Regeringens proposition 1992/93:76

om höjd beredskap

p

1992/93:76

Regeringen föreslår riksdagen att anta de förslag som har tagits upp i bifo­gade utdrag ur regeringsprotokollet den 29 oktober 1992.

På regeringens vägnar

Carl[REDACTED_EFTERNAMN]

Anders[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

1 propositionen föreslås en ny lagom höjd beredskap. Den nya lagen ersätter lagen (1960:513) om beredskapstillstånd. De nya bestämmelserna innebär att regeringen bemyndigas att besluta ora höjd beredskap i en utsträckning som fullt ut utnyttjar de möjligheter som 13 kap. 6§ regeringsformen ger. Beredskapsgraderna begränsas till två, nämligen skärpt beredskap och högsta beredskap. Regeringen ges också möjlighet att begränsa en bered­skapshöjning till viss del av landet eller till viss verksamhet.

Vidare föreslås ändringar i ett flertal fullmaktslagar i avsikt att skapa en­hetlighet vad avser förutsättningarna för att de skall träda i tiUämpning.

I propositionen föresläs ocksä att lagen (1939:174) om tillverkning, inför­sel och försäljning av gasskyddsmateriel upphävs.

De nya reglerna, utom lagen om upphävande av lagen (1939:174) om tiU­verkning, införsel och försäljning av gasskyddsmateriel, föresläs träda i kraft den 1 juli 1993.

1  Riksdagen 1992193. I saml. Nr 76

Propositionens lagförslag

Prop. 1992/93:76

1. Förslag till

Lag om höjd beredskap

Härigenom föreskrivs följande.

1          § För att stärka totalförsvaret kan beredskapen i Sverige höjas. Höjd be­

redskap är antingen skärpt beredskap eller högsta beredskap.

Är Sverige i krig råder högsta beredskap.

Är Sverige i krigsfara eller råder det sådana utomordentliga förhållanden som är föranledda av att det är krig utanför Sveriges gränser eller av att Sve­rige har varit i krig eller krigsfara, får regeringen besluta om skärpt eller högsta beredskap.

2          § Beslut enligt 1 § får avse cn viss del av landet eller en viss verksamhet.

3§När förhållanden .som avses i 1§ inte längre råder, skall regeringen be­sluta att höjd beredskap inte längre skall gälla.

4 § Beslut om höjd beredskap skall tillkännages på det sätt som regeringen bestämmer.

5§ Vid höjd beredskap skall kommuner, landsting och kyrkliga kommuner vidta de särskilda åtgärder i fråga om planering och inriktning av verksamhe­ten, tjänstgöring och ledighet för personal samt anviindning av tillgängliga resurser som är nödvändiga för att de under de rådande förhållandena skall kunna fullgöra sina uppgifter inom totalförvaret.

Vid höjd beredskap skall de enskilda organisationer och företag som en­ligt överenskommelse eller på annan grund är skyldiga att fortsätta sin verk­samhet i krig vidta de särskilda åtgärder i fråga om planering och inriktning av verksamheten, tjänstgöring och ledighet för personal samt användning av tillgängliga resurser som är nödvändiga för att de under de rådande förhål­landena skall kunna fullgöra dessa skyldigheter.

Innebörden i övrigt av att höjd beredskap råder framgår av andra författ­ningar.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1993, då lagen (1960:513) om bered­skapstillstånd skall upphöra att gälla.

2. Förslag till

Lag om ändring i värnpliktslagen (1941:967)

Härigenom föreskrivs beträffande värnpliktslagen (1941:967)' dels att i 6a och 40§§ ordet "krigsberedskap" i olika böjningsformer skall bytas ut mot "försvarsberedskap" i motsvarande form, deb att 27 § 2 mom. och 28 § 1 mom. skall ha följande lydelse.

Prop. 1992/93:76

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

27 

§

2

2. Beredskapsövning Därest regeringen med hänsyn till krigsberedskapen så prövar nödigt, må värnpliktig kunna (iläggas att, ut­över i Imom. avsedd tjänstgöring, i den ordning regeringeii bestämmer fullgöra en eller fiera beredskapsöv­ningar om sammanlagt högst ett-hiindraållio dagar.

Om tillgodoräknande av bered­skapsövning såsom fullgjord repeti­tionsövning äger regeringen för­ordna.

2. Beredskapsövning Om det behövs med hänsyn till lan­dets försvarsberecbkap, är en värn­pliktig skyldig att, på det sätt rege­ringen bestämmer, fullgöra en eller fiera beredskapsövningar om sam­manlagt högst etthundraåttio dagar.

Regeringen får besluta att bered­skapsövning skall tillgodoräknas så­som fullgjord repetitionsövning.

28 

§

3

1. Under höjd beredskap är en värnpliktig skyldig att fullgöra krigs­tjänstgöring.

1. Då rikets försvar eller dess sä­kerhet eljest det kräver, må rege­ringen till tjänstgöring inkalla samt­liga vämpliktiga eller vämpliktiga till det större eller mindre antal, som fin­nes behövligt. Erfordras i fall, då icke samtliga vämpliktiga inkallats tiU sådan tjänstgöring, att de väm­pliktiga äro inkallade under längre tid, skall inkallad personal efier lämplig tidrymd såvitt möjligt avlö-

Regeringen skall för varje tillfälle besluta hur många vämpliktiga som skall kattas in till krigstjänstgöring. Regeringen beslutar när krigstjänst­göring skall upphöra.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1993.

' Lagen omtryckt 1969:378. 2Senaste lydelse 1975:555. 'Senaste lydelse 1975:555.

3. Förslag till

Prop. 1992/93:76

Lag om ändring i lagen (1966:413) om vapenfri tjänst

Härigenom föreskrivs att 14 och 19 §§ lagen (1966:413) om vapenfri tjänst skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydelse

14 §

Vapenfri tjänstcpliktig, som olovligen avviker eller uteblir från tjänstgö­ringsstället, dömes till böter eller fängelse i högst sex månader.

Begås  brott som  avses i  första

Begås brott som  avses  i första

stycket under beredskapstillstånd el- stycket under höjd beredskap, döms ler när riket är i kl ig, dömes till böter till böter eller fångelse i högst två är. eller fängelse i högst två år.

19§'

Befogenhet att meddela vapenfri

Befogenhet att meddela vapenfri

tjänstepUktig tillrättavisning till- tjänstcpliktig tillrättavisning till­kommer hos staten eller hos kom- kommer hos staten eller hos kom­mun anställd civilförsvars-, rädd- mun anställd civilförsvars-, rädd­nings- eller arbetschef i fråga om un- nings- eller arbetschef i fråga om un­derställd personal. Med kommuner derställd personal. Med kommuner likställs laiidstingskommuner, kom- likställs landsting, komraunalför-niunalförbund, församlingar, kyrk- bund, kyrkliga koiniminer och all-liga samfälligheter och allmänna för- manna försäkringskassor, säkringskassor.

Innan någon meddelar tillrättavisning, skall han vid förhör med den fe­lande lämna denne tillfälle att förklara sig.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1993.

' Senaste lydelse 1986:1103.

4. Förslag till

Prop. 1992/93:76

Lag om ändring i civilförsvarslagen (1960:74)

Härigenom föreskrivs i fråga om civilförsvarslagen (1960:74)

deb att 2 § skall upphöra att gälla,

deb att i 4a, 5, 6, 8, 10, 12, 17, 20, 40, 41a, 57, 66, 68, 69 och 73 §§ samt punkt 7 i övergångsbestämmelserna till lagen (1975:553) om ändring i civil­försvarslagen ordet "civilförsvarsberedskap" skall bytas ut mot "höjd bered­skap",

dels att i 58, 81 och 83 §§ orden "högsta civilförsvarsberedskap" skall bytas ut mot "högsta beredskap",

dels att 39 § skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydelse

39 §'

Om   alarmering   och   mörklägg-

Om   alarmering   och   mörklägg-

ning, så ock om trafiken samt den ning, så ock om trafiken samt den

aUmänna ordningen och säkerheten allmänna ordningen och säkerheten

under civilförsvarsberedskap äger under höjd beredskap äger rege-

regeringen meddela särskilda be- ringen meddela särskilda bestäm-

stämmdser.

melser.

Länsstyrelsen äger förordna, att sålunda utfärdade bestämmelser skola äga tillämpning jämväl under civilförsvarsövning, och därvid tillika meddela föreskrifter, i vad mån allmänheten samt industrier och andra företag skola medverka vid övningen; dock skall, om denna är avsedd alt pågå längre tid än tre dagar, regeringens medgivande till förordnandet inhämtas.

Länsstyrelsen äger förordna att

Länsstyrelsen äger förordna att

under högsta civilförsvarsberedskap under högsta beredskap förbud skall

förbud skall gälla mot användande gälla mot användande av samlingslo-

av samlingslokal, såvitt för besö- kal, såvitt för besökande i lokalen

kände i lokalen beräknat skyddsrum beräknat skyddsrum icke finnes att

icke finnes att tillgå, och av barn- tillgå, och av barnstuga, såvitt

stuga, såvitt skyddsrum icke finnes skyddsrum icke finnes alt tillgå för

att tillgå för de personer som barn- de personer som barnstugan är av-

stugan är avsedd att hysa.

sedd att hysa.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1993.

'Senaste lydelse 1975:553.

5. Förslag till

Lag om ändring i lagen (1964:63) om kommunal beredskap

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1964:63) om kommunal beredskap deb att i 1,2,9,11,12,14 och 21 §§ ordet "beredskapstiUstånd" skall bytas

ut raot "höjd beredskap", deb att 5, 7, 8 och 18 §§ samt rubriken närmast före 1 § skall ha följande

lyddse.

Prop. 1992/93:76

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydelse

Vissa kommunala och landstings­kommunala uppgifter under bered­skapstillstånd

Vissa uppgifter för kommuner och landsting under höjd beredskap

5§'

Kommuner och landsting, var­ifrån utrymning sker, är under höjd beredskap skyldiga att, i den mån förhållandena medger det, lämna bi­stånd åt kommuner och landsting, där befolkning från utrymningsom­rådet inkvarteras i större omfatt­ning. Biståndet skall särskilt avse tillhandahållande av personal och utrustning för verksamheten för de inkvarterade. Enas inte komrau­nerna och landstingen, får länssty­relsen i det län, där utrymningsom­rådet är beläget, förordna om bi­ståndet.

Blir till följd av krigsskada, in­kvartering av utrymmande eller andra med krig eller krigsfara sam­manhängande utomordentliga för­hållanden en för totalförsvaret viktig verksamhet som en kommun etter ett landsting bedriver så betungande, att bistånd i verksamheten oundgängli­gen erfordras, skaU under höjd be­redskap annan kommun eller annat landsting efter särskilt förordnande därom tillfälligt lämna sådant bi­stånd. Om dylikt bistånd förordnar länsstyrelsen i det län, där den kom­mun eller det landsting som lämnar bbtåndet finns.

Kommuner och landsting, var­ifrån utrymning sker, är under be­redskapstillstånd skyldiga att, i den män förhållandena medger det, lämna bistånd åt kommuner och landsting, där befolkning från ut­rymningsområdet inkvarteras i större omfattning. Biståndet skall särskilt avse tillhandahållande av personal och utrustning för verk­samheten för de inkvarterade. Enas inte kommunerna och landstingen, får länsstyrelsen i det län, där utrym­ningsområdet är beläget, förordna om biståndet.

Blir till följd av krigsskada, in­kvartering av utrymmande eller andra med krig eller krigsfara sam­manhängande utomordentliga för­hållanden för totalförsvaret viktig kommunal eller landstingskommu­nal verksamhet / vbs kommun eller visst landsting så betungande, att bi­stånd i verksamheten oundgängligen erfordras, är under beredskapstill­stånd annan koraraun eller annat landsting skyldig att efter särskilt förordnande därora tUlfälligt lämna sådant biständ. Om dylikt bistånd förordnar länsstyrelsen i det län, där den bbtåndslämnande kommunen eller landstinget är belägen.

Vad som föreskrivs i förvaltningslagen (1986:223) om ärenden som avser myndighetsutövning mot någon enskild skall gälla även ärenden hos länssty­relsen enligt första och andra styckena.

Senaste lydelse 1991:1661.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydebe

Prop. 1992/93:76

1¥

Finner länsstyrelsen det erforderligt med hänsyn till beredskapsuppgifter­nas omfattning eller betydelse i viss kommun eller visst landsting, att dennas förberedelser redovisas i särskUd plan, skall kommunen eller landstinget ef­ter länsstyrelsens förordnande upprätta och anta sådan plan. Vid planlägg­ningen skall kommunen eller landstinget samråda med länsstyrelsen. Om samordning av planläggningen med den kommunala civilförsvarsplanlägg­ningen finns föreskrifter i 10 b§ tredje stycket civilförsvarslagen (1960:74). När planen har antagits, skall den insändas till länsstyrelsen.

Länsstyrelsen får förordna om re-

Länsstyrelsen får förordna om re-

vision akommunala och landstings-     vision av kommunemas och lancb-

lingens beredskapsplaner, när det påkallas av ändrade förhållanden. Om länsstyrelsen har förordnat om revision av plan, gäller föreskrif­terna i första stycket.

kommunala beredskapsplaner, när det påkallas av ändrade förhållan­den. Om länsstyrelsen har förordnat om revision av plan, gäller föreskrif­terna i första stycket.

8

§

'

Uppgift som enligt denna lag an­kommer på kommun eller landsting under beredskapstiUstånd skall, där­est uppgiften motsvarar eller i hu­vudsak motsvarar fredstida uppgift, fullgöras av det kommunala elter landstingskommunala organ, på vil­ket uppgiften ankommer i fredstid.

Uppgift som enligt denna lag an­kommer på kommun eller landsting under höjd beredskap skall, därest uppgiften motsvarar eller i huvudsak motsvarar fredstida uppgift, fullgö­ras av det organ inom kommunen el­ler tandstinget, på vilket uppgiften ankommer i fredstid.

Kommun eller landsting äger av länsstyrelsen utfå förskott å ersättning som avses i första stycket.

18!

För kostnader, som under bered­skapstillstånd uppkomma för kom­mun eller landsting tUl följd av verk­samhet för inkvarterad befolkning från annan koramun. eller annat landsting, ävensom för kostnader, som föranledas av påbjuden utrym­ning eller annan omflyttning av be­folkningen inom den egna kommu­nen eller landstinget, skall ersätt­ning utgå av statsmedel.

För kostnader, som under höjd be­redskap uppkomma för kommun el­ler landsting tUl följd av verksamhet för inkvarterad befolkning från an­nan kommun eller annat landsting, ävensom för kostnader, som föranle­das av påbjuden utrymning eUer an­nan omflyttning av befolkningen inora den egna koraraunen eller det egna landstinget, skall ersättning utgå av statsmedel.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1993.

Senaste lydelse 1991:1661. 'Senaste lydelse 1991:1661. ''Senasie lydelse 1991:1661.

6. Förslag till

Prop. 1992/93:76

Lag om ändring i lagen (1981:1216) om kyrklig beredskap

Härigenom föreskrivs att i 2, 4 och 7-10§§ lagen (1981:1216) om kyrklig beredskap orden "beredskapstillstånd och krig" samt orden "beredskapstill­stånd eller krig" skall bytas ut mot "höjd beredskap".

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1993.

7. Förslag till

Prop. 1992/93:76

Lag om ändring i räddningstjänstlagen (1986:1102)

Härigenom föreskrivs att 63 § räddningstjänstiagen (1986:1102)' skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydelse

63 §

Under krig och när det annars rå- Under höjd beredskap skall de

der civilförsvarsberedskap skall de

uppgifter som fullgörs av en sådan

uppgifter som fullgörs av en sådan

nämnd som avses i 10 § övertas av

nämnd som avses i 10 § övertas av

kommunstyrelsen och räddningskå-

kommunstyrelsen och räddningskå-

rens uppgifter övertas av civilför­

rens uppgifter övertas av civilför-

svarsorganisationen i kommunen,

svarsorganisationen i komraunen.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1993.

' Lagen omtryckt 1992:948.

8. Förslag till

Lag om ändring i lagen (1939:299) om förbud i vissa fall mot

överlåtelse eller upplåtelse av fartyg m.m.

Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1939:299) om förbud i vissa fall mot överlåtelse eller upplåtelse av fartyg m.m. skall ha följande lydelse.

Prop. 1992/93:76

Nuvarande tydelse

Föreslagen lydelse

1§'

Befinner sig riket i krig, skola be­stämmelserna i 2 - 4 §§ äga tillämp­ning. Vid krigsfara, vari riket befin­ner sig, eller eljest under utomordent­liga, av krig föranledda förhållanden äger Konungen förordna, att nämnda bestämmeber skola tilläm­pas

Förordnande som i första stycket sägs skall, vid äventyr att det eljest förfaller, inom en månad understäl­las riksdagen för dess prövning av frågan huruvida förordnandet skall bestå. Blir förordnandet icke inom två månader från det underställ­ningen skett av riksdagen gillat, skall detsamma vara förfallet

År Sverige i krig, skall bestämmel­serna i 2 - 4 §§ tillämpas

Är Sverige i krigsfara eller råder det sådana utomordentliga förhållan­den som är föranledda av att det är krig utanför Sveriges gränser eller av att Sverige har varit i krig eller krigs­fara, får regeringen föreskriva att be­stämmelsema i 2 - 4§§ skall tilläm­pas

Föreskrifi enligt andra stycket skall underställas riksdagens prövning inom en månad från det den utfärda­des eller, om riksmöte inte pågår, från början av närmast följande riks­möte. Sker inte underställning eller godkänner riksdagen inte föreskrif­ten inom två månader från det under­ställningen skedde, upphör föreskrif­ten att gälla.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1993.

'Senaste lydelse 1957:289.

10

9. Förslag till

Lag om ändring i lagen (1940:176) med vissa bestämmelser

om fraktfart med svenska fartyg

Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1940:176) med vissa bestämmelser om fraktfart med svenska fartyg skall ha följande lydelse.

Prop. 1992/93:76

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Befinner sig riket i krig, skola be­stämmelserna i 2 och 3 §§ äga till­lämpning. Vid krigsfara, vari riket befinner sig, eller eljest under utom­ordentliga, av krig föranledda för­hållanden äger regeringen förordna, att nämnda bestämmelser skola till-lämpas.

Förordnande som i första stycket sägs skall, vid äventyr att det eljest fölfaller, inom en månad understäl­las riksdagen för dess prövning av frågan huruvida förordnandet skall bestå. Blir förordnandet icke inom två månader fiån det underställ­ningen skett av riksdagen gillat, skall detsamma vara förfallet.

1§'

År Sverige i krig, skall bestämmd-erna i 2 och 3 §§ tillämpas.

År Sverige i krigsfara eller råder det sådana utomordentliga förhållan­den som är föranledda av att det är krig utanför Sveriges gränser eller av att Sverige har varit i krig eller krigs­fara, får regeringen föreskriva aU 2 och 3 §§ skatt tillämpas.

Föreskrifi enligt andra stycket skalt underställas riksdagens prövning inom en månad från det den utfärda­des eller, om riksmöte inte pågår, från början av närmast följande riks­möte. Sker inte underställning eller godkänner riksdagen inte föreskrif­ten inom två månader från det under­ställningen skedde, upphör föreskrif­ten att gälla.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1993.

' Senaste lydelse 1982:261.

11

10. Förslag till

Lag om ändring i lagen (1957:684) om betalningsväsendet

under krigsförhållanden

Härigenom föreskrivs att 1, 2 och 4 §§ lagen (1957:684) om betalningsvä­sendet under krigsförhållanden skall ha följande lydelse.

Prop. 1992/93:76

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Kommer riket i krig, skola be­stämmelserna i 2 - 5 §§ träda i till­lämpning. Då kriget upphört, för­ordnar Konungen senast före avslu­tandet av den riksdagssession, som böljar näst efter krigets slut, att be­stämmelserna icke vidare skola titl-läinpas; dock att vad nu sagts ej skall gälla, i den mån bestämmebema allt­jämt skola äga tillämpning på grund av förordnande enligt andra eller Iredje styckel.

Vid krigsfara, vari riket befinner sig, äger Konungen förordna, att nämnda bestämmeber skola tilläm­pas. Sådant förordnande skall, vid äventyr att det eljest förfaller, inom en månad underställas riksdagen för dess prövning av frågan humvida förordnandet skall bestå. Blir förord­nandet icke inom två månader från det underställningen skett av riksda­gen gillat, skall detsamma vara för­fallet. Upphör krigsfaran, skall för­ordnandet av Konungen upphävas.

Under utomordentliga förhållan­den, som förantetts av krig eller krigsfara, vari riket befunmt sig, äger Konungen förordna att vad i2- 5§§ stadgas skalt under viss tid, högst ett år varje gång, äga tillämpning. För­ordnandet skalt inom en månad eller, om riksdagssession icke pågår, inom en månad från början av nästkom­mande session underställas riksda­gen. Vad i andra stycket sågs om på­följden, därest underställning ej sker eller riksdagen ej inom två månader gillar förordnandet, skatt äga mot­svarande tillämpning i faU som nu avses.

Undertid, då bestämmelserna i 2 -5 §§ äga tillämpning, gälla icke i lag eller författning meddelade stadgan­den i den mån de strida mot samma

1§

År Sverige i krig, skaU bestämmel­serna i 2, 4 och 5§§ tillämpas.

Ar Sverige i krigsfara eller råder det sådana utomordentliga förhållan­den som är föranledda av att det är krig utanför Sveriges gränser eller av att Sverige har varit i krig eller krigs­fara, får regeringen föreskriva att 2, 4 och 5 §§ skaU tillämpas.

Föreskrift enligt andra stycket skall underställas riksdagens prövmng inom en månad från det den utfärda­des eller, om riksmöte inte pågår, från början av närmast följande riks­möte. Sker inte underställning eller godkänner riksdagen inte föreskrif­ten inom två månader från det under­ställningen skedde, upphör föreskrif­ten att gälla.

När bestämmelserna i 2, 4och5§§ tillämpas, gäller inte bestämmeber i lag eller annan författning, om de strider mot dessa bestämmelser eller

12

Nuvarande lydelse

bestämmelser eller vad med stöd av dem blivtt föreskrivet

Föreslagen lydebe

mot föreskrifter som meddelats med stöd av dem.

Prop. 1992/93:76

2

§

'

Befinner sig riket i krig, äger rege­ringen, efter hörande där sä är möj­ligt av fullmäktige i riksbanken, i fråga om riksbankens sedel- och myntutgivning och bankrörelse samt offentliggörande av riksbankens rä­kenskaper meddela av förhållandena påkallade bestämmelser att gälla i stället för vad i lagen (1988:1385) om Sveriges riksbank samt i annan lag dänilliinan finnes stadgat.

Vid krigsfara, vari riket befinner sig, så ock eljest under utomordent­liga förhållanden, föranledda av krig eller krigsfara, vari riket befiinnU sig, äger regeringen på framställning av fullmäktige i riksbanken, meddela bestämmelser som iförsta stycket av­ses.

Ar Sverige i krig, får regeringen, efter hörande där så är möjligt av fullmäktige i Riksbanken, meddela föreskrifter om Riksbankens sedel-och myntulgivning och bankrörelse samt offentliggörande av Riksban­kens räkenskaper att gälla i stället för vad som är föreskrivet i lagen (1988:1385) om Sveriges riksbank och i annan lag.

År Sverige i krigsfara eller råder det sådana ulomoidentiiga förhållan­den som är föranledda av att det är krig utanför Sveriges glänser eller av att Sverige har varit i krig eller krigs­fara, får regeringen, efter framställ­ning av fullmäktige i Riksbanken, meddela sådana föreskrifter som av­ses iförsta stycket.

4f

Befinner sig riket i krig, äger Ko­nungen, efter hörande där så är möj­ligt av fullmäktige i riksbanken,/ör-ordna att riksbanken skall vara skyl­dig inlösa för postgirorördsen av­sedda utbetalningskori och direktut-betalningskort, som utfärdats av statsmyndighet, kommunalmyndig­het, allmän försäkringskassa eller så-dan annan postgirokontoinneha­vare, som erhålUt medgivande att verkställa utbetalning medelst di-rektutbeialningskort, samt att kort som här avses skall mottagas som lik­vid vid betalning till statlig myndig­het.

Vid krigsfara, vari riket befinner sig, så ock eljest under utomordent­liga förhållanden, föranledda av krig eller krigsfara, vari riket befunnit sig, äger Konungen, efter hörande av fullmäktige i riksbanken, meddela förordnande som iförsta stycket av­ses.

År Sverige i krig, får regeringen, efter hörande där så är möjligt av fullmäktige i Riksbanken,/öres/cr/Va alt Riksbanken skall vara skyldig att inlösa utbetalningskori avsedda för postgirorörelsen och direktutbetal-ningskort, som utfärdats av statlig el­ler kommunal niyndighet, allmän försäkringskassa eller annan postgi­rokontoinnehavare, som fått medgi­vande att göra utbetalning med di-reklulbelalningskort, saml alt så­dana kori skall tas emot som betal­ning till statlig myndighet.

År Sverige i krigsfara eller råder det sådana utomordentliga förhållan­den som är föranledda av att det är krig utanför Sveriges gränser eller av att Sverige liar varit i krig eller krigs­fara, får regeringen, efter hörande av fullmäktige i Riksbanken, med­dela sådana föreskrifter som avses i föista stycket.

Senaste lydelse 1989:244. "Senaste lydelse 1964:17.

13

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydebe

Prop. 1992/93:76

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1993.

14

11. Förslag till

Lag om ändring i lagen (1957:686) om taxeringsväsendet

under krigsförhållanden m.m.

Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1957:686) om taxeringsväsendet under krigsförhållanden m.m. skall ha följande lydelse.

Prop. 1992/93:76

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1§'

År Sverige i krig, skall bestämmel­serna i 2 - 6 §§ tillämpas.

År Sverige I krigsfara eller råder det sådana utomordentliga förhållan­den som är föranledda av att del är krig utanför Sveriges gränser eller av att Sverige har varit i krig eller krigs­fara, får regeringen föreskriva att 2 -6 §§ skall tillämpas.

Föreskrifi enligt andra stycket skall underställas riksdagens prövning inom en månad från det den utfärda­des eller, om riksmöte inte pågår, från början av nämiast följande rilcs-möte. Sker Inte understäUning eller godkänner riksdagen inte föreskrif­ten inom två månader från det under­ställningen skedde, upphör föreskrif­ten att gälla.

När   bestämmelserna   i   2-6§§ skall tillämpas gäller inte bestäminel-

Kominer riket i krig, skola be­stämmelserna i 2 - 6§§ träda i till-läinpning. Då kriget upphört, för­ordnar regeringen senast före avslu­tandet av den riksdagssession, som böljar näst efter krigels slut, att be­stäminelsema icke vidare skola till-lämpas; dock att vad nu sagts ej skall gälla, i den mån bestämmelsema allt­jämt skola äga tillämpning på grund av förordnande enligt andra eller Iredje stycket.

Vid krigsfara, vari riket befinner sig, äger regeringen förordna, att nämnda bestämmelser skola tilläm­pas. Sådant förordnande skall, vid äventyr att det eljest förfaller, inom en månad underställas riksdagen för dess prövning av frågan, huruvida förordnandet skaU bestå. Blir förord­nandet icke inom två månader från det underställningen skett av riksda­gen gillat, skaU detsamma vara för­fallet Upphör krigsfaran, skall för­ordnandet av regeringen upphävas.

Under utomordentliga förhåltan­den, som förantetts av krig eller krigsfara, vari riket befunmt sig, äger regeringen förordna att vad i 2 -6§§ stadgas skall under viss tid, högst ett år varje gång, äga tillämpning. För­ordnandet skall inom en månad eller, om riksdagssession icke pågår, inom cn månad från början av nästkom­mande session underställas riksda­gen. Vad i andra stycket sägs om på­följden, därest underställning ej sker eller riksdagen ej inom två månader gillar förordnandet, skaU äga mot­svarande tillämpning i fall som nu avses.

Undertid, då bestämmelserna 12-6 §§ äga tiUämpning gälla icke i lag

' Senaste lydelse 1986:1309.

15

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1992/93:76

eller författning meddelade stadgan-

ser i lag eller annan författning, om

den i den mån de strida mot samma

de strider mot dessa bestämmelser

bestämmelser eller vad med stöd av

eller mot föreskrifter som meddelats

dem blivit föreskrivet.

med stöd av dem.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1993.

16

12. Förslag till

Lag om ändring i lagen (1959:73) med vissa bestämmelser

om inländsk försäkringsrörelse vid krig m.m.

Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1959:73) med vissa bestämmelser om inländsk försäkringsrörelse vid krig m.m. skall ha följande lydelse.

Prop. 1992/93:76

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Kommer riket i krig, skola bestäm­melserna i 2 - ]3§§ och 17 § äga till­lämpning. Då kriget upphört, för­ordnar Konungen senast före avslu­tandel av den riksdagssession, som börjar näst efter krigets slut, att be­stämmelsema icke vidare skola till-lämpas; dock att vad nu sagts ej skall gälla, i den mån bestämmebema aUt­jämt skola äga tillämpning på grund av förordnande enligt andra eller tredje stycket.

Vid krigsfara, vari riket befinner sig, äger Konungen förorätta, att nämnda bestämmeber .skola tilläm­pas. Sådant förordnande skall, vid äventyr att det eljest förfaller, inom en månad underställas riksdagen för dess prövning av frågan, humvida förordnandet skall bestå. Blir förord­nandet icke inom två månader från det underställningen skett av riksda­gen gillat, är detsamma förfallet. Upphör krigsfaran, skall förordnan­det senast före nästkommande riks­dagssessions avslutande av Ko­nungen upphävas.

Föreligga eljest utomordentliga av krig föranledda förhållanden, äger Konungen med riksdagens samtycke förordna, att vad i 2- 13§§ och 17 § stadgas, heh eller delvis, skall under viss tid, högst ett år varje gång, äga tillämpning.

1§

År Sverige i krig, skaU bestämmel­serna 12-13 och 17 §§ tillämpas.

År Sverige i krigsfara eller råder del sådana utomordentliga förhållan­den som är föranledda av att det är krig utanför Sveriges gränser elter av all Sverige har varit i krig elter krigs­fara, får regeringen föreskriva att 2 -13 och 17 §§ skaU tillämpas.

Föreskrift enligt andra stycket skall underställas riksdagens prövning inom en månad från det den utfärda­des elter, om riksmöte inte pågår, från början av närmast följande riks­möte. Sker inte underställning eller godkänner riksdagen inte föreskrif­ten inom två månader från det under­ställningen skedde, upphör föreskrif­ten att gälla.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1993.

2 Riksdagen 1992/93. I saml. Nr 76

17

13. Förslag till

Lag om ändring i lagen (1959:74) med vissa bestämmelser

om utländsk försäkringsrörelse här i riket vid krig m.m.

Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1959:74) med vissa bestämmelser om utländsk försäkringsrörelse här i riket vid krig m.m. skall ha följande ly­delse.

Prop. 1992/93:76

Nuvarande lydebe

Föreslagen lyddse

Kommer riket i krig, skola bestäm­melserna i 2 - 14 §§ och 19 § äga till­lämpning. Då kriget upphört, för­ordnar Konungen senast före avslu­tandet av den riksdagssession, som böljar näst efter krigets slut, att be-stäiiimelsenia icke vidare skola till-lämpas; dock att vad nu sagts ej skall gälla, i den mån bestäininebenia allt­jämt skola äga tillämpning på grund av förordnande enligt andra eller tredje stycket.

Vid krigsfara, vari riket befinner sig, äger Konungen förordna, att nämnda bestämmelser skola tilläm­pas. Sådant förordnande skall, vid äventyr att del eljest förfaller, inom en månad understäUas riksdagen för dess prövning av frågan, huruvida förordnandet skall bestå. Blir förord­nandet icke inom två månader från det underställningen skett av riksda­gen gUlat, är detsamma förfallet. Upphör krigsfaran, skaU förordnan­det senast före nästkommande riks­dagssessions avslutande av Ko­nungen upphävas.

Föreligga eljest utomordentliga av krig föranledda förhållanden, äger Konungen med riksdagens samtycke förordna, att vad i 2 -14§§ och 19 § stadgas, helt eller delvb, skall under viss tid, högst ett år varje gång, äga tillämpning.

1§

Ar Sverige i krig, skall bestämmel­serna i 2 - 14§§ och 19 § tillämpas.

Ar Sverige i krigsfara eller råder det sådana titoinordenlliga förliåUan-den som är föranledda av att det är krig utanför Sveriges gränser eller av att Sverige har varit i krig eller krigs­fara, får regeringen föreskriva att be­stämmelserna 12-14 och 19 §§ skall tillämpas.

Föreskrift enligt andra stycket skall underställas riksdagens prövning inom en månad fiån det den utfärda­des eller, om rikstnöte inte pågår, från början av nännast följande riks­möte. Sker inte underställning eller godkänner riksdagen inte föreskrif­ten inom två månader från det under­ställningen skedde, upphör föreskrif­ten att gälla.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1993.

18

14. Förslag till

Lag om ändring i allmänna tjänstepliktslagen (1959:83)

Härigenom föreskrivs att 1, 2 och 11 §§ allmänna tjänstepliktslagen (1959:83) skall ha följande lydelse.

Prop. 1992/93:76

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Kommer riket i krig, skola be­stämmelserna i 4, 5, 8 och 9 §§ träda i tillämpning. Då kriget upphört, för­ordnar Konungen senast före avslu­tandet av den riksdagssession, som börjar näst efier krigets slut, att be­stämmebema icke vidare skola till-lämpas; dock att vad nu sagts ej skall gälla, i den mån bestämmelsema allt­jämt skola äga tillämpning på grund av förordnande enligt andra eller tredje stycket.

Vtd krigsfara, vari riket befinner sig, äger Konungen förordna, att be­stämmelsema i nämnda paragrafer eller i en eller flera av dem skola till-lämpas. Sådant förordnande skall, vid äventyr att det eljest förfaller, inom en månad underställas riksda­gen för dess prövning av frågan, hu­mvida förordnandet skall bestå. Blir förordnandet icke inom två månader från det underställningen skett av riksdagen gillat, är detsamma förfal­let. Upphör krigsfaran, skaU medde­lat förordnande av Konungen upp­hävas senast före nästkommande riksdagssessions avslutande.

I andra falt än som avses i första och andra styckena äger Konungen, där så påkallas av utomordentliga förhållanden, föranledda av krig, vari riket befunnit sig, eller krig mel­lan främmande makter, med riksda­gens samtycke förordna att vad i 4 och 5§§ eller endera av dem stadgas skall under viss tid, högst ett år varje gång, äga tillämpning.

li

År Sverige i krig, skall bestämmel­serna i 4, 5, 8 och 9 §§ tillämpas.

År Sverige i krigsfara eller råder det sådana utomordentliga förhållan­den som är föranledda av alt det är krig utanför Sveriges gränser eller av att Sverige har varit i krig eller krigs­fara, får regeringen föreskriva att 4, 5, 8 och 9 §§ heh eller delvb skaU till-lämpas.

Föreskrifi enligt andra stycket skalt underställas riksdagens prövning inom en månad från det den utfärda­des etter, om riksmöte inte pågår, från böljan av närmast följande riks­möte. Sker inte underställning eller godkänner riksdagen inte föreskrif­ten inom två månader från det under­ställningen skedde, upphör föreskrif­ten att gälla.

2§'

Förordnande jämlikt 4, 5, 8 eller        Förordnande enligt 4, 5, 8 eller 9 §

9 § får meddelas för att tillgodose än-     får meddelas för att tillgodose ända-

damäl av synnerlig vikt för det alt-     mål av synnerlig vikt för totalförsva-

mäima, såsom folkförsörjningen el-     ret. Sådant förordnande får dock

' Senaste lydelse 1981:293.

19

Nuvarande lydelse

ler samfärdseln eller försvarsmaktens eller civilförsvarets utrustning, un­derhåU eller anläggnings- och repara­tionsarbeten. Sädant förordnande får dock inte gälla vapentjänst vid försvarsmakten.

Om tillgodoseende av den civila hälso- och sjiiki'årdeiis, den all­männa hälsovårdens .samt den civila veierinärverksamlielens behov av personal vid krig, krigsfara och så­dana utomordentliga förhållanden sorn är föranledda av krig eller av krigsfara vari riket har befiiiimt sig gäller vad därom är särskilt stadgal. För tillgodoseende av sådant behov får förordnande som oinfönnäles i första stycket inte meddelas.

Föreslagen lydelse

inte gälla vapentjänst vid försvars­makten.

Förordnande enligt första stycket får dock inte meddelas för alt tUlgo­dose den civila häbo- och sjukvår­dens eller den civila veterinärverk-sainhclens behov av personal.

Prop. 1992/93:76

11 §'

Den som på grund av värnplikt el­ler civilförsvarsplikt tages i anspråk för tjänstgöring vid krigsmakten är undantagen från tjänsteplikt, su ock civilförsvarspliktig under tid då tjänstgöring i civilförsvaret utgör hinder för tjänstepliktens fullgö­rande. Från tjänsteplikt är även den undantagen som fullgör vapenfri tjänst.

Den som är anställd hos staten el­ler vid polisväsendet må endast i den omfattning Konungen föreskriver åläggas allmän tjänsteplikt.

Beträffande den som eljest är an­ställd hos koinmiin, laiidslingskom-miin eller hos annan, vars verksam­het har betydelse för ändamål som i 2§ sägs, äger arbetsmarknadsstyrel­sen i särskilt fall eller allinänt före­skriva att sådan person ej må åläggas allmän tjänsteplikt.

Om synnerliga skäl därtill före­ligga, må arbetsmarknadsstyrelsen eller länsarbetsnämnd medgiva be­frielse tills vidare från fullgörande av tjänsteplikt.

Den som på grund av värnplikt el­ler civilförsvarsplikt tas i anspråk för tjänstgöring vid försvarsmakten är undantagen från tjänsteplikt. Det­samma gäller civilförsvarspliktiga under tid då tjänstgöring i civilför­svaret utgör hinder för tjänsteplik­tens fullgörande. Från tjänsteplikt är även den undantagen som fullgör vapenfri tjänst.

Den som är anställd hos staten/(/r endast i den omfattning regeringen föreskriver åläggas allmän tjänste­plikt.

Ifråga om den som är anställd hos en kommun, ett landsting eller hos någon annan vars verksamhet har betydelse för ändamäl som anges i 2§, får arbetsmarknadsstyrelsen i särskilt fall besluta om eller meddela föreskrifter om att sådan person inte får åläggas allmän tjänsteplikt.

Om det finns synnerliga skäl,/or arbetsmarknadsstyrelsen eller läns­arbetsnämnd medge befrielse tills vi­dare från fullgörande av tjänste­plikt.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1993.

' Senaste lydelse 1966:420.

20

15. Förslag till

Lag om ändring i lagen (1960:22) om statlig krigsförsäkring

Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1960:22) om statlig krigsförsäkring skall ha följande lydelse.

Prop. 1992/93:76

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

!

§

'

År Sverige i krig, skall bestämmel­serna i 2 - 4 §§ lilläinpas.

År Sverige i krigsfara eller råder det sådana utomordentliga förhållan -den som är föranledda av att det är krig utanför Sveriges gränser eller av att Sverige har varit i krig eller krigs­fara, får regeringen föreskriva att 2 -4 §§ skall tillämpas.

Kommer riket i krig, skola be­stämmelserna i 2 - 4 §§ äga tillämp­ning. Då kriget upphört förordnar regeringen senast före avslutandet av det riksmöte, som börjar näst efter krigets slul, att bestämmelsema icke vidare skola tUlämpas; dock att vad nu sagts ej skall gälla i den mån be­stämmelsema alltjämt skola äga till­lämpning på gmnd av förordnande enligt andra stycket.

Vtd krigsfara, vari riket befinner sig, eller eljest under utomordentliga, av krig föranledda förhållanden äger regeringen förordna att nämnda be­stämmelser skola tillämpas. Sådant förordnande skall, vid äventyr att del eljest förfaller, inom en månad eller, om riksmöte ej pågår, inom en må­nad från början av närmast följande riksmöte underställas riksdagen för dess prövning av frågan, huruvida förordnandet skalt bestå. Blir förord­nandet icke inom två månader från det underställningen skett av riksda­gen gillat, är detsamma förfallet.

Föreskrifi enligt andra stycket skall underställas riksdagens prövning inom en månad från det den utfärda­des eller, om riksmöte inte pågår, från början av närmast följande riks­möte. Sker inte underställning eller godkänner riksdagen inte föreskrif­ten inom två månader från det under­ställningen skedde, upphör föreskrif­ten att gälla.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1993.

' Senaste lydelse 1975:1017.

21

16. Förslag till

Lag om ändring i lagen (1962:627) om vissa åtgärder för

utnyttjande avvattenkraft vid krig m.m.

Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1962:627) om vissa åtgärder för utnytt­jande av vattenkraft vid krig m.m. skall ha följande lydelse.

Prop. 1992/93:76

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Kommer riket i krig, skola bestäm­melsema i denna lag om meddelande av tUlstånd titt vissa företag i vatten träda i tillämpning. Då kriget upp-höri, förordnar regeringen senast före avslutandet av den riksdagsses­sion, som börjar näst efier krigets slut, att bestämmebema icke vidare skola tillämpas; dock skall vad nu sagts icke gälla i den mån de alltjämt skola äga tillämpning på grund av förordnande enligt andra stycket.

Vid krigsfara, vari riket befinner sig, eller eljest under utomordentliga, av krig föranledda förhållanden äger regeringen förordna, att nämnda be­stämmeber skola tillämpas. Sådant förordnande skall, vid äventyr att det eljest förfaller, inom en månad un­derställas riksdagen för dess pröv­ning av frågan, huruvida förordnan­det skall bestå. Blir förordnandet ej inom två månader från det under­ställningen skett gillat av riksdagen, är det förfallet Upphör krigsfaran el­ler de utomordentliga, av krig föran­ledda förhållandena, upphäver rege­ringen meddelat förordnande senast före nästkommande riksdagssessions avslutande.

Är Sverige i krig, skall bestämmel­serna i denna lag om meddelande av tUlstånd till vbsa företag i vatten till-lämpas.

År Sverige i krigsfara eller råder det sådana utomordentliga förhållan­den som är föranledda av att det är krig utanför Sveriges gränser etter av att Sverige har varit i krig elter krigs­fara, får regeringen föreskriva att be­stämmelsema i denna tag om medde­lande av tillstånd till vissa företag i vatten skalt tillämpas.

Föreskrifi enligt andra stycket skall underställas riksdagens prövning inom en månad från det den utfärda­des eller, om riksmöte inte pågår, från början av närmast följande riks­möte. Sker inte underställning eller godkänner riksdagen inte föreskrif­ten inom två månader från det under­ställningen skedde, upphör föreskrif­ten att gälla.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1993.

'Senaste lydelse 1983:653.

22

17. Förslag till

Lag om ändring i krigshandelslagen (1964:19)

Härigenom föreskrivs att 1 § krigshandelslagen (1964:19) skall ha följande lydelse.

Prop. 1992/93:76

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydelse

Kommer riket i krig, skola be-stämmdserna i 2 och 5 §§ träda i till­lämpning. Då kriget upphört, för­ordnar regeringen senast före avslu­tandel av den riksdagssession, som börjar näst efier krigets slul, att be­stämmelsema icke vidare skola tiU­lämpas; dock skall vad nu sagts icke gälla i den mån bestämmelsema allt­jämt skola äga tillämpning på grund av förordnande enligt andra eller tredje stycket.

Vtd krigsfara, vari riket befinner sig, äger regeringen förordna, att nämnda bestämmelser skola tilläm­pas. Sådant förordnande skall, vid äventyr att det eljest förfaller, inom en månad underställas riksdagen för dess prövning av frågan, huruvida förordnandet skall bestå. Blir förord­nandet ej inom två månader från det underställningen skett gillat av riks­dagen, är det förfallet Upphör krigs­faran, upphäver regeringen meddelat förordnande senast före nästkom­mande riksdagssessions avslutande.

Föreligga eljest utomordentliga, av krig föranledda förhållanden, äger regeringen med riksdagens samtycke förordna, att vad i 2 och 5§§ stadgas heh eller delvis skatt under viss tid, högst ett år varje gång, äga tillämp­ning.

1

§

'

År Sverige i krig, skall bestämmel­serna i 2 - 9 §§ tillämpas.

År Sverige i krigsfara eller råder det sådana utomordentliga förhåUan­den som är föranledda av att det är krig utanför Sveriges gränser eller av att Sverige har varit i krig eller krigs­fara, får regeringen föreskriva att be­släinmelserna i 2 - 9§§ skall tilläm­pas.

Föreskrifi enligt andra stycket skatt underställas riksdagens prövning inom en månad från det den utfärda­des eller, om riksmöte inte pågår, från början av närmast följande riks­möte. Sker inle underställning eller godkänner riksdagen inte föreskrif­ten inom två månader från del under­ställningen skedde, upphörföreskrif­ten att gälla.

Senaste lydelse 1980:196.

23

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1992/93:76

Under tid, då bestämmelse i 2 och

5

§§ äger tUlämpning, skola däremot svarande stadganden i 3 och 4 samt

6

- 8 §§ tillämpas.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1993.

24

18. Förslag till

Prop. 1992/93:76

Lag om ändring i lagen (1976:600) om offentlig anställning

Härigenom föreskrivs att 5 kap. 2§ lagen (1976:600) om offentlig anställning' skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

5 kap.

Är Sverige i krig, får arbetstagare hos staten ej utan tillstånd lämna sin anställning. Så snart kriget har upphört och innan pågående eller nästkom­mande riksmöte avslutas, skall regeringen föreskriva att bestämmelsen ej längre skall tillämpas.

Är Sverige i krigsfara, får regeringen föreskriva att arbetstagare hos staten ej utan tillstånd får lämna sin anställning. Sådan föreskrift upphör att gälla, om den ej underställes riksdagen inom en månad efter beslutet därom eller, om riksmöte ej pågår, efter början av närmast följande riksmöte samt god-kännes av riksdagen inom två månader efter underställningen. Så snart krigsfaran har upphört och innan pågående eller nästkommande riksmöte avslutas, skall regeringen upphäva föreskrift som nu har sagts.

Om vissa andra anställnings- och

Om vissa andra anställnings- och

arbetsvillkor vid krig eller krigsfara arbetsvillkor vid krig eller krigsfara

eller annars under utomordentliga, eller under sådana utomordentliga

av krig föranledda förhållanden förhållanden som är föranledda av

finns särskilda föreskrifter i lag och att det är krig utanför Sveriges grän-

annan författning. Regeringen får ser eller av att Sverige har varit i krig

därutöver meddela sådana föreskrif- etter krigsfara finns särskilda före­

ter, i den mån det är nödvändigt för skrifter i lag och annan författning,

statens verksamhet.

Regeringen fär därutöver meddela

sädana föreskrifter, i den män det är nödvändigt för statens verksamhet.

Denna lag träder i kraft den Ijuli 1993.

'Lagen omtryckt 1991:600.

25

19. Förslag till

Lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763)

Härigenom föreskrivs att 29 § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763)' skall ha följande lydelse.

Prop. 1992/93:76

Nuvarande tydelse

Förestagen lydelse

29 §

Regeringen bemyndigas att med­dela särskilda föreskrifter om hälso­och sjukvården i krig, vid krigsfara eller under sädana utomordentliga förhållanden som är föranledda av att landet har befunmt sig i krig eller krigsfara.

Regeringen bemyndigas att raed­dela särskilda föreskrifter om hälso­och sjukvården i krig, vid krigsfara eller under sådana utomordentliga förhållanden som är föranledda av att del är krig utanför Sveriges grän­ser eller av att Sverige har varU i krig eller krigsfara.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1993.

' Lagen omtryckt 1992:567.

26

20. Förslag till

Lag om ändring i hälsoskyddslagen (1982:1080)

Härigenom föreskrivs att 26 § hälsoskyddslagen (1982:1080) skall ha föl­jande lydelse.

Prop. 1992/93:76

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

26 §

Regeringen bemyndigas att med­dela särskilda föreskrifter om hälso­skyddet i krig, vid krigsfara eller un­der sådana utomordentliga förhål­landen som är föranledda av att riket har befiinnit sig i krig eller krigsfara.

Regeringen bemyndigas att raed­dela särskilda föreskrifter ora hälso­skyddet i krig, vid krigsfara eller un­der sådana utomordentliga förhål­landen som är föranledda av att det är krig utanför Sveriges gränser eller av att Sverige har varit i krig elter krigsfara.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1993.

27

21. Förslag till

Prop. 1992/93:76

Lag om ändring i lagen (1983:953) om säkerhetsskydd i

riksdagen

Härigenom föreskrivs att 7 § lagen (1983:953) om säkerhetsskydd i riksda­gen skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lyddse

7§

I krig eller vid beredskapstillstånd

Under höjd beredskap eller när

enligt lagen (1960:513) om bered- talmannen eller den han berayndigar skapstillstånd eller när talmannen el- har beslutat om en viss beredskaps-ler den han bemyndigar har beslutat grad för riksdagen eller dd av riks-om en viss beredskapsgrad för riks- dagen gäller särskilda föreskrifter dagen eller del av riksdagen gäller för säkerhetsskyddet som beslutas särskilda föreskrifter för säkerhets- av riksdagens förvaltningskontor, skyddet som beslutas av riksdagens förvaltningskontor.

Förvaltningskontoret får ocksä besluta om särskilda ätgärder för säker­hetsskydd vid öppnande av riksmöten eller andra speciella tillfällen, eller för lokaler som riksdagen disponerar utöver lokalerna i riksdags-, ledamots- och förvaltningshusen.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1993.

28

22. Förslag till

Lag om ändring i tandvårdslagen (1985:125)

Härigenom föreskrivs att 18 § tandvårdslagen (1985:125) skall ha följande lyddse.

Prop. 1992/93:76

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Regeringen bemyndigas att med­dela särskilda föreskrifter om tand­vården i krig, vid krigsfara eller un­der sådana utomordentliga förhål­landen som är föranledda av att riket har befunmt sig i krig eller krigsfara.

18§

Regeringen bemyndigas att med­dela särskilda föreskrifter om tand­värden i krig, vid krigsfara eller un­der sädana utomordentliga förhål­landen som är föranledda av att det är krig utanför Sveriges gränser eller av att Sverige har varit i krig eller krigsfara.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1993.

29

23. Förslag till

Prop. 1992/93:76

Lag om ändring i patientjournallagen (1985:562)

Härigenom föreskrivs att 20 § patientjournallagen (1985:562) skall ha föl­jande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

20 §'

Regeringen får meddela särskilda

Regeringen får meddela särskilda

föreskrifter om patientjournaler i föreskrifter om patientjournaler i

krig, vid krigsfara eller under sådana krig, vid krigsfara eller under sådana

utomordentliga förhållanden som är utomordentliga förhållanden som är

föranledda av att riket har befunnit föranledda av att det är krig utanför

sig i krig eller krigsfara.

Sveriges gränser eller av att Sverige

har varit i krig eller krigsfara.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1993.

'Paragrafen erhöll sin nuvarande beteckning genom 1992:459.

30

24. Förslag till

Prop. 1992/93:76

Lag om upphävande av lagen (1939:174) om tillverkning, införsel och försäljning av gasskyddsmateriel

Härigenom föreskrivs att lagen (1939:174) om tillverkning, införsel och försäljning av gasskyddsmateriel skall upphöra att gälla vid utgången av år 1993.

31

Försvarsdepartementet

Prop-1992/93:76

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 29 oktober 1992

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, statsråden B.Westerberg,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], af[REDACTED_EFTERNAMN], Din­kelspiel,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN] och P.[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om höjd beredskap

1 Inledning

1.1    Beredskapshöjningar

Behovet av en modernisering av den nuvarande beredskapslagstiftningen behandlades först av 1984 års försvarskommitté. Kommittén anförde i sitt slutbetänkande (SOU 1987:9) Det svenska totalförsvaret inför 90-talet bl.a. att det är väsentligt att olika beredskapshöjande åtgärder kan beslutas i rätt tid och genomföras smidigt. Det är likaså angeläget att kommuner och lands­ting på raotsvarande sätt som gäller för statliga myndigheter redan i fred vid­tar sådana åtgärder som är nödvändiga för att kunna höja den egna bered­skapen innan det råder krigsfara. Kommittén föreslog därför att lagen om beredskapstiUstånd (1960:513) och kungörelsen (1960:515) om vad som skall iakttagas vid beredskapstillständ m.m. (beredskapskungörelsen) skulle ses över.

Regeringen anslöt sig till denna uppfattning i propositionen (1986/87:95) om totalförsvarets fortsatta utveckling. Där sades det också att det är nöd­vändigt att beslut som riktas mot statliga myndigheter om beredskapshö­jande ätgärder före ett beredskapstillstånd också får genomslag i kommuner och landsting. Även riksdagen anslöt sig till denna uppfattning i försvarsbe­slutet våren 1987 (bet. 1986/87:FöUll, rskr. 1986/87:310).

I propositionen påpekades vidare bl.a. att den administrativa beredska­pen uppvisar brister och att beredskapsförfattningarna delvis är ålderdom­liga till form och innehåll samt att de dessutom i stor utsträckning är skrivna mot andra hotbUder än de nuvarande varför det var nödvändigt att ensa och anpassa dem till dagens behov.

1.2    CFL-utredningen

Den 17 januari 1985 beslutade regeringen om direktiv (dir. 1985:1) till en

särskUd utredare. Utredningen, som antog namnet CFL-utredningen, fick i

uppdrag att överväga om koraraunemas verksarahet i totalförsvaret skulle

saralas i en författning samt skapa ett regelsystem som bättre än det nuva-

32

rande hängde ihop systematiskt och begreppsmässigt. Vidare skulle utred- Prop. 1992/93:76 ningen klarlägga frågan om krav pä svenskt raedborgarskap för vissa tjänste-raän i kommuner och landsting samt sträva efter att förenkla regelsystemet. Den 20 augusti 1987 beslutade regeringen om tilläggsdirektiv (dir. 1987:38) där utredningen fick i uppdrag att överväga en ny terminologi inom vad som i dag benämns civilförsvar, se över lagen om beredskapstillstånd och övriga författningar som berörs av den samt överväga behovet av ytterligare led­nings- och samordningsbestämmelser för totalförsvarets civila del. Utred­ningen lämnade sitt betänkande (SOU 1989:42) Det civila försvaret i juni 1989. Utredningen föreslog dels att lagen om beredskapstillstånd skulle er­sättas av en lag om höjd beredskap, dels att bestämmelser rörande den civila delen av totalförsvaret i stor utsträckning skulle samlas i en ny lag om civilt försvar. Till protokollet i detta ärende bör, som bilaga 1, fogas utredningens sammanfattning av de i detta sammanhang relevanta delarna av sitt betän­kande.

Betänkandet har remissbehandlats. En sammanställning av remissyttran­dena har gjorts och finns tillgänglig i lagstiftningsärendet (dnr 1338/89). Till protokollet i detta ärende bör, som bilaga 2, fogas en förteckning över de remissinstanser som avgivit remissyttranden.

Beträffande förslaget till ny lag om det civila försvaret återstår ännu vissa frågor att lösa. Jag har därför valt att föra fram förslaget till lag om höjd beredskap separat eftersom det är angeläget att de förändringar som försla­get innebär kan träda i kraft så snart som möjligt.

1.3 Lagrådet

Regeringen beslutade den 3 september 1992 att inhämta Lagrådets yttrande över lagförslagen. De förslag som remitterades till Lagrådet fogas till proto­kollet i detta ärende som bilaga 3. Lagrädet har den 22 oktober 1992 yttrat sig över förslagen. Lagrådets yttrande fogas till protokollet som bilaga 4.

Lagrådet har ansett det olämpligt att i de fullmaktslagar som nu ändras använda uttrycket "extraordinära förhåUanden" i stället för "utomordentliga förhållanden" när ändring i regeringsformen och ett flertal andra fullmakts­lagar inte görs. Lagrädet har vidare funnit det motiverat att ändra lagen (1959:73) med vissa bestämmelser om inländsk försäkringsrörelse vid krig m.m., lagen (1959:74) med vissa bestämmelser om utländsk försäkringsrö­relse här i riket vid krig m.m. och lagen (1962:627) om vissa åtgärder för utnyttjande av vattenkraft vid krig m.m. på samma sätt som föreslås beträf­fande en rad andra fullmaktslagar. Vidare har Lagrådet föreslagit att namnet pä den föreslagna lagen om beredskapshöjningar ändras till lag om höjd be­redskap samt föreslagit vissa förtydliganden i lagens 1 § och en ändring av bemyndigandet i 5 § samma lag. Lagrådet har också, om Lagrådets synpunk­ter i fråga om användningen av uttrycket "extraordinära förhållanden" beak­tas, föreslagit att ändringarna i lagen (1981:1216) om kyrklig beredskap och flera av ändringarna i lagen (1964:63) om kommunal beredskap görs i lagför­slagens ingress varför någon fullständig lagtext inte behövs i de delarna.

Jag delar Lagrådets uppfattning att "lag om höjd beredskap" är ett bättre

namn än "lag om beredskapshöjningar". Som Lagrådet anmärkt bör ändring

33

3 Riksdagen 1992/93. ! saml. Nr 76

göras även i lagen med vissa bestäraraelser om inländsk försäkringsrörelse     Prop. 1992/93:76 vid krig m.m., lagen med vissa bestämmelser om utländsk försäkringsrörelse här i riket vid krig m.m. och lagen om vissa åtgärder för utnyttjande av vat­tenkraft vid krig m.m. Till lagrådets övriga förslag återkommer jag i det föl­jande.

Lagrådets granskning har också lett till vissa omformuleringar av lagför­slagen i remissen.

I lagrådsremissen ingick ett förslag till en ny lag om överföring av vissa uppgifter till kontraktsprostarna under höjd beredskap. En sädan lag fordrar emellertid kyrkomötets hörande varför förslaget kommer att föreläggas riks­dagen i annat sammanhang.

I propositionens lagförslag finns ett förslag om ändring i räddningstjänstla­gen (1986:1102) som inte återfinns i lagrådsremissen. Ändringen, som inne­bär att orden "krig och när det annars råder civilförsvarsberedskap" byts ut mot "höjd beredskap" enligt samma mönster som i ett flertal andra förslag i propositionen, är av så enkel beskaffenhet att Lagrådets hörande skulle sakna betydelse.

I lagrådsremissen föreslogs att förslagen skulle träda i kraft den 1 april 1993. Nu föreslås i stället ett ikraftträdande den 1 juli 1993.

2 Gällande rätt

2.1 Regeringsformen och fullmaktslagstiftningen

En omställning från freds- till krigssamhället mäste vidtas snabbt för att fä avsedd verkan. Detta får till följd att riksdagens beslut inte kan awaktas i varje särskild fråga, varför regeringen och myndigheterna måste ha befogen­het att vidta de åtgärder som påkallas av omständigheterna.

I 13 kap. 6§ regeringsformen öppnas en möjlighet för riksdagen att i lag bemyndiga regeringen att genom förordning meddela sädana föreskrifter som annars kräver lagform. Ett sådant bemyndigande får gälla enbart för den situationen att landet befinner sig i krig eller krigsfara eller det räder sådana utomordentliga förhållanden som är föranledda av krig eller av krigs­fara som landet befunnit sig i. Riksdagen har, med stöd av denna bestäm­melse, i ett antal fullraaktslagar bemyndigat regeringen att besluta om ätgär­der där beslutet annars skulle tillkomma riksdagen i dess egenskap av lagstif­tande församling. Dessa fullraaktslagar kan sägas utgöra grunden för vär ad­ministrativa   beredskap.

Fullmaktslagarna har normalt konstruerats så att de i krig träder i tillämp­ning utan något särskilt regeringsbeslut. För myndigheter eller andra som skall tillämpa en fullmaktslag kommer det dock många gånger att vara svårt att konstatera att landet är i krig. Det mäste därför förutsättas att regeringen om möjligt tillkännager att Sverige befinner sig i krig.

Fullmaktslagarna kan också sättas i tillämpning av regeringen om Sverige är i krigsfara eller om det råder sådana utomordentliga förhållanden som är föranledda av krig eller av krigsfara som Sverige har befunnit sig i. I några äldre fullmaktslagar är förutsättningarna för att regeringen skall kunna sätta dem i tillämpning snävare än de nyss angivna.

En föreskrift av regeringen om att sätta fullmaktslagarna i tUlämpning     Prop. 1992/93:76 mäste enligt de flesta fullmaktslagarna underställas riksdagen inom en må­nad. Föreskriften upphör att gälla, om den inte underställs riksdagen i rätt tid eller om riksdagen inte godkänner den inom två månader från under­ställningen.

I lagstiftningen finns ocksä en annan slags fullmakt, nämligen när rege­ringen i en lag givits möjlighet att föreskriva undantag från lagen eller med­dela regler som avviker från lagen, under förutsättning att riket är i krig eller krigsfara eller att det råder sädana utomordentliga förhållanden som är för­anledda av krig eller av krigsfara som riket har befunnit sig i. Exempel på en sådan lag är räddningstjänstlagen.

2.2 Beredskapslagstiftningen

Uttrycket beredskapstillstånd infördes i lagstiftningen år 1948 i samband med att större delen av den militära strafflagstiftningen slogs samman med den allmänna strafflagen. Uttrycket användes då för att beteckna ett visst tillstånd i samhället som medförde att vissa bestämmelser i strafflagen skulle tillämpas vid bl.a. straffmätning. 127 kap. 16 § första stycket strafflagen före­skrevs att "beredskapstillstånd föreligger sedan Konungen meddelat förord­nande om värnpliktigas inkallande till tjänstgöring för rikets försvar eller sä­kerhet och varar intill dess enligt Konungens förordnande sädana inkallelser icke vidare skola äga rum". Enligt definitionen innefattade begreppet bered­skapstillständ ocksä den tid då det råder krigstillstånd. För tydlighetens skull angavs det ändå särskilt i författningarna ora en bestämmelse skulle gälla även i krigstid.

Uttrycket beredskapstillständ infördes efter hand i flera författningar. Kungörelsen (1950:404) om vad som skall iakttagas vid beredskapstillstånd m.m. (beredskapskungörelsen) ersatte de militära och civila beredskapscir­kulären från år 1939.1 kungörelsen anknöts i 1 § första stycket till den defini­tion som fanns i strafflagen. I lagen (1952:269) om skyldighet för civilför­svarspliktig att tjänstgöra vid krigsmakten angavs i 2 § att Kungl Maj:t kunde besluta om en sådan skyldighet under beredskapstillstånd.

I början av 1950-talet genomfördes vissa ändringar i värnpliktslagen (1941:967, omtryckt 1969:378) som innebar att regeringen fick bättre möjlig­heter än tidigare att öka den militära beredskapen utan att inkalla värnplik­tiga med stöd av 28 § värnpliktslagen. Inkallelse enligt den paragrafen fömt­satte att rikets försvar eller dess säkerhet krävde det. Ändringarna i värn­pliktslagen medförde också att inkallelse enligt 28 § värnpliktslagen i fort­sättningen kunde komma att ske först i ett mycket allvarligare läge än vad som tidigare varit avsett. Detta fick i sin tur till följd att beredskapstillständ kunde korama att inträda alltför sent. Tidpunkten för inträdet påverkade, förutom bestämmelserna i strafflagen, också de andra områden av samhälls­livet som på nägot sätt var knutna till inträdet av beredskapstillständ. En ändrad definition av begreppet framstod mot denna bakgrund som allt raer nödvändig.

I samband med frägan om en ny definition diskuterade man också om be­

greppet beredskapstillständ skulle vara knutet till strafflagen. Även om inne-

35

börden av begreppet var av avgörande betydelse för tillämpningen av vissa Prop. 1992/93:76 bestämmelser i strafflagen var det väsentligen andra faktorer i samhället som avgjorde om beredskapstillständ skulle inträda eller ej. Det fanns därför starka skäl för att de grundläggande bestämmelserna om beredskapstillstånd skulle samlas i en särskild lag, vilket skedde i lagen (1960:513) om bered­skapstillstånd.

Lagen om beredskapstillstånd är mycket kortfattad och innehåller endast lyra paragrafer. Av 1 § framgår att regeringen får besluta om beredskapstill­stånd för att stärka landets försvarsberedskap om landet befinner sig i krigs­fara. Av andra stycket i samma paragraf framgår att beredskapstillståndet upphör då regeringen beslutar om detta.

Av motiven till lagen framgår att raan ville att det av lagtexten klart skulle framgå när beredskapstillstånd inträder respektive upphör. Genom att låta inträde och upphörande av beredskapstillständ vara beroende av regering­ens beslut fick man en klart konstaterbar tidpunkt för detta. Om landet är i omedelbar krigsfara fär, enligt 2§, regeringens beslut om beredskapstill­ständ eller om skärpning av ett redan bestående beredskapstillstånd tillkän­nages genom beredskapslarm. Används inte beredskapslarm, bestämmer re­geringen själv hur beslutet skall tillkännages. Enligt 3 § får civilbefälhavaren eller länsstyrelsen, om stridshandlingar inleds mot svenskt territorium och förbindelserna med regeringen inte kan upprätthällas, besluta om bered­skapstillständ eller om skärpning av ett redan bestående beredskapstillstånd. Ett sådant beslut skall tillkännages genom beredskapslarm. Av 4§ framgår att regeringen fått bemyndigande att utfärda de föreskrifter som krävs för tillämpningen av lagen.

Närmare föreskrifter för tillämpningen av lagen om beredskapstillstånd finns, som jag tidigare nämnt, i beredskapskungörelsen.

Kommunernas och landstingens beredskap regleras för närvarande i lagen (1964:63) om kommunal beredskap och i kommunala beredskapskungörd-sen   (1964:722).

Grundlagsstöd för att riksdagen skall kunna bemyndiga regeringen att ge­nom förordning meddela sådana föreskrifter som annars skall meddelas ge­nom lag finns, som jag förut nämnt, i 13 kap. 6 § regeringsformen. Förutsätt­ningen för detta är att Sverige befinner sig i krig eller krigsfara eller att det räder sädana utomordentliga förhållanden som är föranledda av krig eller av krigsfara som landet har befunnit sig i.

3 Reformbehovet

Av uttalanden i olika sammanhang som jag återgivit i inledningen framgår att det finns vissa brister i den nuvarande lagstiftningen. Det finns främst ett behov av raöjlighet att på ett samordnat sätt genomföra beredskapshöj­ningar för säväl stat som kommuner, landsting m.fl., samt av möjlighet för regeringen att kunna genomföra beredskapshöjningarna under andra förut­sättningar än i dag. I dag utnyttjas inte i fullmaktslagarna fullt ut de möjlig­heter till bemyndiganden som regeringsformen ger. Det behövs dessutom

36

enhetliga beredskapsbegrepp i de olika beredskapsförfattningarna och en mer enhetlig begreppsbildning i fräga om beredskapsnivåer.

Prop. 1992/93:76

4 Beredskapshöjningar

4.1 Förslag till ändring i regeringsformen läggs inte fram

Min bedömning: Utryraraet för bemyndiganden enligt 13 kap. 6§ re­geringsformen bör inte vidgas. Inte heller i övrigt bör någon ändring göras i regeringsformen.

Utredningens förslag: Utredningen har föreslagit att riksdagens möjlighe­ter enligt 13 kap. 6§ regeringsformen att meddela fullmaktslagar utvidgas något i förhållande till vad som gäller i dag. Den föreslagna utvidgningen innebär att riksdagen genom lag skulle få bemyndiga regeringen att meddela föreskrifter som annars kräver lagform även i den situationen att det på grand av krigsfara utomlands räder mycket allvarliga förhållanden i Sverige. Utredningen föreslog även vissa ändringar i 13 kap. 7 och 8 §§ regeringsfor­men för att uppnä överensstämmelse med det nya system för beredskapshöj­ningar som utredningen föreslagit.

Remissinstansema: Samtliga remissinstanser tillstyrker utredningens för­slag eller lämnar det utan erinran.

Skälen för min bedömning: Bestämmelserna i 13 kap. 6 § regeringsformen gör det möjligt att i betydande utsträckning bryta igenom det konstitutio­nella regelsystemet i övrigt. I förarbetena uttalade departementschefen att det därför var angeläget att bestämraelsemas tillämpningsområde begränsa­des så mycket som möjligt (prop. 1973:90 s. 445). Detta synsätt gäller allt­jämt. Enligt min mening krävs därför starka skäl för att genomföra den före­slagna utvidgningen av tillämpningsområdet för 13 kap. 6§ regeringsfor­men.

Som jag anfört tidigare (avsnitt 2.1) innebär bestämmelsen i 13 kap. 6§ regeringsformen att riksdagen har möjlighet att bemyndiga regeringen att genom förordning meddela sädana föreskrifter som enligt grundlagen annars skall meddelas genom lag. Förutsättningen för detta är att Sverige befinner sig i krig eller krigsfara eller att det råder sådana utomordentliga förhållan­den sora är föranledda av krig eller av krigsfara som landet har befunnit sig i.

Utredningen anger som skäl för förslaget att utvidga utrymmet för bemyn­diganden enligt 13 kap. 6§ regeringsformen att behovet av tidiga bered­skapshöjningar har ökat under senare är. Regeringen bör därför ha möjlig­het att i ett tidigt skede av en kris förplikta främst koramuner och landsting att ordna flyktingraottagning och provisoriska sjukhus, att ta i anspråk resur­ser för fältarbeten och för byggnads- och reparationsverksamhet samt att även i övrigt anpassa produktionen till krigsbehov. Även kriser som inte har utvecklats till krig utomlands kan fä säkerhetspolitiska konsekvenser för

37

Sverige och i sädana lägen borde det enligt utredningen finnas en möjlighet     Prop. 1992/93:76 för regeringen att höja beredskapen.

Jag konstaterar till en början att utredningens förslag inte omfattar de rena fredskriserna, t.ex. sådana kriser i det svenska samhället som har sin orsak i naturkatastrofer eller i kriser utomlands som inte har en säkerhetspo­litisk bakgmnd. Även sådana kriser kan emellertid innebära avbrott i varu­försörjningen till Sverige och medföra att stora skaror flyende söker sig hit. Kriser av detta slag kan därför kräva att beslut omgående fattas om långt­gående ingrepp i kommuners och enskildas rättigheter. Enligt min mening finns det inte något sakligt skäl att göra skillnad mellan sådana fredskriser cx;h kriser som har förorsakats av krigsfara utomlands.

Som utredningen påpekat har regeringen redan i dag möjlighet att vid kri­ser inom försörjningsområdet ingripa enligt bl.a. ransoneringslagen (1978:268) och prisregleringslagen (1989:978). Denna fullmaktslagstiftning grundar sig på 8 kap. 7 § regeringsformen. Enligt samma bestämmelse i rege­ringsformen fär riksdagen ocksä bemyndiga regeringen att genom förord­ning meddela föreskrifter om bl.a. utlänningars vistelse i riket och om skydd för liv, personlig säkerhet eller hälsa. Utredningen föreslär ingen ändring av regeringsformen i dessa avseenden.

En krissituation utomlands som inte innebär krigsfara för Sverige kan emellertid även av hänsyn till försvarsberedskapen kräva ingrepp i enskildas rättigheter. Enligt bestämmelsen i 13 kap. 6§ regeringsformen har rege­ringen i en sädan situation möjlighet att efter bemyndigande i lag sätta be­stämmelser om rekvisition och annat sädant förfogande i tillämpning. Ge­nom förfogandelagen (1978:262) har regeringen fått ett sådant bemyndi­gande i vissa närmare angivna fall, exempelvis för att tillgodose försvarsmak­tens behov vid inkallelse av värnpliktiga till beredskapsövning.

Det finns alltså även enligt de nu gällande bestämmelserna i regeringsfor­men betydande möjligheter för riksdagen att ge regeringen fullmakt att in­gripa med lämpliga åtgärder redan i ett tidigt skede av ett krisförlopp oavsett vad som har förorsakat detta. Om det uppstår utomordentliga förhållanden i Sverige pä grund av att det råder krigsfara utomlands, kan riksdagen ocksä snabbt besluta om ytterligare åtgärder. Såväl regeringen som riksdagen fun­gerar nämligen i en sädan situation normalt.

Om riksdagen inte är samlad, kan den med kort varsel kallas in. Det finns således goda möjligheter att fatta de beslut som behövs utan att frångå de gängse konstitutionella reglerna om normgivningsmaktens fördelning mel­lan riksdagen och regeringen.

I mänga fall kan vidare den beredskap som erfordras för en krissituation åstadkommas genom att avtal träffas som ett led i samhällets planering för kriser och krig. T.ex. kan en hög byggnads- och reparationsberedskap för krissituationer åstadkommas genom upphandling och avtal inom ramen för sädan   beredskapsplanering.

De behov som enligt utredningen finns att ingripa tidigt i olika krisförlopp

kan därför i tillfredsställande utsträckning tillgodoses redan med de nu gäl­

lande reglerna i regeringsformen och genom frivilliga åtgärder. Enligt min

mening finns det dä inte tUlräckligt starka skäl för att utvidga möjligheterna

att ge bemyndiganden enligt 13 kap. 6§ regeringsformen till att avse även

38

den situationen att det pä grund av krigsfara utomlands har uppkommit     Prop. 1992/93:76 utomordentliga förhållanden i Sverige. Jag lämnar därför inte något förslag i den delen.

Utredningen har som en följdändring till det föreslagna systemet med tvä beredskapsgrader föreslagit att uttrycket omedelbar krigsfara i 13 kap. 7 och 8 §§ regeringsformen ersätts av uttrycket krigsfara. 1 dessa bestämmelser i regeringsformen anges förutsättningarna för att frångå minoritetsskyddet i 2 kap. 12 § regeringsformen respektive förutsättningarna för att regeringen skall få överlåta uppgifter på andra myndigheter. För egen del anser jag att dessa bestämmelser inte har ett sådant saraband med det föreslagna systemet för beredskapshöjningar att de nu bör ändras.

Utredningen har vidare föreslagit några rent språkliga ändringar i 13 kap. 6 och 13 §§ regeringsforraen, bl.a. att uttrycket "utomordentliga förhållan­den" skall ersättas av uttrycket "mycket allvarliga förhållanden". Skälet är att ordet "utomordentiig" i nutida språkbruk nästan enbart används i en po­sitiv betydelse ("alldeles förträfflig", "utmärkt") och mycket sällan i den be­tydelse som ordet har i regeringsformen ("extraordinär"). Jag delar utred­ningens uppfattning att ordet "utomordentliga" är mindre lämpligt i detta sammanhang. När jag nu emellertid har stannat för att inte föreslå några sak­liga ändringar i regeringsformen, får de språkliga ändringarna där anstå tills vidare.

I lagrädsremissen föreslogjag att uttrycket"... sådana utomordentliga för­hållanden som är föranledda av krig eller av krigsfara vari riket befunnit sig...", i de lagar där ändring gjordes av andra skäl, skulle förtydligas till "...extraordinära förhållanden pä grund av att det är krig utanför Sveriges gränser eller av att Sverige har varit i krig eller krigsfara...". Jag föreslog vidare att uttrycket "utomordentiiga förhållanden" skulle bytas ut mot "extraordinära förhållanden" även i några andra samraansättningar. Någon saklig ändring var inte avsedd.

Lagrådet har godtagit att orden "... av krig eller av krigsfara vari riket be­funnit sig ..." förtydligades tUl "... av krig utanför Sveriges gränser eller av att Sverige har varit i krig eller krigsfara ...". I fråga om ändringen i övrigt har emellertid Lagrädet uppfattningen att man om möjligt bör undvika att i lagstadganden som har sitt stöd i ett grundlagsstadgande använda en formu­lering som skiljer sig från grundlagstexten, särskilt i fråga om sädan ingri­pande lagstiftning som beredskapslagstiftningen. Lagrädet anför vidare att ordningen att de fullmaktslagar som nu föreslås ändrade skulle innehålla ut­trycket "extraordinära förhållanden" medan de fullmaktslagar som nu inte föreslås ändrade skulle innehålla uttrycket "utomordentliga förhållanden" inte ter sig acceptabel. Lagrädet föredrar frasen "sådana utomordentliga för­hållanden som är föranledda av" framför frasen "utomordentliga förhållan­den på gmnd av".

Enligt de riktlinjer för författningsspråket som Statsrådsberedningen gav

ut år 1979 och som sedan dess har varit vägledande i lagstiftningsarbetet bör

ovanliga ord och uttryck som har goda motsvarigheter i det allmänna språk­

bruket bytas ut i samband med att man gör ändringar i lagstiftningen av nå­

gon annan anledning. Det är givetvis särskilt angeläget att sädana formule­

ringar byts ut som leder tanken fel och kan verka förvillande.

39

Ordet "utomordentliga" har enligt dagens spräkbrak enbart positiv inne­börd (alldeles förträfflig, utmärkt), dvs. en helt annan innebörd än vad ordet har i beredskapslagstiftningen. Detta talar för att detta ord bör ersättas med ett annat, mer lättbegripligt, t.ex. "extraordinära". Man bör inte hellervara bunden av ordalagen i regeringsformen under förutsättning att en ny formu­lering har en betydelse som väl ansluter till regeringsformens innebörd.

Jag kan dock hälla med om att det kan vara mindre lämpligt att ha kvar uttrycket "utomordentliga förhåUanden" i en del fullmaktslagar medan man i andra har en modernare formulering.

Med hänsyn härtill och då det inte är möjligt att nu ändra i alla fullmaktsla­gar bör denna modernisering inte genomföras nu. Tills vidare bör man i stäl­let använda den av Lagrådet förordade formuleringen.

Prop. 1992/93:76

4.2 Beslut om höjd beredskap

Mitt förslag: 1 en ny lag om höjd beredskap skapas möjlighet för rege­ringen att höja beredskapen samtidigt och tidigare än enligt dagens regler för säväl statliga myndigheter som kommuner, landsting, en­skilda organisationer och företag. Beslut om höjd beredskap skall kunna vara generellt eller endast avse en viss del av landet eller en viss verksamhet.

Utredningens förslag: Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med   mitt.

Remissinstanserna: Remissinstanserna tUlstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. Civilbefälhavaren i övre Norrland, Socialstyrelsen och Te­leverket ger dock alla uttryck för att det borde finnas en möjlighet för myn­digheter (motsvarande) att själva i ett tidigt läge höja sin beredskap utan särskUda   regeringsbeslut.

Skälen för mitt förslag: Enligt lagen om beredskapstillstånd fär regeringen besluta om beredskapstUlständ för att stärka landets försvarsberedskap först när Sverige befinner sig i krigsfara. När beslutet om beredskapstillständ har fattats, utlöser detta en rad ätgärder som måste vidtas på grund av att Sverige befinner sig i krigsfara.

Det är emellertid inte alls säkert att beredskapstillständ anbefalls i ett ti­digt skede av en krigsfaresituation för Sverige. Eftersom ett sådant beslut förutsätter krigsfara och ett öppet tUlkännagivande av att situationen be­döms sä, vill man kanske dröja med beslutet av t.ex. utrikes- och säkerhets­politiska skäl. Regeringen kan i stället besluta om generella eller punktvisa beredskapshöjningar, antingen utan bindning till viss beredskapsgrad eller, allt efter behov inom ett eller flera verksamhetsområden, med besked om att ätgärder motsvarande en viss beredskapsgrad skall vidtas. Detta gäller emellertid endast myndigheter under regeringen och avser främst en höjning av beredskapen på myndigheternas ledningsnivå.

Enligt 11 § lagen om kommunal beredskap får en kommun eUer ett lands­ting övergå till krigsorganisation under beredskapstillstånd, dvs. tidigast när det räder krigsfara för Sveriges del.

40

Enligt 2§ civilförsvarslagen (1960:74) kan emellertid regeringen besluta     Prop. 1992/93:76 om civilförsvarsberedskap redan när det råder sädana utomordentliga för­hållanden som är föranledda av krig eller av krigsfara som landet befunnit sig   i.

Denna skillnad i tid och förutsättningar kan för kommunernas del leda till att vissa delar av verksaraheten, t.ex. inom räddningstjänsten och hem-skyddsorganisationen, är krigsorganiserade medan kommunens ledningsor­ganisation och olika förvaltningar knappast aUs har höjt sin beredskap.

Eftersom kommunerna från och med den 1 januari 1987 har övertagit led­ningen av civilförsvarsverksamheten pä lokal nivä i krig, är detta förhållande inte acceptabelt. Enligt riksdagens uttalande skall kommunstyrelsen vidare vara högsta civila totalförsvarsmyndighet på lokal nivå. Det är därför nöd­vändigt att beredskapshöjning kan ske samtidigt för kommunens hela verk­.samhet.

För att en samordnad beredskapshöjning skall kunna ske för kommuner, landsting och statiiga myndigheter är det nödvändigt att de nuvarande be­stämmelserna anpassas tUl varandra och till föratsättningama i 13 kap. 6 § regeringsformen. Detta bör ske i en ny lag om höjd beredskap som ersätter lagen om beredskapstUlständ.

Beslut om höjd beredskap bör således kunna riktas säväl mot statliga myn­digheter som mot kommuner och landsting samt mot enskilda organisationer och företag. Härigenom kan de problem lösas som jag tidigare har visat pä. Totalförsvarstanken kan komma till uttryck ocksä i lagen om höjd bered­skap, och regeringens handlingsfrihet ökas genom att möjlighet skapas att, om utomordentliga förhållanden råder, besluta om höjd beredskap vid krig utomlands utan att Sverige befinner sig i krigsfara. Detta innebär att det komraer att finnas goda möjligheter att höja beredskapen för hela samhället på ett tidigare stadium av ett krisförlopp än vad som nu är möjligt. De som är engagerade i totalförsvaret får på detta sätt mer tid på sig att genomföra de kompletterande ätgärder som behövs för att ställa om samhället för krigsförhållanden.

Utredningen har föreslagit att man i lagen skall ange när olika beredskaps­grader skall användas. Man har samtidigt föreslagit en regel enligt vilken re­geringen, om det finns särskilda skäl, får använda den högsta beredskapsgra­den även när endast fömtsättningarna för en lägre beredskapsgrad förelig­ger. Genom att kravet i den sistnämnda undantagsregeln satts så lågt som "särskilda skäl" innebär förslaget, enligt min mening, att regeringen får en nära nog fullständig frihet att välja mdlan beredskapsgraderna. Det är då enligt min mening lämpligare att uttryckligen ge regeringen frihet att, inom den givna raraen, besluta om vilken grad av höjd beredskap som skall tillgri­pas. De vida gränserna för regeringens handlande motiveras av de mycket speciella situationer i vilka besluten skall fattas. Det torde vara omöjligt att i förväg tänka sig in i den mångfald av olika situationer som kan råda när beslut om höjd beredskap skall fattas.

För att ytterligare ge regeringen möjlighet att på ett smidigt sätt anpassa

beredskapshöjningar till den situation som råder när beslutet skall fattas bör

det vara möjligt att besluta om beredskapshöjning för endast viss del av

landet eller för endast en viss verksamhet.

41

I lagen om beredskapstillstånd finns i 2 § en bestämmelse om under vilka förutsättningar beredskapslarm får ges. Att ge beredskapslarm är en synner­ligen ingripande åtgärd som får vittgående konsekvenser för samhället. Det är emellertid enligt min mening lämpligt att det anförtros regeringen att i ett sammanhang reglera hur beslut om beredskapshöjning skall kungöras i olika situationer. Jag har därför stannat för att inte i den nya lagen föreslå några bestämmelser om beredskapslarm utan låta det ankomma på regeringen att föreskriva hur beslut ora höjd beredskap skall tillkännages.

Mot bakgrund av att tre remissinstanser har ansett att t.ex. myndigheter bör i ett tidigt läge kunna höja sin beredskap utan särskUt regeringsbeslut förtjänar det att påpekas att myndigheter, kommuner m.fl. har möjlighet att, inom de ramar som bestämts för den fredsmässiga verksamheten, höja sin beredskap även om beslut om höjd beredskap inte fattats av regeringen. Höjningen kan exempelvis innebära översyn av planer, övningar och anpass­ning av den löpande verksamheten.

I lagrädsremissen föreslog jag ett bemyndigande för regeringen att med­dela kommunerna, landstingen och de kyrkliga kommunerna de föreskrifter som behövs för ledningen och samordningen inom totalförsvarets civila del under höjd beredskap. Jag föreslog också att detsamma skulle gälla de en­skilda organisationer och företag som är skyldiga att fortsätta sin verksamhet i krig. Bemyndigandet stödde sig på 8 kap. 7 § punkten 1 regeringsfomien. Lagrådet har emellertid ansett detta bemyndigande vara alltför vitt för att rymmas under den angivna bestämmelsen i regeringsformen. Lagrådet har i stället föreslagit en bestämmelse som mer detaljerat anger vilka skyldigheter som åligger kommuner, landsting och kyrkliga kommuner samt enskilda or­ganisationer och företag. Lagrådets förslag gör det möjligt för regeringen att meddela verkställighetsföreskrifter till bestämmelsen. Jag godtar Lagrådets uppfattning och föreslär att den aktuella bestämmelsen utformas pä det sätt Lagrådet föreslagit.

Prop. 1992/93:76

4.3 Beredskapsgrader och beredskapsbegrepp

Mitt förslag: De nuvarande beredskapsgraderna ersätts av endast två niväer, skärpt beredskap och högsta beredskap. Flertalet av de bered-skapsterraer sora nu finns i lagstUtningen utmönstras och ersätts av de nya uttrycken skärpt beredskap och högsta beredskap eller det sam­lande uttrycket höjd beredskap.

Utredningens förslag: Utredningen har föreslagit att beredskapsgraderna "skärpt beredskap" och "högsta beredskap" får ersätta de nuvarande tre be­redskapsgraderna och att dessa uttryck får ersätta alla de beredskapstermer som finns i dag.

Remissinstanserna: Remissinstanserna har i huvudsak tiUstyrkt förslaget eller lämnat det utan erinran. Överbefälhavaren anser dock att begreppen skärpt beredskap och högsta beredskap i tydlighetens intresse bör komplet­teras så att de kan hänföras till totalförsvaret och föreslår "skärpt totalför-

42

svarsberedskap" respektive "högsta totalförsvarsberedskap" alternativt Prop. 1992/93:76 "försvarsberedskap". Transportrådet delar uppfattningen och föreslår som exempel "skärpt totalförsvarsberedskap" eller "skärpt beredskap inom total­försvaret". Överbefälhavaren delar utredningens uppfattning att uttrycken skärpt beredskap och högsta beredskap kan ersätta nuvarande beredskaps­begrepp i flertalet övriga lagar och förordningar; dock finns särskilda skäl för fortsatt användning av uttrycket hemvärnsberedskap, bl.a. på grund av att hemvärnsberedskap kan beordras även innan beslut om skärpt beredskap fattats.

Skälen för mitt förslag: För närvarande finns det tre beredskapsgrader (I, 

II 

och III), där beredskapsgrad I är den högsta. För varje beredskapsgrad anges i förordningar att vissa ätgärder skall vidtas. Beredskapsgrad I innebär därvid att fullständig krigsorganisering skall ske. Vid ett beslut om bered­skapstillstånd skall lägsta beredskapsgrad intas. Regeringen kan dock för en viss verksamhet eller ett visst geografiskt område besluta om högre bered­skapsgrad.

I förordningen (1977:55) om vissa statliga myndigheters beredskap m.m. finns redovisade ett antal åtgärder som skall vidtas före ett beredskapstill­ständ och vid de olika beredskapsgraderna. Härutöver vidtas i skilda sam­manhang olika beredskapshöjande åtgärder i samhället som inte behöver vara kopplade till dessa begrepp. Pä försörjningsområdet gäller detta t.ex. lageruppbyggnaden inom näringslivet.

De gällande bestämmelserna bildar ett svåröverskådligt regelsystem. Dessutora har det visat sig att det kan vara svårt att veta vilken beredskaps­grad som är högst respektive lägst utan att studera författningarna. I ett akut läge är det nödvändigt att inte bara myndighetema utan också allmänheten känner tUl vad det betyder att vissa beredskapshöjningar har vidtagits.

Också när det gäller själva beredskapsbegreppet används många olika ut­tryck. Exempel pä sådana är hemvärnsberedskap för hemvärnet, civilför­svarsberedskap för civilförsvaret och sjukvärdsberedskap för den civila häl­so- och sjukvården. Detta är uttryck som måhända kan användas i dagligt tal men när de sedan kopplas till beredskapsgrader uppstår stora svårigheter för allmänheten att förstå vad den vidtagna beredskapshöjningen betyder.

Jag föreslår därför att beredskapsgraderna och de olika beredskapster­merna i beredskapsförfattningarna, med nägot undantag, tas bort och att det i stället införs endast tvä nivåer av höjd beredskap, nämligen skärpt bered­skap och högsta beredskap. Beredskapstermerna blir därmed mer enhetliga. Som ett samlingsbegrepp för både skärpt och högsta beredskap bör uttrycket höjd beredskap användas. Valet mellan skärpt och högsta beredskap över­lämnas, som jag anfört förut (avsnitt 4.2), åt regeringen.

Nägra remissinstanser har föreslagit att de nya beredskapstermerna skall

kompletteras med orden "totalförsvar" eller "försvar" till exempelvis

"skärpt totalförsvarsberedskap" eller "skärpt försvarsberedskap". Risken

för att de föreslagna beredskapstermerna skall missförstås är enligt min me­

ning inte så stor att den motiverar användningen av en sä tung och otymplig

term som totalförsvarsberedskap. 1 det avseendet har termen försvarsbered­

skap klara fördelar men man måste där befara att tanken förs till enbart det

militära försvaret. Jag har därför stannat för att föreslå att termerna skärpt

43

beredskap och högsta beredskap eller, som samlingsterm, höjd beredskap an­vänds.

Dessa begrepp kan också användas i beredskapslagstiftningen i övrigt. Ord som "civilförsvarsberedskap" och "hälso- och sjukvärdsberedskap" kan därmed   utmönstras.

Beträffande uttrycket "hemvärnsberedskap" finns dock, som Överbefäl­havaren anfört, särskUda skäl att behålla det som ett särskilt beredskapsbe­grepp. Enligt 14 § hemvärnskungörelsen (1970:304) intar hemvärnet hem­värnsberedskap vid beredskapstUlständ eller krig eller annars efter särskilt beslut av regeringen. Några andra ändringar i denna bestämmelse än sådana som betingas av de nya beredskapsbegrepp jag nu föreslär är inte avsedda. Hemvärnsberedskap kommer följaktligen även i fortsättningen att kunna beordras utan att någon beredskapshöjning enligt den föreslagna lagen om höjd beredskap beslutats. Det är därför lämpligt att uttrycket får leva kvar som beredskapsbegrepp för hemvärnet. Eftersom det endast berör en be­stämd krets personer, torde det inte behöva befaras att uttrycket skall för­virra begreppen när det gäller de föreslagna beredskapsnivåerna.

Prop. 1992/93:76

4.4 Konsekvenser för fullmaktslagstiftningen i övrigt

Mitt förslag: I övriga fullmaktslagar görs ändringar i den män det be­hövs för att skapa enhetlighet vad avser förutsättningarna för att de skall träda i tUlämpning. Motsvarande ändringar görs i nägot fall i de bemyndiganden som regeringen i vissa lagar fått att föreskriva undan­tag från lagens bestämmelser.

Utredningens förslag: Utredningen har föreslagit att samtliga fullmaktsla­gar ändras så att de kopplas till den nya lagen om beredskapshöjningar ge­nom att begreppen skärpt och högsta beredskap används för att beskriva när lagarna kan tillämpas samt att de ändras sä att de automatiskt träder i till­lämpning när högsta beredskap råder. Vidare har föreslagits att regeringen ges möjlighet att besluta att fullmaktslagarna skall tillämpas när fömtsätt­ningar för beslut om skärpt beredskap föreligger. Endast i sistnämnda fall bör det, enligt utredningen, krävas att beslutet underställs riksdagen. Utred­ningen har ocksä föreslagit att ändring görs i de lagar där regeringen givits bemyndigande att, när riket är i krig eller krigsfara etc, föreskriva undantag frän lagen eller meddela föreskrifter som avviker från lagen. Regeringen ges, enligt förslaget, där möjlighet att föreskriva undantag från lagen vid skärpt och högsta beredskap.

Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser har tillstyrkt utredningens förslag eller lämnat det utan erinran.

Skälen lör mitt förslag: I avsnitt 2.1 har jag närmare redogjort för det grandlagsstöd som finns för fullmaktslagarna och för deras konstruktion.

En ordning som innebär att fullmaktslagarna automatiskt sätts i tillämp­ning om landet kommer i krig är nödvändig för att garantera att totalförsva­ret kan träda i funktion vid ett krigsutbrott även om regeringen av någon

44

anledning inte kan fatta beslut eller inte nå ut med beslutet till alla berörda. Prop. 1992/93:76 Dessa skäl har emellertid inte samma bärighet när det är fråga om krigsfara eller utomordentliga förhållanden pä grund av krig utomlands eller på grund av krig eller krigsfara som Sverige befunnit sig i. I dessa situationer kan rege­ringen fungera normalt och det kan inte anses vara någon mer betydande omgång för regeringen att besluta om tillämpning av fullmaktslagarna samti­digt som man beslutar om beredskapshöjning. Någon ändring i skyldigheten att underställa riksdagen ett beslut om att fullmaktslagar skall tillämpas bör enligt min mening inte göras.

Kriterierna för att fullmaktslagarna skall kunna sättas i tUlämpning bör vara desamma som jag föreslär skall gälla för när höjd beredskap skall kunna inträda. Ändring bör göras i de fullraaktslagar - framför allt sådana som här­rör från tiden före den nuvarande regeringsformens ikraftträdande - där kri­terierna för att de skall sättas i tillämpning, utan sakliga skäl, är mer in­skränkta än de jag föreslår skall gälla för höjd beredskap.

5 Upprättade lagförslag

I enlighet med vad jag nu har anfört har inom Försvarsdepartementet upp­rättats förslag till

1.

lag om höjd beredskap,

2.

lag om ändring i värnpliktslagen (1941:967),

3.

lag om ändring i lagen (1966:413) om vapenfri tjänst,

4.

lag om ändring i civilförsvarslagen (1960:74),

5.

lag om ändring i lagen (1964:63) om kommunal beredskap,

6.

lag om ändring i lagen (1981:1216) om kyrklig beredskap,

7.

lag om ändring i räddningstjänstlagen (1986:1102),

8.

lag om ändring i lagen (1939:299) om förbud i vissa fall raot överlåtelse eller upplåtelse av fartyg m.m.,

9.

lag om ändring i lagen (1940:176) med vissa bestämmelser om fraktfart med svenska fartyg,

10.

lag om ändring i lagen (1957:684) om betalningsväsendet under krigs­förhållanden,

11.

lag om ändring i lagen (1957:686) om taxeringsväsendet under krigs-förhållanden m.m.,

12.

lag om ändring i lagen (1959:73) med vissa bestämmelser om inländsk försäkringsrörelse vid krig m.m.,

13.

lag om ändring i lagen (1959:74) med vissa bestäraraelser om utländsk försäkringsrörelse här i riket vid krig m.m.,

14.

lag om ändring i allmänna tjänstepliktslagen (1959:83),

15.

lag om ändring i lagen (1960:22) om statlig krigsförsäkring,

16.

lag om ändring i lagen (1962:627) om vissa åtgärder för utnyttjande av vattenkraft vid krig m.m.,

17.

lag om ändring i krigshandelslagen (1964:19),

18.

lag om ändring i lagen (1976:600) om offentlig anställning,

19.

lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763),

20.

lag om ändring i hälsoskyddslagen (1982:1080),

45

10.

lag om ändring i lagen (1983:953) om säkerhetsskydd i riksdagen,

Prop. 1992/93:76

11.

lag om ändring i tandvårdslagen (1985:125),

12.

lag om ändring i patientjournallagen (1985:562),

13.

lag om upphävande av lagen (1939:174) om tillverkning, införsel och försäljning av gasskyddsmateriel.

Beträffande lagförslagen under 16 och 21 har jag samrått med statsrådet Laurén. Beträffande lagförslaget under 17 har jag samrätt med statsrådet Dinkelspiel. Beträffande lagförslagen under 19,20,22 och 23 har jag samrått med statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]. Beträffande lagförslagen under 8 och 9 har jag sam­rätt med chefen för Kommunikationsdepartementet. Beträffande lagförsla­get under 18 har jag samrått med chefen för Finansdepartementet. Beträf­fande lagförslagen under 10-13 och 15 har jag samrätt med statsrådet Lund­gren. Beträffande lagförslaget under 14 har jag samrått med chefen för Ar­betsmarknadsdepartementet. Beträffande lagförslaget under 6 har jag sam­rått med chefen för Civildepartementet.

6 Specialmotivering

6.1 Förslaget till lag om höjd beredskap

i§

I paragrafens/öwra stycke anges sora en allmän förutsättning för att bered­skapshöjning enligt denna lag över huvud taget skall få ske att syftet med beredskapshöjningen är att stärka totalförsvaret. Det finns inget utrymme för att med stöd av dessa bestämmelser vidta åtgärder vid fredskriser, såsom större naturkatastrofer, oroligheter inom landet eller liknande. Beredskapen kan höjas till skärpt beredskap eller högsta beredskap, där det sistnämnda alternativet, som namnet anger, är den högsta beredskapsgraden. I enlighet med vad Lagrådet har föreslagit har första stycket omformulerats så att det klarare framgår att uttrycket "höjd beredskap" är en samlingsterm för be­greppen "skärpt beredskap" och "högsta beredskap".

Enligt andra stycket råder automatiskt högsta beredskap om Sverige kora­mit i krig. Denna regel utgör en garanti för att ansträngningarna att försvara landet i ett krigsläge komraer igång även om regeringen av någon anledning hindras att fatta beslut om beredskapshöjning. Innebörden av lagrummet är att varje myndighet, kommun etc. som kan konstatera att Sverige befinner sig i krig har att handla som om beslut om högsta beredskap fattats. Man torde som huvudregel få räkna med att regeringen vid ett krigsutbrott, trots den automatik som regeln innebär, pä något sätt ger till känna att Sverige kommit i krig. Detta är något som en regional eller lokal statlig myndighet eller en kommun helst inte bör behöva konstatera på egen hand. Regeln är avsedd att utgöra en yttersta garanti.

Tredje stycket innehåller ett bemyndigande för regeringen att besluta om

beredskapshöjning. Som förutsättning för ett beslut om höjd beredskap an­

ges att Sverige befinner sig i krigsfara eller att det räder sådana utomordent­

liga förhållanden som är föranledda av att det är krig utanför Sveriges grän­

ser eller av att Sverige har varit i krig eller krigsfara. Dessa förutsättningar,

46

som språkligt skiljer sig nägot från 13 kap. 6§ regeringsformen, överens-     Prop. 1992/93:76 stämmer i sak med innehållet i denna.

Med att Sverige befinner sig i krigsfara avses att ett fientligt angrepp på landet bedöms vara förestående. Ett sädant konstaterande torde höra till de svåraste och mest grannlaga beslut en regering kan ha att fatta. Det är inte möjligt att här pä ett meningsfullt sätt exemplifiera situationer då krigsfara kan anses räda.

Med utomordentliga förhållanden pä grund av att det är krig utanför Sve­riges gränser avses att det svenska samhället drabbas av kraftiga påkän-ningar och störningar på grund av ett krig som vi inte tar dd i. Det kan exem­pelvis röra sig om att landet får ta emot stora strömmar av flyende eller att försörjningsläget blir ansträngt på grund av avspärrning.

Sädana utomordentliga förhållanden som är föranledda av att Sverige har varit i krig eller krigsfara, som motiverar beslut om beredskapshöjning, kan exempelvis vara att försörjningsläget är ansträngt, att viktiga samhällsfunk­tioner är utslagna på grund av krigshandlingar eller att det i landet finns stora skaror av utlänningar som söker skydd här.

Som jag utvecklat i avsnitt 4.2 ges regeringen i denna paragraf uttryckligen frihet att använda sig av endera av de två beredskapsgraderna skärpt bered­skap och högsta beredskap.

Regeringen har givetvis frihet att först besluta om skärpt beredskap för att senare höja till högsta beredskap, liksom att sänka från högsta beredskap till skärpt beredskap. För att tydligare markera detta har tredje stycket omfor­mulerats i enlighet med Lagrådets förslag. Av 3 § följer att regeringen är skyldig att upphäva ett beslut om beredskapshöjning när förutsättningarna för en sådan inte längre föreligger.

Högsta beredskap bör användas, förutom vid krig då den ju inträder auto­matiskt, när landet befinner sig i krigsfara, dvs. när risken för ett fientligt angrepp bedöms vara överhängande eller i andra situationer dä samhälls­funktionerna utsätts för extrema påfrestningar, exempelvis efter ett krig där lande! drabbats av omfattande förstörelse till följd av krigshandlingar.

Vilka åtgärder sora skall vidtas vid beredskapshöjning framgår av andra lagar t.ex. civilförsvarslagen, lagen om kommunal beredskap och lagen (1988:97) om förfarandet hos kommunerna, förvaltningsmyndigheterna och domstolarna under krig eller krigsfara m.m., av förordningar som rege­ringen beslutat samt av kommande tillämpningsföreskrifter till den före­slagna lagen om höjd beredskap.

I lagen om beredskapstillstånd finns en bestäraraelse som anger att i första

hand civilbefälhavaren och i andra hand länsstyrelsen inom sitt respektive

omräde får besluta om beredskapstillstånd, om det inleds stridshandlingar

mot svenskt territoriura och om förbindelserna raed riksstyrelsen inte kan

upprätthållas. Enligt förarbetena till lagen om beredskapstillstånd (prop.

1960:123 s. 14) motiverades bestämmelsen av att man önskade ange under

vilka förutsättningar civilbefälhavaren respektive länsstyrelsen fick ge be­

redskapslarm. Bestämmelser om när beredskapslarm får ges finns intagna i

lagen om beredskapstillstånd. I mitt förslag ges regeringen, vilket fraragår

av 4§, bemyndigande att föreskriva hur beslut om beredskapshöjning skall

tillkännages. Det saknas därför behov av regler om möjlighet för civilbefäl-

47

havaren respektive länsstyrelsen att besluta om högsta beredskap om det in-     Prop. 1992/93:76 leds stridshandlingar mot Sverige. Redan av 1 § andra stycket följer ju att högsta beredskap då råder.

2

I paragrafen ges regeringen möjlighet att höja beredskapen endast för en viss del av landet och/eUer en viss verksamhet. En sådan differentiering kan exerapelvis bli aktuell om ett krig mellan näraliggande stater förorsakar stora strömmar av flyende till de närmast liggande delarna av Sverige. Ett annat exempel kan vara att man efter ett krig där Sverige varit indraget fin­ner att det råder utomordentliga förhållanden endast i vissa delar av landet som skadats särskilt svårt av krigshandlingar.

Av denna reglering följer också att regeringen, om man tidigare beslutat om skärpt beredskap, kan höja beredskapen till högsta beredskap för endast viss del av landet eller viss verksamhet.

3

§

1 paragrafen föreskrivs att regeringen, när sådana förhållanden sora anges i 1 § andra och tredje styckena inte längre råder, skall besluta att höjd bered­skap inte längre skall gälla. Som Lagrådet påpekat är regeringen enligt denna bestämmelse skyldig att häva ett beslut om höjd beredskap för ett visst område eller en viss verksarahet endast ora beslutet om beredskapshöjning begränsats till området eller verksamheten.

När det gäller regeringens möjligheter att sänka beredskapen från högsta beredskap till skärpt beredskap hänvisar jag till vad jag sagt i anslutning till 1§.

4§

Som jag anfört under avsnitt 4.2 ankommer det på regeringen att föreskriva hur beslut om beredskapshöjning skall tillkännages.

5§

Denna paragraf har - som fömt nämnts - utformats i enlighet med Lagrådets förslag.

I första stycket anges vilka ätgärder kommunerna, landstingen och de kyrkliga kommunerna skall vidta vid höjd beredskap. Bestämmelserna avser framför allt ätgärder i fråga om den kommunala förvaltningens verksamhet under höjd beredskap. Sora jag nämnde under 1 § finns det i andra författ­ningar till en del reglerat vilka övriga ätgärder som skall vidtas vid höjd be­redskap. Bestämmelsen har närmast sin motsvarighet i 4§ i den nuvarande lagen.

I andra stycket finns motsvarande regler om vilka åtgärder sådana enskilda organisationer och företag som enligt överenskommelse eller på annan

gmnd är skyldiga att fortsätta sin verksamhet i krig, t.ex. K-företag, skall

48 vidta vid höjd beredskap.

I Tredje stycket innehåller en upplysning om att det även i andra författ-     Prop. 1992/93:76 ningar finns bestämmelser om vilka ätgärder som skall vidtas vid höjd bered­skap.

6.2   Förslaget till ändring i värnpliktslagen (1941:967)

Ordet "krigsberedskapen" i olika böjningsformer byts i värnpliktslagen ut mot det modernare "försvarsberedskapen" i motsvarande form. Härmed av­ses ingen ändring i sak.

27§ 2 mom.

Ändringen är endast av språklig karaktär. Bestämmelsen ger, liksom i dess nuvarande lydelse, regeringen möjlighet att kalla in värnpliktiga till bered­skapsövning redan innan beslut om höjd beredskap fattas.

28 § 1 mom.

Paragrafens första stycke kopplas till lagen om höjd beredskap pä sä sätt att skyldighet att fullgöra krigstjänstgöring endast föreligger när det råder höjd beredskap. Tjänstgöringsskyldigheten enligt denna paragraf är inte tidsbe­gränsad utan gäUer så länge höjd beredskap råder.

I andra stycket klargörs att det är regeringen som beslutar om inkallelser enligt första stycket, liksom att regeringen beslutar när krigstjänstgöring skall   upphöra.

I den nuvarande bestämmelsen föreskrivs att - om inte alla värnpliktiga inkallats och det krävs att värnpliktiga tjänstgör under längre tid - de inkal­lade om möjligt skall avlösas efter lämplig tidsrymd. Någon motsvarande be­stämmelse har inte tagits in i lagförslaget, eftersom det mäste anses självklart att avlösning sker när det är möjligt.

6.3   Förslaget till ändring i lagen (1966:413) om vapenfri

tjänst

14 §

Ändringen innebär att den strängare straffskalan i andra stycket blir tillämp­lig när höjd beredskap räder. Genom att höjd beredskap kan beslutas redan när utomordentliga förhållanden råder pä grund av krig utanför Sveriges gränser innebär ändringen en vidgning av tUlämpningsområdet i jämförelse med den nuvarande bestämmelsen, vilken - som lägst - förutsätter bered­skapstillstånd. BeredskapstUlständ kan inträda först vid krigsfara. Genom ändringen kommer tillämpningsområdet att bättre stämma överens med vad som gäller för krigsmän och civilförsvarspliktiga som inte är krigsmän. Det bör understrykas att det endast är maximistraffet som höjs när höjd bered­skap inträder.

49

4 Riksdagen 1992/93. I sarnl. Nr 76

J9§

Prop. 1992/93:76

Ändringen innebär att vissa benämningar anpassas till den nya kommunalla­gen  (1991:900)  och  till  församlingslagen  (1988:180).

6.4    Förslaget till lag om upphävande av lagen (1939:174) om

tillverkning, införsel och försäljning av gasskyddsmateriel

Lagen om tillverkning, införsel och försäljning av gasskyddsmateriel tillkom omedelbart före det andra världskriget. Någon försäljning till allmänheten av gasskyddsmateriel för personligt bruk är knappast aktuell i dagens läge. Nägot behov av kontroll av sädan materiel föreligger därför inte. Materiel som skall installeras i skyddsrum behöver alltjämt kontrolleras. Statens räddningsverk har eraellertid möjlighet att utfärda föreskrifter om sådan kontroll med stöd av bestämmelserna i 30 § civilförsvarslagen och 14 § skyddsrumsförordningen (1979:90). Den föråldrade lagen om tillverkning, införsel och försäljning av gasskyddsmateriel kan därför avskaffas. Den om­ständigheten att Räddningsverket i detta sammanhang måste utfärda nya föreskrifter motiverar att lagen upphävs först vid utgången av år 1993.

6.5    Övriga förslag till ändringar

Övriga ändringsförslag är i huvudsak av tre slag.

1.

Förslagen syftar till att uppnå enhetlighet i fråga ora när fullmaktsla­garna kan sättas i tillämpning. Ändringarna innebär att lagarna anpassas sä att de raöjligheter till bemyndigande som 13 kap. 6§ regeringsformen inne­håller utnyttjas fullt ut.

2.

I förslagen anpassas terminologin till den nya lagen om höjd beredskap.

3.

I förslagen görs vissa språkliga justeringar som sammanhänger med att man i kommunallagen ersatte begreppet "landstingskommun" med "lands­ting".

Dessutom görs andra ändringar av språklig och redaktionell art.

7 Hemställan

Med hänvisning till vad jag nu anfört hemställer jag att regeringen föreslår riksdagen att anta förslagen till

1.

lag om höjd beredskap,

2.

lag om ändring i vämpUktslagen (1941:967),

3.

lag om ändring i lagen (1966:413) om vapenfri tjänst,

4.

lag om ändring i civilförsvarslagen (1960:74),

5.

lag om ändring i lagen (1964:63) om kommunal beredskap,

6.

lag om ändring i lagen (1981:1216) om kyrklig beredskap,

7.

lag om ändring i räddningstjänstlagen (1986:1102),

8.

lag om ändring i lagen (1939:299) om förbud i vissa fall mot över­låtelse eller upplåtelse av fartyg m.m.,

9.

lag om ändring i lagen (1940:176) med vissa bestämmelser om fraktfart med svenska fartyg.

1.

lag om ändring i lagen (1957:684) om betalningsväsendet under     Prop. 1992/93:76 krigsförhåUanden,

2.

lag om ändring i lagen (1957:686) om taxeringsväsendet under krigsförhåUanden m.m.,

3.

lag om ändring i lagen (1959:73) med vissa bestämmelser om inländsk försäkringsrörelse vid krig m.m.,

4.

lag om ändring i lagen (1959:74) med vissa bestämmelser om utländsk försäkringsrörelse här i riket vid krig m.m.,

5.

lag om ändring i allmänna tjänstepliktslagen (1959:83),

6.

lag om ändring i lagen (1960:22) om statlig krigsförsäkring,

7.

lag om ändring i lagen (1962:627) om vissa åtgärder för utnytt­jande av vattenkraft vid krig m.m.,

8.

lag om ändring i krigshandelslagen (1964:19),

9.

lag om ändring i lagen (1976:600) om offentlig anställning,

10.

lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763),

11.

lag om ändring i hälsoskyddslagen (1982:1080),

12.

lag om ändring i lagen (1983:953) om säkerhetsskydd i riksda­gen,

13.

lag om ändring i tandvårdslagen (1985:125),

14.

lag om ändring i patientjournallagen (1985:562),

15.

lag om upphävande av lagen (1939:174) om tillverkning, inför­sel och försäljning av gasskyddsmateriel.

8 Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå riksdagen att anta de förslag som föredraganden lagt fram.

51

Sammanfattning av betänkandet SOU 1989:42 Det     Prop. 1992/93:76

civila försvaret

''a i

(Endast de delar som berör förslaget till lag om beredskapshöjningar)

Vårt uppdrag

Regeringen beslutade den 17 januari 1985 om direktiv till en särskild utre­dare att se över civilförsvarslagstiftningen.

Försvarsbeslutet våren 1982 innebar att kommunerna skulle överta led­ningen av civilförsvarsverksamheten på lokal nivä i krig och ha ansvaret för planläggningen i fred. Mot den bakgrunden genomfördes omfattande änd­ringar i civilförsvarslagen (1960:74) och i lagen (1964:63) om kommunal be­redskap i december 1984 (prop. 1984/85:49, FöU 5, rskr.93). I propositionen anfördes bl.a. att det var nödvändigt med en genomgripande översyn av de författningar som berördes av förslagen.

Vi skulle, enligt direktiven, överväga om kommunernas verksamhet i to­talförsvaret skall samlas i en författning eller i flera författningar samt skapa ett regelsystem som bättre än det nuvarande hänger ihop systematiskt och begreppmässigt.

Enligt direktiven skulle vi ocksä klarlägga frågan om krav pä svenskt med­borgarskap förvissa tjänstemän i kommuner och landsting samt sträva efter att förenkla regelssystemen, exempelvis i fråga om kommunernas ersättning av statsmedel för deras medverkan i totalförsvaret.

Mot bakgrund av bl.a. organisationsförändringar på central myndighets­nivå frän den Ijuli 1986, tillkomsten av förordningen (1986:294) om ledning och saraordning inom totalförsvarets civila del, som trädde i kraft vid samma tidpunkt, och vad som sades om beredskapslagstiftningen i 1987 ärs försvars­beslut fick vi tilläggsdirektiv den 20 augusti 1987.

Genom tilläggsdirektiven skulle vi överväga en ny terminologi inom vad som idag benämns civilförsvar, se över lagen (1960:513) om beredskapstill­ständ och de andra författningar sora berörs därav samt överväga behovet av ytterligare lednings- och samordningsbestämmelser för totalförsvarets civila dd.

Betänkandets uppläggning

Betänkandet består av två delar. 1 del I redovisar vi våra överväganden. I del 

II 

lämnar vi förslag till författningstext.

Som resultat av vårt arbete föreslär vi flera nya författningar. Motiven i del I behandlar framför allt lagen om beredskapshöjningar, ändringar i 13 kap. regeringsformen och lagen om civilt försvar. Vi lägger ocksä fram förslag till en förordning om civilt försvar och en förordning om beredskapshöjningar, som ocksä behandlas i motiven (avsnitt 3.8). Dessutom föreslår vi följdänd­ringar i vissa centrala lagar säsom kommunallagen och plan- och bygglagen samt följdändringar i vissa beredskapsförfattningar för att åskådliggöra hur våra lagförslag får genomslag i sädana författningar.

52

Vårt fiirslag till ny lag om beredskapshöjningar samt ändringar i 13 kap.

Prop. 1992/93:76

6§ regeringsformen

Bilaga 1

Eftersom totalförsvaret i krig omfattar hela det omställda samhället, grundas beredskapen inom totalförsvarets civila del på samhällets inneboende för­måga att möta kriser och krig. Samhällsutvecklingen har lett till långtgående rationaliseringar och effektiviseringar, vilket ocksä medfört en ökad sårbar­het.

Den mUitärtekniska utvecklingen har inneburit att begränsade insatser kan åstadkomma stora skador. Förvarningstiderna har härigenom ocksä kommit att reduceras.

Detta innebär att försvarsmaktens behov av stöd frän de civila samhälls­sektorerna, i synnerhet vid ett mobiliseringsskede, har ökat påtagligt under det senaste årtiondet.

För att våra förslag till nya bestämmelser om ledningen av verksamheten under vad vi vill kalla skärpt och högsta beredskap skall kunna få full effekt anser vi att regeringen måste få möjligheter att låta genomföra beredskaps­höjande åtgärder i ett tidigt skede av en kris.

Vi föreslär därför att lagen (1960:513) om beredskapstillstånd ersätts av en ny lag som vi kallar lagen om beredskapshöjningar. I lagen får regeringen bemyndigande att besluta om beredskapshöjning i form av skärpt beredskap när det råder raycket allvariiga förhållanden pä grund av att det är krig eller krigsfara utomlands eUer av att Sverige har befunnit sig i krig eller krigsfara och i form av högsta beredskap när Sverige är i krigsfara. Är Sverige i krig gäller högsta beredskap. Uttrycken skärpt beredskap och högsta beredskap ersätter alla de olika beredskapstermer som finns i lagstiftningen i dag.

För att lagen skall kunna antas krävs en gmndlagsändring. Vi föreslär att bemyndigandet i 13 kap. 6 § regeringsformen vidgas så att regeringen genora lagen om beredskapshöjningar får möjlighet att höja beredskapen även vid sädana mycket allvarliga förhållanden som är orsakade av krigsfara utanför Sveriges gränser. I den nuvarande lagen om beredskapstillstånd är bemyndi­gandet så formulerat att det gäller först när Sverige är i krigsfara.

Beslut om beredskapshöjning kan genom vårt förslag avse en viss verk­samhet eller en viss del av landet och kan riktas såväl mot statliga myndighe­ter som mot kommuner, landsting, enskilda organisationer och företag. Ge­nom vårt förslag kan regeringen genomföra beredskapshöjningen inom alla samhällssektorer samtidigt, om den sä vill.

Uttrycket "utomordentliga förhållanden" i regeringsformen ersätts i vårt förslag med "mycket allvarliga förhållanden", vilket inte innebär nägon änd­ring i sak.

Konsekvenser för fullmaktslagstiftningen i övrigt

Värt förslag tUl ny lag om beredskapshöjningar får ocksä stor betydelse för fullmaktslagstiftningen.

Fullmaktslagarna har normalt konstruerats så att de träder i tillämpning i krig. Det fordras säledes inte något särskilt regeringsbeslut. Myndigheter el­ler andra som skall tillämpa en fullmaktslag kommer dock antagligen inte att

53

själva besluta om en sädan tillämpning om inte regeringen pä ett eller annat     Prop. 1992/93:76

sätt har kungjort att Sverige befinner sig i krig.

Bilaga 1

Fullmaktslagarna kan ocksä sättas i tillämpning av regeringen om Sverige är i krigsfara eller om det råder sådana utomordentliga förhållanden som är föranledda av krig eller av krigsfara som Sverige har befunnit sig i.

En sådan föreskrift av regeringen måste enligt de flesta fullmaktslagarna inom en månad underställas riksdagen. Föreskriften upphör att gälla om den inte underställs riksdagen i rätt tid eller om riksdagen inte godkänner den inom två månader frän underställningen.

Enligt vårt förslag till lag om beredskapshöjningar föreskrivs att om Sve­rige är i krig gäller högsta beredskap. I ett sådant läge sätts alla fullmaktsla­gar automatiskt i tillämpning. Men vi anser också att, om regeringen beslutar om högsta beredskap, skall fullmaktslagarna börja tillämpas. Någon under­ställning hos riksdagen anser vi inte vara nödvändig i sådana fall.

Vid beslut om skärpt beredskap anser vi däremot inte att fullmaktslagarna skall börja tillämpas automatiskt. I stället bör det i fullmaktslagarna tas in en bestämmelse att om förutsättningarna för beslut om skärpt beredskap fö­religger, får regeringen föreskriva att dessa skall börja tillämpas. En sådan föreskrift bör underställas riksdagen på sedvanligt sätt. Nägra exempel pä fullmaktslagar med förändringar i nämnda hänseende har vi fogat till övriga författningsförslag. I del 

II, 

bilaga 1 till betänkandet har vi angett ytterligare ett sjuttiotal författningar som bör ändras pä samma sätt.

Tillämpningsföreskrifter till lagen

I förordningen om beredskapshöjningar bör enligt vår mening i huvudsak följande   regleras.

Inledningsvis bör anges hur beslut om beredskapshöjningar skall tillkän­nages. Enligt vår mening skall skärpt och högsta beredskap tillkännages ge­nom förordning som kungörs på sedvanligt sätt i Svensk författningssamling. Men även ljudradio och tdevision skall användas för kungörande. Bered­skapslarm bör inte användas, främst av hänsyn till den panik hos civilbefolk­ningen ett sådant larm kan skapa. Beredskapslarm skall däremot användas för att tillkännage att Sverige är i krig. Om civilbefälhavaren eller länsstyrel­sen beslutar om beredskapshöjning, skall samråd ske med militärbefälhava­ren respektive försvarsomrädesbefälhavaren.

I förordningen bör anges vad myndigheterna skall iaktta vid skärpt bered­skap. Vi hänvisar här till de åtta punkter i 7 § som tas upp i vårt förordnings­förslag. Det är i stort sett detsamma som i dag gäller för beredskapsgraderna III och 

II. 

Detta skall också gälla för enskilda organisationer och företag som enligt överenskommelse eller pä annat sätt är skyldiga att fortsätta i verk­samhet i krig.

För försvarsmakten gäller därutöver vad regeringen föreskriver i särskild

ordning. För befolkningsskyddet och räddningstjänsten, hemskyddet, hälso­

och sjukvården samt veterinärverksamheten skall enligt värt förslag gäUa

vad som i dag gäller för beredskapsgraderna III och 

II 

utom i ett avseende.

Det gäller utskrivning av patienter. Enligt 11 § kommunala beredskapskun­

görelsen gäller vid beredskapsgrad 

II 

att patienter skall skrivas ut i största

54

möjliga utsträckning. För att belastningen på kommunernas primärvård inte     Prop. 1992/93:76 skall bli alltför stor, vilket blir fallet vid för stora utskrivningar, har vi i förslå-     Bilaga 1 get i stället sagt att utskrivning av patienter skall ske i den utsträckning som det är möjligt.

Vid högsta beredskap skall krigsorganisationen intas. Det förutsätter att regeringen i särskild ordning beslutar vissa undantag för försvarsmakten. Vir dåre beslutar regeringen i särskild ordning om flyttning till särskild uppehäll-splats för vissa centrala myndigheter. Till skillnad frän bestäraraelsema i för­ordningen ora statliga myndigheters beredskap m.m. föreslär vi att det inte tas in på någon bestäramelse om att övriga myndigheter skall flytta till sär­skild uppehållsplats vid högsta beredskap. Detta fär ske efter särskilda be­slut av regeringen eller efter regeringens bemyndigande av civilbefälhavaren eller länsstyreLsen.

55

Förteckning över remissinstanser som yttrat sig

Prop-1992/93:76

över betänkandet Det civila försvaret

Bilaga 2

Justitiekanslem, Hovrätten för nedre Norrland, Kammarrätten i Jönköping, KommerskoUegium, Överbefälhavaren, Försvarets civilförvaltning, Fortifi­kationsförvaltningen, Värnpliktsverket, Försvarets sjukvårdsstyrelse. Över­styrelsen för civil beredskap. Statens räddningsverk. Styrelsen för psykolo­giskt försvar. Försvarets forskningsanstalt. Civilbefälhavaren i Södra civil­området. Civilbefälhavaren i Östra civilområdet. Civilbefälhavaren i övre Norrlands civilområde. Kustbevakningen, Socialstyrelsen, Riksförsäkrings­verket, Televerket, Transportrådet, Statens järnvägar. Luftfartsverket, Sjö­fartsverket, Byggnadsstyrelsen, Statens pris- och konkurrensverk, Göte­borgs universitet. Skolöverstyrelsen, Lantbruksstyrelsen, Statens livsme­delsverk. Statens jordbruksnämnd. Arbetsmarknadsstyrelsen, Länsarbets­nämnden i Kalmar län. Statens invandrarverk. Plan- och bostadsverket. Sta­tens lantmäteriverk. Statens industriverk. Statskontoret, Riksrevisionsver­ket, Rikspolisstyrelsen, Länsstyrelsen i Stockholms län. Länsstyrelsen i Ös­tergötlands län. Länsstyrelsen i Gotlands län. Länsstyrelsen i Malmöhus län. Länsstyrelsen i Göteborgs och Bohus län. Länsstyrelsen i Skaraborgs län. Länsstyrelsen i Värmlands län. Länsstyrelsen i Västernorrlands län. Länssty­relsen i Jämtlands län. Länsstyrelsen i Norrbottens län. Svenska kyrkans centralstyrelse. Statens energiverk. Statens vattenfallsverk. Justitieombuds­mannen, Diskrimineringsombudsmannen, Uppsala läns landsting, Söder­manlands läns landsting, Östergötlands läns landsting, Skaraborgs läns landsting. Malmöhus läns landsting, Jämtlands läns landsting, Västerbottens läns landsting, Norrbottens läns landsting, Stockholms koramun, Sollentuna kommun, Täby kommun, Södertälje koraraun, Uppsala koramun, Nykö­pings kommun, Norrköpings kommun, Jönköpings kommun, Växjö kom­mun, Oskarshamns kommun, Gotlands kommun, Karlskrona kommun, Karlshamns kommun, Kristianstads kommun, Malmö kommun, Helsing­borgs kommun, Halmstads kommun, Göteborgs kommun, Borås kommun. Mariestads kommun. Filipstads kommun, Årjängs kommun, Örebro kom­mun, Hallsbergs kommun, Västerås kommun, Borlänge kommun, Gävle kommun, Sundsvalls kommun. Timrå kommun, Härjedalens kommun, SkeUefteå kommun, Haparanda kommun, Kalix kommun. Svenska kom­munförbundet. Landstingsförbundet, Svenska kyrkans församlings- och pas­toratsförbund, Sveriges frikyrkoråd. Centralförbundet Folk och Försvar, FrivUligorganisationemas samarbetskommitté. Tjänstemännens Centralor­ganisation, Centralorganisationen SACO/SR, Landsorganisationen i Sve­rige, Svenska Arbetsgivarföreningen, Svenska Brandförsvarsföreningen, Sveriges Civilförsvarsförbund och Svenska röda korset

56

Lagrådsremissens lagförslag

Prop-1992/93:76

Bilaga 3 1. Förslag till

Lag om beredskapshöjningar 

Härigenom föreskrivs följande.

1        § För att stärka totalförsvaret kan beredskapen i Sverige höjas till skärpt

beredskap eller högsta beredskap.

Är Sverige i krig råder högsta beredskap.

Är Sverige i krigsfara eller råder det extraordinära förhållanden på grund av att det är krig utanför Sveriges gränser eller av att Sverige har varit i krig ellerkrigsfara, får regeringen besluta om höjd beredskap.

2        § Beslut enligt 1 § fär avse en viss del av landet eller en viss verksamhet.

3§När förhållanden som avses i 1 § inte längre råder, skall regeringen be­sluta att höjd beredskap inte längre skall gälla.

4        § Beslut om höjd beredskap skall tillkännages pä det sätt som regeringen

bestämmer.

5        § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela

kommunerna, landstingen och de kyrkliga kommunerna de föreskrifter som

behövs för ledningen och samordningen inom totalförsvarets civila del under

höjd beredskap.

Sådana föreskrifter fär också meddelas enskilda organisationer och före­tag som enligt överenskommelse eller pä annat sätt är skyldiga att fortsätta sin verksamhet i krig.

Denna lag träder i kraft den 1 april 1993, dä lagen (1960:513) om bered­skapstillstånd skall upphöra att gälla.

57

2. Förslag till

Prop. 1992/93:76

Lag om överföring av vissa uppgifter till kontraktsprostarna       Bilaga 3 under höjd beredskap

Härigenom föreskrivs följande.

1§ Om förbindelserna under höjd beredskap inte kan upprätthållas mellan ä ena sidan stiftsstyrelsen eller domkapitlet och ä andra sidan pastoraten i ett kontrakt inom stiftet, får kontraktsprosten frän stiftsstyrelsen eller domka­pitlet överta uppgifterna att

1.

ändra eller upphäva tjänstgöringsföreskrifter som domkapitlet har med­delat för prästerna i ett pastorat inom kontraktet eller för någon annan präst som tjänstgör inom kontraktet,

2.

bevilja en präst i kontraktet befrielse från skyldigheten att bo i en anvi­sad tjänstebostad under de förutsättningar som anges i 49 § tredje stycket prästanställningslagen (1988:184),

3.

förordna tjänstebiträden ät präster inom kontraktet,

4.

förordna vikarie för präster inom kontraktet,

5.

entlediga präster inom kontraktet.

När förbindelserna med stiftsstyrelsen eller domkapitlet åter kan upprät­tas, skall kontraktsprosten genast anmäla de beslut som har fattats med stöd av första stycket till stiftsstyrelsen eller domkapitlet.

2§ Även om förbindelserna med pastoraten under höjd beredskap kan upp­rätthållas, fär stiftsstyrelsen eller domkapitlet till en kontraktsprost helt eller delvis föra över de uppgifter som anges i 1 §, om det finns risk att förbindel­serna med pastoratet kan komma att brytas.

3§ Vid förhinder för kontraktsprosten skall vad som sägs om denne i 1 och 2§§ i stället gälla den till levnadsåldern äldste kyrkoherden i kontraktet som fortfarande är i tjänst.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

58

3. Förslag till

Lag om ändring i värnpliktslagen (1941:967)

Härigenom föreskrivs att 27 § 2 mom. och 28 § 1 mom. värnpliktslagen (1941:967)' skall ha följande lydelse.

Prop. 1992/93:76 Bilaga 3

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydebe

27 § 2mom.

Därest regeringen med hänsyn titl krigsberecbkapen så prövar nödigt, må värnpliktig kunna åläggas att, ut­över i 1 mom. avsedd tjänstgöring, i den ordning regeringen bestämmer fullgöra en eller flera beredskapsöv­ningar om sammanlagt högst ett­hundraåttio dagar.

Om tillgodoräknande av bered­skapsövning såsom fullgjord repeti­tionsövning äger regeringen för­ordna.

Om det behövs med hänsyn titt landets försvarsberedskap, är en värnpliktig skyldig att, på det sätt re­geringen bestämmer, fullgöra en etter flera berecbkapsövningar om sam­manlagt högst etthundraåttio dagar.

Regeringen får besluta att bered­skapsövning skall tillgodoräknas så­som fullgjord repetitionsövning.

28 § Imom.'

Under höjd berecbkap är en värn­pliktig skyldig att fullgöra krigs­tjänstgöring.

Då rikets försvar eller dess säker­het eljest det kräver, må regeringen titl tjänstgöring inkalla samtliga väm­pliktiga elter vämpliktiga titt del större eller mindre antal, som finnes behövligt. Erfordras i fall, då icke samtliga värnpliktiga inkallats till så­dan tjänstgöring, att de värnpliktiga äro inkallade under längre tid, skall inkallad personat efier lämplig tid­rymd såvitt möjligt avlösas.

Regeringen skall för varje tillfölle besluta hur många vämpliktiga som skatt kallas in till krigstjänstgöring. Regeringen beslutar när krigstjänst­göring skalt upphöra.

Denna lag träder i kraft den 1 april 1993.

'Lagen omtryckt 1969:378. Senaste lydelse 1975:555. 'Senaste lydelse 1975:555.

59

4. Förslag till

Prop. 1992/93:76

Lag om ändring i lagen (1966:413) om vapenfri tjänst

Bilaga 3

Härigenom föreskrivs att 14 och 19 §§ lagen (1966:413) om vapenfri tjänst skall ha följande lydelse.

Nuvarande lyddse

Föreslagen lydebe

14 §

Vapenfri tjänstepUktig, som olovligen avviker eller uteblir från tjänstgö-ringisstället, dömes till böter eller fängelse i högst sex månader.

Begås brott som avses i första Begås brott som avses i första stycket under beredskapstillstånd el- stycket under höjd beredskap, döms ler när riket är i krig, dömes till böter till böter eller fängelse i högst två år. eller fängelse i högst tvä är.

19§'

Befogenhet att meddela vapenfri Befogenhet att meddela vapenfri tjänstcpliktig tillrättavisning till- tjänstepUktig tillrättavisning till­kommer hos staten eller hos kom- kommer hos staten eller hos kom­mun anställd civilförsvars-, rädd- mun anställd civilförsvars-, rädd­nings- eller arbetschef i fräga om un- nings- eller arbetschef i fråga om un­derställd personal. Med kommuner derställd personal. Med kommuner likställs landstingskommuner, kom- likställs landsting, kommunalför-munalförbund, församlingar, kyrk- bund, kyrkliga kommuner och all-liga samfälligheter och allmänna för- manna försäkringskassor, säkringskassor.

Innan någon meddelar tillrättavisning, skall han vid förhör med den fe­lande lämna denne tillfälle att förklara sig.

Denna lag träder i kraft den 1 april 1993.

' Senaste lydelse 1986:1103.

60

5. Förslag till

Prop. 1992/93:76

Lag om ändring i civilförsvarslagen (1960:74)

Bilaga 3

Härigenom föreskrivs i fråga om civilförsvarslagen (1960:74)

deb att 2§ skall upphöra att gälla,

deb att i 4a, 5, 6, 8, 10, 12, 17, 20, 40, 41a, 57, 66, 68, 69 och 73 §§ samt punkt 7 i övergångsbestämmelserna till lagen (1975:553) om ändring i civil­försvarslagen ordet "civilförsvarsberedskap" skall bytas ut mot "höjd bered­skap",

deb att 39, 58, 81 och 83 §§ skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydebe

39 §'

Om   alarmering   och   mörklägg-

Om   alarmering  och   mörklägg-

ning, så ock om trafiken samt den ning, så ock om trafiken samt den

allmänna ordningen och säkerheten aUmänna ordningen och säkerheten

under civilförsvarsberedskap äger under höjd beredskap äger rege-

regeringen meddela särskilda be- ringen meddela särskilda bestäm-

stämmdser.

melser.

Länsstyrelsen äger förordna, att sålunda utfärdade bestäraraelser skola äga tillämpning jämväl under civilförsvarsövning, och därvid tillika meddela föreskrifter, i vad mån allmänheten samt industrier och andra företag skola medverka vid övningen; dock skall, om denna är avsedd att pågå längre tid än tre dagar, regeringens medgivande till förordnandet inhämtas.

Länsstyrelsen  äger förordna att

Länsstyrelsen äger förordna att

under högsta civilförsvarsberedskap under högsta beredskap förbud skall

förbud skall gälla mot användande gälla mot användande av samlingslo-

av samlingslokal, såvitt för besö- kal, såvitt för besökande i lokalen

kände i lokalen beräknat skyddsrum beräknat skyddsrum icke finnes att

icke finnes att tillgå, och av barn- tillgå, och av barnstuga, såvitt

stuga, såvitt skyddsrum icke finnes skyddsrum icke finnes att tillgå för

att tillgå för de personer som barn- de personer som barnstugan är av-

stugan är avsedd att hysa.

sedd att hysa.

58 §2

Har byggnad, som användes eller

Har byggnad, som användes eller

lämpligen kan användas för bostads-

lämpligen kan användas för bostads­

ändamål, skadats genom fientlig

ändamäl, skadats genom fientlig

verksamhet, är byggnadens ägare el-

verksamhet, är byggnadens ägare el­

ler innehavare under högsta civilför-

ler innehavare under högsta bered-

svarsbercdskap pliktig att följa de

skåp pliktig att följa de föreskrifter i

föreskrifter i fråga om byggnadens

fräga om byggnadens iordningstäl-

iordningställande, som meddelas av

lande, som meddelas av länsstyrd-

länsstyrelsen eller kommunen.

sen eller kommunen. Ingen får dock

Ingen får dock åläggas all ombe-

åläggas att ombesörja åtgärd, som

sörja åtgärd, som skulle medföra

skulle medföra oskälig kostnad eller

oskälig kostnad eller väsentlig olä-

väsentlig olägenhet för honom,

genhet för honom.

81§' Till böter eller fängelse i högst ett        Till böter eller fängelse i högst ett

'Senaste lydelse 1975:553.

-Senaste lydelse 1984:1026.

'Senaste lydelse 1984:1026.

61

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1992/93:76

år eller, om brottet begåtts under     är eller, om brottet begåtts under     Bilaga 3

högsta civilförsvarsberedskap och är     högsta beredskap och är att anse som

att anse som grovt, till fängelse i     grovt, till fängelse i högst två är dö-

högst tvä år dömes

mes

1.

den som är civilförsvarspliktig eller eljest inskriven i civilförsvarsorgani-sationen och som, i avsikt att undandraga sig sina skyldigheter, underlåter att efter vederbörlig kallelse inställa sig till civilförsvarstjänstgöring eller eljest olovligen undanhåller sig från tjänstgöring;

2.

den som under civUförsvarstjänstgöring vägrar att åtlyda vad vederbö­rande befäl under tjänsten befallt honom rörande denna eller som eljest un­der civilförsvarstjänstgöring uppsåtligen eller av oaktsamhet, som ej är ringa, åsidosätter vad som åligger honom enligt reglementen, instruktioner eller andra allmänna bestämmelser eller särskilda föreskrifter;

3.

den som uppsåtligen lämnar oriktig uppgift om förhållande, varom han enligt 15 § eller 47 § första stycket e) är pliktig att lämna upplysning;

4.

den som i strid mot särskilt meddelat bortflyttningsförbud lämnar sin vistelseort eller som överträder särskilt meddelat inflyttningsförbud;

5.

den som uppenbart vanvårdar materiel, utrustning eller annan egen­dom, som han mottagit av civilförsvarsmyndighet för förvaring;

6.

den som utan skälig anledning vägrar att låta civilförsvarsrayndighet el­ler kommun besiktiga anläggning eller byggnad efter vad i 65 § sägs;

7.

den som vid förfrågan jämlikt 66 § vägrar att lärana upplysning eller sora vid sädan förfrågan eller i samband med undersökning eller granskning som avses i nämnda paragraf söker vilseleda myndighet rörande förhällande, som avses i samma paragrafs första stycke;

8.

den som med vetskap om att civilförsvarsmyndighet jämlikt 8 kap. be­slutat taga i anspråk egendom, som innehaves av honom, vägrar eller för­summar att behörigen eller i rätt tid tillhandahålla myndigheten egendomen eller genom att avhända sig egendomen eller på annat sätt omöjliggör egen­domens tagande i anspråk; samt

9.

den som eljest åsidosätter föreskrift, som meddelats med stöd av be­myndigande i denna lag, eller föreläggande eller liknande beslut, som med­delats enligt lagen eller enligt föreskrift sora nyss sades, dock ej om därmed avses åliggande, för vars fullgörande vite kan föreläggas enligt 78 §.

Har någon övertygats om gärning, som enligt denna paragraf är belagd med straff, må rätten, i den män det finnes skäligt, förklara egendom, som undanhållits genom gärningen, förverkad. I stället för egendomen kan dess värde förklaras förverkat.

83 §"

över beslut av kommun eller polismyndighet i ärende, som avses i denna lag, får besvär anföras hos länsstyrelsen, om ej annat följer av 69 §.

Mot länsstyrelses beslut om kostnadsfördelning enligt 54 §, om ersättning enligt 53, 55 a eller 56 § eller om föreläggande av vite vid underlåtenhet att fullgöra skyldighet enligt 15 § föres talan hos kammarrätten genom besvär. I samma ordning föres talan raot beslut, sora länsstyrelse enligt denna lag eller med stöd därav utfärdade bestäraraelser i särskilt fall meddelat ora föreläg­gande, föreskrift, tillstånd eller godkännande i vad angår inrättande, utrust­ning, vård eller underhåll av eller andra åtgärder i fråga om skyddsrum, dock ej beslut enligt 31 §.

I övrigt föres talan mot länsstyrelses beslut enligt denna lag hos regeringen

"Senaste lydelse 1984:1026.

62

Föreslagen lydebe

Nuvarande lydelse

genom besvär, om ej annat följer av 69 §. Detsamma gäller i fräga om talan mot civilförsvarsstyrelsens beslut enligt lagen.

Talan fär icke föras mot beslut, som meddelats enligt 33 a, 34, 35, 37 eller 58 §.

Under högsta civilförsvarsbered­skap så ock eljest när särskilda skäl äro därtill mä myndighet, som raed­delat beslut enligt denna lag, för­ordna att beslutet oraedelbart skall lända till efterrättelse.

Under högsta beredskap sä ock el­jest när särskilda skäl äro därtUl mä myndighet, som meddelat beslut en­ligt denna lag, förordna att beslutet omedelbart skall lända till efterrät­telse.

Prop. 1992/93:76 Bilaga 3

Denna lag träder i kraft den 1 april 1993.

63

6. Förslag till

Lag om ändring i lagen (1964:63) om kommunal beredskap

Härigenom föreskrivs att 1, 2, 5, 7, 8, 9,11,12,14,18 och 21 §§ samt rubri­ken närraast före 1 § lagen (1964:63) om kommunal beredskap skall ha föl­jande lydelse.

Prop. 1992/93:76 Bilaga 3

Nuvarande lydelse

Vissa kommunala och landstings­kommunala uppgifier under bered­skapstillstånd

Föreslagen lydelse

Vissa uppgifier för kommuner och landsting under höjd beredskap

1§'

Kommun är under beredskapstiU­stånd skyldig att i de hänseenden, i vilka kommunen är verksam för kommunens egna medlemmar eller dem som eljest äro bosatta i kommu­nen, utöva verksamhet jämväl till förmän för sådan befolkning frän annan kommun, som tUl följd av krigsskada, utrymning eller andra med krig eller krigsfara samman­hängande utomordentliga förhållan­den tagit uppehåll inom kommunen. Härvid skola dock gälla de begräns­ningar, som följa av att vistelsen i kommunen icke är avsedd att fortgå, när de utomordentliga förhållandena upphört, eller av föreskrifter, vilka meddelats i eller med stöd av lag el­ler författning, avsedda att tillämpas under nämnda förhållanden. Kom­mun är pä grund av vad i denna lag stadgas icke skyldig att till nyss­nämnd befolkning utgiva fredsmäs-sig social kontantförmån.

Vad i första stycket sägs om kommu om landsting.

Kommun är under höjd beredskap skyldig att i de hänseenden, i vilka kommunen är verksam för kommu­nens egna medlemraar eller dem som eljest äro bosatta i kommunen, utöva verksamhet jämväl till förmän för sådan befolkning från annan kommun, som till följd av krigs­skada, utrymning eller andra med krig eller krigsfara sammanhäng­ande extraordinära förhållanden ta­git uppehåll inom kommunen. Här­vid skola dock gälla de begräns­ningar, sora följa av att vistelsen i kommunen icke är avsedd att fortgå, när de extraordinära förhållandena upphört, eller av föreskrifter, vilka meddelats i eller med stöd av lag el­ler författning, avsedda att tillämpas under nämnda förhållanden. Kom­mun är på grund av vad i denna lag stadgas icke skyldig att till nyss­nämnd befolkning utgiva fredsmäs-sig social kontantförmån, n tillämpas på motsvarande sätt i fråga

2 

§

2

Det åligger kommun nnder bered­skapstiUstånd att bistå den som till följd av krigsskada eller utrymning eller andra med krig eller krigsfara sammanhängande utomordentliga förhållanden blivit i behov av sär­skilt biständ, i den mån hans behov icke skola tillgodoses genom civil­försvarsorganisationens försorg el­ler enligt särskild lag eller författ­ning genom annan än kommunen.

Det åligger kommun under höjd beredskap att bistä den som till följd av krigsskada eller utrymning eller andra med krig eller krigsfara sam­manhängande extraordinära förhål­landen blivit i behov av särskilt bi­ständ, i den mån hans behov icke skola tillgodoses genom civilför­svarsorganisationens försorg eller enligt särskild lag eller författning genom annan än kommunen. Vid

'Senaste lydelse 1991:1661. Senaste lydelse 1984:1027.

64

Skyldighet som i första stycket sägs åvilar den kommun, i vilken den hjälp-behövande uppehåller sig annat än tillfälligt.

Nuvarande lydelse

Vid kommuns biståndsverksamhet skall särskilt tillses att behoven av bostad och uppehälle bliva tillgodo­sedda samt att vård eller tillsyn bere­des den, som är i behov därav.

Föreslagen lydelse

kommuns biståndsverksamhet skall särskilt tUlses att behoven av bostad och uppehälle bliva tillgodosedda samt att värd eller tillsyn beredes den, som är i behov därav.

Prop. 1992/93:76 Bilaga 3

5§'

elter tandstinget är belägen.

Vad som föreskrivs i förvaltningslagen (1986:223) om ärenden som avser myndighetsutövning mot någon enskild skall gälla även ärenden hos länssty­relsen enligt första och andra styckena.

7 

§

4

Finner länsstyrelsen det erforderligt med hänsyn till beredskapsuppgifter­nas omfattning eller betydelse i viss kommun eller visst landsting, att dennas förberedelser redovisas i särskild plan, skall kommunen eller landstinget ef­ter länsstyrelsens förordnande upprätta och anta sådan plan. Vid planlägg­ningen skall kommunen eller landstinget samråda med länsstyrelsen. Om

'Senaste lydelse 1991:1661. "Senaste lydelse 1991:1661.

Kommuner och landsting, var­ifrån utrymning sker, är under be-recbkapstilbtånd skyldiga att, i den män förhållandena medger det, lämna bistånd åt kommuner och landsting, där befolkning frän ut-rymningsområdet inkvarteras i större omfattning. Biståndet skall särskUt avse tillhandahållande av personal och utrustning för verk­samheten för de inkvarterade. Enas inte kommunerna och landstingen, fär länsstyrelsen i det län, där utrym­ningsområdet är beläget, förordna ora biståndet.

Blir till följd av krigsskada, in­kvartering av utrymmande eller andra med krig eller krigsfara sam­manhängande utomordentliga för­hållanden för totalförsvaret viktig kommunal eller landstingskommu­nal verksamhet i vbs kommun eller visst landsting så betungande, att bi­stånd i verksamheten oundgängligen erfordras, är under beredskapstiU­stånd annan kommun eller annat landsting skyldig att efter särskilt förordnande därom tillfälligt lämna sådant biständ. Om dylikt bistånd förordnar länsstyrelsen i det län, där den   bbtåndslämnande  kommunen

Kommuner och landsting, var­ifrån utrymning sker, är under höjd beredskap skyldiga att, i den mån förhållandena medger det, lämna bi­stånd åt kommuner och landsting, där befolkning frän utrymningsom-rädet inkvarteras i större omfatt­ning. Biståndet skall särskilt avse tillhandahållande av personal och utrustning för verksamheten för de inkvarterade. Enas inte kommu­nerna och landstingen, fär länssty­relsen i det län, där utrymningsom­rådet är beläget, förordna om bi­ståndet.

Blir till följd av krigsskada, in­kvartering av utrymmande eller andra med krig eller krigsfara sam­manhängande extraordinära förhål­landen en för totalförsvaret viktig verksamhet som en kommun eller ett laiubting bedriver sä betungande, att bistånd i verksamheten oundgängli­gen erfordras, skalin under höjd be­recbkap annan kommun eller annat landsting efter särskilt förordnande därom tillfälligt lämna sädant bi­stånd. Om dylikt biständ förordnar länsstyrelsen i det län, där den kom­mun eller det landsting som lämnar biståndet finns.

65

5 Riksdagen 1992/93. 1 saml. Nr 76

Nuvarande lydelse

Föreslagen lyddse

samordning av planläggningen med den kommunala civilförsvarsplanlägg­ningen finns föreskrifter i 10 b§ tredje stycket civilförsvarslagen (1960:74). När planen har antagits, skall den insändas till länsstyrelsen.

Länsstyrelsen fär förordna ora re­vision a\ kommunala och landstings­kommunala beredskapsplaner, när det påkallas av ändrade förhållan­den. Om länsstyrelsen har förordnat om revision av plan, gäller föreskrif­terna i första stycket.

Länsstyrelsen får förordna om re­vision av kommunemas och laiids-tingensn beredskapsplaner, när det påkallas av ändrade förliållanden. Om länsstyrelsen har förordnat om revbion av plan, gäller föreskrifterna i första stycket.

Prop. 1992/93:76 Bilaga 3

8 

§

5

Uppgift som enligt denna lag an­kommer pä kommun eller landsting under beredskapstillstånd skall, där­est uppgiften motsvarar eller i hu­vudsak motsvarar fredstida uppgift, fullgöras av det kommunala eller landstingskommunala organ, pä vil­ket uppgiften ankommer i fredstid.

Uppgift som enligt denna lag an­kommer på kommun eller landsting under höjd beredskap skall, därest uppgiften motsvarar eller i huvudsak motsvarar fredstida uppgift, fullgö­ras av det organ inom kommunen el­ler landstinget, på vilket uppgiften ankommer i fredstid.

Kommun får tillsätta särskild beredskapsnämnd eller uppdraga åt annan nämnd att vara beredskapsnämnd. Har så ej skett är kommunstyrelsen bc­redskapsnämnd.

9

§

Uppgifter som en kommun skall fullgöra under beredskapstiUstånd och som saknar motsvarighet i freds­tid skall, i den mån föreskrifter för uppgifternas fullgörande inte har meddelats i särskild lag eller författ­ning, fullgöras av en beredskaps­nämnd. Beredskapsnämnd får till­sättas redan i fredstid.

Uppgifter som en kommun skall fullgöra under liöjd beredskap och som saknar motsvarighet i fredstid skall, i den mån föreskrifter för upp­gifternas fullgörande inte har med­delats i särskild lag eller författning, fullgöras av en bcredskapsnämnd. Beredskapsnämnd får tillsättas re­dan i fredstid.

11 §'

Under beredskapstillstånd äger koramun övergå till krigsorganisa­tion. Om beslut, varigenom kom­mun övergått till krigsorganisation eller återgått till fredstida organisa­tion, skall länsstyrelsen ofördröjU­gen underrättas.

Under höjd beredskap äger kom­mun övergå till krigsorganisation. Om beslut, varigenom kommun övergått lill krigsorganisation eller återgått till fredstida organisation, skall länsstyrelsen ofördröjUgen un­derrättas.

I kommuns krigsorganisation skola ingå kommunstyrelsen och sädana för­valtande och verkställande kommunala organ i övrigt, vilka fullgöra med försvarsberedskapen sammanhängande uppgifter.

Då kommun övergått till krigsorganisation, ankommer ledningen av den kommunala beredskapsverksamheten pä kommunstyrelsen. Denna äger meddela kommunens nämnder och andra organ, dock ej fullmäktige, före­skrifter rörande verksamhetens inriktning och bedrivande samt fördela kom-

'Senaste lydelse 1991:1661. "»Senaste lydelse 1991:1661. 'Senaste lydelse 1991:1661.

66

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydelse

Prop. 1992/93:76

munens tillgångar i fräga om personal och utrustning mellan de i krigsorgani-     Bilaga 3 sationen ingäende organen alltefter uppkommande behov. Av styrelsen ut­sedd företrädare äger närvara vid och deltaga i överläggningarna inom kom­munalt organ, som ingår i krigsorganisationen.

Om överflyttning av uppgifter, som tillkomma viss kommunal myndighet, till annan sådan myndighet stadgas i lagen (1988:97) om förfarandet hos kommunerna, förvaltningsmyndigheterna och domstolarna under krig eller krigsfara m.m.

Vad i denna paragraf sägs om kommun tillämpas pä motsvarande sätt i fråga om landsting.

\2f

Under beredskapstiUstånd äger re-

Under höjd beredskap äger rege-

geringen eller rayndighet som rege- ringen eller myndighet som rege­

ringen bestämmer förordna att kom- ringen bestämmer förordna att kom­

mun eller landsting skall övergå till mun eller landsting skall övergå till

eller bibehålla krigsorganisation.

eller bibehålla krigsorganisation.

14 §'

Inom varje län åligger det länsstyrelsen att följa tillämpningen av denna lag. Länsstyrelsen skall därvid tillse att såväl förberedelsearbetet som själva verksamheten bedrives pä ett ändamålsenligt sätt samt saraordnas raed an­nan beredskapsplanläggning och försvarsverksamhet.

Under beredskapstiUstånd äger Under höjd berecbkap äger läns­

länsstyrelsen, om det anses ound- styrelsen, om det anses oundgängligt

gängligt för samordning av försvars- för samordning av försvarsansträng-

an.strängningarna, meddela kom- ningama, meddela koraraun och

mun och landsting föreskrift i av- landsting föreskrift i avseende ä

seende å verksamhetens bedrivande verksamhetens bedrivande och in-

och inriktning.

riktning.

18§"'

För kostnader, sora under bered-

För kostnader, som under/zö/dfce-

skapstlllstånd uppkomma för kom-

redskap uppkomma för komraun el-

mun eller landsting till följd av verk-

ler landsting till följd av verksarahet

samhet för inkvarterad befolkning

för inkvarterad befolkning från an-

från   annan   kommun   eller   annat

nan kommun eller annat landsting,

landsting, ävensom för kostnader,

ävensom för kostnader, som föranle-

som föranledas av påbjuden utrym-

das av påbjuden utrymning eller an-

ning eller annan omflyttning av be-

nan   omflyttning  av  befolkningen

folkningen inom den egna kommu-

inom den egna kommunen eller det

nen eller landstinget, skall ersätt-

egna   landstinget,   skall   ersättning

ning utgå av statsraedel.

utgä av statsmedel.

Komraun eller landsting äger av länsstyrelsen utfå förskott å ersättning som avses i första stycket.

21 §

Talan mot länsstyrelsens beslut enligt denna lag föres genom besvär hos

regeringen.

Under   beredskapstillstånd   äger

Under höjd beredskap äger myn-

Senaste lydelse 1991:1661.

'Senaste lydelse 1991:1661.

'"Senaste lydelse 1991:1661.

67

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1992/93:76

myndighet, som meddelat beslut en-

dighet, som meddelat beslut enligt     Bilaga 3

ligt denna lag, förordna att beslutet

denna   lag,   förordna   att   beslutet

omedelbart skall lända till efterrät-

omeddbart skall lända till efterrät­

telse,

telse.

Denna lag träder i kraft den 1 april 1993.

68

7. Förslag till

Lag om ändring i lagen (1981:1216) om kyrklig beredskap

Prop. 1992/93:76 Bilaga 3

Härigenom föreskrivs att 2,4,7,8, 9 och 10  lig beredskap skall ha följande lydelse.

t lagen (1981:1216) om kyrk-

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

De kyrkliga kommunerna skall under fredstid vidta de förberedelser som behövs för att de under bered­skapstiUstånd och krig skall kunna fullgöra de uppgifter som enligt lag eller annan författning ankommer på dem eller eljest handhas av dem.

2

§

De kyrkliga kommunerna skall under fredstid vidta de förberedelser som behövs för att de under höjd be­redskap skall kunna fullgöra de upp­gifter som enligt lag eller annan för­fattning ankommer på dem eller el­jest handhas av dem.

Inom varje stift åligger det dom­kapitlet att följa tillämpningen av denna lag. Domkapitlet skall se till att förberedelsearbetet och de kyrk­liga kommunernas verksamhet un­der beredskapstillstånd och krig be­drivs på ett ändamålsenligt sätt och samordnas med annan beredskaps­planläggning och försvarsverksam­het. I samordningsfrågor skall dora­kapitlet samråda med länsstyrelsen.

4

§

Inom varje stift åligger det dom­kapitlet att följa tillämpningen av denna lag. Domkapitlet skall se till att förberedelsearbetet och de kyrk­liga kommunernas verksamhet un­der höjd beredskap bedrivs på ett än­damålsenligt sätt och samordnas med annan beredskapsplanläggning och försvarsverksamhet. I samord­ningsfrågor skall domkapitlet sam­råda med länsstyrelsen.

7§i

En kyrklig kommun är under be-redskapstillstånd och krig skyldig att, i de hänseenden i vilka den är verksam för dem som är folkbok­förda inom den kyrkliga kommu­nen, utöva verksamhet även till för­mån för andra personer som vistas inom den kyrkliga kommunen till följd av krigsskada, utrymning eller andra med krig eller krigsfara sam­manhängande utomordentliga för­hållanden.

En kyrklig komraun är under höjd beredskap skyldig att, i de hänseen­den i vilka den är verksam för dem som är folkbokförda inom den kyrk­liga kommunen, utöva verksamhet även till förmån för andra personer som vistas inom den kyrkliga kom­munen till följd av krigsskada, ut­rymning eller andra med krig eller krigsfara sammanhängande extraor­dinära förhållanden.

Under berecbkapstilbtånd och krig fär en kyrklig kommun övergå till krigsorganisation. Om domka­pitiet beslutar om det, skall den kyrkliga kommunen övergå till krigsorganisation. Domkapitiet skall genast underrättas om beslut, varigenom en kyrklig kommun har

'Senaste lydelse 1991:528.

Under höjd beredskap fär en kyrklig kommun övergå till krigsor­ganisation. Om domkapitlet beslu­tar om det, skall den kyrkliga kom­munen övergå till krigsorganisation. Domkapitlet skall genast underrät­tas om beslut, varigenom en kyrklig kommun har övergått till krigsorga-

69

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Prop. 1992/93:76

övergått till krigsorganisation eller     nisation eller återgått till fredstida     Bilaga 3 återgått till fredstida organisation.        organisation.

Kyrkorådet leder verksamheten, när en kyrklig kommun har övergått till krigsorganisation. Kyrkorådet får därvid besluta om hur övriga nämnder och andra organ i den kyrkliga komraunen än fullmäktige och församlingsddege-rade skall inrikta och bedriva sin verksamhet. Kyrkorådet får också besluta om fördelning av personal och utrustning mellan de organ som ingår i krigs­organisationen allt efter uppkommande behov.

9§

En kyrklig kommun har rätt till

En kyrklig kommun har rätt till

ersättning frän staten för kostnader

ersättning frän staten för kostnader

som under beredskapstilbtånd eller

som under höjd beredskap har upp-

krig har uppkommit för den kyrkliga

kommit för den kyrkliga kommunen

kommunen till följd av verksamhet

till följd av verksamhet enligt 7§.

enligt 7§. Ersättningen beslutas av

Ersättningen beslutas av länsstyrd-

länsstyrdsen. Den kyrkliga kommu-

sen. Den kyrkliga kommunen har

nen har rätt att få förskott pä sädan

rätt att få förskott på sådan ersatt-

ersättning av länsstyrelsen.

ning av länsstyrelsen.

10 §

Domkapitlets beslut enligt denna lag får överklagas hos regeringen genom besvär. Länsstyrelsens beslut enligt 9 § fär också överklagas hos regeringen genom besvär.

Under beredskapstillstånd eller Under höjd beredskap får domka-

krig får domkapitlet besluta att dess pitlet besluta att dess beslut enligt

beslut enligt denna lag skall gälla denna lag skall gälla raed oraedelbar

med oraedelbar verkan.

verkan.

Denna lag träder i kraft den 1 april 1993.

70

8. Förslag till

Lag om ändring i lagen (1939:299) om förbud i vissa fall mot

överlåtelse eller upplåtelse av fartyg m.m.

Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1939:299) om förbud i vissa fall mot överlåtelse eller upplåtelse av fartyg m.m. skall ha följande lyddse.

Prop. 1992/93:76 Bilaga 3

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1§'

Befinner sig riket i krig, skola be­

 stämmelserna i 2- 4§§ äga till­

 lämpning. Vid krigsfara, vari riket

 befinner sig, elter eljest under utom­

 ordentliga, av krig föranledda för­

 hållanden äger Konungen förordna,

 att nämnda bestämmelser skola till-

 lämpas.

Förordnande som i första stycket sägs skall, vid äventyr att det eljest förfaller, inom en månad understäl­las riksdagen för dess prövning av frågan huruvida förordnandet skall bestå. Blir förordnandet icke inom två månader från det underställ­ningen skett av riksdagen gillat, skall detsamma vara förfallet.

År Sverige i krig, 5:0//bestärarael­sema i 2 - 4 §§ tillämpas.

Är Sverige i krigsfara eller råder det extraordinära förhållanden på grund av alt det är krig utanför Sveri­ges gränser eller av att Sverige har va­rit i krig eller krigsfara, får rege­ringen föreskriva att bestämmebema i 2 -4§§skall tillämpas.

Föreskrifi enligt andra stycket skall underställas riksdagens prövning inom en månad från del den utfärda­des eller, om riksmöte inte pågår, från början av närmast följande riks­möte. Sker inte underställning elter godkänner riksdagen inte föreskrif­ten inom två månader från del under­ställningen skedde, upphör föreskrif­ten att gälla.

Denna lag träder i kraft den 1 april 1993.

'Senaste lydelse 1957:289.

71

9. Förslag till

Lag om ändring i lagen (1940:176) med vissa bestämmelser

om fraktfart med svenska fartyg

Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1940:176) med vissa bestämmelser om fraktfart med svenska fartyg skall ha följande lydelse.

Prop. 1992/93:76 Bilaga 3

Nuvarande lydelse

Förestagen lydebe

Befinner sig riket i krig, skola be­stämmelserna i 2 och 3§§ äga till­lämpning. Vid krigsfara, vari riket befinner sig, eller eljest under utom­ordentliga, av krig föranledda för­hållanden äger regeringen förordna, att nämnda bestämmelser skola till-

lämpas.

Förordnande som i första stycket sägs skall, vid äventyr att det eljest förfaller, inom en månad understäl­las riksdagen för dess prövning av frågan huruvida förordnandet skall bestå. Blir förordnandet icke inom två månader från det underställ­ningen skett av riksdagen gillat, skalt detsamma vara förfallet.

Är Sverige i krig, skall bestämmel­serna i 2 och 3 §§ tillämpas.

År Sverige i krigsfara eller råder det extraordinära förhållanden på grund av att det är krig utanför Sveri­ges gränser eller av att Sverige har va­rit i krig eller krigsfara, får rege­ringen föreskriva att 2 och 3 §§ skall tillämpas.

Föreskrifi enligt andra stycket skall underställas riksdagens prövning inom en månad från det den utfärda­des elter, om riksmöte inte pågår, från början av närmast följande riks­möte. Sker inte underställning eller godkänner riksdagen inte föreskrif­ten inom två månader från det under­ställningen skedde, upphör föreskrif­ten att gälla.

Denna lag träder i kraft den 1 april 1993.

'Senaste lydelse 1982:261.

72

10. Förslag till

Lag om ändring i lagen (1957:684) om betalningsväsendet

under krigsförhållanden

Härigenom föreskrivs att 1, 2 och 4§§ lagen (1957:684) om betalningsvä­sendet under krigsförhåUanden skall ha följande lydelse.

Prop. 1992/93:76 Bilaga 3

Nuvarande tydelse

Föreslagen lydelse

Kommer riket i krig, skola be­stämmelserna i 2 - 5 §§ träda i till­lämpning. Då kriget upphört, för­ordnar Konungen senast före avslu­tandet av den riksdagssession, som börjar näst efter krigets slut, att be­stämmelserna icke vidare skota till-lämpas; dock att vad nu sagts ej skalt gälla, i den mån bestämmelsema allt­jämt skola äga tillämpning på grund av förordnande enligt andra elter tredje stycket.

Vid krigsfara, vari riket befinner sig, äger Konungen förordna, att nämnda bestämmelser skola tilläm­pas. Sådant förordnande skall, vid äventyr att det eljest förfaller, inom en månad underställas riksdagen för dess prövning av frågan huruvida förordnandet skalt bestå. Blir förord­nandet icke inom två månader från det underställningen skett av riksda­gen gillat, skalt detsamma vara för­fallet Upphör krigsfaran, skatt för­ordnandet av Konungen upphävas.

Under utomordentliga förhållan­den, som förantetts av krig etter krigsfara, vari riket befunnit sig, äger Konungen förordna att vad i 2-5§§ stadgas skall under vbs tid, högst ett år varje gång, äga tillämpning. För­ordnandet skall inom en månad eller, om riksdagssession icke pågår, inom en månad från början av nästkom­mande session understäUas riksda­gen. Vad i andra stycket sägs om på­följden, därest underställning ej sker elter riksdagen ej inom två månader gillar förordnandet, skaH äga mot­svarande tillämpning i fall som nu avses.

li

År Sverige i krig, skaU bestämmel­serna i 2 - 5 §§ tillämpas.

Är Sverige i krigsfara eller råder det extraordinära förhållanden på grund av att det är krig utanför Sveri­ges gränser eller av att Sverige har va­rit i krig eller krigsfara, får rege­ringen föreskriva att 2-5 §§ skaU till-lämpas.

Föreskrifi enligt andra stycket skall underställas riksdagens prövning inom en månad från det den utfärda­des eller, om riksmöte inte pågår.

Ti

Nuvarande lydebe

Undertid, då bestämmelserna 12-5 §§ äga tillämpning, gälla icke i lag eller författning meddelade stadgan­den i den mån de strida mot samma bestämmelser eller vad med stöd av dem blivit föreskrivet

Föreslagen tydebe

från början av närmast följande riks­möte. Sker inte understäUning eller godkänner riksdagen inte föreskrif­ten inom två månader från det under­ställningen skedde, upphör föreskrif­ten att gälla.

När bestämmelserna i 2 - 5 §§ till-lämpas, gäller inte bestämmeber i lag eller annan författning, om de strider mot dessa bestäraraelser eller mot föreskrificr som meddelats med stöd av dem.

Prop. 1992/93:76 Bilaga 3

2

§

'

Befinner sig riket i krig, äger rege­ringen, efter hörande där så är möj­ligt av fullmäktige i riksbanken, i fräga om riksbankens sedel- och myntutgivning och bankrörelse samt offentliggörande av riksbankens rä­kenskaper meddela avförhållandena påkallade bestämmelser att gälla i stället för vad i lagen (1988:1385) om Sveriges riksbank samt i annan lag därutinnan finnes stadgat.

Vid krigsfara, vari riket befinner sig, så ock eljest under utomordent­liga förhållanden, föranledda av krig eller krigsfara, vari riket befunnit sig, äger regeringen på framställning av fullmäktige i riksbanken, med­dela bestämmeber som i första stycket avses.

År Sverige i krig, får regeringen, efter hörande där sä är möjligt av fullmäktige i Riksbanken, meddela föreskrifter om Riksbankens sedel-och myntutgivning och bankrörelse samt offentliggörande av Riksban­kens räkenskaper att gälla i stället för vad .som är föreskrivet i lagen (1988:1385) om Sveriges riksbank e/-ler i annan lag.

Är Sverige i krigsfara eller råder det extraordinära förhåltanden på grund av alt det är krig utanför Sveri­ges gränser eller av att Sverige har va­rit i krig eller krigsfara, får

4 

§

2

Befinner sig riket i krig, äger Ko­nungen, efter hörande där sä är möj­ligt av fullmäktige i riksbanken,/ör-ordna att riksbanken skall vara skyl­dig inlösa för postgiroröreben av­sedda utbetalningskort och direktut-betalningskort, som utfärdats av statsmyndighet, kommunalmyndig­het, allmän försäkringskassa eller .ya-dan annan postgirokontoinneha­vare, som erhålUt medgivande att verkställa utbetalning medelst di-rektutbetalningskort, samt att kort som här avses skall mottagas som lik-

Är Sverige i krig, får regeringen, efter hörande där sä är möjligt av fullmäktige i Riksbanken,/öre.yA:nVa att Riksbanken skall vara skyldig att inlösa utbetalningskort avsedda för postgirorörelsen och direktutbetal-ningskort, som utfärdats a\ statlig el­ler kommunal myndighet, allmän försäkringskassa eller annan postgi­rokontoinnehavare, som fått medgi­vande att göra utbetalning med di-rektutbetalningskort, samt att så­dana kort skall tas emot som betal­ning vid statlig myndighet.

'Senaste lydelse 1989:244. 'Senaste lydelse 1964:17.

74

Nuvarande lyddse

vid vid betalning till statlig myndig­het.

Vid krigsfara, vari riket befinner sig, så ock eljest under utomordent­liga förhållanden, föranledda av krig eller krigsfara, vari riket befunnit sig, äger Konungen, efter hörande av fullmäktige i riksbanken, med-dela förordnande som iförsta stycket

Förestagen lydelse

År Sverige i krigsfara eller råder det extraordinära förhållanden på grund av att det är krig utanför Sveri­gesgränser eller av att Sverige har va­rit i krig eller krigsfara, får rege­ringen, efter hörande av fullmäktige i Riksbanken, meddela sådana före­.skrifier som avses iförsta stycket.

Prop. 1992/93:76 

Bilaga 3

Denna lag träder i kraft den 1 april 1993.

75

11. Förslag till

Lag om ändring i lagen (1957:686) om taxeringsväsendet

under krigsförhållanden m.m.

Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1957:686) om taxeringsväsendet under krigsförhåUanden m.m. skall ha följande lydelse.

Prop. 1992/93:76 

Bilaga 3

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydelse

Kommer riket i krig, skola be­stämmelserna i 2 - 6 §§ träda i till­lämpning. Då kriget upphört, för­ordnar regeringen senast före avslu­tandet av den riksdagssession, som böljar näst efter krigets slut, att be­stämmebema icke vidare skola till-lämpas; dock att vad nu sagts ej skall gälla, i den mån bestämmelsema allt­jämt skola äga tillämpning på gmnd av förordnande enligt andra eller tredje stycket

Vid krigsfara, vari riket befinner sig, äger regeringen förordna, att nämnda bestämmelser skola tilläm­pas. Sådant förordnande skall, vid äventyr att det eljest förfaller, inom en månad underställas riksdagen för dess prövning av frågan, huruvida förordnandet skall bestå. Blir förord­nandet icke inom två månader från det underställningen skett av riksda­gen gillat, skall detsamma vara för­fallet Upphör krigsfaran, skalt för­ordnandet av regeringen upphävas.

Under utomordentliga förhåltan­den, som föranletts av krig eller krigsfara, vari riket befunmt sig, äger regeringen förordna att vad i 2- 6 §§ stadgas skatt under vbs tid, högst ett år varje gång, äga tillämpning. För­ordnandet skall inom en månad eller, om riksdagssession icke pågår, inom

Är Sverige i krig,skaU bestämmel­serna i 2 - 6 §§ tiUämpas.

År Sverige i krigsfara eller råder det extraordinära förhållanden på grund av att det är krig utanför Sveri­gesgränser eller av att Sverige har va­rit i krig elter krigsfara, får rege­ringen föreskriva att 2-6§§skalt titt-lämpas.

Föreskrifi enligt andra stycket skall underställas riksdagens prövning inom en månad från det den utfärda­des eller, om riksmöte inte pågår, från början av närmast följande riks­möte. Sker inle underställning eller godkänner riksdagen inte föreskrif­ten inom två månader från det under­ställningen skedde, upphör föreskrif­ten att gälla.

'Senaste lydelse 1986:1309.

76

Nuvarande lydelse

en månad från början av nästkom­mande session underställas riksda­gen. Vad i andra stycket sägs om på­följden, därest underställning ej sker eller riksdagen ej inom två månader gillar förordnandet, skall äga mot­svarande tillämpning i faU som nu avses.

Undertid, då bestämmelserna i 2 -6 §§ äga tillämpning gälla icke i lag eller författning meddelade stadgan­den I den mån de strida mot samma bestäraraelser eller vad med stöd av dem blivU föreskrivet.

Föreslagen lydebe

När bestämmelserna i 2 - 6§§ skaU tillämpas gäller inte bestämmel­ser i lag eller annan författning, om de strider mot dessa bestämmelser eller mot föreskrificr som meddelats med stöd av dem.

Prop. 1992/93:76 Bilaga 3

Denna lag träder i kraft den 1 april 1993.

77

12. Förslag till

Lag om ändring i allmänna tjänstepliktslagen (1959:83)

Härigenom föreskrivs att 1, 2 och  11 §§ allmänna tjänstepliktslagen (1959:83) skall ha följande lydelse.

Prop. 1992/93:76 Bilaga 3

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Kommer riket i krig, skola be­stämmelserna i 4, 5, 8 och 9 §§ träda i tUlämpning. Då kriget upphört, för­ordnar Konungen senast före avslu­tandet av den riksdagssession, som börjar näst efter krigets slut, att be­stämmebema icke vidare skota till-lämpas; dock att vad nu sagts ej skall gälla, i den mån bestämmelsema allt­jämt skola äga tillämpning på grund av förordnande enligt andra eller tredje stycket.

Vid krigsfara, vari riket befinner sig, äger Konungen förordna, att be­stämmelserna i nämnda paragrafer eller i en eller flera av dem skola till-lämpas. Sådant förordnande skall, vid äventyr att det eljest förfaller, inom en månad underställas riksda­gen för dess prövning av frågan, hu­ruvida förordnandet skall bestå. Blir förordnandet icke inom två månader från det underställningen skett av riksdagen gillat, är detsamma förfal­let. Upphör krigsfaran, skatt medde­lat förordnande av Konungen upp­hävas senast före nästkommande riksdagssessions avslutande.

1 andra faU än som avses i första och andra styckena äger Konungen, där så påkallas av utomordentliga förhållanden, föranledda av krig, vari riket befunmt sig, eller krig mel­lan främmande makter, med riksda­gens samtycke förordna att vad i 4 och 5§§ eller endera av dem stadgas

1§

År Sverige i krig, skall bestämmel­serna i 4, 5, 8 och 9 §§ tillämpas.

Är Sverige i krigsfara eller råder det extraordinära förhållanden på giimd av att del är krig utanför Sveri­ges gränser eller av att Sverige harva-rit i krig eller krigsfara, får rege­ringen föreskriva att 4, 5, 8 och 9 §§ heh eller delvis skall tillämpas.

Föreskrift enligt andra stycket skall underställas riksdagens prövning inom en månad från det den utfärda­des eller, om riksmöte inte pågår, från början av närmast följande riks­möte. Sker inte underställning eller godkänner riksdagen inte föreskrif­ten inom två månader från det under­ställningen skedde, upphör föreskrif­ten att gälla.

78

Nuvarande lydelse

skall under viss tid, högst ett år varje gång, äga tillämpning.

Föreslagen lydelse

Prop. 1992/93:76 Bilaga 3

Förordnande enligt 4, 5, 8 eller 9 § fär meddelas för att tillgodose ända­mål av synnerlig vikt för totalförsva­ret. Sädant förordnande fär dock inte gälla vapentjänst vid försvars­makten.

2

§

'

Förordnande yä//j/(/:f 4, 5, 8 eller 9 § får meddelas för att tillgodose än­damål av synnerlig vikt för det all­männa, såsom folkförsörjningen el­ler samfärdseln eller försvarsmaktens eller civilförsvarets utrustning, un­derhåll eller anläggnings- och repara­tionsarbeten. Sådant förordnande får dock inte gälla vapentjänst vid försvarsmakten.

Förordnande enligt första stycket får dock inte meddelas för att tUlgo­dose den civila hälso- och sjukvår­dens eller den civila veterinärverk­samhetens behov av personal.

Om tillgodoseende av den civila hälso- och sjukvårdens, den all­männa hälsovårdens samt den civila veteriiiär\'erksainhelens behov av personal vid krig, krigsfara och så­dana utomordentliga förhållanden som är föranledda av krig eller av krigsfara vari riket har befimntt sig gäller vad därom är särskiU stadgat För tUlgodoseende av sådant behov får förordnande som oinfönnäles I första stycket inte meddelas.

11 §2

Den som pä grund av värnplikt el­ler civilförsvarsplikt tages i anspråk för tjänstgöring vid krigsmakten är undantagen från tjänsteplikt, så ock civilförsvarspliktig under tid då tjänstgöring i civilförsvaret utgör hinder för tjänstepliktens fullgö­rande. Frän tjänsteplikt är även den undantagen som fullgör vapenfri tjänst.

Den som är anställd hos staten el­ler vid polisväsendet må endast i den omfattning Konungen föreskriver åläggas allmän tjänsteplikt.

Beträffande den som eljest är an­ställd hos koininim, landstingskom­mun eller hos annan, vars verksam­het har betydelse för ändamäl som i 2 § sägs, äger arbetsmarknadsstyrel­sen i särskilt fall eller allmänt före­skriva att sädan person ej må åläggas allmän tjänsteplikt.

Om synnerliga skäl därtiU före-

'Senaste lydelse 1981:293. -Senaste lydelse 1966:420.

Den som på grund av värnplikt el­ler civilförsvarsplikt tas i anspråk för tjänstgöring vid försvarsmakten är undantagen från tjänsteplikt. Det­samma gäller civilförsvarspliktiga under tid då tjänstgöring i civilför­svaret utgör hinder för tjänsteplik­tens fullgörande. Från tjänsteplikt är även den undantagen som fullgör vapenfri tjänst.

Den som är anställd hos staten/år endast i den omfattning regeringen föreskriver åläggas allmän tjänste­plikt.

Ifråga om den som är anställd hos kommunen, landstinget eller hos nå­gon annan vars verksamhet har be­tydelse för ändamäl som anges i 2§, får arbetsmarknadsstyrelsen i sär­skilt fall besluta om eller nieddela föreskrifter om att sådan person inte får åläggas allmän tjänsteplikt.

Om det finns synnerliga skäl, får

79

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydelse

Prop. 1992/93:76

ligga,  må arbetsmarknadsstyreLsen

arbetsmarknadsstyrelsen eller läns-     Bilaga 3

eller länsarbetsnämnd medgiva be-

arbetsnämnd medge befrielse tills vi-

frielse tills vidare frän fullgörande av

dåre  frän  fullgörande  av  tjänste­

tjänsteplikt,

plikt.

Denna lag träder i kraft den 1 april 1993.

80

13. Förslag till

Lag om ändring i lagen (1960:22) om statlig krigsförsäkring

Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1960:22) om statlig krigsförsäkring skall ha följande lydelse.

Prop. 1992/93:76 

Bilaga 3

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydelse

Kommer riket i krig, skola be­stämmelserna i 2 - 4 §§ äga tillämp­ning. Då kriget upphört förordnar regeringen senast före avslutandet av det rikstnöte, som börjar näst efter krigets slut, att bestäminelsema icke vidare skola tUlämpas; dock att vad nu sagts ej skall gälla i den mån be­stämmebema alltjämt skola äga till­lämpning på gnmd av förordnande enligt andra stycket.

Vid krigsfara, vari riket befinner sig, eller eljest under utomordentliga, av krig föranledda förhållanden äger regeringen förordna att nämnda be­stänunelser skola tillämpas. Sådant förordnande skall, vid äventyr att det eljest förfaller, inom en månad eller, om riksmöte ej pågår, inom en må­nad från början av närmast följande riksmöte imderställas riksdagen för dess prövning av frågan, humvida förordnandet skall bestå. Blir förord­nandet icke inom två månader från det underställningen skett av riksda­gen gillat, är detsainina förfallet.

!

§

'

Är Sverige i krig, skall bestämmel­serna i 2 - 4 §§ tillämpas.

Är Sverige i krigsfara eller råder det extraordinära förhållanden på gnmd av att det är krig utanför Sveri­ges gränser eller av att Sverige har va­rit i krig eller krigsfara, får rege­ringen föreskriva att 2-4§§skall titt-lämpas.

Föreskrift enligt andra stycket skall underställas riksdagens prövning inom en månad från det den utfärda­des eller, om riksmöte inte pågår, från början av nännast följande riks­möte.. Sker inte underställning eller godkänner riksdagen inte föreskrif­ten inom två månader från det under­ställningen skedde, upphör föreskrif­ten att gälla.

Denna lag träder i kraft den 1 april 1993.

'Senaste lydelse 1975:1017. 

(1 Rikulci:;cn l')9: v;   / ,,/, \r 7)

14. Förslag till

Lag om ändring i krigshandelslagen (1964:19)

Härigenom föreskrivs att 1 § krigshandelslagen (1964:19) skall ha följande lyddse.

Prop. 1992/93:76 Bilaga 3

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1§'

År Sverige i krig, skall bestämmel­serna i 2 - 9 §§ tillämpas.

År Sverige i krigsfara eller råder det extraordinära förhållanden på gmnd av att det är krig utanför Sveri­ges gränser eller av att Sverige har va­rit i krig elter krigsfara, får rege­ringen föreskriva att bestämmelsema i 2 - 9 §§ skaU tillämpas.

Föreskrifi enligt andra stycket skall underställas riksdagens prövning inom en månad från det den utfärda­des eller, om riksmöte inte pågår, från början av närmast följande riks­möte. Sker inte underställning eller godkänner riksdagen inte föreskrif­ten inom två månader från det under­ställningen skedde, upphör föreskrif­ten att gälla.

Kommer riket i krig, skola be­stämmelserna i 2 och 5§§ träda i till­lämpning. Då kriget upphöri, för­ordnar regeringen senast före avslu­tandet av den riksdagssession, som böljar näst efier krigets slut, att be­stämmebema icke vidare skola till-lämpas; dock skalt vad nu sagts icke gälla i den mån bestämmelsema allt­jämt skola äga tillämpning på grund av förordnande enligt andra eller tredje stycket.

Vid krigsfara, vari riket befinner sig, äger regeringen förordna, att nämnda bestämmelser skola tilläm­pas. Sådant förordnande skall, vid äventyr att det eljest förfaller, inom en månad underställas riksdagen för dess prövning av frågan, huruvida förordnandet skall bestå. Blir förord­nandet ej inom två månader från det underställningen skett gillat av riks­dagen, är det förfallet Upphör krigs­faran, upphäver regeringen meddelat förordnande senast före nästkom­mande riksdagssessions avslutande.

Föreligga eljest utomordentliga, av krig föranledda förhållanden, äger regeringen med riksdagens samtycke förordna, att vad I 2 och 5§§ stadgas helt eller ddvis skall under viss tid, högst ett år varje gång, äga tillämp­ning

'Senaste lydelse 1980:196.

82

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydebe

Prop. 1992/93:76

Under tid, då bestämmelse i 2 och

Bilaga 3

5

§§ äger tillämpning, skola däremot svarande stadganden i 3 och 4 samt

6

-8§§ tillämpas.

Denna lag träder i kraft den 1 april 1993.

83

15. Förslag till

Prop. 1992/93:76

Lag om ändring i lagen (1976:600) om offentlig anställning        Bilaga 3

Härigenom föreskrivs att 5 kap. 2§ lagen (1976:600) om offentlig anställning' skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslageh lydebe

5 kap. 2§

Är Sverige i krig, får arbetstagare hos staten ej utan tillstånd lämna sin anställning. Så snart kriget har upphört och innan pågående eller nästkom­mande riksmöte avslutas, skall regeringen föreskriva att bestämmelsen ej längre skall tillämpas.

Är Sverige i krigsfara, får regeringen föreskriva att arbetstagare hos staten ej utan tillstånd fär lämna sin anställning. Sådan föreskrift upphör att gälla, om den ej underställes riksdagen inom en månad efter beslutet därom eller, om riksmöte ej pågår, efter början av närmast följande riksmöte samt god-kännes av riksdagen inom två månader efter underställningen. Så snart krigsfaran har upphört och innan pågående eller nästkommande riksmöte avslutas, skall regeringen upphäva föreskrift som nu har sagts.

Om vissa andra anstäUnings- och Om vissa andra anstäUnings- och

arbetsvillkor vid krig eller krigsfara arbetsvillkor vid krig eller krigsfara

eller annars under utomordentliga, eller under sådana extraordinära för-

av krig föranledda förhållanden hållanden som år föranledda av att

finns särskilda föreskrifter i lag och det är krig utanför Sveriges gränser

annan författning. Regeringen får eller av att Sverige har varit i krig el-

därutöver meddela sädana föreskrif- ler krigsfara finns särskilda föreskrif­

ter, i den män det är nödvändigt för ter i lag och annan författning. Re-

statens verksamhet.

geringen fär dämtöver meddela sä-

dana föreskrifter, i den mån det är nödvändigt för statens verksamhet.

Denna lag träder i kraft den 1 aprU 1993.

'Lagen omtryckt 1991:600.

84

16. Förslag till

Lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763)

Härigenom föreskrivs att 29 § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763)' skall ha följande lyddse.

Prop. 1992/93:76 Bilaga3

Nuvarande lydebe

Förestagen lydebe

29 §

Regeringen bemyndigas att med­dela särskilda föreskrifter om hälso­och sjukvården i krig, vid krigsfara eller under sådana utomordentliga förhållanden som är föranledda av att landet har befunmt sig i lerig elter krigsfara.

Regeringen bemyndigas att med­dela särskilda föreskrifter om hälso­och sjukvården i krig, vid krigsfara eller under sådana extraordinära för­hållanden som är föranledda av att det är krig utanför Sveriges gränser eller av att Sverige har varit i krig el­ler krigsfara.

Denna lag träder i kraft den 1 april 1993.

' Lagen omtryckt 1992:567.

85

17. Förslag till

Lag om ändring i hälsoskyddslagen (1982:1080)

Härigenom föreskrivs att 26 § hälsoskyddslagen (1982:1080) skall ha föl­jande lydelse.

Prop. 1992/93:76 Bilaga 3

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydelse

26 §

Regeringen bemyndigas att med­dela särskilda föreskrifter om hälso­skyddet i krig, vid krigsfara eller un­der sädana utomordentliga förhål­landen som är föranledda av att riket har befunmt sig i krig etter krigsfara.

Regeringen bemyndigas att med­dela särskilda föreskrifter om hälso­skyddet i krig, vid krigsfara eller un­der sådana extraordinära förhållan­den som är föranledda av att det är krig utanför Sveriges gränser eller av att Sverige har varit i krig eller krigs­fara.

Denna lag träder i kraft den 1 april 1993.

86

18. Förslag till

Prop. 1992/93:76

Lag om ändring i lagen (1983:953) om säkerhetsskydd i

Bilaga 3

riksdagen

Härigenom föreskrivs att 7 § lagen (1983:953) om säkerhetsskydd i riksda­gen skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

7§

/ krig eller vid beredskapstilbtånd

Under höjd beredskap eller när

enligt lagen (1960:513) om bered- talmannen eller den han bemyndigar skapstillstånd eller när talmannen el- har beslutat om en viss beredskaps-ler den han bemyndigar har beslutat grad för riksdagen eller del av riks-om en viss beredskapsgrad för riks- dagen gäller särskilda föreskrifter dagen eller del av riksdagen gäller för säkerhetsskyddet som beslutas särskilda föreskrifter för säkerhets- av riksdagens förvaltningskontor, skyddet som beslutas av riksdagens förvaltningskontor.

Förvaltningskontoret får ocksä besluta om särskilda åtgärder för säker­hetsskydd vid öppnande av riksmöten eller andra speciella tillfällen, eller för lokaler som riksdagen disponerar utöver lokalerna i riksdags-, ledamots- och förvaltningshusen.

Denna lag träder i kraft den 1 april 1993.

87

19. Förslag till

Lag om ändring i tandvårdslagen (1985:125)

Härigenom föreskrivs att 18 § tandvårdslagen (1985:125) skall ha följande lydelse.

Prop. 1992/93:76 Bilaga 3

Nuvarande lydelse

Förestagen tydelse

Regeringen bemyndigas att med­dela särskilda föreskrifter om tand­vården i krig, vid krigsfara eller un­der sådana utomordentliga förhål­landen som är föranledda av attriket har befunitit sig i krig eller krigsfara.

18§

Regeringen bemyndigas att mecl-dela särskilda föreskrifter om tand­vården i krig, vid krigsfara eller un­der sådana extraordinära förhållan­den som är föranledda av att det är krig utanför Sveriges gränser eller av att Sverige har varit i krig eller krigs­fara.

Denna lag triidcr i kraft den 1 april 1993.

20. Förslag till

Prop. 1992/93:76

Lag om ändring i patientjournallagen (1985:562)

Bilaga 3

Härigenom föreskrivs att 20 § patientjournallagen (1985:562) skall ha föl­jande lydelse.

Nuvarande lydebe

Förestagen tydelse

20 §'

Regeringen får meddela särskilda

Regeringen får meddela särskilda

föreskrifter om patientjournaler i föreskrifter om patientjournaler i

krig, vid krigsfara eller under sådana krig, vid krigsfara eller under sådana

utomordentliga förhållanden som är extraordinära förhållanden som är

föranledda av att riket har befunnit föranledda av att det är krig utanför

sig i krig eller krigsfara.

Sveriges gränser elter av att Sverige

har varit i krig eller krigsfara.

Denna lag träder i kraft den 1 april 1993.

' Paragrafen erhöll sin nuvarande beteckning genom 1992:459.

89

7 Riksdagen 1992/93. I saml. Nr 76

21. Förslag till

Prop. 1992/93:76

Lag om upphävande av lagen (1939:174) om tillverkning.

Bilaga 3

införsel och försäljning av gasskyddsmateriel

Härigenom föreskrivs att lagen (1939:174) om tillverkning, införsel och försäljning av gasskyddsmateriel skall upphöra att gälla vid utgängen av är 1993.

90

LAGRÅDET

Prop. 1992/93:76

Bilaga 4 

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1992-10-22

Närvarande: f.d. justitierådet[REDACTED_EFTERNAMN][REDACTED_EFTERNAMN], justitierådet Lars-Åke[REDACTED_EFTERNAMN], regeringsrådet Sigvard Holstad.

Enligt protokoll vid regeringssammanträde den 3 september 1992 har rege­ringen på hemställan av statsrådet Anders[REDACTED_EFTERNAMN] beslutat inhämta lagrådets yttrande över förslag till

1.

lag om beredskapshöjningar,

2.

lagom överföring av vissa uppgifter till kontraktsprostarna under höjd beredskap,

3.

lag om ändring i vämpUktslagen (1941:967),

4.

lag om ändring i lagen (1966:413) om vapenfri tjänst,

5.

lag om ändring i civilförsvarslagen (1960:74),

6.

lag om ändring i lagen (1964:63) om kommunal beredskap,

7.

lag om ändring i lagen (1981:1216) om kyrklig beredskap,

8.

lagom ändring i lagen (1939:299) om förbud i vissa fall mot överlåtelse eller upplåtelse av fartyg m.m.,

9.

lagom ändring i lagen (1940:176) med vissa bestämmelser om fraktfart med svenska fartyg,

10.

lag om ändring i lagen (1957:684) om betalningsväsendet under krigs­förhåUanden,

11.

lag om ändring i lagen (1957:686) om taxeringsväsendet under krigs­förhållanden m.m.,

12.

lagom ändring i allmänna tjänstepliktslagen (1959:83),

13.

lag om ändring i lagen (1960:22) om statlig krigsförsäkring,

14.

lag om ändring i krigshandelslagen (1964:19),

15.

lagom ändring i lagen (1976:600) om offentlig anställning,

16.

lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763),

17.

lagom ändring i hälsoskyddslagen (1982:1080),

18.

lag om ändring i lagen (1983:953) om säkerhetsskydd i riksdagen,

19.

lagom ändring i tandvårdslagen (1985:125),

20.

lagom ändring i patientjournallagen (1985:562),

21.

lag om upphävande av lagen (1939:174) om tillverkning, införsel och försäljning av gasskyddsmateriel.

Förslagen har inför lagrådet föredragits av hovrättsassessorn Lars Arfvidson.

Förslagen föranleder följande yttrande av lagrådet:

Inledning

Förutsättningarna för att regeringen skall kunna sätta av riksdagen beslutade

s.k. fullmaktslagar i kraft är enligt 13 kap. 6 § regeringsformen att riket är i

krig eller krigsfara eller att det råder "sådana utomordentliga förhållanden

som är föranledda av krig eller av krigsfara vari riket har befunnit sig".

91

1 lagrädsremissen föreslås att i vissa fullmaktslagar - framför allt sådana Prop. 1992/93:76 som härrör från tiden före den nuvarande regeringsformens ikraftträdande - Bilaga 4 förutsättningarna för ett regeringsförordnande skall förenhetligas och utvid­gas i den mån de är mer inskränkta än som anges i regeringsformen. I de lagar där sädana ändringar föreslås - liksom i förslaget till lag om bered­skapshöjning - ändras emellertid regeringsformens ordalag i två hänseen­den. Med visst stöd av uttalanden i grundlagens förarbeten tolkas för det första i uttrycket "av krig,eller av krigsfara vari riket har befunnit sig" orden "av krig" till att avse dels krig utanför Sveriges gränser, dels krig vari Sverige har befunnit sig. Lagrådet anser detta vara ett förtydligande som mäste god­tas. I fråga om den andra ändringen, att ersätta uttrycket "utomordentliga förhållanden" med uttrycket "extraordinära förhållanden", med uttrycket "extraordinära förhållanden", har lagrådet däremot en annan uppfattning.

Orsaken till att en annan formulering valts än den i 13 kap. 6 § regerings­formen anges i remissen vara att ordet "utomordentlig" i nutida spåkbruk mycket sällan används i den betydelse som ordet har i regeringsformen. En­ligt lagrådets mening bör man emellertid om möjligt undvika att i lagstad­ganden som har sitt stöd i ett grundlagsstadgande använda en formulering som skiljer sig från grundlagstexten. Särskilt fär detta anses gälla i fråga om sådan ingripande lagstiftning som beredskapslagstiftningen. Om remissför­slaget genomförs kommer vidare i fortsättningen uttrycket "utomordentliga förhållanden" att finnas förutom i regeringsformen, i en rad fullmaktslagar som nu inte föreslås ändrade, medan i de fullmaktslagar som återfinns bland lagförslagen i remissen uttrycket "extraordinära förhållanden" införts. En sädan ordning ter sig inte acceptabel. Lagrädet anser därför alt uttrycket "utomordentliga förhållanden" genomgående bör behållas tills vidare. Ut­trycket "sådana utomordentliga förhållanden som är föranledda av " är där­vid att föredra framför uttrycket "utomordentliga förhållanden på gmnd av".

Det nu sagda berör samtliga lagförslag som tagits upp under 6-17 samt 19 och 20 i bU. 3 till lagrädsremissen.

Lagrädet vill vidare här ta upp frågan om urvalet av fullmaktsförfattningar som bör ändras i detta sammanhang och formen för ändringarna.

Uttrycket "utomordentliga, av krig föranledda förhållanden", som enligt lagförslagen under 13 och 14 i remissen funnits böra ändras till det förut nämnda nya uttryckssättet, förekommer också i andra lagar, där en ändring förefaller lika motiverad. Enligt den genomgång lagrådet har kunnat göra gäller detta dels en lag (1959:73) med vissa bestämmelser om inländsk för­säkringsrörelse vid krig m.m., dels en lag (1959:74) med vissa bestämmelser om utländsk försäkringsrörelse här i riket vid krig m.m., dels en lag (1962:627) om vissa åtgärder för utnyttjande av vattenkraft vid krig m.m. Uttrycket förekommer också i lagen (1940:300) angående förordnande om anstånd med betalning av gäld m.m., den s.k. moratorielagen, där med hän­syn till innehållet i övrigt i lagen en ändring emellertid synes böra kräva över­väganden i andra hänseenden.

I närmare ett tjugutal andra lagar med bemyndiganden för regeringen

med stöd av 13 kap. 6 § regeringsformen uttrycks förutsättningarna för att

bemyndigandet skall fä utnyttjas genom ett exakt återgivande av ordalagen i

92

grundlagsbestämmelsen. Lagrädet godtar att uttryckssättet i alla dessa lagar     Prop. 1992/93:76 behälls tills vidare men utgår från att en anpassning sker successivt i lämpliga     Bilaga 4 sammanhang.

Enligt flera av de aktuella lagarna krävs att beslut av regeringen med stöd av bemyndigandet skall underställas riksdagen. Fristen för underställande anges därvid i vissa äldre lagar till en månad efter beslutet. I andra görs tilläg­get att, om riksmöte inte pågår, tiden skall räknas från början av närmåst följande riksmöte. I samtliga berörda förslag i lagrädsremissen har utan nä­gon kommentar det angivna tillägget gjorts. Det första alternativet kan sam­manhänga med de större möjligheterna enligt de tidigare grundlagsbestäm­melserna att föranstalta om urtima riksdag. Lagrådet ser i vart fall inte något hinder mot den enhetliga text som föreslås och föreslär en sådan ändring i sina egna lagförslag sist i detta yttrande. Motsvarande ändring borde i och för sig göras genomgående i författningar med motsvarande innehåll. Lagrå­det förutsätter att ocksä i detta hänseende ambitionen är att efter hand före­nhetliga alla sädana bestämmelser.

Till de enskilda lagförslagen har lagrädet i övrigt följande kommentarer.

Förslaget till lag om beredskapshöjningar

Lagrådet anser att ett bättre namn på lagen skulle vara "Lag om höjd bered­skap".

1 §

Uttrycket "höjd beredskap" avses enligt det remitterade förslaget vara en samlingsterm för begreppen "skärpt beredskap" och "högsta beredskap". Det används också som en teknisk term i andra författningsförslag. Det är enligt lagrådets mening därför nödvändigt att slå fast tydligare att det här är fråga om en definition.

Enligt tredje stycket i den föreslagna paragrafen skall regeringen kunna med hänsyn till omständigheterna välja mellan skärpt beredskap och högsta beredskap och inte bara gå från den lägre till den högre graden utan ocksä gå stegvis tillbaka från högsta till skärpt beredskap. Även om det ocksä i det senare fallet tekniskt är fräga om ett beslut om "höjd beredskap" blir det alltför missledande att uttrycka det sä i lagtexten. Lagrädet föreslår i föl­jande förslag en justering också i detta hänseende.

På grund av det anförda och med hänvisning till vad som inledningsvis an­förts om begreppet utomordentliga förhållanden och dess innebörd föreslår lagrådet följande lydelse av 1 §:

"För att stärka totalförsvaret kan beredskapen i Sverige höjas. Höjd be­redskap är antingen skärpt beredskap eller högsta beredskap.

Är Sverige i krig råder högsta beredskap.

Är Sverige i krigsfara eller råder det sådana utomordentliga förhållanden som är föranledda av att det är krig utanför Sveriges gränser eller av att Sve­rige har varit i krig eller krigsfara, fär regeringen besluta om skärpt eller högsta beredskap."

93

3 §

Prop. 1992/93:76

I den föreslagna paragrafen föreskrivs en skyldighet för regeringen att häva

°

en beredskapshöjning när förutsättningarna för en sådan inte längre finns. I specialmotiveringen anförs att regeringen "kan" upphäva beredskapen för endast en viss del av landet eller viss verksamhet. Att regeringen har denna möjlighet innebär emeUertid inte att det alltid föreligger en motsvarande skyldighet. Skyldigheten enligt paragrafen att häva en höjd beredskap för ett visst område eller viss verksamhet inträder endast när beslutet om bered­skapshöjning begränsats till området eller verksamheten.

5 §

Enligt 5 § i det remitterade förslaget får regeringen eller myndighet som re­geringen bestämmer meddela kommunerna, landstingen och de kyrkliga kommunerna "de föreskrifter som behövs för ledningen och samordningen inom totalförsvarets civila del under höjd beredskap". Sådana föreskrifter skall också få meddelas enskilda organisationer och företag som enligt över­enskommelse eller på annat sätt är skyldiga att fortsätta sin verksamhet i krig. I specialmotiveringen till bestämmelsen erinras om att det i andra lagar till en del finns reglerat vilka åtgärder sora skall vidtas vid en beredskapshöj­ning. Vidare sägs att det i första stycket ges ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att föreskriva vilka ytterli­gare åtgärder som skall vidtas när beredskapen höjs. Enligt remissen stödjer sig bemyndigandet pä 8 kap. 7 § 1 regeringsformen. Någon närmare vägled­ning ges inte angående vUket slags föreskrifter regeringen skall kunna med­dela med stöd av bemyndigandet. Vid föredragningen inför lagrådet har uppgivits att bemyndigandet är avsett att raöjliggöra för regeringen att med­dela ett antal föreskrifter av den typ som tagits in i det förslag tiU förordning om beredskapshöjningar som finns i CFL-utredningens betänkande.

Enligt lagrådets mening kan föreskriften i 8 kap. 7 § 1 regeringsformen inte åberopas till stöd för det föreslagna bemyndigandet. Grundlagsföreskriften möjliggör endast föreskrifter till skydd för liv, personlig säkerhet och hälsa. Ledningen och samordningen inom totalförsvarets civila del under höjd be­redskap är ett alltför vidsträckt begrepp för att täckas av den beskrivningen.

Behovet av stöd i lag för föreskrifter på förordningsnivå får alltsä tillgodo­ses pä annat sätt. TUl en början kan konstateras att en del av de regler som tagits in i det nämnda förslaget till förordning kan utfärdas med stöd av redan meddelade bemyndiganden. Så är fallet t.ex. i fråga om huvuddelen av de regler som rör hälso- och sjukvård samt hälsoskydd (jfr de remitterade lag­förslagen under nr 16 och 17).

En framkomlig väg att bereda regeringen och underordnade myndigheter ytterligare möjligheter att meddela föreskrifter av det slag som avsetts i re­missen torde vara att med stöd av 8 kap. 3 och 5 §§ regeringsformen i lag mera precist än som skett i förslaget beskriva de förpliktelser som skall läg­gas på de olika typerna av kommuner och pä enskilda. Regeringen kan där­efter med stöd av 8 kap. 13 §§ första stycket regeringsformen i förordning meddela verkställighetsföreskrifter i ämnet. 1 förordningen kan regeringen också - med stöd av 8 kap. 13 § andra stycket - överiäta ät underordnad myndighet att meddela sådana föreskrifter.

Någon mer omfattande lagreglering av nu angivet slag torde inte behövas     Prop. 1992/93:76 för att det skall vara möjligt för regeringen att meddela merparten av före-     Bilaga 4 skrifterna i den förutnämnda förordningen. Erforderliga lagbestämraelser skulle kunna ges följande utformning.

"Vid höjd beredskap skall kommuner, landsting och kyrkliga kommuner vidta de särskilda åtgärder i fråga om planering och inriktning av verksamhe­ten, tjänstgöring och ledighet för personal samt användning av tillgängliga resurser som är nödvändiga för att de under de rådande förhållandena skall kunna fullgöra sina uppgifter inom totalförsvaret.

Vid höjd beredskap skall de enskilda organisationer och företag som en­ligt överenskommelse eller på annan grand är skyldiga att fortsätta sin verk­samhet i krig vidta de särskilda ätgärder i fräga om planering och inriktning av verksamheten, tjänstgöring och ledighet för personal samt användning av tillgängliga resurser som är nödvändiga för att de under de rådande förhål­landena skall kunna fullgöra dessa skyldigheter."

Skulle det under det fortsatta lagstiftningsarbetet visa sig att lagstöd för ytterligare föreskrifter på regeringsnivå skulle behövas torde få övervägas om inte den nu föreslagna regleringen i 5 § bör utgå och ersättas med mer omfattande bestämmelser i en särskild lag.

I förslaget till lag om beredskapshöjningar regleras - bortsett frän före­skrifterna i 4 och 5 §§ - endast förutsättningarna för att någon form av bered­skap skall råda. Vilken betydelse det har att höjd beredskap råder framgår av ett antal andra lagar och förordningar. En upplysning om detta kan lämp­ligen tas in i ett tredje stycke i 5 § och ges följande lydelse:

"Innebörden i övrigt av att höjd beredskap råder framgår av andra författ­ningar."

Förslaget till tag om ändring i lagen (1964:63) om kommunal berecbkap

Som anförts inledningsvis avstyrker lagrädet att uttrycket "utomordentliga förhållanden" - som återfinns i 1 § första stycket, 2 § första stycket och 5 § andra stycket - nu ändras. Genomförs inte det remitterade förslaget i den delen återstår beträffande 1, 2, 9,11,12,14 och 21 §§ enbart den ändringen att ordet "beredskapstillstånd" skall ersättas av orden "höjd beredskap". Någon fullständig text behövs då inte beträffande dessa paragrafer om för­slagets ingress ändras tUl följande:

"Härigenom föreskrivs i fräga om lagen (1964:63) om kommunal bered­skap

deb att i 1, 2, 9, 11, 12, 14 och 21 §§ ordet "beredskapstillständ" skall ersättas av orden "höjd beredskap",

deb att 5, 7, 8 och 18 §§ samt mbriken närmast före 1 § skall ha följande lydelse."

Förslaget till lag om ändring i lagen (1981:1216) om kyrklig beredskap

Om det förslag följs som lagrädet framfört i inledningen om att tills vidare

uttrycket "utomordentliga" förhållanden skall stå kvar behövs inte nägon

lagtext i detta förslag, som i stället kan lyda:

95

"Härigenom föreskrivs att i 2,4,7-9 och 10 §§ lagen (1981:1216) om kyrk-     Prop. 1992/93:76 lig beredskap orden "beredskapstillstånd och krig" samt orden "beredskaps-     Bilaga 4 tillstånd eller krig" skall ersättas av orden "höjd beredskap".

Lagrådets förslag att uttrycket "sådana utomordentliga förhållanden som är föranledda av" skall ersätta texten "extraordinära förhållanden på grund av" avser följande förslag i remissen, nämligen

8. Förslaget till lag om ändring i lagen (1939:299) om förbud i vbsa faU mot

överlåtebe eller upplåtebe av fartyg m.m.

1 § andra stycket

9. Förstaget till lag om ändring i lagen (1940:176) med vbsa bestämmeber om

fraktfart med svenska fartyg

1 § andra stycket

10.     Förslaget till lag om ändring i lagen (1957:684) om betalningsväsendet un­

der krigsförhållanden

1 § andra stycket, 2 § andra stycket och 4 § andra stycket

11.     Förslaget till lag om ändring i lagen (1957:686) om taxeringsväsendet un­

der krigsförhåUanden m.m.

1 § andra stycket

12.

Förstaget till lag om ändring i allmänna tjänstepliktslagen (1959:83) 1 § andra stycket

13.

Förslaget till lag om ändring i lagen (1960:22) om stattig krigsförsäkring 1 § andra stycket

14.

Förslaget till lag om ändring i krigshandelslagen (1964:19) 1 § andra stycket

15.

Förslaget till lag om ändring i lagen (1976:600) om offentlig anställning 5 kap. 2 § tredje stycket

16.

Förslaget till lag om ändring i häbo- och sjukvårdslagen (1982:763) 29 §

17.

Förslaget till lag om ändring i häboskyddslagen (1982:1080) 26 §

19.

Förslaget till lag om ändring i tandvårcblagen (1985:125) 18 §

20.

Förslaget till lag om ändring i patientjoumallagen (1985:562) 20 §

Lagrådet har i inledningen till detta yttrande angett tre lagar som bör ändras av samma skäl som föranlett det remitterade förslaget till ändring i bl.a. 1 § krigshandelslagen (1964:19). De tre lagarna bör ändras enligt följande för­slag:

96

"1. Förslag tiU lag om ändring i tagen (1959:73) med vbsa bestämmeber om inländsk försäkringsrörebe vid krig m.m.

Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1959:73) med vissa bestämmelser om inländsk försäkringsrörelse vid krig m.m. skall ha följande lydelse.

Prop. 1992/93:76 

Bilaga 4

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydelse

Kommer riket i krig, skola bestäm­mebema i 2-13 §§ och 17 § äga till­lämpning. Då kriget upphört, för­ordnar Konungen senast före avslu­tandet av den riksdagssession, som börjar näst efter krigets slut, att be­stämmebema icke vidare skota till-lämpas; dock att vad nu sagts ej skaU gälla, i den mån bestämmebema allt­jämt skola äga tillämpning på gmnd av förordnande enligt andra eller tredje stycket

Vid krigsfara, vari riket befinner sig, äger Konungen förordna att nämnda bestämmelser skola tUl-lämpas. Sådant förordnande skall, vid äventyr att det eljest förfaller, inom en månad underställas riksda­gen för dess prövning av frågan, hu­mvida förordnandet skaU bestå. Blir förordnandet icke inom två månader från det underställningen skett av riksdagen gillat, är detsamma förfal­let. Upphör krigsfaran, skaU förord­nandet senast före nästkommande riksdagssessions avslutande av Ko­nungen upphävas.

Föreligga eljest utomordentliga av krig föranledda förhållanden, äger Konungen med riksdagens samtycke förordna, att vad i 2-13 §§ och 17 § stadgas, helt eller delvb, skall under vbs tid, högst ett år varje gång, äga tillämpning.

1 §

Är Sverige i krig, skaU bestämmel­sema i 2-13 och 17 §§ tillämpas.

Är Sverige i krigsfara eller råder det sådana utomordentliga förhållan­den som är föranledda av att det är krig utanför Sveriges gränser eller av att Sverige har varit i krig elter krigs­fara, får regeringen föreskriva att2-13 och 17 §§ skaU tillämpas.

Föreskrifter enligt andra stycket skall underställas riksdagens pröv­ning inom en månad från det den ut­färdades eUer, om riksmöte inte på­går, frän början av närmast följande riksmöte. Sker inte underställning el­ler godkänner riksdagen inte före­skriften inom två månader från det underställningen skedde, upphör föreskriften att gälla.

97

"2. Förslag till lag om ändring i lagen (1959:74) med vbsa bestämmeber om utläncbk försäkringsrörebe här i riket vid krig m.m.

Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1959:74) med vissa bestämmelser om utländsk försäkringsrörelse här i riket vid krig m.m. skaU ha följande lydelse.

Prop. 1992/93:76 

Bilaga 4

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

1 §

Kommer riket i krig, skola bestäm­melsema 12-14 §§ och 19 § äga till­lämpning. Då kriget upphört, för­ordnar Konungen senast före avslu­tandet av den riksdagssession, som börjar näst efier krigets slut, att be­stämmebema icke vidare skola till-lämpas; dock att vad nu sagts ej skall gälla, i den mån bestämmebema allt­jämt skola äga tillämpning på grund av förordnande enligt andra eller tredje stycket.

Vid krigsfara, vari riket befinner sig, äger Konungen förordna, att nämnda bestämmeber skola tilläm­pas. Sådant förordnande skalt, vid äventyr att det eljest förfaller, inom en månad underställas riksdagen för dess prövning av frågan, huruvida förordnandet skall bestå. Blir förord­nandet icke inom två månader från det underställningen skett av riksda­gen gillat, är detsamma förfallet Upphör krigsfaran, skall förordnan­det senast före nästkommande riks­dagssessions avslutande av Ko­nungen upphävas.

Föreligga eljest utomordentliga av krig föranledda förhållanden, äger Konungen med riksdagens samtycke förordna, att vad i 2-14§§ och 19 § stadgas, hek eller delvb, skall under vbs tid, högst ett år varje gång, äga tillämpning.

Ar Sverige i krig skaU bestämmel­sema 12-14 och 19 §§ tillämpas.

Är Sverige i krigsfara eller råder det sådana utomordentliga förhållan­den som är föranledda av att det är krig utanför Sveriges gränser eller av att Sverige har varit i krig eller krigs­fara, får regeringen föreskriva att be­stämmebema i 2-14 och 19§§ skall tillämpas.

Föreskrifi enligt andra stycket skall underställas riksdagens prövning inom en månad från det den utfärda­des eller, om riksmöte inte pågår, från början av närmast följande riks­möte. Sker inte underställning eller godkänner riksdagen inte föreskrif­ten inom två månader från det under­ställningen skedde, upphörföreskrif­ten att gälla."

98

"3. Förs tag till tag om ändring i lagen (1962:62 7) om vbsa åtgärder för utnytt­jande av vattenkrafi vid krig m.m.

Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1962:627) om vissa åtgärder för ut­nyttjande av vattenkraft vid krig m.m. skall ha följande lydelse.

Prop. 1992/93:76 Bilaga 4

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Kommer riket i krig, skola bestäm­mebema i denna lag om meddelande av tUbtånd tUl vbsa företag i vatten träda i tillämpning. Då kriget upp­hört, förordnar Konungen senast före avslutandet av den riksdagsses­sion, som börjar näst efter krigets sUit, att bestämmelsema icke vidare skola tillämpas; dock skall vad nu sagts icke gälla i den mån de alltjämt skola äga tUlämpning på grund av förordnande enligt andra stycket.

Vid krigsfara, vari riket befinner sig, eller eljest under utomordentliga, av krig föranledda förhållanden äger Konungen förordna, att nämnda be­stämmeber skola tillämpas. Sådant förordnande skalt, vid äventyr att det eljest förfaller, inom en månad un­derställas riksdagen för dess pröv­ning av frågan, huruvida förordnan­det skall bestå. Blir förordnandet ej inom två månader från det under­ställningen skett gillat av riksdagen, är det förfallet Upphör krigsfaran el­ler de utomordentliga, av krig föran­ledda förhållandena, upphäver Ko­nungen meddelat förordnande senast före nästkommande riksdagssessions avslutande.

1

Är Sverige i krig, skalt bestämmel­sema i denna lag om meddelande av tilbtånd till vbsa företag i vatten till-lämpas.

Är Sverige i krigsfara eller råder det sådana utomordentliga förhållan­den som är föranledda av att det är krig utanför Sveriges gränser etter av att Sverige har varit i krig etter krigs­fara, får regeringen föreskriva att be­stämmebema i denna lag om medde­lande av tillstånd titl vbsa företag i vatten skalt tillämpas.

Föreskrift enligt andra stycket skall underställas riksdagens prövning inom en månad från det den utfärda­des eller, om riksmöte inte pågår, från början av närmast följande riks­möte. Sker inte underställning etter godkänner riksdagen inte föreskrif­ten inom två månader från det under­ställningen skedde, upphör föreskrif­ten att gälla."

Vid protokollet Justeras.

99

Innehållsförteckning

Prop. 1992/93:76

Propositionens huvudsakliga innehåll.................... 

1

Propositionens lagförslag................................... 

2

1

Förslag till lag om höjd beredskap................... 

2

2

Förslag tiU lag om ändring i värnpliktslagen (1941:967)         

3

3

Förslag tUl lag om ändring i lagen (1966:413) om vapenfri tjänst

4

4

Förslag till lag om ändring i civilförsvarslagen (1960:74)        

5

5

Förslag till lag om ändring i lagen (1964:63) om kommunal be­redskap     

6

6

Förslag tUl lag om ändring i lagen (1981:1216) om kyrklig be­redskap      

8

7

Förslag tUl lag om ändring i räddningstjänstiagen (1986:1102)

9

8

Förslag till lag om ändring i lagen (1939:299) om förbud i vissa

fall mot överlåtelse eller upplåtelse av fartyg m.m     

10

9

Förslag till lag om ändring i lagen (1940:176) med vissa bestäm­melser om fraktfart med svenska fartyg............................................ 

11

10

Förslag till lag om ändring i lagen (1957:684) om betalningsvä­sendet under krigsförhållanden......................................... 

12

11

Förslag tUl lag om ändring i lagen (1957:686) om taxeringsvä­sendet under krigsförhållanden m.m................................... 

15

12

Förslag till lag om ändring i lagen (1959:73) med vissa bestäm­melser om inländsk försäkringsrörelse vid krig m.m....................... 

...... 

17

13

Förslag till lag om ändring i lagen (1959:74) med vissa bestäm­melser om utländsk försäkringsrörelse här i riket vid krig m.m.

18

14

Förslag till  lag om ändring i  allmänna  tjänstepliktslagen (1959:83)      

19

15

Förslag till lag om ändring i lagen (1960:22) om statlig krigsför­säkring    

21

16

Förslag till lag om ändring i lagen (1962:627) om vissa åtgärder

för utnyttjande av vattenkraft vid krig m.m...... 

...... 

22

17

Förslag till lag om ändring i krigshandelslagen (1964:19) 

23

18

Förslag till lag om ändring i lagen (1976:600) om offentlig an­ställning     

25

19

Förslag  till  lag om  ändring i  hälso-  och  sjukvårdslagen (1982:763)   

26

20

Förslag till lag om ändring i hälsoskyddslagen (1982:1080)...

27

21

Förslag till lag om ändring i lagen (1983:953) om säkerhets­skydd i riksdagen     

28

22

Förslag till lag om ändring i tandvårdslagen (1985:125)  

29

23

Förslag till lag om ändring i patientjournallagen (1985:562)..

30

24

Förslag till lag om upphävande av lagen (1939:174) om tUlverk­ning, införsel och försäljning av gasskyddsmateriel................................... 

...... 

31

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 29 oktober 1992

32

1      Inledning ............................................... 

..... 

32

1.1

Beredskapshöjningar............................... 

32

1.2

CFL-utredningen.................................... 

32

1.3

Lagrådet.............................................. 

33

jqq

2    Gällande rätt.............................................. 

34     Prop. 1992/93:76

2.1

Regeringsformen och fullmaktslagstiftningen 

34

2.2

Beredskapslagstiftningen......................... 

35

3

Reformbehovet........................................... 

36

4

Beredskapshöjningar.................................... 

37

4.1

Förslag till ändring av regeringsformen läggs inte fram .

37

4.2

Beslut om höjd beredskap........................ 

40

4.3

Beredskapsgrader och beredskapsbegrepp... 

..... 

42

4.4

Konsekvenser för fullmaktslagstiftningen i övrigt  

44

5

Upprättade lagförslag................................... 

..... 

45

6

Specialmotivering........................................ 

..... 

46

6.1

Förslaget till lag om höjd beredskap........... 

46

6.2

Förslaget till ändring i värnpliktslagen (1941:967) 

49

6.3

Förslaget tiU ändring i lagen (1966:413) om vapenfri tjänst

49

6.4

Förslaget till lag om upphävande av lagen (1939:174) om tillverkning, införsel och försäljning av gasskyddsmateriel

50

6.5

Övriga förslag till ändringar....................... 

..... 

50

7

Hemställan................................................. 

50

8

Beslut....................................................... 

51

Bilaga 1 CFL-utredningens sammanfattning av sitt betänkande...

52

Bilaga 2 Förteckning över remissinstanser som yttrat sig över be­

tänkandet Det civila försvaret............................ 

..... 

56

Bilaga 3 Lagrådsremissens lagförslag.................... 

57

Bilaga 4 Lagrådets yttrande ............................... 

91

101