Regeringens proposition

1996/97:90

Bättre möjligheter att samverka vid

medborgarkontor

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 20 mars 1997

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

Jörgen[REDACTED_EFTERNAMN]

(Inrikesdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att lagen (1994:686) om försöksverksamhet med

medborgarkontor ersätts med en lag om försöksverksamhet med samtjänst

vid medborgarkontor. Förslaget innebär att den pågående försöksverksam-

heten utvidgas. Syftet är att få ytterligare kunskaper om och erfarenheter av

hur ett organiserat samarbete över kommunala och statliga myndighets-

gränser kan utformas.

 Den befogenhet som kommunerna har enligt den nu gällande lagen att

sluta avtal med statliga myndigheter m.fl. om att åt dessa utföra sådana för-

valtningsuppgifter som inte innebär myndighetsutövning, dvs. information,

service och rådgivning av enklare och mer rutinbetonat slag, kommer även

att finnas i den nya lagen. Avtalen kommer fortsättningsvis att benämnas

samtjänstavtal. Dessutom tillkommer en möjlighet även för statliga

myndigheter, en allmän försäkringskassa och ett landsting att inom ramen

för försöksverksamheten träffa samtjänstavtal om att också få utföra

sådana förvaltningsuppgifter för varandras räkning eller för en kommuns

räkning. Samtjänstavtalet, som anger den yttre ramen för samverkan

mellan myndigheterna, skall godkännas av regeringen.

 Förslaget innebär också att försöksverksamheten utvidgas så att de sam-

verkande myndigheterna ges en möjlighet att använda varandras personal

till att utföra vissa angivna förvaltningsuppgifter som innehåller moment

av myndighetsutövning eller kräver tillgång till personregister. Detta skall

ske genom att särskilda anställnings- eller uppdragsavtal upprättas. För att

minimera riskerna för intressekollisioner som kan hota rättssäkerheten och

integritetsskyddet innehåller förslaget begränsningar när det gäller möjlig-

heterna till myndighetsutövning och tillgången till personregister.

 Den nya lagen föreslås träda i kraft den 1 juli 1997. För att

försöksverk-

samheten skall ges rimliga möjligheter att nå en sådan omfattning att en

utvärdering av verksamheten blir meningsfull föreslås att tidsperioden för

försöket utsträcks till utgången av juni 2002.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 5

2 Förslag till lag om försöksverksamhet med samtjänst vid

medborgarkontor 5

3 Ärendet och dess beredning 8

4 Försöksverksamheten utvidgas 9

 4.1 Allmänt om den pågående försöksverksamheten 9

 4.2 Möjligheterna att samverka utvidgas 12

 4.3 Myndighetsutövning och tillgång till personregister 16

 4.4 Samtjänstavtal 18

 4.5 Anställning eller uppdrag 21

5 Förvaltningsuppgifter som innefattar myndig hetsutövning 25

 5.1 Allmänt om myndighetsutövning 25

 5.2 Uppgifter på socialförsäkringsområdet 26

 5.2.1 Bevilja bostadstillägg till pensionärer samt

hustrutillägg 27

 5.3 Uppgifter inom skatteområdet 28

 5.3.1 Bevilja jämkning under inkomståret av preli-

minär skatt för studerande 29

 5.3.2 Medge deklarationsanstånd 29

 5.3.3 Registrera flyttningsanmälan 30

 5.4 Uppgifter inom arbetsmarknadsområdet 31

 5.4.1 Bevilja flyttningsbidrag 31

 5.5 Uppgifter på det kommunala området 32

 5.5.1 Bereda ärenden om ekonomiskt bistånd till

vissa pensionärer 33

 5.5.2 Handlägga ärenden om barnomsorgsplats 33

 5.5.3 Bevilja stöd till inackordering 34

 5.5.4 Ge tillstånd till annat slag av toalett än vatten-

toalett 35

 5.5.5 Bevilja parkeringstillstånd åt handikappade 35

 5.6 Ytterligare förvaltningsuppgifter 36

6 Utvärdering av försöksverksamheten och det fortsatta

utvecklingsarbetet 37

7 Kostnader 38

8 Ikraftträdande 39

9 Författningskommentar 40

Bilaga 1 Utredningens förslag i sammanfattning 49

Bilaga 2 Utredningens lagförslag 55

Bilaga 3 Förteckning över remissinstanserna 58

Bilaga 4 Lagrådsremissens lagförslag 59

Bilaga 5 Lagrådets yttrande 62

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 20 mars 1997 66

Fel! Okänt växelargument. Förslag till

riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till

 lag om försöksverksamhet med samtjänst vid medborgarkontor.

Fel! Okänt växelargument. Förslag till lag om

försöksverksamhet med samtjänst vid

medborgarkontor

 Härigenom föreskrivs följande.

Samtjänstavtal

1 § Statliga myndigheter, en allmän försäkringskassa, en kommun eller ett

landsting får ingå avtal om att för varandras räkning lämna upplysningar,

vägledning, råd och annan sådan hjälp till enskilda och i övrigt handlägga

enklare förvaltningsärenden med de begränsningar som anges i denna lag

eller att använda varandras personal till att utföra sådan verksamhet (sam-

tjänst vid medborgarkontor).

2 § Ett samtjänstavtal skall ange vilka förvaltningsuppgifter som skall

omfattas av samtjänsten. Av avtalet skall också framgå under vilken tid det

skall gälla. Ett samtjänstavtal får dock inte träffas för längre tid än till

utgången av juni 2002.

 Om samtjänstavtalet omfattar förvaltningsuppgifter som innebär

myndighetsutövning eller kräver tillgång till personregister, skall det av

avtalet framgå vem som skall utföra uppgifterna och vilken tillgång till

personregister denne kommer att ha. Det skall också framgå om hand-

läggaren har andra sådana förvaltningsuppgifter och den tillgång till

personregister denne i så fall har.

Godkännande och återkallelse

3 § För att bli gällande skall ett samtjänstavtal godkännas av regeringen.

 Regeringen får återkalla ett godkännande, om ändrade förhållanden

kräver det eller om det finns andra särskilda skäl för det. Samtjänstavtalet

upphör i så fall att gälla den dag som regeringen bestämmer.

Verksamhetsrapporter

4 § Myndigheter som har träffat ett samtjänstavtal skall på det sätt som

regeringen bestämmer redovisa hur verksamheten har bedrivits.

Myndighetsutövning m.m.

5 § Om samtjänsten innebär att myndigheterna använder varandras

personal till att utföra förvaltningsuppgifter som helt eller delvis innebär

myndighetsutövning eller som kräver tillgång till ett personregister, skall

den myndighet som ansvarar för uppgifterna träffa ett särskilt anställnings-

eller uppdragsavtal med den som skall utföra dessa uppgifter.

6 § Myndighetsutövning i samtjänst får endast avse förvaltningsuppgifter

som följer av 7 och 8 §§.

 Samtjänsten får inte omfatta

 1. beslut om att till någon del avslå eller avvisa en framställning,

 2. beslut om att återkalla ett tillstånd eller något annat gynnande

beslut,

 3. rättelse eller omprövning av beslut, eller

 4. beslut om återkrav av en utbetald förmån.

7 § En arbets- eller uppdragstagare som omfattas av ett särskilt avtal enligt

5 § får i respektive statlig myndighets och allmän försäkringskassas namn

 1. i enklare fall bevilja eller besluta om ändrad storlek av

bostadstillägg

enligt lagen (1994:308) om bostadstillägg till pensionärer,

 2. i enklare fall bevilja eller besluta om ändrad storlek av

hustrutillägg

enligt lagen (1994:309) om hustrutillägg i vissa fall då make uppbär

folkpension,

 3. besluta om jämkning under inkomståret av preliminär skatt för

skolungdomar och andra studerande med enbart tjänsteinkomst,

 4. i enklare fall medge anstånd med att ge in självdeklaration enligt

bestämmelserna i lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrollupp-

gifter,

 5. i enklare fall registrera anmälan om flyttning enligt folkbokförings-

lagen (1991:481), eller

 6. i enklare fall bevilja flyttningsbidrag i form av bidrag till

sökanderesor

enligt förordningen (1994:7) om flyttningsbidrag.

8 § En arbets- eller uppdragstagare som omfattas av ett särskilt avtal enligt

5 § får i den kommunala myndighetens namn

 1. bereda ärenden om bistånd enligt 6 § socialtjänstlagen (1980:620)

till

den som fyllt 65 år för dennes försörjning,

 2. ta emot ansökningar om plats i förskoleverksamhet och skolbarnsom-

sorg, fördela sådana platser och lämna erbjudanden om plats enligt 14 a §

socialtjänstlagen,

 3. lämna ekonomiskt stöd till inackordering för elever i gymnasieskolan

och kommunal vuxenutbildning enligt skollagen (1985:1100),

 4. ge tillstånd till att inrätta annat slag av toalett än vattentoalett

enligt en

kommunal föreskrift, eller

 5. i enklare fall bevilja parkeringstillstånd för handikappade.

9 § En arbets- eller uppdragstagare som omfattas av ett särskilt avtal enligt

5 § får i fråga om personregister bara ges tillgång till sådana uppgifter som

behövs för att kunna utföra de förvaltningsuppgifter som omfattas av

samtjänstavtalet.

____________

 1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1997 och gäller till utgången av

juni

2002.

 2. Genom lagen upphävs lagen (1994:686) om försöksverksamhet med

medborgarkontor. Bestämmelserna i den nya lagen om samtjänstavtal skall

i tillämpliga delar även gälla i fråga om avtal som regeringen har godkänt

enligt den upphävda lagen.

Fel! Okänt växelargument. Ärendet och dess

beredning

Med stöd av regeringens bemyndigade den 25 juni 1992 tillkallade civilmi-

nistern den 8 september 1992 en arbetsgrupp (C 1992:B) med uppgift att

följa och utvärdera utvecklingsarbetet med medborgarkontor. På arbets-

gruppens uppdrag redovisade Statskontoret den 13 maj 1993 en analys av

rättsliga frågor som kan uppstå när olika myndigheter samverkar i med-

borgarkontor (rapport 1993:14). Arbetsgruppen remitterade Statskontorets

rapport och lade denna till grund för arbetsgruppens slutrapport

Servicesamverkan vid medborgarkontor (Ds 1993:67). Den 21 december

1993 ombildade civilministern arbetsgruppen (C 1993:C) och gav den i

uppdrag att samordna det fortsatta utvecklingsarbetet med

medborgarkontor m.m. Arbetsgruppen avslutade sitt arbete den 30 juni

1995.

 Efter remissbehandling av arbetsgruppens slutrapport (Ds 1993:67)

beslutade regeringen den 17 mars 1994 propositionen Försöksverksamhet

med medborgarkontor (prop. 1993/94:187). I propositionen föreslogs en

lag om försöksverksamhet med medborgarkontor som ger kommunerna

befogenhet att sluta samverkansavtal med statliga myndigheter m.fl. om att

åt dessa utföra sådana förvaltningsuppgifter som inte innebär myndig-

hetsutövning. Försöksverksamheten skulle inledas den 1 juli 1994 och

pågå under fem år. Syftet med försöket var att få ytterligare kunskaper och

erfarenheter om hur ett organiserat samarbete över kommunala och statliga

myndighetsgränser kan utformas. Riksdagen beslutade den 2 juni 1994 att

anta regeringens förslag (KU 1993/94:39, rskr. 1993/94:392, SFS

1994:686). Samtidigt som regeringen beslutade propositionen

bemyndigades civilministern att tillkalla en särskild utredare för att

kartlägga och analysera vilka förvaltningsuppgifter som innefattar

myndighetsutövning och som lämpligen kan handläggas vid medborgar-

kontor (dir. 1994:26). Utredaren skulle lämna förslag om vilka ärendetyper

inom polis-, socialförsäkrings-, skatte-, kronofogde- och arbets-

marknadsområdena som skulle kunna vara lämpliga att hantera av personal

gemensam för flera huvudmän och vilka författningsändringar som var

nödvändiga för att göra en sådan handläggning möjlig. Som särskild

utredare förordnades den 25 mars 1994 rättschefen Lennart Aspegren.

 Den särskilde utredaren, som har arbetat under namnet MBK-ut-

redningen (C 1994:01), överlämnade i juni 1995 rapporten Myndig-

hetsutövning vid medborgarkontor (SOU 1995:61). En sammanfattning av

rapporten finns i bilaga 1. Utredningens lagförslag framgår av bilaga 2.

Rapporten har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna

finns i bilaga 3. En sammanställning över remissvaren finns tillgänglig i

Inrikesdepartementet (In96/128).

Lagrådet

Regeringen beslutade den 27 februari 1997 att inhämta Lagrådets yttrande

över det lagförslag som finns i bilaga 4.

 Lagrådets yttrande finns i bilaga 5.

 Regeringen har följt Lagrådets förslag. I propositionens lagförslag har

också vissa redaktionella ändringar gjorts.

 Lagrådets synpunkter har berörts i avsnitt 5.2 och 5.3 samt i för-

fattningskommentaren.

Fel! Okänt växelargument. Försöksverksamheten

utvidgas

Fel! Okänt växelargument..Fel! Okänt växelargument.

 Allmänt om den pågående försöksverksamheten

Vad är ett medborgarkontor?

Ett medborgarkontor kan närmast beskrivas som en inrättning en plats

för offentlig verksamhet där lokala förvaltningsmyndigheter samverkar

för att ge service till medborgarna. Medborgarkontoret i sig är inte en

myndighet. En grundläggande tanke med medborgarkontor är att de skall

kunna organiseras utifrån de lokala behov som kan finnas. Det finns i dag

ett stort antal medborgarkontor etablerade i landet, både i glesbygd och i

större kommuner.

 Samverkan mellan myndigheter i ett medborgarkontor sker på frivillig

grund. För närvarande förekommer i huvudsak tre organisationsmodeller

för medborgarkontor. (1) Medborgarkontor med enbart kommunal

verksamhet och kommunal personal. (2) Medborgarkontor där både

kommunala och andra myndigheter samlokaliserar verksamheter och där

var och en har sin egen personal. (3) Medborgarkontor där en kommun

med stöd av 1994 års försökslag på uppdrag av andra myndigheter utför

förvaltningsuppgifter åt dem med sin personal.

 Det finns flera skäl för myndigheterna att inrätta medborgarkontor. En

förbättrad och mer lättillgänglig samhällsservice till medborgarna är ett

huvudskäl. Ärendena kan behandlas snabbare. Dessutom kan flera ärenden

som hör till olika verksamhetsområden behandlas vid samma besök, till

och med av samma handläggare. I glesbygd kan en samverkan mellan

olika myndigheter innebära att servicen kan få finnas kvar i stället för att

flyttas till en större ort. Möjligheterna att göra vissa kortsiktiga eller

långsiktiga kostnadsbesparingar är ett annat skäl för att inrätta med-

borgarkontor. Myndigheternas verksamheter kan effektiviseras genom att

information och serviceuppgifter samt hanteringen av enklare hand-

läggningsärenden kan utföras vid medborgarkontoret. På så sätt får

specialistutbildad personal hos myndigheterna mer tid för den kvalificerade

ärendehandläggningen. Deras verksamheter kan vidare rationaliseras

genom att de utför vissa enklare förvaltningsuppgifter för varandras

räkning. De samverkande myndigheterna kan också dela på kostnader för

t.ex. lokaler, underhåll, lokalvård och viss utrustning.

Vad går försöket ut på?

Försöksverksamheten med medborgarkontor inleddes den 1 juli 1994. Ett

femtiotal kommuner medverkar i ett nätverk som startades av det

dåvarande Civildepartementet. Syftet med försöksverksamheten är att få

ytterligare kunskaper om och erfarenheter av hur ett organiserat samarbete

över myndighetsgränser kan utformas.

 En utgångspunkt för försöksverksamheten är att ett sektorsövergripande

arbetssätt bör kunna förbättra och effektivisera den offentliga verksam-

heten. Den snabba utvecklingen av informationstekniken (IT) visar på en

stor potential för att genom ett sektorsövergripande arbetssätt förbättra och

effektivisera de offentliga verksamheterna. Med de erfarenheter som

försöksverksamheten ger kan detta arbetssätt sedan utvecklas. På sikt kan

medborgarkontoren också ge medborgarna en möjlighet att välja service

och påverka dess utformning.

 I framtiden kommer ny hemelektronik kombinerad med utvecklade tele-

förbindelser också att i allt större utsträckning kunna användas i med-

borgarnas kontakter med myndigheterna. Men trots detta kommer med-

borgarkontoren, enligt regeringens mening, att fylla en viktig uppgift för

stora befolkningsgrupper, inte minst för de äldre och för de språksvaga.

1994 års försökslag

Lagen (1994:686) om försöksverksamhet med medborgarkontor trädde i

kraft den 1 juli 1994. Med stöd av lagen kan en kommun träffa avtal, s.k.

samverkansavtal, med en statlig myndighet, en allmän försäkringskassa

eller ett landsting om att åt dessa utföra sådana förvaltningsuppgifter som

inte innebär myndighetsutövning. Samtidigt får dessa myndigheter

härigenom en befogenhet att lämna kommunen ett sådant uppdrag.

 De uppgifter som kan bli aktuella genom ett samverkansavtal är service

och rådgivning av enklare och mer rutinbetonat slag. Det kan röra sig om

allt från att ge information eller tillhandahålla blanketter, broschyrer och

annat material till att ge enklare råd samt att vara behjälplig vid ifyllandet

av ansökningar.

 Ett samverkansavtal enligt 1994 års försökslag måste vara skriftligt och

får inte träffas för längre tid än till och med utgången av juni 1999 när

försökslagen upphör att gälla. För att en verksamhet enligt ett sam-

verkansavtal skall få sätta igång måste avtalet ha godkänts av regeringen.

Ett godkännande kan återkallas om ändrade förhållanden eller annars

särskilda skäl motiverar det. Senast den 1 mars varje år skall avtalsparterna

gemensamt redovisa för regeringen hur verksamheten har bedrivits under

det närmast föregående kalenderåret.

 I remissvaren över rapporten Servicesamverkan vid medborgarkontor

(Ds 1993:67) uttryckte de flesta remissinstanserna en positiv grundinställ-

ning till tanken på en förbättrad myndighetssamverkan vid någon typ av

medborgarkontor. Flera uttryckte dock, med hänvisning till de oklarheter

som finns vad gäller den personliga integriteten, sekretessen, rättssäker-

heten och de anställdas kompetens m.m., vissa betänkligheter om att föra

över sådana förvaltningsuppgifter som innebär myndighetsutövning från

statliga myndigheter och allmänna försäkringskassor till medborgarkontor.

Eftersom regeringen i stort gjorde samma bedömning togs frågan om

myndighetsutövning inte med i den nuvarande försökslagen.

En utvidgad försöksverksamhet

Den utvärdering som hittills har gjorts av verksamheten visar att det finns

en stor rationaliseringspotential i försöken. Men det saknas tillförlitliga

uppskattningar av möjliga rationaliseringsvinster för de samverkande

myndigheterna.

 Denna brist utgör emellertid inte enligt regeringens mening tillräckliga

skäl för att avstå från de möjligheter som bjuds att ytterligare utveckla

formerna för en samverkan över statliga och kommunala myndighets-

gränser. Statskontoret har i sitt remissvar över rapporten Myndighetsutöv-

ning vid medborgarkontor (SOU 1995:61) särskilt framhållit att för-

väntningarna på servicenivå och rationaliseringseffekter i samband med

inrättande av medborgarkontor är realistiska.

 Regeringen uppdrog genom beslut den 15 september 1994 åt länsstyrel-

serna att undersöka vilka insatser som behövs för att få till stånd en

samverkan mellan de kommuner som önskar etablera medborgarkontor

och de statliga myndigheter som har sådan verksamhet som är av intresse i

sammanhanget. Enligt beslutet skall Riksförsäkringsverket, Arbets-

marknadsverket och Riksskatteverket genom sina regionala och lokala

enheter tillsammans med berörda länsstyrelser och kommuner diskutera

förutsättningarna för att medverka vid medborgarkontor. Samtliga 24

länsstyrelser har redovisat på vilka orter som det i början av år 1995 fanns

förutsättningar att samlokalisera kommunal förvaltningspersonal med

statliga myndighetsfunktioner och personal från försäkringskassa i

kommunala medborgarkontor.

 Med syfte att i större utsträckning än hittills kunna ta till vara den

rationaliseringspotential som ser ut att finnas föreslår regeringen att

försöksverksamheten utvidgas. Det är nämligen angeläget att ge offentliga

myndigheter som vill samverka i medborgarkontor så goda förutsättningar

som möjligt att organisera flexibla samverkanslösningar, allt efter de olika

lokala behov som kan finnas. Ett utvidgat försök bör omfatta flera tänkbara

samarbetsformer och flera tänkbara ärendetyper som också kan innehålla

inslag av myndighetsutövning. Därmed skapas också förutsättningar för en

bred verksamhet vid medborgarkontoren.

 Regeringen vill understryka verksamhetens karaktär av försök. En för-

söksverksamhet ingår här som ett betydelsefullt moment i utrednings-

metodiken. Det handlar om att vinna erfarenheter i praktisk verksamhet för

att efter utvärdering komma fram till en permanent ordning. Detta innebär

att det inte kan krävas att alla frågeställningar skall ha klarats ut i förväg.

Det får i stället ske genom det praktiska försöket. Regeringen betonar ut-

värderingens betydelse i detta sammanhang. Vi återkommer till denna

fråga i avsnitt 6.

Fel! Okänt växelargument..Fel! Okänt växelargument.

 Möjligheterna att samverka utvidgas

Regeringens förslag: Tillämpningsområdet för samverkan utvidgas

så, att även statliga myndigheter, en allmän försäkringskassa och ett

landsting ges rätt att inom ramen för försöksverksamheten utföra

enklare förvaltningsuppgifter för varandras räkning eller för en

kommuns räkning samt använda varandras personal till att utföra

sådana uppgifter. Samlingsbegreppet samtjänst vid medborgarkontor

införs för denna samverkan.

 Utredningens förslag: Överenstämmer med regeringens förslag.

 Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna är positiva till att

tillämpningsområdet för samverkan utvidgas. Svenska Kommunförbundet

tillstyrker, med instämmande av Botkyrka, Tomelilla, Vårgårda, Här-

jedalens, Mörbylånga och Västerås kommuner, att avgränsningen i den

nuvarande försökslagen till kommunalt huvudmannaskap upphör. Man

påpekar emellertid att på orter där det redan finns kommunala med-

borgarkontor bör statliga uppgifter integreras i dessa. Man anser att på nya

orter är det självklart att en integration bör ske redan från början.

 Riksrevisionsverket ställer sig för sin del tveksamt till att utan mer

genomgripande strukturella förändringar komma till rätta med de

svårigheter som följer av den offentliga verksamhetens strikta uppdelning

på skilda sektors- och huvudmannaskapsområden.

Skälen för regeringens förslag

Samverkan enligt 1994 års försökslag

Den samverkan som kan ske med stöd av 1994 års försökslag har

beskrivits i avsnitt 4.1. De uppgifter som en kommun med stöd av lagen tar

på sig utför kommunen i sitt eget namn och inte i de uppdragsgivande

myndigheternas namn. Det innebär bl.a. att kommunala regler t.ex. i

fråga om sekretess, skadeståndsansvar m.m. blir tillämpliga på

uppdragsverksamheten i stället för de regler som annars gäller när den

ursprungliga myndigheten utför uppgifterna i fråga (jfr prop. 1993/94:187

s. 15).

Exempel på andra samverkansformer i stat och kommun

Det finns i dag vid sidan om 1994 års försökslag ett flertal exempel på

olika former för samverkan i stat och kommun. Det kan röra sig om en

samordning av sådana resurser som lokaler, utrustning eller administrativ

service. Det handlar alltså närmast om en samlokalisering med vissa

gemensamma administrativa funktioner men där respektive myndighet

svarar för alla förvaltningsuppgifterna, vilket inte kräver någon för-

fattningsreglering. Det kan också vara fråga om en kombination av

samlokalisering och olika former av integrerad verksamhet. I de fallen har

en författningsreglering skett.

 På det statliga området har en samordning av resursutnyttjandet hittills

kunna ske med stöd av avgiftsförordningen (1992:191). Förordningen ger

statliga myndigheter möjlighet att i en begränsad omfattning bedriva

personal- och lokalsambruk inte bara inom den egna myndighetssfären

utan också med kommuner och landsting.

 På grundval av 32 a § förordningen (1990:1510) med länsstyrelsein-

struktion (32 a § ändrad senast 1993:1294) får en länsstyrelse efter överen-

skommelse med en annan länsstyrelse mot ersättning ställa någon av sina

tjänstemän till den andra länsstyrelsens förfogande för att delta i hand-

läggningen av ärenden.

 Enligt regeringens förordnande med stöd av 18 kap. 5 § andra stycket

lagen (1962:381) om allmän försäkring får en allmän försäkringskassa

medverka till personal- och lokalsambruk med en kommun. I Riks-

försäkringsverkets allmänna råd (1989:5) sägs denna samverkan ske i en

s.k. serviceenhet.

 En skyldighet för myndigheterna att samverka eller samordna sin

verksamhet med angränsande verksamhet föreskrivs vidare i förvalt-

ningslagen (1986:223) och i verksförordningen (1995:1322).

Författningsreglerade begränsningar i kommunernas och de allmänna

försäkringskassornas möjligheter till samverkan

När det gäller kommunernas befogenhet att driva eller delta i olika

verksamheter finns vissa lagreglerade begränsningar för ett samarbete.

Begränsningarna gäller oberoende av om det är fråga om myndig-

hetsutövning eller inte. En kommun får enligt kommunallagen (1991:900)

inte svara för sådana förvaltningsuppgifter som enbart staten, en annan

kommun, ett landsting eller någon annan svarar för. För att en kommun

skall få svara för sådana uppgifter fordras det föreskrifter i lag. Genom

1994 års försökslag ges ett sådant författningsstöd.

 En kommun får inte heller föra över vården av en kommunal angelä-

genhet på någon annan utöver vad som framgår av 3 kap. 16 § kom-

munallagen om kommunala företag. Om den angelägenhet som lämnas

över innefattar myndighetsutövning fordras lagstöd (jfr 11 kap. 6 §

regeringsformen).

 Enligt 6 kap. 33 § kommunallagen gäller vidare den begränsningen att en

kommun inte får delegera beslutanderätt till någon annan än den som är

anställd i kommunen.

 Det finns även bestämmelser i lagen (1962:381) om allmän försäkring

som begränsar möjligheterna för en allmän försäkringskassa att bedriva

annan verksamhet än som anges i lagen eller i bestämmelser som utfärdats

med stöd av den.

Den nuvarande formen för samverkan utvidgas

Den form för samverkan som 1994 års försökslag medger bör även

fortsättningsvis vara möjlig, men tillämpningsområdet för denna form av

samverkan bör sträckas ut så att även statliga myndigheter, en allmän

försäkringskassa eller ett landsting får utföra enklare förvaltningsuppgifter,

som inte innefattar myndighetsutövning, för varandras räkning eller för en

kommuns räkning.

 Det innebär att begränsningen i 1994 års lag till kommunalt huvud-

mannaskap för denna form av samverkan bör upphöra. Härigenom blir det

t.ex. möjligt att etablera en samtjänst uteslutande mellan statliga myndig-

heter eller mellan en eller flera statliga myndigheter och en allmän

försäkringskassa eller mellan en statlig myndighet och en kommun där den

statliga myndigheten genom sin personal svarar för en del kommunala

förvaltningsuppgifter. Det behöver således inte vara på det viset att

samtliga deltagande myndigheter i samtjänsten placerar sin egen personal i

medborgarkontoret, även om en sådan lösning många gånger kan framstå

som naturlig. Avsikten är att ge myndigheterna så goda förutsättningar som

möjligt att organisera flexibla samverkanslösningar allt efter de olika

behov som kan finnas.

 Förslaget ger en kommun, ett landsting och en allmän försäkringskassa

det uttryckliga lagstöd som behövs för att de skall få delta i en utvidgad

verksamhet. Avsikten är dock inte att tillåta mer än en kommun eller en

allmän försäkringskassa att delta i en gemensam samtjänst. Något utrymme

för att låta två kommuner eller landsting eller två försäkringskassor

samverka i en samtjänst föreslås således inte. Det är i och för sig tänkbart

att det på någon ort kan finnas ett behov av en sådan samverkan, t.ex. i

anslutning till en kommungräns. Ett liknande behov kan kanske även

uppstå i försäkringskassornas verksamheter. En sådan utvidgning har

emellertid inte föreslagits av utredningen. Den har inte heller tidigare

aktualiserats i samband med tillkomsten av 1994 års försökslag. En

utvidgning i denna riktning bör därför inte göras i detta skede av

försöksverksamheten.

Ytterligare en form av samverkan blir möjlig

Myndigheternas samverkan i samtjänsten bör omfatta även ett direkt

personalsambruk. Statliga myndigheter, en allmän försäkringskassa, ett

landsting eller en kommun bör få använda varandras personal till att utföra

enklare förvaltningsuppgifter. Det innebär förenklat att en myndighet efter

överenskommelse med en annan myndighet ställer personal till den andra

myndighetens förfogande för att utföra vissa förvaltningsuppgifter.

 Genom en sådan form av samverkan uppnås två viktiga fördelar i det

fortsatta utvecklingsarbetet med försöket, nämligen att de samverkande

myndigheterna dels behåller ansvaret för sina respektive förvaltnings-

uppgifter, dels kan utöva en direkt kontroll över hur uppgifterna utförs av

personalen. Det är viktigt, inte bara mot bakgrund av att förslaget öppnar

möjlighet för att sådana förvaltningsuppgifter som helt eller delvis

innefattar myndighetsutövning skall få utföras i samtjänsten, men också för

att kunna utföra sådana förvaltningsuppgifter som närmast är av

servicekaraktär men som kräver tillgång till databaserade personregister.

Denna form av samverkan genom ett direkt personalsambruk bör därför

vara obligatorisk för sådana förvaltningsuppgifter i samtjänsten som helt

eller delvis innefattar myndighetsutövning eller som kräver tillgång till ett

personregister.

 Personalsambruk i statlig och kommunal förvaltning är inte något nytt

inslag. Personalsambruk får t.ex. enligt länsstyrelseinstruktionen i vissa fall

förekomma mellan länsstyrelserna. Det är också redan i dag i viss ut-

sträckning möjligt med stöd av avgiftsförordningen för en statlig

myndighet att bedriva personalsambruk med någon utanför den egna

myndighetssfären. En sådan möjlighet till personalsambruk ges också de

allmänna försäkringskassorna efter regeringsbeslut med stöd av ett

bemyndigande i lagen om allmän försäkring. De förslag till personalsam-

bruk vid medborgarkontor som vi nu lägger fram följer också de principer

som ligger till grund för personalsambruket i de författningar som nämnts.

Det får således inte uppstå någon rollkonflikt i myndighetsutövningen eller

uppkomma obehörigt intrång i någon enskilds personliga integritet. Dessa

och anslutande frågor behandlas närmare i avsnitt 4.5.

Kombinationer av de båda samverkansformerna

De båda formerna av samverkan bör kunna kombineras i en samtjänst. Det

följer av ambitionen att skapa så goda förutsättningar som möjligt för att

organisera flexibla samverkanslösningar allt efter de olika behov som kan

finnas. För det fall en myndighet önskar gå in i en samverkan med enbart

sådana förvaltningsuppgifter som information, rådgivning och annan

enklare service utan inslag av myndighetsutövning eller som inte kräver

tillgång till personregister för att kunna utföras, bör således myndigheten

precis som i 1994 års försökslag kunna uppdra åt en annan myndighet i

samtjänsten att utföra dessa uppgifter. Detta bör kunna ske utan hinder av

att en eller flera av de andra myndigheterna i samtjänsten samtidigt

använder varandras personal för att utföra enklare förvaltningsuppgifter.

Det bör givetvis också vara möjligt för en myndighet samtidigt som den

uppdrar åt en annan myndighet att utföra sådana förvaltningsuppgifter som

nu nämnts, att använda en anställd i den andra myndigheten att för sin

räkning utföra andra förvaltningsuppgifter som kan innehålla

myndighetsutövning eller som kräver tillgång till ett personregister.

 Andra samverkansformer bör därmed inte vara uteslutna. Det kan vara

fråga om en samordning av sådana resurser som lokaler, utrustning och

administrativ service, alltså närmast en samlokalisering med vissa admini-

strativa funktioner, men där respektive myndighet svarar för alla

förvaltningsuppgifterna. Detta kräver inte någon ytterligare författnings-

reglering. Det kan också vara fråga om en kombination av samlokalisering

och samtjänst i ett begränsat antal ärenden. Möjligheterna till olika

samverkansformer bör således hållas öppna.

Fel! Okänt växelargument..Fel! Okänt växelargument.

 Myndighetsutövning och tillgång till personregister

Regeringens förslag: Tillämpningsområdet för försöksverksam-

heten utvidgas till att omfatta även vissa förvaltningsuppgifter som

innefattar myndighetsutövning eller som kräver tillgång till

personregister.

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

 Remissinstanserna: Justitiekanslern (JK) är positiv till idén med med-

borgarkontor men är inte övertygad om att behovet av handläggning av

denna typ av ärenden överväger de risker som föreligger. Att nu gå vidare

synes i och för sig rättstekniskt möjligt med den lösning som utredningen

presenterat, men endast mycket enkla ärenden bör i så fall få handläggas på

medborgarkontor. Ärendena bör begränsas till att avse sådana där tillgång

till uppgifter som omfattas av sekretess inte krävs och som inte innefattar

egentliga bedömningsfrågor.

 Hovrätten över Skåne och Blekinge samt Datainspektionen är tveksam-

ma till att utvidga försöksverksamheten till att även innefatta myndig-

hetsutövning.

Skälen för regeringens förslag

Myndighetsutövning

Den samverkan som blev möjlig genom 1994 års försökslag begränsades

till sådana förvaltningsuppgifter som inte innebär myndighetsutövning.

Anledningen till denna begränsning var att regeringen i stort delade den

kritik som remissinstanserna riktade mot det ursprungliga förslaget i

promemorian Servicesamverkan vid medborgarkontor (Ds 1993:67) och

som innebar bemyndigande för regeringen att föreskriva i vilken ut-

sträckning förvaltningsuppgifter som avser myndighetsutövning kunde få

utföras av en viss anställd vid ett medborgarkontor. Regeringen ansåg att

de rättsliga oklarheter som fortfarande fanns när det gällde ärendehantering

och myndighetsutövning genom personal som uttnyttjas gemensamt av

samverkande myndigheter, krävde ytterligare analys och överväganden.

 Regeringen har hela tiden haft som utgångspunkt att det är av stor

betydelse att inom ramen för försöksverksamheten också se vilka

erfarenheter som kan göras av att pröva en hantering av förvaltnings-

uppgifter som kan innefatta vissa moment av myndighetsutövning. En

förutsättning är dock att de rättsliga problemen kan lösas.

 Den analys som utredningen har gjort visar att det är möjligt att inom

ramen för försöksverksamheten låta myndigheter i samtjänst använda

varandras personal för att utföra förvaltningsuppgifter som också helt eller

delvis innefattar myndighetsutövning. Det innebär dock inte att fältet bör

öppnas fritt för alla former av myndighetsutövning när myndigheter

samverkar i ett medborgarkontor. Som flera remissinstanser har påpekat

finns det i själva kombinationen av förvaltningsuppgifter, särskilt när de

innebär myndighetsutövning, en risk för intressekollisioner som kan hota

rättssäkerhets- och integritetsintressena.

 Regeringen anser därför att följande principer bör gälla för myndig-

hetsutövning vid medborgarkontor i de fall personal från en annan

myndighet används för handläggningen.

 Det skall bara vara fråga om frekventa och okomplicerade förvaltnings-

ärenden.

 Myndighetsutövningen skall bara gälla beslut som är gynnande eller

neutrala för den enskilde. Handläggaren bör således inte kunna avslå

eller avvisa en framställning, återkalla ett tillstånd eller ett annat

gynnande beslut, rätta eller ompröva ett beslut, kräva tillbaka en redan

utbetald förmån eller besluta om åligganden för enskilda eller ingrepp i

enskildas ekonomiska eller personliga förhållanden.

 Ärendena skall vara av sådant slag att utrymmet för handläggaren att

göra självständiga bedömningar är begränsat.

 Handläggarens tillgång till känslig information bör vara begränsad.Till-

gång till personregister bör begränsas till sådana uppgifter som hand-

läggaren behöver för att kunna utföra de aktuella arbetsuppgifterna.

 Dessa principer bör i huvudsak komma till uttryck i den lag som avses

reglera försöksverksamheten.

Tillgång till databaserade personregister

Regeringens förslag innebär att de myndigheter som deltar i samtjänsten

skall kunna använda varandras personal till att utföra enklare förvaltnings-

uppgifter. Dessa uppgifter kan avse den enklaste formen av service såsom

ren information och rådgivning av enklare och mer rutinbetonat slag, dvs.

sådana förvaltningsuppgifter som också kan föras över till en samverkande

myndighet (jfr 1994 års försökslag). De kan också avse vissa uppgifter

som innefattar myndighetsutövning.

 Oavsett om förvaltningsuppgifterna innefattar myndighetsutövning eller

inte så kan det i vissa fall krävas tillgång till ett databaserat personregister

för att en uppgift skall kunna utföras. Det kan t.ex. handla om att ge service

endast genom att muntligen upplysa en besökande om hur många

återstående dagar som denne har rätt till föräldrapenning. Denna uppgift

innebär inte någon myndighetsutövning. Detsamma gäller i fråga om

utfärdande av vissa registerutdrag, bevis och blanketter (jfr avsnitt 5.2 och

5.3). När en myndighet använder en annan myndighets personal till att

utföra vissa förvaltningsuppgifter bör handläggaren naturligtvis ha tillgång

till de uppgifter som behövs för att uppgiften skall kunna utföras på samma

sätt som om den hade utförts av en ordinarie handläggare hos den för

uppgiften ansvariga myndigheten.

 Som redan nämnts måste dock tillgången till uppgifter ur personregister

begränsas för en handläggare som vid ett medborgarkontor utför

förvaltningsuppgifter åt en annan myndighet än den från vilken han eller

hon kommer. Detta beror framför allt på att handläggaren vid med-

borgarkontoret som regel kommer att arbeta inom flera skilda verksam-

hetsområden och på så sätt kan få information som det i praktiken är svårt

att bortse från och som kanske ger en mer sammansatt bild av en person än

den som den som normalt handlägger uppgiften vid den ansvariga

myndigheten har. Regeringen gör därför den bedömningen att en

handläggare vid ett medborgarkontor som utför förvaltningsuppgifter åt en

annan myndighet som deltar i samtjänsten bara skall få tillgång till sådana

uppgifter i ett personregister som han eller hon behöver för att kunna utföra

uppgiften. Denna begränsning bör komma till uttryck i försökslagen.

Fel! Okänt växelargument..Fel! Okänt växelargument.

 Samtjänstavtal

Regeringens förslag: Myndigheternas samverkan skall regleras i ett

avtal (samtjänstavtal) där samtliga förvaltningsuppgifter som får

utföras inom ramen för samtjänsten skall anges. Av avtalet skall

också framgå vilka arbetsuppgifter som den enskilde handläggaren

har, om någon av dessa uppgifter innefattar myndighetsutövning eller

kräver tillgång till ett personregister. Avtalen skall godkännas av

regeringen för att bli gällande.

 Utredningens förslag: Överenstämmer i huvudsak med regeringens

förslag.

 Remissinstanserna: Inte någon remissinstans invänder mot att

samverkan vid medborgarkontor skall regleras i samtjänstavtal. Däremot

finns det vissa invändningar mot de föreslagna formerna, t.ex. att

regeringen skall godkänna avtalet, på vilken nivå avtalet skall kunna träffas

och att kommunens yttrande skall inhämtas innan avtal mellan statliga

myndigheter kan träffas.

Skälen för regeringens förslag

Avtalets innehåll

Utgångspunkten för den samtjänst som nu föreslås är liksom i 1994 års

försökslag att det skall finnas flera förvaltningsområden representerade,

såväl statliga som kommunala. När en person vänder sig till ett med-

borgarkontor i enklare förvaltningsärenden är avsikten att han eller hon

skall få hjälp från en handläggare på medborgarkontoret, även om

ärendena i sin helhet spänner över flera myndighetsområden, kanske både

statliga och kommunala. Det skall således inte vara nödvändigt att vända

sig till flera handläggare vid kontoret eller till flera myndigheter.

 Inte bara av effektivitetsskäl utan också av rättssäkerhets- och

integritets-

skäl förutsätter en sådan ordning dels att den yttre ramen för samtjänsten

anges, dels en tydlig och uttömmande redovisning av hur förvaltnings-

uppgifterna från olika förvaltnings- eller myndighetsområden kombineras

hos de enskilda handläggarna när det blir fråga om myndighetsutövning

eller personregistertillgång.

 Regeringen föreslår därför att de samverkande myndigheterna skall ange

vilka förvaltningsuppgifter som skall utföras i samtjänsten. Det bör ske

genom ett samtjänstavtal. I ett sådant avtal bör också anges samtliga

personregister som man behöver tillgång till för att utföra de i samtjänsten

förekommande förvaltningsuppgifterna. Samtjänstavtalet kommer därmed

att ge upplysning inte bara om det samlade serviceutbudet i samtjänsten

utan också om alla de däri förekommande förvaltningsuppgifter som

innefattar myndighetsutövning eller moment av myndighetsutövning samt

om personregistertillgången.

 Vid en sådan integrerad verksamhet mellan olika förvaltnings- eller

myndighetsområden som nu föreslås och som skall få innefatta inte bara

myndighetsutövningsuppgifter utan också uppgifter som kräver tillgång till

personregister är det emellertid enligt regeringens mening inte tillräckligt

att stanna vid detta krav på avtalets innehåll. Ett ytterligare krav som måste

ställas på avtalets innehåll är att det skall framgå vilka

förvaltningsuppgifter som varje handläggare har som innefattar myndig-

hetsutövning eller kräver tillgång till ett personregister. Det innebär dels att

handläggaren måste namnges, dels att hans eller hennes samtliga

förvaltningsuppgifter som innefattar myndighetsutövning och tillgång till

personregister måste anges.

 Eftersom det även fortsättningsvis i samtjänsten bör vara möjligt för en

myndighet att uppdra åt en annan myndighet att utföra enklare för-

valtningsuppgifter som inte innefattar myndighetsutövning, skulle det

enligt regeringens bedömning framstå som orimligt att i varje läge kräva av

den uppdragstagande myndigheten att peka ut vem eller vilka av

personalen som utför dessa uppgifter. Det är här närmast fråga om

information, rådgivning och andra serviceåtgärder av enklare slag som det

många gånger är svårt att närmare precisera.

 Kravet på precision när det gäller att beskriva förvaltningsuppgifter

som

innefattar myndighetsutövning bör däremot ställas högt. Det gäller också

sådana förvaltningsuppgifter som kräver tillgång till personregister. Det är

kanske inte alltid möjligt att nå samma grad av precisering vid

beskrivningen av t.ex. enklare serviceuppgifter som information och

rådgivning, men av beskrivningen bör det alltid framgå vilka personupp-

gifter som handläggaren har tillgång till i varje förvaltningsuppgift.

Härigenom ges, enligt regeringens bedömning, den nödvändiga grunden

för att dessa förvaltningsuppgifter skall kunna utföras i samtjänsten på

samma sätt som de skulle ha utförts om de hade handlagts av någon

anställd vid den myndighet som ansvarar för förvaltningsuppgifterna. Den

enskilde handläggarens tillgång till personuppgifter bör dessutom som

tidigare sagts begränsas till enbart de uppgifter som han eller hon behöver

för att kunna utföra förekommande förvaltningsuppgifter.

 En handläggare som deltar i samtjänsten kan också i sin ordinarie

anställning ha andra uppgifter som innefattar myndighetsutövning eller

kräver tillgång till personregister. I ett sådant fall måste även dessa

förvaltningsuppgifter och eventuell tillgång till personregister anges i

samtjänstavtalet.

 En av grundtankarna med samtjänsten är som tidigare nämnts att varje

handläggare skall kunna hjälpa en person även om hans eller hennes

ärende spänner över flera förvaltnings- eller myndighetsområden. Något

krav på att handläggarna i samtjänsten skall ha enhetliga s.k. tjänsteprofiler

kan dock inte ställas upp. Det beror bl.a. på att systemet skall kunna

tillgodose de skiftande behov av samverkan som kan förekomma på

lokalplanet. Det kan också av andra skäl, t.ex. av hänsyn till rättssäkerhet

och integritet, finnas behov av att göra vissa inskränkningar i vilka

förvaltningsuppgifter som kan anförtros enskilda handläggare. Därför bör

en utvidgad försöksverksamhet som innehåller förvaltningsuppgifter som

innefattar moment av myndighetsutövning begränsas till att avse ett visst

urval av förvaltningsuppgifter. Detta innebär emellertid inte att man i varje

särskilt fall kan godta en förening av samtliga utvalda förvaltnings-

uppgifter.

Regeringens prövning

Det bör i första hand ankomma på respektive myndighet i samtjänsten att

pröva huruvida utbudet av förvaltningsuppgifter och kombinationen av

förvaltningsuppgifter uppfyller de gängse kraven på rättssäkerhet och

integritetsskydd. I det avseendet avviker inte detta krav på myndigheterna

från vad som normalt gäller för myndigheternas verksamhet.

 Det är emellertid fråga om en försöksverksamhet. Det finns därför

anledning, som vi ser det, att regeringen behåller det övergripande ansvaret

för verksamheten. Regeringens uppgift bör dock i detta avseende

begränsas till en prövning av om förvaltningsuppgifterna i en samtjänst

ligger inom de begränsningar som denna försöksverksamhet ställer upp.

 Även med de begränsningar och den prövning som föreslås kan det

senare visa sig att vissa förvaltningsuppgifter varit mindre lämpliga att ha

med i samtjänstavtalet eller att det i övrigt finns skäl att ompröva avtalet.

Det faktum att det är fråga om en försöksverksamhet innebär som tidigare

sagts att det inte kan krävas att alla frågeställningar klarats ut i förväg.

För-

söksverksamheten kommer att följas kontinuerligt för att få en grund för en

permanent ordning. Det kan inte uteslutas att det i det sammanhanget eller

på annat sätt uppkommer behov av att förändra ett samtjänstavtal.

Regeringen bör därför ges möjlighet att ompröva ett avtal om

förhållandena under försöksperiodens gång ger anledning till det.

Andra frågor som kan behöva regleras i avtalet

I en samtjänst behöver av naturliga skäl även en del andra frågor regleras

mellan myndigheterna. Utredningen föreslog bl.a. att det i försökslagen

skulle föreskrivas att ett samtjänstavtal skall innehålla uppgift om de

ekonomiska och andra villkor som skall gälla mellan parterna vid

utförandet av förvaltningsuppgifterna, hur myndigheterna skall styra och

övervaka verksamheten, hur arbetsledning och kompetensutveckling skall

vara ordnad och hur allmänheten skall informeras om verksamheten. Till

denna lista kan även andra frågor läggas, t.ex. hur myndigheterna anpassar

samtjänstavtalets villkor till eventuella särskilda anställnings- eller

uppdragsavtal med enskilda handläggare vid tänkbara förändringar av

samtjänsten.

 Flera remissinstanser har också pekat på vikten av att dessa frågor får

en

tillfredsställande lösning och att den av utredningen föreslagna regleringen

inte är tillräcklig. Regeringen är emellertid av den uppfattningen att de nu

nämnda frågorna inte bör läggas under regeringens prövning vid

samtjänstavtalets godkännande. Regeringen delar dock remissinstansernas

syn på att frågorna i varje samtjänst måste ges en tillfredsställande lösning,

men att dessa och anslutande frågor i första hand är frågor som

myndigheterna måste reglera mellan sig.

Fel! Okänt växelargument..Fel! Okänt växelargument.

 Anställning eller uppdrag

Regeringens förslag: Om samtjänsten omfattar förvaltnings-

uppgifter som innefattar myndighetsutövning eller som kräver

tillgång till ett personregister, skall den myndighet som ansvarar för

uppgifterna träffa ett särskilt anställnings- eller uppdragsavtal med

den som skall utföra dessa.

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

 Remissinstanserna: Hovrätten över Skåne och Blekinge anser att

utredningen saknar en närmare arbetsrättslig analys av förslagets

konstruktion att överföra kompetensen till myndighetsutövning genom

anställnings- eller uppdragsavtal med de verksamma tjänstemännen. En

grundläggande förutsättning för denna lösning måste enligt hovrätten vara

att sådana avtal är civilrättsligt giltiga.

 Socialstyrelsen anser att den föreslagna konstruktionen med t.ex. dubbla

anställningar i sig är invändningsfri. En förutsättning för delegation inom

en kommun är dock, enligt styrelsen, att handläggaren har en verklig

anställning inom kommunen och får lönen från kommunen.

 Arbetsgivarverket menar att valet av avtalsform inte är avgörande för om

ett anställnings- eller uppdragsförhållande föreligger. Mycket talar enligt

verket för att det i det nu aktuella fallet är fråga om ett anställningsför-

hållande. Verket anser det angeläget att det finns en sammanhållen arbets-

givarfunktion. Förslaget strider enligt verket mot den helhetssyn som bör

läggas på varje arbetstagares arbetsuppgifter.

 Norrköpings och Gotlands kommuner anser att uppdragsavtalen

förefaller vara onödigt krångliga. De bör så långt möjligt standardiseras.

Norrköpings kommun menar att t.ex. försäkringskassan skall vara

arbetsgivare för den tjänsteman som sköter kassans uppgifter och att

kommunen bör betala ersättning till kassan.

 Rikspolisstyrelsen (RPS) anser att förslaget om personalsambruk är

svåradministrerat och opraktiskt. Den som drabbas av sjukdom kan

drabbas dubbelt. Även arbetsmiljöfrågor samt frågor om kompetens-

utveckling och jämställdhet är beroende av klarhet i fråga om vem som är

arbetsgivare. RPS förordar i stället att tjänstemannen är anställd av en

arbetsgivare och har oavlönade uppdrag hos en eller flera av de övriga. I

samtjänstavtalet bör regleras hur stor andel av lönen var och en skall stå

för. Det bör finnas ett regelsystem som garanterar fortsatt anställning hos

den tidigare arbetsgivaren om medborgarkontoret avvecklas. Liknande

synpunkter framförs av TCO som ställer sig tveksam till personalsambruk

genom anställnings- och uppdragsavtal med flera mydigheter och

huvudmän.

 Justitieombudsmannen (JO) ifrågasätter om anställningsförhållandet

enligt förslaget endast är en fiktion, ett sätt att kringgå förbudet mot

delegering av kommunala uppgifter till någon som inte är anställd "på

riktigt" i kommunen. Svenska Kommunförbundet anser att det klart skall

framgå att kommunerna har rätt att använda uppdragsavtal. Förbundet

hänvisar till att det finns exempel på lagstiftning där kommunerna kan

delegera beslutanderätt till personer utanför kommunen, t.ex. räddnings-

tjänstlagen. I samtjänstavtalet med en statlig tjänsteman bör enligt

förbundet anges att denne utför uppgifter åt kommunen inom ramen för sin

statliga anställning. Det bör lösa de arbetsrättsliga problemen. Dessa frågor

bör dock utredas vidare anser förbundet.

Skälen för regeringens förslag

Anställning eller uppdrag

I enlighet med vad regeringen har föreslagit i det föregående (avsnitt 4.4)

skall de myndigheter som önskar samverka i ett medborgarkontor ingå ett

samtjänstavtal om denna samverkan. Inom ramen för detta kan det bli

fråga om att utföra förvaltningsuppgifter som innefattar myndighetsutöv-

ning eller som kräver tillgång till myndighetens databaserade personregis-

ter. Det uppkommer då frågor bl.a. om formerna för den deltagande

personalens medverkan.

 En viktig utgångspunkt i detta sammanhang är enligt regeringens mening

att försöksverksamheten bör bygga på en modell där den för förvaltnings-

uppgiften ansvariga myndigheten behåller ansvaret för och kontrollen över

hur uppgiften fullgörs. Vi vill särskilt understryka att det inte kan komma i

fråga med en modell där förvaltningsuppgifter som innefattar myndig-

hetsutövning förs över från en myndighet till en annan.

 För att en myndighet skall kunna utöva ett ansvar för sina förvaltnings-

uppgifter bör myndigheten ingå ett särskilt avtal med varje medarbetare

från de andra samverkande myndigheterna. Dessa avtal bör reglera

medarbetarens ansvarsområde för respektive myndighet och ansvarsför-

hållandet mellan medarbetaren och myndigheten. Beroende på avtalens

innehåll och uppläggningen av arbetet kan det bli fråga om antingen ett

uppdrags- eller ett anställningsförhållande. Detta kommer att få avgöras

från fall till fall.

 Om en samverkan mellan myndigheter omfattar förvaltningsuppgifter

som innefattar myndighetsutövning eller som kräver tillgång till personre-

gister skall alltså, enligt vad vi nu föreslår, den som handlägger uppgifterna

knytas till den myndighet som primärt svarar för uppgifterna genom ett

särskilt anställnings- eller uppdragsavtal. Vid remissbehandlingen har det

framkommit synpunkter som hänför sig till gränsdragningen mellan

arbetstagare och uppdragstagare. Frågan om hur den gränsen skall dras är

en välkänd arbetsrättslig fråga som bl.a. har belysts i en rikhaltig

rättspraxis. I princip är det avtalets innehåll och de faktiska omständig-

heterna i övrigt som är avgörande för vilken bedömning som skall göras.

Men principiellt sett skiljer sig situationen inte i någon avgörande del från

den som kan uppstå för arbetsgivare i allmänhet när det gäller att avgöra

om det föreligger ett uppdrags- eller ett anställningsförhållande. Regering-

en anser därför att det bör överlåtas på de myndigheter som väljer att

samarbeta i ett medborgarkontor att själva avgöra samarbetsformerna. En

grundtanke med försöksverksamheten är just att myndigheterna skall få

pröva olika former som sedan efter utvärdering kan ligga till grund för

vidare överväganden.

 Vid ett anställningsförhållande blir naturligtvis alla tillämpliga

arbets-

rättsliga regler i lag och kollektivavtal gällande på förhållandet. Det gäller

också i fråga om disciplinansvar och skadereglering. Situationen är an-

norlunda i uppdragsförhållandet och det är då viktigt att de skillnader som

kan uppstå mellan en anställning och ett uppdrag i så stor utsträckning som

möjligt kompletteras eller fylls ut genom avtalet. Frågor om

skadeståndsansvar som kan uppkomma på grund av samverkan vid

medborgarkontor kan komma att behandlas i samband med det ärende om

det allmännas skadeståndsansvar som för närvarande bereds i Regerings-

kansliet.

 I sammanhanget vill vi också framhålla vikten av att den personal som

en myndighet placerar i en samtjänst med en annan myndighet behåller sin

anställning hos myndigheten. En samverkan i samtjänst måste således

förutsätta att varje handläggare har en grundanställning. Det bör alltså inte

i något fall bli fråga om att använda en person som inte redan har en

anställning hos någon av de samverkande myndigheterna.

 Om en myndighet genom särskilda avtal knyter anställda hos andra

myndigheter till sig gör man det möjligt att bedriva myndighetsutövningen

som en del av den ordinarie verksamheten. Riksdagens kontroll över vilka

förvaltningsuppgifter som innefattar myndighetsutövning eller moment av

myndighetsutövning som med stöd av avtal får anförtros anställda i en

annan myndighet bör tillgodoses genom att förvaltningsuppgifterna räknas

upp i lagen.

Sekretess

Den modell som vi föreslår för verksamheten vid medborgarkontor innebär

att förvaltningsuppgifter från olika myndigheter kommer att utföras inte

bara på samma plats utan också av samma person. I sammanhanget måste

därför frågor om sekretess uppmärksammas.

 Sekretess gäller mellan olika myndigheter. Sekretess kan också gälla

inom samma myndighet, om myndigheten är uppdelad i olika verksam-

hetsgrenar som är att betrakta som självständiga i förhållande till varandra.

Om sekretess gäller för viss uppgift får uppgiften inte heller i övrigt

utnyttjas utanför den verksamhet där sekretessen gäller (1 kap. 4 §

sekretesslagen, 1980:100).

 Enligt 1 kap. 6 § sekretesslagen gäller förbudet att röja eller utnyttja

 en

sekretessbelagd uppgift både anställda och uppdragstagare. Som förut-

sättning gäller att de har deltagit i myndighetens verksamhet och då fått

kännedom om uppgiften.

 Erfarenhetsmässigt är det så att hanteringen av sekretessfrågor är

komplicerad. Samtidigt vill vi betona att vad som har framkommit genom

utredningen och vid remissbehandlingen visar på att den begränsning i

fråga om arbetsuppgifter som kan bli aktuell och den avtalsmodell som

föreslås innebär att det inte finns skäl att befara att den enskildes

integritetsskydd försämras. Frågan måste dock fortlöpande uppmärksam-

mas under försökets gång.

 Det finns redan i dag gott om exempel på fall där en person förfogar

över

uppgifter inom skilda verksamhetsområden. Den som är nämndeman i en

domstol kan också vara socialsekreterare i en socialnämnd. Den som är

skolkurator under halva arbetsdagen kan vara socialsekreterare under den

andra.

 Bestämmelsen i 1 kap. 6 § sekretesslagen innebär att en person som har

flera myndighetsanställningar inte får lämna sekretessbelagda uppgifter

mellan verksamheterna eller utnyttja sådana uppgifter utanför den

ursprungliga verksamheten. Den som går över från polistjänstgöring till

tjänstgöring hos försäkringskassan får alltså inte röja eller använda

polisregistrets uppgifter om försäkringskassebedrägerier hos försäkrings-

kassan.

 Att en person har flera anställningar eller uppdrag anses inte innebära

att

sekretessbelagda uppgifter blir överförda mellan de olika huvudmännen.

Datainspektionen har i några beslut rörande integrerad kommunal nämn-

dorganisation funnit att de bakomliggande myndigheterna inte får tillgång

till varandras registeruppgifter bara på grund av tjänstemannens

anställningsförhållanden. Datainspektionen hänvisar bl.a. till reglerna om

uppdragstagare i 1 kap. 6 § sekretesslagen.

 Vi har alltså inte funnit att sekretesslagen i sig utgör något formellt

hinder mot flera anställningar eller uppdrag.

 Det innebär emellertid inte att förvaltningsuppgifter i verksamheter av

skilda slag med olika sekretessområden utan begränsning kan läggas i en

tjänstemans hand. Det finns en gräns för en sådan integrering av uppgifter,

både med hänsyn till den enskildes krav på respekt för sin integritet och till

intresset av att inte försätta handläggarna i situationer som kan bli svåra att

hantera. Utredningen har bl.a. pekat på det tveksamma i att kombinera

förvaltningsuppgifter från verksamheter mellan vilka sekretess kan gälla,

och där självständiga bedömningar skall göras av handläggaren. Genom att

begränsa sådan samtjänst som innefattar myndighetsutövning till vissa

utvalda förvaltningsuppgifter, undantas emellertid i stort sett den typen av

bedömningar från handläggarna. Genom att sedan också begränsa

tillgången till uppgifter i myndighetens personregister, så att handläggaren

inte får tillgång till andra personuppgifter än sådana som behövs för att

utföra den ifrågavarande arbetsuppgiften, tillgodoses enligt vår mening

även den enskildes krav på respekt för sin integritet. Utredningen har

lämnat en översikt över de möjligheter som kan stå till buds för att rent

praktiskt uppnå det ställda kravet på att en handläggare inte skall ha

tillgång till andra uppgifter än dem som han eller hon behöver för att utföra

den aktuella förvaltningsuppgiften (rapporten s. 161 f.). Vilken metod som

skall användas bör rimligtvis avgöras av de ansvariga myndigheterna. Vi

nöjer oss i detta sammanhang med att konstatera att det finns flera tekniska

metoder att begränsa exempelvis terminalåtkomsten.

 Slutligen skall vi något beröra frågan om utlämnande av allmänna

handlingar.

 När det gäller allmänna handlingar, inklusive information som lagrats

genom automatisk databehandling och som är tillgänglig via terminal vid

ett medborgarkontor, ankommer det enligt vanliga regler på den be-

fattningshavare inom myndigheten som svarar för vården av handlingen att

i första hand pröva frågan om utlämnande. Är denne tveksam till att lämna

ut handlingen skall han eller hon om det kan ske utan omgång

hänskjuta frågan till myndigheten. Är befattningshavaren i stället säker på

sin sak skall han eller hon antingen lämna ut eller vägra att lämna ut

handlingen. Ett beslut om att vägra att lämna ut en allmän handling får

meddelas muntligen. Eftersom ett sådant beslut inte är överklagbart är

befattningshavaren skyldig att upplysa den enskilde om att denne kan få

frågan om ett utlämnande hänskjutet till myndigheten för avgörande.

Myndighetens beslut är överklagbart.

 I fråga om sådana ärenden som får förekomma vid ett medborgarkontor

är det naturligt att den handläggare som enligt ett särskilt avtal utför

ärendet i en myndighets namn också prövar frågan om utlämnande, i

samma utsträckning som sker av ordinarie befattningshavare vid den

myndigheten.

 Vid utvärderingen av försöksverksamheten bör särskild uppmärksamhet

ägnas åt de frågor om sekretess som vi nu har berört.

Fel! Okänt växelargument. Förvaltningsuppgifter

som innefattar myndig hetsutövning

Fel! Okänt växelargument..Fel! Okänt växelargument.

 Allmänt om myndighetsutövning

Begreppet myndighetsutövning är väl belyst i lagstiftning och rättspraxis.

Trots detta kan det ibland vara svårt att i den praktiska tillämpningen

avgöra vad som är myndighetsutövning. Utredningen har redovisat hur

begreppet myndighetsutövning används i bl.a. regeringsformen, brotts-

balken, skadeståndslagen (1972:207) och förvaltningslagen (1986:223). I

det följande ges en allmän beskrivning av vad som är utmärkande för

myndighetsutövning.

 Myndighetsutövning rör sig om beslut eller andra åtgärder som ytterst är

ett uttryck för samhällets maktbefogenheter i förhållande till medborgarna.

Förutsättningarna skall vara fastlagda i offentligrättsliga regler. Myndig-

heten skall grunda sin befogenhet att bestämma på en författning eller

något annat beslut av regeringen eller riksdagen. Det förhållandet att en

myndighet har tillagts bestämmanderätt i ett visst avseende är dock inte

alltid liktydigt med att det är fråga om myndighetsutövning.

 Begreppet myndighetsutövning innefattar bara sådana ärenden där saken

avgörs ensidigt genom beslut av en myndighet. Till myndighetsutövning

räknas med andra ord inte sådan verksamhet som staten utövar i

privaträttsliga former. Ytterligare ett kriterium som uppställs på myndig-

hetsutövning är att det skall vara fråga om bindande beslut. Detta innebär

att råd, upplysningar eller andra oförbindande besked samt sådan faktisk

verksamhet som inte innebär tvång mot den enskilde inte innefattas.

 Myndighetsutövning omfattar inte enbart beslut som innebär för-

pliktelser för den enskilde. Karakteristiskt för myndighetsutövning kan

nämligen sägas vara att den enskilde befinner sig i någon form av

beroendeförhållande till myndigheten. Detta innebär att även ett gynnande

beslut kan utgöra ett resultat av myndighetsutövning, nämligen i fall då den

enskilde är beroende av myndighetens medverkan. Som exempel kan

nämnas tillstånd att vidta en viss åtgärd, befrielse från en lagstadgad

förpliktelse eller beviljande av en social förmån. Till myndighetsutövning

kan hänföras inte bara beslut som innehåller direkta handlingsmönster i

förhållande till den enskilde. Även beslut som har indirekta rättsverk-

ningar, t.ex. registreringsbeslut, kan höra till myndighetsutövning.

 Under avsnitt 4.3 har regeringen redovisat några viktiga principer som

enligt vår mening bör gälla när en myndighet i samtjänsten använder en

annan myndighets personal för att utföra förvaltningsuppgifter som

innefattar moment av myndighetsutövning. Dessa principer har varit

vägledande för det urval av förvaltningsuppgifter som föreslås ingå i den

utvidgade försöksverksamheten. Vi redovisar dessa förslag i avsnitt 5.2

5.5. I avsnitt 5.6 tar vi upp frågan om att tillföra ytterligare för-

valtningsuppgifter under försöksperiodens gång.

Fel! Okänt växelargument..Fel! Okänt växelargument.

 Uppgifter på socialförsäkringsområdet

I detta avsnitt behandlas vissa myndighetsuppgifter på socialförsäkrings-

området. Om samtjänstavtalet innefattar förvaltningsuppgifter som

inkluderar myndighetsutövning inom socialförsäkringsområdet, bör de

personer som knutits till den allmänna försäkringskassan genom ett särskilt

anställnings- eller uppdragsavtal kunna anförtros att i enklare fall bevilja

eller besluta om ändrad storlek av bostadstillägg till pensionärer samt

hustrutillägg.

 Utredningens förslag omfattar även uppgiften att bevilja bostadsbidrag

till barnfamiljer. Regeringen avstår från att nu lägga fram ett förslag som

omfattar denna uppgift. Ytterligare överväganden behöver göras i detta fall

med hänsyn till att det har kommit ny lagstiftning på området.

 I lagrådsremissen har regeringen redovisat ytterligare en förvalt-

ningsuppgift nämligen att utfärda intyg om rätt till sjukvårdsförmåner.

Enligt Lagrådets mening kan emellertid denna uppgift inte anses innefatta

någon myndighetsutövning. Regeringen ansluter sig nu till denna

bedömning. Uppgiften kommer emellertid med regeringens förslag ändå

att kunna prövas inom ramen för den utvidgade försöksverksamheten. Som

Lagrådet påpekat kräver den nämligen tillgång till personregister.

Regeringen föreslår som tidigare redovisats (avsnitt 4.3) att vissa

förvaltningsuppgifter som kräver tillgång till personregister skall omfattas

av försöksverksamheten. Uppgiften kommer därför att kunna utföras av

sådan personal som omfattas av ett särskilt anställnings- eller uppdragsav-

tal.

Fel! Okänt växelargument..Fel! Okänt växelargument..Fel! Okänt

växelargument. Bevilja bostadstillägg till pensionärer samt

hustrutillägg

Regeringens förslag: En handläggare vid ett medborgarkontor som

omfattas av ett särskilt anställnings- eller uppdragsavtal skall i

enklare fall få bevilja eller besluta om ändrad storlek av bostads-

tillägg till pensionär samt hustrutilllägg.

 Utredningens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens förslag.

Utredningen beskriver den okomplicerade hanteringen av både ärenden om

bostadstillägg och hustrutillägg. Förslaget omfattar dock utan närmare

motivering endast beslut om bostadstillägg.

 Remissinstanserna: Riksförsäkringsverket ställer sig positivt till ut-

redningens förslag. Verket instämmer i att bostadstillägg och hustrutilllägg

är förmåner som beror på bostadskostnaden och inkomsten. Verket anser

också att dessa ärenden är enklare än ärenden om bostadsbidrag. Enligt

verkets uppfattning bör till och med beslut som innebär avslag kunna fattas

av handläggare vid medborgarkontor.

 Försäkringskasseförbundet anser att ärenden om bostadstillägg till

pensionärer kan vara lämpliga för en generalist vid ett medborgarkontor att

handlägga.

 Pensionärernas Riksorganisation understryker behovet av att en

pensionär med bostadstillägg bör ha möjlighet att på ett enkelt sätt anmäla

t.ex. hyreshöjningar som han eller hon drabbats av och även att kunna söka

bostadstillägg till pension vid medborgarkontoret.

 Skälen för regeringens förslag: Bostadstillägg till pensionärer baseras

på den inkomst och den bostadskostnad som pensionstagaren har. Den

bidragsgrundande inkomsten bestäms med utgångspunkt i de faktiska

inkomsterna vilket innebär att vissa kontroller och bedömningar måste

göras. Detta gäller också vid fastställandet av bostadskostnaden. Många

ärenden är emellertid av förhållandevis enkel beskaffenhet och bör därför

kunna anförtros åt en handläggare vid ett medborgarkontor som omfattas

av ett särskilt anställnings- eller uppdragsavtal. Hit räknas givetvis också

gynnande beslut i ärenden om bostadstillägg på grund av ändrade bostads-

kostnader. Dessa ärenden är av den enklaste beskaffenheten. I samtjän-

stavtalet skall de enklare fallen preciseras närmare.

 Prövningen av rätten till hustrutillägg skiljer sig inte nämnvärt från

vad

som gäller för bostadstillägg. Precis som bostadstillägg är hustrutillägg då

make uppbär folkpension en inkomstprövad förmån som beror på bostads-

kostnaden och inkomsten. Utredningen har också beskrivit förutsätt-

ningarna för hustrutillägg. Denna beskrivning visar att även prövningen av

rätten till hustrutillägg är ett förfarande som är av enkel beskaffenhet.

Utredningen synes emellertid ha förbisett att ta med denna uppgift i sitt

förslag. Även om utredningens förslag inte direkt omfattar ärenden om

hustrutillägg anser regeringen att detta är en förvaltningsuppgift som i

enklare fall också är lämplig att pröva inom ramen för försöksverksam-

heten.

Fel! Okänt växelargument..Fel! Okänt växelargument.

 Uppgifter inom skatteområdet

I detta avsnitt behandlas olika myndighetsuppgifter på skatteområdet. Om

samtjänstavtalet innefattar förvaltningsuppgifter som inkluderar myndig-

hetsutövning inom skatteområdet, bör de personer som knutits till

skattemyndigheten genom särskilda anställnings- eller uppdragsavtal i

myndighetens namn kunna anförtros följande uppgifter:

 att besluta om jämkning under inkomståret av preliminär skatt för

skolungdom och andra studerande,

 att i enklare fall få medge deklarationsanstånd, eller

 att i enklare fall registrera flyttningsanmälningar.

 Utredningens förslag omfattar några ytterligare uppgifter på skatteom-

rådet. Regeringen lägger dock inte nu fram något förslag om att en

handläggare vid ett medborgarkontor skall kunna besluta om jämkning av

preliminär skatt för andra inkomsttagare än skolungdom och andra

studerande. Visserligen är sådana beslut många gånger av enkel be-

skaffenhet men de kan också vara relativt komplicerade, t.ex. till följd av

ett yrkande om avdrag för resor till och från arbetet. Likaså avstår

regeringen från att lägga fram förslag om att anstånd med betalning av

skatt skall kunna medges vid ett medborgarkontor. Bedömningarna i dessa

ärenden är ofta besvärliga och därför får ärendetypen anses som olämplig

att handläggas inom ramen för försöksverksamheten med medborgarkon-

tor. Regeringen lägger inte heller fram något förslag avseende intyg om att

inga kvarskatteavdrag skall göras. Vi avser nämligen att i annat

sammanhang föreslå riksdagen att avskaffa arbetsgivarens skyldighet att

göra kvarskatteavdrag. Detsamma gäller i fråga om uppgiften att utfärda

duplettskattsedel

 I lagrådsremissen har regeringen redovisat ytterligare några förvalt-

ningsuppgifter inom skatteområdet som regeringen anser lämpliga att

handläggas i samtjänst vid ett medborgarkontor. Dessa uppgifter är att till-

handahålla utdrag ur taxeringsuppgiftsregister som innehåller uppgifter

som inte omfattas av sekretess, att utfärda taxeringsbevis för fastighet, att

utfärda A-skattsedel, att utfärda förtryckta självdeklarationsblanketter och

att utfärda personbevis. Enligt Lagrådets uppfattning kan emellertid

uppgifterna inte anses innefatta någon myndighetsutövning. Regeringen

ansluter sig nu till Lagrådets bedömning. Uppgifterna, som kräver tillgång

till personregister, kan genom regeringens förslag ändå utföras inom ramen

för samtjänsten av sådan personal som omfattas av ett särskilt anställnings-

eller uppdragsavtal.

Fel! Okänt växelargument..Fel! Okänt växelargument..Fel! Okänt

växelargument. Bevilja jämkning under inkomståret av

preliminär skatt för studerande

Regeringens förslag: En handläggare vid ett medborgarkontor som

omfattas av ett särskilt anställnings- eller uppdragsavtal skall få

besluta om jämkning under inkomståret av preliminär skatt för

skolungdomar och andra studerande med enbart tjänsteinkomst.

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

 Remissinstanserna: Riksskatteverket tillstyrker förslaget.

 Skälen för regeringens förslag: Jämkning under inkomståret av

preliminär skatt för skolungdomar och andra studerande med enbart

tjänsteinkomst och inga kostnader för inkomsternas förvärvande är en

förhållandevis enkel ärendehandläggning, som dessutom kan ske med

datorstöd. Riksskatteverket framställer varje år s.k. snabbtabeller vari

anges den procentuella skatten vid vissa årsinkomster. Om den studerande

inte har haft några inkomster tidigare under året, kan procenten för

skatteuttaget snabbt avläsas i denna tabell utan att någon direkt uträkning

behöver göras. Regeringen anser att sådana ärenden bör kunna hanteras vid

ett medborgarkontor av en handläggare som omfattas av ett särskilt

anställnings- eller uppdragsavtal.

Fel! Okänt växelargument..Fel! Okänt växelargument..Fel! Okänt

växelargument. Medge deklarationsanstånd

Regeringens förslag: En handläggare vid ett medborgarkontor som

omfattas av ett särskilt anställnings- eller uppdragsavtal skall i

enklare fall få medge anstånd med att lämna självdeklaration.

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

 Remissinstanserna: Riksskatteverket avstyrker förslaget. Verket anför

att beslut om anstånd ofta har stor betydelse för den efterföljande gransk-

ningsverksamheten. Många skattskyldiga sätter i system att lämna sin

deklaration sent för att förkorta granskningstiden. På myndigheten finns

ofta sådan personkännedom som behövs för att kunna bedöma om anstånd

skall medges. Dessutom finns där föregående års deklarationer som kan

innehålla värdefulla upplysningar för bedömningen.

 Skälen för regeringens förslag: Som Riksskatteverket påpekat kan

anståndsprövningen komma att påverka det efterföljande gransknings-

arbetet. I vissa fall kan också anståndsprövningen förutsätta information

som medborgarkontoret inte har tillgång till. Det är emellertid uppenbart

att en ansökan om anstånd med att lämna självdeklaration många gånger är

förhållandevis enkel att handlägga. Vissa överväganden måste visserligen

göras i den meningen att de åberopade skälen för anstånd alltid skall

värderas. I många fall är det dock fråga om en okomplicerad prövning

eftersom praxis för anstånd är entydig. Beslutet antecknas på ansöknings-

blanketten och registreras i skatteregistret eller skrivs ut direkt från

skatteregistret och undertecknas. Regeringen anser att beslut om anstånd i

dessa enklare fall bör kunna anförtros en handläggare vid ett

medborgarkontor som omfattas av ett särskilt anställnings- eller upp-

dragsavtal. Om en anståndsprövning kräver mer ingående bedömningar

skall handläggaren hänvisa ärendet vidare. I de fall anståndet gäller ett

bolag eller en fysisk person som bedriver näringsverksamhet bör ärendet

alltid hänvisas vidare till en handläggare som har sin grundanställning vid

den berörda skattemyndigheten. I samtjänstavtalet skall de enklare fallen

preciseras.

 Det är inte heller lämpligt att en handläggare vid ett medborgarkontor

som omfattas av ett särskilt anställnings- eller uppdragsavtal medger s.k.

byråanstånd, dvs. beslut om anstånd för en bokförare med att lämna sina

klienters deklarationer enligt en viss fastställd plan. Även dessa fall måste

hänvisas vidare antingen till en handläggare vid medborgarkontoret som

har sin grundanställning vid den myndighet som ansvarar för uppgiften

eller till denna myndighets huvudkontor.

Fel! Okänt växelargument..Fel! Okänt växelargument..Fel! Okänt

växelargument. Registrera flyttningsanmälan

Regeringens förslag: En handläggare vid ett medborgarkontor som

omfattas av ett särskilt anställnings- eller uppdragsavtal skall i

enklare fall få registrera flyttningsanmälningar.

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

 Remissinstanserna: Riksskatteverket avstyrker förslaget. Verket anför

att de uppgifter som lämnas på flyttningsblanketten är av den karaktären att

de bör kontrolleras och i vissa fall kompletteras genom förfrågan.

Riksskatteverket anser att denna flyttningskontroll alltid bör göras i

samband med handläggningen av anmälan och inte i efterhand när anmälan

registrerats. Verket anser vidare att flyttningsärenden inte är så enkla och

okomplicerade att de bör handläggas vid ett medborgarkontor.

 Skälen för regeringens förslag: En anmälan om flyttning skall

innehålla all information som normalt behövs för att kunna ta ställning till

om personens folkbokföring skall ändras. Förfarandet att registrera

anmälan om flyttning är förhållandevis enkelt. Om en anmälan är riktigt

ifylld diarieförs den i folkbokföringssystemet. Om flyttningsdagen är

densamma som diarieföringsdagen eller tidigare registreras ärendet i

folkbokföringsregistret efter kontroll mot fastighetstaxeringsregistret. I

diariet noteras därefter att beslutet om flyttning är fattat.

 I vissa fall behöver emellertid de lämnade uppgifterna kontrolleras och

kompletteras. I likhet med Riksskatteverket anser regeringen att en sådan

flyttningskontroll inte bör göras vid ett medborgarkontor av en hand-

läggare som endast omfattas av ett särskilt anställnings- eller uppdragsav-

tal. Förslaget begränsas därför till att avse enklare anmälningar om

flyttning, dvs. sådana ärenden där det inte blir aktuellt för myndigheten att

göra en flyttningskontroll. De ärenden som närmast kan komma i fråga är

sådana där en ensamstående person eller en hel familj flyttar till ett bo-

stadsområde med permanentbostäder. I samtjänstavtalet skall de enklare

fallen närmare preciseras.

 Regeringen är medveten om att ambitionsnivån med flyttningskontroller

successivt kan komma att höjas och att utrymmet för att delegera dessa

uppgifter på det sätt som här avses därför kan bli ganska begränsat. Detta

utgör dock inte tillräckliga skäl för regeringen att avstå från att lägga fram

förslaget.

Fel! Okänt växelargument..Fel! Okänt växelargument.

 Uppgifter inom arbetsmarknadsområdet

I fråga om myndighetsuppgifter på arbetsmarknadsområdet bör de

personer som knutits till arbetsmarknadsmyndigheten genom anställnings-

eller uppdragsavtal i myndighetens namn kunna anförtros att i enklare fall

bevilja ersättning för sökanderesor inom ramen för flyttningsbidrag.

 Utredningen har också föreslagit att en handläggare vid ett med-

borgarkontor skall få skriva in en arbetssökande vid arbetsförmedlingen

och i samband därmed "stämpla" ett kassakort. Regeringen anser

emellertid att detta behöver övervägas ytterligare och avstår därför från att

nu lägga fram ett sådant förslag.

Fel! Okänt växelargument..Fel! Okänt växelargument..Fel! Okänt

växelargument. Bevilja flyttningsbidrag

Regeringens förslag: En handläggare vid ett medborgarkontor som

omfattas av ett särskilt anställnings- eller uppdragsavtal skall i

enklare fall få bevilja flyttningsbidrag i form av bidrag till

sökanderesor.

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

 Remissinstanserna: Arbetsmarknadsstyrelsen (AMS) utesluter inte att

det skulle vara möjligt att överlämna den föreslagna uppgiften till en

generalist på ett medborgarkontor. AMS framhåller att uppgiften

förutsätter tillgång till verkets ADB-system.

 Skälen för regeringens förslag: För den som måste flytta för att få en

anställning kan flyttningsbidrag utgå. Flyttningsbidragen består bl.a. av

respenning och starthjälp. Respenning kan ges vid en sökanderesa för den

som söker arbete på annan ort och skall resa för en anställningsintervju.

Ersättning för kostnader för resa och uppehälle samt eventuell barntillsyn

får lämnas om besöket bedöms nödvändigt för att en anställning skall

komma till stånd. Respenning kan också ges vid en tillträdesresa för den

som påbörjar en anställning. Vid en tillträdesresa får sökanden och dennes

familj resan betald och dessutom eventuellt traktamente. Om anställningen

beräknas vara minst sex månader ersätts också kostnaden för att flytta

bohaget.

 De krav som måste uppfyllas för att en arbetssökande skall vara

berättigad till respenning är att han eller hon är inskriven vid arbets-

förmedlingen, är eller riskerar att bli arbetslös och att det inte förefaller

möjligt att få en ny anställning på hemorten. De två först nämnda

kriterierna är lätta att kontrollera. Det sist nämnda kriteriet förutsätter

emellertid att handläggaren gör en arbetsmarknadspolitisk bedömning, dvs.

att sökanden inte kan få en anställning på hemorten. Som regel fordrar en

sådan bedömning en ingående kunskap om arbetsmarknaden.

 Regeringen anser att enklare fall av ärenden om respenning bör kunna

handläggas av en handläggare vid ett medborgarkontor som omfattas av ett

särskilt anställnings- eller uppdragsavtal. I begreppet enklare fall får här

anses ligga att ett ärende inte avser för stora bidragsbelopp och att den

arbetsmarknadspolitiska bedömningen inte blir alltför komplicerad.

Förslaget bör därför avgränsas till att endast omfatta beslut om

sökanderesor i de fall då ingående kunskap om arbetsmarknaden knappast

behövs t.ex. när en ort drabbats av en omfattande arbetslöshet. I

samtjänstavtalet kan närmare preciseras vad som är enklare fall. Det

förtjänar att i sammanhanget påpekas att om ersättning för en sökanderesa

felaktigt skulle beviljas medför inte detta att arbetsförmedlingen senare

måste bevilja bidrag även för tillträdesresa och bohagstransport m.m.

Fel! Okänt växelargument..Fel! Okänt växelargument.

 Uppgifter på det kommunala området

I detta avsnitt behandlas olika myndighetsuppgifter på det kommunala

området som kan vara lämpliga att handlägga vid ett medborgarkontor i

gemensam regi med berörda statliga myndigheter och försäkringskassan.

Dessa uppgifter är:

 att bereda ärenden om ekonomiskt bistånd till den som fyllt 65 år för

dennes försörjning,

 att ta emot ansökningar om plats i barnomsorgen, fördela platserna och

lämna erbjudanden om plats,

 att bevilja inackorderingsbidrag för elever i gymnasieskolan och kom-

munal vuxenutbildning,

 att ge tillstånd till att inrätta annat slag av toalett än vattentoalett

 enligt

en kommunal föreskrift, eller

 att i enklare fall besluta om parkeringstillstånd för handikappade.

 Utredningens förslag omfattar även uppgiften att bevilja enklare

bygglov. Regeringen avstår emellertid från att lägga fram detta förslag. I

sådana ärenden förekommer ofta tolkningsproblem av om en viss åtgärd är

förenlig med detaljplanen. Det är dessutom ofta fråga om att väga den

byggandes intresse av att utnyttja sin byggrätt på visst sätt mot grannens

intresse av att inte få betydande olägenheter av det byggda genom t.ex.

skuggning eller skymd sikt. Denna ärendetyp får därför anses som

olämplig att handlägga inom ramen för försöksverksamheten med

medborgarkontor.

Fel! Okänt växelargument..Fel! Okänt växelargument..Fel! Okänt

växelargument. Bereda ärenden om ekonomiskt bistånd till vissa

pensionärer

Regeringens förslag: En handläggare vid ett medborgarkontor som

omfattas av ett särskilt anställnings- eller uppdragsavtal skall få

bereda ärenden om ekonomiskt bistånd till den som fyllt 65 år för

dennes försörjning.

 Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens

förslag.

 Remissinstanserna: Socialstyrelsen har inga invändningar mot förslaget

men understryker särskilt vikten av att gällande sekretessbestämmelser

iakttas.

 Skälen för regeringens förslag: Vid handläggning av en ansökan om

socialbidrag görs både en ekonomisk prövning och en bedömning av den

enskildes försörjningsförmåga. Utbetalningen av socialbidrag förenas ofta

med krav på den enskilde att vara aktivt arbetssökande eller med

erbjudande om andra biståndsinsatser i syfte att nå självförsöjning.

 I vissa fall fungerar socialbidraget som ett renodlat försörjningsstöd.

Det

kan t.ex. gälla invandrare som är över 65 år och som inte kan få svensk

pension eller ålderspensionärer vars inkomster inte når upp till en skälig

levnadsnivå. Någon prövning av om personen i fråga kan försörja sig

genom eget arbete blir inte aktuell att göra i dessa ärenden. Social-

bidragsprövningen kan begränsas till en bedömning av den enskildes

ekonomiska förhållanden.

 I handläggningsrutinen för de nämnda ärendena ingår att ankomststäm-

pla ansökningen, se till att den är fullständigt ifylld, kontrollera uppvisade

kvitton för t.ex. hyra och hemtjänst samt anteckna de betalda beloppen

samt eventuellt sökandens passnummer. Handläggaren signerar sedan

ansökningshandlingen och lämnar ärendet vidare till den som är behörig att

besluta i ärendet. Enligt regeringens mening är den beskrivna

ärendeberedningen en mycket lämplig uppgift att pröva i en försöksverk-

samhet med medborgarkontor. Genom att handläggningen vid med-

borgarkontoret syftar till att göra ärendet klart för beslut blir förfarandet

enklare och snabbare inte bara för beslutsfattaren vid socialbidragsenheten

utan också för den enskilde.

Fel! Okänt växelargument..Fel! Okänt växelargument..Fel! Okänt

växelargument. Handlägga ärenden om barnomsorgsplats

Regeringens förslag: En handläggare vid ett medborgarkontor som

omfattas av ett särskilt anställnings- eller uppdragsavtal skall kunna

ta emot en ansökan om behov av plats i förskoleverksamhet och

skolbarnsomsorg samt dessutom kunna fördela plats och lämna

erbjudande om plats.

 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

 Remissinstanserna: Socialstyrelsen har inga invändningar mot förslaget

men förutsätter att handläggningen av ärenden om barnomsorgsplats med

stöd av 6 eller 16 § i socialtjänstlagen även i fortsättningen hanteras av

specialister inom den kommunala förvaltningen.

 Skälen för regeringens förslag: En kommun är skyldig att till-

handahålla förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg i den omfattning som

det behövs med hänsyn till föräldrarnas förvärvsarbete eller studier eller

barnets eget behov. Plats skall erbjudas alla barn som har fyllt ett år utan

oskäligt dröjsmål efter det att anmälan om behov av plats gjorts.

 En anmälan om behov av plats i barnomsorgen görs på ett särskilt

formulär. Att registrera en anmälan i barnomsorgskön, fördela och erbjuda

barnomsorgsplats är ett förhållandevis enkelt förfarande. Efter kontroll av

barnets ålder, att barnet och familjen är bosatta och stadigvarande vistas i

kommunen och att behov av barnomsorg föreligger kan ärendet registreras.

Anmälningsdagen avgör platsen i barnomsorgskön. När det blir aktuellt att

tilldela ett barn i kön en plats sänds ett skriftligt meddelande om detta till

föräldrarna eller den som barnet bor hos. Antas inte platsen måste en ny

anmälan om behov göras. Regeringen anser att denna typ av verksamhet

passar utmärkt för att pröva inom ramen för försöksverksamheten.

 Det är emellertid viktigt att framhålla att handläggning av ärenden om

plats i barnomsorgen som följer av någons rätt till bistånd av socialnämn-

den för att uppnå en skälig levnadsnivå inte är lämpliga att anförtros en

handläggare vid ett medborgarkontor som endast omfattas av ett särskilt

anställnings- eller uppdragsavtal. Inte heller bör denne handlägga ärenden

om barnomsorgsplats som följer av den särskilda skyldighet en kommun

har att anordna sådan plats åt barn av fysiska, psykiska eller andra skäl som

ett särskilt stöd i barnets utveckling.

Fel! Okänt växelargument..Fel! Okänt växelargument..Fel! Okänt

växelargument. Bevilja stöd till inackordering

Regeringens förslag: En handläggare vid ett medborgarkontor som

omfattas av ett särskilt anställnings- eller uppdragsavtal skall få

bevilja stöd till inackordering för elever i gymnasieskolan och

kommunal vuxenutbildning.

 Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens

förslag.

 Remissinstanserna: Ingen remissinstans har lämnat några synpunkter

på förslaget.

 Skälen för regeringens förslag: En hemkommun är enligt lag skyldig

att lämna ekonomiskt stöd till de elever i gymnasieskolan som behöver

inackordering till följd av skolgången. Motsvarande skyldighet gäller i

vissa fall till elever i gymnasial vuxenutbildning och påbyggnadsutbildning

inom kommunal vuxenutbildning (komvux) som studerar i en annan

kommun än hemkommunen. Skyldigheten gäller till och med det första

kalenderhalvåret det år då ungdomarna fyller tjugo år. Stödet skall avse

boende, fördyrat uppehälle och resor till och från hemmet. Bidraget

bestäms efter en viss mall. Det är fråga om relativt låga bidragsbelopp om

ungefär ett par tusen kronor i månaden.

 Regeringen anser att uppgiften att besluta om inackorderingsbidrag för

elever i gymnasieskolan och komvux är en enkel uppgift och lämplig att

anförtro en handläggare vid ett medborgarkontor som omfattas av ett

särskilt anställnings- eller uppdragsavtal.

Fel! Okänt växelargument..Fel! Okänt växelargument..Fel! Okänt

växelargument. Ge tillstånd till annat slag av toalett än

vattentoalett

Regeringens förslag: En handläggare vid ett medborgarkontor som

omfattas av ett särskilt anställnings- eller uppdragsavtal skall få ge

tillstånd till att inrätta annat slag av toalett än vattentoalett enligt en

kommunal föreskrift.

 Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens

förslag.

 Remissinstanserna: Enligt Socialstyrelsen bör tillstånd till avloppsfri

toalett kunna ges genom medborgarkontor för miljömärkta toaletter varvid

endast den nordiska miljömärkningen Svanen bör godkännas.

 Skälen för regeringens förslag: I lokala hälsoskyddsföreskrifter före-

kommer krav på tillstånd för att få inrätta annat slag av toalett än vattentoa-

lett. Sådana ärenden kan i princip avgöras i samband med att ansökan om

tillstånd lämnas in. Socialstyrelsen har klassat ett antal toaletter som

godtagbara och angett en högsta belastning, dvs. toaletternas kapacitet i

förhållande till antalet användare. Dessa toaletter har sedan förtecknats. En

ansökan om tillstånd skall innehålla uppgift om fastighetsbeteckning, typ

av toalett och hur många personer som normalt kommer att använda

toaletten. Handläggaren kontrollerar uppgifterna i ansökan mot

Socialstyrelsens förteckning och avgör därefter ärendet om förutsättningar

föreligger för ett beslut om tillstånd. Förfarandet är enkelt och, enligt

regeringens mening, mycket lämpligt att anförtro en handläggare vid ett

medborgarkontor som omfattas av ett särskilt anställnings- eller

uppdragsavtal

Fel! Okänt växelargument..Fel! Okänt växelargument..Fel! Okänt

växelargument. Bevilja parkeringstillstånd åt handikappade

Regeringens förslag: En handläggare vid ett medborgarkontor som

omfattas av ett särskilt anställnings- eller uppdragsavtal skall i

enklare fall få bevilja parkeringstillstånd för handikappade.

 Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens

förslag.

 Remissinstanserna: Justitieombudsmannen (JO) påpekar att i ärenden

om parkeringstillstånd åt handikappade måste handläggaren göra en själv-

ständig bedömning av om ett företett läkarintyg skall anses utvisa att

sökanden behöver parkeringstillstånd.

 Socialstyrelsen anser att parkeringstillstånd till handikappade inte bör

handläggas vid ett medborgarkontor eftersom frågan är mer komplex än

som framgår av förslaget. Att bevilja parkeringstillstånd är även kopplat

till bl.a. undantag från de lokala trafikbestämmelserna och tillgång till

parkeringsplatser för handikappade. Frågan om parkeringstillstånd är

integrerad hos den instans som ansvarar för trafiken i kommunen och den

bör enligt Socialstyrelsen även i fortsättningen handläggas där.

 Skälen för regeringens förslag: En förutsättning för att en handikappad

skall få ett kommunalt parkeringstillstånd är som regel att en läkare intygar

att handikappet är sådant att personen i fråga behöver parkeringstillståndet.

I handläggarens uppgift ingår dels att kontrollera att det framgår av

läkarintyget att sökanden behöver ett parkeringstillstånd, dels att avgöra

under vilken tid tillståndet skall gälla. Beslutet översänds sedan till

sökanden. Med beslutet översänds också en del upplysningar, t.ex. de

regler som gäller för den som innehar ett parkeringstillstånd samt ett

parkeringskort försett med ett giltighetsmärke.

 Regeringen anser att ärenden om parkeringstillstånd för handikappade i

enklare fall bör kunna handläggas vid ett medborgarkontor av en

handläggare som omfattas av ett särskilt anställnings- eller uppdragsavtal. I

begreppet enklare fall får i dessa avseenden anses ligga att det företedda

läkarintyget klart utvisar att personen i fråga behöver parkeringstillståndet.

Är läkarintyget mer svårbedömbart kan ett enklare fall inte anses föreligga.

Vad begreppet enklare fall i övrigt skall innefatta kan tänkas variera från

en kommun till en annan kommun. Vad som utgör enklare fall skall därför

preciseras i samtjänstavtalet. Med hänsyn till remissinstansernas

invändningar bör det också framhållas att handläggningen vid med-

borgarkontoret av ärenden om parkeringstillstånd naturligtvis kan ske i

samråd med den ansvariga nämnden i kommunen.

Fel! Okänt växelargument..Fel! Okänt växelargument.

 Ytterligare förvaltningsuppgifter

Regeringens bedömning: Under försöksperiodens gång bör

myndigheter, kommuner och landsting som deltar i försöket ges

möjlighet att hos regeringen väcka frågor om ytterligare för-

valtningsuppgifter som kan vara lämpliga att pröva inom ramen för

försöksverksamheten. Regeringen kommer därefter att lägga fram de

förslag till utvidgning av försöksverksamheten som bedöms

lämpliga.

 Skälen för regeringens bedömning: Genom de förslag som regeringen

nu har redovisat läggs en ram för en utvidgad försöksverksamhet med

medborgarkontor. Omfattningen och avgränsningen av de förvaltnings-

uppgifter med moment av myndighetsutövning som skall kunna prövas i

försöket kan diskuteras. Invändningar har rests mot flera av de förslag som

utredningen har lagt fram. Regeringen har i stor utsträckning tagit hänsyn

till sådana invändningar. Det gäller bl.a. i fråga om de myndighetsuppgifter

på polisområdet som utredningen föreslog borde ingå i försöksverksamhet.

Både JO och Rikspolisstyrelsen har avstyrkt att en polismyndighets

arbetsuppgifter handläggs vid medborgarkontor. I sin bedömning har

regeringen också vägt in utvecklingen i fråga om närpolisverksamheten.

 Våra förslag är alltså väsentligt begränsade i förhållande till utred-

ningens. När det gäller vissa uppgiftsområden kan den praktiska

betydelsen vara förhållandevis liten. Vi har dock inte avstått från att ta med

en del sådana områden. Våra överväganden i denna del bygger bl.a. på de

önskemål som finns på flera håll om att kunna starta en utvidgad

försöksverksamhet. Att det sker i en relativt blygsam skala är enligt vår

mening inte någon nackdel.

 Det finns mot den här bakgrunden skäl att vara öppen för önskemål och

idéer om ytterligare förvaltningsuppgifter som kan vara lämpliga att pröva

i försöksverksamheten. Regeringen kommer att ge berörda myndigheter,

kommuner och landsting möjlighet att väcka sådana frågor. I de fall det

bedöms lämpligt kommer vi sedan att förelägga riksdagen förslag till att

ytterligare utvidga försöksverksamheten.

Fel! Okänt växelargument. Utvärdering av

försöksverksamheten och det fortsatta

utvecklingsarbetet

Regeringens bedömning: Det är angeläget att följa, stödja och

utvärdera det utvecklingsarbete som pågår om medborgarkontor. En

arbetsgrupp har därför tillsatts i Inrikesdepartementet. En viktig

uppgift för arbetsgruppen är att fortlöpande redovisa de erfarenheter

och den kunskap som finns om verksamheten. Resultaten från de

studier och utvärderingar som gjorts eller pågår vid exempelvis

universitet och högskolor skall därvid tas till vara. En plan för det

fortsatta utvärderingsarbetet bör utarbetas.

 Skälen för regeringens bedömning: En arbetsgrupp har nyligen

inrättats i Inrikesdepartementet för att följa och stödja arbetet med att

utveckla medborgarkontor och andra former av kontakter mellan med-

borgarna och offentliga organ. Arbetsgruppen kommer att inleda sitt arbete

med att ta fram ett samlat underlag om pågående försök med

medborgarkontor samt redovisa de erfarenheter och den kunskap som finns

om verksamheterna. En viktig utgångspunkt för detta arbete utgör de

utvärderingar som gjorts eller pågår vid exempelvis universitet och

högskolor. En plan för det fortsatta utvärderingsarbetet bör utarbetas i detta

sammanhang. Den utvidgning av försöksverksamheten som nu föreslås

leder till att bl.a. frågor om integritet, rättssäkerhet och ansvarsförhållanden

mellan de avtalsslutande parterna måste ägnas särskild uppmärksamhet.

 En andra huvuduppgift för arbetsgruppen är att klarlägga vilka planer

och önskemål som finns om att förändra i nuvarande verksamheter eller

starta nya medborgarkontor. I detta sammanhang skall arbetsgruppen

redovisa och belysa de problem och svårigheter som kan finnas på lokal

nivå för att genomföra ett önskvärt förnyelse- och förändringsarbete.

Arbetsgruppen bör därvid bedöma behovet av förändringar och utarbeta

förslag som kan leda till att dialogen mellan medborgare och sam-

hällsorgan fördjupas.

 En tredje viktig uppgift för arbetsgruppen är att följa och stödja ut-

vecklingsarbetet. I direktiven för utredningsarbetet anges exempel på

frågor som särskilt bör uppmärksammas. Det gäller inrättande av s.k.

integrerade medborgarkontor och hur information i ökad utsträckning kan

göras elektroniskt tillgänglig för alla. Ett underlag skall vidare tas fram

som belyser medborgarkontorens möjligheter att genom sektorsövergripan-

de arbetssätt bidra till det utvecklingsarbete som pågår i storstads-

regionerna inom ramen för särskilda insatser i invandrartäta bostadsområ-

den.

 I arbetsgruppens uppdrag ingår vidare att initiera studier och dis-

kussioner som blickar framåt när det gäller kontaktformer och informa-

tionsstrategier samt sprida information och erfarenheter från utvecklings-

arbetet. Ledamöter och experter är företrädare för Regeringskansliet,

statliga myndigheter, kommuner, landsting samt universitet och högskolor.

Fel! Okänt växelargument. Kostnader

Regeringens bedömning: I den mån försöksverksamheten medför

ökade kostnader bör dessa finansieras genom omprioriteringar av

resurser inom kommunerna och myndigheterna.

 I propositionen 1993/94:187 om försöksverksamhet med medborgarkon-

tor gjordes inte några beräkningar av kostnaderna för att genomföra

försöksverksamheten i full skala. Endast frågan om kostnaderna för det

lokala utvecklingsarbetet behandlades i propositionen.

 Regeringens bedömning var att i den mån det lokala utvecklingsarbetet

medför ökade kostnader bör dessa finansieras genom omprioriteringar av

resurser inom kommunerna och myndigheterna. Skälet för regeringens

bedömning var att det därigenom skapades en realistisk ekonomisk bas för

en fortsatt drift av medborgarkontoren. Denna bedömning kvarstår.

 Ansvaret för att förslagen i de konkreta fallen inte leder till

kostnadsök-

ningar som inte motsvaras av minst lika stora besparingar ligger liksom för

den nuvarande försöksverksamheten på de avtalsslutande parterna.

Kostnader som kan uppkomma under försöksverksamheten, när det gäller

uppgifter som innefattar myndighetsutövning kan bl.a. hänga samman med

att tillförsäkra medarbetarna vid medborgarkontoret den kompetens som

behövs. Andra kostnader i ett inledningsskede följer av de olika behörig-

hetsspärrar som kan behöva läggas in när det gäller medarbetarnas åtkomst

till myndigheternas personregister.

 Ett syfte med medborgarkontor är att de samverkande myndigheterna

skall kunna göra samordningsvinster genom att effektivare ta till vara

personal, lokaler och utrustning. Av samhällsekonomiska skäl är det på

många håll aktuellt med inskränkningar i myndigheternas och försäkrings-

kassornas lokala kontorsnät. Det finns säkerligen myndigheter som inte

kommer att behöva alla de lokaler som den disponerar i dag. I de fall när

ett befintligt lokalkontor ersätts av ett medborgarkontor bör en del

kostnadsbesparingar kunna uppnås.

 I ett sådant läge kan det i en del fall vara lönsamt för det allmänna

att en

samverkan mellan myndigheter från olika sektorer kommer till stånd också

när det gäller handläggningen av enklare ärenden som innebär myndig-

hetsutövning. En sådan samverkan kan bidra till att underlätta en

nödvändig omställning för den offentliga förvaltningen i stort. På längre

sikt kan en samverkan vid medborgarkontor ge goda förutsättningar att

organisera flexibla samtjänstlösningar allt efter de olika behov som kan

finnas lokalt.

 Men möjligheterna till kostnadsbesparingar skall inte överdrivas. I

offentlig förvaltning saknas i många fall verktyg och erfarenheter för att

göra interna omprioriteringar. Det finns inte heller några riktiga incitament

för att ta ett helhetsgrepp på offentlig förvaltning eller att formulera

helhetsmål.

 En utvärdering som forskare vid Mitthögskolan har gjort av det första

året under försöksverksamheten visar t.ex. att den konsumentverksamhet

som bedrivs vid medborgarkontor fungerar väl. Det har inneburit en

effektivare användning av övriga specialistresurser för konsumentvägled-

ning etc. Men det saknas uppskattningar av de rationaliseringsvinster som

kan erhållas genom sambruk. Det är en av de frågor som bör tas upp i den

fortsatta utvärderingen av försöksverksamheten.

Fel! Okänt växelargument. Ikraftträdande

Den nya lagen föreslås träda i kraft den 1 juli 1997 och gälla till utgången

av juni 2002. Det innebär att försöksperioden förlängs med tre år så att de

nya möjligheterna att utföra förvaltningsuppgifter som innefattar myndig-

hetsutövning skall kunna prövas under en rimlig tid. Den nya lagen är tänkt

att ersätta lagen (1994:686) om försöksverksamhet med medborgarkontor.

 Äldre avtal som regeringen har godkänt enligt den upphävda lagen

kommer även i fortsättningen att gälla utan att ett nytt godkännande

behöver inhämtas. Vid detta förhållande är det mest lämpligt att göra

bestämmelserna i den nya lagen om samtjänstavtalets återkallande och om

verksamhetsrapporter tillämpliga även på de äldre avtalen. Om parterna

som ingått ett avtal som godkänts enligt den upphävda lagen vill förlänga

detta måste dock ett nytt godkännande inhämtas enligt den nya lagen.

Fel! Okänt växelargument. Författningskommentar

1994 års lag om försöksverksamhet med medborgarkontor ersätts med en

ny lag om försöksverksamhet med samtjänst vid medborgarkontor. Den

nya lagen innebär att försöksverksamheten utvidgas till att omfatta flera

samarbetsvägar och ett ökat antal samarbetsformer. Den form för

samverkan som 1994 års försökslag medger skall också fortsättningsvis

vara möjlig.

 Någon definition av begreppet medborgarkontor görs inte i lagen. Vad

ett medborgarkontor är beskrivs under avsnitt 4.1. Där framgår bl.a. att ett

medborgarkontor inte är en egen myndighet och att det kan organiseras

enligt flera olika modeller. Den nu föreslagna lagen om samtjänst innebär

endast ändringar för den modell som ibland kallas integrerade med-

borgarkontoret. Grunden till denna modell lades genom 1994 års

försökslag. Övriga modeller för medborgarkontorsverksamhet som för

övrigt inte kräver något särskilt lagstöd för sin tillämpning berörs inte av

förslaget.

Samtjänstavtal

1 § Statliga myndigheter, en allmän försäkringskassa, en kommun

eller ett landsting får ingå avtal om att för varandras räkning lämna

upplysningar, vägledning, råd och annan sådan hjälp till enskilda och

i övrigt handlägga enklare förvaltningsärenden med de begränsningar

som anges i denna lag eller att använda varandras personal till att

utföra sådan verksamhet (samtjänst vid medborgarkontor).

 I paragrafen anges de två former för samverkan i samtjänst som får

förekomma med stöd av denna lag.

 Den ena formen av samverkan avser de angivna parternas möjlighet att

efter avtal utföra enklare förvaltningsuppgifter för varandras räkning. Detta

är delvis redan möjligt genom den nuvarande försökslagen som tillåter en

kommun att efter avtal med en eller flera statliga myndigheter, en allmän

försäkringskassa eller ett landsting, utföra förvaltningsuppgifter som

annars ligger utanför kommunernas kompetensram enligt kommunallagen

(1991:900). Omvänt får också statliga myndigheter m.fl. genom avtal

överlåta åt en kommun att utföra förvaltningsuppgifter för deras räkning.

De förvaltningsuppgifter som på så sätt får anförtros en kommun får dock

inte innefatta myndighetsutövning, utan bara information, rådgivning eller

andra serviceåtgärder.

 Den form för samverkan som 1994 års försökslag medger blir även

fortsättningsvis möjlig, men tillämpningsområdet för försöksverksamheten

vidgas nu så att även statliga myndigheter m.fl. ges möjlighet att utföra

sådana förvaltningsuppgifter för varandras räkning eller för en kommuns

räkning. Bestämmelsen ger därmed utrymme för att etablera en samtjänst

mellan två eller flera statliga myndigheter, eller mellan en eller flera

statliga myndigheter och en allmän försäkringskassa, eller mellan en statlig

myndighet och ett landsting. Kombinationerna är många. Det ställs således

inte något krav på att både statliga myndigheter, en allmän

försäkringskassa och en kommun samtidigt ingår i samtjänsten. Det är fullt

tillräckligt att två myndigheter samverkar. Det blir däremot inte möjligt för

en kommun eller ett landsting att åta sig att utföra förvaltningsuppgifter för

en annan kommun eller ett landsting. Här ges således inte något undantag

för att få utföra förvaltningsuppgifter som i detta avseende ligger utanför

kompetensramen enligt kommunallagen. Bestämmelsen ger därmed inte

utrymme för mer än en kommun eller ett landsting att samverka i

samtjänsten. Detsamma gäller även en allmän försäkringskassa.

 Den andra formen av samverkan är att en myndighet för sina för-

valtningsuppgifter använder anställda i en annan samverkande myndighet.

Detta sker genom att myndigheten binder personalen till sig genom ett

särskilt anställnings- eller uppdragsavtal (se kommentaren till 5 §). Den

formen av samverkan görs obligatorisk för uppgifter som helt eller delvis

innefattar myndighetsutövning eller som kräver tillgång till ett personre-

gister.

 De båda formerna av samverkan kan kombineras i en samtjänst. En

myndighet kan således uppdra åt en annan myndighet att utföra en eller

flera förvaltningsuppgifter som inte innebär myndighetsutövning och

samtidigt genom ett särskilt avtal använda en person anställd i den andra

myndigheten och låta denne utföra andra förvaltningsuppgifter som kan

innehålla inslag av myndighetsutövning.

 Med uttrycket enklare förvaltningsuppgifter avses uppgifter där risken

för felaktig handläggning är liten eller där utrymmet för handläggaren att

göra självständiga bedömningar är begränsat. Det kan alltså i huvudsak

bara vara fråga om en mer rutinmässig handläggning. En sådan hand-

läggning kan också innefatta myndighetsutövning i den utsträckning som

följer av de två katalogerna i 7 och 8 §§. En kontroll av gränsdragningen

mellan enklare och andra förvaltningsuppgifter sker genom regeringens

prövning enligt 3 §.

 I 1994 års försökslag förutsätts att kommunen utför de statliga för-

valtningsuppgifterna m.fl. i eget namn och inte i respektive myndighets

namn. Den ordningen består för sådana förvaltningsuppgifter som inte

innefattar myndighetsutövning och kommer till uttryck i lagtexten genom

att myndigheterna får utföra dessa uppgifter för varandras räkning. Blir det

däremot fråga om förvaltningsuppgifter som helt eller delvis innefattar

myndighetsutövning eller som kräver tillgång till ett personregister, skall i

stället uppgifterna alltid utföras i den ansvariga myndighetens namn.

 Regeringen instämmer i vad Lagrådet har anfört om att lagen inte bör

uppfattas så att den förhindrar annan samverkan mellan de angivna

myndigheterna som inte kan hänföras till samtjänst vid medborgarkontor.

2 § Ett samtjänstavtal skall ange vilka förvaltningsuppgifter som

skall omfattas av samtjänsten. Av avtalet skall också framgå under

vilken tid det skall gälla. Ett samtjänstavtal får dock inte träffas för

längre tid än till utgången av juni 2002.

 Om samtjänstavtalet omfattar förvaltningsuppgifter som innebär

myndighetsutövning eller kräver tillgång till personregister, skall det

av avtalet framgå vem som skall utföra uppgifterna och vilken

tillgång till personregister denne kommer att ha. Det skall också

framgå om handläggaren har andra sådana förvaltningsuppgifter och

den tillgång till personregister denne i så fall har.

 Samtjänstavtalet bildar den yttre ramen för hela samtjänstverksamheten.

Av avtalet skall det enligt första stycket framgå samtliga förvaltnings-

uppgifter som samtjänsten omfattar. I detta krav ligger också att de

personregister som behövs för att kunna utföra förvaltningsuppgifterna

skall anges. Härigenom fås inte bara en ram för det samlade serviceutbudet

utan också en ram för myndighetsutövningen och en ram för

personregistertillgången i samtjänsten. När det gäller sådana förvalt-

ningsuppgifter som information, rådgivning och andra serviceåtgärder kan

av naturliga skäl kravet på precision inte ställas alltför högt. Något krav på

att i avtalet peka ut vem av handläggarna i samtjänsten som skall utföra

dessa serviceuppgifter har heller inte ställts upp.

 I andra stycket anges att det av samtjänstavtalet skall framgå vem som

handlägger förvaltningsuppgifter som innefattar myndighetsutövning eller

kräver tillgång till personregister. Handläggarens namn skall alltså anges.

Vidare måste det framgå vilka uppgifter som innebär myndighetsutövning

och vilken tillgång till personregister han eller hon har i samtjänsten. En

handläggare i samtjänsten har normalt en begränsad tillgång till uppgifter i

ett databaserat personregister. Detta följer av 9 §. Det är denna tillgång

som skall framgå av samtjänstavtalet. Kravet på precision ställs högt i

fråga om uppgifter som innefattar myndighetsutövning eller kräver tillgång

till personregister. Genom en sådan närmare precisering av förvaltnings-

uppgifterna ges den nödvändiga grunden för regeringens prövning enligt 3

§.

 Om en handläggare som deltar i samtjänsten till följd av sin grundan-

ställning även har andra uppgifter som innefattar myndighetsutövning eller

kräver tillgång till personregister skall också dessa anges i samtjänstavtalet

liksom den tillgång till personregister denne har. Det beror på att också de

måste vägas in i bedömningen av hur uppgifter från olika verksamhets-

områden kan kombineras med hänsyn till rättssäkerheten och från

sekretess- och integritetssynpunkt. Sammantaget innehåller paragrafen

krav på en tydlig och uttömmande redovisning av hur förvaltnings-

uppgifterna från olika förvaltningsområden kombineras hos de enskilda

handläggarna (tjänsteprofil) när det blir fråga om myndighetsutövning eller

personregistertillgång.

 En grundtanke i samtjänsten är att varje handläggare skall kunna betjäna

den besökande medborgaren även om dennes ärenden kan hänföras till

flera myndighetsområden. Något krav på att handläggarna skall ha

enhetliga tjänsteprofiler ställs dock inte upp. Av rättssäkerhets- samt

sekretess- och integritetsskäl kan det finnas behov av att göra vissa

begränsningar i uppgiftsområdena för en eller flera handläggare. Denna

avvägning ankommer det i första hand på respektive myndighet i

samtjänsten att göra.

 Förutom de i bestämmelsen angivna kraven på samtjänstavtalet bör det

dessutom reglera en del andra viktiga frågor mellan parterna som t.ex.

vilka ekonomiska villkor som skall gälla, hur verksamheten skall styras

och övervakas, hur arbetsledning och kompetensutveckling skall vara

ordnad och hur allmänheten skall informeras om verksamheten. Avtalet

bör också reglera vad som händer när en part t.ex. vill frånträda avtalet

eller säga upp eller ändra ett särskilt anställnings- eller uppdragsavtal med

en anställd hos den andra parten. Det bör i sammanhanget erinras om att

eventuella tolkningstvister av rättigheter och skyldigheter av ekonomisk

eller annan civilrättslig natur kan komma att avgöras vid en rättslig

prövning i allmän domstol.

Godkännande och återkallelse

3 § För att bli gällande skall ett samtjänstavtal godkännas av

regeringen.

 Regeringen får återkalla ett godkännande, om ändrade förhållanden

kräver det eller om det finns andra särskilda skäl för det.

Samtjänstavtalet upphör i så fall att gälla den dag som regeringen

bestämmer.

 Regeringens godkännande av ett samtjänstavtal är enligt första stycket

en

förutsättning för att samtjänsten skall få sättas i gång. Regeringen prövar

om förvaltningsuppgifterna i samtjänsten ligger inom de begränsningar för

försöket som anges i försökslagen. I regeringens prövning ligger också att

bedöma om de olika tjänsteprofilerna (jfr kommentaren till 2 §) är

förenliga med allmänna krav på rättssäkerhet och om de kan anses

acceptabla utifrån utgångspunkten att minska risken för intressekollissioner

som kan hota det integritetsskydd som sekretesslagens regler ger. Däremot

är det inte regeringens uppgift att granska och godkänna de eventuella

andra villkor som parterna kan ha kommit överens om.

 Föreskriften om regeringens godkännande utesluter inte att parterna i

samtjänsten själva kommer överens om att begränsa en pågående

samtjänst. Däremot fordrar varje ändring av verksamhetens yttre ram (jfr

kommentaren till 2 § första stycket) i utvidgande riktning regeringens

godkännande innan den får påbörjas. Det gäller också om de tjänsteprofiler

som beskrivs i samtjänstavtalet ändras till att omfatta ytterligare myndig-

hetsutövningsuppgifter eller uppgifter som fordrar tillgång till

personregister.

 I andra stycket ges regeringen en rätt att återkalla ett godkännande när

ändrade förhållanden inträtt eller det annars finns särskilda skäl att göra

det. Det kan röra sig om ändrad lagstiftning som gör att det ursprungliga

avtalet inte kan tillämpas som det är tänkt eller att den ena avtalsparten är

missnöjd med hur verksamheten kommit att bedrivas. Återkallelse kommer

att kunna tillgripas som en sista utväg för att avveckla en verksamhet som

är olämplig eller sköts på ett olämpligt sätt, t.ex. så att rättssäkerheten

eller

integritetsskyddet äventyras.

 För det fall regeringen återkallar sitt godkännande gäller inte längre

samtjänstavtalet. De förvaltningsuppgifter som redan utförts med stöd av

samtjänstavtalet påverkas självfallet inte av ett sådant beslut. Ibland kan

det finnas behov av tid för att avveckla verksamheten vid ett med-

borgarkontor. En återkallelse får därför verkan först från den dag som

regeringen bestämmer.

Verksamhetsrapporter

4 § Myndigheter som har träffat ett samtjänstavtal skall på det sätt

som regeringen bestämmer redovisa hur verksamheten har bedrivits.

 Paragrafen motsvarar i huvudsak 3 § i 1994 års försökslag. Den närmare

tidpunkten för den årliga redovisningen som bestämts till den 1 mars i

den nuvarande försökslagen är närmast en verkställighetsföreskrift som

det bör ankomma på regeringen att fastställa. Härigenom kan tidpunkten

senare på ett smidigt sätt anpassas eller samordnas med de statliga myndig-

heternas och de allmänna försäkringskassornas skyldighet att lämna års-

redovisning. Denna bestämmelse täcker även 5 § i 1994 års försökslag om

att parterna skall underrätta regeringen när samarbetet upphör i förtid.

Myndighetsutövning m.m.

5 § Om samtjänsten innebär att myndigheterna använder varandras

personal till att utföra förvaltningsuppgifter som helt eller delvis

innebär myndighetsutövning eller som kräver tillgång till ett

personregister, skall den myndighet som ansvarar för uppgifterna

träffa ett särskilt anställnings- eller uppdragsavtal med den som skall

utföra dessa uppgifter.

 Bestämmelsen i denna paragraf innebär ett krav på att om ett samtjänst-

avtal omfattar också sådana förvaltningsuppgifter som innebär myndig-

hetsutövning eller som kräver tillgång till personregister, skall myndig-

heten träffa ett särskilt anställnings- eller uppdragsavtal med den eller de

personer som är anställda hos den andra myndigheten och som skall svara

för uppgifterna i fråga. Därigenom knyts dessa till myndigheten och

därigenom kan myndighetsutövningen bedrivas som en del av den

ordinarie verksamheten.

 De arbetsrättsliga reglerna om arbetsskyldighet och arbetsledning som

följer av ett anställningsavtal bör tjäna som utgångspunkt för vad ett

särskilt uppdragsavtal i övrigt bör reglera. Ett uppdragsavtal bör dessutom

reglera vad som skall gälla vid en förändring av samtjänsten som innebär

att uppdraget begränsas eller upphör.

6 § Myndighetsutövning i samtjänst får endast avse förvaltnings-

uppgifter som följer av 7 och 8 §§.

 Samtjänsten får inte omfatta

 1. beslut om att till någon del avslå eller avvisa en framställning,

 2. beslut om att återkalla ett tillstånd eller något annat gynnande

beslut,

 3. rättelse eller omprövning av beslut, eller

 4. beslut om återkrav av en utbetald förmån.

 Paragrafen innebär att samtjänsten bara får omfatta vissa förvaltnings-

uppgifter. Syftet är att minska risken för intressekollisioner som kan hota

rättssäkerheten och integritetsskyddet. Därför har möjligheterna till

samtjänst när det gäller myndighetsutövning begränsats i huvudsak till

beslut som normalt bara är gynnande eller neutrala för den enskilde.

Åtgärder som medför förpliktelser för den enskilde omfattas således inte

av samtjänsten.

 I första stycket begränsas de förvaltningsuppgifter som kan innehålla

myndighetsutövning och som är tillåtna inom ramen för samtjänsten till de

som anges i katalogerna i 7 och 8 §§. De beslut som kan följa på denna

myndighetsutövning är till sin natur positiva för den sökande, t.ex.

befrielse från en i lag angiven förpliktelse eller beviljande av en social

förmån. Besluten kan också vara neutrala för den enskilde t.ex. utfärdande

av intyg m.m. Dessutom garanteras genom andra stycket också att det

enskilda beslutet bara får ges ett positivt innehåll.

 Trots de begränsningar som gjorts i lagen kan det säkert uppkomma

svårigheter för en handläggare vid ett medborgarkontor att avgöra om ett

beslut i det enskilda fallet är gynnande eller neutralt. När den sökande får

det han eller hon begär föreligger självklart ett gynnande beslut. Ett beslut

som också måste anses som gynnande är när den sökande inte vet vad han

eller hon kan få t.ex. i bidrag men informeras om detta av handläggaren

och godtar det. Detsamma måste gälla även om sökanden tycker att ett

bidrag borde vara högre. Om sökanden däremot anger vad han eller hon

förväntar sig att få och förklarar sig missnöjd med ett beslut som inte

motsvarar dessa förväntningar kommer det fattade beslutet att bli ett

negativt beslut.

 I andra stycket har också undantagits uppgifter i samtjänsten som

omfattar rättelse eller omprövning av beslut. Här avses sådan rättelse eller

omprövning som följer av skyldigheten i 26 och 27 §§ förvaltningslagen

(1986:223) men också, som Lagrådet har påpekat, bestämmelserna i 20

kap. 10 och 10 a §§ lagen (1962:381) om allmän försäkring samt de

specialregler om omprövning som finns i taxeringslagen (1990:324) och

uppbördslagen (1953:272). Regeringen instämmer också i vad Lagrådet

har anfört om att bestämmelsen skall anses omfatta även annan rättelse och

omprövning som går utöver skyldigheten enligt förvaltningslagen men som

följer av principer som iakttas i praxis. Den föreslagna bestämmelsen skall

emellertid inte anses omfatta den omprövning som kan göras med stöd av

9 § lagen (1994:308) om bostadstillägg till pensionärer och som följer av 4

§ lagen (1994:309) om hustrutillägg i vissa fall då make uppbär folk-

pension.

7 § En arbets- eller uppdragstagare som omfattas av ett särskilt avtal

enligt 5 § får i respektive statlig myndighets och allmän

försäkringskassas namn

 1. i enklare fall bevilja eller besluta om ändrad storlek av bostads-

tillägg enligt lagen (1994:308) om bostadstillägg till pensionärer,

 2. i enklare fall bevilja eller besluta om ändrad storlek av hustrutil-

lägg enligt lagen (1994:309) om hustrutillägg i vissa fall då make

uppbär folkpension,

 3. besluta om jämkning under inkomståret av preliminär skatt för

skolungdomar och andra studerande med enbart tjänsteinkomst,

 4. i enklare fall medge anstånd med att ge in självdeklaration enligt

bestämmelserna i lagen (1990:325) om självdeklaration och

kontrolluppgifter,

 5. i enklare fall registrera anmälan om flyttning enligt folkbok-

föringslagen (1991:481), eller

 6. i enklare fall bevilja flyttningsbidrag i form av bidrag till

sökanderesor enligt förordningen (1994:7) om flyttningsbidrag.

 Genom katalogen i denna paragraf anges vilka förvaltningsuppgifter från

en statlig myndighet eller en allmän försäkringskassa som innehåller

moment av myndighetsutövning och som är möjliga att låta en person som

har en anställning i en samverkande myndighet utföra. Närmare

kommentarer i anslutning till de olika ärendeslagen finns i avsnitt 5.

Uppräkningen som anger ärenden av enklare art är uttömmande men får i

vissa fall preciseras i samtjänstavtalet.

 I den mån en av de uppräknade förvaltningsuppgifterna antingen

innefattar moment av ren service eller där sådan service kan förekomma i

samband med förvaltningsuppgiften, t.ex. den information som kan föregå

en bidragsansökan, får också servicen anses omfattas av uppdraget. Hela

förvaltningsuppgiften utförs således i den för uppgiften ansvariga

myndighetens namn.

 Det blir med förslaget inte möjligt att ge ett enskilt beslut ett

negativt

innehåll genom att t.ex. avvisa eller avslå detsamma (jfr 6 §). Eftersom det

är fråga om en försöksverksamhet har bestämmelsen för tydlighetens skull

utformats så att all tillåten myndighetsutövning i samtjänst mellan myndig-

heter vid medborgarkontor anges.

 När en handläggare vid ett medborgarkontor utför de förvaltnings-

uppgifter som han eller hon genom ett särskilt anställnings- eller

uppdragsavtal har fått tillåtelse att utföra skall det självklart ske på samma

sätt som om det utförts av någon som har sin ordinarie anställning vid den

ansvariga myndigheten. Beslut som fattas av en handläggare vid ett

medborgarkontor skall överklagas i samma ordning som när beslutet fattas

av handläggare vid den ursprungliga myndigheten. I praktiken torde det,

med hänsyn till ärendenas karaktär, sällan bli aktuellt med överklaganden.

8 § En arbets- eller uppdragstagare som omfattas av ett särskilt avtal

enligt 5 § får i den kommunala myndighetens namn

 1. bereda ärenden om bistånd enligt 6 § socialtjänstlagen

(1980:620) till den som fyllt 65 år för dennes försörjning,

 2. ta emot ansökningar om plats i förskoleverksamhet och skol-

barnsomsorg, fördela sådana platser och lämna erbjudanden om plats

enligt 14 a § socialtjänstlagen,

 3. lämna ekonomiskt stöd till inackordering för elever i gym-

nasieskolan och kommunal vuxenutbildning enligt skollagen

(1985:1100),

 4. ge tillstånd till att inrätta annat slag av toalett än vattentoalett

enligt en kommunal föreskrift, eller

 5. i enklare fall bevilja parkeringstillstånd för handikappade.

 Kommunallagen ger inte kommunerna några möjligheter att delegera

kommunala uppgifter annat än inom en kommunal nämnd t.ex. till en

anställd. Genom denna paragraf ges en kommun möjliget att låta en person

som har anställning i en samverkande myndighet utföra vissa uppgifter.

Uppräkningen i katalogen är uttömmande. Närmare kommentarer i

anslutning till de olika ärendeslagen finns i avsnitt 5.

 I det särskilda anställnings- eller uppdragsavtalet bör det anges hur

beslut

som har fattats med stöd av detta avtal skall anmälas till den kommunala

nämnd som har ansvaret för respektive förvaltningsuppgift.

9 § En arbets- eller uppdragstagare som omfattas av ett särskilt avtal

enligt 5 § får i fråga om personregister bara ges tillgång till sådana

uppgifter som behövs för att kunna utföra de förvaltningsuppgifter

som omfattas av samtjänstavtalet.

 Verksamheten vid ett medborgarkontor innebär som regel att en

handläggare kommer att arbeta med flera verksamhetsområden. När

handläggaren får ta del av uppgifter om en och samma person som

kommer från flera olika verksamhetsområden får han eller hon en mer

sammansatt bild av personen än som annars skulle ha varit fallet. Får

handläggaren tillgång till känsliga personuppgifter i ett ärende vid en av de

samverkande myndigheterna torde det i praktiken innebära att han eller

hon får svårigheter att inte alls låta sig påverkas, medvetet eller omedvetet,

av dessa uppgifter vid hanteringen av ett annat ärende om samma person

vid någon av de andra samverkande myndigheterna. Under alla

omständigheter kan bara misstanken om att så skulle kunna ske skada

allmänhetens förtroende för medborgarkontorets verksamhet. Det är därför

nödvändigt att i så stor utsträckning som möjligt begränsa handläggarens

möjlighet att ta del av de uppgifter som kan finnas i ett personregister.

 Utgångspunkten bör vara att handläggaren bara ges tillgång till sådana

uppgifter som behövs för att han eller hon skall kunna utföra de arbets-

uppgifter som omfattas av samtjänstavtalet. Denna paragraf innebär att en

sådan begränsning införs. Begränsningen bidrar också till att säkerställa att

lika ärenden behandlas på samma sätt, oavsett om de handläggs på vanligt

sätt vid den ansvariga myndigheten eller inom ramen för samtjänsten vid

medborgarkontoret. En förutsättning för att möjliggöra samtjänsten är dock

att tekniken medger dessa nödvändiga begränsningar. Förutsättningarna för

att begränsa registertillgången kan variera mellan myndigheterna och det

kan komma att påverka vad som i praktiken kan hanteras vid ett

medborgarkontor.

 I sammanhanget bör också nämnas att uppgifter ur ett personregister inte

får användas i strid med det ändamål för vilket registret tillkommit. Detta

följer av bestämmelsen i 7 § datalagen (1973:289). Självfallet gäller detta

också de uppgifter ur personregister som handläggaren vid medborgarkon-

toret får tillgång till genom det särskilda anställnings- eller uppdragsav-

talet. Det finns också här anledning att erinra om att det i 1 kap. 4 §

sekretesslagen (1980:100) finns en bestämmelse som avser att hindra att

sekretessbelagd uppgift kommer att utnyttjas utanför den verksamhet i

vilken sekretess gäller för uppgiften.

 Regeringen instämmer i vad Lagrådet anfört om att tillgången till sådana

uppgifter i ett personregister som är tillgängliga för envar inte får

begränsas.

Utredningens förslag i sammanfattning

Det pågående försöket utvidgas

Grundmodellen behålls

I fortsättningen kommer i en hel del fall troligen ny hemelektronik kom-

binerad med utvecklade teleförbindelser m.m. att i allt större utsträckning

användas i medborgarnas kontakter med de offentliga myndigheterna. Men

trots den omvälvande utveckling av multimedia som vi sålunda av allt att

döma står inför redan under de allra närmaste åren, har medborgarkontor

säkerligen en viktig uppgift att fylla för stora befolkningsgrupper, kanske

inte minst för pensionärer och för invandrare och andra språksvaga

grupper. Detsamma gäller för medborgarna i allmänhet i sådana fall där ett

personligt besök hos myndigheter är önskvärt eller rent av nödvändigt,

t.ex. i passärenden. Och medborgarkontoren kommer naturligtvis att själva

kunna till allmänhetens tjänst utnyttja ny informations- och kommuni-

kationsteknik efter hand som den blir tillgänglig. Vår uppgift i MBK-

utredningen är att undersöka möjligheterna att föra över myndighets-

utövning till medborgarkontor.

 Den form av s.k. medborgarkontor som avses med lagen (1994:686) om

försöksverksamhet med medborgarkontor skall Ä det vill vi till en början

slå fast Ä kunna användas också med vårt förslag. En kommun skall

således också i fortsättningen under försöksperioden få träffa avtal med en

statlig myndighet, en allmän försäkringskassa eller ett landsting om att åt

dessa utföra sådana förvaltningsuppgifter som inte innebär myndig-

hetsutövning.

 Enligt den nuvarande försökslagen behöver en kommun inte själv stå för

de förvaltningsuppgifter som kommunen tar på sig genom uppdragsavtalet

i de uppdragsgivande myndigheternas namn. Den ordningen får med vårt

förslag bestå, men bara så länge det är fråga om sådana förvaltnings-

uppgifter som inte innebär myndighetsutövning. Då skall det alltså även

fortsättningsvis under försöksperioden vara möjligt för den kommun eller

den myndighet som utför förvaltningsuppgifter av ren informations- och

servicekaraktär att göra det utan att upplysa den som efterfrågar den

aktuella tjänsten om att den primärt faller inom en annan myndighets an-

svarsområde.

 Men vi för också fram flera nya förslag.

Fler tänkbara aktörer

Vi föreslår för det första att tillämpningsområdet för samverkan sträcks nu

ut så att även statliga myndigheter, försäkringskassor och landsting ges rätt

att inom ramen för försöket träffa s.k. samtjänstavtal om att vid ett med-

borgarkontor utföra förvaltningsuppgifter för varandras räkning, eller för

kommuners räkning.

 Det betyder att begränsningen i den nuvarande försökslagen till kommu-

nalt huvudmannaskap för medborgarkontoren upphör.

Fler tänkbara samarbetsformer

Vi föreslår för det andra att tillämpningsområdet för samverkan skall

sträckas ut till att omfatta även ett direkt personalsambruk. De myndigheter

som samverkar i ett medborgarkontor får således med vårt förslag för att

kunna utföra förvaltningsuppgifterna utnyttja inte bara varandras lokaler

och utrustning utan också varandras personal.

 Det innebär t.ex. att en polismyndighet kan ingå avtal med t.ex. en

kommun eller en försäkringskassa om verksamhet vid ett medborgar-

kontor, oavsett om där skall finnas någon redan anställd polispersonal eller

inte.

 Avtalet kan kompletteras med ett särskilt anställnings- eller upp-

dragsavtal med en eller flera, kanske samtliga handläggare vid kontoret,

anställda vid andra myndigheter eller vid en kommun, om att de i

polismyndighetens namn skall svara för vissa uppgifter inom polisområdet.

 Det blir alltså möjligt för en handläggare vid ett medborgarkontor att

handlägga ärenden från nya verksamhetsområden.

 Tanken med dessa förslag är att ge offentliga myndigheter, för det fall

de

är intresserade av en medborgarkontorssamverkan, så goda förutsättningar

som möjligt att organisera flexibla samverkanslösningar alltefter de olika

behov som kan finnas.

Myndighetsutövning blir möjlig, men bara inom vissa gränser med hänsyn

till rättssäkerhet och integritet

Vi föreslår för det tredje ett slopande av den nuvarande begränsningen av

försökslagens tillämpningsområde till sådana förvaltningsuppgifter som

inte innebär myndighetsutövning.

 Beroende på vilka myndigheter som ingår i en medborgarkontors-

samverkan och vilka uppgifter myndigheterna för till kontoret, kan en

handläggare där med vårt förslag få svara för förvaltningsuppgifter inom

vitt skilda områden på ett sätt som annars inte är brukligt inom svensk för-

valtning.

 Men förslaget innebär inte att fältet skall öppnas fritt för alla former

 av

myndighetsutövning vid ett medborgarkontor.

 I en kombination av förvaltningsuppgifter, särskilt när de innebär

myndighetsutövning, ligger det nämligen Ä som man har framhållit från

olika håll Ä en risk för intressekollisioner som kan hota rättssäkerhets- och

integritetsskyddet.

 Förvaltningsuppgifter, som innefattar myndighetsutövning och som

innebär sådana bedömningar av den handläggande tjänstemannen att

dennes saklighet och opartiskhet kan sättas i fråga med hänsyn till de

övriga förvaltningsuppgifter som han eller hon svarar för, föreslås därför

också i fortsättningen under försöksperioden vara undantagna från

verksamheten vid ett medborgarkontor.

 Vi vill också begränsa utrymmet för handläggaren att göra självständiga

bedömningar i de ärenden där denne utövar myndighet och dessutom

begränsa hans eller hennes tillgång till känslig information. I fråga om

tillgång till personregister föreslås att denna begränsas till sådana uppgifter

som den handläggande tjänstemannen behöver för att kunna utföra de

aktuella förvaltningsuppgifterna.

 Slutligen vill vi inskränka den aktuella myndighetsutövningen till att i

stort sett avse gynnande eller annars för den enskilde ''''''''neutrala'''''''' beslut. En

handläggare vid ett medborgarkontor skall således enligt vårt förslag inte

få avslå eller avvisa en framställning, återkalla ett tillstånd, rätta eller

ompröva ett beslut, kräva tillbaka en redan utbetald förmån eller besluta

om åligganden för enskilda eller ingrepp i enskildas ekonomiska eller

personliga förhållanden.

Samtjänstavtal

Myndigheternas samverkan i en medborgarkontorsverksamhet skall enligt

vårt förslag som nämnts grundas på vad vi kallar samtjänstavtal, vilka

skall godkännas av regeringen för att vara giltiga. Det är de olika sam-

tjänstavtal som myndigheterna ingår som bildar ramen för verksamheten. I

samtjänstavtalen skall samtliga förvaltningsuppgifter anges. Graden av

precision beror på om uppgifterna i fråga innebär myndighetsutövning eller

kräver tillgång till personregister.

 För det fall samtjänstavtalet avser också sådana förvaltningsuppgifter

som innefattar myndighetsutövning eller kräver tillgång till personregister

skall Ä som redan framgått Ä myndigheterna (huvudmännen) inte genom

avtalet uppdra åt varandra att utföra sådana uppgifter. För sådana uppgifter

skall huvudmännen i stället utnyttja varandras personal.

 Nu nämnda förvaltningsuppgifter skall noga anges i en s.k.

tjänsteprofil.

Det innebär att uppgiften skall definieras på ett sådant sätt att den, när den

utförs vid ett medborgarkontor, inte kan komma att utföras på något annat

sätt än vanligt vid den modermyndigheten.

 I samtjänstavtalet skall parterna vidare reglera vilka ekonomiska och

andra villkor som skall gälla vid utförandet av förvaltningsuppgifterna. Det

skall också framgå av avtalet hur huvudmännen skall styra och övervaka

verksamheten vid medborgarkontoret, hur arbetsledning och kompeten-

sutveckling skall vara ordnad och hur allmänheten skall informeras om

verksamheten.

Särskilda anställnings- eller uppdragsavtal

Myndighetsutövningsuppgifter

Omfattar samtjänstavtalet förvaltningsuppgifter som inkluderar myndig-

hetsutövning, skall de personer vid medborgarkontoret som inte är

anställda hos den ansvariga myndigheten och som skall svara för upp-

gifterna i fråga enligt vårt förslag knytas till den myndigheten på ett sådant

sätt att de i allt väsentligt kan jämställas med dem som på vanligt sätt tar en

anställning eller ett uppdrag där. De ingår därmed på så sätt i myndig-

hetens organisation.

 Det uppnås genom att myndigheten träffar ett särskilt anställnings-

eller

uppdragsavtal med ifrågavarande handläggare vid medborgarkontoret.

 Av praktiska skäl bör varje handläggare i regel ha högst två eller tre

anställningar. En anställning kan däremot Ä ungefär som för närvarande Ä

inom ramen för arbetstiden kombineras med flera uppdrag.

 Det blir huvudmännens sak att finna lämpliga former för dessa an-

ställnings- eller uppdragsavtal.

Tillgången till personregister

Det förutsätts i gällande rätt i princip att bara den som ingår i myndig-

hetens organisation ges tillgång till uppgifter i dess olika personregister.

 Genom det särskilda anställnings- eller uppdragsavtalet med den eller de

handläggare vid medborgarkontoret som behöver få tillgång till vissa

registeruppgifter för att kunna utföra de aktuella arbetsuppgifterna enligt

samtjänstavtalet bestämmer man enligt förslaget denna personkrets på ett

samtidigt otvetydigt och smidigt sätt.

 Till myndighetsutövning räknas beslut om utlämnande av allmän

handling. Något förslag om att en person som knyts till en myndighet med

stöd av ett sådant särskilt avtal som nyss nämnts skall få besluta om

utlämnade till t.ex. andra myndigheter lämnas inte i det följande. Däremot

har handläggaren Ä precis som vid en vanlig anställning hos en myndighet

Ä utan någon närmare reglering utöver myndighetens interna föreskrifter

givetvis möjlighet att lämna ut de uppgifter som myndigheten har om en

viss person om denne själv begär att få del av dessa. Det kan t.ex. vara

fråga om att upplysa den enskilde om antalet kvarvarande s.k. för-

äldrapenningdagar, den registrerade sjukpenninggrundande inkomsten etc.

Delegering

Vi föreslår ett uttryckligt lagstöd för samverkan mellan huvudmännen om

myndighetsutövning i vissa uppräknade ärendegrupper.

 Uppräkningen i denna rapport är när det gäller det statliga området

inklusive försäkringskasseområdet begränsad till polisärenden, socialför-

säkringsärenden, skatteförvaltning, exekution och arbetsförmedling. Andra

statliga områden, t.ex. länsstyrelsernas ansvarsområde, omfattas inte av

förslagen.

 När det gäller det kommunala området lämnas en del förslag på ärendeg-

rupper inom socialtjänsten, plan- och byggområdet, miljö- och hälsovårds-

området m.m.

 En tanke med den föreslagna modellen är att uppräkningen av lämpliga

uppgifter efter hand som det visar sig behövligt skall kunna utvidgas

antingen inom angivna områden eller till andra områden inom den

offentliga förvaltningen.

 Närmare föreskrifter om de statliga förvaltningsuppgifter m.m. som får

delegeras skall enligt förslaget beslutas av regeringen. Ett förordnings-

förslag läggs fram.

Nya ärenden till medborgarkontor

Vi föreslår för det statliga området m.m. att följande ärenden av enklare

slag som innefattar myndighetsutövning eller moment av myndig-

hetsutövning skall få utföras vid ett medborgarkontor:

 1. ta emot anmälningar om enklare förmögenhetsbrott,

 2. hantera hittegods,

 3. utfärda jaktvapenlicenser,

 4. utfärda pass,

 5. ge tillstånd till offentlig tillställning eller till användning av

offentlig plats,

 6. ge tillstånd att handha explosiva varor,

 7. ge spränglov,

 8. bevilja bostadsbidrag,

 9. bevilja bostadstillägg,

 10. intyga om rätt till sjukvårdsförmåner,

 11. besluta om jämkning under inkomståret av preliminär skatt för

skolungdom, studerande eller löntagare,

 12. utfärda utdrag ur skattelängd/taxeringsuppgiftsregister,

 13. intyga om att inga kvarskatteavdrag skall göras,

 14. utfärda taxeringsbevis för fastighet,

 15. utfärda duplett av A-skattsedel,

 16. medge anstånd med betalning av skatt,

 17. medge deklarationsanstånd,

 18. utfärda förtryckta självdeklarationsblanketter,

 19. utfärda personbevis,

 20. registrera flyttningsanmälningar,

 21. skriva in arbetssökande,

 22. bevilja ersättning för sökanderesor inom ramen för flyttningsbidrag.

Vi föreslår dessutom för det kommunla området följande ärendegrupper:

 1. ta emot anmälningar om plats i barnomsorgen, fördela platserna och

lämna erbjudanden om plats,

 2. handlägga socialbidragsärenden till den som inte kan få svensk

pension eller har otillräcklig pension,

 3. bevilja bygglov i enklare fall,

 4. besluta om parkeringstillstånd för handikappade,

 5. bevilja inackorderingsbidrag för elever i gymnasial utbildning,

 6. ge tillstånd till förmultningstoalett i enklare fall.

Överklagande

Beslut som fattas vid ett medborgarkontor skall kunna överklagas i samma

ordning som vanligt.

 Eftersom handläggaren vid ett medborgarkontor enligt vårt förslag i

princip inte får fatta några beslut som går emot den enskilde, gör vi

bedömningen att det är ytterst få beslut som kommer att överklagas.

 Det är, som vi ser det, främst två situationer som eventuellt kan leda

till

överklaganden. Dels när någon annan än den som beviljas ett visst tillstånd

har besvärsrätt (t.ex. Sprängämnesinspektionen, när det gäller spränglov).

Dels när en framställning om en viss förmån inte är närmare preciserad till

beloppet och den enskilde i efterhand anser att han eller hon har erhållit för

litet (t.ex. vid en sjukanmälan).

Kostnader

Vi räknar med att förslagen Ä särskilt på sikt Ä kan medföra icke

oväsentliga kostnadsbesparingar. De kan också underlätta för huvud-

männen att Ä tills vidare inom försökets ram, men därefter kanske

permanent Ä med minskade ekonomiska resurser upprätthålla en med-

borgarnära offentlig service. Detta har belysts i motiven till 1994 års

försökslag. Med våra förslag kan denna aspekt komma än mer i förgrun-

den.

 Ansvaret för att förslagen i de konkreta fallen inte leder till

kostnads-

ökningar som inte motsvaras av lika stora besparingar läggs med våra

lösningar liksom för närvarande på de avtalsslutande myndigheterna, dvs.

de blivande huvudmännen. Finansieringen får ske genom omprioriteringar

av deras resurser.

Utredningens lagförslag

Förslag till lag om utvidgad försöksverksamhet vid medborgar-

kontor

Härigenom föreskrivs följande.

Lagens tillämpningsområde

1 § I denna lag ges föreskrifter om sådan samverkan mellan en statlig

myndighet, en allmän försäkringskassa, en kommun eller ett landsting där

dessa för varandras räkning utför enklare förvaltningsuppgifter eller

utnyttjar varandras personal, lokaler och utrustning till att utföra sådana

uppgifter.

2 § Lagen gäller inte förvaltningsuppgifter som innefattar myndighetsutöv-

ning och som kan innebära sådana bedömningar att den handläggande

tjänstemannens saklighet och opartiskhet kan sättas i fråga med hänsyn till

dennes övriga uppgifter.

3 § Lagen omfattar inte förvaltningsuppgifter som innefattar

 1. beslut om att avslå eller avvisa en framställning,

 2. beslut om att återkalla ett tillstånd,

 3. rättelse eller omprövning av beslut,

 4. beslut om återkrav av en utbetald förmån, eller

 5. beslut som gäller åligganden för enskilda eller i övrigt avser

ingrepp i

enskildas ekonomiska eller personliga förhållanden.

Samtjänstavtal

4 § En statlig förvaltningsmyndighet, en allmän försäkringskassa, en

kommun och ett landsting får ingå avtal om inbördes samverkan i enlighet

med 1 § (samtjänstavtal).

5 § I ett samtjänstavtal skall parterna närmare ange dels vilka förvaltnings-

uppgifter som skall få utföras, dels vilka ekonomiska och andra villkor

som skall gälla mellan dem vid utförandet av förvaltningsuppgifterna.

 Vidare skall det av avtalet framgå

 1. hur huvudmännen skall styra och övervaka verksamheten vid medbor-

garkontoret,

 2. hur arbetsledning och kompetensutveckling skall vara ordnad, och

 3. hur allmänheten skall informeras om verksamheten.

6 § För att vara giltigt skall ett samtjänstavtal vara skriftligt och ha

godkänts av regeringen.

 Avtalet gäller under den tid som föreskrivits i avtalet, dock längst så

länge denna lag gäller.

7 § Regeringen får återkalla ett godkännande enligt 6 § första stycket, om

ändrade förhållanden kräver det eller om det finns andra särskilda skäl för

det.

 Avtalet skall därvid upphöra att gälla den dag som regeringen be-

stämmer.

Verksamhetsrapporter

8 § Huvudmän som har träffat ett samtjänstavtal skall på det sätt som

regeringen bestämmer redovisa hur verksamheten har bedrivits.

Myndighetsutövning, tillgång till personregister

9 § Avser samtjänstavtalet helt eller delvis förvaltningsuppgifter som

innefattar myndighetsutövning eller som kräver tillgång till ett personregis-

ter, skall den myndighet som svarar för uppgifterna träffa ett särskilt

anställnings- eller uppdragsavtal med den som skall utföra dessa uppgifter,

om denne inte redan är anställd hos myndigheten.

10 § Ett särskilt avtal enligt 9 § får i fråga om tillgång till personregister

bara gälla sådan information som arbets- eller uppdragstagaren behöver för

att kunna utföra de förvaltningsuppgifter som avses med avtalet.

Delegering

11 § Arbets- eller uppdragstagare som omfattas av avtal enligt 9 § får

enligt vad regeringen närmare föreskriver för enklare fall anförtros att i

myndighetens namn

 1. ta upp anmälningar om tillgrepps- eller skadegörelsebrott,

 2. handlägga ärenden enligt lagen (1938:121) om hittegods,

 3. bevilja enskilda personer tillstånd att inneha jaktvapen enligt

vapenla-

gen (1973:1176),

 4. utfärda vanliga pass enligt passlagen (1978:302),

 5. bevilja tillstånd till innehav, förvärv och förvaring av explosiva

ämnen

enligt lagen (1988:868) om brandfarliga och explosiva varor,

 6. bevilja

 tillstånd enligt 2 kap. ordningslagen (1993:1617) att anordna

offentliga tillställningar,

 tillstånd enligt 3 kap. samma lag att ta i anspråk

 offentliga platser eller att företa sprängningar,

 7. bevilja bostadsbidrag enligt lagen (1993:737) om bostadsbidrag,

 8. bevilja bostadstillägg enligt lagen (1994:308) om bostadstillägg till

pensionärer,

 9. utfärda intyg om rätt till sjukvårdsförmåner,

 10. medge jämkning av preliminär skatt enligt bestämmelserna i

uppbördslagen (1953:272),

 11. medge anstånd med inbetalning av skatt enligt bestämmelserna i

uppbördslagen,

 12. utfärda utdrag ur skattelängd eller taxeringsuppgiftsregister,

 13. utfärda intyg om att kvarskatteavdrag inte skall göras,

 14. utfärda taxeringsbevis för fastighet,

 15. utfärda duplett av A-skattsedel,

 16. medge anstånd med att ge in självdeklaration enligt bestämmelserna i

lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter,

 17. utfärda förtryckta deklarationsblanketter,

 18. utfärda personbevis,

 19. registrera anmälan om flyttning enligt folkbokföringslagen

(1991:481),

 20. skriva in arbetssökande vid arbetsförmedlingen,

 21. bevilja flyttningsbidrag enligt förordningen (1994:7) om flyttnings-

bidrag.

12 § Arbets- eller uppdragstagare som omfattas av avtal enligt 9 § får

vidare för enklare fall anförtros att i kommunens namn

 1. handlägga ärenden om socialt bistånd enligt 6 § socialtjänstlagen

(1980:620) till den som inte kan få svensk pension eller har otillräcklig

pension,

 2. ta emot anmälningar om plats i barnomsorgen, fördela barnom-

sorgsplatser och lämna erbjudanden om plats enligt 14 a § socialtjänst-

lagen,

 3. ge tillstånd till förmultningstoalett enligt hälsoskyddslagen

(1982:1080),

 4. lämna ekonomiskt stöd till inackordering för elever i gymnasieskolan

enligt skollagen (1985:1100),

 5. bevilja bygglov enligt plan- och bygglagen (1987:10) för

tillbyggnader

m.m. av enbostadshus i detaljplanelagt område,

 6. bevilja parkeringstillstånd för handikappade.

13 § Vad som sägs i 11 och 12 §§ gäller utan hinder av vad som annars

föreskrivs i lag eller annan författning.

 I fråga om delegering av beslutanderätt från en kommun enligt 12 § skall

dock tillämpas vad som sägs i 6 kap. 33 och 34 §§ kommunallagen

(1991:900) eller i särskilda föreskrifter.

______________

 1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1996 och gäller till utgången

av

juni 1999.

 2. Genom lagen upphävs lagen (1994:686) om försöksverksamhet med

medborgarkontor. Föreskrifterna i den äldre lagen skall dock tillämpas på

avtal som godkänts av regeringen före ikraftträdandet av den nya lagen.

Förteckning över remissinstanserna

Efter remiss av betänkandet Myndighetsutövning vid medborgarkontor

(SOU 1995:61) har svar kommit in från:

Riksdagens ombudsmän, Hovrätten över Skåne och Blekinge, Kammar-

rätten i Sundsvall, Justitiekanslern, Rikspolisstyrelsen, Datainspektionen,

Riksrevisionsverket, Riksskatteverket, Arbetsgivarverket, Statskontoret,

Riksförsäkringsverket, Socialstyrelsen, Post- och Telestyrelsen, Arbets-

marknadsstyrelsen, Glesbygdsverket, Riksarkivet, Närings- och teknik-

utvecklingsverket, Konsumentverket, Ungdomsstyrelsen, Juridiska

fakulteten vid Uppsala universitet, Länstyrelsen i Göteborgs- och Bohus

län, Länsstyrelsen i Västmanlands län, Länsstyrelsen i Norrbottens län,

Stockholms stad, Botkyrka kommun, Uppsala kommun, Strängnäs

kommun, Norrköpings kommun, Älmhults kommun, Mörbylånga

kommun, Gotlands kommun, Sölvesborgs kommun, Tomelilla kommun,

Lomma kommun, Varbergs kommun, Göteborgs kommun, Öckerö

kommun, Vårgårda kommun, Falköpings kommun, Västerås stad, Bollnäs

kommun, Ånge kommun, Härjedalens kommun, Storumans kommun,

Arjeplogs kommun, Östergötlands läns landsting, Malmöhus läns

landsting, Västerbottens läns landsting, Försäkringskasseförbundet,

Landsorganisationen i Sverige (LO), Landstingsförbundet, Pensionärernas

Riksorganisation (PRO), Posten, Svenska Kommunförbundet, Sveriges

Akademikers Centralorganisation (SACO), Telia, Tjänstemännens

Centralorganisation (TCO).

Yttrande har också kommit in från Folkrörelserådet Hela Sverige skall

leva.

Lagrådsremissens lagförslag

Förslag till lag om försöksverksamhet med samtjänst vid med-

borgarkontor

 Härigenom föreskrivs följande.

Samtjänstavtal

1 § Statliga myndigheter, en allmän försäkringskassa, en kommun eller ett

landsting får ingå avtal om att för varandras räkning utföra enklare för-

valtningsuppgifter med de begränsningar som anges i denna lag eller att

använda varandras personal till att utföra sådana uppgifter (samtjänst).

2 § Ett samtjänstavtal skall ange vilka förvaltningsuppgifter som skall

omfattas av samtjänsten. Av avtalet skall också framgå under vilken tid det

skall gälla. Ett samtjänstavtal får dock inte träffas för längre tid än till

utgången av juni 2002.

 Om samtjänstavtalet omfattar förvaltningsuppgifter som innebär

myndighetsutövning eller kräver tillgång till personregister, skall det av

avtalet framgå vem som skall handlägga uppgifterna och vilken tillgång till

personregister denne kommer att ha.

Godkännande och återkallelse

3 § För att bli gällande skall ett samtjänstavtal godkännas av regeringen.

 Regeringen får återkalla ett godkännande, om ändrade förhållanden

kräver det eller om det finns andra särskilda skäl för det. Samtjänstavtalet

upphör i så fall att gälla den dag som regeringen bestämmer.

Verksamhetsrapporter

4 § Parter som har träffat ett samtjänstavtal skall på det sätt som regeringen

bestämmer redovisa hur verksamheten har bedrivits.

Myndighetsutövning m.m.

5 § Om samtjänsten innebär att myndigheterna använder varandras

personal till att utföra förvaltningsuppgifter som helt eller delvis innebär

myndighetsutövning eller som kräver tillgång till ett personregister, skall

den myndighet som ansvarar för uppgifterna träffa ett särskilt anställnings-

eller uppdragsavtal med den som skall utföra dessa uppgifter.

6 § Myndighetsutövning i samtjänst får endast avse förvaltningsuppgifter

som följer av 7 och 8 §§.

 Samtjänsten får inte omfatta

 1. beslut om att till någon del avslå eller avvisa en framställning,

 2. beslut om att återkalla ett tillstånd eller något annat gynnande

beslut,

 3. rättelse eller omprövning av beslut, eller

 4. beslut om återkrav av en utbetald förmån.

7 § En arbets- eller uppdragstagare som omfattas av ett särskilt avtal enligt

5 § får i respektive statlig myndighets och allmän försäkringskassas namn

 1. i enklare fall bevilja bostadstillägg enligt lagen (1994:308) om

bostadstillägg till pensionärer,

 2. i enklare fall bevilja hustrutillägg enligt lagen (1994:309) om

hustrutillägg i vissa fall då make uppbär folkpension,

 3. utfärda intyg om rätt till sjukvårdsförmåner vid tillfällig vistelse

i en

medlemsstat inom EU/EES eller i en annan stat som Sverige ingått avtal

med,

 4. besluta om jämkning under inkomståret av preliminär skatt för

skolungdomar och andra studerande med enbart tjänsteinkomst enligt

bestämmelserna i uppbördslagen (1953:272),

 5. utfärda utdrag ur taxeringsuppgiftsregister som innehåller uppgifter

som inte omfattas av sekretess enligt 9 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100),

 6. utfärda taxeringsbevis för fastighet,

 7. utfärda A-skattsedel,

 8. i enklare fall medge anstånd med att ge in självdeklaration enligt

bestämmelserna i lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrollupp-

gifter,

 9. utfärda förtryckta blanketter för självdeklaration,

 10. utfärda personbevis,

 11. i enklare fall registrera anmälan om flyttning enligt folkbok-

föringslagen (1991:481), eller

 12. i enklare fall bevilja flyttningsbidrag i form av bidrag till

sökanderesor enligt förordningen (1994:7) om flyttningsbidrag.

8 § En arbets- eller uppdragstagare som omfattas av ett särskilt avtal enligt

5 § får i den kommunala myndighetens namn

 1. bereda ärenden om bistånd enligt 6 § socialtjänstlagen (1980:620)

till

den som fyllt 65 år för dennes försörjning,

 2. ta emot ansökningar om plats i förskoleverksamhet och skolbarnom-

sorg, fördela sådana platser och lämna erbjudanden om plats enligt 14 a §

socialtjänstlagen,

 3. lämna ekonomiskt stöd till inackordering för elever i gymnasieskolan

och kommunal vuxenutbildning enligt skollagen (1985:1100),

 4. ge tillstånd till inrättande av annat slag av toalett än

vattentoalett enligt

en kommunal föreskrift, eller

 5. i enklare fall bevilja parkeringstillstånd för handikappade.

9 § Ett särskilt avtal enligt 5 § får i fråga om tillgång till personregister

bara avse sådana uppgifter som arbets- eller uppdragstagaren behöver för

att kunna utföra de förvaltningsuppgifter som omfattas av samtjänstavtalet.

____________

 1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1997 och gäller till utgången av

juni

2002.

 2. Genom lagen upphävs lagen (1994:686) om försöksverksamhet med

medborgarkontor. Bestämmelserna i den nya lagen om samtjänstavtal skall

i tillämpliga delar även gälla i fråga om avtal som regeringen har godkänt

enligt den upphävda lagen.

Lagrådets yttrande

LAGRÅDET

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1997-03-13

Närvarande: f.d. regeringsrådet Bertil Voss, justitierådet Johan Munck,

regeringsrådet Karl-Ingvar Rundqvist.

Enligt en lagrådsremiss den 27 februari 1997 (Inrikesdepartementet) har

regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om

försöksverksamhet med samtjänst vid medborgarkontor.

Förslaget har inför Lagrådet föredragits av kammarrättsassessorerna

Per Swahn och Lars-Åke[REDACTED_EFTERNAMN].

Förslaget föranleder följande yttrande av Lagrådet:

1 §

I paragrafen anges de uppgifter som får omfattas av ett samtjänstavtal.

Myndigheterna får avtala om att för varandras räkning utföra enklare

förvaltningsuppgifter med de begränsningar som anges i lagen eller att

använda varandras personal till att utföra sådana uppgifter.

Av lagrådsremissen (avsnitt 4.1) framgår att de uppgifter som avses är dels

informations- och serviceuppgifter, dels enklare handläggningsärenden.

Informations- och serviceuppgifter kan, liksom enligt lagen (1994:686) om

försöksverksamhet med medborgarkontor, avse allt från information eller

tillhandahållande av blanketter, broschyrer och annat material till att ge

enklare råd samt att vara behjälplig vid ifyllandet av ansökningar. De

informations- och serviceuppgifter som således kan bli föremål för ett

samtjänstavtal synes i allt väsentligt vara sådana som omfattas av

myndigheternas serviceskyldighet enligt 4 § förvaltningslagen (1986:223).

Enligt Lagrådets mening skulle det vara en fördel om paragrafen i detta

avseende utformas med nämnda paragraf som förebild.

Enligt lagförslagets rubrik gäller lagen försöksverksamhet med samtjänst

vid medborgarkontor. Begreppet "medborgarkontor" förekommer dock

inte på något ställe i lagtexten. Vad som skall förstås därmed är inte utan

vidare klart. I remissen beskrivs medborgarkontor som en inrättning en

plats för offentlig verksamhet där lokala förvaltningsmyndigheter

samverkar för att ge service till medborgarna. En grundläggande tanke

anges vara att medborgarkontoren skall kunna organiseras utifrån de lokala

behov som kan finnas. Det kan då vara svårt att entydigt definiera vad ett

medborgarkontor är. Det får därför godtas att begreppet, liksom i 1994 års

lag, lämnas utan definition. Uttrycket "samtjänst vid medborgarkontor" är

närmast att se som en beteckning på den verksamhet som lagen omfattar.

Enligt lagrådets mening bör detta anges även i 1 §.

Lagrådet föreslår med hänsyn till det anförda att paragrafen, med vissa

redaktionella ändringar i övrigt, ges följande lydelse.

"Statliga myndigheter, en allmän försäkringskassa, en kommun eller ett

landsting får ingå avtal om att för varandras räkning lämna upplysningar,

vägledning, råd och annan sådan hjälp till enskilda och i övrigt handlägga

enklare förvaltningsärenden med de begränsningar som anges i denna lag

eller att använda varandras personal till att utföra sådan verksamhet

(samtjänst vid medborgarkontor)."

Slutligen bör påpekas att lagen givetvis inte bör uppfattas så att den

förhindrar att de myndigheter som avses i paragrafen liksom nu träffar

avtal om sådan samverkan för utförande av uppgifter åt varandra som inte

kan hänföras till samtjänst vid medborgarkontor.

2 §

Enligt andra stycket skall det av samtjänstavtalet framgå vem som

handlägger förvaltningsuppgifter som innebär myndighetsutövning eller

kräver tillgång till personregister. Det skall också framgå vilken tillgång till

personregister denne kommer att ha. I författningskommentaren sägs att,

om en handläggare som deltar i samtjänsten till följd av sin grundan-

ställning även har andra uppgifter som omfattar myndighetsutövning eller

kräver tillgång till personregister, också dessa skall anges i samtjänstavtalet

liksom den tillgång till personregister denne har. Så som lagtexten har

utformats har detta emellertid inte kommit till uttryck där. Lagrådet

föreslår därför att till andra stycket fogas en ny mening av följande lydelse:

"Det skall också framgå om handläggaren har andra sådana

förvaltningsuppgifter och den tillgång till personregister denne i så fall

har."

6 §

I den föreslagna punkt 3 i andra stycket föreskrivs att myndighetsutövning

som sker i samtjänst inte får omfatta rättelse eller omprövning av beslut. I

anslutning härtill anförs i författningskommentaren att undantaget avser

sådan rättelse eller omprövning som följer av bestämmelserna i 26 och 27

§§ förvaltningslagen.

Den sålunda lämnade motiveringen leder enligt Lagrådets mening till att

undantagsregleringen kan uppfattas vara begränsad på ett sätt som inte

torde vara avsett. Beträffande ändring och omprövning av en allmän

försäkringskassas beslut i bl.a. sådana socialförsäkringsärenden som enligt

den föreslagna 7 § (punkterna 1 och 2) skall få avgöras inom samtjänstens

ram tillämpas nämligen inte de berörda bestämmelserna i förvaltningslagen

(jfr 3 § i den lagen) utan i stället enligt hänvisningar i lagen (1994:308)

om bostadstillägg till pensionärer och lagen (1994:309) om hustrutillägg i

vissa fall då make uppbär folkpension de mera utförliga bestämmelserna

i 20 kap. 10 och 10 a §§ lagen (1962:381) om allmän försäkring.

Specialregler om omprövning finns också för skatte- och

uppbördsområdena enligt taxeringslagen (1990:324) och uppbördslagen

(1953:272). Uppbördslagens omprövningsregler skall tillämpas bl.a. i

sådana ärenden om jämkning av preliminär skatt som enligt förslagets 7 §

(punkt 4) får avgöras vid samtjänst i en skattemyndighets namn. Vidare

förtjänar att framhållas att förvaltningslagens regler om skyldighet att

företa rättelse och omprövning är att uppfatta som minimikrav och alltså

inte utgör en uttömmande reglering av i vilka fall en myndighet har

befogenhet att ompröva och ändra ett redan fattat beslut (jfr prop.

1985/86:80 s. 76). Enligt principer som iakttas i praxis får således myndig-

heter göra omprövning också i vissa andra fall än då de är skyldiga att göra

det enligt förvaltningslagen.

För Lagrådet framstår det som lämpligast och mest konsekvent att det

föreslagna förbudet mot rättelse och omprövning av beslut skall anses

omfatta även de andra fall av rättelse- och omprövningsåtgärder som

Lagrådet har erinrat om. Härtill kommer att punkt 3 enligt förslaget har

getts en så generell utformning, att det är svårt att utläsa att endast sådana

åtgärder som avses i 26 och 27 §§ förvaltningslagen inbegrips. Under

förutsättning att författningskommentaren jämkas med beaktande av vad

Lagrådet anfört synes bestämmelsen emellertid kunna godtas i föreslagen

lydelse.

7 §

Avsikten med den i förevarande paragraf intagna katalogen över

förvaltningsuppgifter är enligt motiven att ge en uttömmande uppräkning

av sådana förvaltningsuppgifter som innehåller ett moment av myndig-

hetsutövning men som likväl skall kunna överlämnas från en statlig

myndighet eller en allmän försäkringskassa till någon som har anställning i

en samverkande myndighet. Denna avsikt kommer också till uttryck i 6 §

första stycket.

I anslutning till ett uttalande av departementschefen i motiven till

regeringsformen (prop. 1973:90 s. 397) har begreppet myndighetsutövning

brukat anses innefatta "utövning av befogenhet att bestämma om förmån,

rättighet, skyldighet, disciplinär bestraffning eller något annat jämförbart

förhållande". Begreppet anses också omfatta sådant faktiskt handlande från

en myndighets sida som innebär utövning av offentlig makt. Även om det,

som konstateras i remissen (avsnitt 5.1), i den praktiska tillämpningen

ibland kan vara svårt att avgöra vad som utgör myndighetsutövning, synes

begreppet emellertid inte ens med en extensiv tolkning kunna anses

omfatta sådana arbetsuppgifter som anges i punkterna 3, 5-7, 9 och 10 av

förevarande paragraf i lydelse enligt lagrådsremissen. Att sådana

arbetsuppgifter nämns i uppräkningen kan föranleda motsatsslut av

innebörd att likartade uppgifter som inte anges i paragrafen ej skulle kunna

utföras inom ramen för samtjänsten. Lagrådet anser därför att dessa

punkter bör utgå ur uppräkningen. Att de ifrågavarande arbetsuppgifterna

endast får fullgöras av sådan personal vid en samverkande myndighet som

omfattas av ett särskilt avtal enligt 5 § framgår redan av den paragrafen,

eftersom uppgifterna genomgående torde erfordra tillgång till sådana

personregister för vilka sekretess gäller. Anses det likväl motiverat att

uttryckligen föreskriva att endast arbets- eller uppdragstagare med vilken

ett sådant avtal har ingåtts får utföra de nu aktuella uppgifterna, kan en

föreskrift om detta lämnas i en särskild paragraf, som i så fall bör placeras

efter 8 § och inte omfattas av hänvisningen i 6 § första stycket.

Enligt punkterna 1 och 2 skall en person som har anställning i en

samverkande myndighet i enklare fall få besluta att bevilja bostadstillägg

till pensionärer och hustrutillägg till makes folkpension. Enligt vad som

upplysts vid föredragningen inför Lagrådet avses denna befogenhet

väsentligen i överensstämmelse med vad som angetts i det till grund för

lagrådsremissen liggande utredningsbetänkandet (s. 236) kunna omfatta

även de ofta förekommande enkla fall då bostadstillägg resp. hustrutillägg

prövas om, när något förhållande som bestämmer tilläggets storlek ändras

(se 9 § lagen om bostadstillägg till pensionärer, vartill hänvisas i 4 § lagen

om hustrutillägg i vissa fall då make uppbär folkpension). Främst torde

sådan prövning bli aktuell vid ändrad (i regel ökad) bostadskostnad.

För att den angivna omfattningen skall framgå klart och för att det även

skall klargöras att det i lagförslagets 6 § föreskrivna förbudet mot

omprövning inte skall hindra beslutsfattande i här avsedda situationer anser

Lagrådet att lagtexten i punkterna 1 och 2 bör kompletteras, förslagsvis

genom att det efter ordet "bevilja" tillfogas orden "eller besluta om ändrad

storlek av". Med hänsyn till att endast enklare fall får omfattas samt med

ledning av den i 6 § angivna principen att besluten inte får innebära avslag

på en framställning bör det vara möjligt att i praktiken åstadkomma en

avgränsning till ändringsbeslut som inte bör anses gå den enskilde emot.

9 §

Enligt paragrafen får ett särskilt avtal enligt 5 § i fråga om tillgång till

personregister bara avse sådana uppgifter som arbets- eller uppdragstaga-

ren behöver för att kunna utföra de förvaltningsuppgifter som omfattas av

samtjänstavtalet. Lagrådet vill påpeka att ett sådant särskilt avtal inte får

begränsa arbets- eller uppdragstagarens tillgång till sådana uppgifter i ett

personregister som är tillgängliga för envar.

INRIKESDEPARTEMENTET

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 20 mars 1997

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden

Hjelm-Wallén,[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1996/97:90 Bättre möjligheter att

samverka vid medborgarkontor.

Bilaga 1 Utredningens förslag i sammanfattning 00

Bilaga 2 Utredningens lagförslag 00

Bilaga 3 Förteckning över remissinstanserna 00

Bilaga 4 Lagrådsremissens lagförslag 00

Bilaga 5 Lagrådets yttrande 00