Regeringens proposition

2000/01:113

Vissa ledningsfrågor inom det militära försvaret m.m.

Prop.

2000/01:113

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 22 mars 2001

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Björn von[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Försvarsdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

Propositionen är i huvudsak en uppföljning av det beslut om den principiella

utformningen av den militära ledningsorganisationen som riksdagen fattade våren

2000 (prop. 1999/2000:30, bet. 1999/2000:FöU2, rskr. 1999/2000:168, samt prop.

1999/2000:97, bet. 1999/2000:FöU7, rskr. 1999/2000:250, bet. 1999/2000:FöU8,

rskr. 1999/2000:251).

Regeringen redovisar i propositionen vissa frågor om den militära

ledningsorganisationens utformning och uppgifter. I propositionen före-slår

regeringen vidare att Operativa insatsledningen skall lokaliseras till

Täby/Näsby park. Slutligen lämnar regeringen förslag till inriktning för

utformningen av Försvarsmaktens underhållstjänst och stödverksamhet.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 3

2 Ärendet och dess beredning 4

3 Ledning inom militärt försvar 5

3.1 Operativa insatsledningen 5

3.2 Militärdistrikten 8

3.3 Fortsatt arbete med ledningsfrågor 9

4 Lokaliseringen av Operativa insatsledningen 10

5 Försvarsmaktens underhållstjänst och stödverksamhet 12

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 22 mars 2001 16

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

1. godkänner regeringens förslag att Operativa insatsledningen skall lokaliseras

 till Täby/Näsby park,

2. godkänner regeringens förslag till inriktning av utformningen av den nya

organisationsenheten för Försvarsmaktens underhållstjänst och stödverksamhet.

2

 Ärendet och dess beredning

Regeringen lämnade i propositionen Det nya försvaret förslag till principiell

utformning av den militära ledningsorganisationen och att Operativa

insatsledningen skulle inrättas i Upplands-Bro/Bålsta (prop. 1999/2000:30).

Av Försvarsutskottets betänkande 1999/2000:FöU2 framgick bl.a. att utskottet

kunde ställa sig bakom regeringens förslag att inrätta en central operativ

insatsledning, men att ett definitivt lokaliseringsbeslut borde anstå till hela

den centrala ledningsorganisationen inom Försvarsmakten var färdigutredd.

Utskottet ansåg även att regeringen borde återkomma till riksdagen med en samlad

 redovisning av den centrala militära ledningen, bl.a. i fråga om Högkvarterets

närmare organisation och uppgifter, Operativa insatsledningens närmare

organisation, uppgifter och lokalisering samt generalinspektörernas ställning

och uppgifter.

Regeringen föreslog i prop. 1999/2000:30 att militärdistriktsstaber skulle

inrättas i Göteborg, Gotland/Visby, Strängnäs och Boden. Riksdagen beslutade i

enlighet med regeringens förslag (bet. 1999/2000:FöU2, rskr. 1999/2000:168).

Beträffande militärdistrikten ansåg Försvarsutskottet dock att regeringen för

riksdagen borde redovisa militärdistriktsgruppernas ansvar och uppgifter, bl.a.

i fråga om samverkan med civila organ. Vidare borde regeringen redovisa

militärdistriktsgruppernas dimensionering, lokalisering och benämningar.

Regeringen behandlade frågor som rör Högkvarterets närmare organisation och

uppgifter samt dess relation till Operativa insats-ledningen i propositionen

Vissa organisatoriska frågor inom Försvarsmakten m.m. (prop. 1999/2000:97). I

propositionen behandlade regeringen även principerna för den framtida

utformningen av Försvarsmaktens underhållstjänst och stödverksamhet.

Regeringen uppdrog den 30 mars 2000 åt Försvarsmakten att redovisa behovet av

investeringar m.m. för Operativa insatsledningens planerade lokalisering till

Upplands-Bro/Bålsta. Myndigheten har även på Försvarsdepartementets anmodan

utrett alternativa lokaliseringar för Operativa insatsledningen till Uppsala

respektive Muskö samt en delad lokalisering mellan Uppsala och

Upplands-Bro/Bålsta. Myndigheten redovisade uppdraget den 30 juni 2000.

Försvarsmakten har därefter på Försvarsdepartementets anmodan utrett ytterligare

 lokaliseringsalternativ för Operativa insatsledningen inom Stockholmsområdet.

Uppdraget redovisades den 28 februari 2001.

Regeringen uppdrog den 20 juni 2000 åt Försvarsmakten att redovisa den närmare

utformningen av Försvarsmaktens underhållstjänst och stödverksamhet.

Försvarsmakten redovisade uppdraget den 1 mars 2001.

Försvarsmakten har i en skrivelse den 13 oktober 2000 till regeringen anmält att

 myndigheten genomför en översyn av vissa frågor angående Försvarsmaktens

centrala ledning.

3

Ledning inom militärt försvar

I det följande lämnar regeringen en redovisning av den närmare utformningen av

ledningsorganisationen inom vissa delar av det militära försvaret i enlighet med

 vad Försvarsutskottet begärde i bet. 1999/2000:FöU2 och i bet. 1999/2000:FöU7.

3.1 Operativa insatsledningen

Inledning

I en redovisning av Operativa insatsledningens uppgifter och indelning går det

inte att undvika att använda ett antal militära fackuttryck. Det bör observeras

att det är fråga om fackuttryck som i högre eller mindre grad kan förändras över

 tiden. Det är alltså inte fråga om begrepp där själva innebörden

författningsmässigt eller på annat sätt regleras av regeringen. I denna

proposition används dessa begrepp med följande innebörd.

Ledning inom Försvarsmakten består dels av insatsledning, dels av

verksamhetsledning. Insatsledning innebär att leda förband ur

insats-organisationen när denna löser någon av Försvarsmaktens uppgifter.

Insatsledning sker samtidigt på olika nivåer beroende på insatsens komplexitet

och storlek. Inom ramen för utvecklingen av Försvarsmaktens ledningsprinciper

används tre nivåer för att ange olika typer av insatsledning: militärstrategisk,

 operativ och taktisk.

Militärstrategisk, operativ och taktisk ledning har generellt sett olika

karaktär avseende syfte, användning av resurser samt utsträckning i tid och rum.

Militärstrategisk ledning är av övergripande karaktär och avser insatsledning

som, i enlighet med vad regeringen och riksdagen beslutat, fördelar militära

resurser till militära operationer samt ger tillhörande riktlinjer och ramar.

 Operativ ledning avser insatsledning, normalt av större omfattning, som

kännetecknas av en omfattande samordning av och integration mellan olika slag av

 stridskrafter: operationer. Operativ ledning utgör härvid länken mellan

militärstrategisk ledning och taktisk ledning.

Taktisk ledning innebär insatsledning av mindre omfattning och enskilda strider,

 vilka således är mer avgränsade till tid och rum än operationer.

Verksamhetsledning innebär all ledning som inte är insatsledning och består av

utveckling, vidmakthållande och avveckling av förband, personal, materiel, mark,

 anläggningar och lokaler.

Generellt om Operativa insatsledningen

Inrättandet av Operativa insatsledningen och sammanförandet av den operativa och

 taktiska ledningsorganisationen utgör en omfattande förändring och

modernisering av det militära försvarets insatsledning såväl organisatoriskt,

innehållsmässigt som personellt. Därigenom skapas även goda förutsättningar för

fortsatt arbete med utvecklingen av det militära försvarets ledningsprinciper

och ledningsstödets tekniska utformning.

Operativa insatsledningens huvuduppgifter är att genomföra insatsledning med

underställda förband, upprätthålla beredskap och leda övningsverksamhet.

Insatsledning kan ske nationellt och internationellt. Beträffande det senare bör

 det noteras att om Sverige deltar i en multinationell insats som leds av t.ex.

Nato, FN eller EU, så avgränsas normalt Sveriges och därmed Operativa

insatsledningens ledningsuppgifter till att främst avse ledning av svenska

förbands transport till insatsområdet, underhållstjänst samt uppgifter i övrigt

av logistikkaraktär m.m. under den tid insatsen pågår.

Operativa insatsledningen skall kunna ställa resurser till förfogande för stöd

till samhället samt inrikta det territoriella och logistiska stödet till

Försvarsmaktens insatsorganisation. Rörlig insatsledning skall kunna avdelas på

såväl operativ som taktisk ledningsnivå, t.ex. ur divisionsstaben i det

armétaktiska kommandot eller i form av en rörlig marin insatsledning. Operativa

insatsledningen har även uppgifter som innebär att lämna underlag till

Högkvarteret i frågor som rör funktionsutveckling, verksamhetsledning och

personalförsörjning. Sammantaget övertar Operativa insatsledningen därmed sådana

 operativa och taktiska ledningsuppgifter som tidigare utförts av Högkvarteret,

militärområdesstaber, fördelningsstaber, marinkommandon och flygkommandon.

Vidare övertas delar av den utvecklings- och studieverk-samhet m.m. som utförts

av Armécentrum, Marincentrum och Flygvapencentrum.

Operativa insatsledningen är underställd Högkvarteret. Inom Högkvarteret bereder

 strategiledningen och grundorganisationsledningen frågor som rör inriktning av

och uppdrag till Operativa insatsledningen. Då Operativa insatsledningen vid en

insats tilldelas ett operationsområde underställs berörda militärdistrikt

Operativa insatsledningen.

När Sverige deltar i internationella insatser skall Operativa insats-ledningen

på såväl operativ som taktiskt nivå kunna avdela personal och materiel.

Operationsledningen och de taktiska kommandona

Operativa insatsledningen består av fyra delar: en operationsledning samt ett

armé-, ett marin- och ett flygtaktiskt kommando. Operationsledningen är

Operativa insatsledningens resurs för operativ ledning. Operations-ledningen med

 underavdelningar är organiserad enligt internationell standard för

stabsutformning. Operationsledningen ansvarar för utveckling och värdering av

Försvarsmaktens operativa insatsförmåga m.m. Operationsledningen har utvecklats

bl.a. ur Högkvarterets förutvarande operationsledning, militärområdesstaberna

samt vissa delar ur Försvarets internationella kommando.

För taktisk ledning och för att samordna utbildnings- och utvecklings-arbete

m.m. inom de olika stridskrafterna finns ett armé-, marin- respektive

flygtaktiskt kommando. Armé-, marin-, och flygvapenförband är underställda

respektive taktiskt kommando. De taktiska kommandona skall vid en insats kunna

leda styrkor av olika stridskrafter. De taktiska kommandona skall även samordna

förberedelser för anpassning.

De taktiska kommandona har utvecklats ur fördelningsstaberna,

marin-kommandostaberna och flygkommandostaberna samt ur Armécentrum,

Marincentrum och Flygvapencentrum. Varje taktiskt kommando har en likartad

organisationsstruktur bestående av en taktikavdelning och en

utvecklingsavdelning. Taktikavdelningarna, i det armétaktiska kom-mandot benämnt

 divisionsstab, organiseras i enlighet med internationell standard för

stabsutformning.

Som framgår ovan övertar de taktiska kommandona de uppgifter som tidigare

utförts av Armécentrum, Marincentrum och Flygvapencentrum. De taktiska

kommandona ansvarar därmed för att utbildnings- och utvecklingsverksamheten inom

 stridskrafterna inriktas och genomförs på ett effektivt sätt. Detta gäller

bl.a. inspektionsverksamhet, taktik- och stridsteknikutveckling, framtagande av

reglementen m.m. samt studie- och försöksverksamhet vid beslutade och

organiserade förband.

I och med att uppgifterna för de tidigare centrumen överförts till de taktiska

kommandona övertar cheferna för de taktiska kommandona även rollen som

generalinspektörer. I övrigt ändras inte generalinspektörernas roll. Liksom

tidigare kommer generalinspektörerna vara främste företrädare för armén, marinen

 respektive flygvapnet och dess personal. Generalinspektören representerar

stridskraften internt och externt, vid exportfrämjande verksamhet samt ansvarar

för vissa personal- och traditionsfrågor. I rollen som främste företrädare och

generalinspektör lyder cheferna för de taktiska kommandona direkt under

Försvarsmaktens myndighetsledning och inte under chefen för Operativa

insatsledningen.

Regeringen har i prop. 1999/2000:97 behandlat verksamhetsledningen inom

Försvarsmakten. Enligt regeringens mening skall Högkvarteret även

fortsättningsvis ansvara för verksamhetsledningen. Denna genom-förs direkt från

Högkvarteret till den verkställande nivån och organisa-tionsenheterna i

grundorganisationen. Operativa insatsledningen har genom de taktiska kommandona

en viktig samordningsroll och deltar i uppdragsdialogen mellan Högkvarteret och

förbanden så att de operativa och taktiska kraven inom respektive stridskrafter

beaktas i verksam-hetsledningen. De taktiska kommandona skall även på uppdrag av

 Högkvarteret samordna och leda större förbandsövningar. Därmed uppnås en viktig

 återkoppling mellan Operativa insatsledningen, såsom användare av

insatsorganisationens förband, och verksamhetsledningen av Försvarsmaktens

grundorganisation.

Personalförsörjning av Försvarsmaktens centrala ledning

Försvarsmakten har i en skrivelse den 13 oktober 2000 till regeringen anmält att

 myndigheten genomför en översyn av vissa frågor angående Försvarsmaktens

centrala ledning. Personalförsörjning, bl.a. inom Mälardalsregionen, kommer att

ägnas särskild uppmärksamhet. Översynen kommer att vara genomförd senast den 1

juli 2001.

Genom att ett antal regionala och taktiska staber lagts ned i och med övergången

 till Försvarsmaktens nya ledningsorganisation, återfinns sedan den 1 juli 2000

huvuddelen av befattningarna för Försvarsmaktens högre yrkesofficerare inom

Mälardalsregionen. Försvarsmakten har i budgetunderlaget för 2002 anmält att en

utlokalisering av delar av den centrala ledningen på ett bättre sätt

säkerställer en långsiktig försörjning av militär personal.

Regeringen bedömer att det är av stor vikt att det skapas förut-sättningar för

en god personalförsörjning av Försvarsmaktens centrala ledning. Likaså är det

betydelsefullt att det även i framtiden, och inom ramen för den nya insats- och

grundorganisationen, finns möjlighet för officerare att göra en s.k. regional

karriär vid staber, skolor och centra.

Försvarsmakten har den 1 mars 2001 redovisat arbetsläget i översynen.

Försvarsmakten bedömer att den planerade samlokaliseringen av Operativa

insatsledningen, effektivisering av förbands- och funktions-utveckling samt

vissa rationaliseringar inom Högkvarteret innebär en reducering med 140 militära

 befattningar inom den centrala ledningen. Myndigheten bedömer att detta i sin

tur skapar förutsättningar för en lägre personalomsättning och ökad stabilitet.

Av redovisningen framgår vidare att Försvarsmakten utreder vilka verksamheter

och tjänster som kan utlokaliseras från Mälardalsregionen. I ett första steg har

 myndigheten övervägt de kriterier som bör påverka bedömningen av om en

verksamhet kan utlokaliseras, t.ex. kompetens-mässiga kopplingar till lokala

organisationsenheter samt grad av beroende till andra enheter i

Stockholmsområdet. Försvarsmakten avser i nästa steg att överväga vilka

verksamheter som passar in på dessa kriterier och därmed kan komma i fråga för

utlokalisering. Regeringskansliet följer fortlöpande arbetet.

3.2 Militärdistrikten

I fråga om militärdistriktsgruppernas ansvar och uppgifter m.m. vill regeringen

anföra följande.

Militärdistriktsstaberna och militärdistriktsgrupperna, tillsammans benämnda

militärdistrikt, utgör Försvarsmaktens organisation för regional territoriell

ledning och är underställda Högkvarteret som utövar övergripande territoriell

ledning. Med regional territoriell ledning avses bl.a. samverkan i

totalförsvarsfrågor med länsstyrelser, landsting och kommuner, ledning av

nationella skyddsstyrkor samt stöd åt och utbildning av hemvärn och frivilliga

försvarsorganisationer. Under höjd beredskap och då Operativa insatsledningen

tilldelas ett operations-område skall militärdistrikten även kunna understödja

operativa insatsförband inom respektive militärdistrikt.

Militärdistriktsgrupperna utgör således delar av militärdistrikten vid lösandet

av militärdistriktens uppgifter. De fyra militärdistrikten är i vissa avseenden

olika till sin karaktär, bl.a. vad gäller antalet län och kommuner, geografisk

yta och befolkningsmängd samt förekomsten av enheter ur Försvarsmaktens

grundorganisation. Inom ramen för militärdistriktens uppgifter skall

militärdistriktsgrupperna dels samverka med främst kommuner och

funktionsansvariga myndigheter inom civilt försvar, dels stödja och utbilda

hemvärn och frivilligorganisationer. Arbetsfördelningen inom militärdistrikten

kan dock komma att innebära att militärdistriktsgrupperna även samverkar direkt

med länsstyrelserna.

Samverkan i övergripande frågor på regional nivå kommer normalt att utföras

direkt mellan militärdistriktsstaberna, länsstyrelserna och landstingen. Vid

höjd beredskap skall militärdistriktens personal kunna utnyttjas för ledning av

hemvärnsförband.

Ovanstående omständigheter medför att bemanningen av militärdistriktsgrupperna

kan komma att variera något utifrån regionala och lokala förutsättningar och

tillhörande behov av samverkan med kommuner och myndigheter med uppgifter inom

civilt försvar m.m. I genomsnitt kommer dock militärdistriktsgrupperna i

fredstid att bestå av cirka 15 personer.

Vid krigsorganisering behöver militärdistriktsorganisationen, i liket med

Operativa insatsledningen, utökas personellt där reservofficerare utgör en

viktig kategori. Härutöver finns möjligheter att utnyttja reservofficerare och

hemvärnsbefäl, dels vid utbildning av hemvärn och frivilligorganisationer, dels

för att i fredstid lösa samverkansuppgifter t.ex. gentemot kommuner. Att på

detta sätt tillvarata reservofficerarnas och hemvärnsbefälens kompetens utgör

ett viktigt bidrag för att lösa militärdistriktens uppgifter i fred och under

höjd beredskap och kan även bidra till folkförankringen av det militära

försvaret.

Regeringen har i prop. 1999/2000:97 redovisat lokalisering och benämningar för

militärdistriktsgrupperna. Försvarsmakten har i budget-underlaget för 2002

föreslagit att Upplandsgruppen lokaliseras till Enköping i stället för Uppsala.

Motivet för detta är främst att Enköping erbjuder bättre utbildningsmöjligheter

för hemvärnspersonal vilket även medför lägre investeringskostnader och mindre

miljöpåverkan jämfört med en lokalisering till Uppsala. Regeringen gör ingen

annan bedömning än Försvarsmakten i frågan.

3.3 Fortsatt arbete med ledningsfrågor

Inför det kommande försvarsbeslutet pågår ett arbete inom Försvarsberedningen

och Regeringskansliet som syftar till att regeringen i

försvarsbeslutspropositionen hösten 2001 skall kunna lämna en samlad redovisning

 om frågor som rör ledning och samordning av totalförsvaret. Regeringen avser

härutöver att återkomma till riksdagen våren 2002 med anledning av de förslag

som lämnas av Sårbarhets- och säkerhetsutredningen (Fö 1999:04) samt de s.k.

departementala sektorsgenom-gångarna om behovet av åtgärder och

författningsreglering m.m. vid svåra påfrestningar på samhället i fred.

4

Lokaliseringen av Operativa insatsledningen

Regeringens förslag: Operativa insatsledningen skall lokaliseras till Täby/Näsby

 park.

Skälen för regeringens förslag

Försvarsmakten redovisade den 30 juni 2000 olika lokaliseringsalternativ för

Operativa insatsledningen, däribland Upplands-Bro/Bålsta, Muskö och Uppsala.

Försvarsmakten förordade en lokalisering till Upplands-Bro/Bålsta. Alternativet

medförde utgifter för investeringar om cirka 350 miljoner kronor. Försvarsmakten

 bedömde även att Uppsala utgjorde ett lämpligt lokaliseringsalternativ. Uppsala

 medförde dock högre utgifter för investeringar, cirka 400 miljoner kronor.

Försvarsmakten har därefter på Försvarsdepartementets anmodan utrett alternativa

 lokaliseringar av Operativa insatsledningen inom Stockholms-området.

Försvarsmakten redovisade den 28 februari 2001 resultatet av utredningen och

förordar en lokalisering till Täby/Näsby park framför en lokalisering till

Upplands-Bro/Bålsta. Täby/Näsby park bedöms innebära utgifter om cirka 260

miljoner kronor hänförliga till investeringar i sambandsutrustning och annat

tekniskt ledningsstöd, byggande av ledningscentraler samt iordningsställande av

lokaler. De totala kostnaderna för Täby/Näsby park är därmed lägre än för

Upplands-Bro/Bålsta. Fördelarna med Täby/Näsby park är vidare att befintliga

lokaler storleksmässigt medger en lokalisering av Operativa insats-ledningen

utan omfattande nybyggnationer och att lokalerna medger en flexibilitet för

framtida förändringar av verksamheten.

Lokaliseringen av Operativa insatsledningen till Täby/Näsby park innebär att

lokalbehovet för Totalförsvarets pliktverks kontor behöver omprövas, vilket kan

leda till flyttning eller nyproduktion. Kostnaderna för detta kan idag inte

uppskattas men tillkommer till kalkylen för Operativa insatsledningens

lokalisering till Täby/Näsby park. Totalförsvarets pliktverk har förklarat sig

villigt att, tillsammans med Försvarsmakten, genomföra en utredning av

lokalbehovet under våren 2001.

Vid sidan av Täby/Näsby park bedömer Försvarsmakten även en lokalisering i

anslutning till Försvarets materielverks nuvarande lokaler, Tre Vapen i

Stockholm, som lämpligt. En lokalisering till Tre Vapen bedöms medföra ungefär

samma utgifter för investeringar som Täby/Näsby park. Emellertid medför en

lokalisering till Tre Vapen bl.a. en komplicerad byggprocess för

ledningscentraler och en liten flexibilitet för framtida förändringar av

verksamheten.

Regeringen anförde i prop. 1999/2000:30 att det är angeläget att Operativa

insatsledningen lokaliseras i närheten av rikets högsta ledning och

Försvarsmaktens högkvarter. Samtidigt är det viktigt att investeringar i teknisk

 infrastruktur och nybyggnationer kan begränsas så långt möjligt. En ytterligare

 viktig urvalsfaktor är att lokaliseringen medger bra förutsättningar för

personalförsörjning, en god arbetsmiljö och tillgång till bra allmänna

kommunikationer. Vid en sammantagen bedömning anser regeringen att en

lokalisering av Operativa insats-ledningen till Täby/Näsby park är det

alternativ som bäst uppfyller dessa kriterier till lägsta kostnad. En

lokalisering till Täby/Näsby park förut-sätter dock att Operativa

insatsledningen har tillgång till en skyddad ledningsplats vid höjd beredskap.

Detta innebär i dagsläget inga investeringar.

Om riksdagen beslutar i enlighet med regeringens förslag bedöms lokaliseringen

av Operativa insatsledningen till Täby/Näsby park kunna inledas den 1 april

2002. Operativa insatsledningen i sin helhet bedöms vara lokaliserad där före

utgången av 2004.

5 Försvarsmaktens underhållstjänst och stödverksamhet

Regeringens förslag: Utformningen av den nya organisationsenheten

Försvarsmaktens underhållstjänst och stödverksamhet skall ha följande

inriktning:

- en ledning och tre divisioner för områdena försörjning, teknik och service,

- regionala kontor för ekonomiredovisning och löneadministration,

- lokala stödenheter på garnisonsorterna för försörjning, teknik och service

vilka svarar för stödet till Försvarsmaktens förband, skolor och centrum.

Försvarsmaktens förslag: överensstämmer i stort med regeringens förslag.

Bakgrund

Enligt regeringens mening skall Försvarsmaktens underhållstjänst och

stödverksamhet successivt anpassas till Försvarsmaktens nya grund- och

insatsorganisation. Den operativa underhållsledningen skall härvid inordnas i

Operativa insatsledningen. I enlighet med detta lämnade regeringen i prop.

1999/2000:97 förslag om en ny principiell utformning av Försvarsmaktens

underhållstjänst och stödverksamhet. Förslaget innebar att de nuvarande

underhållsregementena läggs ned och att en ny organisationsenhet för

Försvarsmaktens underhållstjänst och stödverk-samhet inrättas. Enligt

propositionen bör det vara en uppgift för regeringen att besluta om

organisationsenhetens närmare utformning.

Med anledning av regeringens förslag beslutade riksdagen att de nuvarande

underhållsregementena skall läggas ned och att en ny organisation för

Försvarsmaktens underhållstjänst och stödverksamhet skall utvecklas med de

uppgifter och de tidsförhållanden som regeringen redovisat (bet. 1999/2000:FöU8,

 rskr. 1999/2000:251). Försvarsutskottet anförde dock att innan bindande beslut

fattas av regeringen eller Försvarsmakten i de avgörande strukturfrågorna, borde

 regeringen återkomma till riksdagen med ett fullständigt och mer genomarbetat

förslag till ny underhållsorganisation.

Skälen för regeringens förslag

Utformningen av den nya organisationsenheten

Bildandet av Försvarsmaktens underhållstjänst och stödverksamhet innebär med få

undantag att alla områden som ingår i underhållstjänsten och stödverksamheten

samlas i en gemensam organisationsenhet. Denna blir därmed Försvarsmaktens

enskilt största organisationsenhet. Förutom den verksamhet som idag bedrivs vid

underhållsregementen och lokalt vid utbildningsförband m.m. omfattas även

verksamheten vid Militära servicekontoret, Försvarsmaktens flygverkstäder och

Försvarsmaktens underhållscentrum.

Organisationsenheten skall svara för underhållstjänst och stödverk-samhet åt

både Försvarsmaktens insats- och grundorganisation. Den skall lösa dessa

uppgifter i fred och i krig, nationellt och internationellt.

Utbildningsförbanden, skolor och centra inom Försvarsmakten skall härigenom

kunna koncentrera sig på sina respektive kärnverksamheter, i korthet att

producera de krigsförband och den beredskap som skall finnas för att

Försvarsmakten skall kunna lösa sina fyra uppgifter.

Verksamheten skall vara intäktsfinansierad. Utbudet av tillhanda-hållna

produkter och tjänster skall utformas i dialog med beställarna och styras av

förbandens efterfrågan och av de beredskapskrav som regeringen bestämmer. Genom

att samla underhållstjänst och stödverk-samhet i en för Försvarsmakten gemensam

organisationsstruktur under en ledning skapas förutsättningar för att utveckla

och vidmakthålla kompetensen på respektive fackområde på en hög nivå samt med

ett stort inslag av civil kompetens.

Skapandet av den nya organisationsenheten är viktigt för att utnyttja den

rationaliseringspotential som finns inom underhållstjänsten och

stödverksamheten. Detta är i sin tur av stor betydelse för att inrymma

verksamheten inom de ekonomiska ramar som Försvarsmaktens nya insats- och

grundorganisation förutsätter. Genom att få en central överblick av

kostnadsutvecklingen på respektive fackområde förbättras möjligheterna att

effektivisera verksamhet som tidigare bedrivits enskilt på många olika platser

inom Försvarsmakten. Förutsättningar skapas även för att värdera och jämföra

Försvarsmaktens stödproduktion med externa leverantörer, så att rätt

verksamhetsform kan väljas utifrån vad som är mest fördelaktigt för

Försvarsmaktens som helhet. I detta ingår även att avgöra vad som skall bedrivas

 i Försvarsmaktens regi, t.ex. för att säkerställa de särskilda operativa krav

som kan ställas utifrån insatsorganisationens behov, och vad som är av

fredsadministrativ karaktär och som helt eller delvis kan upphandlas av externa

leverantörer på kommersiell basis.

Kärnan i verksamheten är lokala stödenheter som är organiserade funktionsvis i

divisionerna försörjning, teknik och service. De lokala stödenheterna levererar

efterfrågade produkter och tjänster till utbildningsförband, skolor, centra och

staber i Försvarsmaktens grund-organisation. Respektive lokal stödenhet kommer

sålunda att ansvara för ett antal produkt- och tjänsteområden, t.ex.

förnödenhets-försörjning, transporter, förrådshållning av krigsförnödenheter,

materiel-underhåll och förplägnad. De lokala stödenheterna kommer att vara

lokaliserade till garnisonsorterna i Försvarsmaktens grundorganisation.

För att uppnå en hög kostnadseffektivitet organiseras i likhet med idag vissa

tjänster, främst inom ekonomiredovisning och löneadministration, i särskilda

kontor vid ett färre antal orter. Kontoren lokaliseras till Boden, Stockholm,

Gotland, Karlsborg och Karlskrona.

Ledningen för organisationsenheten skall vara lokaliserad till Karlstad och vara

 underställd Högkvarteret. För varje division skall det finnas en sammanhållande

 divisionsledning. Ledningen för försörjningsdivisionen kommer att lokaliseras

till Boden, för teknikdivisionen till Arboga och för servicedivisionen till

Karlskrona.

Underhållstjänst inom insatsorganisationen

Som framgår ovan skall Försvarsmaktens underhållstjänst och stödverksamhet

understödja insatsorganisationen under lösandet av Försvarsmaktens fyra

uppgifter. Den skall även kunna understödja utländska förband som deltar i

internationella övningar där Sverige är värdnation och ansvarar för

underhållstjänsten.

I insatsorganisationen ingår underhållsförband både på operativ och taktisk

nivå. Ett exempel på det förra är operativ transportbataljon och ett exempel på

det senare är underhållsbataljonen i en armébrigad.

Inom Operativa insatsledningen finns i operativ logistikavdelning. Denna utgör,

tillsammans med övriga delar av Operativa insatsledningen, en av de viktigaste

kravställarna på Försvarsmaktens underhållstjänst och stödverksamhet, t.ex. vad

gäller att se till att insatsorganisationens beredskapskrav kan upprätthållas.

Gentemot insatsorganisationen skall Försvarsmaktens underhållstjänst och

stödverksamhet utgöra en s.k. bakre underhållsorganisation. Som sådan skall den

svara för underhåll och stöd och utgöra förstärknings-resurs för samtliga

förbandstyper. Organisationsenheten skall kunna verka rörligt och framåtinriktat

 och möjliggöra s.k. fokuserad logistik, alltså att relevant underhåll och stöd

kan lämnas snabbt och med hög precision. Förbanden inom insatsorganisationen

skall, förutom resurser för s.k. främre underhåll, endast ha de

underhållsresurser som krävs för att ta emot och distribuera resurser från den

bakre underhållsorganisationen. Organisationsenheten ansvarar härvid för

geografiskt bundna resurser, t.ex. verkstäder, förråd och administrativa

stödresurser. Organisationsenheten utgör även länken mellan Försvarsmaktens

insatsorganisation och externa civila leverantörer.

Vid uppgifterna stöd till samhället och hävda territoriell integritet skall

organisationsenhetens verksamhet kunna bedrivas inom ramen för ordinarie

rutiner, kompletterat med en ökad servicenivå på enskilda verksamhetsställen om

så behövs. Även vid internationella insatser skall huvuddelen av

organisationsenhetens verksamhet kunna bedrivas inom ramen för ordinarie

rutiner. Visst materielunderhåll kan dock behöva bedrivas i anslutning till

insatsområdet. Under ett anpassningsskede skall verksamheten kunna ominriktas

och tillväxa för att kunna lösa mer krävande uppgifter vid ett väpnat angrepp.

Fortsatt arbete

Försvarsmaktens underhållstjänst och stödverksamhet inrättas den

1 januari 2002 (prop. 1999/2000:97, bet.1999/2000:FöU8, rskr. 1999/2000:251).

Den nya organisationsenheten skall vara fullt utvecklad senast vid utgången av

2004.

Arbetet med utvecklingen av verksamheten har hittills skett i två steg. Det

första steget omfattade framtagande av det principförslag till ny organisation

som riksdagen och regeringen beslutade våren 2000. Det andra steget har omfattat

 utvecklingen av den närmare utformningen av organisationen som ovan redovisats.

Det tredje steget kommer att bestå i att fortsätta utvecklingen av de styrnings-

 och uppföljningsrutiner som skall säkerställa att verksamheten leder till den

rationalisering och de besparingar inom underhålls- och stödverksamheten som är

nödvändiga. Parallellt med detta är det även viktigt att beställarfunktionen vid

 förbanden, Operativa insatsledningen, Högkvarteret m.fl. utvecklas så att

underhåll och stöd beställs i den omfattning och med den kvalitet som behövs

samt att varor och tjänster levereras till konkurrenskraftiga priser. Utöver

verksamheten i grund-organisationen innebär detta även att beredskapskraven för

insats-organisationen behöver beaktas. Regeringen kommer att fortlöpande följa

detta arbete.

Försvarsdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 22 mars 2001

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Hjelm-Wallén,
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Engqvist,
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet von[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 2000/01:113 Vissa ledningsfrågor inom militärt

försvar m.m.

Prop. 2000/01:113

15

1

15