet av den nya organisationen skulle

tillkallas (organisationsutredningen). Genom tilläggsdirektiv i november 1994

(dir. 1994:145) har organisationsutredningen fått en ny tidsplan för arbetet

m.m. Tidpunkten då den nya organisationen skall börja sin verksamhet har därmed

flyttats fram till den 1 januari 1996.

 Organisationsutredningen har den 15 januari 1995 lämnat förslag i de delar som

avser anslag och övriga ekonomiska frågor m.m. som kräver ytterligare beslut av

riksdagen. Organisationsutredningens sammanfattning av denna redovisning finns i

bilaga 3. Redovisningen har remissbehandlats. En förteckning över remissinstan-

serna finns i bilaga 4. En sammanfattning av remissyttranderna finns tillgänglig

i Miljödepartementet. Organisationsutredningen har den 6 februari 1995 lämnat en

kompletterande redovisning om bolagsbildning av fastighetsdataverksamheten.

Organisationsutredningens ställningstagande i denna redovisning finns i bilaga

5. I övriga delar skall utredningen lämna förslag senast den 1 maj 1995.

 Regeringen beslutade i januari 1995 att en särskild utredare (dir. 1995:9)

skulle tillkallas för att bereda frågan om huvudmannaskapet för fastighetsbild-

ningen vilket har ett nära samband med den förestående organisationsför-

ändringen. Utredaren skall redovisa sitt uppdrag senast den 1 maj 1995.

 Regeringen avser att senare återkomma till riksdagen med förslag i fråga om

författningsändringar m.m. med anledning av omorganisationen.

3 Nuvarande verksamhet och organisation

Den nuvarande lantmäteriorganisationen grundar sig bl.a. på ett riksdagsbeslut

år 1970 (prop. 1970:188, bet. 1970:SU208, rskr. 1970:423).

 Det statliga lantmäteriet omfattar Statens lantmäteriverk, en överlant-

mätarmyndighet i varje län, de statliga fastighetsbildningsmyndigheterna och en

statlig fastighetsregistermyndighet i varje län.

 Statens lantmäteriverk är central förvaltningsmyndighet för frågor om

fastighetsbildning, fastighetsbestämning, fastighetsvärdering, fastighetssam-

verkan, fastighetsregistrering, mätningsverksamhet och allmän kartläggning.

Statens lantmäteriverk har också samordnande uppgifter beträffande

ortnamnsfrågor, geografiska databaser och inom totalförsvaret.

 För att ge Statens lantmäteriverk råd i frågor om de allmänna kartorna finns

ett kartråd. Vidare finns ett ortnamnsråd som har till uppgift att stödja verket

i arbetet med att främja ett ändamålsenligt och vårdat ortnamnsskick samt ett

mark- och fastighetsråd.

 Verksamheten vid Statens lantmäteriverk är i huvudsak förlagd till Gävle. En

del av verksamheten är dock lokaliserad till andra orter.

 Överlantmätarmyndigheten har som uppgift att inom länet leda den verksamhet som

skall skötas av de statliga fastighetsbildningsmyndigheterna, utöva tillsyn över

mätningsverksamheten samt verka för samordning av grundläggande mätning och

kartläggning. Överlantmätarmyndigheten tillhandahåller också lantmäteritjänster

inom länsstyrelsen.

 Fastighetsbildningsmyndigheten svarar för fastighetsbildningsförrättningar m.m.

Lantmäteridistriktet är fastighetsbildningsmyndighetens verksamhetsområde.

Landet är indelat i 69 lantmäteridistrikt. För särskilda

fastighetsbildningsuppgifter finns ytterligare 12 statliga fastighets-

bildningsmyndigheter, s.k. specialenheter, vilka arbetar främst med frågor med

anknytning till jord- och skogsbruk och infrastruktur.

 Fastighetsregistermyndigheten registrerar förändringar i fastighetsför-

hållandena. Det finns en statlig fastighetsregistermyndighet i varje län.

 Vid det statliga lantmäteriet arbetar cirka 2 900 personer, varav cirka 900 vid

Statens lantmäteriverk. Verksamheten omsatte budgetåret 1993/94 cirka 1 210

miljoner kronor varav uppdragsverksamheten svarade för cirka 370 miljoner

kronor.

 Utanför den nu beskrivna statliga lantmäteriorganisationen, men underordnad

denna i tillsynshänseende, finns 41 kommunala fastighetsbildningsmyndigheter och

29 kommunala fastighetsregistermyndigheter.

 Genom den pågående fastighetsdatareformen införs ett nytt ADB-baserat

fastighetsdatasystem för handläggning av fastighetsregistrering och inskrivning

samt för att enklare ge offentlighet åt de uppgifter som registreras. Riksdagen

beslutade om reformen år 1968 och 1970 (prop. 1968:1 bil. 4, bet. 1968:SU2, bet.

1968:3 LU5, rskr. 1968:80 och prop. 1970:1 bil. 4, bet. 1970:SU2, bet. 1970:3

LU8, rskr. 1970:96). Systemet ersätter flera tidigare manuellt förda register

nämligen, jord- och stadsregistren hos fastighetsregistermyndigheterna samt

fastighets- och tomträttsböckerna hos inskrivningsmyndigheterna. Fastighetsdata-

systemet kommer att omfatta hela landet år 1995.

 Centralnämnden för fastighetsdata har huvudansvaret för genomförandet av

fastighetsdatareformen. Med stöd av riksdagens beslut år 1971 (prop. 1971:1 bil.

4, bet. 1971:LU5, rskr. 1971:49) fick Centralnämnden för fastighetsdata sin

nuvarande organisationsform. Reformarbetet bedrivs i samverkan med främst Dom-

stolsverket och Statens lantmäteriverk. Därutöver medverkar bl.a. ett antal

kommuner med registrering av adresser och planbeslut. Centralnämnden för

fastighetsdata skall, förutom att genomföra reformen, också svara för driften av

fastighetsdatasystemet. Verksamheten vid Centralnämnden för fastighetsdata är i

huvudsak lokaliserad till Gävle och sysselsätter cirka 200 personer.

Verksamheten omsatte budgetåret 1993/94 cirka 150 miljoner kronor varav upp-

dragsverksamheten svarade för cirka 50 miljoner kronor.

 Till Centralnämnden för fastighetsdata är ett marknadsråd och ett ut-

vecklingsråd knutna.

 Under innevarande år kommer fastighetsdatasystemet att kompletteras med

identiteter som är unika för alla byggnader i landet av betydelse och en koordi-

natbestämning av dessa (prop. 1992/93:100 bil. 15, bet. 1992/93:BoU14, rskr.

1992/93:217). Systemet får därmed successivt också karaktären av ett basregister

över byggnader där kommunerna medverkar i uppbyggnaden och ajourhållningen.

Sedan den 1 juli 1994 för Centralnämnden för fastighetsdata ett

pantbrevsregister enligt lagen (1994:448) om pantbrevsregister.

4 Riksdagens beslut om omorganisation

Riksdagens beslut om en ny organisation för lantmäteri- och fastighets-

dataverksamheten m.m. innebär i huvudsak följande.

 En ny central myndighet, benämnd Lantmäteriverket, bildas bestående av

Centralnämnden för fastighetsdata och delar av nuvarande Statens lantmäteriverk.

En ny lokal organisation införs som hålls ihop länsvis. I den nya lokala

organisationen förs nuvarande överlantmätar-, fastighetsbildnings- och fastig-

hetsregistermyndigheter samman till en lantmäterimyndighet i länet.

Handläggningen av fastighetsbildning och fastighetsregistrering kommer därmed

att samordnas inom den nya myndigheten. Uppgifter om planer, bestämmelser och

andra uppgifter i fastighetsregistret skall i princip registreras av den

beslutande myndigheten. Den nya organisationen kommer att omfatta både

myndighets- och uppdragsverksamhet. Dessa olika uppgifter skall dock hållas väl

isär.

 Uppdrag som kan skada förtroendet för myndighetsutövningen eller som av andra

skäl bör bolagiseras skall skiljas från det statliga lantmäteriet. Sålunda

förutsätts en bolagisering genomföras av den fastighetsekonomiska

uppdragsverksamheten, den kartografiska uppdragsverksamheten och den fristående

förlagsverksamheten.

5 Allmänna utgångspunkter

För att sätta in de nu aktuella besluten i ett vidare sammanhang redovisar

regeringen sin grundläggande syn på de berörda verksamheterna. I det följande

presenteras översiktligt bakgrund och utgångsläge samt regeringens allmänna

överväganden, riktlinjer och prioriteringar m.m. när det gäller den fortsatta

verksamheten inom området.

5.1 Grundläggande infrastruktur

Redan i de utredningsdirektiv (dir. 1993:11) som inledde den nu aktuella

förändringsprocessen framhölls att fastighetsbildning, fastighetsregistrering,

fastighetsdataverksamhet samt produktion av kartor och annan

landskapsinformation utgör en viktig del av samhällets grundläggande

infrastruktur. Att dessa verksamheter bedrivs på ett rationellt sätt och - vad

avser de delar av verksamheten som är myndighetsutövning - med iakttagande av

höga krav på rättssäkerhet konstaterades vara en grundläggande förutsättning för

bl.a. en fungerande marknadsekonomi. Denna grundsyn har bekräftats och befästs i

det följande utredningsarbetet och erhållit ett starkt stöd i de genomförda

remissomgångarna.

 Regeringen delar denna grunduppfattning. Den offentliga basverksamheten inom de

aktuella områdena är av avgörande betydelse för många samhällssektorer, t.ex.

kommunikationer och utbyggnad av fysisk infrastruktur, skatte- och

taxeringsverksamhet, försvar, statistik osv. Detsamma gäller kommunernas

verksamhet inte minst i fråga om planering och bebyggelseutveckling. Olika delar

av näringslivet, t.ex. areella näringar, turism samt bank- och kreditväsende, är

i ökande grad beroende av aktuella offentliga register av hög kvalitet och av

ADB-baserad geografisk information. För företags- och sysselsättningsutveckling

inom nya verksamheter grundade på geografisk informationsteknologi m.m. är den

aktuella infrastrukturen en förutsättning. För allmänheten är såväl smidig

tillgång till fastighetsinformation som en god försörjning med kartor till

rimliga priser av stor betydelse.

 Genom övergången till ADB-baserade register och digitalt lagrad fastighets- och

landskapsinformation ökar möjligheterna att integrera geografiska grunduppgifter

med annan information i myndighets- eller företagsspecifika tillämpningar. Detta

ställer krav på ökad flexibilitet i utbud och strukturering av informationen men

också på aktualitet, enhetlighet, standardisering och samordning. Säkerhets- och

integritetsfrågorna är också viktiga i detta sammanhang.

 Denna infrastrukturella grundsyn på det aktuella verksamhetsområdet får

betydelse för de frågor om organisation och finansiering som behandlas närmare i

det följande. Av vad som nu har sagts följer att ett samhällsekonomiskt synsätt

är en viktig utgångspunkt för ställningstagandena gällande den framtida

lantmäteri- och fastighetsdataverksamheten.

5.2 Bakgrund och utgångsläge

Fastighetsdatasystemet - dvs. fastighetsregister och inskrivningsregister

överförda till ADB - blir klart hösten 1995. Ett av de större projekten på

informationsteknikens område i Sverige har därmed framgångsrikt fullföljts.

Genom en koncentrerad insats i samverkan mellan Centralnämnden för

fastighetsdata och kommunerna kommer fastighetsdatasystemet från nämnda tidpunkt

också att innehålla identiteter som är unika för alla byggnader av betydelse.

Systemet får därmed också karaktären av ett basregister över byggnader. Detta

kan i sin tur utgöra grund för t.ex. basregister över adresser och lägenheter

m.m. Genom att såväl fastigheter som byggnader är koordinatbestämda utgör

systemet också ett grundläggande underlag för geografisk redovisning av data och

för rumsliga analyser.

 Ett pantbrevsregister har skapats i enlighet med lagen (1994:448) om

pantbrevsregister. Härigenom har fastighetsdatasystemet kunnat tillgodose

ytterligare ett behov när det gäller att rationalisera hanteringen av fastig-

hetskrediter inom bank- och kreditväsende.

 Fastighetsdatasystemet har lett till att samhällets försörjning med grund-

läggande fastighetsbaserad information har förbättrats. Detta har skett genom

samverkan mellan olika intressenter inom främst stat och kommun. Inom

inskrivningsverksamheten har systemet medfört en minskning av personalbehovet på

upp till 50 procent. Det har också lett till betydligt kortare

handläggningstider och snabbare expediering av beslut.

 Fastighetsdatasystemet har inneburit förenklingar och besparingar inom bank-

och kreditväsende. Även framgent föreligger stora förändrings- och ut-

vecklingsmöjligheter i riktning mot en successiv övergång till allt mer

papperslösa system.

 Basregistret över byggnader har redan visat sig vara ett hjälpmedel för

rationalisering och samordning i samhället. Nya tillämpningar har visat sig

möjliga inom olika samhällsområden t.ex. registerbaserad fastighetstaxering,

skyddsrumsplanering, vård av kulturhistoriska byggnader och räddningstjänst.

Praktiskt taget alla kommuner har anslutit sig till uppbyggnaden av registret.

Dessa positiva erfarenheter kan konstateras trots att registrets utvecklingspo-

tential ännu knappast har kunnat bedömas fullt ut, bl.a. på grund av de

restriktioner som tills vidare gäller för dess utnyttjande. Användningen av

basregistret över byggnader befinner sig ännu i början av ett utvecklingsskede.

 När det gäller lantmäteriets verksamhet med fastighetsbildning och

fastighetsregistrering har tillkomsten av fastighetsdatasystemet också lett till

vissa förenklingar, bl.a. vid upprättande av fastighetsförteckningar. Ett nytt

fastighetsprissystem, dvs. en databas som innehåller information om

fastighetspriser m.m., har utvecklats gemensamt av Statens lantmäteriverk och

Centralnämnden för fastighetsdata. Systemet utnyttjas i myndighetsverksamhet

samt av banker och kreditinstitut.

 Någon egentlig integration mellan fastighetsbildning och fastighetsregistrering

har emellertid inte kommit till stånd. Arbetet med att utveckla ADB-stödda

handläggningssystem har varit problemfyllt. Fastighetsbildningsverksamheten

kännetecknas av problem med höga kostnader och risker för köpmotstånd mot för-

rättningar som är av samhällsekonomisk betydelse.

 Ett skäl till dessa problem kan vara att det funnits olika huvudmän för

fastighetsbildning och fastighetsregistrering respektive fastighetsdataverksam-

het. Det finns också ekonomiska och tekniska skäl. Kartdelen inom fastig-

hetsregistreringen har inte kunnat föras över i ADB-form parallellt med den

skrivna dokumentationen. Det finns inte heller någon direkt ADB-anknytning

mellan fastighetsdatasystemet och lantmäteriets tekniska system.

 Inom landskapsinformationsområdet har genomförandet av 1985 års kartplan under

en tioårsperiod inneburit en förnyelse främst genom en höjning - grundad på

ortofototeknik - av den geometriska kvaliteten i de allmänna kartorna.

Fullföljandet av planen har kommit att bedrivas parallellt med en forcerad

övergång från analoga till digitala system. Det innebär en övergång från

produktion av traditionella kartor till databaser för kartproduktion och

därefter till flexibelt användbara grundläggande geografiska databaser anpassade

för geografiska informationssystem. Knapphet på resurser för att tillgodose alla

behov har lett till bl.a. begränsningar i det kartinnehåll som nu förs över i

databasform samt till förskjutningar i tidsplanerna för utgivning av tryckta

allmänna kartor.

 Den geodetiska verksamheten, dvs. arbetet med att exakt bestämma punkter i plan

och höjd m.m., har snabbt anpassats till satellittekniken (Global Positioning

System, GPS). Detta gäller både den interna verksamheten och det statliga

lantmäteriets stödfunktioner - i form av bl.a. så kallade fasta

referensstationer - åt utnyttjandet i samhället i övrigt av denna teknik för

mätning, positionsbestämning och navigering. Insatserna har i stor utsträckning

gjorts som ett led i en fortlöpande utvecklingsverksamhet och kräver i flera

fall uppföljning genom investeringar och andra åtgärder.

5.3 Förestående huvuduppgifter

5.3.1Fastighetsområdet

Mot bakgrund av ovan angivna problem och brister blir det en huvuduppgift under

de närmaste åren att integrera fastighetsbildning och fastighetsregistrering.

Genom en sådan integration kan dessa verksamheter rationaliseras, förenklas och

göras mera kostnadseffektiva. Rationaliseringseffekten av att fastighets-

bildning och fastighetsregistrering integreras har av Lantmäteri- och inskriv-

ningsutredningen beräknats till 45 miljoner kronor per år. Ett viktigt led i

denna utveckling är en teknisk samordning mellan fastighetsdatasystemet å ena

sidan samt handläggningsrutinerna för fastighetsbildning och

fastighetsregistrering å den andra.

 Förrättningsförfarandet kan bl.a. genom dessa åtgärder förstärkas och utvecklas

som ett effektivt och samhällsekonomiskt gynnsamt sätt att lösa frågor om

markåtkomst och ersättning. Genom renodling av myndighetsuppgifterna kan

rättssäkerheten stärkas.

 En annan huvuduppgift är att verka för en bred tillämpning av principen om

registrering vid källan inte bara när det gäller registreringen av

fastighetsbildningsåtgärder utan också beträffande planer, bestämmelser,

adresser osv. Även en tillämpning av detta arbetssätt beräknas ge betydande be-

sparingar på sikt.

 Dessa uppgifter förutsätter bl.a. en fastighetsregisterkarta i digital form. En

sådan bör utformas enligt den av Statens lantmäteriverk och Svenska

kommunförbundet gemensamt föreslagna formen för nationell geografisk

fastighetsinformation (GFI). Detta skulle göra informationen anpassad för många

tillämpningar bl.a. i geografiska informationssystem. En digital registerkarta i

GFI-form skulle tillsammans med en fullföljd utbyggnad av databaser med

landskapsinformation (geografiska Sverigedata, GSD) komplettera det grund-

material som fastighetsdatasystemet redan erbjuder i form av information om

fastigheter, byggnader och koordinater samt ge ett underlag för verksamhet med

geografiska informationssystem inom kommuner, myndigheter, företag, organisa-

tioner osv. En digital registerkarta i GFI-form kan sägas vara något av en

felande länk i den geografiska dimensionen av det svenska IT-samhället.

 Den forcerade uppbyggnaden av den ekonomiska kartans databaser, vilken kommer

att vara helt genomförd mot slutet av år 1997, innebär en viktig grund för

genomförandet av en digital registerkarta i GFI-form. I detta arbete ingår också

att skapa effektiv samverkan med storskaliga kommunala databaser över tätorter.

 Regeringen fäster, som framgått ovan, stor vikt vid att särskilda problemom-

råden angrips och att obalanser i utvecklingen mellan skilda delområden så långt

som möjligt arbetas bort. En kraftsamling på sådana områden får dock inte

innebära att den forsatta utvecklingen hämmas av fastighetsdatasystemet och

basregistret över byggnader med inriktning mot inskrivningsverksamhet, bank- och

kreditväsende, fastighetstaxering, statistik, kommunal verksamhet osv. Redan

skisserade utvecklingslinjer inom dessa områden måste fullföljas och nya ut-

vecklingsmöjligheter bearbetas med hög prioritet. Detta är ett gemensamt

intresse för stat, kommuner, kreditväsende och andra delar av samhället. Det är

t.ex. av vikt att utvecklingen av fastighetsprissystemet fortsätts så att det

kan användas som beslutsstöd vid kreditprövning för fastighetsbelåning. Den

stora potentialen till förnyelse och rationalisering inom berörda samhällssekto-

rer får inte ställas i skuggan av den delvis myndighetsinterna verksamheten med

att rationalisera fastighetsbildning och fastighetsregistrering.

5.3.2Landskapsinformationsområdet

En huvuduppgift inom landskapsinformationsområdet är att så snabbt som möjligt

fullfölja uppbyggnaden av grundläggande geografiska databaser samt att

åstadkomma en effektiv ajourhållning och förvaltning, hög tillgänglighet och

effektiv användning av innehållet i dessa. Vidare skall samhället med utgångs-

punkt i dessa databaser förses med tryckta allmänna kartor.

 En annan viktig uppgift - också av mycket grundläggande karaktär - är att

konsolidera och vidareutveckla satellittekniken för positionsbestämning. Mycket

av hittills gjorda insatser inom GPS-området har varit ett led i en snabb

utvecklingsprocess som ännu inte anpassats till en rutinbetonad drift. En

tillräckligt kraftfull geodetisk verksamhet är på lång sikt avgörande för

noggrannhet och säkerhet såväl i register- och kartarbete som i tillämpningar

inom navigation m.m. Häri innefattas, som framgått av årets budgetproposition

(prop. 1994/95:100 bil. 15), också insatser för att förtäta riksnäten och att

skapa samband mellan geodetiska referenssystem från internationell till regional

och lokal nivå.

 Mot bakgrund också av vad som sagts ovan om sambandet med informationen i

fastighetsdatasystemet blir ett tredje stort insatsområde att lägga bästa

möjliga grund för en bred användning av geografiska informationssystem i

samhället. Detta kräver samverkan med kommuner, länsstyrelser och många sektorer

inom samhället. Ett angeläget exempel är behovet av en ajourhållen grundläggande

vägdatabank av hög kvalitet som tillsammans med GPS-teknik kan utnyttjas för

fordonsnavigering och annan transportinformatik. Om inte en sådan rikstäckande

högkvalitativ bas finns tillgänglig kommer andra lösningar av osäker kvalitet

och med bristande samordning att utvecklas.

5.4 Mot ett ajourhållningsskede

Fullföljandet och vidareutvecklingen av fastighetsdatasystemet och uppbyggnaden

av databaser med landskapsinformation (geografiska Sverigedata, GSD) samt en

digital registerkarta i GFI-form leder successivt till att ajourhållningen blir

en allt viktigare och mera omfattande uppgift. Principen om registrering vid

källan blir grundläggande för denna verksamhet. Gränserna mellan register och

kartor suddas ut.

 Samverkan med kommunerna blir en nyckelfråga i detta sammanhang. Väl fungerande

former finns redan för kommunernas medverkan i uppbyggnad och ajourhållning av

basregistret över byggnader. Detta gäller även för andra delar av

fastighetsdatasystemet och inom landskapsinformationsområdet. För en mer

utvecklad samverkan i syfte att undvika dubbelarbete och effektivisera

verksamheten krävs insatser för att skapa en helhetslösning för samarbetet

mellan den nya lantmäteriorganisationen och kommunerna.

 Vid sidan av de berörda samverkansfrågorna är det angeläget att också

standardiseringsfrågor och nödvändig teknisk utveckling prioriteras samt att

ekonomiska och rättsliga problem får lämpliga lösningar. Forskningsinsatser är

också av betydelse i sammanhanget.

 På motsvarande sätt krävs en ökad samverkan med övriga lokala och regionala

myndigheter och andra intressenter. I dessa hänseenden får de nya

lantmäterimyndigheterna i länen en viktig roll för att förmedla och samordna

fastighets- och landskapsinformation.

5.5 Central samordning

Samverkansbehoven även på central nivå är stora och kommer att accentueras med

utvecklingen mot geografiska informationssystem och samarbete om ajourhållning

av databaser. Samordningen kan, utöver fackmyndigheterna inom respektive

sektorer, gälla producenter av kartor och databaser, som det nya

lantmäteriverket, Sveriges geologiska undersökning, Sjöfartsverket, Sveriges

meteorologiska och hydrologiska institut och Satellitbild AB. Den berör också

Statistiska centralbyrån och andra statistikproducenter när det gäller

geografisk redovisning av statistik. Samordningsbehoven berör också

skatteförvaltningens handläggningssystem, Försvarsmakten, Riksantikvarieämbetet,

Posten AB samt Telia AB och andra ledningsägare m.fl.

 För att nå ett brett utnyttjande av geografiska informationssystem behövs en

gemensam bas av fastighets- och landskapsinformation i digitalt lagrad form samt

att denna är tillgänglig enligt enkla regelsystem och finansieringsprinciper som

stimulerar en bred användning. Tillräcklig produktion av aktuella data,

dataåtkomst och kostnaderna för nyttjande av data är grundläggande faktorer för

en bred användning i samhället. Produktion och tillhandahållande av

landskapsinformation i digitalt lagrad form är en av det nya lantmäteriverkets

primära och i detta sammanhang mest angelägna uppgifter. De finansieringsförslag

som nu läggs fram har utformats i syfte att stimulera till ökad användning av

grundläggande digital geografisk information. Efter hand som de nu angivna

grundförutsättningarna blir uppfyllda bör frågor om datadistribution m.m. kunna

ses som generella IT-frågor.

 Det nya lantmäteriverket kommer att ha centrala samordningsuppgifter inom

fastighets- och landskapsinformationsområdena men bör inte tilldelas funktioner

som är överordnade andra myndigheter utan stöd av riktlinjer från regeringen. De

övergripande samordningsfrågorna behöver därför under de närmaste åren ägnas

särskild uppmärksamhet från regeringens sida. Sambanden med motsvarande

verksamhet inom EU bör därvid uppmärksammas. I de överväganden som aktualiseras

bör naturligtvis såväl det nya lantmäteriverket som övriga berörda myndigheter

på lämpligt sätt innefattas. Lämpliga kontakter bör hållas med företrädare för

kommuner och länsstyrelser samt med organisationer som Utvecklingsrådet för

landskapsinformation och de s.k. SamGIS-grupperna, dvs. användare- och

samverkansgrupper kring verksamhet med geografiska informationssystem, som är

verksamma centralt, regionalt och lokalt.

 Utvecklingen inom detta område är en viktig del av den snabbt växande

IT-verksamheten i samhället. De aktuella frågorna bör vara en integrerad del av

regeringskansliets arbete med IT-frågorna i stort. Regeringen avser att ta

erforderliga initiativ i de nu redovisade samordningsfrågorna.

5.6 Samhällsekonomisk betydelse

I avsnitt 5.2 har beskrivits vissa budgetmässiga och samhällsekonomiska vinster

av fastighetsdatasystemet och ett utvecklat basregister över byggnader.

Konsekvent genomförda åtgärder inom övrig fastighetsverksamhet samt när det

gäller digital registerkarta i GFI-form och övergång till databaser med

landskapsinformation anpassade för geografiska informationssystem bör kunna ge

motsvarande ekonomiska fördelar. Dessa kan till och med bli större med tanke på

de synergieffekter som kan uppnås med den redan digitalt tillgängliga

informationen inom eller i anslutning till fastighetsdatasystemet. Den snabba

utvecklingen av den geografiska informationstekniken talar också för ökad

användning och växande samhällsekonomiska vinster.

 I dag förekommer ett omfattande dubbelarbete med redovisning av information om

fastighetsindelningen på olika kartverk m.m. Det gäller främst parallella

insatser för ajourhållning som skulle kunna undvikas. Svenska kommunförbundet

har bedömt att rationaliseringspotentialen vad gäller dubbel- och

parallellarbetet är minst 50 miljoner kronor per år. Ett sätt att komma till

rätta med detta är en digital registerkarta i GFI-form (se avsnitt 5.3). Statens

lantmäteriverk och Svenska kommunförbundet har gemensamt bedömt att nyttan av en

digital registerkarta i GFI-form uppgår till i storleksordningen 70 - 100

miljoner kronor per år.

 Den i avsnitt 5.2 - 5.4 lämnade redovisningen visar att den här berörda

verksamheten som helhet befinner sig i ett skede av långvarig och omfattande

investeringsverksamhet. De grundläggande investeringarna har i stor utsträckning

genomförts men investeringarna behöver ligga på en fortsatt hög nivå under ännu

några år. För ett genomförande av digital registerkarta i GFI-form krävs 5 - 10

år med tyngdpunkten successivt förskjuten mot tätortsområdena. Investeringsbe-

hoven kan emellertid beräknas minska successivt efter hand som databaserna

färdigställs. Samtidigt bör ökade samhällsekonomiska vinster - med åtföljande

intäktsmöjligheter och budgetbesparingar - kunna tillgodogöras. Fördelar med en

väl utbyggd infrastruktur på detta område kan också i ökad utsträckning komma

näringsliv och företag - och därmed sysselsättningen i privat sektor - tillgodo.

 Regeringen har, som framgår av avsnitt 8.3, så långt möjligt beaktat dessa

aspekter vid den nödvändiga avvägningen mot det generella behovet att begränsa

statens utgifter.

5.7 Uppföljning

Den aktuella omorganisationen innebär stora förändringar. Den sker vidare under

en period med betydande budgetrestriktioner, vilket innebär en balansgång mellan

besparingskrav och ambitionen att fullfölja samhällsekonomiskt lönsamma

investeringar. Det är därför särskilt angeläget att alla de samordnings- och

rationaliseringsmöjligheter tas till vara som omorganisationen och övergången

till digital teknik innebär.

 Den nya myndigheten bör få i uppdrag att i sin första anslagsframställning -

våren 1996 - göra en ingående analys av hur den inriktning i stort som angetts i

det föregående kan fullföljas. En precisering bör därvid ske av

verksamhetsområdena och av tidsplanerna för genomförandet av olika

delverksamheter. Regeringen återkommer till detta i särskilda direktiv till

myndigheten.

6 Organisationsfrågor

6.1 Omfattningen av bolagiseringen

Regeringens bedömning: Riksdagens beslut om bo-

lagisering av fastighetsekonomisk uppdragsverksam-

het fullföljs. Regeringen anser däremot inte att

någon bolagisering av förlagsverksamhet och karto-

grafisk uppdragsverksamhet bör genomföras nu.

Bolagisering av verksamhet inom fastighetsdataom-

rådet bör inte genomföras.

 Utredningens bedömning: Förslaget från organisationsutredningen innebär att ett

bolag bör bildas för fastighetsekonomisk uppdragsverksamhet och att ett bolag

bör bildas för förlagsverksamhet och kartografisk uppdragsverksamhet.

Utredningen har i sin redovisning även gjort vissa överväganden om ett

fastighetsdatabolag innebärande två alternativ med ett mindre respektive större

bolag. Utredningen har därefter redovisat att det inte nu bör ske någon

bolagisering av fastighetsdataverksamheten utan att verksamheten bör föras över

till den nya myndighetsorganisationen.

 Remissinstanserna: Statskontoret och Konkurrensverket finner det lämpligt att

bolagisera både den fastighetsekonomiska uppdragsverksamheten och den

kartografiska uppdragsverksamheten med kartförlagsverksamheten.

Riksrevisionsverket framför att det, vad gäller den föreslagna konstruktionen

kring bolaget för kartografisk verksamhet, finns risk för konkurrens mellan

myndighet och bolag samt för korssubventionering av utvecklings- och

distributionskostnader. Av de alternativ som utredningen har presenterat för

fastighetsdataverksamheten förordar Riksrevisionsverket och Konkurrensverket den

större bolagiseringen eftersom det skulle skapa en klarare rollfördelning mellan

bolaget och myndigheten. Riksrevisionsverket anser dock att förslaget inte är

tillräckligt genomarbetat.

 Skälen för regeringens bedömning: En utgångspunkt för riksdagens beslut var

att uppdrag som kan skada förtroendet för myndighetsutövningen skulle skiljas

från denna verksamhet. Som konsekvens av detta beslutade riksdagen, i enlighet

med propositionen, att en bolagisering av den fastighetsekonomiska

uppdragsverksamheten skulle genomföras. Riksdagens beslut innebar också att den

kartografiska uppdragsverksamheten och den fristående förlagsverksamheten skulle

bolagiseras. Motivet för denna bolagisering var att skapa bättre

konkurrensförutsättningar. Organisationsutredningen har därutöver efter

tilläggsdirektiv haft möjlighet att överväga bolagisering av verksamhet även

inom Centralnämnden för fastighetsdata.

 Vad gäller bolagiseringen av den fastighetsekonomiska uppdragsverksamheten har

ingenting framkommit som bör föranleda en ändring av det tidigare

ställningstagandet. Huvudskälen för en bolagisering är att nuvarande

förhållanden kan vara förtroendeskadliga för myndighetsverksamheten samt att

verksamheten har en sådan karaktär att den är lämpad för en utveckling i

bolagsform. Regeringen återkommer till denna bolagisering i avsnitt 6.3.

 Förlagsverksamheten omfattar ett stort sortiment av kartor, bl.a. de allmänna

kartorna, vilket gör att kostnaderna för marknadsföring, försäljning, lager och

distribution kan hållas på en låg nivå. Den kartografiska uppdragsverksamheten

och användaranpassade tillämpningar baserade på geografiska databaser

kompletterar förlagsverksamheten. Ett bolag för de nu berörda verksamheterna

skulle få en stabil omsättning. Dessa förhållanden - liksom önskemålet att

underlätta en jämställd konkurrens inom kartproduktionen - talar för en

bolagisering.

 Verksamhetens karaktär av infrastruktur och dess stora betydelse för många

viktiga samhällssektorer är dock omständigheter som talar emot en bolagisering.

Huvudskälet för integrationen mellan basproduktion av allmänna kartor och en

därpå grundad följdproduktion är de synergieffekter som därmed tas till vara.

När statsmakterna för ett tiotal år sedan upphävde det monopol som Liber AB hade

till följdprodukter från det allmänna kartmaterialet blev det möjligt för

Statens lantmäteriverk att ta till vara dessa synergieffekter. Ett annat skäl

var att skapa möjligheter för en över hela landet väl förgrenad verksamhet.

Dessa skäl är fortfarande giltiga och det förstnämnda kan få ökad vikt om

basproduktionens finansiering blir mera beroende av försäljningsintäkter m.m. Om

inte samma situation skall uppkomma som gällde innan Statens lantmäteriverk fick

rätt att arbeta med följdproduktion måste speciella relationer upprätthållas

mellan myndigheten och ett bolag t.ex. genom avtal. Hur dessa relationer skall

regleras kräver ytterligare beredning.

 De problem med avgränsningen mellan en kvarstående uppdragsverksamhet i det nya

lantmäteriverket och ett bolag som visar sig i organisationsutredningens förslag

pekar också på att en tydlig uppdelning är svår att åstadkomma. Detta

förhållande har också framhållits av Riksrevisionsverket.

 Utvecklingen inom IT-området gör att nya former för produktion och distribution

av geografiska data måste utvecklas. Dessa frågor kan också påverka hur en

lämplig uppgiftsfördelning mellan myndighetsverksamhet och ett bolag bör se ut.

Ett ställningstagande till bolagisering bör utgå från hur en långsiktig strategi

för ADB och informationsförmedling för den nya myndigheten kommer att se ut.

 Tillgängliga resurser måste nu prioriteras så att omorganisationen kan genom-

föras och en ny myndighetsorganisation kan byggas upp så effektivt som möjligt.

Frågan om en bolagisering av förlagsverksamheten m.m. bör därför anstå till dess

att den nya myndigheten stabiliserat sina verksamhetsformer och övergången till

digitala databaser har kommit längre. Regeringen anser således att någon

bolagisering av förlagsverksamhet och kartografisk uppdragsverksamhet inte bör

ske nu. Vid ett uppskov med ställningstagande till denna bolagisering är det

angeläget att särskild uppmärksamhet ägnas åt förutsättningarna för andra

aktörer att driva kartografisk följdproduktion på ett konkurrensneutralt sätt.

 Någon bolagisering av verksamhet som nu utförs av Centralnämnden för

fastighetsdata bör, mot bakgrund av bl.a. organisationsutredningens ställnings-

tagande, inte genomföras.

6.2 Den nya myndighetsorganisationen

I enlighet med riksdagens beslut skall en ny central myndighet, Lant-

mäteriverket, bildas genom en sammanslagning av Centralnämnden för

fastighetsdata och merparten av Statens lantmäteriverk. Den nya myndigheten

kommer att svara för både myndighetsutövning och uppdragsverksamhet. Dessa

verksamheter skall dock hållas väl isär.

 Vid uppbyggnaden av den nya organisationen är det som framgått av avsnitt 5.3.1

angeläget att den verksamhet som Centralnämnden för fastighetsdata nu svarar för

kan bedrivas på ett fortsatt effektivt sätt och ges möjligheter att utvecklas i

myndighetsform. En fortsatt utveckling av fastighetsdatasystemet kan bl.a.

ytterligare effektivisera offentlig verksamhet som adressystem, taxering,

statistik m.m. samt verksamhet med fastighetskrediter. Det är också angeläget

att den nya organisationen tar till vara vinsterna av sammanslagningen i form av

bl.a. effektivare administration och samordning av utvecklingsverksamheten.

Härigenom bör resurser kunna frigöras för att ytterligare tillgodose användarnas

behov och förväntningar på den fortsatta utvecklingen av de olika delarna av

myndighetens verksamhet.

 Nya lantmäterimyndigheter bildas med länen som verksamhetsområden genom att

nuvarande överlantmätar-, fastighetsbildnings- och fastighetsregistermyndigheter

förs samman. Lantmäterimyndigheten i länet får som huvudsaklig uppgift att

ombesörja fastighetsbildning och fastighetsregistrering. I arbetsuppgifterna

kommer också att ingå regional samordning och rådgivning inom såväl

fastighetsområdet som mätnings- och kartområdet.

 Som tidigare nämnts har tidpunkten då den nya myndighetsorganisationen skall

påbörja sin verksamhet flyttats fram till den 1 januari 1996. Olika frågor som

rör den närmare organisationen såväl på central som regional och lokal nivå

utreds nu vidare av organisationsutredningen. Regeringen avser att senare ta

ställning till frågor om ledningsformer m.m. för den nya

myndighetsorganisationen. Flertalet organisationsfrågor ankommer det emellertid

på de nya myndigheterna att själva besluta om.Från fackligt håll har framförts

att all personal skall föras över till den nya myndigheten. Enligt direktiven

till organisationsutredningen bör huvudprincipen vara att den personal som har

anställning i nuvarande organisationer erbjuds anställning i den nya myndigheten

eller eventuellt i bolag. Genom ändringar i 7 § lagen (1982:80) om

anställningsskydd gäller från den 1 januari 1995 att övergång av verksamhet i

sig inte skall utgöra grund för att säga upp arbetstagare. I det fortsatta

arbetet med omorganisationen måste bl.a. en analys göras av de verksamheter som

överförs till det nya lantmäteriverket och de förändringar som genomförs av eko-

nomiska, tekniska eller organisatoriska skäl. Från personalsynpunkt är det

angeläget att detta analysarbete utförs snarast möjligt.

 Den förändrade organisationen på länsnivå aktualiserar också frågor om över-

lantmätarens roll i länsstyrelsen. Därvid kan bl.a. samarbetsformer mellan

länsstyrelsen och den nya lantmäterimyndigheten behöva övervägas liksom frågan

huruvida vissa ärenden kan överföras till lantmäterimyndigheten eller på annat

sätt avlastas länsstyrelsen. Dessa frågor behöver också prövas i det fortsatta

arbetet.

 Författningsfrågor som sammanhänger med omorganisationen samt övriga frågor som

kräver riksdagsbeslut avses redovisas i en proposition senare under riksmötet

1994/95.

6.3 Ett fastighetsekonomiskt bolag

Regeringens förslag: Den fastighetsekonomiska upp-

dragsverksamheten inom det statliga lantmäteriet

ombildas till ett aktiebolag. Regeringen bemyndi-

gas att genomföra ombildningen och att sälja

aktier i det nya bolaget.

 Utredningens förslag: Organisationsutredningens förslag överensstämmer med

regeringens förslag.

 Remissinstanserna: Statskontoret och Konkurrensverket finner det lämpligt att

bolagisera den inom lantmäteriet bedrivna fastighetsekonomiska

uppdragsverksamheten. Riksrevisionsverket framför att den föreslagna

bolagsbildningen är ekonomiskt svag och konstaterar brister i utredningens

underlag. Riksrevisionsverket, Konkurrensverket och Riksskatteverket framför

kritik mot det föreslagna avtalet mellan myndigheten och det tilltänkta bolaget

beträffande visst förberedelsearbete för fastighetstaxering.

 Skälen till regeringens förslag:Det statliga lantmäteriet bedriver för

närvarande bl.a. en omfattande fastighetsekonomisk uppdragsverksamhet.

Verksamheten omfattar fastighetsvärdering, förberedelsearbeten inom den allmänna

fastighetstaxeringen, fastighetsekonomiska moment i fastighetsbildningen och

övrig verksamhet rörande markåtkomst och ersättning samt kursverksamhet m.m.

Verksamheten omsatte budgetåret 1993/94 cirka 70 miljoner kronor och sysselsatte

cirka 130 årsarbetskrafter fördelade på ett 30-tal lokala kontor.

 Regeringen har i avsnitt 6.1 angett de grundläggande skälen för en bolagi-

sering. Regeringen anser vidare att de bedömningar och beräkningar som lagts

fram utgör en tillräcklig grund för ett beslut nu om en bolagisering av denna

verksamhet. Den fastighetsekonomiska uppdragsverksamheten bör därför överföras

till aktiebolagsform.

 Organisationsutredningens bedömning är att cirka 100 årsarbetare bör kunna

anställas i bolaget. Kapitaliseringsbehovet för bolaget uppgår enligt orga-

nisationsutredningen till 10 miljoner kronor varav 5 miljoner kronor föreslås

utgöras av aktiekapital och 5 miljoner kronor av reservfond. Soliditeten uppgår

därmed till cirka 30 procent.

 Regeringen bör bemyndigas att genomföra en bolagisering av den fastighetsekono-

miska uppdragsverksamheten och att överföra delar av Statens lantmäteriverks

verksamhet med tillgångar och skulder till det nybildade bolaget. Det av Statens

lantmäteriverk disponerade avkastningspliktiga kapitalet för finansiering av

omsättningstillgångar i uppdragsverksamheten bör få användas vid kapita-

liseringen av bolaget. Den affärsmässiga utvecklingen gynnas av om bolaget kan

inleda sin verksamhet redan den 1 juli 1995.

 Regeringen bör även bemyndigas att i en nära framtid sälja aktier i det nya

bolaget. En kommande försäljning av aktier i bolaget bör ske under förut-

sättningar som är gynnsamma för staten.

7 Finansieringsprinciper

7.1 Utgångspunkter

Regeringens förslag: Användarna av fastighets- och

landskapsinformation skall i ökande utsträckning

bidra till finansiering av kostnaderna för drift

och utveckling av informationssystemen.

 Utredningens förslag: Lantmäteri- och inskrivningsutredningens förslag innebär

att ett nytt finansieringssystem införs för den infrastrukturella verksamheten

som skall bedrivas inom det nya lantmäteriverket. Finansieringssystemet bygger

på en modifierad marginalkostnadsprincip.

 Remissinstanserna: Ett stort antal instanser framför att det är angeläget att

åstadkomma ett system för finansiering av fastighets- och landskapsinformation

som medger en bred användning. Flera instanser, bl.a. Konkurrensverket, Sveriges

geologiska undersökning, Statens lantmäteriverk och Sveriges lantmätareförening,

ansluter sig till utredningens förslag om en modifierad marginalkostnadsprincip

för infrastrukturell verksamhet definierad som uttagskostnad och ett bidrag till

den grundläggande produktionen. Några instanser, bl.a. Boverket, Skogsstyrelsen,

Glesbygdsmyndigheten och Statens naturvårdsverk, anser att data som skapats med

offentliga medel bör göras tillgängliga enligt en ren marginalkostnadsprincip.

Statskontoret anger att en övergång till avgifter baserade på marginalkost-

nadsprincipen ställer ökade krav på redovisning av kostnader/intäkter och före-

slår att riktlinjer tas fram för hur det nya lantmäteriverket och andra myndig-

heter skall utforma sin kostnadsredovisning.

 Skälen för regeringens förslag: De myndighetsuppgifter inom det nuvarande

statliga lantmäteriet och vid Centralnämnden för fastighetsdata som kommer att

överföras till den nya myndigheten är i huvudsak anslagsfinansierade.

Fastighetsbildningen finansieras dock med avgifter enligt särskild taxa. Vidare

förekommer vissa intäkter från försäljning m.m. inom myndighetsverksamheten. Den

renodlade uppdragsverksamheten finansiseras helt med uppdragsintäkter.

 Beträffande fastighetsområdet gäller enligt tidigare riksdagsbeslut (prop.

1983/84:100 bil. 13, bet. 1983/84:BoU18, rskr. 1983/84:192) att statens

kostnader för anslaget till Centralnämnden för fastighetsdata, fastighets-

registermyndigheterna och inskrivningsmyndigheterna samt vissa kostnader hos

Statens lantmäteriverk och Domstolsverket skall täckas genom expeditionsavgifter

som tas ut vid inskrivningsmyndigheterna. Avgifterna har dock inte täckt statens

kostnader. Regeringen anser det angeläget att eliminera underskottet i statens

finansiering av den angivna verksamheten. Om expeditionsavgifterna skall täcka

samtliga kostnader behövs en höjning med cirka 60 procent. Det finns dock skäl

för att expeditionsavgifterna i första hand bör finansiera inskrivningsväsendets

kostnader. Statens kostnader för anslag till det nya lantmäteriverkets fastig-

hetsverksamhet, cirka 200 miljoner kronor, behöver då finansieras på annat sätt.

Regeringen avser att återkomma med ett förslag till sådan finansiering under

våren 1995.

 Utgångspunkten för finansieringen av de statliga myndigheternas verksamhet inom

fastighetsområdet bör således fortfarande vara att kostnaderna skall betalas av

dem som har nytta av verksamheten. I ökad utsträckning bör som närmare berörs i

det följande finansieringen ske genom att användarna betalar direkt till

myndigheten för utförda produkter och tjänster.

 Uppbyggnaden av fastighetsdatasystemet har skett genom anslag. Systemet kommer

under innevarande år att vara utbyggt över hela landet. Som tidigare berörts

(avsnitt 5.2) har systemets uppbyggnad och successiva utnyttjande inneburit

stora rationaliseringsvinster för olika användare av den information som finns i

de register som ingår i systemet. Enligt regeringens bedömning bör användarna nu

i ökad utsträckning betala för den information som tillhandahålls.

 Inom landskapsinformationsområdet fortsätter fortfarande uppbyggnaden av de

ADB-baserade system som successivt kommer att ersätta de hittillsvarande

underlagen till kartprodukterna m.m. De effektivitetsvinster som övergången till

digital teknik bör kunna ge inom detta område kräver ytterligare investeringar.

Även vad gäller landskapsinformationen bör utgångspunkten vara att de användare

som kan göra rationaliseringsvinster genom den nya tekniken bör bidra till kost-

naderna för systemets drift och utveckling.

 Både inom fastighetsområdet och när det gäller landskapsinformationen bör

avgiftssättningen av myndighetens tjänster ske enligt principer som innebär att

användarna utöver att betala för de rena uttags- eller expeditionskostnaderna

också skall lämna vissa bidrag till drift och utveckling av informationssys-

temen. Vid avgiftssättningen måste emellertid beaktas att avgiften inte får bli

så hög att den leder till minskad användning av informationen. Det finns

exempelvis en risk för att höga avgifter för uttag ur den ekonomiska kartans

digitala baser, som är under uppbyggnad, hindrar ett samhällsekonomiskt riktigt

utnyttjande av materialet.

 Regeringens förslag i det följande innebär att nu angivna allmänna principer

för finansieringen skall tillämpas såväl inom fastighets- som landskapsinforma-

tionsområdet. Det bör ankomma på regeringen eller, efter regeringens

bemyndigande, det nya lantmäteriverket att med utgångspunkt i nu redovisade

principer besluta om de avgifter som skall tas ut för myndighetens olika

tjänster. Regeringen avser att ge berörda myndigheter i uppdrag att redovisa ett

förslag till hur nya avgifter närmare skall utformas för fastighets- och

landskapsinformationsområdena.

 De möjligheter som kan finnas till intressentfinansiering i syfte att tidigare-

lägga produktion av fastighets- och landskapsinformation bör tas till vara.

Intressentfinansiering får dock inte minska innehållet i eller tillgängligheten

till de produkter som finansieras helt eller delvis med anslagsmedel.

 Det nu anförda aktualiserar en översyn av författningsregleringen av avgifter

för nyttjanderätt till den aktuella informationen. Bestämmelser om upphovsrätt

och vissa andra rättigheter med avseende på kartmaterial finns i lagen

(1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk. I förordningen

(1980:754) om upplåtande av det allmänna kartmaterialet för följdproduktion m.m.

finns bestämmelser som skall tilllämpas när staten upplåter material till vilket

staten har upphovsrätt för följdproduktion. Statens lantmäteriverk har rätt att

använda allmänna kartor för framställning av följdprodukter och även medge att

andra använder materialet för samma ändamål mot i förordningen angivna avgifter.

Avgifterna för de allmänna kartorna, tryckta eller lagrade i digital form, bör

anpassas till de principer som redovisats i det föregående. Översynen bör

omfatta både fastighets- och landskapsinformationsområdena.

7.2 Fastighetsområdet

7.2.1 Fastighetsbildning

Regeringens förslag: Kostnaderna för fastighets-

bildningen skall liksom hittills betalas av

berörda sakägare. Den nya lantmäteritaxan skall

baseras på tidsersättning med möjlighet för

sakägare att begära en fast avgift i det enskilda

ärendet.

 Utredningens förslag: Lantmäteri- och inskrivningsutredningens förslag överens-

stämmer i huvudsak med regeringens förslag. Utredningen har dock föreslagit att

en tidstaxa kombineras med ett system med centralt fastställda takpriser för de

vanligast förekommande förrättningsåtgärderna.

 Remissinstanserna: Det finns ett brett stöd bland remissinstanserna för en

enkel taxa som kan komma till rätta med köpmotståndet mot vissa typer av för-

rättningar. Några instanser ser positivt på en ökad grad av tidstaxa och

överenskommelser, medan ett par instanser anser att nuvarande taxa är bättre än

förslaget. Några instanser ser positivt på att införa taktaxa. Några instanser

avstyrker denna konstruktion, däribland Statens lantmäteriverk och Sveriges

lantmätareförening. De framför att förslaget kräver en betydande central

administration och ger svaga incitament till rationaliseringar. Flera instanser

påtalar vikten av att resekostnaderna utjämnas i taxan så att förrättningar i

glesbygd inte drabbas onödigt hårt.

 Flera instanser ser positivt på att avveckla systemet med återbäring till kom-

munerna. En del kommuner och kommunala intresseföreningar framför att kommunerna

själva bör få fatta beslut om konstruktion och nivån på lantmäteritaxan.

 De kommunala remissinstanserna och Svenska kommunförbundet framför att staten

skall finansiera även kommunal fastighetsregistrering. Dessa instanser framför

också att kommunerna skall ha rätt att själva bestämma avgifterna för den

fastighetsbildning som utförs av kommunala organ.

 Centralnämnden för fastighetsdata framför att kostnaderna för fastighets-

registrering bör ingå som en del i underlaget för lantmäteritaxan.

 Skälen för regeringens förslag: Avgifterna för fastighetsbildning m.m. regleras

i lantmäteritaxan (1971:1101). Principerna för den nuvarande lantmäteritaxan

behandlades av riksdagen år 1971 i samband med då aktuella organisa-

tionsförändringar avseende lantmäteriet (prop. 1971:170, bet. 1971:CU32, rskr.

1971:322).

 Principerna för nuvarande lantmäteritaxa är att avgifterna skall täcka kost-

naderna för fastighetsbildningsverksamheten inklusive vissa kostnader för

regional och central stödverksamhet. Huvuddelen av ersättningarna enligt lant-

mäteritaxan baseras redan i dag på tidsersättning. Sakersättning, dvs. avgifter

med särskilt angivna belopp för vissa förrättningsåtgärder främst avstyckningar,

tas ut i cirka 40 procent av förrättningsärendena. Lantmäteritaxan gäller också

för de förrättningar som utförs av kommunal fastighetsbildningsmyndighet.

Avgifterna betalas därvid till Statens lantmäteriverk men kommunen ersätts i

efterhand enligt en särskild s.k. återbäringstaxa.

 Registreringen av förrättningsbeslut m.m. i fastighetsregistret utförs i dag av

särskilda länsvisa fastighetsregistermyndigheter. Flertalet av de kommuner som

har egna fastighetsbildningsmyndigheter svarar också för fastig-

hetsregistreringen. Kostnaderna för de statliga fastighetsregistermyndigheterna

finansieras genom anslag. På motsvarande sätt svarar kommunerna för kostnaderna

för de kommunala fastighetsregistermyndigheternas verksamhet.

 Regeringen beslutade i januari 1995 att en särskild utredare (dir. 1995:9)

skulle tillkallas för att bereda frågan om huvudmannaskapet för fastighetsbild-

ningen. Utredaren skall lämna förslag till en på rättssäkerhet grundad, ända-

målsenlig och väl fungerande organisation för fastighetsbildning och fastighets-

registrering. Sambandet mellan fastighetsbildning och angränsande statlig och

kommunal verksamhet skall härvid beaktas och sakägarnas behov av och tillgång

till lokal service m.m. uppmärksammas.

En ny lantmäteritaxa

Regeringen delar utredningens och flertalet remissinstansers bedömning att en ny

lantmäteritaxa bör ha tidsersättning som huvudprincip. Det innebär att sakägarna

betalar för det faktiskt utförda arbetet i det enskilda ärendet. Sakägarna har

därigenom en direkt ekonomisk vinst av att bidra till en rationell handläggning

av ärendet. Tidstaxa är även lätt att kalkylera och tillämpa för myndigheten. En

renodlad tidstaxa kan emellertid ibland innebära osäkerhet för en sakägare. Den

sakägare som så önskar bör därför ha möjlighet att i förväg få ett bindande

besked om avgiften för en sökt förrättning. Tidstaxan ersätts i sådana fall av

en överenskommelse om en fast avgift i det enskilda ärendet. Som underlag för

sådana överenskommelser kan det vara lämpligt att uppgifter finns tillgängliga

länsvis om normalkostnaden för enklare förrättningsåtgärder och vissa förrätt-

ningsmoment. Ett sådant system bör kunna fungera smidigare än den av utredningen

förordade taktaxan.

 En renodlad tidstaxa kan också leda bl.a. till regionala skillnader i avgifts-

uttag. För att förhindra vissa av dessa effekter bör möjligheter finnas till ut-

jämning. Därvid bör främst kostnaden för restid kunna utjämnas.

 För att fastighetsregistret skall kunna fylla sin funktion är det viktigt att

uppgifterna i registret så långt som möjligt återspeglar den faktiska marka-

nvändningen. Med hänsyn till kostnaderna för fastighetsbildning avstår

emellertid vissa fastighetsägare från att avveckla fastigheter som är över-

flödiga eller onyttiga. För att underlätta åtgärder som medverkar till att hålla

registret aktuellt kan enligt nuvarande lantmäteritaxa avgiften för en för-

rättning sättas ned med ett visst belopp om ett förrättningsbeslut medför att en

fastighet eller samfällighet kan avföras från fastighetsregistret, det s.k.

nedsättningsbeloppet. För att ytterligare stimulera sakägare att begära sådana

förrättningar föreslår utredningen att nedsättningsbeloppet höjs från nuvarande

550 kronor till 1 500 kronor. Regeringen bedömer dock att det av statsfinans-

iella skäl inte är möjligt att nu höja detta belopp.

Finansiering av kommunal fastighetsbildning

Kommunala fastighetsbildningsmyndigheter tillämpar som tidigare nämnts samma

lantmäteritaxa som de statliga myndigheterna. Det statliga lantmäteriet svarar

dock för uppbörden av avgifterna. Hur mycket som skall återbetalas till kommunen

regleras i den s.k. återbäringstaxan.

 Det nuvarande återbäringssystemet bör avvecklas. Kommuner med uppgifter inom

fastighetsbildningen bör i fortsättningen själva svara för uppbörd av avgifter

för de förrättningar som utförs av kommunala myndigheter. En enhetlig lant-

mäteritaxa skall även i fortsättningen gälla för såväl statlig som kommunal

fastighetsbildning. Det bör dock vara möjligt för en kommun att tillämpa en

lägre avgiftsnivå än den som anges i den statliga lantmäteritaxan.

Finansiering av fastighetsregistrering

Genom den nu aktuella omorganisationen kommer huvuddelen av fastighetsregistre-

ringen att samordnas med fastighetsbildningen. De särskilda fastighetsregister-

myndigheterna skall avvecklas och registrering av fastighetsbildningsbeslut

utföras av lantmäterimyndigheterna. Det kan därför, som Centralnämnden för

fastighetsdata framhållit, övervägas att låta också kostnaden för fastighets-

registreringen ingå i underlaget för beräkning av de förrättningsavgifter som

regleras i lantmäteritaxan. Mot bakgrund bl.a. av vad utredningen redovisat om

det köpmotstånd som finns mot vissa förrättningar bedömer regeringen emellertid

att det för närvarande inte är möjligt att låta också kostnaderna för

fastighetsregistreringen ingå i kostnadsunderlaget för lantmäteritaxan.

Principerna för finansieringen av fastighetsregistreringen bör därför inte

ändras nu. När organisationsförändringarna hunnit utvärderas och samordnings-

vinsterna av sammanföringen av fastighetsbildning och fastighetsregistrering

bättre kan bedömas kan det finnas anledning att på nytt ta upp frågan om kost-

nadsunderlaget för förrättningsavgifterna.

 Av de 41 kommuner som har fastighetsbildningsmyndighet svarar 29 även för

fastighetsregisterverksamheten. Dessa kommuner svarar därmed också för

kostnaderna för fastighetsregistreringen. Någon förändring av det nuvarande

kostnadsansvaret i denna del bör inte ske. Genom att fastighetsbildnings- och

fastighetsregisterverksamheten samordnas bör möjligheter finnas också för

kommuner med uppgifter inom fastighetsbildning att successivt kunna minska sina

kostnader för fastighetsregistrering.

 I detta sammanhang bör framhållas att det är angeläget med ett fortsatt och

utvecklat samarbete mellan den statliga organisationen och kommunerna när det

gäller registrering av annan information än av fastighetsbildningsbeslut, t.ex.

adresser och planbeslut. Det bör vara en uppgift för den nya myndigheten att ta

upp överläggningar om formerna för samverkan i dessa hänseenden med kommunerna

med inriktning mot en sådan helhetslösning som avses i avsnitt 5.4.

7.2.2Fastighetsinformation

Regeringens förslag: Användarna av fastighetsdata-

systemet skall bidra till finansieringen av

systemets drift och utveckling.

 Utredningens förslag: Lantmäteri- och inskrivningsutredningens förslag överens-

stämmer i huvudsak med regeringens förslag. Utredningen har dock föreslagit att

avgiftshöjningen skall avse all den uppdragsverksamhet som bedrivs vid

Centralnämnden för fastighetsdata.

 Remissinstanser: Många instanser är negativa till höjning av avgifter på

information från fastighetsdatasystemet. Centralnämnden för fastighetsdata

framför att det borde vara möjligt att behålla nuvarande kostnadsnivå om

förutsättningarna för utveckling av system tillsammans med användare får fortgå

som hittills.

 Skälen för regeringens förslag: Centralnämnden för fastighetsdata skall enligt

sin instruktion (1988:278) tillhandahålla den information som finns i

fastighetsdatasystemet. Kostnaderna för denna informationsförmedling täcks genom

avgifter på frågor till systemet. Avgifterna täcker i dag endast kostnaderna för

förmedling av informationen och verksamhetens andelar av de fasta kostnaderna.

 Regeringen anser, som framgått av avsnitt 7.1, att användarna av fastighets-

datasystemet också bör bidra till finansieringen av kostnaderna för drift och

utveckling. De avgifter som tas ut för frågor till systemet och som tillförs

myndighetens anslag bör därför höjas. Avgifterna bör självfallet inte vara så

höga att systemet och dess information inte utnyttjas på ett rationellt sätt i

samhället. Vid anslagsberäkningen (se avsnitt 8) har förutsatts en genomsnittlig

höjning av avgiften från 5 kronor till 10 kronor för en enkel fråga till

systemet. Formerna för uttag av bidrag vid särskilda sökningar i fastighets-

datasystemet bör övervägas inom ramen för det aviserade uppdraget i avsnitt 7.1.

 Användarna av information från fastighetsdatasystemet gör betydande besparingar

genom att snabbt få tillgång till aktuella uppgifter om fastigheter, ägare,

inteckningar m.m. Det traditionella sättet att få del av uppgifterna är att

beställa fastighets- och gravationsbevis hos inskrivningsmyndigheterna. Ex-

peditionsavgiften för dessa bevis är för närvarande 230 kronor. Även efter en

höjning av avgifterna för frågor är därför kostnaderna för användarna

fortfarande låga i förhållande till systemet med bevis. Utredningen nämner också

som jämförelse att i Norge kostar motsvarigheten till den information som

Centralnämnden för fastighetsdata förmedlar cirka 100 kronor.

7.3 Landskapsinformationsområdet

Regeringens förslag: Avgifterna vid uttag av digi-

talt lagrad information sänks för att främja en

ökad användning. Däremot höjs avgifterna för de

tryckta kartorna.

 Utredningens förslag: Lantmäteri- och inskrivningsutredningens förslag samman-

faller i huvudsak med regeringens förslag.

 Remissinstanserna: En mängd instanser framför att det är angeläget att åstad-

komma ett system för finansiering av landskapsinformation som medger bred an-

vändning.

 Den föreslagna höjningen av kart- och nyttjanderättsavgifter tillstyrks av

Statistiska centralbyrån, Statens lantmäteriverk och Sveriges lantmätareförening

men avstyrks av bl.a. Statens räddningsverk och länsstyrelsen i Västmanlands

län.

 En mängd instanser är positiva till den föreslagna sänkningen av avgifter och

licenser för digitalt lagrad information. Många av dessa instanser framför att

det finns behov av ytterligare prissänkning för att informationen skall komma

till bred användning i samhället.

 Skälen för regeringens förslag: Verksamheten med landskapsinformation omfattar

framställning av allmänna kartor, databaser, flygbilder, ortofoto, geodesi

inklusive den nya satellittekniken, Sveriges nationalatlas, försvarsberedskap,

riksgränsarbeten m.m. Sedan slutet av 1980-talet har inriktningen förändrats mot

digitala produktionslinjer för framställning av de allmänna kartorna.

 Intäkterna från försäljning av allmänna kartor täcker för närvarande kost-

naderna för tryckning, lagerhållning, distribution och försäljning samt ett

bidrag till produktionskostnaden, den s.k. kartavgiften. Vid framställning av

följdprodukter från det allmänna kartmaterialet tas det ut en

nyttjanderättsavgift. Dessa avgifter inbetalas i dag till staten som ett bidrag

till statens utgifter för den allmänna kartläggningen. Om intäkterna från

kartavgifter och nyttjanderättsavgifter tillsammans överstigit ett visst belopp

har överskottet fått behållas av myndigheten. Bidraget från kart- och nyttjande-

rättsavgifter bör i fortsättningen i sin helhet tillföras myndighetens anslag.

 Utredningen anser att nuvarande prissättning på digitalt lagrad information

leder till att produkterna inte kommer till den användning som från samhälls-

ekonomisk synpunkt är önskvärd. Höga avgifter kan medföra att potentiella

användare i stället framställer kartor och databaser i egen regi av sämre

kvalitet och med oklara rutiner för ajourföring m.m. Regeringen delar ut-

redningens bedömning att en önskvärd fortsatt snabb övergång till digitala

geografiska informationssystem bör stimuleras genom lägre avgifter på digitalt

lagrad information medan en viss prisökning bör kunna ske vad gäller tryckta

allmänna kartor.

8 Anslagsfrågor

Regeringen har i proposition 1994/95:100 bil. 15 under littera C. Lantmäteri-

och fastighetsdataverksamheten föreslagit att riksdagen i avvaktan på denna

proposition

 1. till Förvaltningskostnader för Centralnämnden för fastighetsdata för budget-

året 1995/96 beräknar ett ramanslag på 138 698 000 kronor,

 2. till Uppdragsverksamhet vid Centralnämnden för fastighetsdata för budgetåret

1995/96 beräknar ett anslag på 1 000 kronor,

 3. till Lantmäteriet för budgetåret 1995/96 beräknar ett anslag på

1 000 kronor,

 4. till Förvaltningskostnader för lantmäteriet för budgetåret 1995/96 beräknar

ett ramanslag på 601 158 000 kronor och

 5. till Bidrag enligt lantmäteritaxan för budgetåret 1995/96 beräknar ett

förslagsanslag på 10 350 000 kronor.

 Förslagen i budgetpropositionen innebär att regeringen mot bakgrund av det

statsfinansiella läget har minskat ramanslagen jämfört med innevarande budgetår

med 5 procent motsvarande cirka 30 miljoner kronor för en tolvmånadersperiod.

För budgetåret 1998 beräknas en ytterligare besparing med 75 miljoner kronor för

detta område.

8.1 Underlagsmaterial

8.1.1Anslagsframställningar

Statens lantmäteriverk

Statens lantmäteriverk har kommit in med en förenklad anslagsframställning för

det förlängda budgetåret 1995/96 för verksamheten i lantmäterimyndigheterna

enligt den nuvarande organisationen. Verkets 0-alternativ innebär en oförändrad

anslagsnivå jämfört med anvisade medel under innevarande budgetår. I denna

anslagsnivå ingår medel motsvarande de anslagsförstärkningar för innevarande

budgetår som verket disponerar till uppbyggnad och komplettering av databaserna

i skalområdet 1:10 000-1:20 000. Dessa databaser kan därmed snabbare

kompletteras till fullständiga databaser och därmed möjliggöra att tryckningen

av den ekonomiska kartan i skala 1:20 000 (Gula kartan) kan återupptas tidigare.

 Verkets tilläggsalternativ innebär en anslagsförstärkning med totalt

128 350 000 kronor. Detta alternativ ansluter huvudsakligen till frågor behand-

lade i förra årets fördjupade prövning av verksamheten (prop. 1993/94:100 bil.

15, bet. 1993/94:BoU10, rskr. 1993/94:185). Här kan nämnas 30 000 000 kronor

till ett första år (12 månader) av fem för att komplettera

fastighetsdatasystemet med ett system för redovisning av nationell geografisk

fastighetsindelning (GFI).

 Statens lantmäteriverk föreslår vidare bl.a. att verket erhåller ett uttalat

myndighetsansvar för den grundläggande nationella verksamheten kring fasta

referensstationer för lägesbestämning med satellitbaserad teknik (Global

Positioning System, GPS) samt ytterligare medel till Sveriges nationalatlas.

Centralnämnden för fastighetsdata

Centralnämnden för fastighetsdata har kommit in med en förenklad anslagsfram-

ställning för budgetåret 1995/96 för fastighetsdataverksamheten i den nuvarande

organisationen. Av framställningen framgår att arbetet med att komplettera

fastighetsdatasystemet med byggnadsidentiteter kommer att avslutas under bud-

getåret 1995/96. Centralnämnden för fastighetsdata bedömer att finansieringen

skall kunna klaras genom omprioriteringar inom den ordinarie verksamhetens ram.

Genom avgiftsfinansiering svarar nämnden sedan den 1 juli 1994 för ett pant-

brevsregister enligt lagen (1994:448) om pantbrevsregister.

 Nämnden anger beträffande införandet av fastighetsdatasystemet att detta arbete

avslutas under budgetåret 1995/96. Därmed kan anslaget avlastas de medel som

budgeteras för reformverksamhet under budgetåret 1994/95.

Organisationsutredningen

Organisationsutredningen har utformat en anslagsframställning för den nya

myndighetsorganisationen. Anslagsframställningarna från Statens lantmäteriverk

och Centralnämnden för fastighetsdata har utgjort underlag för beräkning av

kostnaderna för verksamheten. Utredaren föreslår att kostnaderna för

omorganisationen, beräknad till totalt cirka 70 miljoner kronor, skall

finansieras bl.a. genom att anslagskrediten höjs till ett belopp motsvarande 10

procent av ramanslaget för förvaltningskostnader.

 Utredningen föreslår vidare att myndigheternas balanserade överskott inom den

avgiftsfinansierade verksamheten samt anslagssparande får överföras till den nya

myndighetsorganisationen bl.a. för att bidra till att täcka kostnaderna för

omorganisationen. Vidare förutsätter förslaget att användarna av fastighets-

datasystemet betalar ett bidrag till ajourhållnings- och utvecklingsinsatser.

8.1.2Årsredovisningar

Statens lantmäteriverk

Statens lantmäteriverk har kommit in med en fullständig årsredovisning.

Resultatredovisningen är gjord i överensstämmelse med den under budgetåret

1993/94 gällande verksamhetsindelningen och mot bakgrund av regeringens

fastställda mål.

 Resultatet av verksamheten ligger enligt verket väl i linje med fastställda

mål. Kravet på minskade handläggningstider för fastighetsbildningen och

fastighetsregistreringen med minst 15 procent under tre-årsperioden har

uppnåtts.

 Verket redovisar följande resultat och budgetförslag för de avgiftsfinansierade

uppdrags- och fastighetsbildningsverksamheterna under budgetåren 1993/94-1995/96

(se tabell 1 och 2).

Tabell 1 Resultat av uppdragsverksamheten (1 000-tal kronor)

 1993/94 1994/95 1995/96

 Utfall Budget Budget2

Intäkter1 368 671 403 065 335 000

Kostnader1 -399 259 -416 888 -335 000

Resultat -30 588 -13 823 0

 varav inrikes uppdrag -28 067 -13 495 0

 varav fastighetstaxering -2 521 -328 0

Balanserat resultat 21 811 7 988 7 988

1 Som intäkter redovisas fakturerade belopp och värdet av utförda men ännu inte

fakturerade uppdrag. I kostnaderna ingår beräknat behov av avsättningar för

osäkra fordringar, för realiserade prisförändringar i anläggningstillgångar och

för att tillgodose avkastningskravet på statskapitalet. I intäkter och kostnader

ingår inte transaktioner som görs vid köp och försäljning av tjänster m.m.

internt inom lantmäteriet.

2 Avser 12 månader (exklusive fastighetsekonomiskt bolag).

Tabell 2 Resultat av fastighetsbildningsverksamheten (1 000-tal kronor)

 1993/94 1994/95 1995/96

 Utfall Beräknat Beräknat2

Intäkter1 360 932 365 700 360 000

 varav anslag 21 533 6 900 6 900

Kostnader1 -383 300 -377 811 -360 000

Resultat -22 368 -12 111 0

Balanserat resultat 13 625 1 514 1 514

1 Som intäkter redovisas fakturerade belopp och värdet av utförda men ännu inte

fakturerade ärenden. I kostnaderna ingår beräknade avsättningar för osäkra

fordringar, för realiserade prisförändringar i anläggningstillgångar och för att

tillgodose avkastningskravet på statskapitalet.

2 Avser 12 månader.

Verket redovisar även följande sammandrag ur balansräkningarna per den 30 juni

1994 och den 30 juni 1993 (se tabell 3) samt resultaträkningen och finans-

ieringsanalysen för budgetåren 1993/94 och 1992/93 (se tabell 4 och 5).

Tabell 3 Balansräkning (1000-tal kronor)

Tillgångar 1994-06-30 1993-06-30

Omsättningstillgångar 435 729 459 698

Periodavgränsningsposter 24 737 21 255

Avräkning med statsverket -9 417 -34 262

Anläggningstillgångar 104 984 106 948

Summa 556 033 553 639

Skulder och kapital 1994-06-30 1993-06-30

Kortfristiga skulder 182 916 140 251

Periodavgränsningsposter 71 392 741

Långfristiga skulder 80 224 62 447

Verkskapital 221 501 350 200

Summa 556 033 553 639

Tabell 4 Resultaträkning (1000-tal kronor)

 1993/94 1992/93

Intäkter av avgifter 767 562 865 480

Intäkter av bidrag 30 230 0

Intäkter av anslag 413 586 405 583

Summa intäkter 1 211 378 1 271 063

Driftskostnader 1 149 372 1 186 006

Semesterlöneskuld 70 498 0

Avskrivningar 48 202 49 435

Summa kostnader 1 268 072 1 235 441

Finansnetto 1 055 11 155

Årets resultat -55 639 46 777

Realiserade prisför-

ändringar 0 -6 866

Avsättning statskapital -20 982 -20 411

RESULTAT EFTER -76 621 19 500

KAPITALDISPOSITION

Tabell 5 Finansieringsanalys (1000-tal kronor)

 1993/94 1992/93

Drift

Kostnader exkl. av- -1 229 961 -1 194 505

skrivningar

Finansiering genom

avgifter och bidrag 808 938 885 135

Finansiering från

statsbudget 413 586 405 582

Överskott av medel från

drift -7 437 96 212

Förändring av lager 15 651 -17 379

Förändring av kortfristiga

fordringar -561 -21 092

Förändring av kortfristiga

skulder 68 066 59 870

Summa 83 156 21 399

Kassaflöde från drift 75 719 117 611

Investeringar -46 313 -32 680

Finansieringar av investe-

ringar

Lån Riksgäldskontoret 63 027 8 453

Minskning av statskapital -73 060 -18 563

Medel som tillförts för

investeringar -10 033 -10 110

Kassaflöde från

investeringar -56 346 -42 790

SUMMA KASSAFLÖDEN 19 373 74 821

Förändring av likvida medel

Kassa, bank m.m. -1 579 3 591

Tillgodo hos Riksgälds-

kontoret -3 893 71 230

Skuld statsverkets check-

räkning 24 845 0

Summa 19 373 74 821

Lantmäteriets omsättning budgetåret 1993/94 minskade med 4,7 procent. Den

avgiftsfinansierade verksamheten, som utgör 63 procent av den totala omsätt-

ningen, minskade med cirka 11 procent. Efterfrågan på fastighetsbildningsåt-

gärder ökade något. Konjunkturläget har även under detta budgetår tvingat

lantmäteriet till personalreduceringar. Under budgetåret har personalen reduce-

rats med 187 personer, varav 53 genom uppsägning.

 Utfallet för budgetåret 1993/94 har inneburit att lantmäteriets anslagskredit

inte har behövt utnyttjats. Verket har tillgång till räntekonto med kredit på 50

miljoner kronor i Riksgäldskontoret. Verket har vidare utestående långfristiga

lån i Riksgäldskontoret den 30 juni 1994 till ett sammanlagt belopp av

80 224 000 kronor samt kortfristiga lån om 45 250 000 kronor.

 Resultatet från budgetåret 1993/94, ett underskott på 55 639 000 kronor,

förklaras av en för året engångsvis uppbokning av semester- och övertidsskuld

till personalen på cirka 70 miljoner kronor.

 Riksrevisionsverkets revisionsberättelse innehåller inga invändningar.

Centralnämnden för fastighetsdata

Även Centralnämnden för fastighetsdata har kommit in med en fullständig årsredo-

visning i vilken resultatredovisningen är gjord i överensstämmelse med den för

budgetåret 1993/94 gällande verksamhetsindelningen och mot bakgrund av regering-

ens fastställda mål. Centralnämnden för fastighetsdata anger att verksamhetsåret

1993/94 bl.a. inneburit att användningen av fastighetdatasystemet har fortsatt

att öka. Antalet avgiftsbelagda frågor mot systemet har ökat med cirka 25

procent. Resultatredovisningen visar att formulerade mål kan uppnås för varje

enskilt verksamhetsmål. För fastighetsdatareformen har verksamhetsmålet för året

uppnåtts innebärande att reformarbetet kan avslutas under hösten 1995. Även

verksamhetsmålet för arbetet med att komplettera fastighetsdatasystemet med

unika byggnadsidentiteter har uppnåtts. Basregister för byggnader kan användas

för 1996 års allmänna fastighetstaxering. Vidare visar nämnden att kostnaderna

för drift och underhåll av fastighetsdatasystemet har minskat med 1,3 miljoner

kronor eller motsvarande nära 10 procent.

 Nämnden visar följande resultat och budgetförslag för den avgiftsfinansierade

uppdragsverksamheten under budgetåren 1993/94-1994/95 (se tabell 6).

Tabell 6 Resultat av uppdragsverksamheten (1000-tal kronor)

 1993/94 1994/95

 Utfall Budget

Intäkter 53 982 59 000

Kostnader 46 669 49 000

Resultat 7 313 10 000

 varav inrikes uppdrag 7 486 10 000

 varav utrikes uppdrag - 173 0

Balanserat resultat 12 865 23 865

 Nämnden redovisar följande sammandrag ur balansräkningarna per den 30 juni

1993 och den 30 juni 1994 (se tabell 7) och resultaträkningen för budgetåren

1993/94 och 1992/93 (se tabell 8) samt finansieringsanalys för budgetåret

1993/94.

Tabell 7 Balansräkning (1000-tal kronor)

Tillgångar 1994-06-30 1993-06-30

Omsättningstillgångar 39 741 20 875

Anläggningstillgångar 16 612 17 964

Summa 56 353 38 839

Skulder och kapital 1994-06-30 1993-06-30

Kortfristiga skulder 33 444 14 030

Långfristiga skulder 7 863 12 644

Balanserat kapital 15 046 12 165

Summa 56 353 38 839

Tabell 8 Resultaträkning (1000-tal kronor)

 1993/94 1992/93

Intäkter från anslag 86 743 85 336

Övriga intäkter 62 651 46 565

Verksamhetens kostnader 141 482 121 775

Avskrivningar 6 670 7 517

Finansiellt netto 1 640 -1 579

Verksamhetsresultat 2 882 1 030

Årets kapitalförändring 2 882 1 030

Tabell 9 Finansieringsanalys (1000-tal kronor)

 1993/94

Driftnetto 9 503

Investeringsnetto -1 750

Uppbördsnetto - 43 376

Summa förändring av

likvida medel -35 623

Centralnämnden för fastighetsdata ökade sin omsättning under budgetåret 1993/94

med 13 procent. Den avgiftsfinansierade verksamheten, som utgör 37 procent av

den totala omsättningen, ökade med 18 procent. Centralnämnden för fastighetsdata

nyanställde under budgetåret 21 personer.

 Riksrevisionsverkets revisionsberättelse innehåller inga invändningar.

8.2 Regeringens överväganden

8.2.1Sammanfattning

Övergripande mål

För Centralnämnden för fastighetsdata och Statens

lantmäteriverk under perioden 1 juli - 31 december

1995

Det har inte funnits skäl att förändra de under

innevarande budgetår gällande övergripande mål för

Centralnämnden för fastighetsdata som gäller för

treårsperioden 1993/94-1995/96.

 Det finns heller inte skäl att förändra de över-

gripande mål som lagts fast för dels fastighetsom-

rådet vid Statens lantmäteriverk för treårs-

perioden 1991/92-1993/94 och förlängts att gälla

under 1994/95, dels landskapsinformationsområdet

under nioårsperioden 1994/95-2002/03.

För Lantmäteriverket år 1996

Det finns inte skäl att ändra gällande över-

gripande mål inom lantmäteri- och fastighetsdata-

verksamheten.

 Övergripande mål inom fastighetsområdet skall

vara att verka för en ändamålsenlig fastighetsin-

delning samt att medverka till att rationalisera

och minska kostnaderna för hanteringen och använd-

ningen av fastighetsdata.

 Övergripande mål inom landskapsinformationsom-

rådet skall vara att tillhandahålla grundläggande

geografisk information i den form och den standard

och aktualitet som tillgodoser angelägna samhälls-

behov.

Anslag

C 1. Förvaltningskostnader för Lantmäteriverket

m.m., ramanslag 1995/96 732 356 000 kronor.

C 2. Uppdragsverksamhet vid Lantmäteriverket m.m.,

anslag 1995/96 1 000 kronor,

C 3. Bidrag enligt lantmäteritaxan, förslagsanslag

1995/96 10 350 000 kronor.

8.2.2 Resultatbedömning

Statens lantmäteriverk

Verkets årsredovisning visar att verksamheten i allt väsentligt svarar mot av

statsmakterna formulerade mål. Redovisningen bör dock, särskilt inom

landskapsinformationsområdet, utvecklas för att ge ett förbättrat underlag för

bedömning av resultatet i verksamheten.

 Lantmäteriet har varit särskilt framgångsrikt när det gäller att förbättra

handläggningstiden per ärende inom fastighetsbildningen.

Centralnämnden för fastighetsdata

Nämndens årsredovisning utgör ett bra underlag vid bedömningen av resultatet av

verksamheten. Redovisningen kan dock utvecklas när det gäller uppföljningen av

kvaliteten i verksamheten. Sammanfattningsvis bedömer regeringen att nämnden

uppnått ett resultat som i allt väsentligt svarar mot uppsatta mål.

8.2.3Slutsatser

Sammantaget gör regeringen följande bedömning för dels den nuvarande

organisationen, dels den nya organisationen.

Mål för Centralnämnden för fastighetsdata och Statens lantmäteriverk för

perioden den 1 juli - den 31 december 1995

Regeringen bedömer beträffande Centralnämnden för fastighetsdata att det inte

finns skäl att förändra de övergripande mål som gäller under treårsperioden

1993/94-1995/96. Inte heller för verksamheten inom Statens lantmäteriverk

finner regeringen skäl att ändra under budgetåret 1994/95 gällande mål för fas-

tighetsområdet och landskapsinformationsområdet.

Mål för Lantmäteriverket under år 1996

Det statsfinansiella läget m.m. nödvändiggör betydande besparingar också inom

lantmäteri- och fastighetsdataverksamheten. Regeringen har i årets budget-

proposition, som tidigare nämnts, redovisat en besparing inom detta område på 5

procent, dvs. cirka 30 miljoner kronor för år 1996. För år 1998 planeras en

ytterligare besparing på 75 miljoner kronor. Regeringen har i detta sammanhang

beaktat de samordningsvinster som omorganisationen beräknas innebära samt de

ökade avgiftsintäkter som de i avsnitt 7 redovisade finansieringsprinciperna

skall kunna medföra. Regeringen avser som tidigare berörts att ge ledningen för

den nya myndigheten i uppdrag att föreslå nya mål för verksamheten. Vid

utformningen av dessa mål måste beaktas såväl de riktlinjer för verksamheten som

angetts i avsnitt 5 som de nya finansiella förutsättningarna. Regeringen

föreslår därför nu ingen förändring av gällande inriktning av verksamheten i den

nya organisationen för år 1996. För fastighetsområdet bör därför ett nytt ett-

årsbeslut fattas. Övergripande mål bör således vara att den nya myndigheten

skall verka för en ändamålsenlig fastighetsindelning samt medverka till att

rationalisera och minska kostnaderna för hanteringen och användningen av

fastighetsdata inom olika verksamhetsområden. För landskapsinformationsområdet

gäller den fastslagna inriktningen.

8.3 Anslag för budgetåret 1995/96

Fjortonde huvudtiteln

C 1. Förvaltningskostnader för Lantmäteriverket m.m.

1993/94 Utgift1 500 329 000

1994/95 Anslag2 521 737 000

1995/96 Förslag 732 356 000

1 Anslag XIV D 1. Förvaltningskostnader för Centralnämnden för fastighetsdata

och XIV E 2. Förvaltningskostnader för lantmäteriet

2 Anslag XIV C 1. Förvaltningskostnader för Centralnämnden för fastighetsdata

och XIV D 2. Förvaltningskostnader för lantmäteriet

Under detta nya anslag redovisas kostnaderna för de anslagsfinansierade verk-

samheterna under perioden den 1 juli - 31 december 1995 inom Centralnämnden för

fastighetsdata och för lantmäteriet. Under år 1996 redovisas kostnaderna för

fastighets- och landskapsinformationsområdet i den nya myndigheten till de delar

dessa verksamheter finansieras över statsbudgeten.

Regeringens överväganden

Regeringen beräknar, med hänvisning till vad som anförts i de föregående

avsnitten, anslaget för nästa budgetår till 732 356 000 kronor.

 Lantmäteri- och fastighetsdataverksamheten omfattas av regeringens sparkrav på

statliga utgifter. Anslaget har med anledning av detta räknats ned med 45

miljoner kronor avseende en period om 18 månader.

 Förutom en sedvanlig pris- och löneomräkning, en justering till följd av

fastighetsdatareformens slutförande och vissa lokalkostnadsjusteringar bör

anslaget engångsvis tillföras 2 070 000 kronor som bidrag till projektet

Sveriges nationalatlas. I anslagsberäkningen har också beaktats det bidrag till

den grundläggande produktionen som användarna bör svara för enligt de riktlinjer

som har redovisats i avsnitt 7.

 Det anslagssparande eller den anslagskredit som vid utgången av innevarande

budgetår finns under ramanslagen Förvaltningskostnader för Centralnämnden för

fastighetsdata och Förvaltningskostnader för lantmäteriet bör överföras till

detta nya ramanslag. Regeringen har beräknat att samordningen av Statens lant-

mäteriverk och Centralnämnden för fastighetsdata medför samordningsvinster

beträffande administration och utveckling på cirka 20 miljoner kronor som

utfaller under de närmaste åren.

 Beskrivningarna i avsnitt 5 ger en bild av en verksamhet i ett intensivt

investeringsskede som efter några år bör kunna följas av minskade medelsbehov

och ökade intäktsmöjligheter. Regeringens förslag innebär att en relativt

omfattande anslagsnedskärning görs redan nu. Riksdagen föreslås därför bemyndiga

regeringen att medge Lantmäteriverket en anslagskredit med ett belopp motsva-

rande 10 procent av verkets ramanslag under åren 1996 och 1997. Denna kredit bör

tillsammans med vissa intäkter göra det möjligt att genomföra omorganisationen

och bibehålla en nödvändig investeringsnivå.

 Genom denna konstruktion ökar pressen på myndigheten att så långt möjligt sänka

kostnaderna och att sträva efter ökade intäkter genom bidrag från användare till

drift och utveckling samt genom intressentfinansiering. Detta förutsätter, som

redovisats i avsnitt 7, en direkt återföring till anslaget av sådana in-

täktsmedel.

 Regeringen bedömer att nu angivna förutsättningar skall ge möjligheter till

fortsatt uppbyggnad av en digital registerkarta i GFI-form samt vissa insatser

inom det geodetiska området bl.a. för att konsolidera och utveckla verksamheten

inom den satellitbaserade tekniken för lägesbestämning (GPS). Vad gäller den

senare verksamheten bedömer regeringen att förutsättningarna är goda för stöd

för investeringar och drift från andra samhällsområden som är beroende av en

fortsatt utveckling. Regeringen avser därför att ge Statens lantmäteriverk i

uppdrag att i samråd med trafikverken och övriga berörda myndigheter m.m.

utforma förslag till hur investeringar och drift av det föreslagna systemet

skall betalas.

C 2. Uppdragsverksamhet vid Lantmäteriverket m.m.

1993/94 Utgift1 0

1994/95 Anslag2 1 000

1995/96 Förslag 1 000

1 Anslag XIV D 2. Uppdragsverksamhet vid Centralnämnden för fastighetsdata och

anslag XIV E1. Lantmäteriet

2 Anslag XIV C 2. Uppdragsverksamhet vid Centralnämnden för fastighetsdata och

anslag XIV D 1. Lantmäteriet

Under detta anslag bör samtliga in- och utbetalningar för Centralnämndens för

fastighetsdata, lantmäteriets och den nya organisationens avgiftsfinansierade

verksamheter redovisas. Anslaget tas upp med ett formellt belopp och får normalt

inte belastas. Balanserade överskott får överföras till den nya myndigheten.

C 3. Bidrag enligt lantmäteritaxan

1993/94 Utgift 21 532 000

1994/95 Anslag 6 900 000

1995/96 Anslag 10 350 000

Från anslaget betalas utgifter för de s.k. nedsättningsbeloppen enligt lant-

mäteritaxan. Avgiften för en förrättning skall sättas ned i sådana fall då

beslut i ett fastighetsbildningsärende medför att fastigheter m.m. av mindre

betydelse inte längre behöver redovisas i fastighetsregistret. Taxebeloppen

skall också sättas ned för sådana äganderättsutredningar som länsstyrelsen

förordnar om.

 Regeringen beräknar med hänvisning till vad som sägs i avsnitt 7.2.1 anslaget

till 10 350 000 kronor vilket innebär en oförändrad anslagsnivå.

Lantmäteri- och inskrivningsutredningens sammanfattning av slutbetänkandet Kart-

och fastighetsverksamhet - finansiering, samordning och författningsreglering

(SOU 1994:90)

Enligt utredningens direktiv har jag att lämna förslag om en ny organisation för

fastighetsbildning, fastighetsregistrering, fastighetsdataverksamhet samt

produktion av kartor och annan landskapsinformation samt att överväga om

inskrivningsverksamheten bör integreras med denna organisation.

 Mitt arbete skall enligt direktiven vara uppdelat i två steg varvid det första

skall behandla principöverväganden och en huvudstruktur samt en genomförandeplan

m.m. Jag har redovisat förslag i dessa avseenden i principbetänkandet Kart- och

fastighetsverksamhet i myndighet och bolag (SOU 1993:99). I ett andra steg har

jag att behandla frågor om bl.a. finansieringslösningar, förutsättningarna för

ett ökat samarbete mellan land- och sjökarteverksamheterna samt författnings-

ändringar. Detta andra steg redovisas i föreliggande slutbetänkande Kart- och

fastighetsverksamhet - finansiering, samordning och författningsreglering.

 * * *

Redan i principbetänkandet angavs att de berörda verksamheterna utgör en viktig

del av samhällets grundläggande infrastruktur för vilken staten har ett

övergripande ansvar. Verksamheterna bidrar till att effektiviteten höjs i grund-

läggande register- och informationssystem samt till snabbare och bättre

funktioner i många verksamheter. En väl fungerande och samlad organisation för

denna infrastruktur utgör en förutsättning för ett samhällsekonomiskt

utnyttjande av denna resurs. De förslag som jag lämnade i principbetänkandet

utgick från en helhetssyn över hela verksamhetsområdet. Även om regeringens och

riksdagens ställningstagande till frågan om en ny organisation för lantmäteri-

och fastighetsdataverksamheten m.m. inte på alla punkter överensstämmer med mina

förslag kan jag konstatera att arbetet med att förändra organisationen nu inleds

och att de inledande stegen ligger i linje med min ovan angivna utgångspunkt.

 Mina förslag till finansieringslösningar bygger på ett infrastrukturellt

synsätt samt på en strävan att ta ett helhetsgrepp också när det gäller de

finansiella frågorna. Detta synsätt tillämpar jag även när jag behandlar frågan

om ökat samarbete mellan land- och sjökarteverksamheterna. Denna senare fråga

har utvecklats till att avse dels möjligheterna till ett ökat samarbete mellan

de myndigheter som ansvarar för nämnda verksamheter samt med vissa andra

verksamhetsmässigt näraliggande myndigheter och bolag, dels en vidare samordning

för att åstadkomma ett ökat utbyte av geografiska data.

 ***

Jag föreslår att ett nytt finansieringssystem för den infrastrukturella

verksamhet som skall bedrivas inom det nya lantmäteriverket skall bygga på

marginalkostnadsprincipen. Den avgränsning som jag föreslår skall gälla för

denna verksamhet medför att hela statsuppdragets produktion inom

landskapsinformationsområdet - bildinformation, uppbyggnad av databaser och det

allmänna kartmaterialet i övrigt - samt tillhandahållandet av information från

fastighetsdatasystemet i form av terminalanslutningar, urval- och bearbetningar

m.m. faller inom det område där marginalkostnaden skall vara grunden för

avgiftsuttaget. Fastighetsdataverksamheten föreslås härvid omfatta i huvudsak

all den verksamhet som bedrivs inom Centralnämnden för fastighetsdata, fastig-

hetsregistermyndigheternas ajourhållning av information i systemet samt

nedsättningen enligt lantmäteritaxan. Till verksamhetsområdet bör också

expeditionsavgifter för fastighets- och gravationsbevis föras.

 ***

Det finns emellertid flera skäl som talar för att den egentliga marginal-

kostnaden skall korrigeras.

 Ett sådant skäl är att den är svår att beräkna. Jag föreslår av denna anledning

att marginalkostnaden skall definieras som en uttagskostnad. Den kommer härvid i

huvudsak att inrymma kostnader för försäljning, överföring, distribution och

överföringsmedia samt - för de tryckta allmänna kartorna - alla kostnader från

och med tryckningen.

 Ett annat skäl är det finansiella underskott som uppstår. Med utgångspunkt i

bl.a. det statsfinansiella läget finns det skäl som talar för att användarna av

den information som samhället tillhandahåller betalar ett bidrag till de

grundläggande produktionskostnaderna (uppbyggnad, ajourhållning och annan

förvaltning). Detta bidrags totala storlek bör årligen fastställas av

statsmakterna. Bidraget bör fördelas på olika tjänster med utgångspunkt i bl.a.

erfarenheter om olika tjänsters priselasticitet (priskänslighet).

 ***

Med den kunskap som jag inhämtat under utredningens gång och som delvis är

dokumenterad i detta betänkande föreslår jag att kartavgiften och

nyttjanderättsavgiften för följdproduktion från det tryckta allmänna

kartmaterialet höjs så att intäkterna från avgifterna ökar med 50 procent. Detta

bör exempelvis kunna ske genom att kartavgiften höjs för delar av sortimentet

för tryckta kartor. Jag föreslår också att det av Försvarsmakten inköpta

kartmaterialet i finansiellt hänseende jämställs med det material som försäljs

till den civila marknaden och att samtliga avgifter som inflyter direkt

tillfaller det nya lantmäteriverket som ett bidrag till den grundläggande

produktionen. Nuvarande konstruktion med ett s.k. ribbanbelopp bör avvecklas.

 Priskänsligheten för digitalt lagrad landskapsinformation är stor och det

nuvarande bidraget till den grundläggande produktionen högt. Många intressenter

avstår av prisskäl från att använda av samhället insamlad information i form av

GSD-baser och bygger i stället upp egna baser eller använder äldre

bakgrundsmaterial med lägre kvalitet. Dessa förhållanden har med stor tydlighet

påvisats i en av utredningen genomförd enkätundersökning. Framför allt inom

natur- och miljövårdsområdena är det angeläget att ha tillgång till detaljerad

och aktuell information och det är bl.a. dessa sektorer som blir lidande om

informationen inte är tillgänglig till rimliga priser. Jag föreslår en kraftig

sänkning av den nuvarande prisnivån för denna information. Sänkningen vid till-

handahållande av GSD-baser bör uppgå till i storleksordningen 65 procent. Genom

en sådan sänkning ökar förutsättningarna för införandet av ny teknik och nya

moderna analysmetoder - bl.a. i s.k. geografiska informationssystem. Jag bedömer

att GIS-utvecklingen härigenom påskyndas med två till tre år.

 Användningen av information från fastighetsdatasystemet har ökat kraftigt. En

bidragande orsak till detta har varit att tillhandahållandet har skett till låga

avgifter. Användarna har inte påförts någon kostnad som bidrag till de

grundläggande produktionskostnaderna. Användningen bedöms öka också i framtiden

till följd av att systemet blir rikstäckande, att systemet tillförs ny

information samt att nya användare ansluter sig till systemet. Uttagsavgiften

sänktes vid halvårsskiftet 1993. Jag anser att också användarna av sådan fastig-

hetsinformation som samhället samlat in skall bidra till de grundläggande

produktionskostnaderna. Jag föreslår att avgiften för en s.k. VISA-fråga höjs

till i genomsnitt 10 kr per fråga, dvs. fördubblas, och att motsvarande höjning

sker vad avser de fasta avgifterna.

 ***

Ett avgiftssystem som bygger på ovan redovisade principer och tillämpningsområde

måste förankras i av statsmakterna fattade beslut och regleras

författningsmässigt.

 Genom det förslagna systemet skapas förutsättningar för att samhället skall

kunna tillhandahålla en god infrastruktur till låga kostnader. Detta skall

givetvis ske på konkurrensneutrala villkor och gälla samtliga intressenter -

inklusive det nya lantmäteriverkets affärsdivision.

 ***

Intressentfinansiering bör kunna spela en viktig roll också i framtiden. Detta

gäller inte minst vid ajourhållningen. Principen om registrering vid källan bör

tillämpas. Jag lämnar i detta betänkande vissa förslag vad avser formerna för

intressentfinansiering. Jag föreslår vidare dels att statsuppdragets omfattning,

innehåll och utformning m.m. skall förtydligas, dels att Statskontoret får i

uppdrag att utföra en framåtsyftande samhällsekonomisk studie av statsmakternas

satsningar inom det aktuella området.

 Målet för det nya lantmäteriverket bör vara att tillhandahålla grundläggande

fastighets- och landskapsinformation i den form, standard och aktualitet som

tillgodoser angelägna samhällsbehov samt att medverka till att rationalisera och

minska kostnaderna för hanteringen och användningen av fastighetsdata och

landskapsinformation inom olika verksamhetsområden.

 ***

Fastighetsverksamheten omspänner ett stort område. De övergripande

finansieringssystemen utgörs, förutom av de ovan nämnda verksamheterna, av

expeditionsavgifter vid inskrivningsåtgärd, fastighetsbildningsavgifter enligt

lantmäteritaxan och skattefinansiering av bl.a. viss utvecklingsverksamhet,

tillsyn och stöd m.m. Jag redovisar nedan mina förslag i dessa avseenden.

 ***

Utnyttjandet av de tjänster som inskrivningsmyndigheterna tillhandahåller

varierar med konjunkturen. Redan före krisen på fastighetsmarknaden uppvisade

systemet betydande årliga underskott med en genomsnittlig kostnadstäckningsgrad

på 75 procent. Under budgetåret 1992/93 ökade underskottet och uppgick till 185

mkr motsvarande en kostnadstäckningsgrad på 55 procent. Genom statsmakternas

ställningstagande till en ny organisation för lantmäteri- och

fastighetsdataverksamhet har inskrivningsväsendet lämnats utanför den nya

organisationen. Jag föreslår av dessa skäl att inskrivningsväsendet också i

finansiellt avseende skall frikopplas från övrig fastighetsverksamhet.

 Gränsen mellan verksamhetsområdena bör dras på ett sådant sätt att det nya

lantmäteriverket har att tillhandahålla fastighets- och gravationsbevis och

uppbära avgifter för dessa bevis. Övriga expeditionsavgifter avseende lagfart

och andra inskrivningsåtgärder är direkt hänförliga till inskrivningsväsendet

och bör i framtiden beräknas med utgångspunkt i kostnaderna för verksamheten vid

inskrivningsmyndigheter och Domstolsverket. Härigenom uppkommer en i det

närmaste direkt koppling mellan utförd prestation och avgift. Jag föreslår

emellertid inte någon sänkning av den nuvarande avgiftsnivån utan en tillfällig

"frysning" av nuvarande avgifter. Den merintäkt som härigenom uppkommer kan ses

som en utjämning av det underskott som systemet dragits med under en lång följd

av år. Merintäkten bör indirekt slussas över till att finansiera sådan övrig

verksamhet inom fastighetsområdet som det först på sikt finns förutsättningar

för att finansiera på annat sätt.

 ***

Det köpmotstånd som föreligger mot vissa lantmäteriförrättningar och som

Fastighetsbildningskostnadsutredningen fäst uppmärksamhet på kvarstår. De risker

och den hotbild som utredningen redovisade har emellertid inte bekräftats. Ut-

redningens förslag att subventionera förrättningsverksamheten med 90 mkr per år

utöver den ordinarie nedsättningen enligt lantmäteritaxan har inte genomförts

bl.a. beroende på att den föreslagna finansieringen - en årlig

fastighetsregisteravgift - har betraktats utgöra en skatt och inte en avgift.

Med denna utgångspunkt har jag sökt alternativa vägar för att komma till rätta

med köpmotståndet. Jag förelår att detta sker genom

 - att fastighetsbildningen inte påförs ett större kostnadsunderlag än vad som

för närvarande är fallet. Trots att integreringen av fastighetsregisteringen i

fastighetsbildningen samt introduktion av ett nytt ADB-baserat handläggningsstöd

medför att gränserna mellan de båda funktionerna alltmer kommer att tonas ner

bör kostnadsunderlaget förbli oförändrat,

 - att nedsättningen enligt lantmäteritaxan förändras framför allt genom att

nedsättningsbeloppet höjs till 1 500 kr,

 - ianspråktagande av ny kostnadsbesparande teknik,

 - förenklingar av förrättningsförfarandet, förändring av ambitionsnivåerna,

anpassning av standarden efter förhållandena i det enskilda fallet m.m.,

 - ökad delegering av uppgifter inom den egna organisationen,

 - ökade möjligheter till sakägarmedverkan i förrättningens olika faser och

 - en ny konstruktion på lantmäteritaxan.

 Beträffande den sistnämnda punkten föreslår jag att, med det nuvarande

kostnadsunderlaget som grund och med ett bibehållande av kravet på full

kostnadstäckning, en ny taxa byggs upp och att i denna taxa restiden jämnas ut

på motsvarande sätt som i den nuvarande taxan. Taxan bör vara enhetligt utformad

och tillämpas likartat i hela landet. Transfereringarna mellan olika

förrättningstyper skall upphöra. Avgiftsuttaget bör så långt möjligt syfta till

att åstadkomma en direkt koppling mellan utförd prestation och avgift. Detta bör

ske genom att avgifterna knyts till tidsåtgången för varje individuell

förrättning. De nya lantmäterimyndigheterna skall emellertid så långt detta är

möjligt alltid upplysa sakägare om den slutliga förrättningsavgiftens storlek

genom angivande av ett takpris. Detta takpris får, om de faktiska kostnaderna

för förrättningen visar sig bli högre, överskridas med maximalt 15 procent. Om

de faktiska kostnaderna däremot blir lägre skall fakturering ske av detta lägre

belopp.

 Jag har studerat olika former av taxekonstruktioner som skapar incitament för

att förenkla och rationalisera förrättningsförfarandet ytterligare. Jag finner

det angeläget att taxekonstruktionen utvecklas vidare i denna riktning. Jag

anser att det är möjligt att komma till rätta med det köpmotstånd som för

närvarande föreligger mot vissa lantmäteriförrättningar med det angreppssätt som

jag nu redovisat.

 ***

De kostnader och det kostnadsunderlag som skall påföras fastighetsbildningen bör

således inte öka. Det innebär bl.a. att kommunerna inte heller framgent erhåller

ersättning från fastighetsbildningen för verksamhetens utnyttjande av kommunala

stomnät och primärkarteverk. De motiv som tidigare talat för den nuvarande

lösningen gäller också i dag. Ett ytterligare skäl är införandet av nya

principer för prissättning på den av det nya lantmäteriverket tillhandahållna

informationen inom fastighets- och landskapsinformationsområdena. De positiva

effekterna av tillämpningen av dessa principer kommer bl.a. kommunerna till del.

 Den s.k. återbäringstaxan bör avvecklas. Detta bör ske oavsett om

fastighetsbildning också framgent kommer att bedrivas i kommunal regi eller

inte. Om det i framtiden kommer att finnas kommuner som handlägger fastighets-

bildning bör den kommunala lantmäterimyndigheten kompenseras för de kostnader

som fastighetsregisteringen medför. Kostnaderna för denna verksamhet kommer att

minska till följd av integreringen av fastighetsregistreringen i fastig-

hetsbildningen och till föjd av införandet av ny teknik.

 ***

Viss verksamhet inom fastighetsområdet bör också fortsättningsvis finansieras

med skattemedel. Det gäller bl.a. viss utvecklingsverksamhet samt tillsyns- och

stödverksamhet. Jag föreslår att en utvärdering kommer till stånd av den nu

bedrivna tillsyns- och stödverksamheten och att det framtida behovet av sådan

verksamhet analyseras.

 Registrering på kartmaterial - av förrättningar eller av andra uppgifter - sker

fortfarande i huvudsak med traditionella manuella rutiner. Dessa rutiner

förhindrar i stor utsträckning införandet av den numera fastlagda principen om

registrering vid källan. De möjligheter som den tekniska utvecklingen ger kan

tas i anspråk genom en utökad satsning på digitalt lagrad grafisk

fastighetsinformation. Viss verksamhet i denna riktning pågår genom den

forcerade databasuppbyggnaden för den ekonomiska kartan och genom ett anslag

till registerkarteupprustning. Regeringen har ännu inte tagit ställning till det

förslag om en nationell samverkan mellan system med geografisk fastighetsin-

formation som redovisats i den s.k. GFI-rapporten. I denna rapport anges bl.a.

att GFI har en infrastrukturell karaktär och att de initiala kostnaderna bör fi-

nansieras med anslagsmedel. I rapporten anges också att en satsning på GFI är en

samhällsekonomiskt lönsam investering.

 Jag finner att fastighetsbildningen och den med denna integrerade fastig-

hetsregistreringen skulle gagnas av en ökad satsning inom detta område.

 ***

Jag förslår vidare bl.a. att det inte heller i framtiden bör utgå ersättning för

ombudskostnader vid lantmäteriförrättningar. Jag redovisar även min syn på

eventuell stämpelskatteläggning av vissa fastighetsregleringsåtgärder samt på en

eventuell avdragsrätt för lantmäterikostnader vid vissa lantmäteriförrättningar.

 ***

Mitt uppdrag att undersöka förutsättningarna för ett ökat samarbete mellan land-

och sjökarteverksamheterna har resulterat i att jag kan konstatera att sådana

förutsättningar föreligger samt att ett avtal som reglerar formerna för detta

samarbete numera träffats mellan Lantmäteriverket och Sjöfartsverket. Jag

föreslår att de båda verken före den 1 januari 1995 till regeringen avlämnar en

rapport om erfarenheterna av samarbetet, det fortsatta arbetets bedrivande och

de effekter det nu initierade samarbetet kommer att få i framtiden.

 Jag redovisar i detta sammanhang också formerna för det nuvarande samarbetet

mellan Lantmäteriverket och Sveriges geologiska undersökning respektive

Rymdbolaget/Satellitbild AB samt redovisar min syn på hur samarbetet inom tjäns-

teexportverksamheten kan fördjupas och breddas.

 Frågan om ökat samarbete har emellertid vidgats till att avse en ökad

samordning på det nationella planet mellan olika intressenter inom

landskapsinformationsområdet. Jag konstaterar härvid att det nu finns behov av

en målmedveten satsning för att åstadkomma en nationellt fungerande dataväxel

som ger möjlighet till ett ökat utbyte av data mellan olika producenter och

användare av geografisk information. Det innebär också ett ökat utnyttjande av

ny teknik inom det informationsteknologiska området. Detta utvecklingsarbete

innefattar att lägga fast ansvarsfördelningen vid produktion och förvaltning av

geografiska databaser och att finna de tekniska lösningarna för att kunna söka,

beställa och få data levererade. Arbetet innefattar också att fullfölja dels

nödvändig teknisk och innehållsmässig standardisering, dels arbetet med en

databaskatalog. Viktiga frågor är vidare att utarbeta enhetliga riktlinjer för

prissättning och avtal samt att lösa integritets- och säkerhetsfrågorna.

Ansvaret för samordningen av detta utvecklingsarbete kan antingen förläggas till

det nya lantmäteriverkets myndighetsdivision eller till en ny, fristående

myndighet eller delegation.

 ***

I principbetänkandet har jag tagit ställning för att fastighetsregistreringen

skall integreras i fastighetsbildningen och att fastighetsregistermyndigheterna

avvecklas. Detta utgör en grundförutsättning för att det skall gå att tillämpa

principen om registrering vid källan. Med nuvarande handläggningssystem anser

jag att det bör vara en intern organisationsfråga för lantmäterimyndigheterna

att avgöra om de vill genomföra principen omedelbart och använda ett integrerat

arbetssätt eller genomföra den stegvis.

 Jag utgår från att flera aktörer kan komma att handlägga förrättningar i ett

och samma geografiska område. Jag anser inte att det hindrar att var och en för

in uppgifter i fastighetsregistret enligt principen om registrering vid källan.

Det kräver dock ökad samordning. När det gäller förandet av registerkartan kan

principen om registrering vid källan tillämpas först när registerkartan finns

tillgänglig i digital form eller GFI införs. Jag föreslår att en lantmäteri-

myndighet skall vara huvudansvarig för varje geografiskt område (om-

rådesansvarig). Den områdesansvariga lantmäterimyndigheten svarar bl.a. för

samordningen av förrättningar och har ett särskilt ansvar för att föra analoga

registerkartor.

 Jag föreslår att kommuner skall ha rätt att själv föra adress- och kvar-

tersregister samt planregistret i den del som det ankommer på kommunen att fatta

beslut om. Även statliga myndigheter som fattar beslut eller vidtar åtgärd som

medför att uppgifter skall föras in i planregistret skall ha rätt att själv föra

planregistret. I övrigt konstaterar jag att de flesta uppgifter som

fastighetsregistermyndigheterna nu har kan föras över till de områdesansvariga

lantmäterimyndigheterna.

 Jag bedömer att fastighetsregistrets kvalitet inte behöver äventyras av att det

blir flera aktörer som kan registrera förrättningar i ett och samma geografiska

område. I det nya lantmäteriverkets tillsynsroll ingår att ha ett övergripande

ansvar för fastighetsregistret. Jag föreslår att ett system för löpande

utvärdering och uppföljning av fastighetsregistrets kvalitet införs.

 Utredningsarbetet har visat att det av olika skäl finns ett behov av in-

formation om pågående förrättningar. Jag föreslår att en anteckning införs i

fastighetsregistret så snart lantmäterimyndigheten bedömer att en fastighet

berörs av en förrättning. Av anteckningen skall särskilt framgå om förrättningen

avser fastighetsreglering eller klyvning och åtgärden kan komma att innebära

risk för väsentlig värdeförändring för fastigheten. Anteckningen förses i dessa

fall med en särskild rättsverkan.

 Mina förslag kräver författningsändringar av olika karaktär.

 ***

Jag har haft i uppdrag att undersöka om en viss samordning av instansordningen

skulle kunna innebära några fördelar vid prövning av överklagande av de beslut

som de nya lantmäterimyndigheterna kommer att fatta. Redan i principbetänkandet

uttalade jag att det är önskvärt med en sådan samordning och att jag även hade

för avsikt att överväga om det bör finnas möjlighet att överklaga i fler än två

instanser.

 Jag anser att organisationsförändringen inte gör det lämpligt eller ens möjligt

på sikt att behålla skilda instansordningar för förrättningsbeslut och

registreringbeslut. Dels skall fastighetsregistreringen ses som en del av och

ett led i fastighetsbildningen, dels är det en och samma myndighet som fattar

besluten. Jag föreslår att även registreringsbesluten överklagas till

fastighetsdomstolen och att en gemensam instansordning införs.

 Jag har ägnat särskild uppmärksamhet åt frågan hur prövningen av

lantmäteriräkningar skall ske. Det finns skäl som talar för att ta bort den

bestämmelse som gör räkningen direkt verkställbar. Därigenom kan räkningen komma

under domstolsprövning som ett vanligt tvistemål. Jag anser dock att det finns

starkare skäl som talar för att fastighetsdomstolen skall pröva frågan.

 Mina förslag innebär att i princip samtliga beslut överklagas till fastig-

hetsdomstolen som första instans.

 Det har visat sig att nackdelarna med att begränsa överklagandemöjligheterna

till två instanser överväger fördelarna och jag föreslår därför att antalet

överprövande instanser kvarstår oförändrat till tre, dvs. fastighetsdomstolen,

hovrätten och högsta domstolen. Det finns skäl som talar för att införa

prövningstillstånd i hovrätten. Frågan bör emellertid prövas i ett vidare

sammanhang av Hovrättsprocessutredningen.

 ***

Mina förslag i detta betänkande syftar bl.a. till att komma till rätta med de

problem som de nuvarande finansieringssystemen lider av. Flera utredningar har

tidigare företagits inom det nu studerade området. I ljuset av dessa utredningar

kan jag konstatera att såväl den beskrivna problembilden som de flesta av mina

förslag stämmer väl överens med andra förslagsställares. Dessa förslag har

emellertid inte genomförts.

 Mina förslag medför behov av mindre anslagsmedel till lantmäteri- och

fastighetsdataverksamheten. Detta förklaras av rationaliseringseffekter,

kostnadsminskningar genom besparingar och fastighetsdatareformens genomförande

samt genom ökade intäkter från fastighetsdataverksamheten. Min bedömning är att

anslagsbehovet år fem efter den nya organisationens ikraftträdande kommer att

vara i storleksordningen 180 mkr lägre än för närvarande.

 Principen om registrering vid källan skall ses som ett medel att uppnå olika

verksamhetsmål för registreringsarbetet, såsom korta handläggningstider, hög

registeraktualitet och registertillförlitlighet, men inte minst

kostnadseffektivitet. Mina förslag avseende registrering i fastighetsregistret

gör det möjligt att ta hänsyn till att förutsättningarna för att tillämpa

principen om registrering vid källan är olika och att de förändras.

 Förslagen leder också mot målet för den nya lantmäteriorganisationen att

tillhandahålla grundläggande fastighets- och landskapsinformation i den form,

standard och aktualitet som tillgodoser angelägna samhällsbehov samt att

medverka till rationaliseringar och minskade kostnader för hanteringen och

användningen av fastighetsdata och landskapsinformation inom olika

verksamhetsområden. En annan angelägen effekt är att kostnaderna för sakägarna

vid lantmäteriförrättningar kan minska till följd av bl.a. förenklingar i

förrättningsförfarandet, ökad sakägarmedverkan, högre nedsättningsbelopp och en

ny kostnadsdämpande lantmäteritaxa.

 Förslaget att skapa en gemensam instansordning för förrättningsbeslut,

registreringsbeslut och prövning av lantmäteriräkningar innebär förenklingar

både för sakägarna och lantmäterimyndigheterna.

 Mina förslag till finansieringslösningar m.m. bör om möjligt börja tillämpas

när den nya organisationen för lantmäteri- och fastighetsdataverksamhet träder i

kraft.

Förteckning över remissinstanser till slutbetänkandet från Lantmäteri- och

inskrivningsutredningen

Efter remiss har yttranden kommit in från Domstolsverket, Svea hovrätt,

Göteborgs tingsrätt, Mariestads tingsrätt, Härnösands tingsrätt, Kammarrätten i

Sundsvall, Datainspektionen, Styrelsen för internationell utveckling,

Beredningen för internationellt tekniskt-ekonomiskt samarbete, Försvarsmaktens

organisationsmyndighet, Fortifikationsverket, Överstyrelsen för civil beredskap,

Statens räddningsverk, Postverket, Banverket, Vägverket, Sjöfartsverket, Sveri-

ges meteorologiska och hydrologiska institut, Luftfartsverket, Statskontoret,

Statens fastighetsverk, Statistiska centralbyrån, Riksrevisionsverket,

Riksskatteverket, Boverket, Statens bostadskreditnämnd, Tekniska högskolan i

Stockholm, Universitetet i[REDACTED_EFTERNAMN], Högskolan i Luleå, Statens jordbruksverk,

Skogsstyrelsen, Fiskeriverket, Glesbygdsmyndigheten, Riksarkivet, Språk- och

folkminnesinstitutet, Riksantikvarieämbetet och Statens historiska muséer,

Konkurrensverket, Statens råd för byggnadsforskning, Sveriges geologiska under-

sökning, Kammarkollegiet, Länsstyrelsen i Östergötlands län, Länsstyrelsen i

Blekinge län, Länsstyrelsen i Västmanlands län, Länsstyrelsen i Kopparbergs län,

Länsstyrelsen i Gävleborgs län, Länsstyrelsen i Norrbottens län,

Regionberedningen (C 1992:06), Statens naturvårdsverk, Statens lantmäteriverk,

Centralnämnden för fastighetsdata, Utredningen om översyn av plan- och bygglagen

m.m. (M 1992:03), Botkyrka kommun, Stockholms kommun, Linköpings kommun, Nybro

kommun, Osby kommun, Malmö kommun, Göteborgs kommun, Strömstads kommun, Västerås

kommun, Gävle kommun, Ljusdals kommun, Kiruna kommun, Domän AB, Rymdbolaget,

Swedesurvey AB, Telia AB, Byggentreprenörerna, Fastighetsmäklarförbundet, Fi-

nansbolagens förening, Kartteknikernas intresseförening, Lantbrukarnas riksför-

bund, Landsorganisationen i Sverige, Skogsindustrierna, Svenska bankföreningen,

Svenska kommunaltekniska föreningen, Svenska kommunförbundet, Sveriges

advokatsamfund, Sveriges akademikers centralorganisation, Sveriges domareför-

bund, Sveriges försäkringsförbund, Sveriges kart- och mätningstekniska förening,

Sveriges lantmätareförening, Tjänstemännens centralorganisation, Utvecklings-

rådet för landskapsinformation och Villaägarnas riksförbund.

 Yttrande har dessutom kommit in från Kristianstads kommun, Kristinehamns

kommun, Sandvikens kommun, GIS - Samverkan Dalarna, Kommunförbundet Värmland,

ST-lantmäteri, ST-Fastighetsdata och SACO-föreningen vid Centralnämnden för

fastighetsdata, Lantmäteriets civilingenjörsförening, Mjölby kommun, Karlstads

kommun, Swedmap AB, Länsarkitektföreningen och Helsingborgs kommun.

Utredningens om organisation av lantmäteri- och fastighetsdataverksamhet

(organisationsutredningen) sammanfattning av redovisningen Bolagsbildning,

anslag, organisationsskiss för verksamheten inom lantmäteri- och

fastighetsdataområdet

Utredningen om genomförande av en ny organisation för lantmäteri- och fastig-

hetsdataverksamheten m.m. (OLoF) har till uppgift att förbereda genomförandet

av den av riksdagen i juni 1994 beslutade organisationen för verksamheten (dir.

1994:100, dir. 1994:145). Den nuvarande myndighetsorganisationen skall ersättas

av en ny central myndighet och en ny myndighet i varje län. Delar av den nu-

varande verksamheten skall bolagiseras.

 I denna delrapport redovisas i kapitel 2 en skiss till organisationsstruktur,

som kommer att övervägas närmare i det fortsatta arbetet. Det konstateras att de

verksamheter som Centralnämnden för fastighetsdata och Lantmäteriet ansvarar för

till väsentlig del är en grundläggande infrastruktur i samhället av stor

betydelse för kvaliteten och effektiviteten inom många samhällssektorer.

 Den nya myndighetsorganisationen, med ledning i Gävle, bör ha två divisioner.

En Förvaltningsdivision skall ha ansvar för av statsmakterna ålagda

samhällsuppgifter. Till divisionen skall höra 24 länsenheter med

förrättningsgrupper på olika platser som utnyttjas flexibelt i hela länet. En

Uppdragsdivision som tänks ha verksamhet också på andra platser än Gävle

organiserade i ett antal regionala enheter med verksamhetskontor på olika

platser i regionen. De bägge divisionernas lokalkontor på olika platser i

regionen. De bägge divisionernas lokalkontor kan samlokaliseras under

förutsättning att det görs tydlig ekonomisk och organisatorisk åtskillnad. Om

man ser flexibelt på organiseringen av förrättnings- och uppdragsverksamheten

bör organisationsstrukturen ge möjlighet att bibehålla de flesta av de lokala

kontor som nu finns inom Lantmäteriet.

 OLoF skall ange de närmare riktlinjer som bör ligga till grund för bemanningen

av den nya organisationen. OLoF bedömer att organisationsförändringen innebär

rationaliseringar som bl.a. medför ett minskat personalbehov. OLoF pekar i detta

sammanhang på den oklarhet som finns om tolkningen av riksdagens beslut med

anledning av propositionen (prop. 1994/95:102) om övergång av verksamheter och

kollektiva uppsägningar vad gäller ansvaret för hanteringen av eventuell över-

talig personal.

 OLoF föreslår att det bildas ett bolag för fastighetsekonomisk verksamhet

(kapitel 3) och ett bolag för kartografisk verksamhet (kapitel 4). Vidare

redovisas i kapitel 5 vissa överväganden om ett fastighetsdatabolag, men detta

måste övervägas ytterligare en kort tid innan ett slutligt ställningstagande

från OLoF.

 Det fastighetsekonomiska bolaget föreslås inledningsvis vara helägt av staten.

Frågan om privatisering, helt eller delvis, bör prövas sedan erfarenheter

vunnits efter några år. Bolaget beräknas inledningsvis omsätta cirka 65 miljoner

kronor och ha en personalstyrka på cirka 100 årsarbetare. Efter två år

uppskattas volymen till cirka 100 miljoner kronor och personalstyrkan till cirka

140 årsarbetare. Bolaget bör kunna börja sin verksamhet den 1 juli 1995.

 Det kartografiska bolaget föreslås få staten som huvudägare. Bolaget beräknas

inledningsvis omsätta cirka 90 miljoner kronor och ha en personalstyrka på cirka

55 årsarbetare. Efter två år uppskattas volymen till 105 miljoner kronor och

personalstyrkan till cirka 60 årsarbetare. Bolaget bör kunna börja sin

verksamhet senast den 1 januari 1996.

 I det sista kapitlet (kapitel 6) behandlas övergripande anslags- och

finansieringsfrågor. I budgetpropositionen föreslås för den anslagsfinansierade

verksamheten en ram om cirka 750 miljoner för perioden fr.o.m. andra halvåret

1995 t.o.m. år 1996. Det skall svara mot ett besparingskrav om 30 miljoner

kronor på årsbasis. Det tillförs inga särskilda medel för att finansiera

kostnaderna för omorganisationen, vilka OLoF har uppskattat till

storleksordningen 70 miljoner kronor. Minskade resurser för verksamheten och

rationaliseringseffekterna av omorganisationen måste väsentligen tas ut genom

minskad personal.

 Enligt OLoF bör besparingskravet tillgodoses genom att de nödvändiga

nedskärningarna i första hand koncentreras till vissa verksamhetsområden, som

det lämnas förslag till. För kostnader för omorganisationen bör hos Lantmäteriet

och Centralnämnden för fastighetsdata reserverade överskottsmedel och vid behov

lånade medel får användas.

 För att de beräknade samordningsvinsterna av omorganisationen skall få fullt

genomslag förutsätts investeringar för att tekniskt samordna fastighetsbildning

och fastighetsregistrering. Kostnaderna härför bör kunna täckas dels genom

reserverade överskottsmedel, dels genom lån.

Förteckning över remissinstanser till redovisningen från utredningen om

organisation av lantmäteri- och fastighetsdataverksamheten

Efter remiss har yttranden kommit in från Statskontoret, Riksrevisionsverket,

Riksskatteverket och Konkurrensverket.

 Yttrande har dessutom kommit in från Lantmäteriets civilingenjörsförening,

Tvärfackliga gruppen, Riksarkivet, ST-lantmäteri, Svenska kommunförbundet,

Svenska bankföreningen och ST-fastighetsdata, SACO/CFD.

Organisationsutredningens ställningstagande i den kompletterande redovisningen

Bolagsbildning fastighetsdataverksamhet

I tilläggsdirektiven sägs att farhågor uttryckts för att den föreslagna

organisationsförändringen skulle kunna få negativ inverkan på inriktningen och

effektiviteten hos den framtida fastighetsdataverksamheten och att det för

regeringen är en given utgångspunkt att den eftersträvade integrationen mellan

de två myndigheternas verksamhetsområden skall genomföras så att funktionen och

utvecklingsmöjligheter inom FDS:s olika tillämpningsområden förbättras.

 I direktiven sägs vidare att utredaren skall beakta att nuvarande användare av

FDS inom kommuner, kreditsektorn osv. får tillfredsställande tillgång till

information och service och att förutsättningarna för en fortsatt utveckling

inom olika användningsområden främjas. Inskrivningsväsendets behov av stöd och

utveckling måste också garanteras i den nya organisationen.

 Mot denna bakgrund har olika organisationslösningar för fastighets-

dataverksamheten övervägts. Framför allt har två bolagsalternativ studerats. Vid

bedömning av bolagiseringsfrågan har främst faktorer enligt bilaga 4 i

redovisningen beaktats.

 Helt naturligt kommer det att finnas viktiga samverkanslinjer mellan ett bolag

och registeransvariga myndigheter. Inte minst utvecklingsverksamhet med syfte

att utveckla användningen av FDS och påskynda integreringen mellan olika

informationsdatabaser ställer krav på projektsamverkan med deltagare från såväl

myndigheter, användare och bolaget.

 Organisationsstrukturen för den nya myndigheten vad gäller bl.a. verksamhets-

och ansvarsområden och andra gränsdragningsfrågor har ännu inte behandlats av

OLoF. Till detta skall läggas den relativt komplexa verksamheten som här avses

bolagiseras där avgränsnings- respektive samordningsfrågorna kräver mer ingående

analyser.

 Efter en mer noggrann analys och efter diskussioner med ett antal användare

bedöms dock inte det mindre bolaget vara realistiskt.

 Det är dock min bestämda uppfattning att en bolagisering inom detta

verksamhetsområde har stora förtjänster och sannolikt är att föredra framför ett

alternativ utan bolagsbildning. Det framgår dock av min behandling av frågan och

av yttranden från flera intressenter att en bättre helhetsbild erfordras och att

flera viktiga omgivningsfaktorer t.ex. utredning om inskrivningsmyndigheternas

framtid bör klarna innan definitiv ställning tas till en bolagsbildning. Som

ovan nämnts bör även avgränsnings- och samordningsfrågor mellan den nya

myndigheten och ett tänkt bolag belysas ytterligare.

 Jag anser alltså att frågan behöver beredas vidare i syfte att vid en senare

tidpunkt genomföra en bolagsbildning och i så fall sannolikt av det skisserade

större slaget.

 Mot denna bakgrund föreslår jag att CFD:s hela verksamhet nu förs till den nya

myndighetsorganisationen, men att frågan bereds vidare i syfte att vid en

lämplig senare tidpunkt genomföra en bolagsbildning. Jag avser, av detta skäl,

att i det fortsatta arbetet överväga ett lämpligt sätt att inplacera CFD:s

verksamhet i myndighetsstrukturen på ett sådant sätt att en eventuell framtida

bolagsbildning inte försvåras.

Miljödepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 23 februari 1995

Närvarande: statsrådet Hjelm-Wallén, ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN], Hell-

ström,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN], Heckscher,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Uusman,
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1994/95:166 Finansiering m.m. av lantmäteri- och

fastighetsdataverksamhet.