Regeringens proposition 1991/92:60

om skattepolitik för tillväxt

Regeringen föreslår riksdagen att anta de förslag som har tagits upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokollet den 31 oktober 1991.

På regeringens vägnar

Carl[REDACTED_EFTERNAMN]

Bo[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga irmehåll

I propositionen föreslås gmndläggande förändringar av den svenska skattepolitiken. Tillväxthämmande inslag i beskattningen lindras och kapitalinkomstbeskattningen läggs om i riktning mot ett intemationellt konkurrenskraftigt system. I detta första steg sätts åtgärder som främjar småföretagsverksamhet och sparande i centmm.

Förmögenhetsskatten slopas redan i år för arbetande kapital i företag och avskaffas helt fr.o.m. år 1994. Skatteplikten slopas redan i år även för aktier på OTC- och O-listoma. Samtidigt slopas det översta skiktet i förmögenhetsskatteskalan. Fr.o.m, år 1992 feller även mellanskiktet i skatteskalan bort så att skatten blir proportionell med en skattesats på 1,5 %. Procentsatsen för spärrbeloppet i begränsningsregeln sänks redan i år till 55 % samtidigt som sambeskattningen av fosterföräldrar och fosterbam slopas.

Arvs- och gåvoskatten sänks kraftigt. Redan fr.o.m. den 1 januari 1992 tas den högsta skattesatsen ner till 30 %.

I propositionen föreslås också att skatten på kapitalinkomster sänks från 30 % till 25 % fr.o.m. den Ijanuari 1993.

Redan för inkomståret 1992 sänks skatten på aktievinster till 25 %. Beskattningen av värdepappersfonder och kapitalförsäkringar reduceras också till 25 % fr.o.m. den 1 januari 1992. Samtidigt sänks avkastnings­skatten på privata pensionsförsäkringar från 15 till 10 %.

Vidare föreslås att de nuvarande begränsningarna i avdragsrätten för ränteutgifter i inkomstslaget kapital tas bort nästa år. Fri kvittning av

1 Riksdagen 1991/92. 1 saml. Nr 60

Prop. 1991/92:60

ränteutgifter tillåts inom inkomstslaget men det skattemässiga värdet av    Prop. 1991/92:60 underskott begränsas enligt förslaget genom att den del av ett underskott som överstiger 100 000 kr. endast ger skattereduktion med 21 % under år 1992 och med 18 % fr.o.m. år 1993.

I propositionen föreslås också en ändring av de särskilda reglema för beskattning av utdelning och reavinst som härrör från fåmansföretag. En möjlighet ges att beräkna utrymmet för kapitalbeskattad utdelning och reavinst på aktier som förvärvats före år 1990 med utgångspunkt i aktiemas värde vid utgången av år 1990. Den nya regeln får användas redan för inkomståret 1991.

Den allmänna löneavgiften slopas vid utgången av detta år.

Den särskilda löneskatten sänks till 21,85 % som en följd av att den allmäiuia löneavgiften försvinner.

Förslag läggs fram om att socialavgiftema på bidrag till vinstandelsstif­telser skall avskaffes vid utgången av år 1991.

Skogsvårdsavgiften halveras vid kommande årsskifte för att sedan avvecklas vid halvårsskiftet 1992.

I avvaktan på det pågående utredningsarbetet om den framtida beskatt­ningen av enskilda näringsidkare uppskjuts tillämpningen av regleraa om räntefördelning.

För skadeförsäkringsförefegen föreslås särskilda regler vid 1992 års taxering för att öka företagens reserveringsutrymme. Säkerhetsreserven anses som skuld vid survberäkningen endast till den del den överstiger 70 % av säkerhetsreserven enligt bokslutet till ledning för 1991 års taxering.

1   Förslag till

Prop. 1991/92:60

Lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370)

Härigenom föreskrivs i fråga om kommunalskattelagen (1928:370)

deb att punkt 3 av anvisningama till 19 § skall upphöra att gälla,

dels att 19 och 20 §§, punkterna 4, 23 och 33 av anvismngama till 23 §, punkt 6 av anvistungama till 46 § samt punktema 12 och 13 av övergångsbestämmelseraa till lagen (1990:650) om ändring i kommunal­skattelagen (1928:370) skall ha följande lydelse,

deb att det i lagen skall införas en ny bestämmelse, punkt 17 av anvisningaraa till 22 §, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydebe

Till skattepliktig inkomst enligt denna lag räknas icke:

vad som vid bodehiing tillfellit make eller sambo eller vad som förvärvats genom arv, testamente, fördel av oskift bo eller gåva;

vinst i svenskt lotteri eller vinst vid vinstdragning på här i riket utfärdade premieobligationer och ej helJer sådan vinst i utländskt lotteri eller vid vinstdragning på utländska premieobligationer, som uppgår till högst 100 kronor;

ersättning, som på gmnd av försäkring jämlikt lagen (1962:381) om allmän försäkring, lagen (1954:243) om yrkesskadeförsäkring eller lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring tillfellit den försäkrade, om icke ersättningen grundas på förvärvsinkomst eller utgör föräldrapenning, så ock sådan ersättiung enligt annan lag eller särskild förfettning, som utgått annorledes än på gmnd av sjukförsäkring, som nyss sagts, till någon vid sjukdom eller olycksfell i arbete eller under militärtjänstgöring eller i fell som avses i lagen (1977:265) om statligt personskadeskydd eller lagen (1977:267) om krigsskadeersättning till sjömän om icke ersättningen gmndas på förvärvsinkomst, ävensom ersättning, vilken vid sjukdom eller olycksfell tillfellit någon på gmnd av annan försäkring, som icke togits i samband med tjänst, dock att till skattepliktig inkomst räknas ersättning i form av pension eller i form av livränta i den mån livräntan är skattepliktig enligt 32 § 1 eller 2 mom., så ock ersättning som utgår på gmnd av trafikförsäkring eller annan ansvarighetsförsäkring eller på grund av skadeståndsförsäkring och avser förlorad inkomst av skattepliktig natur;

belopp, som till följd av försäkringsfell eller återköp av försäkringen utgått på grand av kapitolförsäkring, samt belopp som arbetsgivare utan att försäkring har tecknats för anställdas räkning betalar ut och som motsvarar ersättiung på grund av gmpplivförsäkring, i den mån beloppet inte väsent­ligt överstiger vad som utgår för befettningshavare i stotens tjänst;

försäkringsersättning eller annan ersättiung för skada på egendom, dock

'Senaste lydelse 1990:1457.

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Prop. 1991/92:60

att skatteplikt föreligger dels i den mån ersättningen avser annan byggnad än privatbostod eller markanläggning, dels i den mån köpeskilling, som skulle ha influtit om den försäkrade eller skadade egendomen i stället hade sålts, hade varit att hänföra till intäkt av näringsverksamhet och dels i den mån ersättningen eljest motsvarar skattepliktig intäkt av eller avdragsgill omkostnad för näringsverksamhet;

vinstandel, återbäring eller premieåterbetolning, som utgått på gmnd av annan personförsäkring än pensionsförsäkring eller sådan sjuk- eller olycksfellsförsäkring som togits i samband med tjänst, samt vinstandel, som utgått på gmnd av skadeförsäkring, och premieåterbetolning på gmnd av skadeförsäkring, för vilken rätt till avdrag för premie icke förelegat;

ersättning jämlikt lagen (1956:293) om ersättning åt smittbärare om icke ersättningen gmndas på förvärvsinkomst;

periodiskt understöd eller därmed jämförlig periodisk intäkt, som icke utgör vederlag vid avyttring av egendom, i den mån givaren enligt 20 § eller punkt 5 av anvisningaraa till 46 § icke är berättigad till avdrag för utgivet belopp;

stipendium som är avsett för mottagarens utbildning och inte utgör ersättning for arbete som har utförts eller skall utföras för utgivarens räkning;

stipendium som är avsett för andra ändamål och som inte utgår periodiskt och inte utgör ersättning för arbete som har utförts eller skall utföras för utgivarens räkning;

studiestöd enligt 3 eller 4 kap. studiestödslagen (1973:349), intemat-bidrag, studielån och resekostnadsersättning enligt 6 och 7 kap. samma lag samt sådant särskilt bidrag vilket enligt av regeringen eller stotlig myndighet meddelade bestämmelser utgår till deltogare i arbetsmark­nadsutbildning samt med dem i fråga om sådant bidrag likställda, och äger i följd härav den bidragsberättigade icke göra avdrag för kostnader som avsetts skola bestridas med bidrag av förevarande slag;

allmänt barabidrag och förlängt barabidrag, samt barapension enligt lagen om allmän försäkring till den del pensionen efter varje avliden förälder inte överstiger 0,4 basbelopp;

lön eller annan gottgörelse, för vilken skall erläggas skatt enligt lagen (1958:295) om sjömansskatt;

kontantunderstöd, som utgives av arbetslöshetsnämnd med bidrag av stotsmedel;

handikappersättning enligt 9 kap. 2 och 3 §§ lagen om allmän försäkring, sådan del av vårdbidrag enligt 9 kap. 4 och 4 a §§ samma lag som utgör ersättrung för merkostnader, ersättning för memtgifter för resor enligt 3 kap. 7 a § sainma lag eller enligt 3 kap. 5 d § lagen om arbetsskade­försäkring eller 10 § lagen om stotligt personskadeskydd, särskilt pensionstillägg enligt lagen (1990:773) om särskilt pensionstillägg till folkpension för långvarig vård av sjukt eller handikappat bara samt hemsjukvårdsbidrag och hemvårdsbidrag, som utgår av kommunala eller

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydebe

Prop. 1991/92:60

landstingskommunala medel till den vårdbehövande;

kommunalt bostodsrillägg erdigt lagen (1962:392) om hustmUllägg och kommunalt bostadstillägg till folkpension;

kommunalt bostadstillägg till handikappade;

bostadsbidrag som avses i lagen (1988:786) om bostadsbidrag;

bidrag enligt lagen (1988:1463) om bidrag vid adoption av utländska bam;

ersättning som festställts av allmän domstol eller utgått av allmänna medel till den som uton att det skett yrkesmässigt inställt sig inför domstol eller annan myndighet, om ersättningen avser reseersättning, traktamente eller ersättning för tidsspillan;

hittelön samt ersättning till den som i särskilt fell räddat person eller egendom i fera eller bidragit till avslöjande eller gripande av person som begått brott;

sedvanlig ersättning till den som lämnat organ, blod eller modersmjölk;

tävlingsvinst som inte hänför sig till anställning eller uppdrag och som utgår i annan form än kontant eller därmed likställd ersättning, om vinsten avser minnesföremål eller värdet inte överstiger 0,01 basbelopp avmndat till närmaste hundratal kronor;

sådan gottgörelse för utgift eller kostnad som arbetsgivare uppburit från personalstiftelse ur medel, för vilka avdrag icke medgivits vid taxering, vid första tillfälle dylika medel finnas i stiftelsen;

gottgörelse som arbetsgivare uppburit från pensionsstiftelse, till den del stiftelsen ej ägt andra medel för att lämna gottgörelsen än sådana för vilka avdrag icke åtnjutits vid avsättning till stiftelsen;

intäkter av försäljning av vilt växande bär och svampar samt kottar som den skattskyldige själv plockat till den del intäktema under ett beskattningsår inte överstiger 5 000 kronor och inte kan hänföras till näringsverksamhet som utgör rörelse eller till lön eller liknande förmån;

ränta enligt 61 § lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt, 69 § 1 och 2 mom., 69 a § tredje stycket eller 75 a § Qärde stycket uppbördslagen (1953:272), 36 § 3 mom. lagen (1958:295) om sjömansskatt, 22 § Uillagen (1973:670), 20 § lagen (1982:1006) om avdrags- och uppgiftsskyldighet beträffande vissa uppdragsersättningar, 5 kap. 13 § lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter, 40 § lagen (1984:404) om stämpelskatt vid inskrivningsmyndigheter, 24 § lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare eller 32 och 34 §§ tullagen (1987:1065);

ränto som enligt bestämmelseraa ränto som enligt bestämmelseraa

i 3 kap. 23 § 4 och 5 lagen (1990: i 3 kap. 23 § 4 och 5 lagen (1990:

325) om självdeklaration och kon- 325) om självdeklaration och kon­

trolluppgifter inte redovisas i kon- trolluppgifter inte redovisas i kon­

trolluppgift om sådan ränto för den trolluppgift om sådan ränta för den

skattskyldige under ett beskattnings- skattslcyIdige under ett beskattningsår

är sammanlagt inte uppgår till 500 sammanlagt inte uppgår till 500

kronor,-

kronor.

sådant statligt bostadsstöd som avses i punkt 3 av anvisningarna.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydebe

Prop. 1991/92:60

Beträffande ersättning somutfeller på gmnd av avtelsgmppsjukförsäkring gäller särskilda bestämmelser i 32 § 3 a mom. och punkt 12 av anvisningama till 22 §.

(Se vidare anvisningaraa.)

20 §

Vid beräkningen av inkomsten från särskild förvärvskälla skall alla omkostnader under beskattningsåret för intäktemas förvärvande och bibehållande avräknas från samtliga intäkter i pengar eller pengars värde (bmttointäkt) som har influtit i förvärvskällan under beskattningsåret.

Avdrag får inte göras för:

den skattskyldiges levnadskostnader och därtill hänförliga utgifter, såsom vad skattskyldig utgett som gåva eller som periodiskt understöd eller därmed jämförlig periodisk utbetolning till person i sitt hushåll;

sådana kostnader för hälsovård, sjukvård samt företogshälsovård som anges i anvisningarna;

kostnader i samband med plockning av vilt växande bär och svampar eller koftor till den del kostnaderaa inte överstiger de intäkter som är skattefria enligt 19 §;

värdet av arbete, som i den skattskyldiges förvärvsverksamhet utförts av den skattskyldige själv eller andre maken eller av den skattskyldiges bara som ej fyllt 16 år;

ränto på den skattskyldiges egen ränto på den skattskyldiges eget

kapitol som har nedlagts i hans kapitol som har nedlagts i hans

förvärvsverksamhet;

förvärvsverksamhet;

svenska allmänna skatter;

kapitolavbetolning på skuld;

ränto enligt 8 kap. 1 § studiestödslagen (1973:349);

avgift enligt lagen (1972:435) om överlastovgift;

avgift enligt 10 kap. plan- och bygglagen (1987:10);

avgift enligt 10 kap. 7 § utiänningslagen (1989:529);

avgift enligt 26 § arbetstidslagen (1982:673);

skadestånd, som gmndas på lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet eller annan lag som gäller förhållandet mellan arbetsgivare och arbetstogare, när skadeståndet avser annat än ekonomisk skada;

företogsbot enligt 36 kap. brottsbalken;

straffevgift enligt 8 kap. 7 § tredje stycket rättegångsbalken;

belopp for vilket arbetsgivare är betolningsskyldig enligt 75 § upp-böidslagen (1953:272) eller för vilket betolningsskyldighet föreligger på grund av underlåtenhet att göra avdrag enligt lagen (1982:1006) om avdrags- och uppgiftsskyldighet beträffande vissa uppdragsersättningar;

avgift enligt lagen (1976:206) om felparkeringsavgift;

kontrollavgift enligt (1984:318) kontrollavgift enligt lagen

om kontrollavgift vid olovlig (1984:318) om kontrollavgift vid

parkering;

olovlig parkering;

överförbrakningsavgift enligt ransoneringslagen (1978:268);

Senaste lydelse 1990:1421.

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Prop. 1991/92:60

vattenföroreningsavgift enligt lagen (1980:424) om åtgärder mot vattenförorening från fertyg;

avgift enligt 3 § lagen (1975:85) med bemyndigande att meddela föreskrifter om in- eller utförsel av varor;

lagringsavgift enligt lagen (1984:1049) om beredskapslagring av olja och kol eller lagen (1985:635) om försörjningsberedskap på natur­gasområdet;

avgift enligt 18 § lagen (1902:71 s. 1), iimefettande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar;

ränta på lånat kapital till den del räntan motsvaras av sådan eftergift av ränta eller amortering eller täcks av sådant statligt bidrag som avses i punkt 3 av anvisningarna till 19 §,

kapitolförlust m. m. i vidare mån än som särskilt föreskrivs;

mätaings- och granskningsavgift som avses i 2 § lagen (1982:1193) om skattereduktion för feckföreningsavgift.

(Se vidare anvisningaraa.)

Anvisningar

till 22 §

17.   Till  intäkt  räknas statligt räntebidrag för bostadsändamål.

till 4.' Avdrag som för ränto får göras vid återbetolning av sådant stotligt bidrag som avses i punkt 3 av anvisningarna till 19 §. Avdrag fär inte göras med större belopp än som tidigare har avräknats från eriagd ränta.

Avdrag får inte göras för kostnad för reparation och underhåll som utförts i samband med sådan om­byggnad för vilken genom preli­minärt eller slutligt beslut lån eller bidrag beviljats enligt bostadsfi­nansieringsförordningen (1974:946), förordningen (1977:332) om statligt stöd till energibesparande åtgärder i bostadshus m. m., kungörelsen (1974:255) om tilläggslån till kultur­historiskt värdefull bebyggelse, kungörelsen (1962:538) om förbätt­ringslån, bostadslånekungörelsen (1967:552) eller ombyggnadsläne­förordningen för bostäder (1986:693), till den del kostnaden

23 §

4. Avdrag som för ränto får göras vid återbetalning av statligt ränte­bidrag för bostadsändamål.

Avdrag får inte göras för kostnad för reparation och underhåll som utförts i samband med sådan om­byggnad för vilken statligt ränte­bidrag beviljats, till den del kostna­den för reparation och underhåll tillsammans med ombyggnadskostna­den inte överstiger den i bidragsären­det godkända eller beräknade kost­naden (bidragsunderlaget).

Senaste lydelse 1990:650.

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Prop. 1991/92:60

för reparation och underhåll till­sammans med ombyggnadskostna­den inte överstiger den i låne- eller bidragsärendet godkända/:o.yrna

Beviljas vid ärendets slutliga avgörande hos lånemyndigheten inte sådant lån eller bidrag som nyss nämnts eller begränsas långivningen till att avse bara visst slag av om­byggnadsarbeten och skall på gmnd härav avdrag medges för kostnad för reparation och underhåll gäller följande. Har värdeminsknings-avdrag enligt bestänunelsema i punkt 6 av anvisningama tidigare medgetts skall motsvarande belopp avräknas från de kostnader, för vilka avdrag får ske enligt vad nyss sagts. Underlaget för beräkning av värdeminskningsavdrag skall därvid minskas med belopp motsvarande det på vilket avdraget beräknats.

Innebär det nya beslutet att lån eller bidrag beviljas med högre belopp än som följer av det tidigare beslutet, eller ändras det tidigare beslutet på sådant sätt att avdrag för reparation eller underhåll för tidi­gare beskattningsår av annat skäl medgivits med för högt belopp, skall därav föranledda tillägg till den för tidigare år festställda inkomsten och övriga ändringar i stället vidtagas för det beskattningsår under vilket det nya beslutet om lån eller bidrag meddelats.

23.* Avdrag får göras för skogs­värdsavgift, festighetsskatt och särskild löneskatt på pen­sionskostnader och speciella för näringsverksamheten utgående skatteroch avgifter till det allmänna. Däremot   får   svenska   allmänna

Om ett beslut fattas som innebär att bidragsunderlaget minskas och skall på gmnd härav avdrag med­ges för kostnad för reparation och underiiåll gäller följande. Har värde­minskningsavdrag enligt be­stämmelsema i punkt 6 av anvis­ningama tidigare medgetts skall motsvarande belopp avräknas från de kostnader, för vilka avdrag får ske enligt vad nyss sagts. Underlaget för beräkning av värdeminskningsav­drag skall därvid minskas med belopp motsvarande det på vilket avdraget beräknats.

Innebär ett beslut om ändrat bidragsunderlag att avdrag för reparation eller underhåll för tidi­gare beskattningsår medgivits med för högt belopp, skall därav föranled­da tillägg till den för tidigare år festställda inkomsten och övriga ändringar i stället vidtagas för det beskattningsår under vilket det nya beslutet meddelats.

23. Avdrag får göras för festighetsskatt och särskild löneskatt på pensionskostnader och speciella för näringsverksamheten utgående skatter och avgifter till det allmänna. Däremot far svenska allmänna skatter inte dras av (se 20 §).

»Senaste lydelse 1991:692.

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydelse

Prop. 1991/92:60

Avdrag medges för kostnader för egen hälsovård i den mån förmån av fri sådan vård för anställd är skattefri enligt 32 § 3 b mom. första stycket.

Bestämmelseraa i punkt 6 av anvisningaraa till 33 § om avdrag för avgift till erkänd arbetslöshetskassa gäller också beträffende inkomst av näringsverksamhet.

Bestämmelseraa i punkt 4 av anvisningaraa till 33 § om avdrag för kostnader för resor till och frän arbetsplatsen gäller också beträf&nde inkomst av näringsverksamhet.

skatter inte dras av (se 20 §).

Premie för gmpplivförsäkring, som tecknats av fysisk person i hans egenskap av utövare av viss närings­verksamhet, utgör avdragsgill om­kostnad i näringsverksamheten. Om den ersättning, som kan komma att utfella på gmnd av försäkringen, utgår efter väsentligt förmånligare gmnder än vad som gäller enligt gmpplivförsäkring får befettnings­havare i statens tjänst, skall dock endast den del av premien som kan anses motsvara förmåner enligt gmpplivförsäkring för nämnda befattningshavare räknas som om­kostnad i näringsverksamheten.

33. Avdrag medges för förlust vid icke yrkesmässig avyttring (realisationsförlust) av tillgång eller förpliktelse i fråga om vilken, om realisationsvinst i stället hade upp­kommit, vinsten skulle ha utgjort intäkt av näringsverksamhet. Vid in­komstberäkningen i ett handelsbolag begränsas avdraget för realisations­förlust på sätt anges i 3 § 2 mom. femte stycket lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt såvida inte innehavet av tillgången eller för­pliktelsen betingas av näringsverk­samhet som bedrivs av den skatt­skyldige eller annan som med hän­syn till äganderättsförhållanden eller organisatoriska förhållanden kan anses stå den skattskyldige nära.

Premie förgmpphvförsäkring, som tecknats av fysisk person i hans egenskap av utövare av viss närings­verksamhet, utgör avdragsgill om­kostnad i näringsverksamheten. Om den ersättning, som kan komma att utfella på gmnd av försäkringen, utgår efter väsentligt förmånligare gmnder än vad som gäller enligt gmpplivförsäkring för befettnings­havare i statens tjänst, skall dock endast den del av premien som kan anses motsvara förmåner enligt gmpplivförsäkring för nämnda befettningshavare räknas som om­kostnad i näringsverksamheten.

33. Avdrag medges för förlust vid icke yrkesmässig avyttring (realisa­tionsförlust) av tillgång eller förplik­telse i fråga om vilken, om reali­sationsvinst i stället hade uppkom­mit, vinsten skulle ha utgjort intäkt av näringsverksamhet. Vid in­komstberäkningen i ett handelsbolag begränsas avdraget för realisations­förlust på sätt anges i 3 § 2 mom. tredje stycket lagen (1947:576) om statiig inkomstskatt såvida inte innehavet av tillgången eller för­pliktelsen betingas av näringsverk­samhet som bedrivs av den skatt­skyldige eller annan som med hän­syn till äganderättsförhållanden eller organisatoriska förhållanden kan anses stå den skattskyldige nära.

till 46 § 6.* Avdrag för avgift for pensionsförsäkring medges endast om forsäkringen ägs av den skattskyldige.

'Senaste lydelse 1990:1421. Senaste lydelse 1991:692.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1991/92:60

Avdraget får inte överstiga summan av

1.

den skattskyldiges inkomst av aktiv näringsverksamhet före avdrag enligt punkt 21 av anvisningaraa till 23 §, före avdrag för särskild löneskatt på pensionskostnader enligt punkt 23 av anvisningama till 23 § på sådan pensionsförsäkring som avses i denna anvisningspunkt och före avdrag för avsättning för egenavgifter enligt lagen (1981:691) om socialavgifter,

2.

inkomst av tjänst, med bortseende från sådan intäkt som avses i 32 § 1 mom. första stycket h och i och

3.

inkomst ombord enligt lagen (1958:295) om sjömansskatt samt enligt 1 § 2 mom. nänmda lag skattepliktig dagpenning för antingen beskattningsåret eller året närmast dessförinnan

och beräknas med hänsyn till storleken av sådan inkomst. Avdraget får uppgå till högst ett belopp motsvarande det basbelopp som enligt lagen (1962:381) om allmän forsäkring bestämts for året närmast före taxeringsåret och dessutom i fråga om

a.  inkomst av aktiv näringsverksamhet till sammanlagt högst 25 procent

av inkomsten före avdrag enligt punkt 21 av anvisningama till 23 §, före

avdrag för särskild löneskatt på pensionskostnader enligt punkt 23 av

anvisningaraa till 23 § på sådan pensionsförsäkring som avses i denna

anvisningspunkt och före avdrag för avsättning för egenavgifter enligt

lagen om socialavgifter till den del den inte överstiger tjugo gånger nämnda

basbelopp samt högst 20 procent av den del av nyss nämnda inkomst som

överstiger tjugo men inte fyrtio gånger nämnda basbelopp,

b.  inkomst av anställning om den skattskyldige helt saknar pensionsrätt

i anställning och inte är anställd i ett aktiebolag eller en ekonomisk förening

vari han har sådant bestämmande inflytande som avses i punkt 20 e femte

stycket av anvisningama till 23 § till sammanlagt högsf 35 procent av

inkomsten till den del den inte överstiger tjugo gånger nämnda basbelopp

samt högst 25 procent av den del av inkomsten som överstiger tjugo men

inte trettio gånger nämnda basbelopp eller

c.  annan inkomst av tjänst, med bortseende från sådan intäkt som avses

i 32 § 1 mom. första stycket h och i, och inkomst ombord enligt lagen

om sjömansskatt samt enligt 1 § 2 mom. nämnda lag skattepliktig dagpenning

till högst 10 procent av den del av inkomsten som överstiger tio men inte

tjugo gånger samma basbelopp. Avdrag enligt detta stycke beräknas

i sin helhet antingen på inkomst som skall tas upp till beskattning under

beskattningsåret eller på inkomst året närmast dessförinnan. Om den

skattskyldige har inkomst av aktiv näringsverksamhet från mer än en

förvärvskälla får avdrag beräknat enligt detta stycke inte överstiga det avdrag

som kunnat göras om inkomsten varit hänförlig till en och sainma

förvärvskälla. Har den skattskyldige inkomster som kan gmnda rätt till

avdrag enligt detta stycke både i inkomstslaget näringsverksamhet och som

allmänt avdrag skall den del av avdraget som beräknas på ett basbelopp

fördelas efter respektive avdragsgmndande inkomsts andel av de

sammanlagda avdragsgmndande inkomstema.

10

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Prop. 1991/92:60

Om särskilda skäl föreligger får skattemyndigheten efter ansökan besluto att avdrag för avgift för pensionsförsäkring får medges med högre belopp än som följer av bestämmelseraa i föregående stycke. Därvid skall dock följande gälla. För skattskyldig, som redovisar inkomst som är att anse som inkomst endast av tjänst med bortseende från sådan intäkt som avses i 32 § 1 mom. forsto stycket h och i men som i huvudsak saknar pensionsrätt i anställning, får avdrag medges högst med belopp, beräknat som för skattskyldig som avses i andra stycket b. Har sådan skattskyldig erhållit särskild ersättning i samband med att anställning upphört och har han ej skaffet sig ett betryggande pensionsskydd, får dock avdrag medges med högre belopp. Avdrag som avses i de tvä närmast föregående meningama får dock inte beräknas för inkomst som härrör från aktiebolag eller ekonomisk förening vari den skattskyldige har sådant bestämmande inflytande som avses i punkt 20 e femte stycket av anvisningama till 23 §. Har skattskyldig, som själv eller genom förmedling av juridisk person bedrivit näringsverksamhet, upphört med driften i förvärvskällan och har han under verksamhetstiden ej skaffet sig ett betryggande paisionsskydd, får avdrag beräknas även på inkomst av kapitol som är hänförlig till försäljning av förvärvskällan före avdraget, på inkomst av passiv näringsverksamhet före avdraget samt på sådan intäkt av tjänst som avses i 32 § 1 mom. första stycket h. Avdraget får i detto fell beräknas med beaktande av det antol år den skattskyldige drivit näringsverksamheten, dock högst för tio år. Hänsyn skall vid bedömningen av avdragets storlek tos till den skattskyldiges övriga pensionsskydd och andra möjligheter till avdrag för avgift som avses i 46 § 2 mom. försto stycket 6. Avdraget får dock inte överstiga ett belopp som för varje år som driften pågått motsvarar tio gånger det basbelopp som enligt lagen om allmän försäkring bestämts for det år driften i förvärvskällan upphört och ej heller summan av de belopp som under beskattningsåret redovisats som nettointäkt av förvärvskällan i förekonomande fell före avdraget, före avdrag för särskild löneskatt på pensionskostnader enligt punkt 23 av anvisningaraa till 23 § pä sådan pensionsförsäkring som avses i denna anvisningspunkt och före avdrag för avsättning för egenavgifter enligt lagen om socialavgifter och sådan inkomst av kapitol som är att hänföra till vinst med anledning av överlåtelse av förvärvskällan. Har skattemyndigheten enligt punkt 1 tredje stycket av anvisningaraa till 31 § medgivit att dödsbo tor pensionsförsäkring, anger skattemyndigheten det högsto belopp varmed avdrag för avgift för försäkringen får medges. Härvid iakttos i tillämpliga delar bestämmelseraa i detto stycke om avdrag för skattskyldig som upphört med driften i en förvärvskälla. Skattemyndighetens beslut i fråga som avses i detta stycke får överklagas hos riksskatteverket. Riksskatteverkets beslut får inte överklagas.

Har skattskyldig erlagt avgift som avses i 46 § 2 mom. första stycket 6 men har avdrag för avgiften helt eller delvis inte kunnat utnyttjas enligt bestämmelseraa i andra stycket, medges avdrag för ej utnyttjat belopp vid

11

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Prop. 1991/92:60

taxering för det påföljande beskattningsåret. Sådant avdrag medges dock inte med belopp som tillsammans med eriagd avgift sistnämnda år överstiger vad som anges i andra stycket.

Oavsett föreskrifteraa i de föregående styckena medges avdrag för avgift som avses i 46 § 2 mom. första stycket 6 inte med högre belopp än skillnaden mellan sammanlagda beloppet av inkomster från olika förvärvskällor och övriga avdrag enligt 46 §. Avdrag, som på gmnd av vad nu sagts inte kunnat utnyttjas vid taxeringen för det beskattningsår då avgiften betalades, får utnyttjas senast vid taxeringen för sjätte beskattningsåret efter betahungsåret. Inte heller i sistnämnda fell får avdraget överstiga vad som återstår sedan övriga avdrag enligt 46 § gjorts.

Om avdrag medges enligt tredje Om avdrag medges enligt tredje stycket sjätte meningen på gmnd av    stycket sjätte meningen på gmnd av

att aktier eller andelar i fåmans­företag avyttrats skall avdraget i första hand göras som allmänt avdrag. Avdraget begränsas till ett belopp motsvarande det lägsta av den del av vinsten vid avyttringen som tos upp som intäkt av tjänst och inkomsten av tjänst före avdraget. Till den del avdraget inte kan ut­nyttjas som allmänt avdrag får avdrag göras i inkomstslaget kapitol enligt 3 § 2 mom. åttonde stycket lagen (1947:576) om stotlig in­komstskatt. I det fell avdrag medges på gmnd av att andelar i fåmansägt handelsbolag avyttrats skall avdrag göras i inkomstslaget kapitol enligt 3 § 2 mom. åttonde stycket lagen om stotlig inkomstskatt.

att aktier eller andelar i fåmans­företag avyttrats skall avdraget i första hand göras som allmänt avdrag. Avdraget begränsas till ett belopp motsvarande det lägsta av den del av vinsten vid avyttringen som tas upp som intäkt av tjänst och inkomsten av tjänst före avdraget. Till den del avdraget inte kan ut­nyttjas som allmänt avdrag får avdrag göras i inkomstslaget kapital enligt 3 § 2 mom. sjätte stycket lagen (1947:576) om statlig in­komstskatt. I det fell avdrag medges pä gmnd av att andelar i fåmansägt handelsbolag avyttrats skall avdrag göras i inkomstslaget kapital enligt 3 § 2 mom. sjätte stycket lagen om statlig inkomstskatt.

12. Ifråga om intäkt enligt punkt 16 av anvisningama till 22 § gäller vid 79931995 års toxeringar att underlaget for räntefordehiing multi­pliceras med 55, 70 respektive 85 procent av stotslåneräntan vid ut­gången av november året före be­skattningsåret.

13. Vid tillämpning av be­stämmelseraa om räntefördelning i punkt 16 tredje stycket av anvis-

Seiiaste lydelse 1990:1421. 'Senaste lydelse 1990:1421.

12.   Intäkt enligt punkt 16 av

anvisningama till 22 § (räntefördeln­

ing) skall inte påföras vid 1992 och

1993

års taxeringar, eller, om den skattskyldige på grund av förlängt räkenskapsår inte skall taxeras för inkomst från företaget vid 1993 års taxering, vid 1994 års taxering. Vid

1994

och 1995 års taxeringar skall underiaget för räntefordehiing multi­pliceras med 70 respektive 85 pro­cent av statslåneräntan vid utgången av november året före beskatt­ningsåret.

13.    Vid tillämpning av be­

stämmelseraa om räntefördelning i

punkt 16 tredje stycket av anvis-

12

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydebe

Prop. 1991/92:60

ningaraa till 22 § skall vid 1992 1999 års taxeringar i fråga om delägare i handelsbolag, utöver vad som följer av Qärde stycket i nämn­dapunkt, bortses från en övergångs­post, övergångsposten är ett belopp motsvarande ett negativt underlag för räntefördelning vid 1992 års taxering, eller, om delägaren på grund av förlängt räkenskapsår inte skall taxeras för inkomst från han­delsbolaget detta år, vid 1993 års taxering, till den del detta negativa underlag överstiger fribeloppet. Vid beräkning av skilhiadsbeloppet enligt tredje stycket tredje ocli fjärde meningaraa i nänmda punkt skall tillgångar som avses där tos upp till det högsto av de värden som följer av 6 § andra stycket lagen om skatteutj ämningsreserv.

övergångsposten skall reduceras i den mån delägarens nettouttog från bolaget (uttog utöver tillskott) under beskattningsår som toxerats år 1991 överstigit såväl hans skattepliktiga nettoinkomst från bolaget (skatte­pliktiga inkomster utöver avdrags­gilla underskott) som hans andel av bolagets resultot. Någon räntefördel­ning skall dock inte ske vid 1992 årstaxering, eller, om delägaren på grund avförlängt räkenskapsår inte skall taxeras för inkomst av han­delsbolaget detta år, vid 1993 års taxering.

ningama till 22 § skall vid 1993-1999 års toxeringar i fråga om delägare i handelsbolag, utöver vad som följer av Qärde stycket i nämnda punkt, bortses från en övergångspost. Övergångsposten är ett belopp mot­svarande ett negativt underlag för räntefördelning vid 1993 års taxe­ring, eller, om delägaren på grund av förlängt räkenskapsår inte skall taxeras för inkomst från handels­bolaget detta år, vid 1994 års taxe­ring, till den del detta negativa underlag överstiger fribeloppet. Vid beräkning av skilhiadsbeloppet enhgt tredje stycket tredje och Qärde me­ningama i nämnda punkt skall tillgångar som avses där tas upp till det högsta av de värden som följer av 6 § andra stycket lagen om skatteutj ämningsreserv.

Övergångsposten skall reduceras i den mån delägarens nettouttag från bolaget (uttag utöver tillskott) under beskattningsår som taxerats år 1991 och 1992 överstigit såväl hans skattepliktiga nettoinkomst från bolaget (skattepliktiga inkomster ut­över avdragsgilla underskott) som hans andel av bolagets resultot.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992 och tillämpas försto gången vid 1993 års toxering i den mån inte annat följer av punktema 1-3 nedan.

1.

Äldre föreskrifter i punkt 4 försto stycket av anvisningama till 23 § skall alltjämt tillämpas om bidraget uppburits före ikraftträdandet. Äldre föreskrifter i punkt 4 andra - fjärde styckena tillämpas alltjämt om det urspmngliga beslutet om lån och bidrag fettots före ikraftträdandet.

2.

Äldre föreskrifter i punkt 23 av anvisningarna till 23 § tillämpas alltjämt i fråga om skogsvårdsavgift som belöper på tid före den 1 juli 1992.

13

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Prop. 1991/92:60

3. De nya bestämmelsema i punktema 12 och 13 av övergångsbestämmel­serna till lagen (1990:650) om ändring i kommunalskattelagen (1928:370) tillämpas första gängen vid 1992 års taxering.

14

2   Förslag till

Prop. 1991/92:60

Lag om ändring i lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt

Härigenom föreskrivs att 2 § 6 och 7 mom., 3 § 1, 2, 4 och 12 mom., 10 §, 10a § samt 27 § 5 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt' skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2§

6 mom. Med liförsäkringsföretag förstås i denna lag företag vars försäkringsrörelse uteslutande eller så gott som uteslutande avser person­försäkring (livförsäkring, sjuk- och olycksfellsförsäkring, avgångsbidrags-försäkring samt arbetslöshetsförsäkring).

Med skadeförsäkringsföretag förstås annat försäkringsföretag än liv­försäkringsföretag. Utländskt försäkringsföretag, som drivit försäk­ringsrörelse här i riket, bedöms med hänsyn endast till den rörelse som företaget drivit här.

Understödsförening, vilken enligt sina stadgar får meddela annan kapitalförsäkring än sådan som omfettar kapitalunderstöd på högst 1 000 kronor för medlem, anses i denna lag som livförsäkringsföretag i fråga om verksamhet som är hänförlig till livförsäkring.

Såsom nettointäkt av försäkringsrörelse, som drivits av inländskt livförsäkringsföretag, anses nettointäkten av företagets kapital- och festighetsförvaltning med undantag för den del av intäkten som belöper på dels pensionsförsäkringar, vilka företaget meddelat direkt eller meddelat i återförsäkring åt inländskt försäkringsföretag, dels avgångsbi-dragsförsäkringar meddelade enligt gmnder som festställts i kollektivavtal mellan arbetsmarknadens huvudorganisationer.

Nettointäkt som inte undantagits från beskattning enligt tredje stycket skall beräknas enligt regleraa för näringsverksamhet enligt denna lag. För den del av nettointäkten som undantagits från beskattning enligt nämnda stycke och som avser pensionsförsäkringar gäller särskilda regler i lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pensionsmedel.

Såsom nettointäkt av försäkringsrörelse, som drivits av inländskt skadeförsäkringsföretag, anses överskottet av försäkringsrörelsen.

Vid beräkning av överskottet av försäkringsrörelse, som drivits av inländskt skadeförsäkringsföretog, får från bmttointäkten avdrag göras fömtom för driftkostnader, som avses i 23 § kommunalskattelagen, för avgifter och bidrag, som utgivits till kommun, förening eller sam­manslutning och som avser att understödja verksamhet med syfte att förebygga skador, vilka feller inom ramen för den av företoget bedrivna rörelsen, för ökning av försäkringstekniska skulder för egen räkning, för ökning av säkerhetsreserv samt för utbetold återbäring och verkställd premieåterbetolning.

Med försäkringstekniska skulder för egen räkning förstås sådana skul-

'Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:770

"Senaste lydelse 1990:1422.

15

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydelse

Prop. 1991/92:60

der enligt 7 kap. 1 § försto stycket försäkringsrörelselagen (1982:713) (premiereserv, ersättningsreserv, skadebehandlingsreserv och tilldelad återbäring) minskade med värdet av återförsäkringsgivares ansvarighet.

Med säkerhetsreserv förstås den reserv skadeförsäkringsföretog får redovisa enligt en av regeringen eller efter regeringens bemyndigande av försäkringsinspektionen festställd normalplan.

Minskning av försäkringstekniska Minskning av försäkringstekniska skulder för egen räkning, av säker- skulder för egen räkning, av säker­hetsreserv, av regleringsfond för hetsreserv, av regleringsfond för trafikförsäkring och av minskning trafikförsäkring och minskning av av utjämningsfonderna av säker- utjämningsfond skall anses som hetsreserv skall anses som intäkt.       intäkt.

Utöver vad ovan stodgas får avdrag inte ske för avsättning till omedelbar eller framtida vinstutdelning till försäkringstagare.

Bestämmelserna i detta moment om inländskt livförsäkringsföretag har motsvarande tillämpning på försäkringsrörelse som utländskt livförsäk­ringsföretag drivit här i riket.

Beträffande försäkringsrörelse, som här drivits av utländskt skadeför­säkringsföretag, anses som här i riket skattepliktig nettointäkt ett belopp motsvarande två procent av företagets premieinkomst av här bedriven försäkringsrörelse. Med premieinkomst förstås bmttobeloppet av årets försäkringspremier, dvs. utan avdrag för återförsäkringspremier.

Blir det på gmnd av bestämmelserna i detta moment nödvändigt att dela upp intäkt eller avdrag mellan olika delar av ett försäkringsföretags verksamhet, skall fördelningen av intäkten eller avdraget göras på skäligt sätt.

7mom. Med bostadsförening och bostadsaktiebolag förstås ekonomisk förening och aktiebolag, vars verksamhet uteslutande eller huvudsakligen består i att åt föreningens medlemmar eller bolagets delägare bereda bostäder i hus, som ägs av föreningen eller bolaget. Som bostadsförening eller bostadsaktiebolag anses även ekonomisk förening eller aktiebolag, vars verksamhet uteslutande eller så gott som uteslutande bestar i att tillhandahålla föreningens medlemmar eller bolagets delägare garage eller annan för deras personliga räkiung avsedd gemensam anordning i byggnad som ägs av föreningen eller bolaget.

Har festighet tillhört bo- Har festighet tillhört bo­stadsförening eller bostadsak- stadsförening eller bostadsak­tiebolag skall såsom intäkt av tiebolag skall såsom intäkt av festigheten tes upp ett belopp mot- festigheten tas upp följande poster. svarande för helt år räknat tre 1. Ett belopp motsvarande för procent av festighetens taxerings- helt år räknat tre procent av fes-värde året näst före taxeringsåret, tighetens taxeringsvärde året näst Är taxeringsvärde inte åsätt för före taxeringsåret. Är taxerings­året näst före taxeringsåret, beräk- värde inte åsätt för året näst före nas intäkten på gmndval av festig- taxeringsåret, beräknas intäkten på hetens värde, uppskattat enligt de gmndval av festighetens värde, gmnder, som gällt för åsättande av uppskattat enligt de gmnder, som taxeringsvärde för året näst före    gällt  för åsättande av  toxerings-

-Scnaste lydelse 1990:1422.

16

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydelse

Prop. 1991/92:60

toxeringsåret.

värde för året näst före toxerings­året.

2. Ett belopp motsvarande under beskattningsåret erhållet statligt räntebidrag för bostadsändamål.

I fråga om festighet, för vilken intäkten skall beräknas enligt andra stycket, får avdrag inte göras för andra omkostnader än för ränto på lånat, i festigheten nedlagt kapitol samt tomträttsavgäld eller liknande avgäld.

I fråga om festighet, för vilken intäkten skall beräknas enligt andra stycket, får avdrag inte göras för andra omkostnader än för ränto på lånat, i festigheten nedlagt kapitol, återbetalning av statligt räntebi­drag  för   bostadsändamål   samt tomträttsavgäld     eller     liknande avgäld. Vad som sägs i detto moment skall även gälla i fråga om festighet, vilken tillhört bolag, förening eller stiftelse, som av bostodsstyrelsen (statens  byggnadslånebyrå)  eller  länsbostodsnämnden  erkänts  såsom allmännyttigt bostodsföretog. Vidare får regeringen efter ansökan medge att vad som sägs i detto moment skall gälla i fråga om fastighet som tillhört annat företag under fömtsättning att

1.    företogets verksamhet uteslutande eller så gott som uteslutande

består i att äga och förvalto bostadsfestigheter samt

2.   företaget bedriver sin verksamhet enligt principer liknande dem som

gäller för allmännyttiga bostadsföretag.

Regeringens  medgivande   får  återkallas  om  omständighetema  ger anledning till det.

i   sådan i 41 a §

Äger festigheten del i sådan samfällighet som avses i 41 a § kommunalskattelagen (1928:370) skall festighetens andel av samfäl­lighetens taxeringsvärde inräknas i underlaget för intäktsberäkningen enligt andra stycket 1 i de fell där samfälligheten utgör en särskild taxeringsenhet. Vidare skall som intäkt tas upp dels sådan inkomst som avses i punkt 2 av anvis­ningaraa till nyssnämnda paragraf i den mån den utgörs av avkastning av kapital och överstiger 300 kro­nor, dels sådan utdehiing som avses i punkt 4 av anvisningaraa till samma paragraf.

Äger festigheten del samfällighet som avses kommunalskattelagen (1928:370) skall festighetens andel av samfäl­lighetens taxeringsvärde inräknas i underlaget för intäktsberäkningen enligt andra stycket i de fell där samfälligheten utgör en särskild taxeringsenhet. Vidare skall som intäkt tas upp dels sådan inkomst som avses i punkt 2 av anvisning­araa till nyssnämnda paragraf i den mån den utgörs av avkastning av kapital och överstiger 300 kronor, dels sådan utdelning som avses i punkt 4 av anvisningaraa till sam­ma paragraf.

3§

1 m o m.'* Till intäkt av kapital 1 m o m. Till intäkt av kapital

räknas

räknas

löpande avkastning, vinster och löpande avkastning, vinster och annan intäkt som härrör från egen-    annan intäkt som härrör från egen-

''Senasle lydelse 1990:1422. 2 Riksdagen 1991/92. 1 saml. Nr 60

17

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Prop. 1991/92:60

dom, i den mån intäkten inte är att dom, i den mån intäkten inte är att hänföra till näringsverksamhet. Till hänföra till näringsverksamhet. Till intäkt av kapital hör bland annat       intäkt av kapital hör bland annat

ränta på banktillgodohavanden, ränta på banktillgodohavanden, obligationer och andra fordringar,      obligationer och andra fordringar,

utdelning på aktier och andelar,

utdelning på aktier och andelar,

vinst (realisationsvinst) vid icke vinst (realisationsvinst) vid icke

yrkesmässig avyttring av tillgångar yrkesmässig avyttring av tillgångar

och åtaganden enligt avtal om op- och åtaganden enligt avtal om op­

tioner och terminer samt andra tioner och terminer samt andra

därmed jämförliga förpliktelser,

därmed jämförliga förpliktelser,

ersättning vid upplåtelse av ersättning vid upplåtelse av

privatbostad,

privatbostad,

lotterivinst som inte är frikallad lotterivinst som inte är frikallad

från beskattning enligt 19 § kom- från beskattning enligt 19 § kom­

munalskattelagen (1928:370).

munalskattelagen (1928:370),

statligt    räntebidrag   för   bo­stadsändamål.

Till realisationsvinst hänförs även valutakursvinst på fordringar och skulder i utländsk valuta.

Med utdelning avses även utbetalning till aktieägare enligt 12 kap. 1 § aktiebolagslagen (1975:1385) och 9 kap. 1 § bankaktiebolagslagen (1987:618) vid nedsättning av aktiekapitalet eller reservfonden eller vid bolagets likvidation. Till utdelning hänförs vidare utbetalning av fusionsvederlag till aktieägare enligt 14 kap. 6 § aktiebolagslagen och 11 kap. 7 § bankaktiebolagslagen. Som utdelning anses även utbetelning från utländskt bolag om utbetelningen är jämförlig med sådan utbetelning från svenskt bolag som avses i försto eller andra meningen.

Att utdelning och vinst vid försäljning av aktier i vissa fell skall hänföras till inkomst av tjänst framgår av 12 mom.

Gäller i fråga om en tillgång att vinst vid en avyttring skall tes upp som intäkt av kapitel och inträffer i samma ägares hand en händelse som medför att vederlaget eller vinst vid en avyttring i stället skall tes upp som intäkt av näringsverksamhet (karaktärsbyte) sker beskattning som om tillgången hade avyttrats för ett vederlag motsvarande marknadsvärde (avskattning). Tillgången anses härefter ha anskaffets vid karaktärsbytet för marknadsvärdet. På den skattskyldiges yrkande sker dock mte avskattning. I sådant fell behåller tillgången sitt anskaffningsvärde.

2 mom.  Från intäkt av kapitel får avdrag göras för omkostnader för intäkteraas förvärvande samt, såvitt gäller fysisk person som har varit bosatt i Sverige under beskattningsåret och svenskt dödsbo, för ränteut­gift och förlust (realisationsförlust) vid icke yrkesmässig avyttring av tillgångar och sådana förpliktelser som anges i 1 mom., i den mån inte annat anges i 31 § femte stycket, allt under fömtsättning att avdrag inte skall göras från intäkt av näringsverksamhet. Avdrag för realisationsför­lust far dock göras av annan fysisk person om skattskyldighet skulle ha förelegat for realisationsvinst på den avyttrade egendomen.

'Senaste lydelse 1991:693.

18

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydebe

Prop. 1991/92:60

Om ränteutgifterna överstiger ränteintäkterna med mer än 100 000 kronor eller om den skattskyldige inte fyllt 18 år eller fråga är om dödsbo som behandlas som handelsbolag 10 000 kro­nor medges dock avdrag med en­dast 70 procent av det överskjutan­de beloppet om inte annat framgår av tredje stycket eller 4 mom. andra stycket. Till ränteintäkter hänförs därvid endast följande avkastning:

1.

Ränta på banktillgodohavan­den i svenska kronor och likvär­diga fordringar som betalas varje år med hela det vid beskattnings­årets utgång upplupna beloppet.

2.

Ränta respektive sådan reali­sationsvinst som jämstälb med ränta enligt 29 % 2 mom. på skul­debrev som avses i 29 § och givits ut mot ett vederlag som inte under­stiger 85 procent av skuldebrevets nominella belopp under förutsätt­ning att räntan betalas varje år och beräknas efter samma ränte­sats under hela löptiden eller efter en räntesats som följer ändringar­na i den allmänna räntenivån. I fråga om obligationslån och lik­nande lån avses med vederlag kur­sen för de först utgivna skuldebre­ven i lånet.

3.

Realisationsvinst somjämstälb med ränta enligt 29 % 2 mom. på finansiellt instrument med en löptid på högst ett år vars underliggande egendom är skuldebrev av det slag som avses i 2 eller hänförlig till ränteindex för fordringar i svenska kronor.

Delägare i fåmansföretag, som avses i 12 mom. nionde stycket, får göra fullt avdrag för rånteutgifter utöver vad som följer av föregåen­de stycke, med högst så stor pro­cent av den skattskyldiges anskaff­ningskostnad för aktierna eller andelarna och lämnade ovillkorliga kapitaltilbkott som svarar mot statslåneräntan   vid  utgången  av

19

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydebe

Prop. 1991/92:60

november året före beskattnings­året med tillägg av fem procenten­heter. Som anskaffningskostnad räknas även arvs- och gåvoskatt som den skattskyldige har betalat i anledning av förvärv av aktierna eller andelarna. Har aktierna eller andelarna förvärvats på annat sätt än genom köp, byte eller därmed jämförligt fång, skall anskaffnings­kostnaden beräknas med tillämp­ning av 24 % 1 mom. tredje stycket.

Till realisationsförlust hänförs även valutakursförlust på fordringar och skulder i utländsk valute.

Avdrag för realisationsförlust medges med 70 procent av förlusten, i den mån inte annat anges i 27 § 5 och 6 mom. eller 29 § 2 mom.

Förvaltningskostnader får dras av endast till den del de överstiger 1 000 kronor under beskattningsåret.

Avdrag medges inte för utgifter för inköp av lottsedlar eller för andra liknande insatser i lotteri.

Från intäkt av kapitel får avdrag också göras för avgift for pen­sionsförsäkring i den omfettning som anges i punkt 6 tredje och sjätte styckena av anvisningama till 46 § kommunal skattelagen (1928:370).

4 m o m. Avdrag såsom för ränte får göras vid återbetelning av sådant stetligt bidrag som avses i punkt 3 av anvisningarna till 19 § kommunalskattelagen (1928:370). Avdrag får inte göras med större belopp än som tidigare har avräk­nats från eriagd ränta.

Vid räntefördelning enligt punkt 16 av anvisningama till 22 § kom­munalskattelagen fär avdrag göras som för ränte med samma belopp som skall tes upp som intäkt i näringsverksamhet enligt anvis­ningspunkten. En skattskyldig som är berättigad till sådant avdrag får, utöver vad som följer av 2 mom. andra stycket, göra ftillt avdrag för ränteutgifter med högst ett belopp som motsvarar statslåne­räntan \id utgången av november året före beskattningsåret multi­plicerad med reduceringen av värdet på fastigheter och andra tillgångar enligt 6 § andra stycket lagen (1990:654) om skatteutjäm­ningsreserv eller, såvitt gäller delägare i handebbolag, punkt 16

4 m o m. Avdrag som för ränte får göras vid återbetelning av stetligt räntebidrag för bostads­ändamål.

Vid räntefördelning enligt punkt 16 av anvisningaraa till 22 § kom­munalskattelagen (1928:370) får avdrag göras som för ränte med samma belopp som skall tes upp som intäkt i näringsverksamhet enligt anvisningspunkten.

Senaste lydelse 1990:1422.

20

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Prop. 1991/92:60

tredje stycket av anvisningarna till 22 § kommunalskattelagen. Grän­sen för full avdragsrätt får dock inte höjas med större belopp än räntefördelningsbeloppet.

Med ränteutgift jämställs även tomträttsavgäld och vederlag vid återbetelning av lån i förtid. Motsvarande gäller för sådan ränteförmån som enligt punkt 10 av anvisningaraa till 32 § nyss nämnda lag skall anses som beteld ränte.

12 mom. Överstiger utdelningen på aktier i ett fåmansföreteg så stor procent av den skattskyldiges anskaffningskostnad för aktieraa och lämnade ovillkorliga kapiteltillskott som svarar mot stetslåneräntan vid utgången av november året före beskattningsåret med tillägg av fem procentenheter, skall överskjutande belopp tes upp som intäkt av tjänst. Har aktieraa förvärvats på annat sätt än genom köp, byte eller därmed jämförligt fång, skall anskaffningskostnaden beräknas med tillämpning av 24 § 1 mom. tredje stycket.

Understiger utdelningen visst år det högste belopp som på gmnd av förste stycket får tes upp som intäkt av kapitel, ökas det belopp som senare år får tas upp som intäkt av kapitel i motsvarande mån (sparad utdehiing) för den som ägde aktieraa vid utdelningstillfället eller, om utdelning inte förekommit, för den som äger aktieraa vid beskatt­ningsårets utgång. Belopp som svarar mot kvarstående sparad utdelning läggs för varje år till anskaffningskostnaden vid beräkning enligt förste stycket.

Uppkommer realisationsvinst vid avyttring av aktier i ett fåmansföreteg skall hälften av den del av vinsten som överstiger kvarstående sparad utdelning tes upp som intäkt av tjänst. Uppkommer realisationsförlust genom att aktieraa förlorat sitt värde till följd av att företeget upplösts genom likvidation eller genom fusion enligt 14 kap. 1 eller 2 § ak­tiebolagslagen (1975:1385) skall vid tillämpning av förste stycket det överskjutande beloppet minskas med förlusten.

Ifråga om aktier som förvärvats före år 1990 får vid tillämpningen av förstatredje styckena anskaff­ningskostnaden räknas upp med hänsyn till förändringarna i det allmänna prisläget från och med förvärvsåret, dock tidigast från och med år 1970, till år 1990. Motsva­rande gäller för ovillkorliga kapi­taltilbkott som gjorts före år 1990.

Bestämmelsema i förstetredje Bestämmelseraa i förstetredje styckena gäller även för utdelning styckena gäller även för utdelning och avyttring under tio beskatt- och avyttring under tio beskatt­ningsår efter det år då ett företeg    ningsår efter det år då ett företeg

'Senaste lydelse 1990:1422.

21

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydelse

Prop. 1991/92:60

upphört att vara fåmansföreteg i fråga om utdelning eller realisa­tionsvinst på aktier som den skatt­skyldige eller någon honom närstå­ende ägde när företeget upphörde att vara fåmansföreteg eller har förvärvat med stöd av sådana aktier.

upphört att vara fåmansföreteg i fråga om utdehiing eller realisa­tionsvinst på aktier som den skatt­skyldige eller någon honom närstå­ende ägde när företeget upphörde att vara fåmansföreteg eller har förvärvat med stöd av sådana aktier. I fråga om aktier som för­värvats före år 1990 gäller vid tillämpningen av förstatredje styckena följande.

1.    Som anskaffningskostnad får

tas upp värdet på aktierna vid

utgången av år 1990 beräknat

enligt punkt 5 av anvisningarna till

3 och 4 §§ lagen (1947:577) om

statlig förmögenhetsskatt i dess då

gällande lydelse. Därvid gäller

dock att värden som enligt punkt 5

förstafiärde styckena tagits upp

till 75 eller 30 procent skall multi­

pliceras med 1,4 respektive 3,5.

Har femte stycket av nämnda an­

visningspunkt tillämpats skall

a)

värdet multipliceras med 5 om någon del av underlaget vid värde­ringen satts ned till 20 procent,

b)

i andra fall än a värdet multi­pliceras med 3,5 om någon del av underlaget vid värderingen satts ned till 30 procent,

c)

i andra fall än a och b värdet multipliceras med 1,4 om någon del av underlaget vid värderingen tagits upp till 75 procent.

2.    Anskaffningskostnaden får 

om den inte beräknas enligt be-

stämmeberna i 1 räknas upp

med hänsyn till förändringarna i

det allmänna prisläget från och

med förvärvsåret, dock tidigast

från och med år 1970, till år 1990.

Motsvarande gäller för ovillkorliga

kapitaltilbkott som gjorts före år

1990.

22

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Prop. 1991/92:60

Bestämmelseraa i förstotredje styckena tillämpas endast om den skattskyldige eller någon honom närstående varit verksam i företoget i betydande omfettning under beskattningsåret eller något av de tio beskattningsår som närmast föregått beskattningsåret. Bestämmelseraa gäller dock även om den skattskyldige eller den honom närstående under någon del av denna tidsperiod varit verksam i ett annat fämansföretog, som bedriver samma eller likartad verksamhet, under fömtsättning att denna verksamhet inte påbörjades senare än under det tionde beskatt­ningsåret efter det år då verksamheten i det först avsedda företoget upphörde.

Om den skattskyldige visar att utomstående i betydande omfettning äger del i företoget och har rätt till utdelning, skall bestämmelsema i förstotredje styckena inte tillämpas, om inte särskilda skäl föreligger Härvid beaktos även förhållandena under de tio beskattningsår som närmast föregått beskattningsåret. Med utomstående avses sådana personer på vilka bestämmelsema i förstotredje styckena till följd av femte stycket inte skall tillämpas. I fråga om realisationsvinst gäller dessutom att som intäkt av tjänst skall högst tos upp ett sammanlagt belopp som för den skattskyldige och honom närstående under samma tidsperiod uppgår till 100 basbelopp för avyttringsåret enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring.

Om den skattskyldiges make eller såvitt gäller skattskyldig under 18 år förälder är eller under någon del av den senaste tioårsperioden har varit verksam i företoget i betydande omfettning och om den skatt­skyldiges beskattningsbara förvärvsinkomst, med bortseende från det belopp som enligt bestämmelsema i förstotredje styckena skall tos upp som intäkt av tjänst, understiger makens eller förälderas beskattningsbara förvärvsinkomst, skall vid beräkning enligt 10 § av skatt på tjänsteintäk­ten den skattskyldiges beskattningsbara förvärvsinkomst, innan tjänstein­täkten beaktes, anses motsvara makens eller förälderas beskattningsbara förvärvsinkomst.

Med verksamhet eller innehav av aktier i ett fåmansföreteg likställs verksamhet eller aktieinnehav i ett annat företeg inom samma koncera.

Vad som förstås med fåmansföreteg och närstoende framgår av punkt 14 av anvisningaraa till 32 § kommunalskattelagen (1928:370). Vid bedömningen av om ett fåtel personer äger aktieraa i ett fåmansföreteg skall dock sådana delägare anses som en person, som själva eller genom någon närstående är eller under något av de tio beskattningsår som närmast föregått beskattningsåret har varit verksamma i företeget i betydande omfettning.

Vad som i dette moment sägs om Vad som i dette moment sägs om aktier i ett fåmansföreteg gäller aktier i ett fåmansföreteg gäller också andelar i ett sådant företeg. också andelar i ett sådant företeg. Med aktier och andelar likställs Med aktier och andelar likställs andra sådana av företeget utgivna    andra sådana av företeget utgivna

23

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Prop. 1991/92:60

finansiella instmment som avses i 27 § 1 mom. Vid tillämpningen av bestämmelseraa i förstetredje styckena på sistnämnda finansiella instmment skall dock tillägget till stetslåneräntan begränsas till en procentenhet och sådan uppräkning som avses i fiärde stycket inte med­ges.

finansiella instmment som avses i 27 § 1 mom. Vid tillämpningen av bestämmelseraa i förstetredje styckena på sistnämnda fmansiella instmment skall dock tillägget till stetslåneräntan begränsas till en procentenhet och värdering enligt fiärde stycket 1 eller uppräkning enligt fiärde stycket 2 inte medges.

10 §*

För fysiska personer och dödsbon beräknas stetlig inkomstskatt enligt följande.

Skatt på förvärvsinkomst utgör 100 kronor samt 20 procent av den del av den beskattningsbara förvärvsinkomsten som överstiger en skiktgräns på 170 000 kronor vid 1992 års texering. Vid följande texeringar uppgår skiktgränsen till skiktgränsen för föregående texeringsår multiplicerad med det jämförelsetel, uttryckt i procent, som anger förhållandet mellan det allmänna prisläget i oktober andra året före texeringsåret och prisläget i oktober tredje året före texeringsåret med tillägg av två procentenheter. Skiktgränsen festställs av regeringen före utgången av andra året före texeringsåret och avmndas nedåt till helt hundratel kronor.

Skatt på kapitelinkomst utgör 30 Skatt på kapitelinkomst utgör 25

procent av inkomsten av kapitel procent av inkomsten av kapitel

enligt 3 § 14 mom.

enligt 3 § 14 mom.

10 af

För andra skattskyldiga än fysis­ka personer och dödsbon, utgör stotlig inkomstskatt 30 procent av den beskattningsbara inkomsten.

För andra skattskyldiga än fysis­ka personer, dödsbon, värdepap­persfonder och liförsäkringsföre-tag, utgör stotlig inkomstskatt 30 procent av den beskattningsbara inkomsten. För värdepappersfonder och livförsäkringsföretag utgör statlig inkomstskatt 25 procent av den beskattningsbara inkomsten.

27 

§

Dette gäller dock i fråga om andel i värdepappersfond endast om värdet av fondens innehav av aktier inte annat än tillfälligtvis understigit

Senaste lydelse 1990:651. Senaste lydelse 1990:651. Senaste lydelse 199L-412.

5 m o m.'" Realisationsförlust vid avyttring av marknadsnoterad tillgång som avses i 1 mom. får dras av från realisationsvinst på marknadsnoterad sådan tillgång utan den begränsning av avdrags­rätten som framgår av 3 § 2 mom. femte stycket.

5 m o m. Realisationsförlust vid avyttring av marknadsnoterad tillgång som avses i 1 mom. får dras av från realisationsvinst på marknadsnoterad sådan tillgång utan den begränsning av avdrags­rätten som framgår av 3 § 2 mom. tredje stycket.

24

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse                            Prop. 1991/92:60

tre fjärdedelar av fondförmögenheten.

Realisationsförlust som uppkom-

Realisationsförlust som uppkom­

mit genom att aktie förlorat sitt

mit genom att aktie förlorat sitt

värde till följd av att bolaget upp-

värde till följd av att bolaget upp­

lösts genom likvidation eller ge-

lösts genom likvidation eller gen-

nom fusion enligt 14 kap. 1 eller

om fusion enligt 14 kap. 1 eller

2 § aktiebolagslagen (1975:1385)

2 § aktiebolagslagen (1975:1385)

eller 11 kap. 1 eller 2 § bankak-

eller 11 kap. 1 eller 2 § bankak­

tiebolagslagen (1987:618) är av-

tiebolagslagen (1987:618) är av­

dragsgill utan den begränsning av

dragsgill utan den begränsning av

avdragsrätten som framgår av 3 §

avdragsrätten som framgår av 3 §

2 mom. femte stycket till den del

2 mom. tredje stycket till den del

förlusten svarar mot utdelning från

förlusten svarar mot utdelning från

bolaget av annat slag än som avses

bolaget av annat slag än som avses

i 3 § 7 mom. Qärde stycket under

i 3 § 7 mom. fjärde stycket under

beskattningsåret och närmast före-

beskattningsåret och närmast före­

gående beskattningsår.

gående beskattningsår.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992 och tillämpas förste gången vid 1993 års texering i den mån inte annat följer av punktema 15 nedan.

1.

Äldre bestämmelser i 3 § 4 mom. förste stycket tillämpas alltjämt om det urspmngliga beslutet om räntebidrag fettes före den 1 januari 1992.

2.

Bestämmelseraa i 3 § 12 mom. tillämpas första gången vid 1992 års toxering.

3.

Vid 1993 års texering gäller för fysiska personer och dödsbon följande. Av realisationsvinst på sådana finansiella instmment som avses i 27 § 1 mom. skall som skattepliktig intäkt tes upp fem sjättedelar. Avdrag för realisationsförlust på sådana instmment skall gmndas på fem sjättedelar av förlusten. Vad nu sagts gäller på motsvarande sätt realisationsvinst och realisationsförlust på andel i handelsbolag.

4.

Bestämmelsema i 10 § tredje stycket tillämpas förste gången vid 1994 års texering.

5.

Äldre bestämmelser i 10 a § tillämpas för beskattrungsår som påbörjats före ikraftträdandet.

25

3 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration och

kontrolluppgifter

Härigenom föreskrivs att 2 kap. 10 § och 3 kap. 21 och 22 §§ lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter skall ha följande lydelse.

Prop. 1991/92:60

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

2 kap. 10 §' Fysisk person får, om inte annat följer av 11  §, lämna förenklad självdeklaration om vad som skall redovisas i fråga intäkter och avdrag avser endast

1.

inkomst av tjänst och annat avdrag än som avses i 33 § 2 mom. kommunalskattelagen (1928:370) inte yrkas för fiillgörande av tjänsten,

2.

inkomst av kapitel samt av-     2. inkomst av kapitel samt avdrag

stadsändamål, 3. allmänt avdrag för pensionsförsäkring.

drag for kostnader yrkas endast för ränto och tomträttsavgäld och intäkten utgörs av

a)    ränto eller

b)   utdelning på svenska aktier

och andelar i svenska värdepap­

persfonder eller ekonomisk före­

ning,

c)   intäkt vid försäljning av teck­

ningsrätt eller delbevis som gmn­

das på aktieinnehav i svenskt bo­

lag.

för kostnader yrkas endast för ränto och tomträttsavgäld och intäkten utgörs av

a)    ränto eller

b)   utdelning på svenska aktier

och andelar i svenska värdepap­

persfonder eller ekonomisk före­

ning,

c)   intäkt vid försäljning av teck­

ningsrätt eller delbevis som gmn­

das på aktieinnehav i svenskt bo­

lag,

d) statligt räntebidrag för bo-

3 kap.

21 §

Kontrolluppgift om statligt ränte­bidrag för bostadsändamål och eftergiven återbetalningsskyldighet skall lämnas av boverket.

Kontrolluppgift skall lämnas för fysisk person som fått bidrag eller eftergift.

Kontrolluppgift om räntebidrag eller eftergift pä räntelånefordran skall lämnas av boverket.

Kontrolluppgift skall lämnas för fysisk person som fått bidrag eller eftergift. Kontrolluppgiften skall ta upp debiterad ränta, räntebidrag, eftergiven ränta eller amortering samt lånenummer.

22 §

Kontrolluppgift om ränto och fordran skall lämnas av

1.

Värdepapperscentralen VPC Aktiebolag,

2.

den som yrkesmässigt bedrivit inlåning eller på annat sätt yrkes-

'Senasle lydelse 1990:1136. Senaste lydelse 1990:1364. Senaste lydelse 1991:1002.

26

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydelse

Prop. 1991/92:60

mässigt ombesörjt att pengar blivit räntebärande,

3.

den som gett ut skuldförbindelse för den allmänna marknaden,

4.

förening som från medlemmar mottogit pengar för förräntning,

5.

riksgäldskontoret i fråga om stotens sparobligationer,

6.

valutohandlare och värdepappersinstitut hos vilka utländsk aktie eller annat utländskt värdepapper förvaras i depå eller kontoförs enligt bestämmelseraa i lagen (1990:750) om betolningar till och från utlandet m. m.

Kontrolluppgift skall lämnas för       Kontrolluppgift skall lämnas för den som gottskrivits ränto eller till    den som gottskrivits ränto eller till vilken ränto betolats ut (borgenär)    vilken ränto betolats ut (borgenär) och den som har varit antecknad    och den som har varit antecknad som innehavare av utländskt ränte-    som innehavare av utländskt ränte­bärande värdepapper oavsett  om    bärande  värdepapper oavsett  om ränto    utgått.     Kontrolluppgiften    ränto    utgått.    Kontrolluppgiften skall to upp den ränto som den    skall to upp den ränto som den uppgiftsskyldige sammanlagt gott-    uppgiftsskyldige sammanlagt gott-skrivit  eller  betolat  ut  till   bor-    slcrivit  eller betolat ut  till  bor­genären med uppgift om i vad mån    genären,     dennes     sammanlagda räntan är att hänföra till sådan    fordran på den uppgiftsskyldige vid kvittningsgill ränteintäkt som avses    årets utgång och avdragen prelimi-

I 

5 § 2 mom. andra stycket lagen    när skatt. I fell som avses i försto (1947:576) om statlig inkomstskatt,    stycket 6 skall uppgift lämnas om dennes  sammanlagda   fordran  på    ränto   som  utbetolats   eller   gott-den   uppgiftsskyldige   vid   årets    skrivits samt om innehavet i depån utgång   och   avdragen   preliminär    eller den kontoförda fordringen vid skatt.   I  fell  som  avses  i   försto    årets utgång, stycket 6 skall uppgift lämnas om ränto   som  utbetolats   eller   gott­skrivits samt om innehavet i depån eller den kontoförda fordringen vid årets utgång.

Innehas ett konto av mer än en person skall ränto och fordran fördelas lika mellan innehavaraa, om inte annat förhållande är känt för den uppgiftsskyldige. I fråga om konto för vilket samtliga irmehavare inte redovisas enligt bestämmelseraa i 57 § andra stycket skall dock den totola räntan och fordran redovisas utan fördelning.

Avser en utbetolrung också annat än ränto och kan den uppgiftsskyldige inte ange hur stor del därav som utgör ränto, skall i stället för ränto det sammanlagt utbetolda beloppet redovisas.

Denna lag träder i kraft den 1 janimri 1992 och tillämpas försto gången vid 1993 års texering om inte annat följer av punkteraa 1 och 2 nedan.

1.   Äldre bestämmelser i 3 kap. 21 § tillämpas i fråga om räntebidrag

som betolats ut före den 1 januari 1992.

2.    Vid 1992 års toxering behöver uppgift enligt de äldre be­

stämmelseraa i 3 kap. 22 § lämnas endast om i vad mån räntan är att

hänföra till sådan kvittningsgill ränteintäkt som avses i 3 § 2 mom. andra

stycket 1 lagen (1947:576) om stotlig inkomstskatt i dess lydelse intill

den 1 januari 1992.

27

4 Förslag till

Prop. 1991/92:60

Lag om ändring i uppbördslagen (1953:272)

Härigenom föreskrivs att 2 § 4 mom. och 7 § uppbördslagen (1953:272)' skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydebe

2§

4 m o m. Skattereduktion med- 4 m o m. Skattereduktion med­

ges skattskyldig för underskott av ges skattskyldig för underskott av

kapitol enligt 3 § 14 mom. lagen kapitol enligt 3 § 14 mom. lagen

(1947:576) om stotlig inkomstskatt. (1947:576) om stoUig inkomstskatt.

Skattereduktionen uppgår till 30 Skattereduktionen uppgår till 25

procent av underskottet. Har skatt- procent av den del av underskottet

skyldig under beskattningsåret varit som inte överstiger 100 000 kronor

skyldig att betola sjömansskatt och 18 procent av återstoden. Har

enligt lagen (1958:295) om sjö- skattskyldig under beskattningsåret

mansskatt och har denna nedsatts varit skyldig att betola sjömansskatt

enligt 12 § 4 mom. samma lag på enligt lagen (1958:295) om sjö-

gmnd av underskott av kapitol mansskatt och har denna nedsatts

skall skattereduktionen dock mins- enligt 12 § 4 mom. samma lag på

kas med det belopp varmed ned- gmnd av underskott av kapitol

sättning har skett.

skall skattereduktionen dock mins-

kas med det belopp varmed ned­sättning har skett.

Skattereduktion sker endast i fråga om stotlig inkomstskatt, kommunal inkomstskatt, skogsvårdsavgift och stotlig festighetsskatt.

Bestämmelseraa om skattereduktion iakttogas vid debitering av slutlig skatt, tillkommande skatt och preliminär B-skatt samt vid festställande av preliminär A-skatt. Öretol som uppkommer vid beräkning av skattereduk­tion bortfeller.

7§

För inkomst av tjänst, som icke avser bestämd tidsperiod eller icke uppbäres vid regelbundet återkommande tillfällen, skall utgå preliminär A-skatt med trettio procent av inkomsten.

Uppbäres inkomst som avses i försto stycket jämte inkomst, som avses i 4 § 1 mom. försto stycket, skall preliminär A-skatt utgå enligt gmnder som  riksskatteverket festställer.

För inkomst som avses i 3 § 2 För inkomst som avses i 3 § 2

mom. 1 tredje stycket skall preli- mom. 1 tredje stycket skall preli­

minär skatt utgå med trettio pro- minär skatt utgå med tjugofem

cent av inkomsten. Preliminär skatt procent av inkomsten. Preliminär

på ränto eller utdelning på utland- skatt på ränto eller utdelning på

ska värdepapper skall utgå med så utländska värdepapper skall utgå

stort belopp att det tillsammans med så stort belopp att det tillsam-

med den skatt som innehållits i mans med den skatt som innehållits

utlandet uppgår till trettio procent i utlandet uppgår till tjugofem

av räntan eller utdelningen.

procent av räntan eller utdelningen.

Skatt enligt försto eller andra stycket uttoges icke på belopp under tio kronor.

ILagen omtryckt 1991:97.

28

Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:771.

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Prop. 1991/92:60

Att särskilda gmnder för uttogande av preliminär A-skatt kan föreskri­vas i vissa fell framgår av 3 § 2 mom. Bestämmelseraa i denna paragraf gälla icke om annat följer av 40 §.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992 och tillämpas försto gången i fråga om preliminär skatt för 1992 och slutlig skatt på gmnd av 1993 års toxering om inte annat följer av punkteraa 12 nedan.

1.

I fråga om preliminär skatt för 1992 och slutlig skatt på gmnd av 1993 års toxering gäller, i stället för vad som sägs i 2 § 4 mom. försto stycket andra meningen, att skattereduktionen uppgår till 30 procent av den del av underskottet som inte överstiger 100 000 kronor och 21 procent av återstoden.

2.

Äldre bestämmelser i 7 § tillämpas i fråga om preliminär skatt för 1992.

29

5    Förslag till

Prop. 1991/92:60

Lag om ändring i lagen (1941:416) om arvsskatt och

gåvoskatt

Härigenom föreskrivs att 22 § 3 mom., 23 § B och F, 28 §, samt 43 § lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt' skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

22         

§

3 m o m. Ingår fest egendom 3 mom. Ingår fest egendom

enligt kommunalskattelagen (1928: enligt kommunalskattelagen (1928:

370) i en förvärvskälla inom in- 370) i en förvärvskälla inom in­

komstslaget näringsverksamhet komstslaget näringsverksamhet

tillämpas bestämmelseraa i 4 § tillämpas bestämmelsema i 4 §

och, med undanteg av femte styck- och, med undanteg av femte styck­

et siste meningen, punkt 2 av et siste meningen, punkt 2 av

anvisningama till 3 och 4 §§ lagen anvisningaraa till 3 och 4 §§ lagen

(1947:577) om stetlig förmögen- (1947:577) om stoUig förmögen­

hetsskatt. Vad nu har sagts gäller hetsskatt i dess lydelse intill ut-

även sådan egendom som enligt gången av år 1991. Vad nu har

punkt 2 sjunde och åttonde styck- sagts gäller även sådan egendom

ena av anvisningaraa till 3 och 4 som enligt punkt 2 sjunde och

§§ lagen om stotlig förmögenhets- åttonde styckena av anvisningaraa

skatt skall anses som en särskild till 3 och 4 §§ lagen om stotlig

förvärvskälla inom inkomstslaget förmögenhetsskatt / dess lydelse

näringsverksamhet.

intill utgången av år 1991 skall

anses som en särskild förvärvskälla inom   inkomstslaget   näringsverk­samhet. Vid tillämpningen av de bestämmelser som anges i försto stycket skall som taxeringsvärde anses det värde som enligt 1 eller 2 mom. skall ligga till gmnd för beräkning av arvsskatt.

23         

§

B.'' Aktier som noteras på inländsk eller utländsk börs, andelar i värdepappersfonder samt andra värdepapper än aktier som omsätts marknadsmässigt och är av det slag som anges i 27 § 1 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt tos upp till 75 procent av det noterade värdet.

Aktier som, utan att vara börsnoterade, är föremål för marknadsmässig omsättning med regelbundna noteringar om avslut tos upp till 30 procent av det noterade värdet.

Finns i ett bolag skilda aktieslag av vilka ett eller flera är börsnoterade eller föremål för sådan notering som avses i andra stycket, skall de aktier i bolaget som inte är noterade tos upp till samma värde som de noterade aktieraa. Är flera aktieslag noterade, skall de icke noterade aktieraa tos upp till samma värde som de noterade aktier som har den lägsto kursen.

Om det vid värdering enligt de föregående styckena bedöms att det

'Scna,ste lydelse av lagens rubrik 1974:587.

Senaste lydelse 1991:417.

Scn.iste lydelse 1991:417.

30

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydelse

Prop. 1991/92:60

noterade värdet inte motsvarar vad som skulle kunna påräknas vid en försäljning under normala förhållanden, får i stället priset vid en sådan försäljning läggas till gmnd för värderingen.

förstoQärde styckena.

Värdepapper som inte omfettos av bestämmelseraa i förstotredje och femte styckena tos upp till det pris som kan påräknas vid en försäljning under normala förhållanden.

F." Andel i bostodsförening eller bostodsaktiebolag tos upp till ett värde som motsvarar medlemmens eller delägarens andel i föreningens eller bolagets behållna förmögenhet beräknad med utgångspunkt i det värde som föreningens eller bolagets festighet skall tos upp till enligt 22 § och med hänsyn till föreningens eller bolagets övriga tillgångar och skulder enligt senaste bokslut.

Annan lös egendom än fömt nämnts uppskattos till vad den kan antos ha betingat vid en med tillbörlig omsorg skedd försäljning, som föranletts av boets avveckling.

Aktier som inte omfettos av bestämmelserna i förstotredje styckena samt andelar i ekonomis­ka föreningar och handelsbolag tos upp till det pris som kan påräknas vid en försäljning under normala förhållanden, varvid dock följande skall iakttos. I den mån uppskatt­ningen gmndas på värdet av till­gångar som ingår i förvärvskälla inom inkomstslaget näringsverk­samhet beräknas under fömtsätt­ning att egendomen är sådan som avses i punkt 2 försto stycket eller sjunde och åttonde styckena av anvisningama till 3 och 4 §§ lagen (1947:577) om statlig förmögen­hetsskatt tillgångaraas värde med tillämpning av regleraa i F tredje stycket; vid gåva dock under den ytterligare fömtsättningen att de i 43 § andra stycket angivna kraven iakttagits. I den mån upp­skattningen gmndas på värdet av tillgångar som avses i förstatredje styckena, skall värdet av dessa tillgångar anses motsvara vad som skulle tas upp vid en tillämpning av bestämmelserna i förstafjärde 

styckena.

Vid värderingen av förvärvskälla eller del av förvärvskälla som enligt kommunalskattelagen (1928: 370) ingår i inkomstslaget närings-

Aktier som inte omfettas av bestämmelsema i förstatredje styckena samt andelar i ekonomis­ka föreningar och handelsbolag tas upp till det pris som kan påräknas vid en försäljning under normala förhållanden, varvid dock följande skall iakttas. I den mån uppskatt­ningen gmndas på värdet av till­gångar som ingår i förvärvskälla inom inkomstslaget näringsverk­samhet beräknas under fömtsätt­ning att egendomen är sådan som avses i punkt 2 första stycket eller sjunde och åttonde styckena av anvisningama till 3 och 4 §§ lagen (1947:577) om statiig förmögen­hetsskatt i dess lydelse intill ut­gången av år 1991 tillgångamas värde med tillämpning av regleraa i F tredje stycket; vid gåva dock under den ytterligare fömtsättning­en att de i 43 § andra stycket angivna kraven iakttagits. I den mån uppskattningen gmndas på värdet av tillgångar som avses i förstatredje styckena, skall värdet av dessa tillgångar anses motsvara vad som skulle tas upp vid en tillämpning  av  bestämmelserna  i

Vid värderingen av förvärvskälla eller del av förvärvskälla som en­ligt kommunalskattelagen (1928: 370) ingår i inkomstslaget närings-

Senaste lydelse 1991:417.

31

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydebe

Prop. 1991/92:60

verksamhet tillämpas under för- verksamhet tillämpas under för­

utsättning att egendomen är sådan utsättning att egendomen är sådan

som avses i punkt 2 försto stycket som avses i punkt 2 försto stycket

eller sjunde och åttonde styckena eller sjunde och åttonde styckena

av anvisningama till 3 och 4 §§ av anvisningama till 3 och 4 §§

lagen (1947:577) om stoUig för- lagen (1947:577) om stotlig förmö-

mögenhetsskatt bestämmelsema genhetsskatt / dess lydebe intill

i 4 § och, med undantag av femte utgången av år 1991 bestämmel-

stycket sista meningen, punkt 2 av seraa i 4 § och, med undantag av

anvisningaraa till 3 och 4 §§ lagen femte stycket sista meningen,

om statlig förmögenhetsskatt.

punkt 2 av anvisningaraa till 3 och

4 §§ lagen om statlig förmögen­hetsskatt i dess lydebe intill ut­gången av år 1991.

28 §'

Till klass I hänföras efterlevande make, sambo, bam, avkomling till bam, make och sambo till bam och efterlevande make eller sambo till avlidet bara. Detta gäller även om bamet eller avkomlingen till följd av adoption förlorat sin arvsrätt efter arvlåtaren.

Som skattefritt avdrages från lott som tillkommer den avlidnes efterlevande make eller sambo 280 000 kronor, från vad som tillkommer annan i klass I 70 000 kronor och från lott, som beskattas enligt klass 

II 

eller klass III, 21 000 kronor. Har bam eller avkomling till avlidet bam vid skattskyldighetens inträde ej fyllt 18 år, avdrages ytterligare 10 000 kronor förvarje helt år eller del därav, som då återstod till dess sagda ålder uppnås.

Styvbarns- och fosterbamsförhållande räknas lika med skyldskap. Med fosterbam avses bam, som före fyllda 16 år stadigvarande vistats i den avlidnes hem och därvid erhållit vård och fostran som eget bam.

Högre avdrag än enligt andra stycket får ej åtnjutas i fråga om vad som erhålles från samme arvlåtore eller testotor, även om det erhålles vid skilda tillfällen.

Till klass 

II 

hänföres annan arvinge eller testomentstogare än sådan som avses i klass I eller III.

Till  klass  III hänföras

landstingskommun, kommun eller annan menighet ävensom hushåll­ningssällskap med stodgar som festställts av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer;

stiftelse med huvudsakligt syfte att främja religiösa, välgörande, sociala, politiska, konstnärliga, idrottsliga eller andra därmed jämförliga kulturella eller eljest allmännyttiga ändamål;

stiftelse med huvudsakligt ändamål att främja landets näringsliv;

registrerad understödsförening;

sådan sammanslutning, som, utan att hava till syfte att i sin verksamhet tillgodose medlemmamas ekonomiska intressen, huvudsakligen fullföljer ovan angivet ändamål;

'Senaste lydelse 1990:1430.

32

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Prop. 1991/92:60

folketshusförening, bygdegårdsförening eller annan liknande sam­manslutning, som har till främsto syfte att anordna eller tillhandahålla allmän samlingslokal,

där fråga är om svensk juridisk person och skattebefrielse ej åtnjutes jämlikt 3 §.

För skattelott, som i 11 § 2 mom. sägs, beräknas skatten efter den klass, gällande för arvinge eller universell testomentstogare i dödsboet eller för mottagaren av det legat varom fråga är, som medför lägst skatt. Från skattelott medgives icke avdrag enligt andra stycket.

Skatten beräknas enligt följande skalor.

Nuvarande lydebe

KlassI

Skattepliktig lott, kr.

Arvsskatt, kr.

140 000

10 %

inom

skiktet;

140 000-        280 000

14 000 +

20 %

t(

"

280 000-        560 000

42 000 -

30 %

n

"

560 000-     I 120 000

126 000 -1-

40 %

B

"

1 120 000-   11 200 000

350 000 +

50 %

II

H                ,

11200 000-

5 390 000 -Ir Klass 

II

60 %

fl

n

Skattepliktig lott, kr.

Arvskatt, kr.

35 000

15 %

inom

skiktet;

35 000-           70 000

5 250 -t-

25 %

fl

"

70 000-         140 000

14 000 +

35 %

II

"

140 000-        280 000

38 500 +

45 %

II

"

280 000-     2 800 000

101 500 +

55 %

fl

*

2 800 000-

487500 + Klass III

65 %

n

*

Skattepliktig lott, kr.

Arvskatt, kr.

42 000

10 %

inom

skiktet;

42 000-          84 000

4 200-1-

20 %

n

9

84 000-

72 600 -1-

30 %

«

n

Föreslagen lydelse

KlassI

Skattepliktig lott, kr.

Arvskatt, kr.

300 000

10 %

inom

skiktet;

300 000-        600 000

30 000-1-

20 %

n

*           

600000-

90000 -h

30 %

n

fl

3 Riksdagen 1991/92. 1 saml. Nr 60

33

Föreslagen lydelse Klass 

II

Prop. 1991/92:60

Skattepliktig lott, kr.

70 000 70 000-        140 000 140 000-

Arvskatt, kr.

10 %

7 000 -\-  20 %

21 000 +  30 %

inom skiktet;

Skattepliktig lott, kr.

90000 90 000-        170 000 170 000-

Nuvarande lydebe

Klass III

Arvskatt, kr.

10 %

inom skiktet;

9 000 -I-  20 %

"       "     ;

25 000 +  30 %

"       "     .

Föreslagen lydelse

43 §«

Vid beskattning av gåva gäller i tillämpliga delar, fömtom ovan särskilt angivna bestämmelser i 6 - 9, 12, 19, 21 och 30 §§, vad i fråga om arvsskatt vidare är stadgat i 4 § tredje stycket, 13 § 2 mom., 14 och 20 §§, 22 § med undantag av 3 mom., 23 § med undantag av F tredje stycket, 24 - 27 §§, 28 § med undantag av andra och fjärde styckena samt 32 §. Därvid skall hänvisningen i 32 § f) till 19 § i stället gälla 41 § samt 28 § första och tredje styckena tillämpas som om gåvan utgjorde arv efter givaren.

Har gåva lämnats utan förbehåll till förmån för givaren eller annan och avser gåvan all givarens rätt till förvärvskälla eller del av för­värvskälla inom inkomstslaget näringsverksamhet enligt kom­munalskattelagen (1928:280) som han äger direkt eller genom juri­disk person, skall, utöver be­stämmelserna i första stycket imder fömtsättning att egendomen är sådan som avses i punkt 2 första stycket eller sjunde och åttonde styckena av anvisningaraa till 3 och 4 §§ lagen (1947:577) om stat­lig förmögenhetsskatt - även 22 § 3 mom. och 23 § F tredje stycket tillämpas när gåvoskatten bestäms. Har gåvotagaren inom fem år efter det att skattskyldighet för gåvan inträtt genom köp, byte eller något därmed jämförligt fång eller genom gåva eller bodelning av annan anledning än makes död avhänt sig

Har gåva lämnats utan förbehåll till förmån för givaren eller annan och avser gåvan all givarens rätt till förvärvskälla eller del av för­värvskälla inom inkomstslaget näringsverksamhet enligt kom­munalskattelagen (1928:280) som han äger direkt eller genom juri­disk person, skall, utöver be­stämmelseraa i första stycket under fömtsättning att egendomen är sådan som avses i punkt 2 första stycket eller sjunde och åttonde styckena av anvisningarna till 3 och 4 §§ lagen (1947:577) om stat­lig förmögenhetsskatt i dess lydelse intill utgången av år 1991 även 22 § 3 mom. och 23 § F tredje stycicet tillämpas när gåvoskatten bestäms. Har gåvotagaren inom fem år efter det att skattskyldighet för gåvan inträtt genom köp, byte eller något därmed jämförligt fång eller genom gåva eller bodelning

Senaste lydelse 1991:417.

34

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Prop. 1991/92:60

egendomen eller väsentlig del därav, skall ny gåva anses förelig­ga med det värde varmed den urspmngliga gåvan nedsatts.

av annan anledning än makes död avhänt sig egendomen eller väsent­lig del därav, skall ny gåva anses föreligga med det värde varmed den ursprungliga gåvan nedsatts.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992 och tillämpas i de fell skattskyldighet inträder efter utgången av år 1991.

35

6 Förslag till

Prop. 1991/92:60

Lag om ändring i lagen (1958:295) om sjömansskatt

Härigenom föreskrivs att 12 § 4 mom. lagen (1958:295) om sjömans­skatt' skall ha följande lydelse.

Nuvararule lydebe

Föreslagen lydelse

12 §

4 mom. Sjömansskatt enligt 7 § får genom beslut om jämkning nedsättas i den mån fömtsättningaraa för skattereduktion enligt lagen (1982:1193) om skattereduktion för feckföreningsavgift är uppfyllda.

Jämkning får vidare ske om fömtsättningar för skattereduktion för underskott av kapital enligt 3 § 14 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt föreligger.

Jämkning enligt detta moment får Jämkning enligt detto moment får dock endast medges i den mån dock endast medges i den mån skattereduktion ej kan antos ha skattereduktion ej kan antas ha skett i fråga om stetlig inkomst- skett i fråga om stetlig inkomst­skatt, kommunal inkomstskatt, skatt, kommunal inkomstskatt eller skogsvårdsavgift eller stetlig fes- stetlig festighetsskatt. tighetsskatt.

Bosättning eller stadigvarande vistelse här i riket krävs dock inte för jämkning enligt detto moment.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1992.

'Lagen omtryckt 1970:933. -Senaste lydelse 1990:1433.

36

7 Förslag till

Prop. 1991/92:60

Lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring

Härigenom föreskrivs att 11 kap. 4 § lagen (1962:381) om allmän försäkring' skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

11 kap.

Till gmnd för beräkning av inkomst av anställning och inkomst av annat förvärvsarbete under visst år skall läggas den försäkrades toxering till stotlig inkomstskatt avseende nämnda år. Avser toxeringen beskatt­ningsår som ej sammanfeller med kalenderår, skall inkomst under beskattningsåret anses hava åtnjutits under det kalenderår, som närmast föregått toxeringsåret.

Närmare bestämmelser rörande beräkningen av inkomst av anställning och inkomst av annat förvärvsarbete beslutos av riksdagen särskilt.

Angående beräkningen av in- Angående beräkningen av in­komst av anställning, som avses i komst av anställning, för vilken 2 § första stycket o) eller för vii- den försäkrade inte är skattskyldig ken den försäkrade inte är skatt- här i riket eller för vilken den skyldig här i riket eller för vilken försäkrade har att betala sjömans-den försäkrade har att erlägga skatt, fmns det särskilda bestäm­sjömansskatt, finns det särskilda melser. bestämmelser.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992.

'Lagenomtryckt 1982:120. Senaste lydelse 1987:569.

37

8 Förslag till

Prop. 1991/92:60

Lag om ändring i lagen (1991:1040) om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring

Härigenom föreskrivs att 11 kap. 2 § lagen (1962:381) om allmän försäkring' i paragrafens lydelse enligt lagen (1991:1040) om ändring i nänmda lag samt punkteraa 1 och 3 av ikraftträdande- och övergångsbe­stämmelseraa till lagen (1991:1040) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydebe

11 kap. 2§ Med inkomst av anställning avses lön eller annan ersättning i pengar eller andra skattepliktiga förmåner, som en försäkrad har fått såsom arbetstogare i allmän eller enskild tjänst. Med lön likställs kostnads­ersättning som inte enligt 10 § uppbördslagen (1953:272) undantos vid beräkning av preliminär A-skatt. Till sådan inkomst räknas dock inte från en och samme arbetsgivare utgiven lön som under ett år ej uppgått till 1 000 kronor. Till sådan inkomst räknas inte heller intäkt som avses i 32 § 1 mom. försto stycket h och i kommunalskattelagen (1928:370) eller sådan ersättning som enligt 1 § försto stycket 2-6 lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster utgör underlag för nämnda skatt. I fråga om arbete som har utförts utomlands bortses vid beräkning­en av pensionsgmndande inkomst från sådana lönetillägg som betingas av ökade levnadskostnader och andra särskilda förhållanden i sys­selsättningslandet. Såsom inkomst av anställning anses även

a)    sjukpenning och rehabiliteringspenning enligt denna lag samt

sjukpenning enligt lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring eller

motsvarande ersättning som utgår enligt annan förfettning eller på gnmd

av regeringens förordnande, i den mån ersättningen träder i stället för

försäkrads inkomst såsom arbetstogare i allmän eller enskild tjänst,

b)

föräldrapenningförmåner,

c)

vårdbidrag enligt 9 kap. 4 §, i den mån bidraget inte är ersättning för merkostnader,

d)    dagpenning från erkänd arbetslöshetskassa,

e)  kontant arbetsmarknadsstöd enligt lagen (1973:371) om kontant

arbetsmarknadsstöd,

f)   utbildningbidrag under arbetsmarknadsutbildning och yrkesinriktod

rehabilitering i form av dagpenning,

g)  korttidsstudiestöd, vuxenstudiebidrag och utbildningsarvode enligt

shidiestödslagen (1973:349),

'Lagen omtryckt 1982:120.

38

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydelse

Prop. 1991/92:60

h) delpension enligt lagarna (1975:380) och (1979:84) om delpen­sionsförsäkring,

i) dagpenning till värapliktiga och vapenfria tjänstepliktiga under repetitionsutbildning, frivilliga som genomgår utbildning under krigsför-bandsövning eller särskild övning inom värapliktsutbildningen, läkare under försvarsmedicinsk tjänstgöring samt civilförsvarspliktiga,

j) utbildningsbidrag för doktorander,

k) timersättning vid grundut- k) timersättning vid kommunal

bildning för vuxna (grundvux), vid vuxenutbildning (komvux), vid

vuxenutbildning för psykiskt ut- vuxenutbildning för psykiskt ut­

vecklingsstörda (särvux) och vid vecklingsstörda (särvux) och vid

rM/K//äg5an

för invandrare,

(sft),

1) livränte enligt 4 kap. lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring eller motsvarande livränte som bestäms med tillämpning av sagda lag,

m) från Sveriges förfetterfond och konstnärsnämnden utgående bidrag som ej är att hänföra till inkomst av annat förvärvsarbete enligt 3 §, i den rnån regeringen så förordnar,

n) stetsbidrag till arbetslösa som tillskott till deras försörjning när de sterter egen rörelse,

o) värdet av vad den försäkrade tillgodoförs som följd av att en arbetsgivare lämnar sådant bidrag som likställs med lÖn enligt 2 kap. 3 § andra stycket lagen (1981:691) om socialavgifter,

p) ersättning enligt lagen (1988:1465) om ersättning och ledighet för närståendevård,

q) tillfälliga förvärvsinkomster av verksamhet som inte bedrivs självständigt,

r) ersättning som en allmän försäkringskassa utger enligt 20 § lagen (1991:1047) om sjuklön.

I fråga om ersättning i pengar eller andra skattepliktiga förmåner för utfört arbete i annan form än pension samt i fråga om ersättning till idrottsutövare från visst slag av ideell förening gäller i tillämpliga delar bestämmelseraa i 3 kap. 2 § andra stycket.

Vid beräkning av inkomst av anställning skall hänsyn tas till lön eller annan ersättning, som den försäkrade har fått från en arbetsgivare, som är bosatt utom riket eller är utländsk juridisk person, endast i fell då den försäkrade sysselsatts här i riket och överenskommelse inte träffets enligt 3 kap. 2 a § eller då han tjänstgjort som sjöman ombord på svenskt handelsfertyg. Vad som sägs här skall inte gälla beträffande lön till svenska medborgare, om svenska steten eller, där lönen härrör från utländsk juridisk person, en svensk juridisk person, som äger ett bestämmande inflytande över den utländska juridiska personen, enligt av riksförsäkringsverket godtegen förbindelse har att svara för tilläggspen­sionsavgiften.

Hänsyn skall ej heller tes till lön eller annan ersättning från främmande

39

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Prop. 1991/92:60

makts beskickning eller lönade konsulat här i riket eller från arbetsgivare, som tillhör sådan beskickning eller sådant konsulat och som inte är svensk medborgare. Vad som sägs här skall inte gälla beträffande lön till svensk medborgare eller till den som utan att vara svensk medborgare är bosatt i riket, om en utländsk beskickning här i riket enligt av riksförsäk­ringsverket godtegen förbindelse har att svara för tilläggspensionsavgif­ten.

Den som åtegit sig förbindelse enligt tredje eller fjärde stycket skall anses som arbetsgivare.

1. Denna lag träder i kraft i 1. Denna lag träder i kraft i

fråga om 2 kap. 14 § och 3 kap. fråga om 2 kap. 14 § och 3 kap.

9 § den 1 juli 1991 och i övrigt 9 § den 1 juli 1991, ifråga om 11

den 1 januari 1992.

kap. 2 första stycket k) den I juli

1992 och i övrigt den 1 januari 1992.

3. Den nya föreskriften i 11 kap.

3.  De nya föreskrifterna  i   11

2  § tillämpas förste gången när

kap. 2 § tillämpas förste gången

pensionsgmndande   inkomst   be-

när   pensionsgmndande   inkomst

stäms för år 1992.

bestäms för år 1992.

40

9 Förslag till

Prop. 1991/92:60

Lag om ändring i lagen (1991:588) om ändring i lagen (1959:551) om beräkning av pensionsgrundande inkomst enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring

Härigenom föreskrivs att 3 § lagen (1959:551) om beräkning av pensionsgmndande inkomst enligt lagen (1962:381) om allmän försäk­ring' i paragrafens lydelse enligt lagen (1991:588) om ändring i nämnda lag skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydebe

Inkomst av anställning, för vilken den försäkrade inte är skattskyldig här i riket enligt kommunalskaltelagen (1928:370) samt inkomst av anställning, för vilken den försäkrade är skattskyldig enligt lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatte, skall bestämmas med ledning av särskild uppgift från arbetsgivaren. Sådan uppgift skall senast den 31 januari året näst efter det år, som inkomsten avser, avlämnas till den myndighet, som avses i 3 kap. 58 § lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter. I uppgiften skall anges den försäkrades fullständiga namn, födelsetid och adress samt beloppet av den utbetolade lönen eller ersättningen och den tidrymd som denna avser. Vidare skall i uppgiften anges, om den försäkrade fått skattepliktiga naturaförmåner. Ett exemplar av uppgiften skall inom tid som nyss sagts av arbetsgivaren sändas till den försäkrade.

Med arbetsgivare förstås vid tillämpningen av denna lag även den som utgivit bidrag som avses i 11 kap. 2 § försto stycket m) lagen (1962:381) om allmän försäkring.

Inkomst av anställning, som avses i 11 kap. 2 § första stycket o) lagen om allmän försäkring, skall bestämmas med ledning av uppgift om det värde som den försäkrade tillgodoförts som följd av bidraget. Sådan uppgift skall av arbetsgivaren lämnas

1.

för en försäkrad, som inte är skattskyldig här i riket, i särskild uppgift enligt första stycket,

2.

för en försäkrad, som avses i 1 första stycket lagen (1958:295) om sjömansskatt, i redares redovis­ning enligt 14 § samma lag,

3.

för annan försäkrad, i kon­trolluppgift enligt 3 kap. 4 § lagen om självdeklaration och kontroll­uppgifter.

'Lagen omtryckt 1976:1015.

Senaste lydelse av lagens rubrik 1976:1015.

41

10 Förslag till

Prop. 1991/92:60

Lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter

Härigenom föreskrivs att 1 kap. 1 § lagen (1981:691) om socialav­gifter' skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydelse

1 kap.

I denna lag ges bestämmelser om avgifter för finansiering av den allmänna försäkringen och vissa andra sociala ändamål.

Att denna lag tillämpas även i Att denna lag tillämpas även i fråga om allmän löneavgift, ar- fråga om arbetsmiljöavgift och betsmiljöavgift och särskild löne- särskild löneskatt på vissa för­skatt på vissa förvärvsinkomster värvsinkomster framgår av lagen framgår av lagen (1982:423) om (1989:484) om arbetsmiljöavgift allmän löneavgift, lagen (1989: och lagen (1990:659) om särskild 484) om arbetsmiljöavgift och la- löneskatt på vissa förvärvsinkoms-gen (1990:659) om särskild löne- ter. skatt på vissa förvärvsinkomster.

Om nedsättaing av socialavgifter som regionalpolitiskt stöd finns särskilda bestämmelser.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992. Äldre föreskrifter tillämpas fortferande i fråga om avgifter som avser tid före utgången av år 1991.

'Ugen omtryckt 1989:633. lenaste lydelse 1991:690.

42

11 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1991:1050) om ändring i lagen

(1981:691) om socialavgifter

Härigenom föreskrivs att 2 kap, 3 § lagen (1981:691) om socialav­gifter' i paragrafens lydelse enligt lagen (1991:1050) om ändring i nämnda lag skall ha följande lydelse.

Prop. 1991/92:60

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

2 kap.

3§ Underlag för beräkning av avgiftema är summan av vad arbetsgivaren under året har utgett som lön i pengar eller annan ersättning för utfört arbete eller eljest med anledning av tjänsten, dock inte pension, eller andra skattepliktiga förmåner eller, i fell som avses i 3 kap. 2 § andra stycket lagen (1962:381) om allmän försäkring, annan ersättiung för utfört arbete. Bidrag som avses i 11 kap. 2 § förste stycket m) lagen om allmän försäkring likställs med lön. Med lön likställs även kostnads­ersättning som inte enligt 10 § uppbördslagen (1953:272) imdantas vid beräkning av preliminär A-skatt.

Med lön likställs också

1.    bidrag som en arbetsgivare

lämnar till en juridisk person, om

ett väsentligt ändamål för den

juridiska personen är att tillgodose

ekonomiska intressen hos dem som

är eller har varit anställda hos

arbetsgivaren. Detta gäller dock

inte bidrag som lämnas till en

pensions- eller personabtiftebe

enligt lagen (1967:531) om tryg­

gande av pensionsutfästebe m.m.,

2.   ersättning som en arbetsgivare

utger till en allmän försäkrings­

kassa som följd av bestämmelsen i

24 § förste stycket lagen (1991:

1047) om sjuklön.

Värdet av vad någon tillgodoförs som följd av sådant bidrag som likställs med lön enligt andra styck­et 1 samt ersättning som avses i andra stycket 2 skall anses som ersättning till arbetstegare vid tillämpning av 4 och 5 §§.

Med lön likställs också ersättning som en arbetsgivare utger till en allmän försäkringskassa som följd av bestämmelsen i 24 § förste stycket lagen (1991:1047) om sjuklön.

Ersättning som avses i andra stycket skall anses som ersättning till arbetstogare vid tillämpning av 4 och 5 §§.

'Lagen omtryckt 1989:633.

43

12 Förslag till

Prop. 1991/92:60

Lag om ändring i lagen (1990:912) om nedsättning av socialavgifter och allmän löneavgift

Härigenom föreskrivs att mbriken till lagen (1990:912) om nedsättning av socialavgifter och allmän löneavgift samt 1, 7 och 8 §§ lagen skall ha följande lydelse.

Lag om nedsättning av socialavgifter

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

1 denna lag ges föreskrifter om I denna lag ges föreskrifter om stöd till näringslivet genom ned- stöd till näringslivet genom ned­sättning helt eller delvis av social- sättning helt eller delvis av social­avgifter enligt lagen (1981:691) om avgifter enligt lagen (1981:691) om socialavgifter och allmän löneavgift socialavgifter. enligt lagen (1982:423) om allmän löneavgift.

Stödet ges till näringslivet i Arjeplogs, Arvidsjaurs, Gällivare, Haparanda, Jokkmokks, Kalix, Kimna, Pajala, Överkalix och Övertomeå kommuner i Norrbottens län, Dorotea, Mala, Sorsele, Stommans, Vilhelmina och Åsele kommuner i Västerbottens län. Bergs, Härjedalens, Ragunda och Strömsunds kommuner samt Hotogens, Laxsjö, Föllinge, Offerdals och Alsens församlingar i Krokoms kommun i Jämtlands län (stödområde 1).

Stödet ges också i den omfettning som framgår av 5 och 6 §§ till näringslivet i Bodens, Luleå, Piteå och Älvsbyns kommuner i Norrbot­tens län.

7§

En arbetsgivare som driver eller

En arbetsgivare som driver eller

etoblerar verksamhet som avses i

etoblerar verksainhet som avses i

2 §   vid   fest   driftställe   i   Svap-

2 §   vid   fest   driftställe   i   Svap-

pavaara samhälle, Kimna kommun,

pavaara samhälle, Kimna kommun,

har rätt att efter särskilt tillstånd

har rätt att efter särskilt tillstånd

bli befriad från arbetsgivaravgifter

bli befriad från arbetsgivaravgifter

och allmän löneavgift för deima

för denna verksamhet till och med

verksamhet till och med utgiftsåret

utgiftsåret   1993.   Sådan befrielse

1993;    Sådan   befrielse    medges

medges endast om en etoblering är

endast om en etoblering är lämplig

lämplig   från   samhällsekonomisk

från samhällsekonomisk synpunkt,

synpunkt.

Från och med utgiftsåret 1994 gäller samma bestämmelser som för stödområde 1 i övrigt.

8§ En försäkrad som bedriver eller       En försäkrad som bedriver eller etoblerar verksamhet som avses i    etoblerar verksamhet som avses i

44

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Prop. 1991/92:60

2 § vid fest driftställe i Svap-pavaara samhälle, Kimna kommun, har rätt att efter särskilt tillstånd befrias från egenavgifter och all­män löneavgift för inkomster från denna verksamhet till och med in­komståret 1993. Sådan befrielse medges endast om en etoblering är lämplig från samhällsekonomisk synpunkt.

Från och med inkomståret 1994 stödområde 1 i övrigt.

2 § vid fest driftställe i Svap-pavaara samhälle, Kimna kommun, har rätt att efter särskilt tillstånd befrias från egenavgifter för in­komster från denna verksamhet till och med inkomståret 1993. Sådan befrielse medges endast om en etoblering är lämplig från samhälls­ekonomisk synpunkt.

gäller samma bestämmelser som för

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992. Lagen tillämpas fortfe­rande i fråga om förhållanden som hänför sig till tiden före den 1 januari 1992.

45

13 Förslag till

Prop. 1991/92:60

Lag om ändring i lagen (1988:847) om skattelättnader för allemanssparande och ungdomsbosparande

Härigenom föreskrivs att 2 och 3 §§ lagen (1988:847) om skattelättnader för allemanssparande och ungdomsbosparande skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydelse

2§'

Av ränta pä sparmedel som satts Av ränta på sparmedel som satts

in i allemanssparandet samt bonus- in i allemanssparandet saml bonus­

ränta enligt 5 § lagen (1983:890) om ränta enligt 5 § lagen (1983:890) om

allemanssparande utgör endast två allemanssparande utgör endast ra

tredjedelar skattepliktig inkomst vid femtedelar skattepliktig inkomst vid

taxering enligl lagen (1947:576) om taxering enligt lagen (1947:576) om

statlig inkomstskatt.

statlig inkomstskatt.

Av realisationsvinst och utdelning Av realisationsvinst och utdelning

på andel i allemansfond tas två tred- på andel i allemansfond tas fyra fem-

jedelar upp som skattepliktig in- tedelar upp som skattepliktig in­

komst. Avdrag för realisationsför- komst. Avdrag för realisationsför­

lust på sådan andel grundas på två lust på sådan andel grundas på fyra

tredjedelar av förlusten.

femtedelar av förlusten.

För utdelning enligt 18 § sista stycket lagen om allemanssparande skall gå­voskatt betalas i den mån skattskyldighet föreligger enligt lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskall.

3§

Av bonusränta enligt 11 § lagen

Av bonusränta enligt 11 § lagen

(1988:846) om ungdomsbosparande

(1988:846) om ungdomsbosparande

utgör endast två tredjedelar skalle-

utgör endast fyra femtedelar skatte­

pliktig inkomst vid taxering enligt la-

pliktig inkomst vid taxering enligt la­

gen (1947:576) om statlig inkomst-

gen (1947:576) om statlig inkomst­

skatt,

skatt.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992 och lillämpas första gången vid 1994 ärs taxering.

 Senaste lydelse 1990:1316.

2 Senaste lydelse 1990:675.

46

14 Förslag till

Prop. 1991/92:60

Lag om ändring i lagen (1990:654) om

skatteutjämningsreserv

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1990:654) om skatteutjämningsre­serv

deb atl 4 och 8 §§ saml punkt 6 av övergångsbestämmelserna skall ha föl­jande lydelse,

deb atl del i övergångsbestämmelserna skall införas en ny punkt, 8, av följande lydelse.

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydelse

4§i

Kapitalunderlaget för fysiska personer och dödsbon är skillnaden vid be­skattningsårets ingång mellan tillgångar och skulder i förvärvskällan.

Som tillgång räknas inle egendom som avses i 27§ 1 mom., 28 §, 29 § 1 mom., 30 § 1 mom. och 31 § lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt såvida inte vederlag eller realisationsvinst vid avyttring utgör intäkt av näringsverk­samhet.

Som skuld räknas även

1.   en skuldreservering i den män avdrag för reserveringen medges vid in­

komsttaxeringen,

2.    belopp som har avsatts till ersättningsfond.

Som skuld räknas inte

1.

lån för anskaffande av tillgångar som enligt andra stycket inle räknas in i kapitalunderlaget,

2.

belopp som har avsatts till skatteutjämningsreserv.

Statlig inkomstskatt, statlig för-

Statiig inkomstskatt, statlig för­

mögenhetsskatt, kommunal in-

mögenhetsskall, kommunal in­

komstskall, egenavgifter enligt la-

komstskalt, egenavgifter enligt la­

gen (1981:691) om socialavgifter,

gen (1981:691) om socialavgifter,

särskild löneskatt enligt lagen

särskild löneskatt enligt 3§ lagen

(1990:659) om särskild löneskatt på

(1991:687) om särskild löneskatt pä

vbsa förvärvsinkomster och lagen

pensionskostnader saml skattetill-

(1991:687) om särskild löneskatt på

lägg och förseningsavgift enligl taxe­

pensionskostnader samt skattetill-

ringslagen (1990:324) räknas inle

iägg och förseningsavgift enligt taxe-

som tillgång eller skuld,

ringslagen (1990:324) räknas inte

som tillgång eller skuld.

8 §2

Inkomslunderlaget är den vid tax-

Inkomslunderlaget är den vid lax­

eringen lill statlig inkomstskatt be-

eringen till statlig inkomstskatt be­

räknade inkomsten av förvärvskäl-

räknade inkomsten av förvärvskäl­

lan före avdrag för underskott från

lan före avdrag för underskott från

föregående är, avdrag för avgift för

föregäende år, avdrag för avgift för

pensionsförsäkring enligt punkt 21

pensionsförsäkring enligt punkt 21

av anvisningarna lill 23 § kommunal-

av anvisningarna lill 23 § kommunal­

skaltelagen (1928:370), avdrag för

skallelagen (1928:370), avdrag för

särskild löneskall enligl 3 § lagen

särskild löneskall enligt 3 § lagen

(1991:687) om särskild löneskatt på

(1991:687) om särskild löneskatt på

' Senaste lydelse 1991:694.

2 Senaste lydelse 1991:694.

47

Nuvar-ande lydelse

pensionskostnader, avdrag för upp­skov enligt lagen (1979:611) om upphovsmannakonto, avdrag för av­sättning för egenavgifter enligt lagen (1981:691) om socialavgifter och la­gen (1990:659) om särskild löneskatt på vbsa förvärvsinkomster samt av­drag för årets avsättning lill skatte­utjämningsreserv beräknad pä in­komslunderlaget. Intäkt enligt punkl 16 av anvisningarna lill 22 § kommunalskaltelagen ingår inle i underlaget.

Föreslagen lydebe

pensionskostnader, avdrag för upp­skov enligt lagen (1979:611) om upphovsmannakonto, avdrag för av­sättning för egenavgifter enligt lagen (1981:691) om socialavgifler och av­drag för årets avsättning lill skatte­utjämningsreserv beräknad på in­komstunderlaget. Intäkt enligt punkt 16 av anvisningarna till 22 § kommunalskaltelagen ingår inle i underlaget.

Prop. 1991/92:60

Har den skattskyldige flera förvärvskällor skall vid tillämpning av första stycket övergångsposlen bestämmas med ledning av förvärvskällornas sam­manlagda kapitalunderlag. Är del sammanlagda kapitalunderlaget negativt skall det fördelas mellan förvärvskällorna med negativt kapitalunderlag i för­hällande till deras andel av det sammanlagda kapitalunderlaget i dessa för­värvskällor. Det sålunda beräknade negativa underlaget utgör förvärvskäl­lans övergängsposl till den del beloppet överstiger det lill förvärvskällan hänförliga fribeloppet.

första-tredje styckena gäller inle vid tillämpning av

8. Vid   beräkning   av   kapital­underlaget för skadeförsäkringsföre-

6. Vid beräkning av kapitalunder­laget för fysiska personer och döds­bon gäller följande. Vid 1992-1999 års taxeringar skall som kapital­underlag anses den skattskyldiges kapitalunderlag enligt 4§ med till-lägg för en övergångspost. Över-gängsposten är ett belopp motsva­rande den skattskyldiges negativa kapitalunderlag vid 7992 års taxe­ring eller, om företagel på grund av förlängt räkenskapsår inte skall tax­eras detla år, vid 7995 års taxering, till den del delta negativa underlag överstiger fribeloppet enligt punkl 16 fjärde stycket av anvisningarna lill 22 § kommunalskattelagen (1928:370).

Vid beräkning av kapitalunderla­get vid 7992 års taxering eller, om företagel på grund av förlängt rä­kenskapsår inte skall taxeras della år, vid 1993 års taxering, skall fastig­heter som inle utgör omsättningstill­gångar tas upp till det högsta av de värden som följer av 6§ andra stycket.

Beslämmelserna 11 §.

6. Vid beräkning av kapitalunder­laget för fysiska personer och döds­bon gäller följande. Vid 799J-1999 ärs taxeringar skall som kapilal-underiag anses den skättskyldiges kapitalunderlag enligt 4§ med till-lägg för en övergängsposl. Över-gångsposlen är ett belopp motsva­rande den skättskyldiges negativa kapitalunderlag vid 1993 års taxe­ring eller, om företaget pä grund av förlängt räkenskapsår inte skall tax­eras detta är, vid 799 ärs taxering, lill den del detta negativa underlag överstiger fribeloppet enligt punkl 16 fjärde stycket av anvisningarna lill 22 § kommunalskaltelagen (1928:370).

Vid beräkning av kapitalunderla­get vid 1993 års taxering eller, om förelaget pä grund av förlängt rä­kenskapsår inte skall taxeras detta år, vid 1994 års taxering, skall faslig­heter som inle utgör omsättningstill­gångar tas upp lill det högsta av de värden som följer av 6 § andra stycket.

48

Nuvar-ande lydelse

Föreslagen lydebe

Prop. 1991/92:60

tag skall vid 1992 års taxering säker­hetsreserv räknas som skuld endast till den del reserven överstiger 70 pro­cent av säkerhetsreserven i bokslut till ledning för 1991 års taxering.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992.

49 4 Riksdagen 1991/92. 1 saml. Nr 60

15 Förslag till

Prop. 1991/92:60

Lag om ändring i lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster

Härigenom föreskrivs att 1 och 2 §§ lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster' skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydelse

1§

Särskild löneskatt skall för varje

Särskild löneskatt skall för varje

år betalas till staten med 22,2 pro-     år betalas till staten med 27,55 pro­

cent på

cent pä

1.

lön eller annan ersättning till arbetstagare som vid årets ingång är 65 är eller äldre,

2.

ersättning som utfaller enligt kollektivavtalsgrundad avgängsbidrags-försäkring som tecknas av arbetsgivare till förmån för arbetstagare,

3.    avgångsersättning som annorle-

3. avgångsersättning som annorle­

des än på grund av kollektivavtals-     des än pä gmnd av kolleklivavtals-

gmndad    avgångsbidragsförsäkring     grundad    avgångsbidragsförsäkring

utbetalas av staten eller kommun     utbetalas av staten eller kommun

som arbetsgivare,                                  som arbetsgivare eller av annan ar­

betsgivare, under förutsättning att ar­

betsgivaren    tillämpar   kommunalt

pensionsavtal och an borgen tecknats

i enlighet med vad som anges i punkt

20 e första stycket b av anvisningama

till      23 §      kommunabkattelagen

(1928:370),

4.

avgångsersättning som omfattas av s.k. trygghetsavtal,

5.

ersättning som utgår enligt gruppsjukförsäkring som åtnjuts enligt grun­der som faslslällls i kollektivavtal mellan arbetsmarknadens huvudorganisa­tioner lill den del ersättningen utgör komplement lill förtidspension eller till sjukbidrag,

6.

ersättning som utgår på grund av ansvarighetsförsäkring som åtnjuts en­ligt grunder som fastställts i kollektivavtal mellan arbetsmarknadens huvud­organisationer lill den del ersättningen utgår i form av engångsbelopp som inle utgör kompensation för mistad inkomst.

Skallskyldig är den som utgett sådan ersättning som avses i första stycket.

Vid bestämmande av skatteunderlaget tillämpas bestämmelserna i 2 kap. 3-5 §§ lagen (1981:691) om socialavgifter med undantag av 4 § första stycket 2 och 13.

2 §3

En enskild person eller ett dödsbo

En enskild person eller ett dödsbo

skall för varje år till staten betala

skall för varje år till staten betala

särskild löneskatt med 22,2 procent

särskild löneskatt med 27,55 procent

pä inkomst av passiv näringsverk-

pä inkomst av passiv näringsverk­

samhet här i riket saml, om den

samhet här i riket samt, om den

skallskyldige före årets början fyllt

skaltskyldige före årets början fyllt

65 år eller avlidit under året, pä in-

65 år eller inte fyllt 65 år men under

komst som avses i 3 kap. 4§ andra

hela året uppburit hel ålderspension

' Senaste lydelse av lagens rubrik 1991:688.

2         Senaste lydelse 1990:1426.

3                                                                                                                           Senaste lydelse 1990:1426.

50

Nuvarande lydebe

stycket lagen (1981:691) om social­avgifler saml vidare på ersättning som utgår enligt sådan avtalsgrupp-sjukförsäkring som avses i punkt 12 av anvisningarna till 22 § kommunal­skattelagen (1928:370) eller enligt sådan Irygghetsförsäkring som avses i nämnda anvisningspunkt till den del ersättningen utgär i form av en­gångsbelopp som inte utgör kom­pensation för mistad inkomst.

Föreslagen lydebe

eller avlidit under året, på inkomst som avses i 3 kap. 4§ andra stycket lagen (1981:691) om socialavgifter samt vidare pä ersättning som utgår enligt sådan avtalsgruppsjukförsäk-ring som avses i punkt 12 av anvis­ningarna till 22 § kommunalskaltela­gen (1928:370) eller enligt sädan ttygghelsförsäkring som avses i nämnda anvisningspunkt till den del ersättningen utgår i form av en­gångsbelopp som inle utgör kom­pensation för mistad inkomst. Skatt beräknas inle på sådana inkomster för vilka den skattskyldige skall be­tala egenavgifter enligl 3 kap. 4 § la­gen om socialavgifler. Skatt beräknas inte heller pä ersättning för ett uppdrag där avtal har träf­fats om atl ersättningen för uppdraget skall likställas med inkomst av anställ­ning enligt 3 kap. 2 § lagen (1962:381) om allmän försäkring.

Vid beräkning av skatteunderlaget gäller i tillämpliga delar beslämmel­serna i 3 kap. 5 § lagen om socialavgifler.

Prop. 1991/92:60

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992 och lillämpas på lön eller annan ersättning som utges efter utgången av år 1991 samt pä inkomst enligt 2§ som tas upp till beskattning vid 1993 ärs taxering eller senare. Omfattar be­skattningsåret lid såväl före som efter utgången av är 1991, skall - om den skaltskyldige inte visar annat - sä stor del av beskattningsårets inkomst anses hänförlig till tiden efler utgången av är 1991 som svarar mot förhällandet mellan den del av beskattningsåret som infaller under denna lid och hela be­skattningsåret.

51

16 Förslag till

Prop. 1991/92:60

Lag om ändring i lagen (1990:661) om avkastningsskatt på

pensionsmedel

Härigenom föreskrivs alt 5 § lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pen­sionsmedel skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

5§

Skatten uppgår till 10 procent av        Skatten uppgår till 10 procent av skatteunderlaget enligl 3§ första -     skatteunderlaget enligt 3§ första -tredje styckena såvitt underlaget av-     tredje styckena. ser tjänstepension och till 15 procent såvitt underlaget avser annat än tjäns­tepension.

Skatten uppgår till 1,1 procent av skatteunderiaget enligt 3§ fjärde stycket. 1 det fall beskattningsåret är längre eller kortare än 12 månader skall skattesatsen jämkas i motsvarande mån. Detsamma skall gälla om pensions­skuld som avses i nyssnämnda stycke helt upplöses under beskattningsåret.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992. Äldre bestämmelser tillämpas dock för beskattningsår som påbörjats före ikraftträdandet.

52

17 Förslag till

Prop. 1991/92:60

Lag om ändring i lagen (1991:687) om särskild löneskatt på pensionskostnader

Härigenom föreskrivs alt 1 och 3 §§ lagen (1991:687) om särskild löneskatt på pensionskostnader skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydebe

1§

Den som utfast en tjänstepension

Den som utfast en tjänstepension

skall till staten betala särskild löne- skall till staten betala särskild löne­

skatt med 22,2 procent pä kostnaden skatt med 27,55 procent på kostna-

för pensionsutfästelsen, beräknad den för pensionsutfästelsen, beräk-

enligt2§.

nad enligt 2 §.

I fräga om handelsbolag och dödsbon som vid inkomsttaxeringen behand­las som handelsbolag är dock delägarna skattskyldiga.

3§

En enskild person eller ett dödsbo En enskild person eller elt dödsbo

som medges avdrag för avgift för

som medges avdrag för avgift för

pensionsförsäkring enligt punkt 21

pensionsförsäkring enligl punkt 21

av anvisningarna till 23 § kommunal-

av anvisningarna lill 23 § kommunal­

skattelagen (1928:370) skall för det

skattelagen (1928:370) skall för det

beskattningsåret till staten betala

beskattningsåret till staten betala

särskild löneskatt med 77,7 procent

särskild löneskatt med 27,55 procent

på avgiften.

på avgiften.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992. Äldre bestämmelser lillämpas dock för beskattningsår som påbörjats före ikraftträdandet.

53

18   Förslag till

Prop. 1991/92:60

Lag om upphävande av lagen (1946:324) om

skogsvårdsavgift

Härigenom föreskrivs att lagen (1946:324) om skogsvårdsavgift skall upphöra att gälla vid utgången av juni 1992. Lagen tillämpas dock alltjämt i fråga om avgift som belöper på tiden före dess upphävande i den mån annat inte anges nedan i fråga om beräkning av skogsvårdsav­giften.

För beskattningsår som avslutos efter den 31 december 1991 gäller följande. Skogsvårdsavgiften beräknas på gmndval av 1991 års skogs-bmksvärde och är för helt år räknat

a)

8 promille till den del beskattningsåret omfettor tid före den 1 januari 1992 och

b)

4 promille för tiden därefter. Beskattningsår som avslutas efter den 30 juni 1992 anses ha gått ut denna dag.

Har skogsbmksvärdet inte bestämts för år 1991 uppskattos skogsbruks­värdet enligt de gmnder som då gällde för bestämmande av skogsbmks­värdet. Om den skattskyldige så yrkar beräknas skogsvårdsavgiften på gmndval av det för år 1992 gällande skogsbmksvärdet.

54

19   Förslag till

Prop. 1991/92:60

Lag om upphävande av lagen (1947:577) om statlig

förmögenhetsskatt

Härigenom föreskrivs att lagen (1947:577) om stetlig förmögenhetsskatt skall upphöra att gälla vid utgången av år 1991. Den upphävda lagen tillämpas dock alltjämt vid 1994 och tidigare års texeringar. Vid 1992 1994 års texeringar tillämpas den upphävda lagen med de ändringar som framgår av punkteraa 14 nedan.

1.

Tillgångar är inte skattepliktiga och skulder är inte avdragsgilla i den mån de är hänförliga till verksamhet som omfettes av de särskilda reduceringsregleraa i punkt 2 femte stycket av anvisningaraa till 3 och 4 §§. Sådana tillgångar och skulder skall inte heller medräknas vid värdering av aktie eller andel enligt punkt 5 femte stycket av anvisningar­na till 3 och 4 §§.

2.

Aktier som avses i punkt 5 andra stycket av anvisningaraa till 3 och 4 §§ är inte skattepliktiga. Detsamma gäller för aktier som vid utgången av år 1991 omfettedes av bestämmelseraa i nämnda stycke.

3.

Stetlig förmögenhetsskatt för skattskyldig som avses i 11 § 1 mom. är

vid 1992 års texering 1,5 procent av den del av den beskattningsbara förmögenheten som överstiger 800 000 kronor men inte 1 600 000 kro­nor och 2,5 procent av den del av den beskattningsbara förmögenheten som överstiger 1 600 000 kronor, samt

vid 1993 och 1994 års texeringar 1,5 procent av den del av den beskattningsbara förmögenheten som överstiger 800 000 kronor.

4.   Fosterbara anses vid tillämpningen av 12 § 1 mom. inte som

hemmavarande bara.

55

20   Förslag till

Prop. 1991/92:60

Lag om upphävande av lagen (1970:172) om begränsning av skatt i vissa fall

Härigenom föreskrivs att lagen (1970:172) om begränsning av skatt i vissa fell skall upphöra att gälla vid utgången av år 1991. Den upphävda lagen tillämpas dock alltjämt vid 1994 och tidigare års texeringar. Vid 19921994 års texeringar tillämpas den upphävda lagen med den ändringen i fråga om 3 § tredje stycket att spärrbeloppet skall bestämmas till 55 procent av summan av den justerade beskattningsbara förvärvsin­komsten och inkomsten av kapitel.

56

21   Förslag till

Prop. 1991/92:60

Lag om upphävande av lagen (1982:423) om allmän

löneavgift

Härigenom föreskrivs att lagen (1982:423) om allmän löneavgift skall upphöra att gälla vid utgången av år 1991. Lagen tillämpas fortferande i fråga om förhållanden som hänför sig till tiden före den 1 januari 1992.

57

22   Förslag till

Prop. 1991/92:60

Lag om upphävande av lagen (1990:1454) om höjning av den allmänna löneavgiften intill utgången av juni 1991

Härigenom föreskrivs att lagen (1990:1454) om höjning av den allmänna löneavgiften intill utgången av juni 1991 skall upphöra att gälla vid utgången av år 1991. Lagen tillämpas fortferande i fråga om förhållanden som hänför sig till tiden före den 1 juli 1991.

58

23   Förslag till

Prop. 1991/92:60

Lag om upphävande av lagen (1991:703) om sänkning av den allmänna löneavgiften intill utgången av december 1992

Härigenom föreskrivs att lagen (1991:703) om sänkning av den allmänna löneavgiften intill utgången av december 1992 skall upphöra att gälla vid utgången av år 1991. Lagen tillämpas fortferande i fråga om förhållanden som hänför sig till tiden före den 1 januari 1992.

59

Finansdepartementet

Prop- i99i/92:60

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 31 oktober 1991

Närvarande: stetsministera[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och stetsråden B. Wester­berg,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], af[REDACTED_EFTERNAMN], Dinkelspiel,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], P.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: stetsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om skattepolitik för tillväxt

1 Inledning

En av huvuduppgifteraa för regeringen är att bryte den ekonomiska stegnationen och att lägga gmnden för en ny period av tillväxt, företegan­de och utveckling i Sverige. Dette är en fömtsättning för att bevara och utveckla välfärden. Som framhållits i regeringsdeklarationen är det därvid av störste vikt att små- och nyföretegandet får en renässans. En sänkning av kapitelbeskattningen är också nödvändig för att stimulera hushålls-sparandet. Av gmndläggande betydelse för att förverkliga dessa mål är att snabbt vidte åtgärder som undanröjer eller lindrar verkningama av de höga skatteraa.

Mot den nu angivna bakgmnden är det väsentligt att i ett förste steg angripa de mest skadliga inslagen i skattesystemet. Hög prioritet måste därvid ges skattesänkningar som stärker de mindre och medelstora företegen och den allmänna riskkapitelförsörjningen. De höga kapitelskat-teraa motverkar tillväxt och måste lindras. De åtgärder som sätts in kan med i det närmaste omedelbar verkan förändra företegsklimatet i Sverige. Regeringens strävan att närma vår kapitelinkomstbeskattning till omvärldens måste också te sig konkreto uttryck i dette förste steg.

Regeringen beslutede den 24 oktober 1991 att inhämte lagrådets yttrande över vissa lagförslag. De till lagrådet remitterade förslagen bör fogas till protokollet som bilaga 1. Lagrådet har lämnat lagförslagen utan erinran. Lagrådets yttrande bör fogas till protokollet som bilaga 2.

Jag kommer nu att redovisa mina förslag till de inledande åtgärder på skatteområdet som bidrar till en ny stert för Sverige. Vid beredningen av ärendet har synpunkter inhämtets från bl.a. riksskatteverket, riksförsäk­ringsverket, finansinspektionen och riksbanken. De synpunkter som har framförts har huvudsakligen varit av tekniskt slag och har med någon avvikelse beaktets vid utformningen av förslagen.

2 Allmänna synpunkter

Sveriges ekonomi befinner sig i en allvarlig kris. Utvecklingskraften har

60

61

successivt försvagats och resultetet är nu totel stegnation. Den mest    Prop. 1991/92:60 tydliga effekten är den ökande arbetslösheten.

Den nya regeringens syn på läget i den svenska ekonomin och vilka åtgärder som nu krävs för att komma till rätte med obalansema har redovisats i prop. 1991/92:38. I denna festslås att en rad stmkturella åtgärder måste vidtegas för att långsiktigt räte upp Sveriges ekonomi. Det räcker inte med konjunkturpolitik. Bland de viktigaste stmkturåtgärdema i regeringens ekonomisk-politiska strategi är en sänkning av det totola skattetrycket. Högskattepolitiken har i betydande grad hämmat fömtsätt­ningaraa för tillväxt i ekonomin.

De bedönmingar som görs i den ekonomisk-politiska propositionen utgör naturligtvis centrala utgångspunkter för den allmänna diskussion om behovet av en ny skattepolitik som jag kommer att föra i det följande. Med hänsyn till den korta tid som stått till buds efter regeringsskiftet vill jag understryka att de åtgärder vi nu föreslår är resultotet av en prioritering bland en rad angelägna förändringar av skattema. Regeringen bedömer att dessa åtgärder är nödvändiga inslag i en strategi för ökad tillväxt. Åtgärder på skatteområdet utgör därmed gmnden för en politik som leder till att välfärden bevaras och utvecklas.

Skattereformen irmebar väsentliga förbättringar på ett antol punkter. Marginalskattesänkningen och övergången till en mer likformig beskatt­ning har förbättrat de ekonomiska fömtsättningaraa för arbete, sparande och produktion. De gmndläggande principema bakom skattereformen ligger fest. Reformen är dock i flera avseenden otillräcklig. Även efter skattereformen är den sammanlagda beskattningen av en extra arbetsin­sats för hög i ett intemationellt perspektiv. Detto gäller också när man gör en motsvarande jämförelse på kapitolbeskattningsområdet.

Den höga svenska kapitolbeskattningen får en rad skadliga effekter. Hushållssparandet motverkas och företogens riskkapitolförsörjning försämras. Sverige blir mindre lockande för personer med kapitol och entreprenöranda. Kapitolbeskattningen är således skadlig för den svenska ekonomin och undergräver därmed fömtsättningama för tillväxt och sysselsättning i hela landet.

Sveriges kapitolskatter kan inte väsentligt avvika från utlandets när Sverige blir alltmer intemationellt integrerat. Det skulle få storka negativa konsekvenser för Sveriges ekonomi. En alltför hög kapitolbe-skattning innebär ett fortsatt kapitolutflöde, minskade investeringar och färre arbetstillfällen.

Förmögenhetsskatten och arvs- och gåvoskatten ingick inte i skattere­formen, uten de höga skattesatsema bibehölls. Dessa skatter reducerar motiven för sparande och har tydliga skadeeffekter på företegsområdet. En lindring är nödvändig.

Särskilt viktigt är en justering nedåt vad gäller skatten på sparande i företeg. Förmögenhetsskatten på arbetande kapitel i företeg bör slopas med omedelbar verkan.

Tillväxten i den svenska ekonomin är beroende av goda fömtsättningar för små- och nyföretegande. Vid sidan av de åtgärder jag nyss nämnt måste det till ytterligare förändringar av skattepolitiken både på kort och

något längre sikt för att främja företegandet. Jag redovisar mina förslag    Prop. 1991/92:60 på   företogsskatteområdet   och   min   syn   på   behoven   av   ytterligare förändringar i det följande (avsnitt 6.1).

För att stimulera hushållssparandet och inte äventyra företogens riskkapitolförsörjning samt för att anpassa kapitolinkomstbeskattningen till EG-ländemas nivåer bör skattesatsen för kapitolinkomster vara lägre än nuvarande 30 %. En reducering av skatteutteget på kapitelinkomster är dock förenad med vissa problem. Det är nämligen enligt min uppfettning av värde att vi kan bevara den nuvarande symmetrin i beskattningen. En sänkning av skattesatsen reducerar då också ränteavdragens skattemässiga värde. Dette medför, allt annat givet, högre boendekostnader, vilket i nuvarande läge på bostodsniarknaden kan orsaka vissa övergångsproblem. Jag förordar därför att kapitolinkomstskattesatsen i ett försto steg, med verkan från år 1993, sänks till 25 %. Med en sådan uppläggning ges hushållen en rimlig anpassningstid.

I det följande (avsnitt 5.1) utvecklar jag min syn på hur förändringama av kapitolinkomstbeskattningen bör genomföras.

Det försto steg på en omlagd skattepolitik för här berörda områden som jag nu skisserat har en tydlig profil. Skatteregleraa utformas så att de i högre utsträckning bidrar till sparande och tillväxt i Sverige. Detto leder till ekonomisk utveckling som ger sysselsättning och välfärd för hela Sveriges befolkning. Detta är särskilt nödvändigt med tanke på den stigande arbetslösheten.

3 Förmögenhetsskatten 

3.1 Allmänt

Det är de mindre och medelstora företegen som i hög grad måste svara för den framtida tillväxten. Villkoren för dessa företeg måste vara goda för att inte konkurrensen med utländska företeg skall försvåras.

Förmögenhetsbeskattningen av kapitel som har lagts ner i ett femilje­företeg kan vara en allvarlig belastning för företoget. Den som äger ett företog och vill driva det vidare måste varje år to en del av företogets avkastning i anspråk för betolning av förmögenhetsskatt. Denna skatt är inte avdragsgill vid ägarens inkomsttoxering uton måste normalt betolas med beskattode medel som tos ur företoget. På gmnd av inkomstskatten och de sociala avgiftema krävs relativt stora uttog ur företoget för att inkomsten efter skatt skall täcka förmögenhetsskatten. Belastningen på företeget hämmar dess investeringar och tillväxt.

Det är därför inte försvarbart att behålla en förmögenhetsskatt på kapitel som lagts ner i mindre företeg. Denna beskattning bör slopas redan fr.o.m. 1992 års toxering.

Det är emellertid otillräckligt att enbart slopa förmögenhetsbeskattning­en för femiljeföretogen. Behålls förmögenhetsskatten på börsnoterade aktier uppstår ett hinder för de mindre företogens tillväxt. Förmögenhets­skatten blir då, i högre grad än tidigare, en faktor som kommer att avhålla många växande företog från en börsintroduktion och således försvåra företogens tillgång till riskkapitolmarknaden. Principiellt sett bör således förmögenhetsbeskattningen slopas på allt företogskapitol.

62

En skillnad i beskattningen mellan företogsförmögenhet och andra tillgångar kan på sikt påverka investeringama och snedvrida prisbildning­en. Storka skäl telar därför för att förmögenhetsbeskattningen avskaffes helt. Ett slopande av skatten minskar risken för utflyttning från Sverige av kapitel som annars hade kunnat investeras här. Förslaget innebär också en betydande förenkling för såväl de enskilda som skatteförvalt­ningen. Den tillväxt som blir följden av skattens avskaffande medför i sin tur att välståndet kan öka.

Av stetsfmansiella skäl bör ändringama genomföras i flera steg. På sikt medför reformen dock ökade intäkter till steten bl.a. genom ett minskat kapitelflöde till utlandet och en positiv påverkan på företegandet.

3.2 Förmögenhetsskattens avveckling

Prop. 1991/92:60

Mitt förslag: Det överste skiktet i förmögenhetsskatteskalan slopas fr.o.m. 1992 års toxering. Fr.o.m. 1993 års texering görs skatten proportionell och utgår med 1,5 % av den del av den beskattnings­bara förmögenheten som överstiger 800 000 kr. Fr.o.m. 1995 års texering avskaffas förmögenhetsskatten helt.

Skälen för mitt förslag: Den stetliga förmögenhetsskatten utgår enligt en progressiv skala på beskattningsbara förmögenheter som överstiger 800 000 kr. På den del av förmögenheten som ligger mellan 800 000 kr. och 1 600 000 kr. tes 1,5 % ut i skatt. När förmögenheten överstiger I 600 000 kr. men inte 3 600 000 kr. är förmögenhetsskatten 12 000 kr. för 1 600 000 kr. och 2,5 % för återstoden. Överstiger förmögenheten 3 600 000 kr. blir skatten 62 000 kr. för 3 600 000 kr. och 3 % av återstoden.

Förmögenhetsskatt betelas av fysiska personer och dödsbon. Dessutom beskattes bl.a. vissa föreningar och samfund. För de senare utgär en proportionell skatt på 1,5 promille på den del av den beskattningsbara förmögenheten som överstiger 25 000 kr.

För makar beräknas den beskattningsbara förmögenheten gemensamt. Hemmavarande bam under 18 år sambeskattes med sina föräldrar.

Gällande skatteskala justerades med verkan fr.o.m. 1991 års texering med anledning av 1990 års festighetstexering (prop. 1989/90:50, SkUlO, SFS 1989:1026). Förmögenhetsbeskattningen regleras i lagen (1947:577) om stetlig förmögenhetsskatt, SFL.

Enligt särskilda bestämmelser i lagen (1970:172) om begränsning av skatt i vissa fell får stetlig inkomstskatt och förmögenhetsskatt sättes ner om den sammanlagda skatten överstiger ett spärrbelopp som är 75 % av summan av beskattningsbar förvärvsinkomst och inkomst av kapitel (begränsningsregeln).

Jag har i det föregående avsnittet konsteterat att en avveckling av den allmänna förmögenhetsbeskattningen är nödvändig. Av stetsfmansiella skäl bör skatten avvecklas på några års sikt för att helt tes bort fr.o.m.

63

1995 års texering. Avvecklingen bör inledas redan vid 1992 års texering med ett slopande av skatten på s.k. arbetande kapitel. Dessutom bör förmögenhetsskatteskalan omgående förändras för att lindra de skadliga effektema av skatten.

Som en av de inledande åtgärdema bör det översto skiktet på 3 % tos bort. Fr.o.m. 1993 års toxering slopas även mellanskiktet i skatteskalan. Skatten blir därigenom proportionell och utgår med 1,5 % av den del av den beskattningsbara förmögenheten som överstiger 800 000 kr. Beslut bör tos redan nu om ett upphävande av lagen om stotlig förmögen­hetsskatt. Bestämmelseraa bör dock tillämpas övergångsvis t.o.m. 1994 års toxering.

Nuvarande förmögenhetsskatt inbringar ca 2,5 miljarder kr. till stoten. Med de förslag jag redovisar i avsnitt 3.3 och 3.4 om skattefrihet för arbetonde kapitol och en justerad begränsningsregel kommer skatteintäk­tema att uppgå till ca 1,7 miljarder kr. Mitt förslag till förändring av skatteskalan med en proportionell skattesats kan beräknas minska skatteintäktema med ytterligare ca 300 milj.kr. Därav är en sjundedel hänförlig till borttogandet av 3-procentskiktet. I det här sammanhanget vill jag åter peka på att avskaffandet av skatten medför på sikt totolt sett ökade intäkter till stoten.

Prop. 1991/92:60

3.3 Slopad förmögenhetsskatt på arbetande kapital

Mitt förslag: Tillgångar och skulder i näringsverksamhet som är hänförliga till annan verksainhet än kapitel- eller fastighetsförvalt­ning är inte skattepliktiga resp. avdragsgilla. Skatteplikten slopas även för aktier på OTC- och 0-listoraa.

Skälen för mitt förslag: Sedan 1971 års texering har lättnadsregler av olika slag funnits för värdering av s.k. arbetande kapitel i rörelse och jordbmk. Lättnadsregi eraa är integna i punkt 2 av anvisningama till 3 och 4 §§ SFL. Reglema irmebär i princip att 30 % av substensvärdet av en förvärvskälla i näringsverksamhet beskattes. Egendom som är hänförlig till kapitel- och festighetsförvaltning omfettes inte av lättaader-na. Reglema tillämpas även vid värdering av onoterade aktier.

Noterade aktier som inte är inregistrerade vid fondbörsen, dvs. aktier på OTC- resp. O-listan, omfettes också av skattelättnader. Bestäm­melseraa i denna del, som innebär att sådana aktier tes upp till 30% av det noterade värdet, finns i punkt 5 av anvisningaraa till 3 och 4 §§ SFL.

Jag har tidigare konsteterat att det inte är försvarbart att behålla en förmögenhetsskatt på kapitel som lagts ner i mindre företeg. Denna beskattning bör slopas redan fr.o.m. 1992 års texering. Med hänsyn till den korte tid som återstår till näste års deklarationsperiod bör nuvarande gränsdragning för de s.k. lättnadsregleraa utnyttjas vid ändringen. Förmögenhetsskatt skall således inte betolas för andra tillgångar i näringsverksamhet än de som är hänförliga till kapitol- eller festighetsför-

64

valtning. På motsvarande sätt saknas avdragsrätt för skulder som är hänförliga till den gynnade näringsverksamheten.

I fråga om lättnadsregler för OTC-aktier m.fl. gör jag följande bedömning. Skatteregleraa bör självfellet utformas så att de inte försvårar för företogen att skaffe riskkapitol via aktiemarknaden. Det är därför principiellt olämpligt att inregistrering av företog på en officiell börslisto medför högre beskattning. I ett längre perspektiv kan bibehållna lättnader för en viss noteringsform således inte försvaras. Det är samtidigt viktigt att reglema får en utformning som inte diskriminerar de familjeföretog som valt en notering vid sidan av börsens A-listor för att få tillgång till riskkapitol. Mot bakgrund av att förmögenhetsskatten avskaffes helt inom några få år anser jag att övervägande skäl tolar för att undanto de aktuella aktieraa från skatteplikt. Jag har därvid inte funnnit skäl nog att överge nuvarande likabehandling av aktier på OTC- resp. O-listan. De aktier som vid utgången av detto år är föremål för de särskilda lättaadsregleraa för OTC-aktier m.fl. bör behålla sin skattefrihet vid en inregistrering på börsen. Jag lämnar därför förslag till en sådan regel.

Mitt förslag om slopad beskattning av företogsförmögenhet kan beräknas minska skatteintäktema med 700 milj.kr. för vart och ett av åren 1991 och 1992 samt med 550 milj.kr. för år 1993. Det större skattebortfellet under de två försto åren beror på de nya regleraas påverkan på den avtrappning av det särskilda gmndavdraget för pensionärer som sker övergångsvis för åren 1991 och 1992.

Prop. 1991/92:60

3.4 Begränsningsregeln

Mitt förslag: Procentsatsen för spärrbeloppet som begränsar det sammanlagda uttoget av inkomstskatt och förmögenhetsskatt sänks fr.o.m. 1992 års texering från 75 till 55 %. Begränsningsregeln avskaffas fr.o.m. 1995 års texering.

Skälen för mitt förslag: I lagen (1970:172) om begränsning av skatt i vissa fell finns bestämmelser som syfter till att hindra att det samman­lagda skatteutteget blir för högt (begränsningsregeln). Bestämmelsema innebär i korthet att ett spärrbelopp bestäms med hänsyn till inkomsten. Spärrbeloppet jämförs sedan med den sammanlagda skatten. Spärrbelop­pet är 75 % av summan av beskattningsbar förvärvsinkomst och inkomst av kapitel. Den del av det sammanlagda skattebeloppet som överstiger spärrbeloppet kan fella bort helt eller delvis. Endast förmögenhetsskatten och den statliga inkomstskatten får sättes ned. Förmögenhetsskatten får dock inte reduceras så att skatten blir lägre än skatten på halva den beskattningsbara förmögenheten.

Begränsningsregeln justerades tekniskt våren 1991 för att anpassas till de nya inkomstskatteregleraa. Nivån för spärrbeloppet låg dock fest vid 75 % trots de sänkte marginalskattesatseraa för inkomstskatten. Procentsatsen för spärrbeloppet var även oförändrad när den högste

5 Riksdagen 1991/92. 1 saml. Nr 60

65

marginalskattesatsen sänktes från 75 till 72 % för år 1989 och från 72 till 65 % för år 1990 (vid en kommunal skattesats på 30 %).

Med nuvarande nivå för spärrbeloppet får endast ett relativt litet antel personer sin skatt sänkt med stöd av begränsningsregeln. Det beror på att marginal skattesänkningen gett ett större utrymme för utteg av förmögen­hetsskatt inom ramen för det 75-procentiga spärrbeloppet. Den höga nivån för spärrbeloppet innebär således att en gmpp inte får del av skattereformens sänkning av inkomstskatteraa. Enligt min mening bör marginalskattereformen slå igenom på beskattningen utan undanteg. Jag förordar därför en sänkning av procentsatsen för spärrbeloppet till 55 %. Nivån har valts med hänsyn till högste utteg av kommunalskatt som ligger på ca 33,5 %.

Mitt förslag föranleder en ändring i 3 § lagen om begränsning av skatt i vissa fell. Den nya regeln bör tillämpas fr.o.m. 1992 års texering. När förmögenhetsskatten slopas helt vid 1995 års texering blir begränsnings-regeln överflödig. Jag föreslår därför att regeln upphävs med verkan fr.o.m. samma texering.

Den sänkte nivån för spärrbeloppet kan beräknas minska skatteintäkter­na med 250 milj.kr.

Prop. 1991/92:60

3.5 Sambeskattning av fosterbam

Mitt förslag: Fosterbara skall inte sambeskattes med fosterföräldrar­na för förmögenhet.

Skälen fiir mitt förslag: Sambeskattningen av makars inkomster är numera i sin helhet avskaffed. Vid förmögenhetsbeskattningen sambeskat­tes emellertid såväl makar som bam under 18 år. Regeln gäller också styvbara och fosterbara. Sambeskattningen regleras i 12 § SFL. Innebörden av begreppet hemmavarande bara framgår av 65 § kommu­nalskattelagen (1928:370), KL.

Enligt min mening borde sambeskattningen utmönstras helt av såväl principiella som administrativa skäl. I och med att förmögenhetsskatten tes bort fr.o.m. 1995 års texering försvinner också de kvarvarande sambeskattmngsbestämmelseraa. Av stetsfinansiella skäl får sambeskatt­ningen dock leva kvar under skattens avveckling fram till 1995 års texering. På en punkt vill jag emellertid nu ändå modifiera bestämmelser­na. Nuvarande sambeskattning av femiljehemsplacerade bara med fosterföräldrarna kan i åtskilliga fell vara direkt stötande. Denna form av sambeskattning bör därför tes bort med omedelbar verkan.

66

4  Arvs- och gåvobeskattningen

Prop. 1991/92:60

Mitt förslag: Arvs- och gåvobeskattningen sänks i alla klasser genom justeringar i skatteskalan. När det gäller värderingsreglema i arvs- och gåvoskattelagen företes vissa tekniska justeringar med hänsyn till förslaget om slopad förmögenhetsskatt.

Skälen för mitt förslag: Bestämmelseraa om arvs- och gåvobeskatt­ningen finns i lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt, AGL. Skatten är progressiv. Mottegaraa delas in i olika klasser, klass I, 

II 

eller III, och för varje klass gäller skilda skatteskalor.

Till klass I, där skatteutteget är lägre än i klass 

II, 

hänförs bl.a. efterlevande make, sambo och bara. Vid arvsbeskattningen medges i klass I skattefria gmndavdrag med 280 000 kr. för efterlevande make eller sambo och 70 000 kr. för annan mottegare. Om bara eller avkomling till avlidet bara ännu inte fyllt 18 år vid skattskyldighetens inträde dras utöver nämnda gmndavdrag av ytterligare 10 000 kr. för varje år eller del av år som återstår till denna ålder uppnås. Vid gåvobeskattningen utgör gmndavdraget 10 000 kr. I det lägste skiktet upp till 140 000 kr. - är skatteutteget 10 %. 1 skiktet mellan 140 000 kr. och 280 000 kr. är skatteutteget 20 %. I de två högste skikten mellan 1 120 000 kr. och 11 200 000 kr. resp. 11 200 000 kr. och däröver uppgår skatten till 50 resp. 60 %. Det finns sammanlagt sex skikt.

Till klass II hör bl.a. föräldrar och syskon men också mer avlägsna släktingar, obesläktede personer och vissa icke allmäimyttiga organisatio­ner. Vid arvsbeskattningen är gmndavdraget 21 000 kr. och vid gåvobeskattningen detsamma som i klass I, dvs. 10 000 kr. Också här finns det sex skikt. 1 det lägste upp till 35 000 kr. är skattesatsen 15 %. I varje skikt ökar skattesatsen med 10 procentenheter. I det högste 2 800 000 kr. och däröver uppgår skatten till 65 %.

Till klass III hänförs vissa allmännnyttiga stiftelser och ideella föreningar. Gmndavdraget vid arvsbeskattningen är 21 000 kr. Det finns tre skikt. Det lägste går upp till 42 000 kr. och det högste avser 84 000 kr. och däröver. Skattesatsen uppgår i de olika skikten till 10, 20 resp 30 %. Gåvoskatt utgår ej för mottegare i klass III.

Skiktindelningen och gmndavdragen ändrades senast genom lagstiftning hösten 1990 (prop. 1990/91:54, SkUlO, SFS 1990:1430). Ändringama trädde i kraft den 1 januari 1991. Skiktindehiingen och skattesatsema i de skatteskalor som då justerades liksom de grundavdrag som vid arvsbeskattningen gällde för klasserna 

II 

och III hade tillkommit genom lagstiftning som trädde i kraft den 1 januari 1987 (prop. 1986/87:54, SkU12, SFS 1986:1198). Gmndavdragen för arvinge och testementstega-re i klass I tillkom i samband med de förändringar i arvs- och gåvo-skattelagstiftningen som genomfördes med anledning av femiljerättsrefor-men och trädde i kraft den 1 januari 1988 (prop. 1987/88:61, SkU14,

67

SFS 1987:1206). Gmndavdraget vid gåvobeskattningen hade i princip    Prop. 1991/92:60 varit oförändrat sedan år 1959. De justeringar avseende skiktgränser och gmndavdrag som företogs inför årsskiftet  1990/91  skedde bl.a.  mot bakgmnd av de höjda texeringsvärdena på festigheter och med hänsyn till den allmänna prisutvecklingen.

Arvs- och gåvoskatteutteget i Sverige befiimer sig intemationellt sett på en mycket hög nivå. Med hänsyn till dette och mot bakgmnd av vad jag i det föregående uttelat om behovet av en allmän sänkning av kapitelbeskattningen föreslår jag, såvitt gäller klassema I och 

II,

att den högste skattesatsen skall sänkas till 30 % och att skiktgränsema i alla tre klassema ungefär fördubblas i de lägre skikten. I klass I bör således den övre gränsen för det lägste skiktet, där skattesatsen är 10 %, höjas från 140 000 kr. till 300 000 kr. Skiktet där skattesatsen är 20 % - mellan 140 000 kr. och 280 000 kr. bör på motsvarande sätt innefette belopp mellan 300 000 kr. och 600 000 kr. Uppgår det skattepliktiga beloppet till 600 000 kr. eller däröver bör skatten i skiktet vara 30 % vilket ersätter skikt med skattesatsema 30, 40, 50 och 60 %. Förslagen innebär sammanteget att skikten har gjorts bredare och att progressionen har dämpats. Den närmare utformningen av skatteskaloma framgår av lagförslaget.

Mitt förslag föranleder justeringar i 28 § AGL.

De föreslagna förändringama i skatteskaloma kan beräknas ge ett inkomstbortfell på 420 milj.kr.

Utöver vissa tekniska justeringar till vilka jag återkommer i det följande är jag nu inte beredd att föreslå ytterligare ändringar av arvs-och gåvoskattelagstiftningen. I finansdepartementet bereds för närvarande frågan om arvs- och gåvobeskattningens framtida utformning och jag avser att senare återkomma till denna fråga.

När det gäller värderingen av s.k. företegsförmögenhet vid arvs- och gåvobeskattningen hänvisar bestämmelserna i AGL till motsvarande bestämmelser i SFL. Jag har i det föregående föreslagit att SFL skall upphöra att gälla vid utgången av år 1991 men att den med vissa undanteg och justeringar ändå skall tillämpas vid 1992 - 1994 års texeringar. Att SFL upphör att gälla innebär att det är nödvändigt att utforma kopplingen mellan bestämmelsema i AGL och den upphävda lagens värderingsregler avseende företegsförmögenhet på ett något annorlunda sätt. Mina förslag i dessa hänseenden som föranleder vissa justeringar i 22 § 3 mom. 23 § B och F samt 43 § AGL berörs närmare i specialmotiveringen.

68

5 Kapitalinkomstbeskattningen

5.1 Sänkt skattesats för hushållssektoms kapitalinkomster

Prop. 1991/92:60

Mitt förslag:  Skattesatsen för fysiska personers och dödsbons kapitelinkomster sänks från 30 % till 25 % fr.o.m. år 1993.

Bakgrunden till mitt förslag: Fysiska personers kapitolinkomster beskattos separat med en proportionell stotlig skatt på 30 %. Kapitol­beskattningen är därmed frikopplad från beskattningen av förvärvsinkom­ster i fråga om både beräkning av skatteunderlag och skattesats. Skatten på förvärvsinkomster varierar vid 31 % kommunalskatt från 23,25 % i det inkomstintervall där grundavdraget upptrappas till 51 % i det inkomstiutervall där det även utgår stotlig skatt för förvärvsinkomster. Ytterligare skillnader mellan kapitolinkomstskattesatsen och skattesatsema för förvärvsinkomster uppkommer genom att kapitolinkomster beskattos med en enhetlig stotlig skatt på 30 % medan beskattningen av förvärvs­inkomster beror på kommunalskattesatsen i kommunen.

Skälen för mitt förslag: Skattesatsen för fysiska personers kapitol­inkomster på 30 % är förhållandevis hög i ett intemationellt perspektiv med hänsyn till att beskattningen omfettor alla slag av nominellt beräknade kapitelinkomster och således även reavinster. 1 andra länder förekommer både lägre och högre skattesatser men den fektiska beskattningen är ofta väsentligt lägre genom omfettande undanteg från beskattningen.

En hög beskattning av kapitelinkomster bidrar tillsammans med annan kapitelbeskattning till att göra Sverige mindre attraktivt för personer med kapitel och entreprenöranda och motverkar därmed en angelägen tillväxt. En hög sammanlagd kap i tel beskattning kan dessutom bidra till skattefusk genom att tillgångar och inkomster i utlandet inte redovisas. Dette skapar orättvisor och missgynnar svenska banker och andra institut som verkar här jämfört med institut i utlandet. En hög svensk kapitelinkomstbeskatt­ning kan också skapa snedvridningar genom att gynna sparformer i utlandet som inte inom överskådlig tid beskattos i Sverige. Det senare gäller t.ex. långsiktiga placeringar i reinvesterande värdepappersfonder med säte i lågskatteländer.

Investeringama måste öka för att bidra till en hög och varaktig tillväxt. Denna ökning av investeringarna får inte finansieras genom ett högre offentligt sparande då detto skulle försvåra nödvändiga skattesänkningar. Finansiering genom lån från utlandet är inte heller lämplig då detto endast är en kortsiktig lösning som medför ökad belastning för framtida generationer. Den högre investeringsnivån bör i stället fmansieras genom ett högre hushållssparande. Ett ökat hushållssparande är angeläget även av andra skäl eftersom det medför ökad trygghet och ökade valmöjlighe­ter för den enskilde.

Mina förslag om slopad förmögenhetsskatt och sänkt arvs- och gåvoskatt  förbättrar villkoren  för  sparande  i  Sverige  men  är  inte

69

tillräckliga med hänsyn till högt ställda ambitioner om en hög och    Prop. 1991/92:60 varaktig tillväxt. För att stimulera sparandet för alla hushåll är det angeläget att även sänka kapitolinkomstbeskattningen.  Även de nyss nämnda intemationella aspektema tolar för en sådan ordning.

En generell sänkning av skattesatsen för hushållens kapitolinkomster till 20 eller 25 % är enligt min mening den viktigaste åtgärden av följande skäl.

En sänkning av skattesatsen för kapitolinkomster ger en förhållandevis kraftfull och varaktig effekt på hushållssparandet genom att sparande generellt blir mera förmånligt samtidigt som låntogande motverkas. Selektiva sparstimulerande åtgärder är inte lika verkningsfulla eftersom de kan leda till en omflyttning av sparmedel utan att det totola sparandet ökar.

Med utgångspunkt från inkomstskatteutredningens (SOU 1989:33) antoganden om en inflationstokt på 4 % och en realränto på 3 % ger nuvarande skattesats på 30 % en real ränto efter skatt på 0,9 %. En sänkning av kapitolinkomstskattesatsen till 20 % ökar den reala räntan efter skatt till 1,6% medan en skattesats på 25 % ger en real ränte efter skatt på 1,25 % vid dessa an teganden. Förbättringen av sparandets villkor när skattesatsen sänks till 20-25 % belyses också av att realräntan efter skatt blir positiv vid en inflation på upp till 12 resp. 9 % och inte bara vid en inflation på upp till 7 % som när nuvarande skatteregler tillämpas.

En sänkt skattesats medför således att såväl vanligt banksparande som andra typer av sparande blir mera förmånligt. Låntegande för bl.a. konsumtionsändamål blir däremot mindre attraktivt om låntegaren själv får betela 75-80 % i stället för 70 % av ränteutgifterna. Avser låntegan-det i stället t.ex. investeringar i aktier balanseras den ökade lånekostna­den av att skattesatsen sänks även för aktieutdelningar och reavinster. Dette gynnar tillväxtbefrämjande investeringar i näringslivet jämfört med lånefinansierad konsumtion.

En sänkning av kapitelinkomstskattesatsen är också motiverad vid en jämförelse med den sammanlagda beskattningen av arbetsinkomster. Vid inkomstskatteutredningens anteganden uppgår skatten med nuvarande regler till 30 % av den nominella räntan på 7 % eller till 2,1 %, vilket utgör 70 % av den reala räntan före skatt. Skattens andel av den reala räntan överstiger därmed det sammanlagda skatteutteget för arbetsinkom­ster inklusive skattedelen av socialavgiftema på 36-64 %. En kapitel-iiikomstskattesats på 20-25 % reducerar skattens andel av den reala räntan till 47-58 %, vilket bättre överensstämmer med det sammanlagda skatteutteget på arbetsinkomster.

Enligt nuvarande regler uppgår skattesatsema till 30, 23, 20, 15 och 10 % för hushållens normala kapitolinkomster, sparande i aktiebolag med hänsynstogande till reserveringsmöjligheter, allemanssparande, privat pensionsförsäkring resp. tjänstepensionsförsäkring. En sänkning av skattesatsen för hushållens normala kapitelinkomster till 20-25 % reducerar det högste av dessa skatteutteg. Därmed uppnås en mera rättvis och likformig beskattning av olika typer av sparande, vilket innebär att

70

skatteeffekter i mindre grad än nu snedvrider hushållens val mellan olika Prop. 1991/92:60 sparformer. Likformigheten och rättvisan ökar också mera allmänt genom att det blir något mindre betydelsefullt om avkastningen beskattos löpande, som för banksparande och normala obligationer, eller med tidsfördröjning, som för s.k. nollkupongobligationer, vissa riksgäldskon­ton, reinvesterande utländska värdepappersfonder och reavinster.

En annan betydelsefull effekt av en sänkt skattesats är att skatteutteget på realiserade kapitolvinster reduceras, vilket minskar de inlåsningar som uppkommer genom att försäljningar utlöser beskattning. En av många effekter av denna typ är att det maximala skatteuttoget vid försäljning av en permanentbostod reduceras från 9 % till 6-7,5 % av försäljningspriset när skattesatsen sänks till 20-25 %. Därmed ökas flexibiliteten på arbets-och bostodsmarknadema, vilket är önskvärt ur ett tillväxtperspektiv. Inlåsningen reduceras även för bl.a. aktieinnehav.

Ett ytterligare skäl för en sänkt kapitolinkomstskattesats är att en . skattesatssänkning, tillsammans med följdändringar avseende räntebidrag­en, ger en viss budgetförstärkning. Det ger i sin tur utrymme för ytterligare skattelättnader. Detto är betydelsefullt då det fmns många ur ett tillväxtperspektiv angelägna skattesänkningar som av stetsfinansiella skäl inte kan genomföras nu. En allmän sänkning av kapitelinkomst­skattesatsen medför vidare administrativa lättnader i förhållande till riktede skattesänkningar.

Den sammanlagda skatten på aktieutdelningar uppgår idag till 51 % genom att bolagsvinster beskattos med 30 % samtidigt som den därefter återstående delen av vinsten beskattes med 30 % hos aktieägaren. En sänkning av kapitelinkomstskattesatsen till 20-25 % reducerar den sammanlagda skatten till 4447,5 %, vilket är ett väsentligt steg i rätt riktning. Eftersom eget kapitel också gynnas genom Annellavdrag samt genom kapitelbaserade reserveringsmöjligheter uppnås en i ett intematio­nellt perspektiv förmånlig beskattning av eget kapitel i svenska bolag. Liksom i många andra länder är dock lånat kapitel fortferande gynnat jämfört med eget kapitel eftersom räntor till skillnad från aktieutdelningar är generellt avdragsgilla. Dette utgör i och för sig ett argument för ytterligare lättnader i dubbelbeskattningen av aktieutdelningar. En sänkt skattesats för kapitelinkomster medför emellertid att det omedelbara behovet av ytterligare lättnader av dubbelbeskattningen reduceras. Med hänsyn till att det fmns många andra angelägna skattesänkningar och med hänsyn till behovet av fortsatte överväganden är jag inte beredd att nu föreslå ytterligare lättnader i dubbelbeskattningen av aktieutdelningar utöver den sänkte kapitelinkomstskattesatsen.

Vid en bedömning av nivån på kapitelskattesatsen bör även enskilda näringsidkares situation beaktos. För närvarande ser en särskild utredare över beskattningsfrågoma för enskilda näringsidkare och handelsbolag (dir. 1990:82). Utgångspunkten är att behandla de olika organisationsfor-mema för näringsverksamhet på ett likformigt sätt. En ur tillväxtsyn­vinkel central aspekt är att nuvarande högre beskattning av kapitolavkast-ning inom enskild näringsverksamhet undanröjs. Enligt vad jag erferit överväger den särskilde utredaren att föreslå att enskilda näringsidkares

71

inkomster fördelas mellan en schablonmässigt beräknad kapitolavkastning    Prop. 1991/92:60

som beskattos i inkomstslaget kapitel, och resterande förvärvsinkomst

som beskattes i inkomstslaget näringsverksamhet. Ett liknande system

tillämpas i Danmark och införs i Norge. Om systemet införs också i

Sverige kommer en sänkning av kapitelinkomstskattesatsen att medföra

en väsentlig skattelättnad, vilket också är fördelaktigt ur till väx tsynvinkel.

Det finns således ett antel tungt vägande skäl för en sänkning av kapitelinkomstskattesatsen. Flera av dessa skäl, bl.a. målet om ett högt hushållssparande och målet om internationellt konkurrenskraftiga regler, telar för en sänkning av skattesatsen till 20 % och kanske t.o.m. till 15 %.

Samtidigt finns det emellertid skäl som telar mot en snabb sänkning av skattesatsen för kapitelinkomster. Som nämnts tidigare medför en sänkt skattesats en högre ränte efter skatt, vilket ökar bostodskostnaderaa för belånade egnahem och bostodsrätter. Om låneräntan är 12 % medför en sänkning av kapitolinkomstskattesatsen från 30 till 20 % en ökning av räntan efter skatt med 1,2 procentenheter. För ett genomsnittligt belånat egnahem skulle därmed bostodskostnaden öka med cirka 6 %. Effekten är likvärdig med en ökning av räntan före skatt med 1,7 procentenheter och kan således sägas innebära ett återtagande av en del av de sänkningar av bostedsutgiftema som uppkommit genom sjunkande räntor. En sänkt kapitelinkomstskattesats tenderar att dämpa prisutvecklingen för egnahem och kan därmed också dämpa bostedsbyggandet.

Som diskuteras närmare senare bör en sänkt skattesats för kapitelin­komster också leda till följdändringar i form av reducerade räntebidrag för hyres- och bostedsrätter, motsvarande en hyreshöjning på cirka 3 % vid en sänkning av skattesatsen till 20 %.

En omedelbar sänkning av kapitelinkomstskattesatsen till 20 % kan enligt min mening ge en alltför snabb ökning av bostedskostnaderaa med risk för störningar på fastighetspriser och byggande. Samtidigt bör givetvis inte bostedspolitiska hänsynsteganden avseende i förste hand övergångseffekter varaktigt förhindra en anpassning av kapitelinkomst­skattesatsen till en ekonomiskt lämplig och interaationellt anpassad nivå.

En lämplig avvägning är att nu fette beslut om en sänkning av kapitelinkomstskattesatsen till 25 %. Därmed uppnås inte obetydliga förbättringar på alla de sätt som diskuterats i det föregående samtidigt som höjningen av bostedskostaaderaa begränsas och möjligheten kvarstår att sänka skattesatsen ytterligare vid ett senare tillfälle.

För att ytterligare minska risken för oönskade övergångseffekter och för att ge hushållen bättre möjligheter att anpassa sig till den sänkte skattesatsen föreslår jag att sänkningen av skattesatsen sker först den 1 januari 1993. Beslut om denna skattesatssänkning bör dock fettes redan nu. De sparstimulerande effekteraa kan därigenom uppnås utan tidsför­dröjning. De effekter skattesatssänkningen medför för boendekostnaderaa måste beaktos i samband med den omläggning av bostodsfmansieringen och med den sammanhängande förändringar av festighetsskatten som kan bli akhiell 1993.

Som framgått av den tidigare diskussionen fmns det många skäl som

72

tolar för ytterligare sänkningar av skattesatsen för kapitolinkomster. Storleken på och tidpunkten för sådana ytterligare förändringar får emellertid avvägas vid ett senare tillfälle med hänsyn till dels den allmänna ekonomiska utvecklingen i Sverige, dels förändringar av skatteregleraa i omvärlden.

Skattesatsen för allemanssparandet uppgår redan vid nuvarande regler till 20 % och bör inte justeras i detto sammanhang.

Räntebidragen för hyres- och bostodsrätter är högre än för egnahem med hänsyn till att ägare av egnahem utöver räntebidraget får en skattelättoad på 30 % för sina ränteutgifter. Den garanterade räntan för nybyggda egnahem uppgår således till 4,9 % motsvarande en ränto efter 30-procentig skattelättnad på 3,4 %, vilket överensstämmer med den garanterade räntan för ett nybyggt hyreshus.

För att upprätthålla denna balans mellan olika boendeformer bör en sänkning av kapitolinkomstskattesatsen enligt min mening kombineras med en motsvarande höjning av de garanterade räntoma för hyres- och bostodsrätter. Jag avser att i ett annat sammanhang föreslå en sådan anpassning av de garanterade räntoma för hyres- och bostodsrätter. Som tidigare nämnts måste detto beaktas i samband med en omläggning av bostodsfinansieringen 1993.

Mitt förslag föranleder en ändring av 10 § tredje stycket lagen (1947:576) om stotlig inkomstskatt, SIL.

En sänkning av skattesatsen för kapitolinkomster till 25 % reducerar skatten på överskott i inkomstslaget kapitol med 3,23 miljarder kr. Skattereduktionen för underskott i inkomstslaget kapitol reduceras med nästan lika mycket eller med 2,92 miljarder kr. En anpassning av räntebidragen för hyres- och bostodsrätter motsvarande den sänkto skattesatsen på kapitolinkomster reducerar de offentliga utgifteraa med 1,41 miljarder kr. En sänkning av kapitolinkomstskattesatsen och följdändringar avseende räntebidragen ger således sammantoget en budgetförstärkning på 1,10 miljarder kr. fr.o.m. år 1993.

Prop. 1991/92:60

5.2 Sänkt reavinstskatt på aktier m. m.

Mitt förslag: Skatten på reavinster på aktier och andra finansiella instmment som beskattas enligt aktievinstreglema sänks till 25 % redan år 1992 för fysiska personer och dödsbon. Detsamma gäller för reavinst på andelar i handelsbolag.

Skälen för mitt förslag: Den generella sänkningen av skattesatsen för kapitolinkomster till 25 % sker således först den 1 januari 1993. Tidsfördröjningen är främst motiverad av bostodspolitiska skäl. Skatte­sänkningen bör dock uppnås redan år 1992 för reavinster på aktier för att allmänt reducera inJåsningseffekteraa så snabbt som möjligt och för att inte inlåsningar skall uppkomma som en följd av att kapitolinkomstskatte­satsen sänks fr.o.m. år 1993. Skattesatsen bör således sänkas från 30 till

73

25 % för reavinster på aktier redan år 1992. Detto uppnås enklast genom en särskild övergångsregel till SIL om att den skattepliktiga reavinsten år 1992 utgör 5/6 av den faktiska reavinsten för aktier. På motsvarande sätt bör reaförluster vara avdragsgilla till 5/6. Denna lagstiftningsteknik används redan för allemanssparandet, där den önskade skattesatsen på 20 % uppnås genom att 2/3 av berörd kapitolavkastning beskattes med 30 %.

Den redan år 1992 sankte skattesatsen för reavinster bör omfette inte bara aktier utan även konvertibla skuldebrev, aktieoptioner och andra finansiella instmment som är anknutna till företegens vinster, dvs. de instmment som omfettes av 27 § 1 mom. SIL. Dessutom bör även andelar i handelsbolag omfettes.

Den sänkte reavinstskatten beräknas medföra en budgetförsvagning på 840 milj.kr. för år 1992.

5.3 Sänkt skattesats för andra privata sparformer

Prop. 1991/92:60

Mitt förslag: Skattesatsen för avkastning på kapitelförsäkringar och för värdepappersfonder sänks från 30 till 25 % fr.o.m. år 1992. Skatten på avkastningen av private pensionsförsäkringar sänks från 15 till 10 % fr.o.m. år 1992.

Bakgrunden till mitt förslag: Sparande i kapitelförsäkring är likställt med direkt hushållssparande genom att sparandet avser inkomstbeskattede medel, genom att förmögenhetsskatt utgår och genom att skattesatsen är 30 %. Även värdepappersfonder beskattes med 30 %. Avkastningen på privat pensionsförsäkring, dvs. pensionsförsäkring som betelas av den enskilde, beskattes med 15 % medan avkastningen på tjänslepensionsför-säkring beskattes med 10 %.

Skälen för mitt förslag: Balansen mellan hushållens direkte sparande och sparande i kapitelförsäkring bör upprätthållas genom att skattesatsen sänks till 25 % även för kapitelförsäkringar. En sådan skattesänkning är också angelägen för att kapitel försäkring i svenska bolag skall vara konkurrenskraftig jämfört med kapitelförsäkring i utländska bolag och för att stimulera även denna typ av privat sparande. Skattesatsen för kapitelförsäkring bör sänkas redan fr.o.m. år 1992 eftersom det på dette område inte finns några särskilda skäl som telar för en tidsfördröjning.

Värdepappersfonder utgör också ett näraliggande altemativ till hushållens direkte sparande. Fondema beskattes med 30 % för överskott som inte delas ut till delägama. En bibehållen skattesats på 30 % för värdepappersfonder skulle sannolikt medföra ökade avdragsgilla utdelningar från dessa fonder, varvid beskattning ändå skulle ske hos hushållen med 25 %. Ytterligare en aspekt är att svenska värdepappers­fonder i hög grad konkurrerar med utiandsbaserade värdepappersfonder. Dette telar för en anpassning i riktning mot den beskattning som gäller i de för värdepappersfonder mest förmånliga länderaa.  Mot denna

74

bakgmnd och för att även stimulera sparande i värdepappersfonder,    Prop. 1991/92:60 förslår jag att skattesatsen utan tidsfördröjning sänks till 25 % även för värdepappersfonder.

Investmentbolag och andra förvaltningsföreteg bör även fortsättningsvis ha samma skattesats som övriga aktiebolag eftersom skälen för en anpassning med hänsyn till den sänkte skattesatsen för hushållen är mindre storka för dessa företegsformer än för värdepappersfonder. Likheten mellan förvaltningsföretegen och vanliga aktiebolag är också större än mellan värdepappersfonder och vanliga aktiebolag.

Avkastningen på privat pensionsförsäkring beskattes med 15 % medan tjänstepensionsförsäkring beskattes med 10 %. Beskattningen sker hos livförsäkringsföretegen. Jag anser att det inte finns några tungt vägande skäl för en sådan skillnad i beskattning med hänsyn till att tjänstepen­sionsförsäkring i allt högre utsträckning liknar privat pensionsförsäkring. Bl.a. kan även villkoren för tjänstepensionsförsäkring numera anpassas efter den försäkrades individuella önskemål. Skillnaden i skattesatser medför komplikationer för skattskyldiga och skattemyndigheter. Den skapar även snedvridningar och orättvisor till nackdel för privat pensionsförsäkring.

En sänkning av skattesatsen för privat pensionsförsäkring är också angelägen för att stimulera det private sparandet och med hänsyn till att motsvarande försäkringar ofta är skattefria i andra länder.

Mot denna bakgrund förelår jag att skattesatsen för privat pensionsför­säkring utan tidsfördröjning sänks från 15 till 10 %. Dette bör ske genom en justering av 5 § lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pensions­medel.

Den sänkte skattesatsen för avkastning på kapitelförsäkringar föranleder en ändring av 10 a § SIL i vilken anges att skattesatsen för livförsäk­ringsföretegen skall vara 25 %. I samma paragraf bör en motsvarande ändring göras för värdepappersfondema.

Den föreslagna sänkningen av skattesatseraa för kapitelförsäkring, värdepappersfonder och privat pensionsförsäkring beräknas ge ett skattebortfell på 510, 390 resp. 320 milj.kr. Det sist nämnda beloppet är beräknat med hänsyn till att en sänkt skattesats för privat pensionsför­säkring medför följdändringar avseende den särskilda löneskatten. Jag återkommer till dessa följdändringar (avsnitt 6.3).

75

5.4 Slopad ränteavdragsbränsning

Prop. 1991/92:60

Mitt förslag: Bestämmelseraa om ränteavdragsbegränsning slopas. I stället begränsas skattereduktionen för underskott i inkomstslaget kapitel till 18 % för den del av underskottet som överstiger 100 000 kr. Under år 1992 kommer skattereduktionen för motsvar­ande underskott att uppgå till 21 %.

Bakgmnden till mitt förslag: 1 3 § 2 mom. SIL fmns bestämmelser om begränsningar i avdragsrätten för räntor. De har införts i samband med skattereformen och utvidgades genom lagstiftning under hösten 1990. Bestämmelseraa syfter till att förebygga skatteplanering och motverka skattekrediter. Avsikten var att skapa approximativ likformighet vid lånefinansiering av tillgångar där det förekommer skattekrediter genom att avkastningen beskattes först när den realiseras.

Utgångspunkten för regleraa är att ränteutgifter fritt får kvittes mot kapitelintäkter avseende tillgångar där det inte förekommer några skattekrediter. Det finns en särskild bestämmelse som definierar vad som skall räknas som sådan kvittningsgill ränteintäkt. Som exempel kan nämnas att definitionen omfetter ränte på banktillgodohavanden i svenska kronor och likvärdiga fordringar som betelas varje år med hela det vid beskattningsårets utgång upplupna beloppet men inte motsvarande fordringar i utländsk valute.

Ränteavdragsbegränsningen kan sägas vara uppbyggd i två steg. Dels får kvittning endast ske mot sådana kapitelintäkter som uppfyller definitionens krav på ränteintäkt, dels begränsas avdragsrätten till 70 % om ränteutgifterna överstiger ränteintäktema med mer än 100 000 kr. Skattereduktionen för det överskjutande räntebeloppet begränsas alltså till 21 % vid en kapitelskattesats på 30 %. För bara och ungdomar under 18 år är beloppet för full avdragsrätt begränsat till 10 000 kr.

Skälen för mitt förslag: Regleraa om avdragsbegränsning för utgiftsräntor har sin gmnd i uppfettningen att en fri kvittningsrätt skulle kunna leda till en omfettande skatteplanering. Det är för att undanröja risken för sådan skatteplanering som dessa bestämmelser har införts.

Som jag inledningsvis nämnde är det i dagens ekonomiska situation utomordentligt viktigt att skatteregleraa utformas så att de bidrar till tillväxt i ekonomin. Skatteregler som hindrar den ekonomiska utveckling­en måste avskaffes eller lindras i störste möjliga utsträckning. Det är därför nödvändigt att te upp en diskussion om ränteavdragsregleraas funktion och berättigande. I den frågan vill jag framhålla följande.

Genom den nuvarande begränsningen förhindras kvittning av ränteutgif­ter mot utdelningsintäkter. Det är heller inte möjligt att kvitte räntoraa mot reavinster. Dessa inskränkningar i kvittningsrätten försvårar för investerare att tillskjute kapitel till företegssektora. Enligt min uppfettning begränsar regleraa därmed utbudet av riskkapitel.

Den  nuvarande avdragsbegränsningen har blivit  alltför restriktivt

76

utformad eftersom den ställer upp hinder mot kvittning av utgiftsräntor    Prop. 1991/92:60 utan att den medför fördelar i andra hänseenden som uppväger nackdelar­na med begränsningen. Det framstår därför som angeläget att undersöka om det är möjligt att förändra eller avvara bestämmelsen om ränteav­dragsbegränsning utan att regelsystemet utnyttjas på ett inte avsett sätt.

Det finns i det nuvarande regelsystemet flera bestämmelser inom inkomstslaget kapitel som förhindrar och försvårar skatteplanering. Jag tänker här främst på att skattesatsen i inkomstslaget kapitel numera är betydligt lägre än den var tidigare. Dette har givetvis stor betydelse för lönsamheten för olika slag av skatteplanering. Till dette kommer bestämmelsen att reaförluster enligt huvudregeln endast är avdragsgilla till 70 % och förbudet mot avdrag för förskottsräntor för tiden efter beskattningsårets utgång. Jag vill slutligen erinra om att möjligheten att te upp stora lån för skatteplanering är avsevärt mindre i dag än för bara några år sedan.

Vad jag nu sagt bör kompletteras på en punkt. Det måste nämligen konsteteras att den nuvarande utformningen av bestämmelsema har blivit utomordentligt komplicerad. Dette har skett främst genom införandet av den särskilda definitionen av vad som skall anses utgöra ränteintäkt. En speciell komplikation är att bara och ungdomar under 18 år samt handelsbolagstexerade dödsbon träffes av avdragsbegränsningen redan vid överskjutande ränteutgifter på 10 000 kr.

Den komplicerade utformningen av regelsystemet gör givetvis att dette blir svårt att förstå och överblicka. Även en förenkling av regleraa framstår därför som en angelägen uppgift.

Det är således min uppfettning att regleraa på dette område bör förbättras och förenklas i betydelseftilla hänseenden.

Flera olika möjligheter står därvid till buds. Ett alteraativ är att göra mindre justeringar av de nuvarande bestämmelseraa. Mer än marginella förenklingar synes emellertid inte vara möjliga att göra med bibehållande av den nuvarande strukturen på regeln om ränteavdragsbegränsning. Det är därför nödvändigt att te ett större grepp för att kunna åstedkomma bättre skattemässiga villkor för anskaffning,av riskkapitel till de små och medelstora företegen.

Ett annat altemativ är att utvidga regeln om avdragsbegränsning så att också andra slag av kapitelinkomster får kvittes mot ränteutgifter. Närmast till hands ligger alteraativet att tilläte kvittning av ränteutgifter mot utdelningsinkomsler. Även andra slag av kapitelinkomster är givetvis tänkbara i en sådan utvidgad kvittningsregel.

En utvidgning av kvittningsområdet till att omfette utdelningsinkomster kan sägas ligga i linje med den nuvarande utformningen av regeln. Den särskilda regeln i 3 § 2 mom. tredje stycket SIL om ett förhöjt avdragsut­rymme för innehavare av fåmansbolagsaktier tillkom nämligen för att möjliggöra full kvittning mellan ränteutgifter och utdelningsinkomster från bolaget, låt vara att denna kvittning uppnås på ett indirekt sätt. Bestämmelsen medger att avdragsutrymmet höjs med i princip hela utrymmet för kapitelbeskatted utdelning och dette även om den fektiska utdelningen har varit lägre. Det kan således hävdas att avdragsbegräns-

77

ningens nuvarande utformning i princip tillåter viss kvittning också mot    Prop. 1991/92:60 utdelningsinkomsler. Den utvidgningen har emellertid kunnat åstedkom-mas endast med hjälp av en komplicerad lagteknisk utformning av bestämmelsen.

En avsevärd regelförenkling skulle därför kunna uppnås om alla slag av utdelning behandlas lika.

Ett förslag om en på dette sätt utvidgad regel om avdragsbegränsning kan emellertid kritiseras från andra utgångspunkter. Det kan med fog ifrågasattes om en sådan förändring skulle medföra en tillräcklig förbättring för försörjningen med riskkapitel till de små och medelstora företegen. Till dette kommer att den förenkling som uppnås med den angivna utvidgningen av kvittningsområdet blir obetydlig. Mot den bakgmnden framstår en ytterligare utvidgning av kvittningsrätten till att omfatte även reavinster som naturlig.

Genom en sådan regeländring kommer full kvittningsrätt att finnas mellan ränteutgifter och alla slag av kapitelinkomster. Dette iimebär generellt sett en avsevärd förenkling såväl för de skattskyldiga som för skattemyndigheteraa. En annan fördel är att kontrolluppgiftslämnandet förenklas genom att det inte längre krävs någon fördelning mellan ränteintäkter som är kvittningsgilla och sådana som inte är det.

Som jag tidigare nämnde har avdragsbegränsningen för utgiftsräntor tillkommit för att motverka alltför vidlyftig skatteplanering. Jag delar uppfettningen att skattesystemet bör utformas så att sådan skatteplanering motverkas. Från den utgångspunkten kan det hävdas att ett fullständigt slopande av ränteavdragsbegränsningen med bibehållande av övriga regler innebär att skattesystemet kommer att kunna utnyttjas för att erhålla stora skattekrediter utan att motsvarande fördelar uppkommer för näringslivet. Det är därför motiverat att utforma kapitelinkomstregleraa med viss restriktivitet. Även stetsfinansiella skäl telar för att en begränsning bör införas i dette hänseende. En lämplig avvägning erhålls om den nuvarande ordningen med full resp. kvoterad avdragsrätt omvandlas och överförs till beräkning av skattereduktion för underskottet. Den lösningen skulle alltså innebära att skattereduktion medges med 25 % för under­skott i inkomstslaget kapitel upp till 100 000 kr. För överskjutande underskott bör skattereduktion medges med 18 %.

Under år 1992 gäller fortferande kapi tel skattesatsen på 30 %. Skatte­reduktionen bör då uppgå till 30 % och 21 % i resp. skikt.

Den nu diskuterade utvidgningen av kvittningsrätten skulle enligt min uppfettning medföra avsevärda förenklingar och en inte oväsentlig förbättring för tillgången på riskkapitel. Vad jag tidigare anfört om de anslutande bestämmelsernas utformning och funktion gör det enligt min mening möjligt att vidte denna förändring med bibehållande av en rimlig balans mellan kravet att regleraa inte skall motverka utveckling och tillväxt och önskemålet att de skall vara motståndskraftiga mot otillbörlig skatteplanering.

Mitt förslag innebär alltså att regleraa om ränteavdragsbegränsning slopas och att den nuvarande gränsen för fiillt avdragsgilla ränteutgifter omvandlas till en ren skattereduktionsregel. Det återstår då att te stäUning

78

till om bestämmelsen om nedsatt kvittningsrätt för ungdomar och handelsbolagstexerade dödsbon skall förvandlas till en särskild skatte­reduktionsregel. I den frågan kan konsteteras att en specialbestämmelse för ungdomar skulle sakna praktisk betydelse. En särskild bestämmelse endast för handelsbolagstexerade dödsbon skulle komplicera reglema utan att medföra någon egentlig fördel. Bestämmelsen om skattereduktion bör därför gälla uten undanteg.

Från lagteknisk synvinkel medför förslaget att andra och tredje styckena i 3 § 2 mom. SIL kan upphävas. Detsamma gäller regeln i 3 § 4 mom. andra stycket SIL om höjt ränteavdragstak vid räntefördelning och den särskilda bestämmelsen om uppgiftsskyldighet för vad som är kvittningsgill ränteintäkt i 3 kap. 22 § andra stycket lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter. I uppbördslagen (1953:272) ändras den nuvarande bestämmelsen i 2 § 4 mom. om skattereduktion för underskott i kapitel så att full skattereduktion på 25 % medges för underskott på högst 100 000 kr. medan överskjutande underskott medför en skattereduktion på 18 %. I en övergångsbestämmelse till uppbörds­lagen bör anges att skattereduktionen för underskott som uppkommer under inkomståret 1992 då den högre kapitelskattesatsen gäller medges med 30 % resp. 21 %.

Effekten av mitt förslag kan beräknas till ett skattebortfell på ca 200 milj.kr.

Prop. 1991/92:60

5.5 Beskattning av delägare i fåmansföretag

Mitt förslag: Vid tillämpning av de särskilda regleraa för beskatt­ning av utdelning och reavinst som härrör från fåmansföreteg får utrymmet för kapitelbeskatted utdelning och reavinst avseende aktier som anskaffats före år 1990 alteraativt beräknas med utgångspunkt i aktiemas värde vid utgången av år 1990.

Bakgrunden till mitt förslag: En delägare i ett fåmansföreteg som samtidigt är verksam i företeget har normalt möjlighet att te ut sina arbetsinkomster som utdelning eller reavinst. Till följd av skillnaden mellan den proportionella beskattningen av kapitelinkomster och den progressiva beskattningen av förvärvsinkomster skulle dette utan särskilda regler leda till att arbetsinkomster beskattes proportionellt med en skattesats på 30 % i stället för progressivt med en högste marginalskatt på ca 50 %.

För att motverka effekten av att arbetsinkomster tes ut som utdelnings-inkomster och reavinster infördes som ett led i skattereformen särskilda regler för beskattning av delägare i fåmansföreteg. En fömtsättning för att reglema skall tillämpas är att delägaren eller någon denne närstående varit verksam i bolaget i betydande omfettning.

De särskilda bestämmelsema finns integna i 3 § 12 mom. SIL. Om bestämmelsema är tillämpliga skall utdelning och reavinst på aktier i

79

fåmansföreteg beskattes i inkomstslaget kapitel till den del inkomsten Prop. 1991/92:60 kan anses utgöra en schablonmässigt beräknad normal kapitelavkastning medan eventuell överskjutande utdelning och reavinst i princip beskattas som om det vore fråga om lön. För personer med höga förvärvsinkom­ster kommer utdelning som överstiger normal kapitelavkastning därmed att beskattes med ca 50 % och således inkomstbeskattes på samma sätt som löneinkomster.

Den skattemässiga gränsdragningen mellan vad som egentligen utgör arbetsuikomst respektive kapitelinkomst bestäms således schablonmässigt. Utgångspunkten är att en delägare i ett fåmansföreteg i störste möjliga utsträckning skall få samma totela skattebelastning som en löntegare som äger aktier i t.ex. ett börsbolag vid samma fektiska arbetsinkomst och samma kapitelinkomst. Normal kapitelavkastning kapitelbeskattet utrymme beräknas som suniman av anskafftiingskostnaden och lämnade ovillkorliga kapiteltillskott multiplicerad med stetslåneräntan med ett tillägg på fem procentenheter.

Understiger den faktiska utdelningen det belopp som definieras som normal kap i tel avkastning får skillnaden däremellan sparas. Det sparade utrymmet läggs följande år till underlaget för beräkning av utrymmet för kapitelbeskatted inkomst och ger därmed, utöver sparande, utrymme för en högre kapitelbeskatted utdelnmg senare år. Vid försäljning av aktieraa fördelas reavinsten så att hälften beskattes som kapitelinkomst och andra hälften i inkomstslaget tjänst. Bestämmelsen innebär emellertid en viss lättnad genom att endast hälften av den del av reavinsten som överstiger eventuellt ackumulerat sparat utrymme beskattes i inkomstslaget tjänst.

De bestämmelser som nu beskrivits har kompletterats med två undan-tegsregler. Den förste innehåller en högste gräns för hur stor del av en reavinst som kan komma att beskattes i inkomstslaget tjänst. Den andra undantegsregeln innebär att de särskilda regleraa för beskattning av delägare i fåmansföreteg överhuvudteget inte skall tillämpas om utom­stående äger minst 30 % av aktiema i företeget.

Skälen för mitt förslag: Företegandet är av väsentlig betydelse för tillväxten i ekonomin. Det gäller särskilt småföretegen. Det iimebär givetvis också att fåmansföreteg inte bör beskattos hårdare än andra företeg.

Avkastningen på det kapitel som en företegare satsat i sitt bolag skall givetvis beskattes som kapitelinkomst med den lägre proportionella skattesatsen. Det gäller även en viss riskersättning. När det är fråga om inkomst som genererats på gmnd av att ägaren varit verksam i företeget bör beskattning ske i inkomstslaget tjänst. Dette innebär att det finns ett behov av bestämmelser som begränsar den inkomst som kan beskattos som kapitolinkomst.

I ett hänseende anser jag att nuvarande regler måste göras generösare och det gäller bestämningen av förmögenhetsmässigt ingångsvärde för aktier som anskaffets före år 1990.

För aktier som anskaffets före år 1990 finns inte några sparanderegler för tiden fram till 1990. För att hänsyn skall tos till i företoget sparad kapitolavkastning och de förändringar av penningvärdet som skett före år

80

1990 infördes genom lagstiftning hösten 1990 (prop. 1990/91:54, SkUlO,    Prop. 1991/92:60

SFS 1990:1422) en särskild övergångsreglering. Vid beräkning av den

del av avkastningen som skall kapitolbeskattos får anskaffningskostnaden

räknas upp med beaktande av den allmänna prisutvecklingen fram till år

1990.  Uppräkning medges inte för längre tid tillbaka än 20 år, dvs.

förste uppräkningsår är 1970.

Jag anser inte att denna övergångsreglering är tillräcklig. Av praktiska skäl är det emellertid mindre lämpligt att tilläte uppräkning med längre än 20 år tillbaka. Mitt förslag är att det kapitelbeskattede utrymmet för aktier som förvärvats före år 1990 alteraativt får bestämmas med utgångspunkt i värdet på aktieraa vid utgången av år 1990. Det är lämpligt att värdet beräknas enligt de regler som gällde för förmögenhets­värderingen vid denna tidpunkt.

Vid förmögenhetsvärderingen skall vissa tillgångar tes upp till ett reducerat värde. Det kapitelbeskattede utrymmet skall emellertid beräknas på ett underlag som i princip motsvarar det oreducerade värdet.

När det gäller aktier som inte omsätts marknadsmässigt görs regelmäss­igt en värdering av skattemyndigheten i det län där bolaget har sitt hemvist. Dette värde bör också vara utgångspunkt för beräkning av det kapitelbeskattede utrymmet. Till gmnd för värderingen av aktieraa ligger en substansvärdering av bolagets tillgångar. Har bolagets tillgångar lagts ned i rörelse eller jordbmk skall substansvärdet sättes ned till 30 %. Aktiema skall sedan tes upp till dette värde. Vid beräkning av det kapitelbeskattede utrymmet bör denna reducering kompenseras genom en uppräkning av värdet med 3,5.

Det värde på aktieraa som används vid förmögenhetstexeringen kan utgöras av tillgångar av vilka vissa tes upp till ett reducerat värde och andra till det fulla värdet. Att urskilja hur stor del av aktievärdet som belöper på de olika tillgångsslagen innebär tillämpningsproblem. Även om en uppräkning av det totela värdet med 3,5 i sådana blandade fell innebär en överkompensation får denna av praktiska skäl godtes.

Effekteraa av mitt förslag kan illustreras med ett exempel.

Ett bolag bildas år 1958 och anskaffningskostnaden för aktieraa är 50 000 kr. Vid utgången av år 1990 är förmögenhetsvärdet på aktieraa 2 milj.kr. Den nuvarande bestämmelsen om uppräkning av anskaffnings­kostnaden ger ett ingångsvärde på 252 000 kr. Stetslåneräntan var vid utgången av november 1990 12,56 % och det ger för år 1991 ett kapitelbeskattet utrymme på 44 251 kr. I och med den nu föreslagna altemativa beräkningsregeln kommer det kapitelbeskattede utrymmet att beräknas med utgångspunkt i förmögenhetsvärdet vid utgången av år 1990. Till gmnd för beräkning av dette värde (2 milj.kr.) låg ett till 30 % reducerat värde på tillgångaraa i bolaget. Vid beräkning av det kapitelbeskattede utrymmet skall därför värdet räknas upp tre och en halv gång vilket ger ett ingångsvärde på 7 milj.kr. Det kapitelbeskattede utrymmet blir år 1991 1,23 milj.kr. Om det kapitelbeskattede utrymmet sparas och stetslåneräntan fr.o.m. år 1991 antes vara 10 % kan aktieraa säljas efter fem år för 14,4 milj.kr. utan att någon del av reavinsten kommer att beskattes i inkomstslaget tjänst.

6 Riksdagen 1991/92. 1 saml. Nr 60

81

Den alteraativa beräkningsregeln bör endast gälla aktier och andelar i fåmansföreteg. Beträffande andra fmansiella instmment som exempelvis konvertibla skuldebrev är förhållandena normalt sådana att den löpande avkastning som utbetelats under tidigare år i många fell motsvarar huvuddelen av den fektiska nominella avkastningen. Av samma skäl medgavs inte heller att den särskilda bestämmelsen om uppräkning av anskaffningskostnaden fick tillämpas annat än på aktier och andelar.

Budgeteffektema av mitt förslag innebär ett inkomstbortfell på ca 110 milj.kr för 1992, 160 milj.kr. för 1993 och 210 milj.kr för 1994.

Mitt förslag föranleder ändring i 3 § 12 mom. SIL. Den alteraativa beräkningsregeln bör få tillämpas redan vid 1992 års texering.

Prop. 1991/92:60

5.6  Räntebidrag

Mitt förslag: Stetliga räntebidrag för bostedsändamål görs skatte­pliktiga och avdrag medges för hela räntekostnaden även till den del den täcks av räntebidrag.

Bakgmnden till mitt förslag: I december 1990 beslutede riksdagen att införa ett nytt system för bostedsfinansiering vid ny- och ombyggnad (prop. 1990/91:34, BoU4). Beslutet innebar bl.a. att delar av räntebidrag enligt gällande regler skulle ersattes av s.k. räntelån förenade med stetliga kreditgarantier. I maj 1991 beslutede riksdagen om komplette­ringar och ändringar av det tidigare beslutet (prop. 1990/91:144, BoU20).

I finansdepartementet har under våren 1991 uterbetets ett förslag till ändrade skatteregler för det nya bostedsfinansieringssystemet. Promemo­rian (Ds 1991:38) Skatteregler för ny bostedsfinansiering m.m., har remissbehandlats. En förteckning över de remissinstanser som yttrat sig bör fogas som bilaga 3 till protokollet. En remissammanställning finns tillgänglig i lagstiftningsärendet (dnr 2697/91).

I promemorian föreslås att skatteregleraa genomgående skall knytes till de olika komponenteraa i bostedsstödet och inte till de faktiska finansi­eringsförhållandena. Utgående realräntebidrag skall vara skattepliktiga och bidraget skall höja taket för fiillt avdrag för ränteutgifter i inkomst­slaget kapitel.

Skälen för mitt förslag: Enligt regeringsförklaringen den 4 oktober 1991 skall det beslutede systemet om s.k. räntelån inte genomföras. Förslag om en långsiktig förändring av bostedsfinansieringen kommer att läggas fram under år 1992. I awakten på dette har regeringen i prop. 1991/92:56 redovisat ett förslag i fråga om bostedsbyggandets finansie­ring för år 1992.

Förslaget i nämnda proposition innebär bl.a. att räntebidrag kan utgå till en festighetsägare i samband med ny- eller ombyggnad av hosteden oavsett hur åtgärden har fmansierats. Hittills har endast festighetsägare med stolliga bostodslån kunnat erhålla räntebidrag. Räntebidraget har inte

82

83

varit skattepliktigt samtidigt som den del av räntekostnaden som täckts    Prop. 1991/92:60 av bidraget inte varit avdragsgill. I och med att räntebidraget enligt förslaget skall kunna utgå oavsett hur finansiering skett bör det vara skattepliktigt samtidigt som erlagda räntekostnader är avdragsgilla även till den del de täcks av räntebidrag.

Den närmare utformningen av de bestämmelser som reglerar den skattemässiga behandlingen är beroende av om det är fråga om ett räntebidrag som skall redovisas i inkomstslaget kapitol eller i inkomstsla­get näringsverksamhet. Jag återkommer senare till den skattemässiga behandlingen av räntebidrag i näringsverksamhet (avsnitt 6.7).

I fråga om räntebidrag som skall redovisas i inkomstslaget kapitol föranleder mitt förslag ändringar i 3 § 1 och 4 mom. SIL. Jag har tidigare (avsnitt 5.4) föreslagit att bestämmelserna om ränteavdragsbe­gränsning skall slopas. I stället begränsas skattereduktionen för under­skott i inkomstslaget kapitol, dvs. efter kvittning mellan räntebidrag och ränteutgifter, för den del av underskottet som överstiger 100 000 kr. Några särskilda regler beträffande möjligheten till avdrag för räntekostna­der erfordras därför inte. I 2 kap. 10 § lagen om självdeklaration och kontrolluppgifter föreslås en bestämmelse som innebär att fysisk person som skall redovisa stotligt räntebidrag som inkomst av kapitel skall kunna använda sig av förenklad självdeklaration. Vidare föreslås en ändring i 3 kap. 21 § samma lag beträffande skyldigheten att lämna kontrollupp­gift.

6 Företagsbeskattning

Prop. 1991/92:60

6.1   Allmänt

Som jag tidigare framhållit är den nya regeringens ambition på skatte­området att i ett förste steg lindra eller avskaffa de skatter som leder till störst skadeverkningar för samhällsekonomin. Åtgärder krävs även på företegsskatteområdet.

För alla företeg bör skatten på arbetsinkomster sänkas genom att den allmänna löneavgiften tes bort från årsskiftet. Det föranleder bl.a. att den särskilda löneskatten också bör justeras. En arman åtgärd som bör vidtes uten onödig tidsutdräkt är att te bort arbetsgivaravgifteraa på de bidrag som en arbetsgivare lämnar till en s.k. vinstandelsstiftelse. Vidare bör skogsbraket ges bättre möjligheter genom att skogsvårdsavgiften halveras från årsskiftet för att sedan slopas fr.o.m. den 1 juli 1992.

Med hänsyn till den korte tiden sedan regeringsskiftet har som tidigare nämnts en prioritering i behandlingen av angelägna skattefrågor varit nödvändig. Tonvikten har lagts på kapitelbeskattningssidan. Jag vill emellertid i det här sammanhanget också redovisa behov av framtida förändringar av företegsbeskattningen.

Skattereformen innebär en genomgripande omläggning av den svenska företegsbeskattningen. Det är min uppfettning att omläggningen är ett stort steg mot en mer ändamålsenlig och interaationellt konkurrenskraftig företegsbeskattrung. Genom den sänkte bolagsskattesatsen i förening med en breddning av skattebasen är gmnden lagd för en samhällsekonomiskt mindre snedvridande beskattning. De genomförda ändringama ansluter till en fortgående intemationell utveckling.

Det nuvarande systemet kan emellertid förbättras i flera avseenden. Allra mest angelägen är frågan om beskattningen av enskilda näringsid­kare och handelsbolag. En allmän uppfettning är att egenföretegare bör få möjlighet att arbete på samma skattemässiga villkor som aktiebolag utan att behöva använda sig av någon form av bolag. Frågan har utretts i olika sammanhang. Det senaste förslaget lades fram hösten 1989 (SOU 1989:94). Modellen kallades särskild redovisningsmetod (SRM). Förslaget togs fram på mycket kort tid för att kunna utgöra ett komple­ment till betänkandet Reformerad företegsbeskattning (SOU 1989:34). Det visade sig emellertid att förslaget trots stora förtjänster i vissa avseenden inte hunnit bearbetes tillräckligt för att kunna läggas till gmnd för lagstiftning (prop. 1989/90:110 s. 518). För närvarande arbeter en särskild utredare med att utforma ett system anpassat efter de nya företegsskattereglema (dir. 1990:82). Enligt vad jag inhämtet kan ett förslag väntes till stundande årsskifte.

En fråga som är av stor vikt att få närmare belyst är möjligheteraa att tillskapa nya skattestimulanser för teknik- och innovationsföreteg. Det skulle t.ex. kunna vara fråga om att få avdrag för kapiteltillskott till riskfylld verksamhet. Ett arbete med en sådan inriktning bör påbörjas.

Det fmns anledning att vid sidan av dessa frågor mer fömtsättningslöst göra en övergripande bedömning av vilka förändringar av företegs­beskattningen som kan behövas. Utgångspunkten bör vara att utforma företegsbeskattningen så att onödiga hinder för företegandet undviks.

84

En utveckling av det nuvarande systemet bör te sikte på att få ett så enkelt, begripligt och överskådligt system som möjligt. Som jag berört tidigare är det av vikt att fömtsättningama för skilda organisationsformer för näringsverksamhet som aktiebolag, handelsbolag och enskild närings­verksamhet är så lika som möjligt. Jag kan också erinra om alt en särskild kommitté håller på med en teknisk översyn av inkomstskatte-lagsliftningen (dir. 1991:39). Den fortgående intemationaliseringen kommer vidare atl kräva ytterligare anpassningar av våra intema regler. Fortsatte överväganden måste också göras mot bakgmnd av den nu föreslagna sänkningen av kapi tel skattesatsen. En fråga som får ses i den belysningen är den ekonomiska dubbelbeskattningen. 1 sammanhanget får också ställning tes till förslaget från utredningen om reformerad företegs­beskattning om nuvärdeavskrivning och periodiseringsfonder.

Enligt min bedömning bör det vara möjligt för regering och riksdag att med början näste år behandla frågor om fortsatte förändringar av före­tegsbeskattningen.

Vid sidan av de förslag till skattesänkningar som berördes inledningsvis avser jag all to upp några ytterligare frågor som det är angeläget alt riksdagen kan ta ställning till före årsskiftet. Det rör bl.a. tillämpningen av räntefördelningen vid 1992 års texering, beskattningen av räntebidrag och skadeförsäkringsföretagens beskattning.

Prop. 1991/92:60

6.2  Den allmänna löneavgiften avskaffas

Mitt förslag: Den allmänna löneavgiften tas bort vid utgången av år 1991.

Skälen för mitt förslag: Den allmäima löneavgiften infördes år 1982 för all finansiera försto steget i 1982 års skattereform (prop. 1981/82:197, SkU 60, SFS 1982:423).

För arbetsgivare beräknas löneavgiften på det underlag som gäller för arbetsgivaravgift lill folkpensioneringen enligt lagen (1981:691) om socialavgifler. För enskilda näringsidkare beräknas löneavgiften på det underlag som gäller för egenavgift lill folkpensioneringen enligt nämnda lag.

Den allrnärma löneavgiften utgick först med 2 % av avgiftsunderlaget. Uttegel av avgiften har därefter ändrats vid ett flertol tillfällen. I samband med skattereformen höjdes den allrnärma löneavgiften under perioden januari-juni 1991 från 0,34 % till 1,64 % (prop. 1990/91:54, SkUlO, SFS 1990:1454).

Samtidigt som särskild löneskatt på pensionskostnader infördes sänktes den allrnärma löneavgiften tillfälligt lill 0,16 % för tiden juli 1991-december 1992 (prop. 1990/91:166, SkU29, SFS 1991:703).

Som redovisats tidigare bör den allmänna löneavgiften avskaffas vid årsskiftet (avsnitt 6.1). Därmed sänks skattebelastningen på arbets­inkomster.

85

Förslaget leder till minskade skatteintäkter på omkring 1 miljard kr. för år 1992. För vart och ett av åren 1993 och 1994 beräknas skattebortfellet bli omkring 2,3 miljarder kr. Skattebortfellet netto blir lägre om man beaktor att en slopad allmän löneavgift bl.a. ökar underlaget för företogens eller hushållens inkomstbeskattning.

Förslaget om avveckling av löneavgiften iimebär att lagen (1982:423) om allmän löneavgift skall upphöra att gälla vid utgången av december 1991. Vidare bör lagen (1990:1454) om höjning av den allmänna löneavgiften intill utgången av juni 1991 och lagen (1991:703) om sänkning av den allmänna löneavgiften intill utgången av december 1992 upphävas.

Förslaget föranleder vidare ändringar i lagen om socialavgifter och lagen (1990:912) om nedsättning av socialavgifter och allmän löneavgift.

I denna fråga har jag samrått med stetsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] och chefen för näringsdepartementet.

Prop. 1991/92:60

6.3  Sänkt särskild löneskatt

Mitt förslag: Den särskilda löneskatten på vissa förvärvsin­komster sänks till 21,85 % med anledning av att den allmänna löneavgiften slopas. Motsvarande justering görs beträffande den särskilda löneskatten på pensionskostnader.

Enskilda näringidkares löneskatt på avgift för pen­sionsförsäkring skall utgå med oreducerad skattesats.

Vissa justeringar görs vidare av underlaget för löneskatten på förvärvsinkomster.

Skälen för mitt förslag:

Särskild löneskatt pä förvärvsinkomster

Särskild löneskatt utgår på vissa förvärvsinkomster. Bestämmelseraa fmns i lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsin­komster.

Skatten är 22,2 % av underlaget. Nivån är baserad på de socialavgifter som tes ut av enskilda näringsidkare (egenavgifter).

Förslaget att slopa den allmänna löneavgiften (avsnitt 6.2) aktualiserar en nedsättning av den särskilda löneskatten på vissa förvärvsinkomster (jfr prop. 1990/91:110 s. 382).

Enligt min merdng bör den särskilda löneskatten sänkas med vad som motsvarar den slopade allmänna löneavgiften. Fr. o. m. år 1992 bör därför skatten tes ut med 21,85 % av underlaget.

Riksdagen beslutede våren 1991 om en sänkning av arbetsgivaravgiften till sjukförsäkringen från 10,1 % till 8,2 % (prop. 1990/91:181, SfU18, SFS 1991:1050). Med anledning av sänkningen fick regeringen i uppdrag av riksdagen att lägga fram ett förslag om justering av den särskilda löneskatten.

86

Vid införandet av den särskilda löneskatten valde man att även för Prop. 1991/92:60 arbetsgivare basera skatten på de lägre egenavgiftema (prop. 1989/90:110 s. 378 f). Om löneskatten baserats på arbetsgivaravgiftema borde skattesatsen bestämts till 23,9 % i stället för 22,2 %. Eftersom egenav­giftema inte påverkas av den beslutede sänkningen av arbetsgivaravgiften till sjukförsäkringen bör sänkningen enligt min mening inte föranleda någon ändring av den särskilda löneskatten.

När det gäller noggrannheten på delkomponentema inom socialavgifts­systemet uttrycks i dag samtliga med minst två decimaler. Jag anser det lämpligt och konsekvent att fortsättningsvis ange även särskild löneskatt med två decimaler.

I detto sammanhang vill jag också te upp två frågor som rör underlaget för den särskilda löneskatten på vissa förvärvsinkomster.

Den nuvarande utformningen av reglema har i ett avseende fått en utformning som innebär att den som inte fyllt 65 år och för hela året uppbär hel ålderspension på vissa förvärvsinkomster varken betelar egen­avgifter eller särskild löneskatt. Denna brist i regelsystemet bör enligt min mening korrigeras. Jag återkommer till frågan i specialmotiveringen.

Den andra frågan rör avgångsersättningar från kommunala företeg.

Särskild löneskatt skall enligt 1 § förste stycket 2 lagen om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster betelas på ersättning som utfeller enligt kollektivavtolsgrundad avgångsbidragsförsäkring som tecknats av arbetsgivare till förmån för arbetstogare. Enligt 1 § försto stycket 3 betolas särskild löneskatt på avgångsersättning som annorledes än på gmnd av kollektivavtelsgmndad avgångsbidragsförsäkring utbetelas av steten eller kommun som arbetsgivare.

Vissa företeg med kommunal anknytning som betelar ut sådan ersättning som avses i 1 § förste stycket 3 omfettes inte av denna bestämmelse och inte heller av bestämmelseraa i 1 § förste stycket 2 eftersom ersättningen inte utfeller på grand av någon sådan försäkring som där avses. På dessa avgångsersättningar erlägger företegen fulla socialavgifter.

Kommunförbundet har i en skrivelse ställd till finansdepartementet påtelat att kollektivavtelet AGF-KL gäller även hos kommunala företeg under fömtsättning dels, att företeget tillämpar kommunalt pensionsavtel (PA-KL eller motsvarande), dels att borgen föreligger. Vidare har påtelats att reglema i sin nuvarande utformning skapat en oavsedd och oönskad olikhet i uttag av avgifter mellan olika arbetsgivarkategorier.

För att åstedkomma neutralitet i skattehänseende mellan dessa olika arbetsgivarkategorier bör enligt min mening även avgångsersättningar från arbetsgivare som tillämpar kommunalt pensionsavtel och där kommunal borgen föreligger omfettes av regleraa om särskild löneskatt.

Dessa förslag föranleder ändringar i 1 § förste stycket och 2 § förste stycket lagen om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster.

87

Särskild löneskatt på pensionskostnader

Prop. 1991/92:60

Särskild löneskatt utgår även på pensionskostnader. Bestämmelseraa om löneskatt på pensionskostnader finns i lagen (1991:687) om särskild löneskatt på pensionskostnader.

Som en följd av att den allmänna löneavgiften slopas bör den särskilda löneskatten på pensionskostnader sättes ned i motsvarande mån. Det betyder att särskild löneskatt fr. o. m. år 1992 bör tes ut med 21,85 % på pensionskostnader.

För enskilda näringsidkare gäller att löneskatt tes ut på den avgift för pensionsförsäkring som har dragits av som omkostnad i förvärvskällan. Löneskatten uppgår för närvarande till 11,1 % av underlaget. Anled­ningen till den lägre skattesatsen är att enskilda näringsidkare inte kan teckna tjänstepensionsförsäkring utan är hänvisade till vanlig pen­sionsförsäkring. Avkastningen på tjänstepensionsförsäkring beskattes i livförsäkringsföretegen med 10 % medan avkastningen på vanliga pensionsförsäkringar beskattes med 15 %. Eftersom enskilda näringsid­kare skattemässigt bör jämställas med anställda vad gäller möjligheten till pensionering kompenseras den först nämnda gmppen för den högre avkastningsskatten genom ett i motsvarande mån lägre utteg av löneskatt.

Jag har tidigare föreslagit att beskattningen av avkastning på vanliga pensionsförsäkringar skall sättes ned till 10 %. Sådana försäkringar kommer alltså med mitt förslag att avkastningsbeskattes efter samma regler som tjänstepensionsförsäkringar. På gmnd av dette föreligger inte längre någon gmnd för nedsättning av den särskilda löneskatten för enskilda näringsidkare. Den bör således i fortsättningen utgå med oreducerad skattesats på 21,85 %.

Förslaget i denna del kan uppfettes som en skärpt beskattning av enskilda näringsidkares pensionssparande. Jag vill därför framhålla att så inte är fellet. Beskattningen ligger på samma nivå som tidigare men en omfördelning har skett mellan avkastrungsskatt och särskild löneskatt.

Om en enskild näringsidkare betelar sainma pensionsförsäkringsavgift som tidigare kommer han visserligen att debiteras en högre löneskatt. Denna uppvägs emellertid av att avkastningen i livförsäkringsföreteget endast beskattes med den lägre skattesatsen på 10 %. Värdetillväxten på försäkringssparandet blir därför i motsvarande mån högre. Om egenföre-tegaren inte vill satsa mer pengar totelt sett i en pensionsförsäkring än han nu gör kan dette ske genom att han sänker sin årliga avgift för försäkringen. Den lägre sparinsatsen uppvägs i ett sådant fell av den lägre beskattningen av avkastningen på sparbeloppet. I inget av dessa fell sker således någon försämring av villkoren för försäkringssparandet.

Förslagen föranleder ändringar i 1 och 3 §§ lagen om säiskild löneskatt på pensionskostnader.

Den sänkte löneskatten på förvärvsinkomster och pensionskostnader medför ett årligt skattebortfell på netto 90 milj.kr.

88

6.4  Slopande av socialavgifter på vinstandelsmedel m.m.

Prop. 1991/92:60

Mitt förslag: Socialavgifter tes fr.o.m. den 1 januari 1992 inte längre ut på arbetsgivares bidrag till vinstendelsstiftelser. Bidragen skall inte heller vara pensionsgmndande för arbetstegaren. Samtidigt görs tekniska justeringar i lagen (1962:381) om allmän försäkring med anledning av ändringar i skollagen.

Skälen för mitt förslag: I ett stort antel företeg har åtgärder vidtegits för att genom vinstendelssystem göra de anställda delaktiga av företegets resultet, öka produktiviteten, sprida det individuella ägandet i företeget och öka känslan av samhörighet med företeget.

Överföring av vinstmedel till en företegsanknuten vinstandelsstiftelse beslutes av företeget i regel i anslutning till att resultetet för det gångna året fastställs. Överföringen sker till en av de anställda eller personalor-ganisationeraa vid företeget bildad stiftelse. Stiftelsen utgör ett från företeget fristående rättssubjekt. Enligt praxis får företeget under vissa fömtsättningar göra avdrag vid inkomsttexeringen för det till stiftelsen överförda beloppet. Ofte bildar varje avsättning en särskild fond men andra konstmktioner förekommer också. Stiftelsen placerar i regel medlen i värdepapper, ofta i aktier i det företeg som lämnat bidraget.

Andelsrätt i stiftelsens förmögenhet gmndas på anställning i det överförande företeget vid en viss tidpunkt eller under viss tidsperiod. De individuella andelaraa bestäms med utgångspunkt i anställmngsform, avlönad tid eller liknande.

Stiftelsen förvalter de överförda medlen (vinstandelsmedlen), inkl. avkastning och realiserad värdestegring, för andelsägaraas räkning. Efter viss tid ofta efter fem år eller vid pensionering erhåller den an­del sberättigade utbetolning av sin andel i form av kontonter eller aktier. När så sker beskattos mottogaren för sin andel i inkomstslaget tjänst. Den som slutor sin anställning erhåller i allmänhet ett s.k. fribrev avseende sin andelsrätt. Med fribrev avses ett bevis om den eller de andelar som den anställde tillgodoförts i redan överförda medel.

Enligt praxis togs tidigare inte ut några arbetsgivaravgifter när medlen lämnades till stiftelsen. Avgifter togs inte heller ut när de anställda eller tidigare anställda erhöll sin andel från stiftelsen.

Fr.o.m. den 1 januari 1988 har avgiftsskyldighet införts (prop. 1986/87:107, SfU20, SFS 1987:567). Socialavgifter tos ut på bidrag som en arbetsgivare lämnar till stiftelsen. Av praktiska skäl togs inte sjukförsäkringsavgift eller arbetsskadeavgift ut på bidragen. I samband med 1990 års skattereform ändrades regleraa. Numera tos fulla social­avgifter ut på bidragen (prop. 1989/90:110, SkU30, SFS 1990:658).

Samtidigt som socialavgifter infördes på vinstendelsmedel beslutedes att värdet av vad som på gmnd av arbetsgivarens bidrag till en vinst­andelsstiftelse tillgodoförs en försäkrad skulle anses som inkomst av anställning vid beräkning av pensionsgmndande inkomst. Förvärv av

89

andel i vinstandelsstiftelse har dock inte legat till grund för beräkning av    Prop. 1991/92:60 sjukpenninggmndande inkomst.

För egen del vill jag anföra följande. Vinstandelssystem i företog gör de anställda delaktiga i företogets resultet och sprider ägandet. Systemet främjar produktivitet och utgör ett långsiktigt sparande. Dette sparande bör stimuleras ytterligare. Det kan enklast ske genom att återgå till de förhållanden som gällde före 1987 års lagstiftning. Socialavgifter bör inte tes ut vare sig när medlen lämnas till stiftelsen eller när de anställda eller tidigare anställda erhåller sin andel från stiftelsen. En sådan åtgärd skulle enligt min uppfettning bidra till att vitelisera företegandet i Sverige.

Med hänsyn till vad jag nu anfört bör därför avgiftsskyldigheten för bidrag till vinstandelsstiftelser tes bort. Förslaget ter sikte på bidrag som utges den 1 januari 1992 eller senare. En ändring bör göras i 2 kap. 3 § lagen om socialavgifter.

Eftersom bidrag till en vinstendelsstiftelse inte bör ingå i beräkmngen av underlaget för arbetsgivaravgifter bör inte heller värdet av vad som tillförs en försäkrad genom avsättning till en sådan stiftelse vara pensionsgmndande. Det föranleder ändringar i 11 kap. 2 och 4 §§ AFL samt 3 § lagen (1959:551) om beräkning av pensionsgmndande inkomst enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. Någon ändring i 54 §

1

mom. fjärde stycket 4 uppbördslagen när det gäller hänvisningen till

2

kap. 3 § andra stycket lagen om socialavgifter blir inte nödvändig. Det bör emellertid anmärkas att hänvisningen får en ny innebörd.

Med vinstandelssystemets nuvarande omfettning kommer förslaget budgetmässigt att leda till ett intäktsbortfell på omkring 100 milj.kr. om året.

Samtidigt somjag föreslår ändringar i 11 kap. 2 § AFL bör av tekniska skäl vissa justeringar göras med anledning av ändringar i skollagen (1985:1100). I prop. 1990/91:85 föreslogs att den konununala vuxen­utbildningen skulle få en annan omfettning än tidigare och att svensk­undervisning för invandrare skulle infogas i det offentliga skolväsendet. Svenskundervisning för invandrare blir beteckningen på hela den sammanslagna undervisning som infördes från och med den 1 januari 1991 efter förslag i prop. 1989/90:102 om reformerad svenskundervis­ning för vuxna invandrare. Riksdagen fettede i juni 1991 beslut med anledning av prop. 1990/91:85 (UbU16, SFS 1991:1107). Ugändring-araa i bl.a. skollagen skall i huvudsakliga delar tillämpas i fråga om utbildning som äger mm efter den 1 juli 1992. En anpassning i ter­minologiskt hänseende till dessa regler bör därför göras i AFL med ikraftträdande den 1 juli 1992.

Jag har i de här frågoraa samrått med stetsrådet[REDACTED_EFTERNAMN].

90

6.5  Slopad skogsvårdsavgift

Prop. 1991/92:60

Mitt förslag: Skogsvårdsavgiften avskaffas fr.o.m. den 1 juli 1992. För tiden januari-juni 1992 betelas en reducerad avgift gmndad på

1991

års skogsbmksvärde. Om skogsägaren så yrkar skall i stället

1992

års skogsbmksvärde få läggas till gmnd för avgiftsberäk­ningen.

Skälen för mitt förslag: Skogsvårdsavgift skall betelas årligen med ett belopp motsvarande 0,8 % av den del av en festighets taxeringsvärde som utgörs av skogsbmksvärdet. Avgiften tillkom urspmngligen för att finansiera skogsvårdsstyrelsema. Medlen betraktes numera som skogs­ägamas bidrag i vid mening till det svenska skogsbmket (prop. 1983/84:40, bil. 7). De används för att fmansiera skoglig forskning, kampanjer, inventeringar och andra åtgärder av gemensamt intresse samt för bidrag av olika slag till skogsbmket.

Systemet med skogsvårdsavgift för att fmansiera diverse åtgärder på skogsbmksområdet har under senare tid utsatts för en allt större kritik från skogsägama. Skogsvårdsavgiften anses medföra en omotiverat hög skattebelastning. Avgiftens sterkt negativa effekter för ett långsiktigt och rationellt skogsbmk har framhållits. I upprepade skrivelser har företräda­re för det enskilda skogsbmket hemställt att såväl skogsvårdsavgiften som de därtill kopplade bidragen avskaffes. Detsamma har framhållits i ett stort antel riksdagsmotioner under de senaste åren. Några har ansett att de bidrag som är av rent regionalpolitisk karaktär bör finnas kvar, medan övriga bidragsformer, t.ex. bidraget till byggande av skogsbilvägar, kan avvecklas.

Den förra regeringen tillsatte i juni 1990 en skogspolitisk kommitté. Av direktiven framgår att kommittén bl.a. skall lämna förslag till eventuella förändringar av skogsvårdsavgiften (dir. 1990:47). Arbetet beräknas vara avslutet näste år.

För egen del vill jag framföra följande. Jag delar bedömningen om avgiftens skadeverkningar. Skogsägarna själva är de som bäst kan avgöra vilka investeringar som behövs. Skogsvårdsavgiften och därmed sammanhängande bidrag m.m. bör således avskaffas. Åtgärderaa som finansieras med skogsvårdsavgiften bör avvecklas successivt med början budgetåret 1992/93. Samtliga åteganden bör avvecklas den 1 juli 1994. Vissa naturvårdande insatser som hittills finansierats inom denna ram kan komma att inrymmas under andra anslag.

Avgiften bör mot denna bakgmnd slopas helt fro.m. den 1 juli 1992. För perioden januari-juni 1992 bör avgiftsutteget halveras. Skogsbmks­värdet höjs i allmänhet den 1 januari 1992 till följd av den allmänna festighetstaxeringen av jordbmksfestigheter under år 1992. Effekteraa av de nya texeringsvärdena bör inte slå igenom vid utteget av skogsvårds­avgifter. Ifrågavarande avgifter bör i stället gmndas på 1991 års skogsbmksvärden.

91

Undantegsvis kan 1992 års skogsbmksvärden tänkas bli lägre än 1991 års värden. Det kan exempelvis bli fellet om en skogsägare avverkat sin skog under år 1991. Den avgiftsskyldige bör i sådana fell ha rätt att efter särskilt yrkande i deklarationen få lägga det nya skogsbmksvärdet till gmnd för avgiftsberäkningen.

I vissa fell kan en festighet sakna skogsbmksvärde för år 1991. Det kan bero på att den utgör en del av en fastighet som ombildats efter förvärv eller överlåtelse av viss areal under år 1991. I sådana fell fmns endast ett skogsbmksvärde för år 1992 åsätt. Skogsvårdsavgiften bör i sådana fell få beräknas med ledning av ett uppskattet skogsbmksvärde för år 1991.

Mina förslag föranleder en lag om upphävande av lagen om skogs­vårdsavgift samt följdändringar i KL och lagen (1958:295) om sjömans­skatt. Också i prop. 1991/92:48 om justeringar i beskattningen i inkomstslaget tjänst, m.m. föreslås ändringar i sistnämnda lag.

Sänkningen respektive slopandet av skogsvårdsavgiften medför ett skattebortfell för år 1992 på bmtto 330 milj.kr. eller 440 milj.kr. på sikt. Om hänsyn tes till att underlaget för andra skatter ökar beräknas skatte­bortfellet netto uppgå till 180 milj.kr. år 1992 och 240 milj.kr. på sikt.

Jag har i denna fråga samrått med chefen för jordbmksdepartementet.

Prop. 1991/92:60

6.6  Räntefördelning

Mitt förslag: I avvaktan på resultetet av utredningsarbetet om beskattningen av enskilda näringsidkare och handelsbolag skjuts tillämpningen av reglema om räntefördelning upp.

Skälen för mitt förslag: Regleraa om räntefördelning innebär att om en förvärvskällas kapitelunderlag, beräknat enligt 4 och 6 §§ lagen (1990:654) om skatteutjämningsreserv (survlagen), är negativt, skall ett belopp motsvarande det negativa kapitelunderlaget multiplicerat med stetslåneräntan redovisas som intäkt av näringsverksamhet. Ett motsvar­ande belopp får dras av i inkomstslaget kapitel. Bestämmelseraa verkar så att avdragseffekten för vissa skuldräntor schablonmässigt begränsas till 30 %.

För att lindra övergången infördes vissa lättnadsregler. Negativa underlag som uppkommit före övergången till det nya skattesystemet undantes t.o.m. 1999 års texering genom bestämmelser om en övergångs­post. Övergångsposten beräknas normalt vid 1992 års texering på gmndval av kapitelunderlaget per den 1 januari 1991. Vid beräkningen av kapitelunderlaget får festigheter som utgör anläggningstillgångar tes upp till 70 % av det bokförda restvärdet alteraativt 70 % av 60-100 % av det för år 1991 gällande texeringsvärdet. Övergångsposten motsvarar det negativa kapitelunderlaget till den del det överstiger ett fribelopp om 50 000 kr.

Det innebär att först vid 1993 års texering kan räntefördelning bli

92

aktuell. En fömtsättning är att förvärvskällans kapitelunderlag per den 1 januari 1992 är lägre än per den 1 januari 1991.

Jag har tidigare förklarat att det är nödvändigt att ett nytt system för beskattning av enskilda näringsidkare och handelsbolag införs. Ett förslag på gmndval av det utredningsarbete som kan väntes till årsskiftet bör kunna leda till lagstiftning under hösten 1992. I det perspektivet ter det sig mindre väl avvägt att börja tillämpa systemet för räntefördelning vid 1992 års toxering. Stork kritik har framförts mot räntefördelningen. Invändningarna har framför allt riktots mot att fastigheter värderas till endast 70 % vid beräkning av kapitolunderlaget. Det sagda leder till att tillämpningen av reglema om räntefördelning bör skjutos upp i avvaktan på ett ställningstogande till det kommande förslaget om en ny beskattning av enskilda näringsidkare och handelsbolag. Till bilden hör också att den socialdemokratiska regeringen förra hösten aviserade en ändring av räntefördelningsreglema avseende behandlingen av stotligt subven­tionerade lån (prop. 1990/91:54 s. 281).

Ett argument mot att skjute upp räntefördelningen skulle kunna vara att det ges tillfälle att ytterligare försvaga kapitelunderlagen genom utteg och ökad belåning i näringsverksamheten. Jag vill då erinra om att ränteför­delningen är ett sätt att göra schablonmässiga korrigeringar. I 44 § KL finns dessutom regler om fördelning av lånat kapitel på olika förvärvskäl­lor. Enligt min bedömning är dessa regler analogt tillämpliga vid bestämmande av kapitelunderlagen för surv och räntefördelning. Det innebär att skattemyndigheteraa har möjlighet att rätte till eventuella felaktigheter som kan förekomma.

Mitt förslag innebär att tillämpningen av regleraa om räntefördelning skjuts upp ett år så att en övergångspost i normalfellet beräknas vid 1993 års texering. Det föranleder ändringar i övergångsbestämmelseraa till KL och survlagen. I 4 och 8 §§ survlagen bör vidare vissa justeringar göras. Ändringama kommenteras i specialmotiveringen.

Prop. 1991/92:60

6.7  Räntebidrag i näringsverksamhet

Mitt förslag: Stetliga räntebidrag för bostedsändamål görs skattepliktiga. Avdrag medges för hela räntekostnaden även till den del räntekostnaden fmansieras med räntebidrag.

Skälen för mitt förslag: För närvarande gäller att räntebidrag som lämnas vid stotiigt finansierad ny-, till- och ombyggnad av bostäder inte utgör skattepliktig intäkt. Å andra sidan medges inte avdrag för den del av räntekostnaden som täcks av räntebidrag. Jag har tidigare (avsnitt 5.6) redogjort för regeringens nyligen avlämnade förslag om bostodsbyggan-dets finansiering år 1992, m.m. (prop. 1991/92:56). Hittills har en festighetsägare inte kunnat komma i åtnjutande av räntebidrag om han inte samtidigt haft stetligt bostedslån. Förslaget innebär bl.a. att stetligt räntebidrag utgår oberoende av finansieringen och således även vid

93

egenfinansiering. Det är en avgörande skillnad jämfört med gällande    Prop. 1991/92:60 regler. Med hänsyn härtill behöver skatteregleraa anpassas dels så att räntebidragen blir skattepliktiga, dels så att avdrag medges för hela räntekostnaden inkl. den del av räntan som täcks med räntebidrag.

Som tidigare redovisats föreslogs i promemorian Ds 1991:38 att räntebidragen skulle göras skattepliktiga (avsnitt 5.6). Motsvarande gällde även i fråga om näringsverksamhet. Förslaget innebar att särskilda regler togs in i en punkt 17 av anvisningaraa till 22 § KL. Det framfördes inga erinringar mot förslaget vid remissbehandlingen.

De stetliga räntebidragen syfter till att minska den årliga (löpande) kostnaden för bostedsfestigheteraa. För att neutralitet skall råda mellan egenfinansierade och lånefinansierade investeringar fordras därför att räntebidragen i båda fellen är skattepliktiga i sin helhet.

Frågan om skatteplikt för räntebidragen bör regleras särskilt. Samtidigt bör nuvarande bestämmelser om skattefrihet för räntebidrag resp. reducering av ränteavdrag slopas. Vad som nu föreslås bör gälla även för schablonbeskattede näringsfestigheter, dvs. sådana som ägs av bl.a. bo-stedsrättsföreningar och allmännyttiga bostedsföreteg.

De nya regleraa bör tillämpas på alla räntebidrag som utbetelas fr.o.m. den 1 januari 1992. Dette bör gälla räntebidrag som utbetelas med stöd av beslut fettede såväl före som efter årsskiftet 1991-1992. Eftersom sådana räntebidrag som utbetelas enligt beslut som fettets före den 1 januari 1992 med stöd av äldre bidragsförordningar endast utgår vid lånefinansiering och bidraget alltid understiger räntekostnaden påverkas inte nettot av inkomstberäkningen om bidraget görs skattepliktigt. Av förenklingsskäl är det däremot av värde att alla räntebidrag som utbetelas efter den 1 januari 1992 kan behandlas på ett enhetligt sätt.

Förslagen medför ändringar i 19 och 20 §§ KL samt punkt 4 av anvisningaraa till 23 § KL och 2 § 7 mom. SIL. Vidare bör punkten 3 av anvisningaraa till 19 § KL upphävas och en punkt 17 av anvisning­araa till 22 § KL införas.

6.8  Skadeförsäkringsföretag

Mitt förslag: Särskilda regler skall gälla vid 1992 års texering. Säkerhetsreserven räknas som skuld vid beräkning av survunder-laget endast till den del reserven överstiger 70 % av säkerhetsre­serven i bokslutet till ledning för 1991 års taxering.

Bakgmnden till mitt förslag: Ställningstegandena till den reformerade företegsbeskattningen har för skadeförsäkringsföretegens del gjorts i två lagstiftningsärenden under våren och hösten 1990 (prop. 1989/90:110, SkU30 och prop. 1990/91:54, SkUlO).

Reserveringsmöjligheter och avskattning av obeskattade reserver samt frågan om konkurrensneutralitet mellan ömsesidiga bolag och aktiebolag har   inneburit   särskilda   svårigheter.   Vid   riksdagsbehandlingen   av

94

propositionen om fortsatt reformering av inkomst- och företegsbeskatt-    Prop. 1991/92:60 ningen (prop. 1990/91:54) fömtsatte skatteutskottet att regeringen noga skulle följa utvecklingen när det gäller de ömsesidiga försäkringsbolagens konkurrenssituation.

Vid skatteutskottets behandling av ett antel under den allmänna motionstiden 1991 väckte motioner togs konkurrensfrågan upp på nytt. Utskottet föreslog ett tillkännagivande till regeringen om att konkur­rensneutralitet bör föreligga mellan ömsesidiga bolag och aktiebolag i samband med genomförandet av skattereformen (1990/9l:SkU30). Riksdagen beslutede i enlighet med utskottets förslag (rskr. 1990/91:313).

Folksam och Länsförsäkringsbolagen har i en gemensam skrivelse som kom in till fmansdepartementet den 31 maj 1991 (dnr 2384/91) samt Folksam i en skrivelse som kom in den 30 augusti 1991 (dnr 3066/91) redovisat sin syn på hur frågan bör hanteras. Den senare skrivelsen har remitterats till Försäkringsförbundet som avstått från att yttra sig.

Enligt Folksams och Länsförsäkringsbolagens förslag som överensstäm­mer med tidigare branschförslag och som företer likheter med ett av dåvarande försäkringsinspektionens (numera fmansinspektionen) förslag skall 70 % av ömsesidiga bolags obeskattede reserver i bokslut för år 1990 uten avskattning få överföras till fritt eget kapitol. Ingående säkerhetsreserv i bokslutet för 1991 skall anses vara 30 % av utgående för år 1990. Enligt Folksams ytterligare förslag skall 1990 års utgående säkerhetsreserv i sin helhet få föras över till utjämningsfond som 1991 års ingående balans.

Försäkringsrörelselagen (1982:713) medger att försäkringsverksamhet bedrivs i två former, ömsesidiga bolag och försäkringsaktiebolag.

De ömsesidiga bolagen ägs av försäkringstogama. Försäkringstegaraa är både fordringsägare och ansvariga för bolagets förpliktelser. Ansvaret begränsas ofte till några årspremier. Eventuella överskott skall i princip tilldelas försäkringstegaraa i form av återbäring eller lägre premier.

Skadeförsäkringsföreteg beskattes för överskottet av försäkringsrörelsen (2 § 6 mom. SIL). Det är alltså fråga om en nettovinstbeskattning. Försäkringsföretegens placeringstillgångar i form av värdepapper och festigheter utgör lager. Skadeförsäkringsföretegens sammanlagda avsättningar till värderegleringsreserv (skillnaden mellan placeringstill­gångarnas bokförda värde enligt lägste värdets princip och utnyttjat lägste skattemässiga värde) uppgick vid utgången av år 1989 till ca 5,3 miljarder kr., varav 4,7 miljarder avsåg riksbolag.

Skattereformen innebär att tidigare möjlighet till skattemässig kon­solidering genom lageraedskrivning slopats. Vid beskattningen får lager av värdepapper eller festigheter inte tes upp till lägre värde än det lägste av anskaffningsvärdet eller det verkliga värdet, lägste värdets princip (punkt 2 av anvisningaraa till 24 § KL).

Skadeförsäkringsföreteg har i likhet med andra företeg i gengäld fått en ny reserveringsmöjlighet, skatteutjämningsreserv (surv). Underlaget for surv är företegets eget kapitel (tillgångar skulder) varvid till­gångaraa värderas till sina skattemässiga värden. Som skuld räknas, fömtom vanliga låneskulder, bl.a. skuldreserveringar i den mån avdrag

95

medgetts vid inkomsttexeringen. Avdrag medges med högst 30 % på    Prop. 1991/92:60 underlaget (K-surv). Företeget kan alteraativt beräkna avsättningen på ett underlag motsvarande lönesumman (L-surv). Avdrag medges då med högst 15 % av underlaget.

För skadeförsäkringsföretegens del beräknas survunderlaget enligt generella regler med den skillnaden att utjämningsfond och reglerings­fond för trafikförsäkring inte räknas som skuld trots att avsättningar till fondema medfört avdragsrätt.

Vid 1992 års texering skall lagerreserver och vissa andra obeskattede reserver skattes av. Bestämmelseraa finns i lagen (1990:655) om återföring av obeskattede reserver. Det återförda beloppet beskattos med den nya bolagsskattesatsen på 30 %. Skillnaden mellan det återförda beloppet och årets survavsättning utgör skattepliktig intäkt med 25 % om året vid 1992 - 1995 års toxeringar.

Särpräglande för skadeförsäkringsföretegens beskattning är avdragsgilla avsättningar till vad man bmkar kalla försäkringstekniska skulder. Utgångspunkten för avsättningama är den av försäkringsinspektionen festställda normalplanen. Syftet är att försäkringsföretegen gör tillräckligt stora avsättningar så att förpliktelserna kan fiillgöras.

Mot bakgmnd av svårigheter att fömtsäga framtida skadeutfell och kostnaderaa för dessa, vilket kan leda till stora oföratsedda variationer i resultetet, har skadeförsäkringsföretegen fått en särskild resul-tetreglerande möjlighet i säkerhetsreserven. Maximala avsättningar till säkerhetsreserven beräknades enligt den t.o.m. verksamhetsåret 1990 gällande normalplanen genom att premieinkomsten för egen räkning inom de skilda verksamhetsgrenaraa multiplicerades med vissa procentsatser. Enligt den fr.o.m. verksamhetsåret 1991 gällande normalplanen skall däratöver 15 % av ersättaingsreserven (en försäkringsteknisk skuld) för de fleste försäkringsslag räknas med i underlaget för avsättaing till säkerhetsreserven. Enligt beräkningar inom finansdepartementet ökar den nya planen utrymmet för avsättningar med ca 9 %.

De sammanlagda avsättningaraa till säkerhetsreserv uppgick vid utgången av år 1989 till ca 21,5 miljarder kr., varav ca 19,3 miljarder kr. avsåg riksbolag. Vid utgången av år 1988 hade försäkringsföretegen utnyttjat drygt 60 % av maximalt utrymme för avsättning till säkerhets­reserv.

Avsättning till utjämningsfond var t.o.m. 1991 års texering en annan reservering med skattemässig verkan. Utjämningsfonderaa behöver inte återföras till beskattning vid övergången till det nya skattesystemet men en upplösning är skattepliktig även i fortsättningen. Utjänmingsfonderaa uppgick vid utgången av år 1989 till sammanlagt ca 1,7 miljarder kr., varav ca 1,1 miljarder kr. avsåg riksbolag.

Avsättning till regleringsfond för trafikförsäkring var tidigare obligato­risk. Avsättningsskyldigheten har avskaffets fr.o.m. bokslut för år 1991 (SFS 1991:368) som en konsekvens av att avdragsrätten för nyavsättning slopats fr.o.m. 1992 års texering. Inte heller regleringsfonderaa behöver skattes av. En upplösning är även fortsättningsvis skattepliktig. De svenska försäkringsföretegens regleringsfonder uppgick vid utgången av år 1989 till ca 0,5 miljarder kr. Hela beloppet avsåg riksbolag.

96

Frågan   om   skadeförsäkringsföretagens   beskattning   behandlades   av    Prop.  1991/92:60 utredningen   om   reformerad   företegsbeskattning  (URF).   Utredningen ansåg att visst kompletterande arbete behövdes.  Del gällde frågan om eventuella   inslag   av   skattekonsolidering   i   säkerhetsreserven   (SOU 1989:34 s. 293).

Vid beredningen avURFs förslag ansågs ytterligare överväganden krävas även beträffande avskattningen av obeskattede reserver (jfr prop. 1989/90:110 s. 575 O- Avskattning enligt generella regler skulle innebära betydande olikheter beroende på de stora skillnadema i förekomsten av beskattat eget kapitol mellan skilda skadeförsäkringsföreteg.

Frågoma utreddes på regeringens uppdrag av försäkringsinspektionen. Inspektionen redovisade utförligt gmndema för säkerhetsreserven och en ny normalplan. Inspektionen förslog att skadeförsäkringsföretagen skulle få rätt till survavsättning och att basen för surv skulle utvidgas till att omfatta 70 % av säkerhetsreserven, del s.k. huvudalternativet. Avskatt­ning skulle då ske enligl generella regler. Alternativt förordade inspek­tionen all de obeskattade reserverna helt eller delvis skulle få upplösas utan avskattning. Basen för surv skulle vid detta alternativ följa generella regler.

! propositionen konstaterades att huvudalternativet innebar oförändrade reserveringsmöjligheter med den då gällande normalplanen och all det alternativa förslaget innebar t.o.m. utvidgade reserveringsmöjligheter (prop. 1990/91:54 s. 262 f). Trots att avsättning till säkerhetsreserv kan ge ett ytterligare konsolideringsutryrrmie ansågs det likväl befogal att skadeförsäkringsföretagen skulle få rätt till surv. För att underlätta övergången ansågs det motiverat att utjämningsfond och regleringsfond för trafikförsäkring inte skulle återföras till beskattning och inle heller räknas som skuld vid bestämmande av survunderlaget.

Skälen för mitt förslag: När frågan om skadeförsäkringsföretagens reserveringsmöjligheter i det nya systemet behandlades av regering och riksdag togs särskild hänsyn till den speciella verksamhet försäkringsföre­tagen bedriver (prop. 1990/91:54, SkU 10).

Skattebelastningen för branschen har varit låg. Beräkningar som gjorts i finansdepartementet för åren 19831988 (jfr tabell) visar att den genomsnittliga skattebelastningen för riksbolag uppgick till 3,69 % av resultetet före bokslutsdispositioner. För ömsesidiga bolag uppgick den genomsnittliga skattebelastningen till 1,4 % mot 5,3 % för försäkrings­aktiebolag. Den högre skattebelastningen för aktiebolagen torde främst förklaras av alt dessa tagit fram vinster till beskattning för att kunna lämna utdelning.

De skatteförhållanden som rått tidigare får konsekvenser vid över­gängen till den nya företegsbeskattningen. Avskattningen av obeskattade reserver för ömsesidiga bolag blir typiskt sett större än för försäkrings­aktiebolag.

7 liiksduien 1991/92. 1 saml. Nr60

Rältelse: S.98 rad 6 Står: Skatte- Rättat till: Skattebe-

97

Tiibell.   Resultat före dispositioner (RFD), skatt och skattebelastning (skatt i     Prop.  1991/92:60 lörliållande till RFD) (or försäkringsaktiebolag (AB) octi ömsesidiga boing (ÖB). Inkomstår 1983 -1988. Milj.kr. och procent (källa: Enskilda försäkringsloretng, Sveriges officiella statistik, Försäkringsinspeklionen).

AB

ÖB

RFD

SkaU

Skattebe­lastning

RFD

Skatt

Skattebe­lastning

1983

1 755,4 236,4

13,5

1 481,2 19,3

1,3

1984

667,8 14,8

2,2

708,1

22,2

3,1

19S5

200,5 36,8

18,4

42,6 6,4

15,0

1986

1 636,9 39,9

2,4

1 511,0 14,8

1,0

I9S7

2 013,5 38,7

1,9

858,6 7,0

0,8

1988

2 353,7 94,4

4,0

1 531,4 13,4

0,9

1983-1988

8 627,8 461,0

5,3

6 132,9 83,1

1,4

Även i det nya skattesystemet torde försäkringsaktiebolagen på gmnd av utdelningskravet från aktieägama få en högre löpande skattebelastning än ömsesidiga bolag.

Det har emellertid framförts att särskilt de ömsesidiga bolagen i vissa fall kan komma i en ofördelaktig situation. Det gäller framför allt i förhållande till ömsesidiga bolag som ombildas till aktiebolag.

Detta synsätt kan redovisas på följande sätt. Genom ombildningen till försäkringsaktiebolag transtbrmeras del ömsesidiga bolagets obeskattade reserver till beskattat egel kapital ulan atl någon beskattning sker i bolaget. Försäkringsaktiebolaget får därmed ett stort survunderlag och även outnyttjat utrymme för säkerhetsreserv. Samlidigl motverkas de skattemässiga eftiäktema av uldelningskrav på aktiebolag av den möjlighet till Annellavdrag som uppkommer enligt lagen (1967:94) om avdrag vid inkomstta.xeringen för viss aktieutdelning. För bolag som ombildats före skattereformen aktualiseras inte någon avskattning av obeskattade reserver (bortsett från reserveringar efter ombildningen). Delta balanseras dock delvis av den beskattning av återbäring som sker hos de försäk­ringstagare som är näringsidkare.

Efttiktema av att få Annellavdrag, ökat survunderlag och avsättnings­utrymme till säkerhetsreserv innebär att till aktiebolag ombildade ömsesidiga bolag helt kan undgå att betala inkomstskatt under ett betydande antal år. För ett bolag som behåller sin ömsesidiga företags-Ibriii kan många gånger en faktisk skattebelastning uppkomma. Avsätt­ningar till säkerhetsreserv kan öka endast genom tillväxt i premieinkoms­ten för företag som vid övergången till det nya skattesystemet gjort maximala avsättningar till säkerhetsreserv i sina bokslut för år 1990 (här bortses från att avsättningsutrymmet ökar genom den nya normalplanen).

OS

Utrymmet för survavsättningar blir mindre. För ett ömsesidigt bolag med Prop. 1991/92:60 normal tillväxt i premieinkomsten torde skallebelastningen komma atl ligga på ca 10 % om året (lägre om maximal avsättning lill säkerhets­reserv inte gjorts vid övergången). Denna nivå är klart lägre än för övriga såväl finansiella som icke-fmansiella företag men alltså klart högre än för till försäkringsaktiebolag ombildade ömsesidiga bolag.

De förslag som förts fram från branschhåll innebär krav på långtgående lättnader och skulle t.o.m. iimebära utvidgade reserveringsmöjligheter i jämförelse med tidigare regler. En ytterligare svaghet med dessa förslag är alt sedan de utvidgade reserveringsmöjligheteraa utnyttjats skulle en ombildning lill aktiebolag kunna aktualiseras på nytt. En ombildning skulle då vid i övrigt oförändrade regler te sig än mer förmånlig än en ombildning i nuläget.

De förslagna åtgärderaa skulle alltså inte innebära någon långsiktigt hållbar lösning. Vidare skulle sådana åtgärder leda till att en betydande permanent skattekredit tillskapades för redan etablerade bolag. Det skulle kurma försvåra nyetablering t.ex. i form av dotterbolag till utländska bolag.

Mycket arbete har lagts ned såväl inom finansdepartementet som av företrädare för försäkringsbranschen för att inom ramen för den nya företagsbeskattningen lösa frågan. Något förslag som uppfyller rimliga krav på rättvisa och långsiktighet föreligger dock inte för närvarande. Frågan bör därför övervägas ytterligare.

I avvaktan på delte arbete föreslår jag att en temporär lösning görs för 1992 års texering. Med förebild i förslag från branschen och dåvarande försäkringsinspektionen bör säkerhetsreserv räknas som skuld vid beräkning av survunderlaget endast till den del reserven överstiger 70 % av säkerhetsreserven i bokslutet till ledning för 1991 års texering.

Mitt förslag innebär att någon avskattning av obeskattede reserver inle bör uppkomma vid 1992 års texering.

Förslaget kan beräknas ge ett budgelbortfall motsvarande ränteförlust på utebliven avskattning av värderegleringsreservema på knappt 50 milj.kr.

Tekniskt görs ingreppet som en ny punkt i övergångsbestämmelseraa lill lagen om skatteutj ämningsreserv. Samtidigt görs en rättelse av en redaktionell felaktighet i 2 § 6 mom. SIL.

99

7  Upprättade lagförslag

Prop. 1991/92:60

1 enlighet med vad jag nu anfört har inom finansdepartementet upprättats förslag lill

1.

lag om ändring i kommunalskaltelagen (1928:370),

2.

lag om ändring i lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt,

3.

lag om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter,

4.

lag om ändring i uppbördslagen (1953:272),

5.

lag om ändring i lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskall,

6.

lag om ändring i lagen (1958:295) om sjömansskatt,

7.

lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring,

8.

lag om ändring i lagen (1991:1040) om ändring i lagen (1962:381) om allmän försiikring,

9.

lag om ändring i lagen (1991:588) om ändring i lagen (1959:551) om beräkning av pensionsgmndande inkomst enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring,

10.

lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter,

11.

lag omändring i lagen (1991:1050) omändring i lagen (1981:691) om socialavgifter,

12.

lag om ändring i lagen (1990:912) om nedsättning av socialavgifter och allmän löneavgift,

13.

lag omändring i lagen (1988:847) om skattelättnader för allemans­sparande och ungdomsbosparande,

14.

lag om ändring i lagen (1990:654) om skatteutjämningsreserv,

15.

lag om ändring i lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster,

16.

lag om ändring i lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pen­sionsmedel,

17.

lag om ändring i lagen (1991:687) om särskild löneskatt på pen­sionskostnader,

18.

lag om upphävande av lagen (1946:324) om skogsvårdsavgift,

19.

lag om upphävande av lagen (1947:577) om statlig fönnögenhets-skatl,

20.

lag om upphävande av lagen (1970:172) om begränsning av skatt i vissa fall,

21.

lag om upphävande av lagen (1982:423) om allmän löneavgift,

22.

lag om upphävande av lagen (1990:1454) om höjning av den all­mäima löneavgiften intill utgången av juni 1991,

23.

lag om upphävande av lagen (1991:703) om sänkning av den allmänna löneavgiften intill utgången av december 1992.

Förslagen under punkteraa 7-11 har upprättats i samråd med statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN].

Förslaget under punkt 18 har upprättats i samråd med chefen för jordbruksdepartementet.

Förslaget under punkt 12 har upprättats i samråd med chefen för nänngsdeparteinentet.

Lagrådets yttrande har i vissa delar inhämtats beträffande förslagen

100

under punkterna  1-4.  Övriga lagförslag är av sådan beskaffenhet atl    Prop. 1991/92:60 lagrådels yttrande skulle sakna betydelse.

8  Specialmotivering

8.1   Kommunalskattelagen (1928:370)

/9§

Enligt/öri/fl stycket 29 ledet och punkt 3 av anvisningama skall statligt räntebidrag för bostadsändamål samt eftergivet belopp av ränta och amortering avseende lån enligt det gamla bostadsfmansieringssystemel inte betraktas som skattepliktig intäkt. Dessa regler upphävs nu. Räntebidragen görs i stället skattepliktiga. Uttryckliga bestämmelser införs i punkt 17 anvisningama till 22 § KL samt i 2 § 7 mom. och 3 § 1 mom. SIL.

20

Andra stycket 24 ledet slopas som en följd av ändringaraa i 19 §. Hela räntekostnaden blir därmed avdragsgill inklusive den delen som betalas med hjälp av räntebidrag. I övrigt görs redaktionella rättelser i 5 och 18 ledet.

Anvisningar

till 22 §

punkt 17

Av den nya anvisningspunkten framgår att statligt räntebidrag för bostadsändamål skall räknas som skattepliktig intäkt. Någon närmare defmition eller specificering av vad som avses med statligt räntebidrag har inte ansetts nödvändig. Räntebidrag för sådana bostadsändamål som anges i den upphävda punkten 3 av anvisningaraa till 19 § hör hit. Räntebidrag för bostadsändamål kan utgå för ny-, om- och tillbyggnad, ävensom för reparation och underhåll eller annan förbättring av bostadsfastigheter och bostadslägenheter. Avsikten är att uttrycket bostadsändamål skall bestämmas i förste hand med ledning av bostods-låneförfattningaraa. Bidragen kan avse räntekostnader för förvärv, gatukoslnadsersättrung eller energibesparande åtgärder samt tomträttsav­gäld. Även vissa s.k. bostadskomplement som tvättstuga, mindre gemen-samhetsutrymmen etc. räknas som bostadsändamål.

till 23 §

punkt 4

Anvisningspunkten innehåller bl.a. bestämmelser om rättelser vid ett senare års taxering än den då räntebidraget beskattades. Tidigare års taxeringar ändras inte. Återbetalas ett räntebidrag, som tidigare redovisats enligt punkt 17 av

101

anvisningaraa till 22 §, får avdrag göras som för ränta det år räntebidra-    Prop. 1991/92:60 get återbetalas.   Detto  framgår av första stycket.   Återbetolningen  av bidraget har i regel  föregåtts av ett återkrav därför atl villkoren för bidraget åsidosatts.

Andra stycket innehöll tidigare regler som begränsade avdragsrätten för kostnader för reparationer och underhåll som finansierats med hjälp av lån och bidrag. Hänvisning gjordes till vissa angivna författningar, av vilka flera numera upphävts och ersatts av andra. Med bidrag avsågs då såväl räntebidrag som olika former av investeringsbidrag. Den ändringen görs nu atl hänvisningen till förfettningaraa slopas. Avdragsbegräns­ningen skall i stället gälla generellt för reparations- och underhållskostna­der som finansierats med hjälp av statligt räntebidrag för bostadsändamål. För investeringsbidragen gäller regleraa om näringsbidrag i punkt 9 av anvisningaraa till 22 §.

Tredje och fiärde styckena ansluter till andra stycket och innehåller regler om rättelse vid senare års taxering för det fell ett beslut om ändrat bidragsunderlag innebär att avdrag för reparations- och under­hållskostnader tidigare medgivits med ett för lågt resp. för högt belopp.

punkt 23

Första stycket ändras till följd av att skogsvårdsavgiften avskaffes. I andra stycket görs en redaktionell rättelse.

punkt 33

Ändringen är av redaktionell karaktär.

till 46 § punkt 6 Ändringen är av redaktionell karaktär.

Övergångsbestämmelserna till lagen (1990:650) om ändring i kommunalskattelagen (1928:370)

punkt 12

Ändringaraa innebär att någon räntefördelning inte skall göras vid 1992 och 1993 års taxeringar. Bestämmelsen gäller såväl fysiska personer, dödsbon, dödsbon som taxeras som handelsbolag och delägare i handelsbolag. Skall den skattskyldige på grand av förlängt räkenskapsår inte toxeras för inkomst från företoget vid 1993 års toxering skall räntefördelning inte heller ske vid 1994 års toxering.

punkt 13

Lagmmmet handlar om beräkning av övergångspost för delägare i handelsbolag. Enligt/örra stycket skall övergångsposten beräknas först vid 1993 års toxering, eller, om delägaren på grand av förlängt räken-

102

skapsår inte skall taxeras för inkomst från handelsbolaget det året, vid    Prop. 1991/92:60 1994 års taxering.

Siste meningen i andra stycket har slopats eftersom punkten 12 i dess nya lydelse anger att räntefördelning inte skall ske vid 1992 års texering eller vid den texering då övergångsposten beräknas.

Övergångsbestämmelser

De nya reglema träder i kraft den 1 januari 1992 och tillämpas förste gången vid 1993 års texering såvida inte annat anges i punktema 1-3.

punkt 1

Äldre föreskrifter i punkt 4 första stycket av anvisningama lill 23 § skall alltjämt tilläinpas om bidraget uppburils före ikraftträdandet. Äldre föreskrifter i anvisningspunkten andra Qärde styckena skall alltjämt tillämpas om det ursprungliga beslutet fettals före ikraftträdandet.

punkt 2

Äldre föreskrifter i punkt 23 av anvisningaraa till 23 § tillämpas alltjämt i fråga om skogsvårdsavgift som belöper på tid före den 1 juli 1992.

punkt 3

De nya bestämmelseraa om uppskjuten räntefördelning tillämpas redan vid 1992 års taxering.

8.2  Lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt

26 mom.

1        tionde stycket rättas en felaktig lydelse.

2 § 7 mom.

I lagmmmet regleras schablonbeskattning av bl.a. bostadsrättsföreningar och de allmäimyttiga bostadsföretagen (defmitioner i första resp. fjärde styckena). Regler för beräkning av intäkten och vilka avdrag som får göras finns i andra resp. tredje styckena.

Ändringen i andra stycket innebär att bostadsrättsföreningar och allmännyttiga bostadsföretag skall beskattas också för statligt räntebidrag för bostedsändamål som uppburits under beskattningsåret.

Genom slopandet av avdragsbegränsningen i 20 § KL får även de schablonbeskattede subjekten rätt till avdrag för hela räntekostnaden, inkl. den del som täcks av räntebidrag. I tredje stycket görs nu det tillägget att avdrag medges även för återbetalning av statligt räntebidrag för bostadsändamål.

103

3 § 7 mom.

Prop. 1991/92:60

Erhållet statligt räntebidrag för bostadsändamål skall tas upp som skattepliktig intäkt. Ändringen i första stycket innebär alt om bidraget inle utgör skattepliktig intäkt av närings\'erksamhel skall del tas upp som intäkt av kapital. Vad som avses med statligt räntebidrag utvecklas nännare i specialmotiveringen till punkl 17 av anvisningama lill 22 § KL.

5 § 2 mom.

Bestämmelsema om avdragsbegränsning för utgiftsräntor i andra och tredje sryckena har upphävts.

J § 4 mom.

Av ändringen i första stycket framgår all vid återbetalning av statligt räntebidrag för bostadsändamål får avdrag göras såsom för ränteutgifter. Den särskilda bestämmelsen i andra stycket om förhöjt ränteavdragstak för enskilda näringsidkare som vid räntefördelning endast har fått ta upp värdet av festighet o.d. till 70 % har slopats.

3 § 12 mom.

1 fiärde stycket finns bestämmelser om den särskilda uppräkning som ökar det kapitalbeskattade utrymmet för aktier och andelar som har anskaffats före år 1990. Ändringen innebär all det kapitalbeskattade utrymmet för sådana aktier alternativt får beräknas med utgångspunkt i aktiemas värde vid utgången av år 1990. Av lagtekniska skäl har den nuvarande bestämmelsen om uppräkning av aktiemas värde jämte den nya bestänunelsen flyttals till slutet av fjärde stycket.

Vid tillämpning av den alternativa beräkningsregeln skall aktierna enligl jjärde sfycket 1 värderas enligt punkl 5 av anvisningarna lill 3 och 4 §§ förmögenhelsskattelagen i dess lydelse vid 1991 års taxering. Särskilda bestämmelser finns för det fall all värdet på aktierna har reducerats.

Av den tidigare nämnda punkten 5 första - fjärde styckena av anvisningama framgår alt aktier i svenska och utländska börsnoterade bolag i princip skall tas upp till 75 % av del noterade värdet och aktier på de inofficiella noteringstistoma, dvs. OTC- resp. O-listan, till 30 % av del noterade värdet. De särskilda reglema om beskattrung av delägare i fåmansbolag kan i vissa fall bli tillämpliga under en period av tio år efler det atl bolaget upphört att vara fåmansföretag. Det gäller dock endast i fråga om aktier som ägdes när företaget upphörde atl vara fåmansföretag eller som förvärvals med stöd av sådana aktier. I något enstaka fall kan del alltså bli fråga om all beräkna del kapitelbeskattede utrymmet för aktieraa i ett börsnoterat bolag. Av fiärde stycket 1 framgår att i sådant fall skall del enligl förmögenhetsskatteregleraa beräknade värdet på aktieraa räknas upp med 1,4. Aktier i (JTC-bolag räknas upp med 3,5.

104

De särskilda fåmansföretegsregleraa kommer normalt alt tillämpas på Prop. 1991/92:60 sådana aktier som inte omsätta marknadsmässigt, dvs. sådana aktier som värderas enligt punkl 5 femte stycket av nämnda anvisning. Av hänvis­ningen till anvisningspunkten 2 femte stycket framgår att det då kan bli fråga om en substensvärdering av bolagets tillgångar. Har tillgångarna lagts ned i rörelse eller jordbmk skall substansvärdet sättes ned till 30 % om det inte är fråga om egendom som irmehas med fideikommissrätt då värdet skall sättes ned till 20 %. Det nedsatte värdet anses utgöra aktiemas förmögenhetsvärde. Tillgångar i form av aktier i börsnoterade bolag eller i (DTC-bolag värderas enligt de regler som gäller för sådana aktier. Andra tillgångar tes i regel upp till ett oreducerat substansvärde.

Av fiärde stycket 1 sista meningen a - c framgår hur en eventuell reducering vid förmögenhetsvärderingen skall elimineras. Har substens­värdet på tillgångar satts ned till 30 % skall värdet på aktieraa räknas upp med 3,5. Består verksamheten exempelvis endast av festighetsförvalt­ning har tillgångaraa vid den värdering som ligger till grand för beräkningen av aktiernas värde tegits upp till ftilla värdet och någon uppräkning skall inte göras.

Det kan förekomma att det i ett bolag finns olika slag av verksamheter för vilka värdet på tillgångar skall beräknas på olika sätt, exempelvis så atl vissa tillgångar skall sältas ned till 30 % medan andra skall värderas till 100 %. Bestämmelsema om uppräkning i a - c har utformats så att om någon del av underlaget har salts ned avgör den lägste procentsatsen med vilken faktor uppräkning skall göras. Visserligen irmebär dette en överkompensation men av förenklingsskäl bör delte accepteras. Det innebär också att man kan utgå från det värde som skattemyndigheten i flertelet fall har åsätt aktiema även när underlaget utgörs av tillgångar som värderas på olika sätt.

Om det kapitelbeskattede utrymmet beräknas med utgångspunkt från förmögenhetsvärdet får den skaltskyldige inte samlidigl tillämpa den bestämmelse som innebär atl värdet på aktien får räknas upp med hänsyn till den allmänna prisutvecklingen. Det framgår a\ fiärde stycket 2 som i övrigt utgörs av den bestämmelse som fömt var placerad i början av stycket.

Av ändringen i tionde stycket framgår att den alternativa beräkningsre­geln inte får tillämpas vid beräkning av det kapitalbeskattade utrymmet för andra finansiella instmment än aktier och andelar.

10%

Ändringen i tredje stycket innebär att kapital skattesatsen för fysiska personer och dödsbon sänks till 25 %. Av övergångsbestämmelseraa framgår emellertid att dette gäller först fr.o.m. 1994 års taxering.

10 a §

Skattesatsen för värdepappersfonder och livfSrsäkringsföreteg sänks till 25 %. Den sänkte skattesatsen tillämpas för beskattningsår som påbörjas den 1 januari 1992 eller senare.

105

27% 5 mom.

Prop. 1991/92:60

.Ändringarna är av redaktionell karaktär.

Övergångsbestämmelser

De nya bestämmelsema träder i kraft den 1 januari 1992 och tillämpas förste gången vid 1993 års taxering såvida inle annat anges i punktema 1 -5.

punkt 1

Vid återbetelning av stetligt räntebidrag som utbetelats före den I januari 1992 gäller äldre bestämmelser i 3 § 4 mom. förste stycket.

punkt 2

Den nya altemativa beräkningsregeln i 3 § 12 mom. avseende beskattning av delägare i fåmansföreteg får tillämpas förste gången vid 1992 års texering.

punkt  3

Vid 1993 års texering gäller följande. Fysiska personer och dödsbon skall ta upp 5/6 av reavinst på aktier och andra fmansiella instrument som avses i 27 § 1 mom. som skattepliktig intäkt. På mots\arande sätt gäller att avdrag för reaförlust på sådana instmment beräknas på ett underlag av 5/6 av förlusten. Det är samma teknik som används i lagen (1988:847) om skattelättnader för allemanssparande och ungdomsbospar­ande. Genom bestämmelsen kommer skatte- och avdragseffeklen att sänkas till 25 % för vinster och förluster på de nämnda instmmenten.

Om det är fråga om en förlust som inte är fullt kvittningsgill enligt 27 § 5 mom. förste stycket innebär dette alt drygt 58 % (5/6 x 70 %) av förlusten får dras av. Avdragets värde vid underskott i inkomstslaget kapitel bestäms enligt den allmänna regeln om att skattereduktion medges med 30 % för underskott upp till 100 000 kr. och med 21 % dämtöver.

Vad nu sagts gäller även reavinster resp. reaförluster på andelar i handelsbolag.

Vid tillämpning av bestämmelsema i 3 § 12 mom. gäller atl av den del av reavinsten som skall beskattas i inkomstslaget kapital skall 5/6 tas upp som skattepliktig intäkt.

Bestämmelsen tillämpas endast för beskattningsåret 1992 som en övergångsregel för vissa reavinster innan skattesatsen för hela inkomstsla­get sänks till 25 % fr.o.m. beskattningsåret 1993.

punkt 4

Bestämmelsen om att kapi tal skattesatsen för fysiska personer och dödsbon skall sänkas till 25 % tillämpas först fr.o.m. 1994 års taxering.

106

punkt 5

Prop. 1991/92:60

Den sänkte skattesatsen för värdepappersfonder och livförsäkringsföretag gäller för beskattningsår som påbörjas den 1 januari 1992 och senare.

8.3 Lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter

2 kap 10 §

En bestämmelse har lagts till i andra punkten d som innebär att den som erhåller statligt räntebidrag skall kunna avge förenklad självdeklaration.

3 kap 21 §

Boverket skall lämna kontrolluppgift om statligt räntebidrag som betelats ut lill fysisk person. Därigenom kan skattskyldig som lämnar förenklad självdeklaration beskattes för räntebidraget på gmndval av kontrolluppgif­ter och den skattskyldige behöver inte själv lämna kompletterande uppgifter.

3 kap 22 §

Bestämmelsen reglerar bl.a. kontrolluppgiftsskyldigheten för vad som utgör kvittningsgill ränte enligt reglema för avdragsbegränsning för ränteutgifter. Eftersom avdragsbegränsningen slopas upphävs också den till dessa regler knutna uppgiftsskyldigheten. Vid 1992 års texering skall dock ränteavdragsbegränsningen tillämpas. I övergångsbestammelsen regleras den kontrolluppgiftsskyldighet som då skall gälla. För att inte onödigtvis helaste dem som är uppgiflsskyldiga vid den enda texering vid vilken uppgiflsskyldigheten kommer att gälla har skyldigheten att lärmia kontrolluppgift inskränkts lill att endast avse ränte på banktillgodo­havanden och liknande fordringar.

8.4 Uppbördslagen (1953:272)

2 % 4 mom.

första stycket finns regeln om skaltereduktion för underskott i inkomst­slaget kapitel. Den nya lydelsen innebär att skattereduktion medges fullt ul, dvs. med 25 %, för underskoll upp till 100 000 kr. Om underskottet är större än 100 000 kr. begränsas skattereduktionen för det överskjutan­de underskotlsbeloppel till 18 %.

7

§

Ändringen i tredje stycket är en följd av sänkningen av kapitalskattesat-seu.

Övergångsbestämmelser

De nya bestämmelsema följer av sänkningen av kapitalskattesalsen till 25 %. Eftersom skattesatsen skall sänkas först fr.o.m. 1994 års taxering

107

fmns i punkterna 1 och 2 övergångsbestämmelser för skattereduktion vid    Prop. 1991/92:60 1993 års taxering och för preliminärskatteuttag år 1992.

8.5.   Lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt

22 § J mom.

Av bestämmelsen framgår följande. Ingår fest egendom i en förvärvskälla inom inkomstslaget näringsverksamhet skall värderingen vid arvs- och gåvobeskattningen under vissa fömtsättningar ske enligt reglema i SFL. SFL är emellertid avsedd att upphöra att gälla i och med utgången av 1991. Hänvisningen kan alltså inte finnas kvar i dess nuvarande skick.

1 första stycket har därför ett tillägg gjorts av innebörd att det är värderingsreglema i SFL såsom dessa lydde intill utgången av år 1991 som vid arvs- och gåvobeskattningen blir tillämpliga vid värdering av nu aktuell egendom.

23 % B och F

De tillägg som skett i de två bestämmelseraas ywfe resp. tredje stycke har samma orsak och innebörd som motsvarande justering i 22 § 3 mom.

28%

Ändringaraa i skatteskaloraa omfetter skattesatseraa, antelet skikt och skiktgränseraa.

43%

Beträffande det tillägg som skett i andra stycket hänvisas till vad som ovan anförts beträffande motsvarande åtgärd i 22 § 3 mom.

8.6 Lagen (1958:295) om sjömansskatt

12 % 4 mom.

Ändringen är en följd av att skogsvårdsavgiften avskaffes.

8.7 Lagen (1962:381) om allmän försäkring

11 kap 4 §

Värdet av vad en försäkrad tillgodoförs till följd av att en arbetsgivare lämnar bidrag till en vinstandelsstiftelse skall enligt ändringen i 11 kap. 2 § (se specialmotiveringen till nämnda paragraf) inte längre utgöra pensionsgmndande inkomst. Upplysningen angående sättet för beräkning av inkomst av anställning vad gäller värdet av vinstandel tes genom ändringen i förevarande paragraf därför bort.

108

8.8  Lagen (1991:1040) om ändring i lagen (1962:381) om allmän       Prop. 1991/92:60 försäkring

11 kap 2 §

Genom ändringen upphävs punkten o. Det innebär att värdet av vinst­andelsmedel inte längre skall utgöra pensionsgmndande inkomst. Sam­tidigt sker i punkten k en anpassning till de nya reglema i bl.a. skollagen, se avsnitt 6.4.

$.9 Lagen (1991:588) om ändring i lagen (1959:551) om beräkning av pensionsgrundande inkomst enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring

-?

§

Tredje stycket, som avser bestämmande av inkomst av anstälhiing med ledning av uppgift om tillgodofört värde av vinstandel, upphävs som en följd av ändringen i 11 kap. 2 § AFL.

8.10 Lagen (1981:691) om socialavgifter

; kap 1 §

Hänvisningen till den allmänna löneavgiften tes bort.

Övergångsbestämmelser

Lagen tillämpas fortfarande i fråga om allmän löneavgift som hänför sig till tiden före den 1 januari 1992.

8.11 Lagen (1991:1050) om ändring i lagen (1981:691) om

socialavgifter

2 kap 3 §

Med anledning av att bidrag lill vinstendelsstiftelser inte längre skall utgöra underlag för socialavgifler upphävs andra stycket 1. Andra och tredje styckena jämkas samtidigt i redaktionellt hänseende.

8.12 Lagen (1990:912) om nedsättning av socialavgifter och allmän

löneavgift

Rubriken

Som en följd av alt den allmänna löneavgiften avskaffes ändras mbriken lill lagen.

/ 

§

Som en följd av att den allmänna löneavgiften avskaffas tes hänvisningen lill lagen (1982:423) om allmän löneavgift bort.

109

7§

Prop. 1991/92:60

Arbetsgivare som driver verksamhet i Svappavaara samhälle i Kimna kommun har i vissa fall rätt till befrielse från arbetsgivaravgifter och allmän löneavgift. Eftersom löneavgiften avskaffes tes hänvisningen till löneavgiften bort i paragrafen.

5§ Jämför 7 §.

Övergångsbestämmelser

Den allmänna löneavgiften avskaffas vid utgången av år 1991. Äldre föreskrifter tillämpas i fråga om allmän löneavgift som avser tid före utgången av år 1991.

8.13    Lagen (1988:847) om skattelättnader för allemanssparande och

ungdomsbosparande

2

§

.

'

\llemanssparande

och bonusränta på ungdom.sbosparande beskattas enligl nuvarande regler med en skattesals på 20 %. Tekniskt sker delta genom att två tredjedelar av räntan beskattas med den 30-procenliga skattesatsen i inkomstslaget kapital. För alt uppnå motsvarande resultat när kapital­skattesatsen sänks till 25 % skall fyra femtedelar av räntan tas upp till beskattning. Reavinster, utdelningar och reaförluster skall vara skatteplik­tiga resp. avdragsgilla till fyra femtedelar. Även här blir den effektiva skattesatsen 20 %.

Ändringarna har införts i första och andra sryckena. Den nya lydelsen skall tillämpas första gången vid 1994 års taxering då kapitalskattesatsen sänks.

3   §

Ändringen är av samma karaktär som i föregående paragraf.

8.14   Lagen (1990:654) om skatteutjämningsreserv

I femte stycket anges bl.a. att särskild löneskall på vissa förvärvsinkom­ster inte skall räknas som tillgång eller skuld vid beräkning av kapital­underlaget för fysiska personer och dödsbon. Undantag görs vidare för bl.a, egenavgifter enligt lagen (1981:691) om socialavgifter och särskild löneskatt på pensionskostnader enligt lagen (1991:687) om särskild löneskatt på pensionskostnader.

Bestämmelsen kan komma att leda till en inte avsedd olikformighet, nämligen i det fall en enskild näringsidkare har anställda för vilka han betalar arbetsgivaravgifter jämfört med en enskild näringsidkare som har anställda för vilka särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster skall betalas.    Arbetsgivaravgifteraa   kommer   enligl   gällande   lydelse   av

110

paragrafen att behandlas som skuld och således reducera kapitalunder-    Prop. 1991/92:60

laget medan den särskilda löneskatten på vissa förvärvsinkomster inle

behandlas  som  skuld.   Vidare kommer den  särskilda  löneskallen på

pensionskostnader för en enskild näringsidkare att utgå både på avgift för

egen   pensionsförsäkring   och   på   kostnad   för  pensionsutfästelse   lill

anställda.

Genom all ta bort hänvisningen till lagen om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster kommer arbetsgivaravgiftema och den särskilda löneskatten på vissa förvärvsinkomster att behandlas lika. För att motsvarande skall gälla för särskild löneskatt på pensionskostnader, d.v.s. del skall bara vara särskild löneskatt på den egna pensionsförsäk­ringspremien som inte skall beaktas vid beräkrungen av kapitalunderlaget, bör hänvisningen till lagen om särskild löneskatt på pensionskostnader avse endast 3 §.

I 3 § lagen (1990:659) om särskild löneskall på vissa förvärvsinkomster anges bl.a. atl vad som i lagen om .skatteutjämningsreserv är föreskrivet i fråga om socialavgifter även gäller särskild löneskatt på vissa förvärvs­inkomster. Genom denna bestämmelse kommer den särskilda löneskatten på vissa förvärvsinkomster för en enskild näringsidkare, som skall betala särskild löneskatt på den egna inkomsten, inte att behandlas som skuld eller tillgång, vid beräkning av kapitalunderlaget enligt 4 §, på samma sätt som gäller för en näringsidkare som betelar egenavgifter.

Den nya lydelsen av 4 § föreslås träda i kraft den 1 januari 1992. Vid 1992 års texering påverkas dock inte kapitelunderlaget av särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster eller särskild löneskatt på pensions­kostnader eftersom kapitelunderlagel utgör skillnaden mellan tillgångar och skulder vid beskattningsårets ingång.

S

§

I paragrafen regleras hur inkomslunderlaget skall beräknas. Av systemati­ska skäl (jfr den föreslagna lydelsen av 4 §) tes hänvisningen till lagen om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster bort. Det innebär ingen saklig ändring. Redan av nuvarande lydelse framgår att det endast är särskild löneskatt på den egna inkomsten som avses.

Övergångsbestämmelser

punkt 6

Lagmmmet handlar om övergångspost vid räntefördelning. Ändringama i första stycket innebär att övergångsposten skall beräknas först vid 1993 års texering eller, för det fell företeget på grand av förlängt räkenskapsår inte skall texeras då, vid 1994 års texering. Har näringsidkaren kalen­derår som räkenskapsår skall således övergångsposten vid 1993 års toxering beräknas på grandval av kapitolunderlaget per den 1 januari 1992. I tredje stycket görs en följdändring.

111

punkt 8

Prop. 1991/92:60

Punkten som är ny har kommenterats i avsnitt 6.8.

8.15 Lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa

förvärvsinkomster

/

§

I punktema 2-4 anges att löneskatt tes ut på vissa avgångsbidrag. Punkt 3 omfattar sådan avgångsersättning som annorledes än på gmnd av kollektivavtelsgmndad avgångsbidragsförsäkring utbetalas av staten eller kommun som arbetsgivare. Punkten omfatter i sin nya lydelse även andra arbetsgivare under fömtsättning att dessa tillämpar konrununalt pensions­avtal och att kommunal horgen föreligger.

2

§

I och med införandet av den särskilda löneskatten på föivärvsinkomster belades förvärvsinkomster som inte grandar rätt lill socialförsålvringsför-måner med en särskild löneskatt motsvarande skattedelen av social­avgifterna (prop. 1989/90:110 s. 378 fO.

På inkomst av nänngsverksamhet där den skaltskyldige inte själv är aktiv eller är 65 år eller äldre utgår särskild löneskall. Sådan skall tas också ut för lon och arman arbetsersättning till personer som är 65 år eller äldre.

Av 3 kap. 3 § lagen (1981:691) om socialavgifter framgår alt den som har hel ålderspension och är under 65 år inte omfattas av reglema om egenavgifter även om han är under 65 år. Den som i dag har hel ålderspension och är under 65 år betalar således på inkomster av aktiv näringsverksainhel varken .särskild löneskatt enligt denr.a lag eller egenavgifter enligt 3 kap. 3 § lagen om socialavgifter.

Med hänsyn till principema för uttag av den särskilda löneskatten bör i dessa fall särskild löneskatt tas ut. Lagregleringen har emellerlid fåll en sådan utformning alt detta inte blir fellet. Reglema om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster bör därför ändras så att de kommer alt omfatta även den som under ett helt år har uppburit hel ålderspension men inte fyllt 65 år.

8.16 Lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pensionsmedel

5§

Ändringen imiebär atl samma skattesats skall tillämpas såväl för tjänstepension.sförsäkringar som för vanliga pensionsförsäkringar. Den gäller för beskattningsår som påbörjas den 1 januari 1992 och senare.

8.17 Lagen (1991:687) om särskild löneskatt på pensionskostnader

1 §

Den särskilda löneskatten har satts ned till 21,85 % som en följd av att den allmänna löneavgiften har slopats.

112

3 §

Prop. 1991/92:60

Ändringen innebär att en enskild näringsidkare skall betala särskild löneskall med 21,85 %, dvs. med oreducerad skattesats, på sådan avgift för pensionsförsäkring för vilken avdrag har gjorts i förvärvskällan. Deuna ändring är en följd av att avkastningsskatten på vanliga pensions­försäkringar har satts ned till 10 %.

Övergångsbestämmelser

Såväl den generellt sänkte skattesatsen enligt 1 § som den oreducerade skattesatsen på avgift för pensionsförsäkringar enligt 3 § gäller för beskattningsår som påböijas den 1 januari 1992 och senare.

8.18  Lagen (1946:324) om skogsvårdsavgift

Lagen skall upphöra att gälla i och med utgången av juni 1992. Den upphävda lagen skall emellertid alltjämt tillämpas i fråga om avgift som belöper på liden före dess upphävande. I fråga om beräkning av skogsvårdsavgiften gäller särskilda bestämmelser för beskattningsår som avsiiites efter den 31 december 1991.

Enligl andra stycket gmndas avgiftsberäkningen på 1991 års skogs­bmksvärde. Avgiften utgår med 8 promille för helt år räknat för tid som belöper på år 1991 och med 4 promille för helt år räknat för tid som belöper på perioden januari -juni 1992. Beskattningsår som avslutes efler den 30 juni 1992 skall såvitt gäller skogsvårdsavgiften anses avslutet den 30 juni 1992. Det innebär att avgift endast beräknas för sex månader om beskattningsåret överensstämmer med kalenderåret 1992.

Ante att en enskild skogsbrakare har kalenderår som räkenskapsår och ett skogsbmksvärde år 1991 på 1 milj.kr. Skogsvårdsavgiflen vid 1993 års texering blir (1 000 000 x 0,004 x 6/12 =) 2 000 kr.

Om beskattningsåret omfetter såväl del av år 1991 som del av år 1992 (brutet räkenskapsår) måste hänsyn även tas till att avgiftssatsen sänks vid årsskiftet från 8 promille till 4 promille. Ante att ett aktiebolag har räkenskapsår 1 september 1991 - 31 augusti 1992. Skogsbmksvärdet är 6 milj.kr. Vid 1993 års texering uppgår skogsbmksavgiften till (6 000 000 

X 

0,008 x 4/12) -I- (6 000 000 x 0,004 x 6/12) = 28 000 kr.

I tredje stycket regleras det fellet att en avgiftspliktig fastighet saknar skogsbmksvärde för år 1991. Det kan bero på att viss areal på en fastighet bytt ägare under år 1991. En sådan festighet åsätts elt skogs­bmksvärde först vid fästighetstexeringen för år 1992 eftersom en ny taxeringsenhet bildas först året efter ett köp av ett visst område. I nu åsyftade fall får ett skogsbraksvärde uppskattas för år 1991, dvs. efter de gmnder som tillämpades vid 1981 års allmänna festighetstaxering.

Sista meningen i tredje stycket tar sikte på att det för år 1992 gällande skogsbmksvärdet undantagsvis kan vara lägre än 1991 års skogsbmksvär­de. Det gäller exempelvis om stora avverkningar gjorts under år 1991. I sådana tall har skogsägaren rält att yrka att 1992 års skogsbmksvärde .skall läggas till gmnd för beräkningen.

S Riksdiigfu 1991'92. 1 sand. Nr 60

113

8.19 Lagen (1947:577) om statlig förmögenhetsskatt

Prop. 1991/92:60

Lagen upphör att gälla vid årsskiftet 1991-1992 men skall fortfarande tillämpas t.o.m. 1994 års taxering. Vid 1992-1994 års taxeringar skall den upphävda lagen tillämpas med ändringar på fyra punkter.

Av punkt 1 framgår att nuvarande gränsdragning för de s.k. lättnads-reglerna har utnyttjats för att ange skallebefriad företagsförmögenhet. Tillgångar och skulder har därvid fått en symmetrisk behandling. Tillgångar och skulder i näringsverksamhet som är hänförliga till rörelse och jordbmksfastighet är således inte skattepliktiga resp. avdragsgilla. Omfattningen av det skattegynnade området framgår av punkt 2 första stycket av anvisningama till 3 och 4 §§ SFL jämförd med 1 § tredje stycket sista meningen SFL. Tillgångar och skulder som är hänförliga till kapital- och fastighetsförvaltning omfettas således inte av lättnadema (viss egendom hänförs dock lill rörelse enligt sjunde och åttonde styckena i nyss nämnda anvisningspunkt).

1 punkt 2 har angetts att skatteplikt inte gäller för aktier som är föremål för en sådan notering som avses i punkt 5 andra stycket av anvisningama till 3 och 4 §§ och således inte är inregistrerade vid fondbörsen. En särskild regel i övergångsbestämmelsen anger att skattebefrielsen kvarstår för aktie vid senare börsregistrering om aktien den 31 december 1991 är noterad utanför börsens A-listor på det sätt som anges i andra stycket av nyss nämnda anvisningspunkt.

Bestämmelsen i punkt 3 reglerar skattesats och fribelopp för fysiska personer m.fl. Nuvarande fribelopp på 800 000 kr. ligger fast. Vid 1992 års taxering slopas 3-procenlskiklel. Vid 1993 och 1994 års taxeringar är skatten proportionell och utgår med 1,5 % av den del av den beskattningsbara förmögenheten som överstiger 800 000 kr.

I punkt 4 har införts en ändring som innebär att fosterbam inte längre skall sambeskattas med sina fosterföräldrar.

8.20 Lagen (1970:172) om begränsning av skatt i vissa fall

Lagen upphör att att gälla vid utgången av år 1991 men skall fortfarande lillämpas t.o.m. 1994 års taxering. Vid 1992-1994 års taxeringar skall den upphävda lagen tillämpas med den ändringen att procentaatsen för spärrbeloppet enligt 3 § tredje stycket utgör 55 i stället för 75 %.

8.21 Lagen (1982:423) om allmän löneavgift

Lagen upphör att gälla vid utgången av år 1991. Den upphävda lagen lillämpas förferande i fråga om förhållanden som hänför sig till tiden före den 1 januari 1992, dvs. för ersättningar som utgetts före utgången av år

1991   enligl 1 § den upphävda lagen samt för enskilda näringsidkares av-

giftsgmndade inkomst som hänför sig till tiden före utgången av år 1991.

Av specialmotiveringen till lagen om upphävande av lagen (1991:703) om sänkning av den allmänna löneavgiften intill utgången av december

1992   (avsnitt 8.23) framgår hur den allmänna löneavgiften skall redovisas

om en försäkrad har bmtet räkenskapsår.

114

8.22 Lagen (1990:1454) om höjning av den allmänna löneavgiften      Prop. 1991/92:60

intill utgången av juni 1991

Enligt den tillfälliga lagen var den allmänna löneavgiften tillfälligt höjd under första halvåret 1991. 1 samband med att övrig lagstiftning avseende den allmänna löneavgiften avvecklas upphävs även denna lag. Den upphävda lagen tillämpas fortfarande i fråga om förhållanden som hänför sig till tiden före den 1 juli 1991, dvs. för ersättningar som utgetts före utgången av juni 1991 enligt 1 § av den upphävda lagen samt för en försäkrads avgiftsgmndade inkomst som hänför sig till liden före utgången av juni 1991.

8.23 Lagen (1991:703) om sänkning av den allmänna löneavgiften

intill utgången av december 1992

Enligt lagen är den allmänna löneavgiften sänkt under perioden juli 1991 - december 1992. Som en följd av att den allmänna löneavgiften upphör från årsskiftet 1991-1992 upphävs även den tillfälliga lagen. Den upphävda lagen lillämpas fortfarande i fråga om förhållanden som hänför sig till liden före den 1 januari 1992, dvs. för ersättningar som ulgelta före utgången av år 1991 enligt 1 § den upphävda lagen samt för enskilda näringsidkares avgiftsgmndade inkomst som hänför sig till tiden före utgången av år 1991.

I 2 § den upphävda lagen finns en proportioneringsregel som lar sikte på all fördela en inkomst som avser tid med den nedsatta löneavgiften och annan lid. Om en försäkrad har bratet räkenskapsår (t.ex. den 1 juli 1991 - den 30 juni 1992) innebär slopandet av löneavgiften från den I januari 1992 att 6/12 av inkomstema anses belöpa på siste halvåret 1991 då löneavgift utgår och 6/12 på första halvåret 1992 då löneavgift inte utgår.

115

9   Hemställan

Prop. 1991/92:60

Jag hemställer atl regeringen föreslår riksdagen att anta förslagen till

1.

lag om ändring i kommunalskaltelagen (1928:370),

2.

lag om ändring i lagen (1947:576) om statiig inkomstakatt,

3.

lag om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter,

4.

lag om ändring i uppbördslagen (1953:272),

5.

lag om ändring i lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt,

6.

lag om ändring i lagen (1958:295) om sjömansskatt,

7.

lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring,

8.

lag om ändring i lagen (1991:1040) om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring,

9.

lag om ändring i lagen (1991:588) om ändring i lagen (1959:551) om beräkning av pensionsgmndande inkomst enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring,

10.

lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter,

11.

lag om ändring i lagen (1991:1050) omändring i lagen (1981:691) om socialavgifter,

12.

lag om ändring i lagen (1990:912) om nedsättning av socialavgifter och allmän löneavgift,

13.

lag om ändring i lagen (1988:847) om skattelättnader för allemans­sparande och ungdomsbosparande

14.

lag om ändring i lagen (1990:654) om skatteutjämningsreserv,

15.

lag om ändring i lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster,

16.

lag om ändring i lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pensionsmedel,

17.

lag om ändring i lagen (1991:687) om särskild löneskatt på pensionskostnader,

18.

lag om upphävande av lagen (1946:324) om skogsvårdsavgift,

19.

lag om upphävande av lagen (1947:577) om statlig förmögenheta-skatt,

20.

lag om upphävande av lagen (1970:172) om begränsning av skatt i vissa fall,

21.

lag om upphävande av lagen (1982:423) om allmän löneavgift,

22.

lag om upphävande av lagen (1990:1454) om höjning av den allmänna löneavgiften intill utgången av juni 1991,

23.

lag om upphävande av lagen (1991:703) om sänkning av den allmänna löneavgiften intill utgången av december 1992.

10 Beslut

Regeringen beslutar i enlighet med hemställan.

116

1   Förslag till

Prop. 1991/92:60

Lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370)

Bilaga 1

Härigenom föreskrivs att punkt 33 av anvisningaraa till 23 § och punkt 6 av anvisningama till 46 § kommunalskaltelagen (1928:370) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydebe

Anvisningar

till

23 §

33.' Avdrag mexlges för förlust

33. Avdrag medges för förlust

vid icke yrkesmässig avyttring

vid icke yrkesmässig avyttring

(realisationsförlust) av tillgång eller

(realisationsförlust) av tillgång eller

förpliktelse i fråga om vilken, om

förpliktelse i fråga om vilken, om

realisationsvinst i stället hade upp-

realisationsvinst i stället hade upp­

kommit, vinsten skulle ha utgjort

kommit, vinsten skulle ha utgjort

intakt av näringsverksamhet. Vid

intäkt av näringsverksamhet. Vid

inkomstberäkningen i ett handels-

inkomstberäkningen i ett handels­

bolag begränsas avdraget för reali-

bolag begränsas avdraget för reali­

sationsförlust på sätt anges i 3 § 2

sationsförlust på sätt anges i 3 § 2

mom. femte stycket lagen (1947:

mom. tredje stycket lagen (1947:

576) om statlig inkomstakatt så-

576) om stetlig inkomstskatt såvida

vida inte innehavet av tillgången

inte innehavet av tillgången eller

eller förpliktelsen betingas av nä-

förpliktelsen betingas av närings-

ringsverksamhet som bedrivs av

verksamhet som bedrivs av den

den skattakyldige eller annan som

skaltskyldige eller annan som med

med hänsyn till äganderätlsförhål-

hänsyn till äganderättsförhållanden

landén eller organisatoriska förhål-

eller organisatoriska förhållanden

landén kan anses slå den skatt-

kan anses stå den skattakyldige

skyldige nära.

nära.

till 46 § 6. Avdrag  för avgift  för pensionsförsäkring medges endast om försäkringen ägs av den skattakyldige. Avdraget får inle överstiga summan av

1.

den skattskyldiges inkomst av aktiv näringsverksamhet före avdrag enligt punkt 21 av anvisningarna till 23 §, före avdrag för särskild löneskall på pensionskostnader enligt punkt 23 av anvisningaraa till 23 § på sådan pensionsförsäkring som avses i denna anvisningspunkt och före avdrag för avsättning för egenavgifter enligt lagen (1981:691) om socialavgifter,

2.

inkomst av tjänst, med borkeende från sådan inläkt som avses i 32 § I mom. förste stycket h och i och

3.

inkomst ombord enligt lagen (1958:295) om sjömansskatt samt enligt 1 § 2 mom. nämnda lag skattepliktig dagpenning för antingen beskatt­ningsåret eller året närmast dessföriiman och beräknas med hänsyn till storleken av sådan inkomst. Avdraget får uppgå lill högst ett belopp motsvarande det basbelopp som enligt lagen (162:381) om allmän för-.säkring beslämts för året närmast före texeringsåret och dessutom i fråga om

a. inkomst av aktiv näringsverksamhet till sammanlagt högst 25 procent av inkomsten före avdrag enligt punkt 21 av anvisningaraa till 23 §, före

1.Senaste lydelse 1990:1421.

2.Scr.Esij lydelse 1991:692.

117

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Prop. 1991/92:60

Bilaga 1 avdrag för särskild löneskatt på pensionskostnader enligl punkt 23 av anvisningaraa lill 23 § på sådan pensionsförsäkring som avses i denna anvisningspunkt och före avdrag för avsättning för egenavgifter enligt lagen om socialavgifler till den del den inte överstiger tjugo gånger nämnda basbelopp samt högst 20 procent av den del av nyss nämnda inkomst som överstiger tjugo men inle fyrtio gånger nämnda basbelopp,

b.  inkomst av anställning om den skattakyldige helt saknar pensionsrätt

i anställning och inte är anställd i ett aktiebolag eller en ekonomisk

förening vari han har sådant bestämmande inflytende som avses i punkt

20 e femte stycket av anvisningama lill 23 § lill .sanunanlagl högst 35

procent av inkomsten lill den del den inte överstiger tjugo gånger nämnda

basbelopp saml högst 25 procent av den del av inkomsten som överstiger

tjugo men inte trettio gånger nämnda basbelopp eller

c.  annan inkomst av tjänst, med bortaeende från sådan intäkt som avses

i 32 § 1 mom. förste stycket h och i, och inkomst ombord enligl lagen

om sjömansskatt saml enligt 1 § 2 mom. nämnda lag skattepliktig

dagpenning lill högst 10 procent av den del av inkomsten som överstiger

tio men inte tjugo gånger samma ba.sbelopp. Avdrag enligt dette stycke

beräknas i sin helhet antingen på inkomst som skall tes upp till beskatt­

ning under beskattningsåret eller på inkomst året närmast dessförinnan.

Om den skattakyldige har inkomst av aktiv näring.sverksamhet från mer

än en förvärvskälla får avdrag beräknat enligt delta stycke inle översliga

det avdrag som kunnat göras om inkomsten varit hänförlig till en och

samma förvärvskälla. Har den skattskyldige inkomster som kan gmnda

rält till avdrag enligt detta stycke både i inkomstslaget närings\erksamhei

och som allmänt avdrag skall den del av avdraget som beräknas på ett

basbelopp fördelas efter respektive avdragsgmndande inkomsta andel av

de sammanlagda avdragsgmndande inkomstema.

Om särskilda skäl föreligger får skattemyndigheten efter ansökan besluta atl avdrag för avgift för pensionsföi"säkring får medges med högre belopp än som följer av bestämmelsema i föregående stycke. Därvid skall dock följande gälla. För skattskyldig, som redovisar inkomst som är alt anse som inkomst endast av tjänst meJ bortseende från sådan intäkt som avses i 32 § 1 mom. första stycket h och i men som i huvudsak saknar pensionsrätt i anställning, får avdrag medges högst med belopp, beräknat som för skattskyldig som avses i andra stycket b. Har sådan skattakyldig erhållit särskild ersättning i samhand med att anställning upphört och har han ej skaffat sig ett betryggande pensionsskydd, får dock avdrag medges med högre belopp. Avdrag som avses i de tvä närmast föregående meningama får dock inte beräknas för inkomst som härrör från aktiebolag eller ekonomisk förening vari den skattakyldige har sådant bestämmande inflytande som avses i punkt 20 e femte stycket av anvisningama till 23 §. Har skalkkyldig, som själv eller genom förmedling av juridisk person bedrivit näringsverksamhet, upphört med driften i förvärvskällan och har han under verksamhetstiden ej skaffat sig ett betryggande pensionsskydd, får avdrag beräknas även på inkomst av kapital som är hänförlig till försäljning av förväivskällan före avdraget, på inkomst av passiv näringsverksamhet före avdraget samt på sådan intäkt av tjänst som avses i 32 § 1 mom. första stycket h. Avdraget får i delta fal! beräknas med beaktande av det antal år den skattskyldige drivit när, .gsverksamhelen, dock högst för tio år. Hänsyn skall vid bedömningen  av  avdragets  storlek   tas  till  den  skattskyldiges  övriga

118

Nuvararule lydelse

Föreslagen lydebe

Prop. 1991/92:60

Bilaga 1 pensionsskydd och andra möjligheter till avdrag för avgift .som avses i 46 § 2 mom. förste stycket 6. Avdraget får dock inte överstiga ett belopp som för varje år som driften pågått motsvarar tio gånger del basbelopp som enligt lagen om allmän försäkring bestämta för det år driften i förvärvskällan upphört och ej heller summan av de belopp som under beskattningsåret redovisata som nellointakt av förvärvskällan i förekom­mande fell före avdraget, före avdrag för särskild löneskatt på pen­sionskostnader enligt punkl 23 av anvisningama till 23 § på sådan pensionsförsäkring som avses i denna anvisningspunkt och före avdrag för avsättning för egenavgifter enligt lagen om .socialavgifter och sådan inkomst av kapital som är alt hänföra till vinst med anledning av överlåtelse av förvärvskällan. Har skattemyndigheten enligl punkt I tredje stycket av anvisningama lill 31 § medgivit att dödsbo ter pen­sionsförsäkring, anger skattemyndigheten det högsta belopp varmed avdrag för avgift för försäkringen får medges. Härvid iakttes i tillämpliga delar bestämmelserna i dette stycke om avdrag för skattskyldig som upphört med driften i en förvärvskälla. Skattemyndighetens beslut i fråga som avses i dette stycke får överklagas hos riksskatteverket. Riksskat-teverketa beslut får inte överklagas.

Har skattakyldig erlagt avgift som avses i 46 § 2 mom. första stycket 6 men har avdrag för avgiften helt eller delvis inle kunnat utnyttjas enligt bestämmelserna i andra stycket, medges avdrag för ej utnyttjat belopp vid taxering för det påföljande beskattningsåret. Sådant avdrag medges dock inte med belopp som tillsammans med eriagd avgift sistnämnda år överstiger vad som anges i andra stycket.

Oavsett föreskrifteraa i de föregående styckena medges avdrag för avgift som avses i 46 § 2 mom. första stycket 6 inte med högre belopp än skillnaden mellan sammanlagda beloppet av inkomster från olika förvär\'skällor och övriga avdrag enligt 46 §. Avdrag, som på gmnd av vad nu sagta inte kunnat utnyttjas vid taxeringen för det beskattningsår då avgiften betalades, får utnyttjas senast vid taxeringen för sjätte beskattningsåret efter betalningsårel. Inte heller i sistnämnda fall får avdraget överstiga vad som återstår sedan övriga avdrag enligt 46 § gjorts.

Om avdrag medges enligt tredje Om avdrag medges enligl tredje stycket sjätte meningen på gmnd stycket sjätte meningen på gmnd av att aktier eller andelar i fåmans- av atl aktier eller andelar i fåmans­företag avyltrata skall avdraget i företag avyttrats skall avdraget i första hand göras som allmänt första hand göras som allmänt avdrag. Avdraget begränsas till ett avdrag. Avdraget begränsas lill ett belopp motsvarande det lägsta av belopp motsvarande det lägsta av den del av vinslen vid avyttringen den del av vinsten vid avyttringen som tas upp som intäkt av tjänst som tas upp som intakt av tjänst och inkomsten av tjänst före av- och inkomsten av tjänst före avdra-draget. Till den del avdraget inle get. Till den del avdraget inle kan kan utnyttjas som allmänt avdrag utnyttjas som allmänt avdrag får får avdrag göras i inkomstalaget avdrag göras i inkomstslaget kapi-kapital enligt 3 § 2 mom. åttonde tal enligt 3 § 2 mom. sjätte stycket stycket lagen (1947:576) om statlig lagen (1947:576) om statiig in-inkomstakatt. I det fall avdrag komskkatt. I del fall avdrag med-medges på gmnd av att andelar i ges på gmnd av att andelar i fåmansägt   handelsbolag   avyltrata    fåmansägt  handelsbolag   avyltrata

119

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Prop. 1991/92:60

Bilaga 1

skall avdrag göras i inkomstalaget    skall avdrag göras i inkomstslaget

kapitel enligt 3 § 2 mom.

kapitel enligt 3 § 2 mom.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992 och tillämpas förste gången vid 1993 års texering.

120

2    Förslag till

Prop. 1991/92:60

Lag om ändring i lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt    Bilaga l

Härigenom föreskrivs att 3 § 2, 4 och 12 mom. samt 27 § 5 mom. lagen (1947:576) om stetlig inkomstekatt' skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

2 mom. Från intäkt av kapitel får avdrag göras för omkostnader för intäktemas förvärvande samt, såvitt gäller fysisk person som har varit bosatt i Sverige under beskattningsåret och svenskt dödsbo, för ränteut­gift och förlust (realisationsförlust) vid icke yrkesmässig avyttring av tillgångar och sådana förpliktelser som anges i 1 mom., i den mån mte annat anges i 31 § femte stycket, allt under fömteättning att avdrag inte skall göras från intäkt av näringsverksamhet. Avdrag för realisationsför­lust får dock göras av annan fysisk person om skattekyldighet skulle ha förelegat för realisationsvinst på den avyttrade egendomen.

Om ränteutgifterna överstiger ränteintäkterna med mer än 100 000 kronor eller om den skattslldige inte fyllt 18 år eller fråga är om dödsbo som behandlas som handelsbolag 10 000 kronor medges dock avdrag med endast 70 procent av det överskjutande belop­pet om inte annat framgår av tred­je stycket eller 4 mom. andra stycket. Ttll ränteintäkter hänförs därvid endast följande avkastning:

1.   Ränta på banktillgodohavan­

den i svenska kronor och likvär­

diga fordringar som betalas varje

år med hela det vid beskattnings­

årets utgång upplupna beloppet.

2.    Ränta respektive sådan rea­

lisationsvinst som jämstälb med

ränta enligt 29 § 2 mom. på skul­

debrev som avses i 29 § och givits

ut mot ett vederlag som inte under­

stiger 85 procent av skuldebrevets

nominella belopp under förutsätt­

ning att räntan betalas varje år

och beräknas efter samma ränte­

sats under hela löptiden eller efter

en räntesats som följer ändring­

arna i den allmänna räntenivån. I

fråga om obligationslån och lik­

nande lån avses med vederlag kur­

sen för de först utgivna skuldebrev­

en i lånet.

3.  Realisationsvinst somjämstälb

med ränta enligt 29 § 2 mom. på

1.Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:770. 2.Senaste lydelse 1991:693.

9 Riksdagen 1991/92. 1 samt. Nr 60

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Prop. 1991/92:60

Bilaga 1 ftnansiellt instrument med en löptid på högst ett år vars underliggande egendom är skuldebrev av det slag som avses i 2 eller hänförlig till ränteindex för fordringar i svenska kronor.

Delägare i fåmansföretag, som avses i 12 mom. nionde stycket, får göra fullt avdrag för ränteutgifter utöver vad som följer av föregåen­de stycke, med högst så stor pro­cent av den skattskyldiges an­skaffningskostnad för aktierna eller andelarna och lämnade ovillkorliga kapitaltillskott som svarar mot statslåneräntan vid utgången av november året före beskatt­ningsåret med tillägg av fem pro­centenheter. Som anskaffningskost­nad räknas även arvs- och gåvo­skatt som den skattskyldige har betalat i anledning av förvärv av aktierna eller andelarna. Har aktierna eller andelarna förvärvats på annat sätt än genom köp, byte eller därmed jämförligt fång, skall anskajfningskostnaden beräknas med tillämpning av 24 % 1 mom. tredje stycket.

Till realisationsförlust hänförs även valutakursförlust på fordringar och skulder i utländsk valute.

Avdrag för realisationsförlust medges med 70 procent av förlusten, i den mån inte annat anges i 27 § 5 och 6 mom. eller 29 § 2 mom.

Förvaltningskostnader får dras av endast till den del de överstiger 1 000 kronor under beskattningsåret.

Avdrag medges inte för utgifter för inköp av lotteedlar eller för andra liknande insataer i lotteri.

Från intäkt av kapitel får avdrag också göras för avgift för pen­sionsförsäkring i den omfettning som anges i punkt 6 tredje och sjätte styckena av anvisningaraa till 46 § kommunalskattelagen (1928:370).

4 mom. Avdrag såsom för ränte får göras vid återbetelning av sådant stetligt bidrag som avses i punkt 3 av anvisningaraa till 19 § kom­munalskattelagen (1928:370). Avdrag får inte göras med större belopp än som tidigare har avräknata från eriagd ränte.

Vid räntefördelning enligt punkt Vid räntefördelning enligt punkt 16 av anvisningaraa till 22 § kom- 16 av anvisningaraa till 22 § kom­munalskattelagen får avdrag göras munalskattelagen får avdrag göras som för ränte med sainma belopp som för ränte med samma belopp som skall tas upp som intäkt i som skall tes upp som intäkt i näringsverksamhet enligt anvis- näringsverksamhet enligt anvis­ningspunkten. En skattskyldig som ningspunkten. är berättigad till sådant avdrag

3.Senaste lydelse 1990:1422.

122

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydebe

Prop. 1991/92:60

Bilaga 1 får, utöver vad som följer av 2 mom. andra stycket, göra fullt avdrag för ränteutgifter med högst ett belopp som motsvarar stats­låneräntan vid utgången av novem­ber året före beskattningsåret multiplicerad med reduceringen av värdet på fastigheter och andra tillgångar enligt 6 § andra stycket lagen (1990:654) om skatte­utjämningsreserv eller, såvitt gäller delägare i handelsbolag, punkt 16 tredje stycket v anvisningarna till 22 § kommunalskattelagen. Grän­sen för fiill avdragsrätt får dock inte höjas med större belopp än räntefördelningsbeloppet.

Med ränteutgift jämställs även tomträttaavgäld och vederlag vid återbetelning av lån i förtid. Motsvarande gäller för sådan ränteförmån som enligt punkt 10 av anvisningaraa till 32 § nyss nämnda lag skall anses som beteld ränte.

12 mom.* Överstiger utdelningen på aktier i ett fåmansföreteg så stor procent av den skattakyldiges anskafftungskostnad för aktieraa och lämnade ovillkorliga kapiteltillskott som svarar mot stetslåneräntan vid utgången av november året före beskattningsåret med tillägg av fem procentenheter, skall överskjutande belopp tes upp som intäkt av tjänst. Har aktieraa förvärvata på annat sätt än genom köp, byte eller därmed jämförligt fång, skall anskaffningskostnaden beräknas med tillämpning av 24 § 1 mom. tredje stycket.

Understiger utdelningen visst år det högste belopp som på gmnd av förste stycket får tes upp som intäkt av kapitel, ökas det belopp som senare år får tes upp som intäkt av kapitel i motsvarande mån (sparad utdelning) för den som ägde aktiema vid utdelningstillfället eller, om utdelning inte förekommit, för den som äger aktieraa vid beskatt-ningsåreta utgång. Belopp som svarar mot kvarstående sparad utdelning läggs för varje år till anskaffningskostnaden vid beräkning enligt förste stycket.

Uppkommer realisationsvinst vid avyttring av aktier i ett fåmansföreteg skall hälften av den del av vinsten som överstiger kvarstående sparad utdelning tes upp som intäkt av tjänst. Uppkommer realisationsförlust genom att aktieraa förlorat sitt värde till följd av att företeget upplöste genom likvidation eller genom fusion enligt 14 kap. 1 eller 2 § ak­tiebolagslagen (1975:1385) skall vid tillämpning av förste stycket det överskjutande beloppet minskas med förlusten.

Ifråga om aktier som förvärvats före år 1990 får vid tillämptiingen av förstatredje styckena anskaff­ningskostnaden räknas upp med hänsyn till förändringarna i det allmänna prisläget frän och med förvärvsåret, dock tidigast från och med år 1970, till år 1990. Motsva-

4.Senaste lydelse 1990:1422.

I23

Nuvarande lydebe

rande gäller för ovillkorliga kapi­taltillskott som gjorts före år 1990. Bestämmelseraa i förstetredje styckena gäller även för utdelning och avyttring under tio beskatt­ningsår efter det år då ett företeg upphört att vara fåmansföreteg i fråga om utdelning eller realisa­tionsvinst på aktier som den skattakyldige eller någon honom närstående ägde när företeget upp­hörde att vara fåmansföreteg eller har förvärvat med stöd av sådana aktier.

Föreslagen lydebe

Bestämmelseraa i förstetredje styckena gäller även för utdelning och avyttring under tio beskatt­ningsår efter det år då ett företeg upphört att vara fåmansföreteg i fråga om utdelning eller realisa­tionsvinst på aktier som den skattakyldige eller någon honom närstående ägde när företeget upp­hörde att vara fåmansföreteg eller har förvärvat med stöd av sådana aktier. 1 fråga om aktier som för­värvats före år 1990 gäller vid till-lämpningen av förstatredje styck­ena följande.

1.    Som anskaffningskostnad får

tas upp värdet på aktierna vid

utgången av år 1990 beräknat en­

ligt punkt 5 av anvisningarna till 3

och 4 §§ lagen (1947:577) om

statlig förmögenhetsskatt i dess då

gällande lydelse. Därvid gäller

dock att värden som enligt punkt 5

förstafiärde styckena tagits upp

till 75 eller 30 procent skall multi­

pliceras med 1,4 respektive 3,5.

Har femte stycket av nämnda an­

visningspunkt tillämpats skall

a)

värdet multipliceras med 5 om någon del av underlaget vid värde­ringen satts ned till 20 procent,

b)

i aruira fall än a värdet multi­pliceras med 3,5 om någon del av underlaget vid värderingen satts ned till 30 procent,

c)

i andra fall än a och b värdet multipliceras med 1,4 om någon del av underlaget vid värderingen tagits upp till 75 procent.

2.    Anskaffningskostnaden får -

om den inte beräknas enligt be­

stämmelserna i 1 - räknas upp med

hänsyn till förändringarna i det

allmänna prisläget från och med

förvärvsåret, dock tidigast från och

med år 1970, till år 1990. Motsva­

rande gäller för ovillkorliga kapi-

taltillskott som gjorts före år 1990.

Bestämmelseraa i förstetredje styckena tillämpas endast om den

skattakyldige eller någon honom närstående varit verksam i företeget i

Prop. 1991/92:60 

Bilaga 1

124

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Prop. 1991/92:60

Bilaga 1 betydande omfettning under beskattningsåret eller något av de tio beskattningsår som närmast föregått beskattningsåret. Bestämmelseraa gäller dock även om den skattakyldige eller den honom närstående under någon del av denna tidsperiod varit verksam i ett annat fåmansföreteg, som bedriver samma eller likartad verksamhet, under fömtaättning att denna verksamhet inte påbörjades senare än under det tionde beskatt­ningsåret efter det år då verksamheten i det först avsedda företeget upphörde.

Om den skattakyldige visar att utomstående i betydande omfettning äger del i företeget och har rätt till utdelning, skall bestämmelsema i förstetredje styckena inte tillämpas, om inte särskilda skäl föreligger. Härvid beaktes även förhållandena under de tio beskattningsår som närmast föregått beskattningsåret. Med utomstaende avses sådana personer på vilka bestämmelserna i förstetredje styckena till följd av femte stycket inte skall tillämpas. I fråga om realisationsvinst gäller dessutom att som intäkt av tjänst skall högst tes upp ett sammanlagt belopp som för den skattakyldige och honom närslående under samma tidsperiod uppgår till 100 basbelopp för avyttringsåret enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring.

Om den skattakyldiges make eller såvitt gäller skattakyldig under 18 år förälder är eller under någon del av den senaste tioårsperioden har varit verksam i företeget i betydande omfettning och om den skattakyldiges beskattningsbara förvärvsinkomst, med bortaeende från det belopp som enligt bestämmelseraa i förstetredje styckena skall tes upp som intäkt av tjänst, understiger makens eller förälderns beskattrungsbara förvärvsinkomst, skall vid beräkning enligt 10 § av skatt på tjänsteintäk­ten den skattakyldiges beskattningsbara förvärvsinkomst, innan tjänstein­täkten beaktes, anses motsvara makens eller förälderas beskattningsbara förvärvsinkomst.

Med verksainhet eller innehav av aktier i ett fåmansföreteg likställs verksainhet eller aktieinnehav i ett annat företeg inom samma koncera.

Vad som förstås med fåmansföreteg och närstoende framgår av punkt 14 av anvisrungaraa till 32 § kommunalskattelagen (1928:370). Vid bedömningen av om ett fåtel personer äger aktierna i ett fåmansföreteg skall dock sådana delägare anses som en person, som själva eller genom någon närstående är eller under något av de tio beskattningsår som närmast föregått beskattningsåret har varit verksamma i företeget i betydande omfettning.

Vad som i dette moment sägs om Vad som i detta moment sägs om

aktier i ett fåmansföretag gäller aktier i ett fåmansföretag gäller

också andelar i ett sådant företag, också andelar i ett sådant företag.

Med aktier och andelar likställs Med aktier och andelar likställs '

andra sådana av företeget utgivna andra sådana av företeget utgivna

finansiella instrament som avses i finansiella instmment som avses i

27 § 1 mom. Vid tillämpningen av 27 § 1 mom. Vid tillämpningen av

bestämmelsema i förste-tredje bestämmelseraa i förste-tredje

styckena på sistnämnda finansiella styckena på sistnämnda finansiella

instrament skall dock tillägget till instmment skall dock tillägget till

stetalåneräntan begränsas till en stetalåneräntan begränsas till en

procentenhet och sådan uppräkning procentenhet och värdering enligt

som avses i fiärde stycket inte med- fiärde stycket 1 eller uppräkning

ges.

enligt fiärde stycket 2 inte medges.

125

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydebe

Prop. 1991/92:60 Bilaga 1

27 

§

Dette gäller dock i fråga om andel i värdepappersfond endast om värdet av fondens innehav av aktier inte annat än tillfälligtvis understigit tre fjärdedelar av fondförmögenheten.

Realisationsförlust som uppkom-       Realisationsförlust som uppkom-

5 m o m. Realisationsförlust vid avyttring av marknadsnoterad tillgång som avses i 1 mom. får dras av från realisationsvinst på marknadsnoterad sådan tillgång utan den begränsning av avdrags­rätten som framgår av 3 § 2 mom. femte stycket.

mit genom att aktie förlorat sitt värde till följd av att bolaget upplöste genom likvidation eller genom fusion enligt 14 kap. 1 eller 2 § aktiebolagslagen (1975:1385) eller 11 kap. 1 eller 2 § bankak­tiebolagslagen (1987:618) är av­dragsgill utan den begränsrung av avdragsrätten som framgår av 3 § 2 mom. femte stycket till den del förlusten svarar mot utdelning från bolaget av annat slag än som avses i 3 § 7 mom. Qärde stycket under beskattningsåret och närmast före­gående beskattningsår.

5 m o m. Realisationsförlust vid avyttring av marknadsnoterad till­gång som avses i 1 mom. får dras av från realisationsvinst på mark­nadsnoterad sådan tillgång utan den begränsrung av avdragsrätten som framgår av 3 § 2 mom. tredje stycket.

mit genom att aktie förlorat sitt värde till följd av att bolaget upplösta genom likvidation eller genom fusion enligt 14 kap. 1 eller 2 § aktiebolagslagen (1975:1385) eller 11 kap. 1 eller 2 § bankak­tiebolagslagen (1987:618) är av­dragsgill utan den begränsning av avdragsrätten som framgår av 3 § 2 mom. tredje stycket till den del förlusten svarar mot utdelning från bolaget av annat slag än som avses i 3 § 7 mom. Qärde stycket under beskattningsåret och närmast före­gående beSkatlningsår.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992 och tiHämpas såvitt gäller bestämmelseraa i 3 § 12 mom. första gången vid 199z\åirs texering och i övrigt vid 1993 års texering.

S.Senaste lydelse 1991:412.

126

3  Förslag till

Lag om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration och

kontrolluppgifter

Härigenom föreskrivs att 3 kap. 22 § lagen (1990:325) om självdekla­ration och kontrolluppgifter skall ha följande lydelse.

Prop. 1991/92:60 Bilaga 1

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

3 kap. 22 §' Kontrolluppgift om ränte och fordran skall länmas av

1.

Värdepapperscentralen VPC Aktiebolag,

2.

den som yrkesmässigt bedrivit inlåning eller på annat sätt yrkesmäs­sigt ombesörjt att pengar blivit räntebärande,

3.

den som gett ut skuldförbindelse för den allmänna marknaden,

4.

förening som från medlemmar mottegit pengar för förräntning,

5.

riksgäldskontoret i fråga om stetens sparobligationer,

6.

valutahandlare och värdepappersinstitut hos vilka utländsk aktie eller annat utländskt värdepapper förvaras i depå eller kontoförs enligt bestämmelsema i lagen (1990:750) om betelningar till och från utlandet m, m.

Kontrolluppgift skall lämnas för den som gottekrivita ränta eller till vilken ränto betolate ut (borgenär) och den som har varit antecknad som innehavare av utländskt ränte­bärande värdepapper oavsett om ränto utgått. Kontrolluppgiften skall to upp den ränto som den uppgifteskyldige sammanlagt gott-skrivit eller betalat ut till borgenä­ren med uppgift om i vad mån räntan är att hänföra till sådan kvittningsgill ränteintäkt som avses i 3 % 2 mom. andra stycket lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt, dennes sammanlagda fordran på den uppgiftsskyldige vid åreta utgång och avdragen preliminär skatt. I fell som avses i försto stycket 6 skall uppgift lämnas om ränto som utbetalate eller gott-skrivite samt om innehavet i depån eller den kontoförda fordringen vid åreta utgång.

Innehas ett konto av mer an en person skall ränta och fordran fördelas lika mellan innehavaraa, om inte annat förhållande är känt för den uppgiftsskyldige. 1 fråga om konto för vilket samtliga innehavare inte redovisas enligt bestämmelseraa i 57 § andra stycket skall dock den totola räntan och fordran redovisas utan fördelning.

Avser en utbetolning också annat än ränto och kan den uppgiftaskyldige

Kontrolluppgift skall lämnas för den som gottekrivita ränta eller till vilken ränta betalata ut (borgenär) och den som har varit antecknad som innehavare av utländskt ränte­bärande värdepapper oavsett om ränta utgått. Kontrolluppgiften skall te upp den ränte som den uppgiftsskyldige sammanlagt gott-skrivit eller betelat ut till borgenä­ren, dennes sammanlagda fordran på den uppgiftaskyldige vid åreta utgång och avdragen preliminär skatt. I fell som avses i förste stycket 6 skall uppgift lämnas om ränte som utbetalats eller gott-skrivita samt om innehavet i depån eller den kontoförda fordringen vid åreta utgång.

1.Senaste lydelse 1991:1002.

127

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydelse

Prop. 1991/92:60

Bilaga 1 inte ange hur stor del därav som utgör ränto, skall i stället för ränto det sammanlagt utbetalda beloppet redovisas.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992 och tillämpas förste gången vid 1993 åns texering. Vid 1992 års texering behöver dock uppgift enligt de äldre bestämmelserna lämnas endast om i vad mån räntan är att hänföra till sådan kvittningsgill räntemtäkt som avses i 3 § 2 mom. andra stycket 1 lagen (1947:576) om stetlig inkomstekatt i dess lydelse intill den 1 januari 1992.

128

4   Förslag till

Prop. 1991/92:60

Lag om ändring i uppbördslagen (1953:272)

Bilaga l

Härigenom föreskrivs att 2 § 4 mom. uppbördslagen (1953:272)' skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

2§

4 m o m. Skattereduktion med- 4 m o m. Skattereduktion med­

ges skattakyldig för underskott av ges skattakyldig för underskott av

kapitel enligt 3 § 14 mom. lagen kapitel enligt 3 § 14 mom. lagen

(1947:576) om stetlig inkomstekatt. (1947:576) om stetiig inkomstakatt.

Skattereduktionen uppgår till 30 Skattereduktionen uppgår till 30

procent av underskottet. Har procent av den del av underskottet

skattakyldig under beskattningsåret som inte överstiger 100 000 kronor

varit skyldig att betela sjömans- och 21 procent av återstoden. Har

skatt enligt lagen (1958:295) om skattakyldig under beskattningsåret

sjömansskatt och har denna ned- varit skyldig att betela sjömansskatt

satte enligt 12 § 4 mom. samma enligt lagen (1958:295) om sjö­

lag på grand av underskott av ka- mansskatt och har denna nedsatte

pitel skall skattereduktionen dock enligt 12 § 4 mom. samma lag på

minskas med det belopp varmed grand av underskott av kapitel

nedsättning har skett.

skall skattereduktionen dock min-

skas med det belopp varmed ned­sättning har skett.

Skattereduktion sker endast i fråga om statlig inkomstakatt, kommunal inkomstakatt, skogsvårdsavgift och stetlig festigheteskatt.

Bestämmelseraa om skattereduktion iakttegas vid debitering av slutlig skatt, tillkommande skatt och preliminär B-skatt samt vid festetollande av preliminär A-skatt. Öretel som uppkommer vid beräkning av skattereduk­tion bortfeller.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992 och tillämpas förste gången i fråga om preliminär skatt för 1992 och slutlig skatt på gmnd av 1993 års texering.

I.Lagen omtryckt 1991:97. 2.Senaste lydelse 1990:1425.

129

LAGRÅDET

Prop. 1991/92:60

Bilaga 2 Protokoll vid sammanträde 1991-10-28

Närvarande: f.d. regeringsrådet Bengt Hamdahl, justitierädet Hans-Gunnar Solerad, regeringsrådet Anders Swartling.

Enligt protokoll vid regeringssammanträde den 24 oktober 1991 har regeringen på hemställan av steterådet[REDACTED_EFTERNAMN] beslutet inhämte lagrådete yttrande över förslag till lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370), m.m.

Förslagen har inför lagrådet föredragite av departementasekreteraren Peter Kindlund och kammarrätteassessora Ingrid Melbi.

Lagrådet lämnar förslagen utan erinran.

130

Förteckning över de remissinstanser som avgett yttrande över

Prop. 1991/92:60

flnansdepartementets promemoria (Ds 1991:38) Skatteregler för ny     Bilaga 3 bostadsfinansiering m.m.

Efter remiss har yttranden över promemorian inkommit från riksskatte­verket, boverket, Svea hovrätt, kammarrätten i Sundsvall, bokförings­nämnden, riksbanken, riksrevisionsverket, riksgäldskontoret, statekonto­ret, finansinspektionen, datainspektionen, Byggentreprenörema, Finansbolagens Förening, Föreningen Auktoriserade Revisorer FAR (FAR), HSB:s Riksförbund ek för (HSB), Hyresgästemas Riksförbund, Stadshypotekskassan, Landsorganisationen i Sverige (LO), Måklarsam­fundet, Riksförbundet Vi i Småhus, Stetens Bostedsfmansieringsaktie-bolag (SBAB), Svenska Arbetagivareföreningen, Svenska Bankförening­en, Svenska Kommunförbundet, Svenska Revisorsamftindet, Riksbyggen ek för, Sparbanksgmppen AB, Sveriges Allmännyttiga Bostadsföretag (SABO), Sveriges Bostedsrätteföreningars Centralorganisation (SBC), Sveriges Fastighetaägareförbund, Sveriges Föreningsbank, Sveriges Försäkringsförbund, Sveriges Industriförbund, Sveriges Redovisningskon­sulters Förbund, Sveriges Villaägareförbund och Tjänstemännens Centralorganisation (TCO).

Yttrande har också inkommit från Stockholms Handelskammare och Sveriges Trähusfebrikers Riksförbund.

RSV har till sitt yttrande fogat yttranden som inhämteta från skattemyn­digheteraa i Stockholms, Jönköpings samt Göteborgs och Bohus län. Till riksbankens yttrande har fogate ett särskilt yttrande av de borgerliga ledamöteraa i fullmäktige.

Svenska Bankföreniagen har föratom eget yttrande åberopat yttrande från näringslivete skattedelegation.

Svenska Arbetagivareföreningen, Sveriges Försäkringsförbund, Stock­holms Handelskammare och Sveriges Industriförbund har åberopat yttrande från näringsliveta skattedelegation.

Centralorganisationen SACO/SR, Riksförbundet Vi i Småhus och SBAB har förklarat sig avstå från att yttra sig över förslagen.

I fråga om yttrandena från kommunförbundet och SABO har m-, c- och fp-gmpperaa i de båda organisationeraas styrelser förklarat sig avstå från att avge yttrande med hänvisning till att de inte delar resp. styrelsemajo-riteta uppfettning i fråga om det nya räntelånesystemet.

131

Innehåll

Prop. 1991/92:60

Propositionens huvudsakliga innehåll

1

Propositionens lagförslag

1

Lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370)

3

2

Lag om ändring i lagen (1947:576) om stetlig inkomstekatt      15

3

Lag om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration

26 och kontrolluppgifter

4

Lag om ändring i uppbördslagen (1953:272)

28

5

Lag om ändring i lagen (1941:416) om arvsskatt och

30 gåvoskatt

6

Lag om ändring i lagen (1958:295) om sjömansskatt

36

7

Lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring

37

8

Lag om ändring i lagen (1991:1040) om ändring i lagen

38 (1962:381) om allmän försäkring

9

Lag om ändring i lagen (1991:588) om ändring i lagen

41 (1959:551) om beräkning av pensionsgrandande inkomst

enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring

10

Lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter

42

11

Lag om ändring i lagen (1991:1050) om ändring i lagen

43 (1981:691) om socialavgifter

12

Lag om ändring i lagen (1990:912) om nedsättning av

44 socialavgifter och allmän löneavgift

13

Lag om ändring i lagen (1988:847) om skattelättnader

46 för allemanssparande och ungdomsbosparande

14

Lag om ändring i lagen (1990:654) om skatte-

47 utjämningsreserv

15

Lag om ändring i lagen (1990:659) om särskild löneskatt

50 på vissa förvärvsinkomster

16

Lag om ändring i lagen (1990:661) om avkastningsskatt på      52 pensionsmedel

17

Lag om ändring i lagen (1991:687) om särskild löneskatt

53 på pensionskostnader

18

Lag om upphävande av lagen (1946:324) om

54 skogsvårdsavgift

19

Lag om upphävande av lagen (1947:577) om statlig

55 förmögenheteskatt

20

Lag om upphävande av lagen (1970:172) om begränsning        56 av skatt i vissa fell

21

Lag om upphävande av lagen (1982:423) om allmän

57 löneavgift

22

Lag om upphävande av lagen (1990:1454) om höjning av

58 den allmänna löneavgiften intill utgången av juni 1991

23

Lag om upphävande av lagen (1991:703) om sänkning av

59 den allmänna löneavgiften intill utgången av december 1992

132

Utdrag ur regeringsprotokoll den 31 oktober 1991

60    Prop. 1991/92:60

1

Inledning

60

2

Allmänna synpunkter

60

3

Förmögenhetaskatten

62

3.1

Allmänt

62

3.2

Förmögenheteskattens avveckling

63

3.3

Slopad förmögenhetaskatt på arbetande kapitel

64

3.4

Begränsningsregeln

65

3.5

Sambeskattning av fosterbara

66

4

Arvs- och gåvobeskattningen

67

5

Kapitelinkomstbeskattningen

69

5.1

Sänkt skattesate för hushål I ssek töras kapitelinkomster

69

5.2

Sänkt reavinstekatt på aktier m.m.

73

5.3

Sänkt skattesate för andra privata sparformer

74

5.4

Slopad ränteavdragsbegränsning

76

5.5

Beskattning av delägare i fåmansföreteg

79

5.6

Räntebidrag

82

6     Företegsbeskattningen

84

6.1

Allmänt

84

6.2

Den allmänna löneavgiften avskaffes

85

6.3

Sänkt särskild löneskatt

86

6.4

Slopande av socialavgifter på vinstandelsmedel m.m.

89

6.5

Slopad skogsvårdsavgift

91

6.6

Räntefördelning

92

6.7

Räntebidrag i näringsverksamhet

93

6.8

Skadeförsäkringsföreteg

94

7

Upprättede lagförslag

100

8

Specialmotivering

101

8.1

Kommunalskattelagen (1928:370)

101

8.2

Lagen (1947:576) om stetlig inkomstakatt

103

8.3

Lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrollupp-

107 gifter

8.4

Uppbördslagen (1953:272)

107

8.5

Lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt

108

8.6

Lagen (1958:295) om sjömansskatt

108

8.7

Lagen (1962:381) om allmän försäkring

108

8.8

Lagen (1991:1040) om ändring i lagen (1962:381) om

109 allmän försäkring

8.9

Lagen (1991:588) om ändring i lagen (1959:551) om

109 beräkning av pensionsgmndande inkomst enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring

8.10

Lagen (1981:691) om socialavgifter

109

8.11

Lagen (1991:1050) om ändring i lagen (1981:691) om

109 socialavgifter

133

8.12

Lagen (1990:912) om nedsättning av socialavgifter och

109    Prop. 1991/92:60 allmän löneavgift

8.13

Lagen (1988:847) om skattelättnader för allemanssparande     110 och ungdomsbosparande

8.14

Lagen (1990:654) om skatteutjämningsreserv

110

8.15

Lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa

112 förvärvsinkomster

8.16

Lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pensionsmedel

112

8.17

Lagen (1991:687) om särskild löneskatt på pensions-

112 kostnader

8.18

Lagen (1946:324) om skogsvårdsavgift

113

8.19

Lagen (1947:577) om statlig förmögenheteskatt

114

8.20

Lagen (1970:172) om begränsning av skatt i vissa fell

114

8.21

Lagen (1982:423) om allmän löneavgift

114

8.22

Lagen (1990:1454) om höjning av den allmänna

115 löneavgiften intill utgången av juni 1991

8.23

Lagen (1991:703) om sänkning av den allmänna

115 löneavgiften intill utgången av december 1992

9

Hemställan

116

10

Beslut

116

Bilaga 1    De remitterade lagförslagen

117

Bilaga 2   Lagrådeta yttrande

130

Bilaga 3    Förteckning över remissinstanser

131

134