Prop. 1994/95:208

Regeringens proposition

1994/95:208

Beslutanderätten i fråga om kyrkliga kulturminnen Prop.

 1994/95:208

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 23 mars 1995

Mona[REDACTED_EFTERNAMN]

 Margot[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Kulturdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att beslut om kyrkliga kulturminnen enligt 4 kap. lagen

(1988:950) om kulturminnen m.m. i fortsättningen skall fattas av länsstyrelserna

i första instans i stället för av Riksantikvarieämbetet och statens historiska

museer. Eftersom länsstyrelserna redan nu beslutar i ärenden om

begravningsplatser enligt 4 kap. 11-15 §§ samma lag innebär förslaget att

besluten om den kyrkliga kulturmiljön samlas hos länsstyrelserna.

 De nya reglerna föreslås träda i kraft den 1 juli 1995.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut................. 3

2 Lagtext..................................... 4

3 Ärendet och dess beredning.................. 5

4 Bakgrund.................................... 5

5 Nuvarande ordning........................... 5

6 Överföring av beslutanderätten till läns-

 styrelserna................................. 7

7 Kostnader................................... 9

8 Ikraftträdande.............................. 10

Bilaga 1 Sammanfattning av promemorian......... 11

Bilaga 2 Promemorians lagförslag............... 12

Bilaga 3 Förteckning av remissinstanserna med

 sammanställning av yttrandena......... 13

Utdrag ur protokoll från regeringssammanträde

den 23 mars 1995............................... 15

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

 antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1988:950) om

kulturminnen m.m.

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

Förslag till lag om ändring i lagen (1988:950) om kulturminnen m.m.

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1988:950) om kulturminnen m.m.

 dels att i 4 kap. 3 och 9 §§ ordet "Riksantikvarieämbetet" skall bytas ut mot

"länsstyrelsen",

 dels att 4 kap. 10 § skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

10 §

 Riksantikvarieämbetet Länsstyrelsen och

får besiktiga kyrkliga Riksantikvarie-ämbetet får

inventarier. besikta kyrkliga

 inventarier.

 Riksantikvarieämbetet Länsstyrelsen får också

får också besluta att ett besluta att ett föremål

föremål skall tas upp i skall tas upp i för-

förteckningen. teckningen.

 Om det finns allvarlig Om det finns allvarlig

fara för att ett föremål fara för att ett föremål

skadas, får skadas, får länsstyrelsen

Riksantikvarieämbetet tills vidare ta hand om

tills vidare ta hand om det eller vidta någon

det eller vidta någon annan nödvändig åtgärd

annan nödvändig åtgärd för för att skydda eller

att skydda eller vårda vårda det. Innan läns-

det. Innan en sådan åtgärd styrelsen vidtar en

vidtas, skall samråd ske sådan åtgärd, skall den

med kontraktsprosten samråda med kontrakts-

eller biskopen och, om prosten eller biskopen

föremålet ägs av någon och, om föremålet ägs av

enskild, med denne. någon enskild, med denne.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995.

 Äldre bestämmelser gäller för ansökningar om tillstånd som kommit in till

Riksantikvarieämbetet före den 1 juli 1995.

3 Ärendet och dess beredning

I en departementspromemoria som upprättats inom Kulturdepartementet

Beslutanderätten i fråga om kyrkliga kulturminnen (dnr Ku95/166/Ka) föreslås att

beslut om kyrkliga kulturminnen i fortsättningen i första instans skall fattas

av länstyrelserna i stället för av Riksantikvarieämbetet och statens historiska

museer. Promemorian har remissbehandlats. En sammanfattning av promemorian och

promemorians lagförslag finns i bilaga 1 respektive 2. En förteckning av

remissinstanserna och en sammanställning av remissyttrandena finns i bilaga 3.

4 Bakgrund

I budgetpropositionen 1993 (prop. 1992/93:100 bil 12 s. 125) konstaterades att

den statliga kulturmiljövårdsektorns organisation behöver utvecklas och

effektiviseras. Ett viktigt led i detta var enligt propositionen att

Riksantikvarieämbetet och statens historiska museers (RAÄ) verksamhet skulle

koncentreras på ledning av den samlade kulturmiljövården och sektorns

kunskapsuppbyggnad och att handläggning och beslut i löpande förvaltningsärenden

skulle överföras till länsstyrelserna. Mot denna bakgrund gavs i förordningen

(1993:379) om bidrag till kulturmiljövård RAÄ möjlighet att bemyndiga

länsstyrelserna att besluta om bidrag. RAÄ har gett länsstyrelserna ett sådant

bemyndigande (KRFS 1993:1).

 I juni 1994 fick RAÄ i uppdrag att redovisa planering och underlag

för beslut om att överföra RAÄ:s beslutsfunktioner enligt 4 kap. lagen

(1988:950) om kulturminnen m.m. till länsstyrelserna med verkan från den

1 juli 1995. RAÄ har rapporterat uppdraget i sin anslagsframställning för

budgetåret 1995/96 och har också lämnat förslag till de författningsändringar

som behövs. Regeringen har i årets budgetproposition förklarat att den avser att

återkomma till riksdagen med förslag till författningsändringar (prop.

1994/95.100 bil. 12 s. 54). Regeringen tar nu upp dessa frågor.

5 Nuvarande ordning

Bestämmelser om kyrkliga kulturminnen finns i 4 kap. lagen (1988:950) om

kulturminnen m.m. (kulturminneslagen) och i 18-22 §§ förordningen (1988:188) om

kulturminnen m.m. (kulturminnesförordningen).

 Enligt 4 kap. 3 § kulturminneslagen får kyrkobyggnader som är uppförda och

kyrkotomter som tillkommit före utgången av år 1939 inte på något väsentligt

sätt ändras utan tillstånd av Riksantikvarieämbetet och statens historiska

museer (RAÄ). RAÄ får ställa skäliga villkor för tillståndet. RAÄ kan enligt 4 §

besluta att tillståndsprövning även skall tillämpas på kyrkobyggnad och

kyrkotomt som tillkommit efter år 1939.

 I 4 kap. 6_10 §§ kulturminneslagen finns bestämmelser om kyrkliga inventarier.

Av 7 § framgår att det i varje församling, och i domkyrkor som står under egen

förvaltning, skall föras en förteckning över kyrkliga invenarier av

kulturhistoriskt värde. Enligt 9 § krävs det tillstånd av RAÄ för att avyttra

inventarier av kulturhistoriskt värde, avföra dem från listan, reparera eller

ändra dem eller flytta dem från den plats där de sedan gammalt hör hemma. Av 10

§ framgår att RAÄ har rätt att besikta kyrkliga inventarier och att tills vidare

ta hand om ett föremål eller på annat sätt skydda eller vårda det om det finns

allvarlig risk för att föremålet skadas.

 RAÄ får enligt 22 § kulturminnesförordningen meddela

verkställighetsföreskrifter till 4 kap. kulturminneslagen.

 Enligt 1 kap. 2 § tredje stycket kulturminneslagen får RAÄ överklaga beslut av

domstol eller myndighet enligt kulturminneslagen.

 Därutöver ger RAÄ ut information och allmänna råd samt bereder ärenden om

kyrkobyggnadsbidrag.

RAÄ:s handläggning av kyrkoärenden

Kyrkobyggnadsfrågor kan gälla allt från grundförstärkning och byggnadsteknik

till konservering av ömtåliga inventarier. Det framförs också ofta önskemål om

förändringar av kyrkorna från församlingarnas sida när ett kyrkoärende

aktualiseras. Det kan gälla förbättring av värmesystemet, den konstnärliga

utsmyckningen, belysningen, installation av toaletter, handikappanpassning,

brottsförebyggande åtgärder och liknande. RAÄ:s nuvarande granskning utförs

därför av antikvarier och arkitekter gemensamt.

 Inom RAÄ används idag sex årsarbetskrafter på byggnadsavdelningens

granskningsenhet för handläggning av kyrkoärenden. Under perioden 1987-1992

handlades närmare 800 ärenden per år. Under de senaste åren har mängden ärenden

ökat kraftigt bl. a. på grund av det förmånliga prisläget på byggmarknaden.

Dessutom samarbetar granskningsenheten med andra experter inom myndigheten,

främst Riksantikvarieämbetets institution för konservering (RIK) när det gäller

konservering av textilier, polykromt trä, metall, sten och inredning för

textilförvaring.

 Ärenden rörande kyrkor remitteras i de flesta fall till berört länsmuseum.

Eftersom många kyrkobyggnadsärenden kräver bygglov samråder RAÄ i vissa fall med

de kommunala byggnadsnämnderna.

 RAÄ:s bedömning och beslut innebär en sammanvägning av kulturhistoriska,

konstnärliga, funktionella och tekniska synpunkter. I beslutet ges ofta

anvisningar angående arbetets utförande. Vidare meddelar RAÄ föreskrifter om

kulturhistorisk dokumentation och kontroll och utser kontrollant, vanligen

länsmuseet eller dess motsvarighet.

 RAÄ medverkar också i stor omfattning i kursverksamhet för olika

personalkategorier inom Svenska kyrkan.

Länsmuseernas medverkan

På de flesta länsmuseer är det vanligt att en handläggare ägnar sig åt

kyrkobyggnadsfrågor. Två länsmuseer saknar idag kompetens för sådana frågor. Tio

länsmuseer saknar handläggare med kompetens beträffande kyrkliga inventarier.

 Ett kyrkoärende inleds ofta med att det lokala kyrkorådet tar kontakt med

länsmuseet. Länsmuseet kan lämna råd och anvisningar och rekommendera lämpliga

konsulter. Vid större restaureringar och vid särskilt komplicerade ärenden gör

RAÄ och länsmuseet gemensamma besiktningar. När ett färdigt förslag föreligger

skickas det av församlingen till länsmuseet, som med eget yttrande

vidarebefodrar det till RAÄ för tillståndsprövning. Länsmuseet följer arbetet

och kallas till byggmöten. Länsmuseerna medverkar också i den bedömning som RAÄ

gör av ansökningar om kyrkobyggnadsbidrag ur kyrkofonden och utfärdar intyg om

att arbetena är utförda på ett tillfredsställande sätt.

6 Överföring av beslutanderätten till länsstyrelserna

 Regeringens förslag: Länsstyrelserna skall som

 första instans fatta beslut om kyrkliga kultur-

 minnen enligt 4 kap. kulturminneslagen.

 Promemorians förslag: Överensstämmer i allt väsentligt med regeringens

förslag.

 Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser tillstyrker att beslutanderätten i

fråga om kyrkliga kulturminnen överförs till länsstyrelserna.

Riksantikvarieämbetet och statens historiska museer (RAÄ), Länsstyrelsen i

Stockholms län och Föreningen Sveriges landsantikvarier menar dock att beslut om

tillstånd till rivning av kyrkor även fortsättningsvis bör fattas av RAÄ. Vidare

anser RAÄ och Kammarkollegiet att överklaganden av beslut enligt 4 kap. 10 §

kulturminneslagen bör prövas av förvaltningsdomstol och inte av regeringen.

Enligt RAÄ bör uppdras åt Kulturarvsutredningen

(Ku 1994:09) att utreda och lämna förslag till straffbestämmelser samt regler om

förelägganden om rättelse och handräckning. Även Länsantikvarieföreningen och

Stiftelsen Hallands länsmuseer Halmstad och Varberg menar att det är angeläget

att sådana bestämmelser och regler införs. Kammarkollegiet sätter i fråga

lämpligheten av att RAÄ kan överklaga beslut enligt kulturminneslagen.

Kammarkollegiet föreslår vidare att också RAÄ skall få besikta kyrkliga

inventarier enligt 4 kap. 10 § kulturminneslagen.

 Skäl för regeringens förslag: De principer som lades fast år 1993 bör

fullföljas. Det innebär att tillståndsfrågor avseende kyrkliga kulturminnen nu

bör överföras till länsstyrelserna. Länsstyrelserna handlägger redan idag

ärenden om byggnadsminnesförklaringar. Den föreslagna överföringen innebär att

länsstyrelserna får ett samlat ansvar för den statliga kulturmiljövården på

regional nivå. RAÄ avlastas härigenom ärendehandläggningen, och kan då i stället

prioritera insatser på tidigare eftersatta uppgifter som policyarbete,

vidareutbildning, uppföljning och utvärdering.

 RAÄ har enligt 1 kap. 2 § kulturminneslagen möjlighet att överklaga beslut som

länsstyrelsen fattat. Vidare får RAÄ meddela föreskrifter för verkställigheten

av 4 kap. kulturminneslagen (22 § kulturminnesförordningen). Mot den bakgrunden

anser regeringen det inte behövligt att, såsom bl. a. RAÄ föreslagit, låta

beslutanderätten i fråga om rivning av kyrkor ligga kvar hos RAÄ utan även dessa

frågor bör i första instans beslutas av länsstyrelsen.

 RAÄ bör dock även fortsättningsvis ha möjlighet att besikta kyrkliga

kulturföremål (4 kap. 10 § kulturminneslagen). Som Kammarkollegiet anfört kan

det vara väsentligt med besiktning i enskilda ärenden och som ett led i

tillsynsverksamheten.

 Däremot finner regeringen att det i detta ärende saknas tillräckligt underlag

för att bedöma behovet av bestämmelser om straff, handräckning och vite. Några

sådana bestämmelser bör därför inte införas.

 Kulturarvsutredningen (Ku 1994:09) överväger vissa förändringar i

kulturminneslagen, bl.a. i vilken utsträckning regeringen bör pröva

överklaganden av beslut enligt 2 kap. kulturminneslagen. Frågor om regeringens

överprövning av beslut enligt 4 kap. samma lag bör lämpligen anstå till dess

Kulturarvsutredningens kommande förslag skall genomföras. Detsamma gäller de

förslag till redaktionella ändringar i 4 kap. kulturminneslagen som RAÄ

föreslagit.

 Regeringen finner vidare inte skäl att i detta ärende överväga frågan om RAÄ:s

rätt att överklaga beslut enligt kulturminneslagen.

 Den nu föreslagna förändringen innebär att RAÄ får delvis ändrade uppgifter.

Dess uppgift som tillsyns- och servicemyndighet bör vara att följa verksamheten,

tillhandahålla expertkunskap som stöd åt länsstyrelsernas och länsmuseernas

arbete och att överklaga vissa beslut.

 Inom RAÄ finns idag en väl utbyggd specialistkompetens inom områdena kyrklig

byggnadsteknik och materialkunskap och kyrkliga inventarier, såsom textilier,

bemålad medeltida träskulpur och orglar. Länsstyrelserna och länsmuseerna bör

även efter det att beslutanderätten överförts kunna utnyttja den

specialistkompetens som finns hos RAÄ och samråda med RAÄ i exempelvis frågor

som gäller äldre kyrkliga inventarier.

 RAÄ bör behålla viss arkitektkompetens som stöd för det regionala arbetet när

det gäller förhandsrådgivning, granskning av invändiga omdisponeringar,

tillbyggnader, olika typer av installationer och de bedömningar av

helhetsintrycket av samspelet mellan material, form och färg som blir aktuella

vid praktiskt taget varje kyrkorestaurering.

 Det kan i sammanhanget nämnas att regeringen har gett RAÄ ett särskilt upp-

drag att i samråd med företrädare för länsstyrelserna, de regionala museerna,

Statens kulturråd och andra utarbeta ett förslag till anvarsfördelning mellan

länsstyrelser och länsmuseer bl.a. i fråga om kyrkliga kulturminnen. Uppdraget

skall redovisas senast den 31 mars 1995.

 Den föreslagna överföringen av beslutanderätten kräver en koncentrerad

utbildningsinsats riktad till länsstyrelsernas blivande handläggare av

kyrkoärenden. RAÄ har utarbetat en plan för detta.

 Från kyrkofonden utgår bidrag till kostnadskrävande underhåll och restaurering

av kulturhistoriskt värdefulla kyrkor i resurssvaga pastorat (42 kap. 22 §

kyrkolagen/1992:300/ och 13_14 §§ kyrkofondsförordningen /1988:1148/). Antalet

ansökningar 1993/94 var 319 och bidragsbeloppet närmare 100 mkr. RAÄ yttrar sig

över ansökningarna och föreslår kulturhistorisk prioritering. Beslut om bidrag

fattas av Kyrkofondens styrelse. RAÄ bör även fortsättningsvis utföra denna

uppgift.

7 Kostnader

Kostnaderna för reformen hänför sig dels till krav på ökade resurser för

länsstyrelserna, dels till kostnader för utbildning och för mångfaldigande av

det arkivmaterial (ritningar och akter) hos Riksantikvarieämbetet och statens

historiska museer (RAÄ) som länsstyrelser och länsmuseer behöver ha tillgång

till.

 Vad gäller tilldelningen av anslagsmedel till länsstyrelserna fick i

föregående års budget de mest arbetstyngda länsstyrelserna förstärkning bland

annat för att kunna överta beslutanderätten avseende de kyrkliga kulturminnena.

Regeringen föreslår i årets budgetproposition (prop. 1994/95.100 bil. 14 s. 17)

att de länsstyrelser som förra året inte fick någon förstärkning inom

kulturmiljöområdet nu får ökade anslag bl.a. för att möjliggöra den föreslagna

överföringen av beslutanderätten i fråga om kyrkliga kulturminnen.

 Allt arkivmaterial som gäller kyrkorna samlas i Antikvarisk-topografiska

arkivet (ATA) på RAÄ. Handläggningen av kyrkoärenden kräver tillgång till det

arkivmaterial som samlats i ATA. Där finns myndighetshandlingar, restaurerings-

och konserveringsrapporter, fotografier och ritningar. Handlingarna går delvis

tillbaka till 1700-talet och tidigt 1800-tal. Länsstyrelserna och länsmuseerna

bör få tillgång till kopior av dessa handlingar. Det är dock inte realistiskt

att en kopiering av samtliga handlingar skall kunna genomföras till

halvårsskiftet 1996. I stället bör kopiering ske successivt under fyra år.

Arbetsvolymen beräknas till ca 1 200 ärenden per år. RAÄ har specificerat

arbetsinsatsen enligt följande.

_ Optisk lagring av RAÄ:s dossierer och konvertering till standardiserad version

 användbar i länen. Engångskostnad 1,5 mkr som fördelas över fyra år.

_ Fullföljande av pågående mikrofotografering av ritningar som genomförs inom

 ramen för ATA:s uppdrag. Ingen tillkommande kostnad.

_ Kopiering av relevant material och selektiv överföring av fotografier till

 lämpligt medium (ett försök med digitalisering har påbörjats). Kostnad 2 mkr

 att fördela över fyra år.

 RAÄ har åtagit sig att svara för kostnaderna för de nämnda insatserna och för

utbildning inom ramen för de anslag som ämbetet disponerar. Kostnaderna

uppskattas till sammanlagt 4,4 mkr att fördelas över en period av fyra år.

8 Ikraftträdande

 Regeringens förslag: Lagändringarna träder i

 kraft den 1 juli 1995.

 Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag.

 Remissinstanserna: Länsstyrelsen i Malmöhus län och Länsstyrelsen i Skaraborgs

län menar att Riksantikvarieämbetet och statens historiska museer (RAÄ) bör

slutföra handläggningen av de ärenden som kommit in till ämbetet före den 1 juli

1995.

 Skäl för regeringens förslag: Den nya ordningen bör gälla fr.o.m. den 1 juli

1995. Ärenden som kommit in till RAÄ innan dess bör lämpligen slutföras av

ämbet.

Bilaga 1

Sammanfattning av promemorian Beslutanderätten i fråga om kyrkliga kulturminnen

(Dnr Ku95/166/Ka) och promemorians lagförslag.

Beslut om kyrkliga kulturminnen enligt 4 kap. lagen (1988:950) om kulturminnen

m.m. (kulturminneslagen) fattas i fortsättningen i första instans av

länsstyrelserna i stället för av Riksantikvarieämbetet (RAÄ). Eftersom

länsstyrelserna redan nu beslutar i ärenden om begravningsplatser enligt 4 kap.

11-15 §§ kulturminneslagen innebär förslaget att besluten om den kyrkliga

kulturmiljön samlas hos länsstyrelserna.

Bilaga 2

Promemorians lagförslag

1 Förslag till lag om ändring i lagen (1988:950) om kulturminnen m.m.

Härigenom föreskrivs att i 4 kap. 3, 9 och 10 §§ lagen (1988:950) om

kulturminnen m.m. ordet "Riksantikvarieämbetet" skall bytas ut mot

"länsstyrelsen".

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995.

 Äldre bestämmelser gäller för ansökningar om tillstånd som kommit in till

Riksantikvarieämbetet före den 1 juli 1995. Om ett sådant ärende inte avgjorts

före den 1 januari 1996 skall det dock överlämnas till länsstyrelsen för

prövning.

Bilaga 3

Sammanfattning av promemorian Beslutanderätten i fråga om kyrkliga kulturminnen

(Dnr Ku95/166/Ka) och promemorians lagförslag

Efter remiss har yttranden över promemorian avgetts av

Riksrevisionsverket

Riksantikvarieämbetet och statens historiska museer (Riksantikvarieämbetet)

Kammarkollegiet

Länsstyrelsen i Stockholms län

Länsstyrelsen i Gotlands län

Länsstyrelsen i Malmöhus län

Länsstyrelsen i Skaraborgs län

 Länsstyrelsen i Värmlands län

Länsstyrelsen i Västerbottens län

Svenska kyrkans centralstyrelse

Sveriges Hembygdsförbund

Svenska kyrkans församlings- och pastoratsförbund

Föreningen Sveriges landsantikvarier

Länsantikvarieföreningen

Nordiska konservatorsförbundet

Stiftelsen Hallands länsmuseer Halmstad och Varberg

 Remissinstanserna har framfört följande synpunkter.

 Alla remissinstanser tillstyrker att beslutanderätten i fråga om kyrkliga

kulturminnen överförs till länsstyrelserna. Flera remissinstanser pekar på

vikten av att länsstyrelsen ges resurer och kompetens att att hantera frågorna.

 Riksrevisionsverket, Länsstyrelsen i Stockholms län, Länsstyrelsen i Värmlands

län och Stiftelsen Hallands länsmuseer Halmstad och Varberg pekar på vikten av

att Riksantikvarieämbetet behåller sin specialistkompetens när det gäller vården

av kyrkor. Länsstyrelsen i Värmlands län menar vidare att det av förordningen

(1988:1188) om kulturminnen m.m. bör framgå att Riksantikvarieämbetet och

länsmuseerna skall biträda länsstyrelserna vid beredningen av ärenden enligt 4

kap. lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. (kulturminneslagen).

 Riksantikvarieämbetet, Länsstyrelsen i Stockholms län och Föreningen Sveriges

landsantikvarier menar att beslut om tillstånd till rivning av kyrkor även

fortsättningsvis bör fattas av Riksantikvarieämbetet. Riksantikvarieämbetet

anser vidare att överklaganden av beslut enligt 4 kap. 10 § kulturminneslagen

bör prövas av förvaltningsdomstol och inte av regeringen. Enligt

Riksantikvarieämbetet bör uppdras åt Kulturarvsutredningen (Ku 1994:09) att

utreda och lämna förslag till straffbestämmelser samt regler om förelägganden om

rättelse och handräckning. Även Länsantikvarieföreningen och Stiftelsen Hallands

länsmuseer Halmstad och Varberg menar att det är angeläget att sådana

bestämmelser och regler införs. Riksantikvarieämbetet har också anfört att dess

förslag om redaktionella ändringar av bestämmelserna i 4 kap. kulturminneslagen

bör genomföras.

 Kammarkollegiet anser att överklaganden av beslut enligt 4 kap.

kulturminneslagen bör prövas av förvaltningsdomstol. Vidare ifrågasätter

Kammarkollegiet lämpligheten av att Riksantikvarieämbetet kan överklaga beslut

enligt kulturminneslagen. Enligt Kammarkollegiet bör också Riksantikvarieämbetet

ha rätt att besikta kyrkliga inventarier.

 Länsantikvarieföreningen och Nordiska konservatorsförbundet anser att det bör

klarläggas hur frågan om konserveringstillstånd skall hanteras i framtiden.

 Länsstyrelsen i Västerbottens län anser att Riksantikvarieämbetet bör samråda

med länsstyrelsen och inte med länsmuseet inför prioriteringen av ansökningar

till kyrkofonden.

 Länsstyrelsen i Malmöhus län och Länsstyrelsen i Skaraborgs län menar att

Riksantikvarieämbetet bör slutföra handläggningen av de ärenden som kommit in

till ämbetet före den 1 juli 1995.

 Länsstyrelsen i Stockholms län pekar på att RAÄ hittills varit beredande och

uppföljande instans när det gäller kyrkorna i Stockholms kommun och att det

skulle innebära en oförutsedd ekonomisk belastning för Stockholms Stadsmuseum,

som fungerar som länsmuseum i Stockholms kommun, att ta över dessa uppgifter.

Kulturdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 23 mars 1995

Närvarande: statrådet[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Heckscher,

Hedborg,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1994/95:208 Beslutanderätten i fråga om kyrkliga

kulturminnen.