Regeringens proposition

1996/97:158

Radio och TV under höjd beredskap och vid svåra

påfrestningar på samhället i fred

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 22 maj 1997

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Marita[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Kulturdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att den fredstida strukturen på radio- och TV-

området skall bibehållas så långt möjligt även under höjd beredskap och

vid svåra påfrestningar på samhället i fred. De radio- och TV-företag

som av regeringen åläggs särskilda krav om beredskapsplan skall

samråda vid planeringen med Styrelsen för psykologiskt försvar. Public

service-företagen skall ha en beredskap för verksamheten under höjd

beredskap och vid svåra påfrestningar på samhället i fred. Även de radio-

och TV-företag utanför public service-kretsen som så önskar bör kunna

få stöd och rådgivning vid beredskapsplanering i samarbete med

Styrelsen för psykologiskt försvar. Beredskapsåtgärder skall finansieras

av programföretagen själva. Regeringen föreslår också vissa lagändringar

för att möjliggöra för radio- och TV-företag att kunna fortsätta med sin

verksamhet under höjd beredskap och vid svåra påfrestningar i fred.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 3

2 Lagtext 4

 2.1 Förslag till lag om ändring i förfogandelagen (1978:262)

4

 2.2 Förslag till lag om ändring i lokalradiolagen (1993:120)

5

 2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1993:599) om

 radiokommunikation 6

 2.4 Förslag till lag om ändring i radio- och TV-lagen (1996:844)

7

3 Ärendet och dess beredning 9

4 Bakgrund 10

 4.1 Nuvarande beredskap för den avgiftsfinansierade radion och

 televisionen 10

 4.2 Pressens beredskapsplanering 11

 4.3 Beredskap för övriga radio- och TV-företag 11

 4.4 Viktigt meddelande till allmänheten 12

 4.5 Mediernas ställning inom totalförsvaret funktionen

 Psykologiskt försvar 13

5 Radio och TV under höjd beredskap och vid svåra påfrestningar

 på samhället i fred 15

 5.1 Beredskapen på radio- och TV-området 16

 5.2 Statens rätt att bestämma över användandet av radiosändare

 under höjd beredskap 21

 5.3 Kommunal beredskapsradio 25

 5.4 Varningsmeddelanden 26

 5.5 Beredskapen för den avgiftsfinansierade radion och

 televisionen 30

 5.6 Prioriteringar 32

 5.7 Uthållighet och säkerhet i sändnings- och

 distributionssystemen 33

 5.8 Beredskapsaspekter på digital distributionsteknik 35

 5.9 Finansiering 36

6 Författningskommentarer 38

 6.1 Förslaget till lag om ändring i förfogandelagen (1978:262)

38

 6.2 Förslaget till lag om ändring i lokalradiolagen (1993:120)

39

 6.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:599)

 om radiokommunikation 39

 6.4 Förslaget till radio- och TV-lag (1996:844) 39

Bilaga 1 Sammanfattning av betänkandets förslag (SOU 1996:80) 41

Bilaga 2 Betänkandets lagförslag 44

Bilaga 3 Sammanställning av remissyttranden 51

Bilaga 4 Lagrådsremissens lagförslag 59

Bilaga 5 Lagrådet 64

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 22 maj 1997 65

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

1. antar regeringens förslag till lag om ändring i förfogandelagen

(1978:262),

2. antar regeringens förslag till lag om ändring i lokalradiolagen

(1993:120),

3. antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1993:599) om

radiokommunikation,

4. antar regeringens förslag till lag om ändring i radio- och TV-lagen

(1996:844),

5. godkänner vad regeringen föreslår om att den fredstida strukturen

inom radion och televisionen skall bibehållas så långt möjligt under höjd

beredskap och vid svåra påfrestningar på samhället i fred (avsnitt 5.1),

6. godkänner vad regeringen föreslår om att public service-företagen

skall utarbeta en beredskapsplan för verksamheten under höjd beredskap

och vid svåra påfrestningar på samhället i fred och vid planeringen

samråda med Styrelsen för psykologiskt försvar (avsnitt 5.1),

7. godkänner vad regeringen föreslår om att även övriga radio- och

TV-företag skall kunna få stöd och rådgivning vid beredskapsplanering

(avsnitt 5.1),

8. godkänner vad regeringen förslår om att Styrelsen för psykologiskt

försvar skall fungera som samrådsorgan i frågor om beredskap för radio

och TV-företag (avsnitt 5.1),

9. godkänner vad regeringen föreslår om uthållighet och säkerhet i

sändnings- och distributionssystemen för radio och TV (avsnitt 5.7),

10. godkänner vad regeringen föreslår om finansiering av beredskaps-

planering på radio- och TV-området (avsnitt 5.9)

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om ändring i förfogandelagen (1978:262)

Härigenom föreskrivs att 5 § förfogandelagen (1978:262) skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

5 §

Genom förfogande kan

1. fastighet tagas i anspråk med nyttjanderätt och annan egendom tagas

i anspråk med äganderätt eller nyttjanderätt,

2. nyttjanderätt, servitut eller liknande rätt till egendom upphävas eller

begränsas och nyttjanderätt i andra hand tillskapas,

3. ägare eller innehavare av fastighet, gruva, byggnad, industrianlägg-

ning eller annan anläggning eller av transportmedel, arbetsmaskin eller

liknande åläggas att utöva verksamhet för eller på annat sätt medverka

till framställning av egendom för statens eller annans räkning,

4. ägare eller innehavare av lageranläggning åläggas att förvara

egendom,

5. ägare eller innehavare av transportmedel åläggas att ombesörja

transporter,

6. viss person åläggas tillfällig uppgift för försvarsmakten som

vägvisare, budbärare, arbetsmanskap eller sjukvårdspersonal.

Radiosändare eller sändar-

utrustning får inte tas i anspråk,

om den stadigvarande utnyttjas

för tillståndspliktiga ljudradio-

eller TV-sändningar enligt radio-

och TV-lagen (1996:844) eller

lokalradiolagen (1993:120). Det-

samma gäller anläggning för

trådsändning vari sådana sänd-

ningar vidaresänds.

Ägare eller innehavare av egendom som omfattas av förfogande får

icke överlåta, förbruka, skada, gömma undan eller föra bort egendomen.

________________

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

2.2 Förslag till lag om ändring i lokalradiolagen (1993:120)

Härigenom föreskrivs att 23 § lokalradiolagen (1993:120) skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 23 §

I nödsituationer skall sådana

meddelanden som är av vikt för

allmänheten sändas utan särskild

ersättning om en myndighet begär

det.

Varningsmeddelanden som är

av vikt för allmänheten och som

skall skydda människor, egendom

eller miljö skall sändas kostnads-

fritt, om en myndighet begär det.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1993:599) om

radiokommunikation

Härigenom föreskrivs att 20 § lagen (1993:599) om radiokommu-

nikation skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

20 §

Är Sverige i krig upphör giltig-

heten av de tillstånd som har be-

slutats enligt 3 § och av de undan-

tag från tillståndsplikten som har

beslutats med stöd av 8 §. Detta

gäller inte tillstånd som har med-

delats statliga myndigheter eller

kommuner eller tillstånd som har

meddelats enskilda organisationer

eller företag som under krig skall

bedriva verksamhet som är av

särskild betydelse för total-

försvaret.

Är Sverige i krig eller krigsfara eller råder det sådana utomordentliga

förhållanden som är föranledda av att det är krig utanför Sveriges gränser

eller av att Sverige har varit i krig eller krigsfara, får regeringen meddela

de föreskrifter om tillstånd att inneha och använda radiosändare som

behövs med hänsyn till landets försvar eller säkerhet i övrigt.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

2.4 Förslag till lag om ändring i radio- och TV-lagen

(1996:844)

Härigenom föreskrivs att 3 kap. 2 § radio- och TV-lagen (1996:844)

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

3 kap.

2 §1

Villkor för sändningstillstånd får även avse skyldighet att

1. sända program till hela landet eller till en viss del av landet,

2. sända under en viss minsta tid,

3. samtidigt sända ett visst minsta antal program i varje område,

4. bereda utrymme för sändningar som är särskilt anpassade för syn-

eller hörselskadade enligt 2 kap. 1 § andra stycket,

5. utforma sändningar på ett sådant sätt att de blir tillgängliga för

funktionshindrade,

6. bereda utrymme för sändningar som sker med stöd av tillstånd av

regeringen,

7. använda en viss sändningsteknik,

8. använda vissa radiosändare,

9. ta hänsyn till ljudradions och televisionens särskilda genomslags-

kraft när det gäller programmens ämnen och utformning samt tiden för

sändning av programmen,

10. iaktta bestämmelsen i 6 kap. 3 § första stycket om beriktigande

även i fråga om ljudradion,

11. sända genmälen,

12. i programverksamheten respektera den enskildes privatliv,

13. sända ett mångsidigt programutbud,

14. regionalt sända och producera program,

15. kostnadsfritt sända meddelanden som är av vikt för allmänheten

om en myndighet begär det,

16. till Granskningsnämnden

för radio och TV lämna uppgifter

som är nödvändiga för nämndens

bedömning om sända program

stämmer överens med de villkor

som har meddelats enligt denna

lag, och

17. utforma sändningarna på

sådant sätt att de inte endast kan

tas emot av en begränsad del av

allmänheten i sändningsområdet.

16. till Granskningsnämnden

för radio och TV lämna uppgifter

som är nödvändiga för nämndens

bedömning om sända program

stämmer överens med de villkor

som har meddelats enligt denna

lag,

17. utforma sändningarna på

sådant sätt att de inte endast kan

tas emot av en begränsad del av

allmänheten i sändningsområdet

och

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

18. utarbeta en beredskapsplan

för verksamheten under höjd

beredskap och vid svåra påfrest-

ningar på samhället i fred samt

lämna planen till regeringen och

till den myndighet som regeringen

bestämmer.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

3 Ärendet och dess beredning

I juni 1994 gav regeringen i uppdrag åt den parlamentariska kommittén

(Ku 1994:08) för utredning om radion och televisionen vid krig och

krigsfara att göra en översyn av vad som bör gälla för radion och

televisionen vid krig och krigsfara och lägga fram de förslag som

översynen gav anledning till. Utredningen överlämnade i maj 1996 sitt

betänkande Viktigt meddelande Radio och TV i krig och kris (SOU

1996:80). I betänkandet föreslås en rad åtgärder för att stärka bered-

skapen inom radio- och TV-området. Utredningens sammanfattning av

betänkandet samt betänkandets lagförslag finns i bilaga 1 och 2. Betän-

kandet har remissbehandlats. En sammanställning av remissinstansernas

synpunkter finns i bilaga 3.

Frågor om informationsberedskapen i landet har behandlats inom

ramen för försvarsbesluten. Försvarsbeslutet för perioden 1997-2001 har

fattats i två etapper. Den första etappen av försvarsbeslutet beslutades

hösten 1995 och omfattade statsmakternas ställningstaganden till säker-

hetspolitiken, försvarspolitiken, övergripande mål och uppgifter för total-

försvaret, övergripande inriktning av totalförsvarets utformning samt

ekonomin (prop. 1995/96:12, bet. 1995/96:UFöU1, rskr. 1995/96:44, bet.

1995/96:FöU1, rskr. 1995/96:45-46).

Den andra etappen av försvarsbeslutet beslutades i december 1996 och

omfattade statsmakternas ställningstaganden till den närmare

inriktningen av det militära försvarets krigsorganisation och det civila

försvarets funktioner (prop. 1996/97:4, bet. 1996/97:FöU1, rskr.

1996/97:109 112, bet. 1996/97:UFöU1, rskr. 1996/97:36). I samband

med detta behandlas bl.a. frågor om informationsberedskap inom ramen

för funktionen Psykologiskt försvar.

Regeringen lämnade i september 1996 förslag till riksdagen om

beredskapen mot svåra påfrestningar på samhället i fred (prop.

1996/97:11). Propositionen har behandlats av riksdagen den 14 maj 1997

(bet. 1996/97:FöU5, rskr. 1996/97:203).

Lagrådet

Regeringen beslutade den 7 maj 1997 att inhämta Lagrådets yttrande

över de lagförslag som finns i bilaga 4.

Lagrådet, vars yttrande finns i bilaga 5, har lämnat förslagen utan

erinran. Vissa redaktionella ändringar har gjorts i förhållande till

lagrådsremissens lagförslag.

4 Bakgrund

4.1 Nuvarande beredskap för den avgiftsfinansierade radion

och televisionen

Beredskapen inom etermedieområdet har under lång tid varit synonym

med beredskapen inom svensk public service-radio och TV. Sedan

radioverksamheten i mitten av 1920-talet fick fasta former i Sverige har

verksamheten vid krig och krigsfara reglerats i särskild ordning när det

gäller public service-bolagen. Om Sverige befinner sig i krig eller om det

råder krigsfara och regeringen förordnar det skall Sveriges Radio AB och

Sveriges Television AB bilda självständiga organisationer inom total-

försvaret som lyder direkt under regeringen. Sveriges Utbildningsradios

resurser tillförs i ett sådant läge de två andra bolagen. De verkställande

direktörerna för Sveriges Radio och Sveriges Television ansvarar för att

bolagen upprätthåller nödvändig beredskap. Bestämmelser om program-

verksamheten som meddelats i sändningstillstånd skall vara vägledande

även under krig och krigsfara. Bolagen skall bedriva beredskapsplanering

i fred och har till sitt förfogande en rådgivande nämnd som utses av

regeringen. Denna ordning har sedan länge funnits reglerad i särskilda

avtal mellan staten och public service-företagen. Beredskapsverksam-

heten inom Sveriges Radio och Sveriges Television finansieras av

företagen själva inom ramen för medelstilldelningen via rundradiokontot.

För år 1997 finns motsvarande regler i regeringens anslagsvillkor för

företagen (regeringsbeslut 1996-12-20, 27 29).

Vidare föreskriver regeringen i Sveriges Radios och Sveriges Tele-

visions sändningstillstånd att den tekniska kvaliteten på sändningarna

skall vara hög. Sändningarna skall ske med så god säkerhet att eventuella

sändningsavbrott blir så korta som möjligt. Verksamheten skall utformas

så att den inte understiger de kvalitets- och säkerhetsnivåer som samman-

taget rådde för programproduktion och utsändning under år 1996.

Sveriges Radio och Sveriges Television har utöver dessa särskilda

villkor träffat överenskommelser med Statens räddningsverk (SRV) om

varnings- och informationssystemet Viktigt Meddelande till Allmänheten

(se avsnitt 4.4) och med Styrelsen för psykologiskt försvar (SPF) om

verksamheten vid krig och krigsfara. SPF är inom det civila försvaret

funktionsansvarig myndighet för funktionen Psykologiskt försvar (se

avsnitt 4.5).

TERACOM Svensk Rundradio AB (Teracom), som svarar för utbygg-

nad och drift av rundradionätet samt utsändning och överföring av radio-

och TV-program m.m, har i ett särskilt avtal med staten åtagit sig att

svara för beredskapsplanering för krig eller krigsfara. Enligt detta avtal

skall bolaget, om landet befinner sig i krig eller krigsfara, följa anvis-

ningar av regeringen i fråga om totalförsvar och beredskapsplanering.

Det finns även en överenskommelse mellan Teracom och SPF om verk-

samheten vid höjd beredskap. Beredskapsverksamheten finansieras ge-

nom att radio- och TV-företagen (i dag endast Sveriges Radio och

Sveriges Television) ersätter Teracom via avgifterna för distributionen.

4.2 Pressens beredskapsplanering

Pressens beredskapsplanläggning bygger på ett frivilligt åtagande från

tidningsföretagens sida. Syftet är att se till att rimliga förutsättningar

finns för en fri och oberoende press även under höjd beredskap. All

svensk dags- och veckopress samt ett 90-tal tidskrifter är s.k. K-företag

(krisviktiga företag) med genomförda beredskapsplaner. Det finns ett

avtal mellan SPF och Överstyrelsen för civil beredskap (ÖCB) samt

Svenska Tidningsutgivareföreningen (Tidningsutgivarna) om bered-

skapsplanering för tidningsföretagen. Till SPF är också knutet ett press-

råd som fungerar som ett samarbetsorgan i frågor om pressens beredskap.

SPF och ÖCB har tillsammans med dagspressens branschorganisa-

tioner kommit överens om målsättningar för pressens beredskap. Man

har bl.a. identifierat vissa allmänna produktionsförutsättningar. De

insatser som görs är framför allt knutna till erfarenheter om att

annonsvolymen kommer att gå ner samt att tillgången på förbruknings-

varor som behövs vid framställning av tidningar kommer att minska i en

krigssituation. En överenskommelse har träffats mellan ÖCB, SPF och

Tidningsutgivarna angående pressens beredskapslagring och komplette-

rande statlig lagring vid vissa tidningar. SPF har dessutom en funktion

som rådgivare och ger stöd och rekommendationer för tidningsföretagens

beredskapsplanering. Pressstödsnämnden kommer i händelse av krig att

hänföras till SPF.

4.3 Beredskap för övriga radio- och TV-företag

Sedan slutet av 1970-talet och i en takt som har ökat under senare år har

den tidigare monopolsituationen på radio- och TV-området ersatts med

en allt större konkurrens. Sveriges Radio och Sveriges Television har fått

sällskap av både inhemska programföretag och utländska företag som

sänder över satellit. Tidigare var markbundna sändningar den allt domi-

nerande distributionsformen. Satellitutvecklingen har bl.a. lett till en

kraftig utbyggnad av kabelnät för framför allt TV-distribution. Upp-

gifterna om kabel-TV-nätens omfattning varierar. Enligt Svenska Kabel-

TV-föreningen är ca 70 procent av de svenska TV-hushållen anslutna till

kabelnät. Det finns för närvarande ett kommersiellt företag, TV4 AB

(publ) (TV4), med rikstäckande markbundna sändningar samt flera satel-

litsändande företag vars program sänds direkt till hushållen eller

vidaresänds via kabel. Vidare finns ca 85 kommersiella lokalradioföretag

samt omkring 1 100 tillståndshavare som sänder närradio från ca 150

sändningsmöjligheter.

Även lyssnar- och tittarvanorna har förändrats i takt med att

konkurrensen på området ökat. Tillkomsten av nya radio- och TV-

kanaler har inneburit att människors lyssnande och tittande har kommit

att spridas på allt fler kanaler.

Gemensamt för hela den kommersiella etermediebranschen är att det i

dag saknas en reglering av vilken beredskap företagen skall ha för hur

verksamheten skall kunna fortsätta bedrivas i händelse av höjd beredskap

eller vid svåra påfrestningar på samhället i fred.

Radio- och TV-lagen (1996:844) föreskriver att för företag som sänder

med tillstånd av regeringen får uppställas en skyldighet att på begäran av

myndighet sända meddelanden till allmänheten. I sändningstillstånden

för Sveriges Television, Sveriges Radio, Sveriges Utbildningsradio och

TV4 finns villkor som reglerar deras skyldigheter att sända viktiga

meddelanden.

Enligt 23 § lokalradiolagen (1993:120) är den privata kommersiella

lokalradion i nödsituationer skyldig att sända meddelanden till allmän-

heten utan ersättning om en myndighet begär det. För närradion kabel-

sändningar och satellitsändningar finns inga bestämmelser om myndig-

hetsmeddelanden.

4.4 Viktigt meddelande till allmänheten

Utöver de ovan beskrivna lagfästa skyldigheter samt särskilda villkor

som gäller för radio- och TV-företag finns ett särskilt utvecklat varnings-

system Varnings- och informationssystemet, VMA. VMA är utvecklat

för behoven inom befolkningsskyddets och räddningstjänstens område

och har vuxit fram genom samarbete mellan Statens Räddningsverk

(SRV) och Sveriges Radio och Sveriges Television. Det kan betraktas

som mer långtgående än de myndighetsmeddelanden som skall finnas

enligt lag och sändningstillstånd. Detta system reglerar närmare i detalj

hur räddningsledare och myndigheter vid katastrofer, allvarliga olyckor

eller liknande händelser går tillväga för att begära utsändning av medde-

lande för varning av allmänheten samt hur det sändande

programföretaget skall agera. VMA-systemet består dels av signalen

 viktigt meddelande , som sänds med hjälp av ljudsändare på hustak runt

om i landet, dels av meddelande i radio och TV. I VMA-systemet finns

en gradering av tre nivåer för meddelanden: 1. Varningsmeddelande

utsänds omedelbart på begäran av behörig räddningsledare eller

myndighet i situationer då fara för skada på liv eller egendom eller i

miljön bedöms föreligga. Om signalen viktigt meddelande ljuder från

hustaken skall den alltid följas av varningsmeddelande i radio och TV. 2.

Informationsmeddelande utsänds, dock utan krav på omedelbarhet,

på begäran av behörig räddningsledare eller myndighet för att förebygga

och begränsa skador på egendom eller miljö i andra situationer än som

avses i punkt 1. 3. Servicemeddelande utsänds, utan krav på

omedelbarhet, på begäran av behörig räddningsledare eller myndighet för

att underlätta allmänhetens agerande och räddningstjänstens insatser i

andra situationer än som avses i punkt 1.

Varningsmeddelande förutsätts i fredstid behöva användas ytterst

sällan det gäller främst katastroftillbud såsom kemikalieutsläpp och

kärnkraftsolyckor.

Sveriges Radio och Sveriges Television har sedan år 1993 haft en

överenskommelse med SRV om tillämpning av VMA-systemet.

Överenskommelsen förnyades under år 1995, när även TV4 träffade en

överenskommelse med SRV. TV4 omfattas dock inte av nivå 3 i VMA-

systemet. SRV har under 1996 träffat en överenskommelse även med

Radioutgivareföreningen om den lokala kommersiella radions med-

verkande i VMA-systemet. Föreningen, som är ett branschorgan för

kommersiell lokalradio, förbinder sig i denna överenskommelse bl.a. att

verka för att programbolag och radiostationer informeras om överens-

kommelsen och dess rutiner. Närradio, kabelsändningar och satellit-

sändningar ingår inte i VMA-systemet.

4.5 Mediernas ställning inom totalförsvaret - funktionen

Psykologiskt försvar

Vägledande för verksamheten inom det civila försvaret är den s.k.

ansvarsprincipen som innebär att den som har ansvar för en verksamhet i

fred även har motsvarande ansvar i krig. Av detta följer att förberedelser

som krävs för att verksamheten skall kunna upprätthållas under höjd

beredskap bör vidtas. Principerna gäller all verksamhet inom det civila

försvaret, dvs. inte enbart statliga myndigheters verksamhet.

Med utgångspunkt i ansvarsprincipen är samhället indelat i ett antal

funktioner - samhällssektorer som anses vara särskilt betydelsefulla i krig

och som kräver någon form av central samordning. Funktionerna om-

fattar samhällsverksamhet som i större eller mindre utsträckning måste

kunna upprätthållas under säkerhetspolitiska kriser och i krig. Syftet med

funktioner och funktionsindelning är att ansvaret för beredskapsför-

beredelser i fred och för verksamhet under krig och krigsfara skall för-

delas på nivån under regeringen.

I beredskapsförordningen (1993:242) regleras de statliga myndig-

heternas ansvar för beredskapsförberedelser och ansvar under höjd

beredskap. Här återfinns också bestämmelser om funktioner. I en

funktion kan flera myndigheter ingå, men även andra samhällsviktiga

organ, såväl statliga som privata bolag kan ha anledning att samarbeta

inom funktionen. För varje funktion finns en myndighet som ansvarar för

samordning m.m. inom funktionen. En beredskapsmyndighet som är

funktionsansvarig skall enligt 17 § beredskapsförordningen

1. i samråd med övriga myndigheter med uppgifter inom funktionen

utarbeta underlag för statsmakternas beslut om målen för funktionen

under krig,

2. samordna beredskapsförberedelser,

3. samordna planering och budgetering av beredskapsförberedelser,

4. samordna och genomföra krigsplanläggning,

5. svara för att personal utbildas,

6. svara för att övningar genomförs samt

7. regelbundet till regeringen redovisa beredskapsläget.

Underlag för beslut om funktionens inriktning och resursåtgång på fem

års sikt skall utarbetas av den funktionsansvariga myndigheten genom

programplanering.

Massmedieområdet tillhör i beredskapshänseende det psykologiska

försvaret. Funktionsansvarig myndighet är SPF. Det övergripande målet

för funktionen enligt 1996 års totalförsvarsbeslut lyder: Verksamheten

inom funktionen Psykologiskt försvar skall bedrivas så att befolkningens

förtroende för det demokratiska samhället under höjd beredskap bevaras

samt att försvarsviljan och motståndsandan stärks. En snabb och korrekt

nyhetsförmedling och en konkret och fullständig myndighetsinformation

skall säkerställas genom en god och anpassningsbar informations-

beredskap. Verksamheten skall även bedrivas så att de resurser och den

beredskap som skapas också skall kunna utnyttjas vid svåra påfrestningar

på samhället i fred och för internationella fredsfrämjande och humanitära

insatser .

I proposition 1995/96:12 Totalförsvar i förnyelse, etapp 1 understryker

regeringen att bilden av tänkbara hot och risker måste ses i ett bredare

perspektiv än tidigare. Beredskapsplaneringen måste i framtiden inbe-

gripa såväl traditionella säkerhetspolitiska som icke-militära fredstida hot

och påfrestningar på samhället. Kriget är den allvarligaste påfrestningen

men ökad uppmärksamhet måste, enligt regeringen, ges åt de icke mili-

tära hoten såsom svåra påfrestningar i fred, dvs. katastrofer samt allvar-

liga störningar inom viktiga samhällsfunktioner. De särskilda resurser

som behövs för verksamheten i krig bör också användas vid

påfrestningar av olika slag i fred.

I prop. 1996/97:4 Totalförsvar i förnyelse, etapp 2 konstaterar rege-

ringen att förmågan hos det civila försvaret väsentligen bestäms av det

fredstida samhällets inneboende flexibilitet, stabilitet och möjlighet att

hantera störningar. Det civila försvaret har generellt sett en acceptabel

förmåga. I fråga om stabilitet och flexibilitet på de viktigaste infrastruk-

turområdena, dvs. främst elförsörjning, telekommunikationer, informa-

tionsförsörjning samt ledningssystem finns en sårbarhet.

I proposition 1996/97:11 om beredskapen mot svåra påfrestningar på

samhället i fred konstaterar regeringen att en effektiv informations-

verksamhet är en grundläggande förutsättning för att myndigheter och

andra organ skall kunna genomföra de åtgärder som behövs vid svåra

påfrestningar på samhället i fred. SPF skall enligt propositionen ha till

uppgift att ge råd och rekommendationer till myndigheter och organ om

information vid svåra påfrestningar. Om en myndighet önskar det skall

SPF kunna lämna expertstöd för informationsgivningen vid en inträffad

svår påfrestning. Regeringen beslutade i december 1996 om ändring av

SPF:s instruktion (1988:853) i enlighet härmed (SFS 1996:1482). Styrel-

sen föreslås vidare i prop. 1996/97:11 få i uppgift att göra utvärderingar

av hur kommunikationen mellan myndigheter/massmedier och

människor fungerat vid inträffade svåra påfrestningar.

I propositionen presenteras vidare ett tiotal olika svåra påfrestningar

som regeringen anser att det bör finnas särskild god beredskap för. Svåra

störningar i viktiga infrastruktursystem som t.ex. radio och TV är exem-

pel på sådana påfrestningar. Regeringen anser att det är av stor vikt att

radio och TV har god beredskap mot störningar i fredstid. Det gäller

såväl störningar på grund av olyckshändelser eller naturkatastrofer som

avsiktliga åtgärder såsom sabotage.

SPF har hittills inriktat verksamheten av beredskapsstödjande natur på

dagspressen. Public service-företagen och Teracom har vidtagit sina

beredskapsförberedelser utifrån gällande avtal med staten. Företagens

rapportering har hittills skett direkt till regeringen. SPF har ännu inte

bedrivit samarbete kring frågor om beredskapsplanering med radio- och

TV-företagen utanför public service-kretsen.

5 Radio och TV under höjd beredskap och vid

svåra påfrestningar på samhället i fred

En grundläggande förutsättning för försvarsviljan hos medborgarna om

landet skulle hotas eller angripas är att de har förtroende för och är väl

informerade om statsledningens och myndigheternas beslut, över-

väganden och verksamhet. Detta förutsätter att det finns ett förtroende

också för de huvudsakliga kanalerna för information och nyhets-

förmedling, dvs. för massmedierna.

Snabbhet och uthållighet är egenskaper hos etermedierna som gör dem

särskilt värdefulla som informationsmedier i krigs- och krissituationer.

Erfarenheter från krigs- och krisområden visar att radion och televisionen

har mycket stor betydelse i sådana situationer. En rundradiosändning når

mottagaren omedelbart. Eftersom signalerna rör sig fritt genom rummet

är kommunikationen mindre känslig för distributionsstörningar än tråd-

bunden eller tryckt information. Särskilt ljudradion ger möjlighet till

rörlig mottagning oberoende av elanslutning. En förutsättning för uthål-

ligheten är emellertid att sändaranläggningar och sändarnät fungerar,

varför frågor om säkerhet och uthållighet i dessa system är särskilt ange-

lägna. Inom radio- och TV-området pågår dessutom ständigt en utveck-

ling av tekniken, både vad gäller produktion och distribution. T.ex.

kommer introduktionen av digital sändningsteknik för radio och TV på

sikt kräva särskild uppmärksamhet i beredskapsplanläggningen.

Enligt lagen (1992:1403) om totalförsvar och höjd beredskap kan

beredskapen i Sverige höjas för att stärka landets försvarsförmåga. Höjd

beredskap är antingen skärpt beredskap eller högsta beredskap. Är

Sverige i krig råder högsta beredskap. Är Sverige i krigsfara, eller råder

det sådana utomordentliga förhållanden som är föranledda av att det är

krig utanför Sveriges gränser eller av att Sverige har varit i krig eller

krigsfara, får regeringen besluta om skärpt eller högsta beredskap. De

åtgärder på radio- och TV-området som vidtas för höjd beredskap har

stor betydelse även för planeringen av beredskapen vid svåra påfrest-

ningar i fredstid, varför en helhetssyn bör prägla samhällets åtgärder.

5.1 Beredskapen på radio- och TV-området

Regeringens förslag: Den fredstida strukturen inom radion och

televisionen skall bibehållas så långt möjligt även under höjd beredskap

och vid svåra påfrestningar på samhället i fred. De fredstida, grundlags-

fästa principerna om yttrande- och informationsfrihet skall gälla även när

höjd beredskap råder i landet.

Public service-företagen skall, liksom hittills, ha en skyldighet att

utarbeta en beredskapsplan för verksamheten under höjd beredskap och

vid svåra påfrestningar på samhället i fred. Företagens beredskaps-

planering skall ske i samråd med Styrelsen för psykologiskt försvar

(SPF).

Även andra radio- och TV-företag än public service-företagen skall

kunna få stöd och rådgivning vid beredskapsplanläggning i samarbete

med det psykologiska försvaret och SPF. Någon generell ersättning för

fredstida beredskapsplanering eller kompensation för bortfall av reklam-

inkomster för kommersiella radio- och TV-företag vid en kris- eller

krigssituation skall inte utgå.

SPF skall fungera som samrådsorgan i frågor om beredskap för radio-

och TV-företag.

I radio- och TV-lagen skall införas en möjlighet för staten att i ett

programföretags sändningstillstånd ställa krav på att företaget utarbetar

en beredskapsplan för verksamheten under höjd beredskap och vid svåra

påfrestningar på samhället i fred samt lämnar den både till regeringen

och till den myndighet som regeringen bestämmer. Sådant villkor skall

ställas på Sveriges Radio, Sveriges Television och Sveriges

Utbildningsradio.

Utredningen: Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med

regeringens.

Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser stöder utredningens för-

slag att den fredstida strukturen på radio- och TV-området bör behållas

även vid krig eller krigsfara. De flesta instämmer även i att SPF ges en

ökad roll för massmedier och att de nya aktörerna på radio- och TV-

området ges möjlighet att frivilligt inordna sig i beredskapsplanering.

Sveriges Radio AB och Sveriges Television AB är kritiska till att en

statlig myndighet tilldelas rollen som funktionsansvarig myndighet för

public service-bolagen. Företagen anser att nuvarande ordning med

särskilda avtal mellan staten och public service-företagen där företagen

inom egna budgetramar ansvarar för planeringen och årligen rapporterar

till regeringen är en modell som fungerar väl.

TERACOM Svensk Rundradio AB (Teracom) anför att det är viktigt att

bolagets planeringssamband med programföretagen inte bryts. Teracom

ställer sig negativt till att företaget i beredskapshänseende skulle hänföras

till funktionen Telekommunikationer. Teracom anför också att en stor del

av dagens radio- och TV-företag anlitar Teracom för distributionen av

sina sändningar. Om dessa företag skall genomföra beredskapsplanlägg-

ning måste därför denna samordnas med Teracoms planläggning. Hur

denna del av Teracoms planering skall finansieras framgår inte av

betänkandet. Enligt Teracoms mening bör finansieringen bygga på

samma förutsättningar som gäller för public service-företagen, nämligen

att Teracoms planeringskostnader ersätts av radio- och TV-företagen,

exempelvis via de avgifter som företagen betalar Teracom för distribu-

tionen.

TV4 påpekar att en överenskommelse mellan TV4 och staten rörande

en beredskapsorganisation skulle innebära kännbara ekonomiska påfrest-

ningar på företagets verksamhet. TV4 menar också att ekonomisk kom-

pensation skulle bli nödvändig om staten skulle ställa krav på TV4 att

ingå i en krigsorganisation, främst med tanke på att TV4:s normala

inkomster via försäljning av annonstid skulle utebli i en krigssituation.

Post- och telestyrelsen (PTS) hävdar att eftersom kontribution och

distribution av program är att betrakta som telekommunikation bör PTS

vara funktionsansvarig myndighet vad avser Teracoms verksamhet.

Enligt PTS skulle på detta sätt Teracoms behov kunna sammanvägas med

andra aktörers behov.

Skälen för regeringens förslag: Statens åtgärder på massmedie-

området har som sitt främsta syfte att säkerställa yttrandefrihet, till-

gänglighet och mångfald. Staten har ett övergripande ansvar för att ge

medborgarna tillgång till information och kultur och för att det finns

förutsättningar för en fri och öppen debatt där olika meningar kan fram-

föras och bemötas. I en situation där höjd beredskap råder i landet eller

vid en svår påfrestning på samhället i fred är det särskilt angeläget att

medborgarna har tillgång till den information som behövs för att kunna

hålla sig informerade och ta ställning i olika samhällsfrågor. Det är svårt

att överskatta betydelsen i sådana situationer av en fungerande radio och

TV som förmedlare av nyheter, information och varningsmeddelanden.

Det är väsentligt att medborgarna har förtroende för de huvudsakliga

kanalerna för information och nyhetsförmedling, dvs. för massmedierna.

Massmediernas fria ställning i förhållande till staten och myndigheterna

är därför grundläggande. Den fredstida strukturen inom radion och televi-

sionen skall bibehållas så långt möjligt även under höjd beredskap eller

vid svåra påfrestningar på samhället i fred. De grundläggande principerna

för yttrande- och informationsfrihet som gäller för medierna i fred, skall

gälla för verksamheten också i sådana situationer.

Om höjd beredskap råder i Sverige eller vid svåra påfrestningar på

samhället i fred kommer behovet av information till allmänheten att öka

kraftigt. Det gäller bl.a. nyhetsförmedling om händelseutvecklingen och

det allmänna läget, meddelanden som har samband med övergången från

freds- till krigsförhållanden och varningar till de delar av befolkningen

som är utsatta för direkta hot. I fredstid kan hoten gälla både störningar

på grund av olyckshändelser eller naturkatastrofer och avsiktliga hand-

lingar såsom sabotage och terrorism. Det är angeläget att massmedierna

kan fungera på ett sådant sätt att allmänhetens informationsbehov till-

godoses och desinformation motverkas.

Stöd till radio och TV-företag

En förutsättning för att den fredstida strukturen på medieområdet skall

kunna bevaras så långt det är möjligt också vid svåra fredstida

påfrestningar och i händelse av höjd beredskap är att enskilda medie-

företag ges möjligheter att fortsätta sin verksamhet. När det gäller radio-

och TV-företag som sänder med stöd av tillstånd från regeringen har

staten möjlighet att ställa villkor i samband med beslut om sändnings-

tillstånd. För public service-företagen, som finansieras med allmänna

medel via TV-avgiften, gäller sedan länge att staten ställer krav på att

företagen skall ha en beredskap för verksamheten i krig och krigsfara

samt en tillfredsställande säkerhet i sändningarna även under fredstid.

För de nya radio- och TV-företag som tillkommit sedan slutet av 1970-

talet saknas en reglering av verksamheten under höjd beredskap och vid

svåra påfrestningar på samhället i fred liknande den som gäller för

Sveriges Radio, Sveriges Television och Sveriges Utbildningsradio. I

förlängningen innebär detta att det i dag saknas en överblick över vilka

programföretag som i sådana situationer kan fortsätta att sända radio och

TV.

Under höjd beredskap och vid svåra påfrestningar på samhället i

fredstid har medborgarna behov av och rätt till information från myndig-

heter och andra institutioner. Det är sålunda viktigt att säkerställa att det i

sådana situationer finns väl fungerande informationskanaler. Principen

att alla människor i landet skall kunna nås av oberoende information och

nyhetsförmedling, även i en situation där höjd beredskap råder, är i

huvudsak tillgodosedd genom att public service-företagen upprätthåller

en tillräcklig beredskap. Såväl Sveriges Radios som Sveriges Televisions

sändningar kan tas emot av i stort sett hela befolkningen.

Public service-företagen skall, liksom hittills, ha en skyldighet att

utarbeta en beredskapsplan för verksamheten under höjd beredskap och

vid svåra påfrestningar på samhället i fred. Företagens beredskapsplane-

ring skall ske i samråd med övriga delar av det psykologiska försvaret

och SPF (se även avsnitt 5.5).

Med hänsyn till mångfalden på medieområdet är det önskvärt att

information under höjd beredskap eller vid en allvarlig fredstida påfrest-

ning, liksom under normala förhållanden, ger utryck för ett brett spekt-

rum av åsikter, värden och intressen. Regeringen anser därför att utveck-

lingen på radio- och TV-området motiverar att även de privata radio- och

TV-företag som önskar fortsätta sin verksamhet under höjd beredskap

och vid svåra påfrestningar på samhället i fred, bör kunna få stöd och

rådgivning vid beredskapsplanläggning. Ett sådant stöd till radio- och

TV-företag bör kunna ges av SPF inom ramen för det psykologiska

försvaret. Styrelsen bör härvid använda sig av de erfarenheter som sam-

arbetet med representanter för pressen samt med enskilda tidningsföretag

givit. Det bör understrykas att denna form av stöd förutsätter en frivillig

medverkan från privata radio- och TV-företag och att eventuella

finansiella insatser sker på företagens bekostnad. I den mån privata radio-

och TV-företag vill upprätta en beredskapsplanläggning och förbereda

sin verksamhet för att kunna fortsätta fungera även vid svåra påfrest-

ningar på landet i fred eller under höjd beredskap är detta en prioritering

företagen själva bör stå för. Något generellt stöd i form av ersättning för

beredskapsplanering eller kompensation för bortfall av reklaminkomster

för kommersiell radio och TV skall sålunda inte lämnas (se även avsnitt

5.9).

Statens krav på public service-företagen om beredskapsplanering finns

för närvarande i villkor kopplade till bolagens medelstilldelning. Det är

rimligare att sådana krav ingår som en del av förutsättningarna för ett

bolag att få sändningstillstånd. I radio- och TV-lagen bör som en följd av

regeringens förslag införas en ändring i 3 kap. 2 § innebärande att villkor

för sändningstillstånd även får avse skyldighet att utarbeta en

beredskapsplan för verksamheten under höjd beredskap och vid svåra

påfrestningar på samhället i fred. Programföretagen skall lämna

beredskapsplanen till regeringen och SPF. Möjligheten för regeringen att

ställa krav på beredskapsplan kommer sålunda att vara tillämplig endast

på programföretag som sänder med tillstånd av regeringen. Detta innebär

att staten inte ställer motsvarande krav på programföretag som sänder

lokalradio, sammanslutningar som sänder närradio eller programföretag

som sänder i satellit eller kabel. Regeringen anser att krav på

beredskapsplanering för verksamheten under höjd beredskap och vid

svåra påfrestningar på samhället i fred skall ställas på Sveriges Radio,

Sveriges Television och Sveriges Utbildningsradio. Ett programföretag

måste enligt 3 kap. 8 § radio- och TV-lagen godta villkor som regeringen

vill förena med tillståndet.

Regeringens behov av beslutsunderlag

Det är av största vikt att regeringen fortlöpande hålls underrättad om

aktuella frågor rörande massmediernas beredskap inför såväl svåra på-

frestningar i fred som inför höjd beredskap. Det är angeläget att ha en

helhetssyn på beredskapen inom massmedieområdet, särskilt i ljuset av

den pågående snabba utvecklingen av nya kanaler och ny teknik.

Regeringen anser att en statlig myndighet bör följa och analysera

utvecklingen av beredskapsfrågor samlat för hela massmedieområdet.

Denna uppgift bör SPF ha. Myndigheten bör bedöma mediernas förmåga

att fungera vid såväl svåra påfrestningar på samhället i fredstid som vid

höjd beredskap. SPF har redan i dag ett liknande, väl fungerande

samarbete med representanter för tidningar och tidskrifter och har ansvar

för den övergripande informationsberedskapen i samhället.

SPF har tidigare fått i uppgift att ge råd och rekommendationer till

myndigheter och andra institutioner om information vid svåra påfrest-

ningar samt att, om en myndighet så begär, kunna lämna expertstöd för

informationsgivningen när en svår påfrestning har inträffat. SPF har

vidare fått i uppgift att göra utvärderingar av hur kommunikationen

mellan myndigheter, massmedier och människor fungerat vid i en sådan

situation (prop. 1996/97:11).

SPF skall vidare, enligt regleringsbrev för myndigheten, verka för att

en snabb och korrekt nyhetsförmedling och en konkret och fullständig

myndighetsinformation säkerställs genom en god och anpassningsbar

informationsberedskap.

Vad regeringen här förordar ligger således väl i linje med SPF:s

nuvarande uppdrag. De tillkommande uppgifterna kan ses som en ut-

vidgning av SPF:s samrådsansvar vid sidan av funktionen Psykologiskt

försvar genom att omfatta såväl pressen som radio- och TV-området (se

även avsnitten 5.5 5.8).

Syftet med beredskapsförordningens föreskrifter om funktionsindel-

ning och funktionsansvar är att stärka en samordning av samhällsviktiga

verksamheter på olika områden. Beredskapsförordningens bestämmelser

om funktionsindelning gäller statliga myndigheter under regeringen. I

övrigt sägs att en myndighets planering av sin verksamhet för total-

försvaret skall ske i samverkan med de statliga och kommunala myn-

digheter, sammanslutningar och näringsidkare som är berörda. SPF:s

funktionsansvar gäller således de statliga och kommunala myndigheter

som ingår i funktionen Psykologiskt försvar. För att SPF skall kunna ut-

föra sin uppgift att följa och analysera beredskapen på massmedie-

området krävs dessutom att samråd kan ske med berörda medieföretag.

Det bör vara av intresse för medieföretagen att det finns ett forum för

samråd i beredskapsfrågor samt att enkla och tydliga ansvarsförhållanden

råder inom området.

Regeringen vill emellertid understryka att samrådsansvaret på medie-

området inte innebär att SPF formellt är överordnad enskilda medieföre-

tag. Innehållet i sändningarna berörs överhuvudtaget inte. Beredskaps-

krav för radio- och TV-företag som sänder med stöd av tillstånd från

regeringen skall formuleras av regeringen i sändningstillstånd. SPF:s

uppgift är att i samråd med såväl myndigheter inom funktionen som med

samhällsviktiga företag inom press, radio och TV följa och analysera

utvecklingen av behoven för mediernas beredskap samt utarbeta underlag

för statsmakternas beslut om beredskapen för medieområdet. Utgångs-

punkten för SPF:s samråd med radio- och TV-företag i beredskapsfrågor

skall vara de regler och villkor som uttrycks i lag och sändningstillstånd.

Programföretag som i sitt sändningstillstånd har ålagts skyldighet att

utarbeta en beredskapsplan skall lämna denna till regeringen och SPF.

Frågan om till vilken samhällsfunktion distribution av radio och TV

skall höra har behandlats av utredningen. Utredningens förslag innebär

att distributionsledet inte bör skiljas ut från programverksamheten i

övrigt och att Teracom därmed skall tillhöra funktionen Psykologiskt

försvar. Det stora flertalet remissinstanser stöder i detta avseende utred-

ningens förslag.

 Post- och telestyrelsen (PTS) anser att det inte går att skilja radio-

kommunikationer från telekommunikationer. Teracom bör därför sortera

under funktionen för telekommunikationer, för vilken PTS är funktions-

ansvarig myndighet.

Regeringen delar utredningens bedömning att distributionsledet inte

bör skiljas från programverksamheten i övrigt. Av indelningen av sam-

hällssektorer i funktioner följer att viktiga delverksamheter inom en

funktion inte kan eller bör skiljas ut. Det är viktigt att en helhetssyn

präglar en funktions ansvarsområde i arbetet med inriktning och sam-

ordning av beredskapsåtgärder mellan dem som verkar inom funktionen.

På samma sätt som det är naturligt att samhällsviktiga programföretag på

radio- och TV-området i beredskapsfrågor samarbetar med det övriga

psykologiska försvaret bör även företag med ansvar för den huvudsakliga

distributionen av radio och TV, i detta fall Teracom, tillhöra funktionen.

Regeringen vill dock understryka att det finns stor anledning att de

kommande åren närmare följa utvecklingen när det gäller alternativ

distributionsteknik för radio och TV och dess konsekvenser för bered-

skapsplaneringen. Regeringen förutsätter att ett samarbete mellan de

berörda kan komma till stånd för att på bästa sätt bevaka utvecklingen på

området. SPF skall initiera ett sådant samarbete i den form som myndig-

heten anser lämplig och löpande hålla regeringen underrättad om utveck-

lingen.

Utredningen föreslår vidare att ett särskilt rådgivande organ för eter-

mediefrågor, knutet till SPF, inrättas. Regeringen delar uppfattningen att

SPF:s samrådsfunktion på medieområdet motiverar att ett särskilt råd

inrättas. Ett liknande råd finns redan idag för samarbete mellan repre-

sentanter för tidningar och tidskrifter. Skillnaderna mellan pressen och

radio och TV i beredskapshänseende motiverar att två parallella råd

fungerar vid sidan av, men inte oberoende av, varandra. Regeringen anser

att ett råd av denna typ har goda förutsättningar att kunna fungera som ett

organ för samråd mellan dem som berörs på massmedieområdet, särskilt

med tanke på att stora delar av denna samordning i dag saknas. I ett

sådant råd bör såväl berörda statliga myndigheter som representanter för

distributions- och programföretag på radio- och TV-området ingå. Ett

nyinrättat råd bör arbeta i nära kontakt med det motsvarande råd som

sedan länge finns på pressens område. SPF bör utse deltagarna i detta

råd. Regeringen förutsätter emellertid att Sveriges Radio, Sveriges

Television, Teracom, Överstyrelsen för civil beredskap, Statens

Räddningsverk, PTS samt Försvarsmakten ingår i ett sådant råd.

Utredningen föreslår vidare att om ett sådant råd inrättas, bör den

nuvarande Rådgivande nämnden som står till Sveriges Radios och

Sveriges Televisions förfogande avvecklas. Regeringen delar utred-

ningens uppfattning och avser därför besluta att nämndens verksamhet

skall upphöra.

5.2 Statens rätt att bestämma över användandet av

radiosändare under höjd beredskap

Regeringens förslag: Radiokommunikationslagen och förfogande-

lagen skall ändras för att möjliggöra för programföretagen att fortsätta

med sina sändningar under höjd beredskap.

Utredningens förslag: Förslaget om en ändring av förfogandelagen

stämmer i stort sett överens med regeringens frånsett att trådanläggningar

inte berördes av förslaget. Utredningens förslag om ändring av tillstånd

enligt radiokommunikationslagen överensstämmer i huvudsak med rege-

ringens. En annan lagteknisk lösning föreslogs dock.

Remissinstanserna: Förslagen tillstyrks eller lämnas i huvudsak utan

erinran av remissinstanserna. Försvarets Forskningsanstalt (FOA) på-

pekar att förfogandelagen bör kompletteras så att det klart framgår att

radioutrustning som inte utnyttjas kan tas i anspråk för förfogande.

Länsstyrelsen i Göteborg och Bohus län anser att förfogandelagen bör

kompletteras så att det framgår att det är radiosändare eller utrustning

som inte utnyttjas t.ex. på grund av brist på medel eller personal som

avses. Radio- och TV-verket har ingen erinran mot den ändring av 20 §

radiokommunikationslagen som föreslagits i departementspromemorian

Moderna telekommunikationer åt alla (Ds 1996:38). Gransknings-

nämnden för radio och TV anser att det borde analyseras vad bestäm-

melsen i 20 § radiokommunikationslagen innebär för t.ex. sådana satellit-

kanaler med säte utanför Sverige som sänder en del av sina sändningar

via upplänk i Sverige. Rådet för mångfald inom massmedierna anser att

det behövs en fördjupad analys av förhållandet mellan förfogandelagen

samt tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen. Rådet på-

pekar att bestämmelsen i förfogandelagen kan innebära att utrustning

som utnyttjas för trådsändning som inte behöver något tillstånd skulle

kunna tas i anspråk genom förfogande. Teracom anser att utredningens

förslag om ändring av 20 § radiokommunikationslagen är bättre än

departementspromemorians. Bolaget påpekar också att det oftast är

programföretagen som har rundradiotillstånd och Teracom som har

radiosändningstillstånd enligt 20 § radiokommunikationslagen vilket

innebär att undantaget i bestämmelsen även bör täcka Teracoms tillstånd.

Svenska Tidningsutgivareföreningen (Tidningsutgivarna) anmärker,

angående ändringen av förfogandelagen, att även förbudet mot hindrande

åtgärder enligt 1 kap. 3 § yttrandefrihetsgrundlagen kan aktualiseras vid

ett ianspråktagande enligt förfogandelagen av radioutrustning som inte är

i bruk. Föreningen är tveksam till utredningens slutsats att utrustning kan

tas i anspråk om den inte används på grund av brist på medel eller

personal. Tidningsutgivarna konstaterar att det kan röra sig om helt

tillfälliga hinder; därför bör förutsättningarna för ingripanden enligt för-

fogandelagen övervägas närmare och ges en tydligare avgränsning i lag.

Skälen för regeringens förslag: I avsnitt 5.1 har konstaterats att den

fredstida strukturen inom radion och televisionen bör bibehållas så långt

möjligt även under höjd beredskap och vid svåra påfrestningar på

samhället i fred. Det finns inga bestämmelser i radio- och TV-

lagstiftningen som begränsar tillståndshavarnas rätt att sända vid sådana

situationer. Om desinformation under höjd beredskap sprids i en radio-

eller televisionssändning kan detta innebära ansvar för yttrandefrihets-

brott. Finns det skäl att ifrågasätta ett programföretags sändningsrätt skall

de regler om återkallelse av tillstånd, som även gäller i fredstid, till-

lämpas. Det finns dock bestämmelser om innehav och förfogande av de

tekniska hjälpmedel som behövs för sändningarna som indirekt kan

försvåra för de programföretag som vill och har möjlighet att fortsätta

sända TV eller radio i händelse av krig eller krigsfara. Det skall betonas

att det inte är möjligt för myndighet eller annat allmänt organ att utan

stöd i yttrandefrihetsgrundlagen (YGL) på grund av innehållet i ett

program förbjuda eller hindra innehav eller användning av sådana tek-

niska hjälpmedel som behövs för att kunna ta emot sändningen (1 kap.

3 § YGL).

Den som sänder radio eller television med stöd av tillstånd från

regeringen eller Radio- och TV-verket är även skyldig att söka tillstånd

från Post- och telestyrelsen för att få inneha och använda en radio-

sändare. Bestämmelser om detta finns i lagen (1993:599) om

radiokommunikation. Enligt 20 § radiokommunikationslagen upphör

giltigheten av tillstånd att använda radiosändare om Sverige kommer i

krig. Detta sker utan föregående förordnande av regeringen. Det gäller

inte tillstånd som har meddelats statliga myndigheter eller kommuner

eller tillstånd som har meddelats enskilda organisationer eller företag

som under krig skall bedriva verksamhet som är av särskild betydelse för

totalförsvaret.

Är Sverige i krig eller krigsfara eller råder det sådana utomordentliga

förhållanden som är föranledda av att det är krig får regeringen enligt 20

§ radiokommunikationslagen meddela de föreskrifter om tillstånd att

inneha och använda radiosändare som behövs med hänsyn till landets

försvar eller säkerhet i övrigt. Bestämmelsen utgör grund för regeringens

befogenhet enligt 13 kap. 6 § regeringsformen att i en krigssituation eller

motsvarande meddela sådana föreskrifter om innehav och användning av

radiosändare som behövs med hänsyn till landets försvar eller säkerhet i

övrigt (prop. 1992/93:200 s. 331).

Radion och televisionen får inte tystna under höjd beredskap. Public

service-företagens verksamhet är av stor betydelse för totalförsvaret.

Bestämmelsen i radiokommunikationslagen om att meddelade tillstånd

upphör att gälla kommer sannolikt inte att påverka deras sändningsrätt.

Utredningen konstaterade att det är väsentligt att få detta fastslaget i

förväg samt att det även är viktigt att lokal- och närradions sändningar

kan fortsätta, för att kunna förmedla information till befolkningen i

närområdet i en krigssituation. Utredningen föreslog därför en komplette-

ring av bestämmelsen i radiokommunikationslagen så att de

programföretag som sänder radio eller television med stöd av tillstånd

från regeringen eller Radio- och TV-verket enligt de radiorättsliga

författningarna helt skall undantas från bestämmelsens tillämpning.

I departementspromemorian Moderna telekommunikationer åt alla (Ds

1996:38) föreslås att bestämmelsen i 20 § första stycket radiokommuni-

kationslagen upphävs. Det konstateras i promemorian att en tillämpning

av bestämmelsen i praktiken skulle medföra att även innehavet av en

radiosändare skulle bli otillåten, vilket inte är önskvärt eftersom sam-

hället under höjd beredskap så långt det är möjligt måste kunna fungera

som i fredstid. Förslagen i promemorian har i dessa delar ännu inte lett

till något förslag till riksdagen.

Regeringen anser att principen om bevarandet av den fredstida struktu-

ren för radio och TV under höjd beredskap och vid svåra påfrestningar på

samhället i fred bäst tillgodoses om bestämmelsen i 20 § första stycket

radiokommunikationslagen upphävs helt. Det av utredningen föreslagna

undantaget fyller främst funktionen att betona vikten av att radions och

televisionens frekvenser inte bör tas i anspråk i en krigssituation. Även

om ett sådant undantag skulle införas har regeringen alltid en möjlighet

enligt 20 § andra stycket att meddela föreskrifter om tillstånd att inneha

och använda radiosändare som behövs för försvaret eller säkerheten. Den

möjligheten kan användas för det fall Försvarsmakten har behov av

frekvenser som i fred utnyttjas av civila tillståndshavare och som i en

krigssituation inte fyller lika stor funktion. Såsom har påpekats av

Granskningsnämnden för radio och TV innebär utredningens förslag att

vissa sändningsformer, t.ex. satellitsändningar, inte skulle omfattas av

undantaget. För att bevara den fredstida strukturen inom radion och

televisionen under höjd beredskap är det nödvändigt att bestämmelsen i

20 § första stycket radiokommunikationslagen inte blir tillämplig på

tillståndspliktig ljudradio och TV. Eftersom bestämmelsen är otidsenlig

och inte heller fyller någon funktion för telekommunikationer bör

bestämmelsen upphävas.

Andra bestämmelser som kan utgöra hinder för programföretagen att

fortsätta med sina sändningar i en krigssituation är reglerna om för-

fogande av egendom. Enligt förfogandelagen (1978:262) kan vid krig,

krigsfara eller andra särskilt angivna förhållanden förfogande ske av

egendom för att tillgodose totalförsvarets eller folkförsörjningens ofrån-

komliga behov av sådan egendom, som inte utan olägenhet kan tillgodo-

ses på annat håll. Genom förfogande kan t.ex. fastighet tas i anspråk

med nyttjanderätt och annan egendom med äganderätt eller nyttjande-

rätt. Förfogande får inte riktas mot staten. Av förfogandeförordningen

(1978:558) framgår att förfogandet kan avse radioanläggningar (2 § 3).

Radiosändare ingår i radioanläggningar. Förfogande av en radiosändare

är därför möjligt enligt nuvarande bestämmelser.

Att förfogande inte får riktas mot staten innebär att statens egendom

inte får tas i anspråk. Däremot är inte egendom som ägs av statliga

företag såsom självständiga juridiska personer undantagen från be-

stämmelsen om förfogande (prop. 1977/78:72 s. 88). De flesta program-

företag som sänder radio eller TV i marknätet köper utsändningstjänster

av Teracom, som är ett statligt ägt bolag. Vissa programföretag som

sänder lokalradio och sammanslutningar som sänder närradio använder

sig av egna sändare. Eftersom Teracom är en självständig juridisk person

kan bolagets radiosändare tas i anspråk genom förfogande om landet

kommer i krig eller krigsfara.

Att förfoga över en radiosändare eller radioutrustning som är i drift är

en yttrandefrihetsbegränsning. En begränsning av yttrandefriheten kan

vara tillåten om den sker med hänsyn till rikets säkerhet (2 kap. 13 §

regeringsformen). Begränsningar av rätten att sända radio- och TV-

program i marknätet får även ske genom lag som innehåller föreskrifter

om tillstånd och villkor för att sända (3 kap. 2 § YGL).

Regeringen anser att det kan finnas situationer när staten kan behöva

förfoga över radiosändare eller sändarutrustning, antingen för att kunna

nå ut med viktiga meddelanden till allmänheten eller av andra skäl med

hänsyn till rikets säkerhet. Av yttrandefrihetsskäl är det dock viktigt att

sändningar i radion och televisionen kan fortsätta under höjd beredskap

och att sändare som används för detta ändamål inte skall tas i anspråk

genom förfogande. Det vore önskvärt att all sändarutrustning som

används för sändningar till allmänheten, oavsett vilken sändningsteknik

som tillämpas, skulle undantas från risken att tas i anspråk. De sändare

det finns starkast skäl att värna om är de som kontinuerligt används för

radio- och TV-sändningar till allmänheten och som når ut till nästan hela

befolkningen. Det är radiosändarna som brukas för de sändningar som

sker med stöd av tillstånd från regeringen eller Radio- och TV-verket;

dvs. sändningar från public service-företagen, TV4 och lokal- och

närradion.

Utredningen föreslår att ett undantag skall införas för radiosändare

som utnyttjas för tillståndspliktiga sändningar enligt radio- och TV-lagen

eller lokalradiolagen. Regeringen delar den uppfattningen. Rådet för

mångfald inom massmedierna har påpekat att bestämmelsen innebär att

en anläggning för trådsändning skulle kunna tas i anspråk genom för-

fogande. Så torde vara fallet med nuvarande regler. Eftersom de TV-

sändningar som regeringen ger tillstånd till skall vidaresändas i kabel-

näten i enlighet med bestämmelsen i 8 kap. 1 § radio- och TV-lagen

skulle ett förfogande av anläggningen kunna innebära att de tillstånds-

pliktiga sändningarna från Sveriges Television och TV4 tystnar. Rege-

ringen anser att det inte överensstämmer med förslaget om oförändrade

sändningsmöjligheter för programföretagen under höjd beredskap och

vid svåra påfrestningar på samhället i fred. Undantaget bör därför även

gälla sådan anläggning för trådsändning som vidaresänder de

tillståndspliktiga TV-sändningarna i nätet.

Några starkt vägande skäl mot att ta i anspråk utrustning som inte

stadigvarande är i bruk finns inte. Det kan finnas olika skäl till att sänd-

ningsutrustning inte begagnas. Programföretaget kan vara utan personal

eller medel för att sända. Är utrustningen endast tillfälligt ur bruk skall

den inte kunna tas i anspråk.

Regeringen anser därför att förfogandelagen skall kompletteras så att

det klart framgår att förfogande inte får ske av radiosändare eller

utrustning som stadigvarande är i bruk för sändningar enligt de radio-

rättsliga författningarna eller av trådanläggning som vidaresänder till-

ståndspliktiga TV-sändningar.

5.3 Kommunal beredskapsradio

Regeringens bedömning: Regeringen är inte nu beredd att föreslå

några åtgärder med anledning av utredningens förslag.

Utredningen: Utredningen föreslår att kommunerna bör få möjlighet

att vid krig eller förhöjd beredskap bedriva radioverksamhet i samarbete

med den eller de som har tillstånd att sända närradio eller lokalradio i

kommunen. För det fall att lämpliga samarbetspartners saknas bör man

kunna gå ihop med angränsande kommuner och använda det regionala

nätet i samarbete med Sveriges Radios kanal P4. Kommunalt avgränsade

sändningar i kommunens egen regi bör också kunna komma i fråga som

en sista utväg.

Remissinstanserna: Ett fåtal kommuner har lämnat synpunkter på

betänkandet. Flertalet av dessa stöder i huvudsak utredningens förslag.

Vissa kommuner, exempelvis Trollhättans kommun, ser dock svårigheter

med inrättande av kommunal beredskapsradio på grund av att inte alla

kommuner besitter den kompetens som krävs för att kunna samla in,

redigera, presentera och sända material på ett sätt som motsvarar

allmänhetens krav på god information och säker teknisk kvalitet. Radio-

och TV-verket påpekar att det inom närradion inte finns en självklar part

att teckna avtal med, sådant avtal skulle behöva träffas med varje enskild

sammanslutning som innehar tillstånd att sända närradio inom en

kommun. Dessutom, menar verket, ökar svårigheterna med tanke på att

kretsen av tillståndsinnehavare för närradion är synnerligen föränderlig.

Sveriges Radio AB ställer sig tveksamt till att kommuner delvis skulle

kunna ta över P4-nätet för egen informationsverksamhet. Det finns en

risk för en sammanblandning av kommunal egeninformation och

obunden nyhets- och informationsförmedling som skulle verka för-

virrande för lyssnarna och kunna minska tilltron till de lokala SR-

kanalernas opartiskhet. Svenska Tidningsutgivareföreningen anser att det

tydligare bör klargöras vilken beredskap kommunerna egentligen skall ha

i ett krigsläge.

Bakgrund: Kommunerna är sedan den 1 juli 1995 högsta total-

försvarsmyndighet på lokal nivå (lagen (1994:1720) om civilt försvar).

Beträffande befolkningsskydd och räddningstjänst finns i dag en

överenskommen arbetsfördelning om varningssystemet Viktigt Med-

delande till Allmänheten, VMA (se avsnitt 4.4). SRV har träffat överens-

kommelser med den lokala kommersiella radion genom dess sam-

arbetsorgan Radioutgivareföreningen om tillämpningen av VMA-

systemet.

Skälen för regeringens bedömning: Regeringen anser att det är en

uppgift för kommunerna själva att i första hand kartlägga och bedöma

genomslagskraften av de sändningar som i dag förekommer på lokal nivå

och därefter analysera vilka behov som finns vad gäller möjligheterna att

nå medborgarna med särskilt anpassad information.

Regeringen är inte beredd att nu föreslå några åtgärder med anledning

av utredningens förslag.

5.4 Varningsmeddelanden

Regeringens förslag: Skyldigheterna för den kommersiella lokal-

radion skall ändras till att gälla varningsmeddelanden som är av vikt

för allmänheten och som skall skydda människor, egendom eller

miljö.

Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens frånsett att

utredningen dels föreslog att VMA-systemet skulle inarbetas i program-

företagens tillståndsvillkor, dels att den kommersiella lokalradion skulle

få samma skyldigheter att sända myndighetsmeddelanden som public

service-företagen.

Remissinstanserna: Remissinstanserna stöder i huvudsak utred-

ningens förslag. Många remissinstanser betonar hur väsentligt det är

att skyldigheten att sända myndighetsmeddelanden även omfattar de

kommersiella radio- och TV-företagen. Radioutgivareföreningen har inte

svarat på remissen. Överstyrelsen för civil beredskap konstaterar att den

kommersiella lokalradion är en viktig resurs för att förmedla lokal

information och viktiga meddelanden till allmänheten, inte minst vid

akuta krissituationer och påfrestningar på samhället. Länsstyrelsen i

Göteborg och Bohus län pekar på att det är i varningsskedet som det från

samhällets synpunkt är mest angeläget att de kommersiella sändarna

fungerar så att så många som möjligt nås av varning och en första

information. Radio- och TV-verket tillstyrker utredningens förslag att

programföretagens skyldigheter skall framgå av lag och tillståndsvillkor

men anser att det inte bör hindra att överenskommelser träffas mellan

Räddningsverket och tillståndshavarna om de närmare villkoren för hur

meddelandena skall sändas, så länge villkoren grundas på de i lag

angivna skyldigheterna. Verket har inget principiellt att erinra mot

utökade skyldigheter för lokalradion att sända myndighetsmeddelanden

men pekar på att, i synnerhet om skyldigheten skall gälla under nu-

varande tillståndsperiod, innebörden av bestämmelsen bör preciseras så

att skyldigheten inte gäller för mer ordinära myndighetsmeddelanden.

Granskningsnämnden för radio och TV ifrågasätter om inte den före-

slagna lydelsen av 23 § lokalradiolagen går längre än som behövs; det

bör vara varningsmeddelanden och inte meddelanden av mer allmän

karaktär som skall omfattas av skyldigheten. Sveriges Radio AB och

Sveriges Television AB anser att lagstiftningen bör vara allmänt hållen

och inte så detaljerad och omfattande att programföretagens själv-

ständighet inom ramen för yttrandefrihetslagstiftningen påverkas. Rådet

för mångfald inom massmedierna anser att det faktum att en skyldighet

att sända myndighetsmeddelanden bör framgå av lag och sändnings-

tillstånd inte skall hindra ett fortlöpande samarbete mellan program-

företagen och Räddningsverket eller annan myndighet inom

totalförsvaret på frivillighetens grund angående meddelandets

utformning. Lokal- och närradiokommittén anser att lagändringen om

myndighetsmeddelande för lokalradion bör genomföras och träda i kraft

redan under löpande tillståndsperiod, under förutsättning att det gäller

varningsmeddelanden om situationer av visst allvar, där fara för liv, hälsa

eller egendom föreligger och inte myndighetsmeddelanden av mer

alldaglig karaktär. Kommittén anser att förslaget kan genomföras under

nuvarande tillståndsperiod. Enligt kommittén finns det nämligen ett

sådant starkt allmänintresse av en sådan ändring samtidigt som den

belastning skyldigheten skulle innebära för tillståndshavaren är liten i

förhållande till den skyldighet som finns idag.

Bakgrund: För att få sända radio och television i marknätet krävs

tillstånd antingen av regeringen eller Radio- och TV-verket. Regeringen

är tillståndsmyndighet för TV-sändningar och radiosändningar i hela

landet och till utlandet. Sändningstillstånd har meddelats bl.a. Sveriges

Television AB, Sveriges Radio AB, Sveriges Utbildningsradio AB och

TV4 AB (publ) (TV4). Sändningstillstånd meddelade av regeringen får

förenas med villkor av olika slag. Ett sådant villkor som får ställas på ett

programföretag är skyldigheten att kostnadsfritt sända myndighets-

meddelanden som är av vikt för allmänheten om en myndighet begär det.

I sändningstillstånden för Sveriges Television, Sveriges Radio och

Sveriges Utbildningsradio föreskrivs en sådan skyldighet att sända

meddelanden, medan för TV4 gäller att meddelanden endast behöver

sändas kostnadsfritt i nödsituationer.

Radio- och TV-verket meddelar tillstånd att sända närradio och

lokalradio. Enligt 23 § lokalradiolagen (1993:120) skall den privata

kommersiella lokalradion i nödsituationer sända meddelanden till

allmänheten utan ersättning om en myndighet begär det.

Sveriges Radio och Sveriges Television har sedan år 1993 haft

överenskommelser med Statens Räddningsverk (SRV) om tillämpning av

informationssystemet Viktigt meddelande till allmänheten, VMA.

Överenskommelserna förnyades under år 1995, när även TV4 träffade en

motsvarande överenskommelse med SRV. Sedan den 1 oktober 1996 har

SRV en överenskommelse även med Radioutgivareföreningen om den

lokala kommersiella radions medverkande i VMA-systemet. Föreningen,

som är branschorgan för kommersiell lokalradio, förbinder sig i denna

överenskommelse bl.a. att verka för att programbolag och radiostationer

informeras om överenskommelsen och dess rutiner.

För närradio, kabelsändningar och satellitsändningar finns inga be-

stämmelser om myndighetsmeddelanden.

Skälen för regeringens förslag: Tillkomsten av nya radio- och TV-

kanaler vid sidan av public service-radio och TV har inneburit att

människors lyssnande och tittande har kommit att spridas på allt fler

kanaler. Att snabbt nå människor med varningsmeddelanden vid allvar-

liga krissituationer bör därmed inte längre vara en uppgift endast för

public service-företagen.

Möjligheten att nå ut med viktiga meddelanden till allmänheten är en

grundläggande förutsättning för att kunna skydda medborgare och

egendom såväl vid allvarliga olyckor i fredstid som under höjd bered-

skap. För att säkerställa att så kan ske finns en möjlighet för staten att i

sändningstillstånd ställa krav på att radio- och TV-företag som sänder

med tillstånd av regeringen skall sända meddelanden som är av vikt för

allmänheten om en myndighet begär det. För den kommersiella lokal-

radion återfinns motsvarande skyldighet i lokalradiolagen.

Utredningen har föreslagit att kommersiell radio åläggs samma skyl-

digheter som public service-företagen när det gäller myndighetsmed-

delanden. Detta skulle innebära att myndigheter har rätt att kräva att

samtliga typer av meddelanden sänds, inte endast sådana som krävs för

att varna allmänheten vid en svår påfrestning, olycka eller liknande.

Regeringen anser i likhet med några av remissinstanserna att förslaget

går för långt. Vill myndigheterna i normala situationer använda

lokalradion för att informera medborgarna bör de göra detta under köpt

reklamtid (jfr prop. 1992/93:70 s. 28).

Syftet med att ställa krav på radio- och TV-företag att sända med-

delanden på begäran av en myndighet är att säkerställa att allmänheten i

alla situationer kan nås av varningsmeddelanden när det bedöms finnas

risk för skada på människor, egendom eller miljön. Mot bakgrund av att

flera privata lokalradiostationer i dag har relativt stora lyssnargrupper,

särskilt bland yngre människor, är det av stor vikt att också deras

lyssnare kan nås av viktiga meddelanden. Även varningsmeddelanden

som sänds ut i syfte att förebygga och begränsa skador på egendom eller

miljö bör, enligt regeringens mening, kunna omfattas av en sådan

bestämmelse. Lokalradiolagens bestämmelse om skyldigheten att sända

myndighetsmeddelanden i nödsituationer bör således ändras till att avse

sådana varningsmeddelanden. Programföretag bör därutöver kunna träffa

frivilliga överenskommelser med SRV angående varningssystemets

närmare utformning.

Regeringen föreslår alltså att de programföretag som sänder lokalradio

får något utökade förpliktelser jämfört med i dag. Utredningen föreslog

att deras förslag gällande lokalradion, som innebar ännu större förplikt-

else, skulle träda i kraft först år 2001. Som skäl för detta anfördes att

staten riskerar att bli skadeståndsskyldig för det fall reglerna för lokal-

radion ändras under pågående tillståndsperiod. Lokalradiokommittén har

ansett att ändringen kan träda i kraft redan under nuvarande tillstånds-

period. Ingen remissinstans har haft kritiska synpunkter på utredningens

förslag.

Regeringen anser att den föreslagna skyldigheten att sända varnings-

meddelanden inte innebär någon stor förändring jämfört med skyldig-

heten att sända myndighetsmeddelanden i nödsituationer. Det finns ett

starkt allmänintresse av att en sådan ändring av bestämmelsen görs. Vid

en avvägning mellan statligt och enskilt intresse av ändringen anser

regeringen det allmänna intresset väga tyngre. Eftersom lokalradion på

frivillig väg åtagit sig att medverka vid sändningar av VMA torde detta

inte vara något problem för branschen.

Krav på att sända myndighetsmeddelanden gäller således program-

företag som sänder med tillstånd av regeringen och tillståndshavare för

lokalradio, men inte för närradiosändningar eller sändningar i satellit och

kabel.

Det av SRV utvecklade VMA-systemet bedöms i huvudsak fungera väl

av de programföretag som i dag tillämpar det. Regeringen ser VMA-

systemet som ett sätt att praktiskt tillämpa de krav som staten via lag och

sändningstillstånd ställer på programföretag. VMA-systemet kan ses som

en del av hela systemet med myndighetsmeddelanden i radio och TV.

VMA utgör en i detalj närmare utformad arbetsordning på befolk-

ningsskyddets och räddningstjänstens område mellan räddningsledare

runt om i landet och programföretagens sändningsledning. En sådan

tydlig arbetsordning fyller en viktig funktion i och med att alla in-

blandade vid exempelvis en allvarlig olycka känner till vilka som skall

kontaktas (se avsnitt 4.4).

Regeringen bedömer att SRV bör kunna fortsätta samarbetet via

frivilliga överenskommelser om VMA-systemet med radio- och TV-

företag. Regeringen utgår därför från att de överenskommelser som i dag

finns mellan SRV och olika programföretag kommer att fortsätta gälla

även i framtiden. Programföretagens skyldigheter att sända myndighets-

meddelanden skall framgå av lag och sändningstillstånd. Räddnings-

verkets överenskommelser med programföretag om VMA-systemet skall

grundas på de regler som gäller i radio- och TV-lagen samt i olika pro-

gramföretags sändningstillstånd, i de fall sådana förekommer. Överens-

kommelser av detta slag är frivilliga och skall inte gå längre än de krav

som ställs i lag och sändningstillstånd.

Regeringen vill understryka att de krav om att sända myndighets-

meddelanden som finns i radio- och TV-lagen, lokalradiolagen samt i

olika programföretags sändningstillstånd, gäller alla myndigheter. Även

myndigheter utanför befolkningsskyddets och räddningstjänstens

område, dvs. myndigheter som inte omfattas av VMA-systemet, har

alltså rätt att få viktiga meddelanden sända i radio och TV.

5.5 Beredskapen för den avgiftsfinansierade radion och

televisionen

Regeringens bedömning: Utgångspunkten för de villkor om bered-

skapsplanering som staten ställer på public service-verksamheten skall

liksom i dag vara att de bestämmelser om bolagens program-

verksamhet som meddelas i sändningstillstånd skall vara vägledande

också för verksamheten under höjd beredskap eller vid svåra

påfrestningar på samhället i fred.

Liksom hittills skall föreskrivas att om höjd beredskap råder i

landet skall Sveriges Radio och Sveriges Television utgöra själv-

ständiga organisationer inom totalförsvaret och lyda direkt under

regeringen. Utbildningsradions resurser skall i en sådan situation

tillföras de två andra programbolagen. Vidare skall liksom nu ansvaret

för en tillräcklig beredskap vila på de verkställande direktörerna för

Sveriges Radio AB och Sveriges Television AB.

Bakgrund: Riksdagen beslutade den 11 juni 1996 om propositionen

En radio och TV i allmänhetens tjänst 1997-2001 (prop. 1995/96:161,

bet. 1995/96:KrU12, rskr. 1995/96:297). I december 1996 fattade

regeringen beslut om sändningstillstånd för Sveriges Radio AB, Sveriges

Television AB och Sveriges Utbildningsradio AB. De nya sändningstill-

stånden gäller under perioden 1 januari 1997 31 december 2001.

Undantaget är Utbildningsradions tillstånd som gäller under perioden

1 januari 1997 31 december 1998.

För närvarande regleras verksamheten i krig och krigsfara genom

villkor i samband med Sveriges Radios, Sveriges Televisions och

Sveriges Utbildningsradios medelstilldelning.

Skälen för regeringens bedömning: Tillgången till radio- och TV-

program varierar kraftigt. Vissa hushåll har enbart tillgång till de tre

markbundna kanalerna SVT1, SVT2 och TV4, medan andra hushåll även

väljer att ta emot TV-program som sänds via satellit. På samma sätt

varierar tillgången på radioprogram. I vissa områden finns i dag enbart

Sveriges Radios kanaler. Hela radio- och TV-utbudet når alltså inte alla

hushåll i Sverige. Public service-företagens kanaler når dock i stort sett

samtliga hushåll.

Dessa förutsättningar ger unika möjligheter. Det är naturligt att ställa

höga krav på de företag som ges ett public service-uppdrag och har

tillgång till en säkrad finansiering. En utgångspunkt är att alla som bor i

Sverige skall ha tillgång till radio- och TV-program av god kvalitet.

Programutbudet från public service-företagen skall vara mångsidigt och

tjäna hela publiken, både minoriteter av olika slag och den stora

majoriteten.

Sveriges Radio, Sveriges Television och Sveriges Utbildningsradio har

sedan länge rutiner för beredskapsplanering. Det ligger i allmänhetens

intresse att staten ställer krav på att public service-företagen skall ha en

beredskap för verksamheten under höjd beredskap och vid svåra påfrest-

ningar på samhället i fred. Företagen skall i enlighet med vad som sagts

tidigare samråda med SPF vid planeringen av sin beredskap (se avsnitt

5.1). Sveriges Radios och Sveriges Televisions beredskapsplaner skall

tillställas regeringen och SPF.

Utgångspunkten för de villkor för beredskapsplanering som staten

ställer på public service-verksamheten skall liksom i dag vara att de

bestämmelser om bolagens programverksamhet som meddelas i sänd-

ningstillstånd skall vara vägledande också för verksamheten under höjd

beredskap och vid svåra påfrestningar på samhället i fred (se även avsnitt

5.9).

I Sveriges Radios och Sveriges Televisions sändningstillstånd ställer

regeringen krav på den tekniska säkerheten och kvaliteten i sänd-

ningarna. Dessa krav skall, liksom företagens sändningstillstånd i övrigt,

vara vägledande även i händelse av höjd beredskap och bidrar därutöver

till att företagen upprätthåller en beredskap för svåra påfrestningar på

samhället i fred.

Regeringen avser att införa villkor om beredskapsplanering i Sveriges

Radios, Sveriges Televisions och Sveriges Utbildningsradios sändnings-

tillstånd. Liksom hittills bör föreskrivas att om höjd beredskap råder i

landet skall Sveriges Radio och Sveriges Television utgöra självständiga

organisationer med totalförsvarsuppgifter och lyda direkt under rege-

ringen. Sveriges Utbildningsradios resurser skall i en sådan situation

tillföras de två andra programbolagen. Mot bakgrund av detta skall

Sveriges Radios och Sveriges Televisions beredskapsplanering ske i nära

samarbete med Utbildningsradion. Vidare bör liksom nu ansvaret för en

tillräcklig beredskap åvila de verkställande direktörerna för Sveriges

Radio och Sveriges Television. Mot bakgrund av vad som sagts tidigare

om inrättandet av ett särskilt råd vid SPF bör den rådgivande nämnd om

fem personer som hittills stått till de verkställande direktörernas för-

fogande upphöra. Regeringen bedömer att de verkställande direktörerna

för Sveriges Radio och Sveriges Television kan få ett mer ändamålsenligt

stöd inom ramen för det råd som enligt regeringens förslag knyts till SPF.

Bolagen skall vidare, liksom hittills, i samråd med berörda statliga

myndigheter och Teracom utarbeta de beredskapsplaner som behövs för

verksamheten under höjd beredskap och vid svåra påfrestningar på

samhället i fred. Sveriges Television och Sveriges Radio skall på sina

leverantörer av tjänster för utsändning och programinsamling ställa de

krav som är nödvändiga för att uppfylla de säkerhets- och beredskaps-

krav som företagen åläggs av regeringen. När det gäller marksänd radio

och TV är public service-företagen skyldiga att anlita Teracom (se avsnitt

5.7). För programinsamling och liknande kan dock även andra leveran-

törer komma i fråga. Programföretagen är således ansvariga för att de

krav som regeringen ställer med anledning av säkerhet och kvalitet i

sändningarna och beredskapsplanering efterlevs.

Utredningen framhåller vikten av att Sveriges Radios programservice

på invandrar- och minoritetsspråk kan upprätthållas i rimlig omfattning

vid krig och krigsfara, även om det disponibla sändningsutrymmet

kommer att minska. Vidare anser utredningen att public service-bolagen

särskilt bör beakta de funktionshindrades behov av särskilt anpassad

information.

Regeringen delar uppfattningen att programverksamhet på invandrar-

och minoritetsspråk, liksom särskilt anpassad information för funktions-

hindrade, både inom radio och TV, inte får eftersättas i dessa samman-

hang. I prop. 1995/96:161 En radio och TV i allmänhetens tjänst 1997

2001 återfinns de bakomliggande motiven till de krav regeringen ställer

på public service-företagen vad gäller verksamheten på invandrar- och

minoritetsspråk samt för funktionshindrade i företagens tillstånds- och

anslagsvillkor (regeringsbeslut 1996-12-12, 34 36 och 1996-12-20, 27

29).

5.6 Prioriteringar

Regeringens bedömning: En beredskap för radio- och TV-området

bör inriktas på att information skall kunna nå ut till allmänheten i så

många kanaler som möjligt även under höjd beredskap och vid svåra

påfrestningar på samhället i fred.

Utredningen: Utredningen föreslår att man vid beredskapsplaneringen

i första hand bör satsa på radion. Strävan bör vara att upprätthålla

verksamheten på tre nivåer, nämligen central och högre regional nivå

(sändningar över hela landet), länsnivå (regionala sändningar) samt

kommunal nivå (lokala lösningar). Radiosändningar bör så långt möjligt

förekomma på riksnivå (P1 och P3). Närradions och lokalradions

sändningsresurser förutsätts vidare kunna användas för kommunalt av-

gränsade sändningar. En rikstäckande TV-kanal, SVT1, eventuellt komp-

letterad med regional verksamhet, prioriterar utredningen lägre med

hänsyn till det stora behovet av elförsörjning vid distribution och

mottagning.

Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller

lämnar det utan erinran. Sveriges Radio och Sveriges Television under-

stryker i ett gemensamt remissvar att vad gäller sårbarheten i distribution

föreligger inga avgörande skillnader mellan radio och television som

distribueras i Teracoms regi. Televisionen är visserligen mer sårbar i

mottagarledet. Det finns emellertid, enligt företagen, skäl att trots detta

värdera TV högre än vad utredningen gör. Man pekar på TV:s stora

genomslagskraft och spridning, för närvarande tittar ca 80 procent

dagligen på TV. TV är också en av de primära informationskanalerna.

Övriga fördelar med TV är, enligt Sveriges Television, förutsättningarna

att nå ut till speciella grupper, t.ex. textade nyhetssändningar för

hörselskadade och Text-TV. Försvarsmakten konstaterar att i krig och

krigsfara måste P2-sändarna, liksom tidigare, disponeras av Försvars-

makten för luftförsvarsändamål. Civilbefälhavaren i mellersta civilom-

rådet anser att TV:s regionala verksamhet bör behållas så länge det är

möjligt.

Skälen för regeringens bedömning: Som konstaterats i det före-

gående skall den fredstida strukturen på radio- och TV-området bi-

behållas så långt möjligt även under höjd beredskap och vid svåra

påfrestningar på samhället i fred. En beredskap på radio- och TV-

området skall därför inriktas på att säkerställa att information kan nå ut

till allmänheten i så många kanaler som möjligt.

Sårbarheten på radio- och TV-området är emellertid förhållandevis

stor. Sändarnäten är beroende av att elförsörjning fungerar och att

sändaranläggningar är intakta. Ungefär två tredjedelar av TV-hushållen

är anslutna till olika kabel-TV-nät. De allra flesta TV-mottagare är

dessutom beroende av fast elförsörjning. Radiomediet är i detta avseende

mer flexibelt och mindre sårbart än televisionen, särskilt med tanke på

möjligheterna till rörlig mottagning som är oberoende av elanslutning.

Behovet av en prioritering har sin bakgrund i de satsningar som görs i

fredstid för att säkerställa alternativa distributionsvägar samt att skapa

säkerhet och uthållighet i såväl produktionen som i distributionen av

radio och TV.

Det är först i ett svårt krisskede, där det behövs mycket omfattande

prioriteringar, t.ex. beroende på akut brist på elförsörjning, som det kan

bli aktuellt att överväga att stänga av kanaler. När situationen är så

allvarlig att ett val måste ske mellan att sända radio eller TV bör, mot

bakgrund av vad som sagts, radio väljas före TV.

Sveriges Radios kanal P2 förutsätts liksom hittills vara reserverad för

Försvarsmaktens behov för luftförsvarsändamål under höjd beredskap.

Regeringen avstår från att i detalj föreskriva den närmare inriktningen

på planeringen, men förutsätter att programföretagen i samråd med SPF

och Teracom bevakar utvecklingen och löpande rapporterar till

regeringen om eventuella behov av förändringar av nuvarande inriktning.

5.7 Uthållighet och säkerhet i sändnings- och

distributionssystemen

Regeringens förslag: En hög säkerhet och uthållighet i distributionen

av radio och TV skall eftersträvas såväl i fredstid som under höjd

beredskap och vid svåra påfrestningar på samhället i fred.

Ansvaret för att sändningsverksamheten uppfyller uppställda krav i

beredskapshänseende vilar på enskilda programföretag.

Utredningen: Utredningen har inte i tillräcklig utsträckning kunnat

bedöma det aktuella behovet av särskilda beredskapsåtgärder för säkerhet

i distributionen av radio och TV eller vilka kostnader som är förknippade

med detta. Försvarets forskningsanstalt (FOA) har på uppdrag av

utredningen och Teracom gjort en studie av sårbarhetsfrågor i samband

med rundradiodistributionen. FOA rekommenderar i sin studie bl.a. att

man i beredskapsplaneringen ser till att skaffa reservkapacitet i systemen

så att enskilda objekt kan ersättas. Andra aspekter som enligt FOA bör

studeras är tillgången till bevakning och sabotage- och inbrottsskydd vid

viktiga anläggningar. Vidare visar studien att möjligheterna till mottag-

ning av TV är starkt beroende av elförsörjning. För att bedöma sårbar-

heten är det också viktigt att notera att ca två tredjedelar av de svenska

hushållen är anslutna till olika kabel-TV-nät. FOA rekommenderar därför

radion som det huvudsakliga alternativet i en krigssituation. Alternativa

vägar för distribution av radio och TV diskuteras. Utredningen anser att

FOA:s studie bör kunna tjäna som en utgångspunkt för en fördjupad

diskussion om målen för beredskapsplaneringen.

Remissinstanserna: Teracom anser att såväl sändarnätet som för-

bindelserna mellan detta och programföretagens sändningsplatser är i god

kondition, men att det ändå kan finnas anledning att löpande förstärka

beredskapen i rundradionäten. Teracom finner det starkt överdrivet att

tala om ett upprustningsbehov. Teracom delar uppfattningen att reserv-

vägar och alternativa matningsvägar för radio och TV utreds vidare.

Överstyrelsen för civil beredskap för fram ytterligare utredningar och

studier, gjorda av Överstyrelsen och FOA, som kan ligga till grund för

fortsatta diskussioner om beredskapen på rundradioområdet. Telia

InfoMedia Television AB anser att det är angeläget att en kartläggning

med konsekvensanalys görs beträffande kabel-TV-näten i Sverige.

Skälen för regeringens förslag: Ett säkert och uthålligt distribu-

tionssystem för radio och TV är en grundläggande förutsättning för att

medborgarna i alla lägen skall kunna nås av nyheter, information och

varningsmeddelanden. Utgångspunkten skall vara att en hög säkerhet och

uthållighet eftersträvas såväl i fredstid som under höjd beredskap och vid

svåra påfrestningar på samhället i fred.

Regeringen gör i totalförsvarspropositionens etapp 2 (prop. 1996/97:4)

bedömningen att Sveriges Radio, Sveriges Television och Teracom har

god förmåga att distribuera program under störda förhållanden. Samtidigt

visar den studie som gjorts av FOA på uppdrag av utredningen och

Teracom att det finns en rad svåra frågor att hantera när det gäller att

upprätthålla en hög nivå på säkerhet och uthållighet i beredskapen för

rundradiodistributionen, bl.a. med anledning av att ny teknik införs och

att nya aktörer etablerar sig på marknaden.

Det finns anledning att de kommande åren följa utvecklingen när det

gäller den successiva övergången till digital distributionsteknik samt

annan distributionsteknik än den markbundna och dess konsekvenser för

beredskapsplaneringen på radio- och TV-området.

Regeringen delar utredningens bedömning att en kombination av flera

olika beredskapsåtgärder samt olika möjligheter för distribution av

sändningar som kompletterar varandra är nödvändig för att åstadkomma

en grund för säker informationsförmedling vid svåra påfrestningar på

samhället i fred eller under höjd beredskap.

Regeringen är inte i nuläget beredd att föreslå några särskilda åtgärder

med anledning av det underlag, bl.a. den utredning som genomförts av

FOA, som utredningen presenterat. FOA:s utredning bör emellertid

kunna tjäna som en av utgångspunkterna för en fortsatt diskussion. SPF

bör i samarbete med myndigheter och programföretag bevaka utveck-

lingen.

Regeringen vill emellertid i detta sammanhang förtydliga de ansvars-

förhållanden som råder mellan programföretag som har särskilda bered-

skapskrav samt krav på säkerhet i sändningarna och företag som

tillhandahåller distributions- och programinsamlingstjänster.

Utgångspunkten för ett säkert och uthålligt distributionssystem för

radio och TV bör vara de krav som regeringen ställer på enskilda

programföretag om den tekniska säkerheten och kvaliteten i sänd-

ningarna. Regeringen ställer särskilda krav om nivån på säkerhet och

kvalitet i sändningarna endast på Sveriges Radio och Sveriges

Television. Dessa krav, liksom företagens sändningstillstånd i övrigt,

skall vara vägledande även under höjd beredskap och vid svåra påfrest-

ningar på samhället i fred. Det är en uppgift för programföretagen att på

sina leverantörer av tjänster för utsändning och programinsamling ställa

de krav som är nödvändiga för att uppfylla de säkerhets- och

beredskapskrav som företagen åläggs av regeringen. Public service-

företagen är skyldiga att anlita Teracom för utsändningstjänster för

marksändningar. Det är naturligt att kraven på programföretagen utgör

grunden för de åtgärder som Teracom i sin tur vidtar, både vad gäller

planering för beredskap mot fredstida svåra påfrestningar och för höjd

beredskap. Ansvaret för att sådana åtgärder vidtas ligger sålunda på

programföretagen.

Teracom har emellertid en särställning genom ansvaret för den

huvudsakliga distributionen av radio och TV i Sverige. Det markbundna

sändarnätet utgör en utomordentligt samhällsviktig totalförsvarsresurs,

varför staten även i fortsättningen bör ställa vissa krav på Teracom vad

gäller beredskapsplanering.

Regeringen avser att förnya avtalet mellan staten och Teracom, under

förutsättning att riksdagen godkänner vad regeringen anfört i denna

proposition. Utgångspunkten bör vara att Teracom, liksom hittills, om

höjd beredskap råder i landet följer de anvisningar regeringen meddelar i

fråga om totalförsvar och beredskapsplanering. Teracom bör också i

enlighet med de anvisningar som regeringen meddelar, och i samråd med

vederbörande statliga myndigheter, utarbeta erforderliga beredskaps-

planer och vidta nödvändiga åtgärder för verksamheten under höjd

beredskap och vid svåra påfrestningar på samhället i fred. Vid tillämp-

ningen av beredskapsförordningen (1993:242) skall Teracom, liksom

hittills, jämställas med myndighet. Vidare bör Teracom vid beredskaps-

planeringen samråda med såväl Styrelsen för psykologiskt försvar som

programbolagen Sveriges Radio AB och Sveriges Television AB. Om

också andra programföretag åläggs krav på beredskapsplanering eller

själva önskar ställa särskilda krav på Teracom och dess tjänster bör

samråd naturligtvis även ske med dessa företag. Utgångspunkten för den

säkerhet och uthållighet som Teracom skall upprätthålla är de krav som

programföretagen ställer.

5.8 Beredskapsaspekter på digital distributionsteknik

Regeringens bedömning: Beredskapsfrågor bör beaktas inom ramen

för de utvärderingar som skall göras av digital ljudradio och digital

television.

Utredningen: Överensstämmer i huvudsak med regeringens.

Remissinstanserna: Det stora flertalet remissinstanser har ej

kommenterat utredningens förslag i detta avseende. Försvarets

forskningsanstalt (FOA) konstaterar att en trolig följd av digitaliseringen

är att mottagarna blir mindre energislukande. Detta kan bana väg för ett

större antal batteridrivna TV-mottagare, vilket ger större möjlighet att nå

befolkningen även vid elavbrott.

Bakgrund: Våren 1995 beslutade riksdagen i enlighet med

regeringens förslag (prop. 1994/95:170, bet. 1994/95:Ku47, rskr.

1994/95:369) att digitala ljudradiosändningar skulle påbörjas i ett

begränsat antal områden. I propositionen angavs att sändningar skulle ske

både i storstadsregionerna och i andra delar av landet. Såväl Sveriges

Radio AB och Sveriges Utbildningsradio AB som privata programföretag

gavs möjlighet att delta i sändningarna. Digitala ljudradiosändningar

pågår i Sverige sedan hösten 1995. Sveriges Radio sänder för närvarande

digital radio i fyra områden: Stockholm, Göteborg, Malmö och Norr-

botten. Sändningarna skall utvärderas när mottagare funnits tillgängliga

en tid och såväl radioföretag som allmänheten i tillräcklig utsträckning

har givits möjligheter att bedöma för- och nackdelar med den nya

tekniken. Regeringen bereder för närvarande frågan om sändnings-

tillstånd för privata programföretag i regionala frekvenser.

Regeringen överlämnade den 20 december 1996 proposition

1996/97:67 Digitala TV-sändningar till riksdagen. I propositionen före-

slås att TV-sändningar med digital teknik skall införas i flera steg med

möjlighet till staten att successivt ta ställning till om och på vilket sätt

verksamheten skall fortsätta. Sändningarna skall starta på ett begränsat

antal orter. Regeringen gav i januari 1997 en särskild utredare i uppdrag

att förbereda sändningsverksamheten, föreslå sändningsorter och utforma

en modell för olika programföretags samverkan i tekniska frågor. En

kommitté med parlamentariskt inslag skall följa sändningsverksamheten

och medverka vid utvärderingen av verksamheten. Riksdagen fattade den

9 april 1997 beslut med anledning av regeringens proposition (bet.

1996/97:KU17, rskr. 1996/97:178).

Skälen för regeringens bedömning: Utvecklingen av ny distribu-

tionsteknik och ny teknik på mottagarsidan kan leda till ändrade

förutsättningar för beredskapen på radio- och TV-området. Det är därför

viktigt att frågan följs kontinuerligt.

Regeringen har, både när det gäller introduktionen av digital ljudradio

och digital TV, meddelat riksdagen att en utvärdering skall göras när

sändningarna pågått en tid (prop. 1996/97:67). Inom ramen för sådana

utvärderingar kommer beredskapsfrågor att beaktas.

5.9 Finansiering

Regeringens förslag: Sveriges Radio AB, Sveriges Television AB

och Sveriges Utbildningsradio AB skall, liksom hittills, finansiera sin

beredskapsplanering inom ramen för företagens ordinarie medels-

tilldelning via TV-avgiften.

Kommersiella radio- och TV-företag skall själva bekosta eventuell

beredskapsplanering och investeringar i samband med en sådan plane-

ring. Någon ersättning från statens sida skall inte lämnas.

Utredningen: Utredningen avstår från att lämna ett detaljerat förslag

till finansiering, men föreslår att kostnaderna för beredskapsförberedelser

bör vara ett statligt ansvar och inte bekostas med TV-avgiftsmedel eller

på annat sätt. Dock skall Teracom svara för kostnaderna för skydd av

befintliga sändaranläggningar. Utredningen konstaterar att det inte blir

aktuellt med några större utgifter under innevarande försvarsbesluts-

period, dvs. före år 2001. Vad som kommer att krävas fram till dess är

utrednings- och planeringsresurser, i första hand en viss resursförstärk-

ning vid SPF. Utredningen tar upp ett förslag från en särskild utredare

som på uppdrag av försvarsministern lagt fram förslag till principer för

beredskapsåtgärder inom det civila försvaret (den s.k. CFF-utredningen).

I betänkandet Finansieringen av det civila försvaret (SOU 1996:58)

föreslås i fortsättningen att en fast del av mottagaravgifterna avsätts för

beredskapsändamål och samlas i en särskild beredskapsfond. Medel från

fonden förutsätts användas bl.a. för att finansiera public service-sektorns

beredskapskostnader.

Remissinstanserna: Sveriges Radio och Sveriges Television, liksom

Teracom avvisar, liksom tidigare, förslaget från CFF-utredningen om att

en fond inrättas med TV-avgiftsmedel för beredskapsändamål, med hän-

visning till att förslaget kan innebära möjligheter till statlig styrning som

i sin tur kan skada programbolagens trovärdighet. Teracom anför vidare

att om också radio- och TV-företag utanför public service-kretsen skall

genomföra beredskapsplanläggning måste denna samordnas med Tera-

coms planering beroende på att en stor andel av dessa företag anlitar

Teracom för distribution av sina sändningar. Enligt Teracom bör en

sådan finansiering bygga på samma förutsättningar som gäller för public

service-företagen, nämligen att Teracoms planeringskostnader ersätts av

företagen via avgifterna för distributionen. Överstyrelsen för civil bered-

skap (ÖCB) delar inte utredningens uppfattning om hur beredskapsåt-

gärderna inom rundradioområdet skall finansieras. ÖCB konstaterar att

om statsmakterna väljer, som föreslås i totalförsvarspropositionen, att

helt eller delvis avgiftsfinansiera beredskapsåtgärderna inom elförsörj-

ningen och telekommunikationerna bör detta även fortsättningsvis gälla

för rundradioverksamheten som sedan lång tid tillämpat denna finan-

sieringsform.

Skälen för regeringens förslag: Utgångspunkten för en beredskap på

radio- och TV-området är att den fredstida strukturen bör bibehållas även

under höjd beredskap och vid svåra påfrestningar på samhället i fred (se

avsnitt 5.1).

Vägledande för verksamheten inom det civila försvaret är den s.k.

ansvarsprincipen som innebär att den som har ansvar för en verksamhet i

fred även har motsvarande ansvar i krig. Principen gäller all verksamhet

inom det civila försvaret, dvs. inte enbart statliga myndigheters verk-

samhet.

Finansieringen av beredskapsåtgärder på radio- och TV-området bör

bekostas av medieföretagen själva.

För Sveriges Radio, Sveriges Television och Sveriges Utbildningsradio

gäller i dag att företagen ansvarar för beredskapsplanering utifrån sär-

skilda villkor. Verksamheten finansieras av företagen själva inom ramen

för företagens ordinarie medelstilldelning via TV-avgiften. Mot

bakgrund av public service-företagens särskilda uppdrag och unika

möjligheter att nå hela befolkningen med ett rikt och varierande utbud är

det naturligt att en del av mottagaravgifterna, liksom hittills, används för

företagens beredskapsplanering. Företagen bör därför, liksom hittills,

kunna finansiera sin beredskapsverksamhet inom ramen för ordinarie

medelstilldelning via TV-avgiften.

Även andra företag på radio- och TV-området skall, i enlighet med vad

som sagts tidigare (se avsnitt 5.1), kunna få stöd och rådgivning vid

beredskapsplanläggning av Styrelsen för psykologiskt försvar. Detta stöd

skall bygga på frivillig medverkan och någon särskild ersättning för

beredskapsplanering eller kompensation för bortfall av reklamintäkter

eller liknande skall inte lämnas. Principen skall vara att företag på radio

och TV-området själva svarar för eventuella beredskapsförberedelser.

Teracom bör, liksom hittills, kunna finansiera beredskapsåtgärder för

skydd och säkerhet via avgifter som tas ut av de företag som använder

sig av Teracoms tjänster för distribution och liknande.

6 Författningskommentar

6.1 Förslaget till lag om ändring i förfogandelagen

(1978:262)

5 §

Ändringen innebär att den som sänder markbunden ljudradio eller

television med tillstånd enligt radio- och TV-lagen eller lokalradiolagen

inte skall riskera att radiosändaren och sändarutrustningen tas i anspråk

genom förfogande. En förutsättning är dock att sändarutrustningen

stadigvarande är i bruk. Med stadigvarande i bruk avses att utrustningen

används kontinuerligt utan annat än tillfälliga avbrott. Står utrustningen

obrukad under några dagar för att programföretaget saknar personal,

elkraft e.d. skall staten inte kunna ta i anspråk utrustningen.

Enligt 8 kap. 1 § radio- och TV-lagen är innehavare av kabelnät

skyldig att se till att de boende i anslutna fastigheter har möjlighet att ta

emot vissa TV-program, för närvarande program från SVT och TV4

(must carry-principen). Ett ianspråktagande av en anläggning för tråd-

sändning skulle innebära att dessa sändningar inte skulle nå dem som är

anslutna till nätet. Undantaget i andra stycket skall därför även gälla

anläggning för trådsändning som vidaresänder de tillståndspliktiga sänd-

ningarna. Bestämmelsen har motiverats i avsnitt 5.2.

6.2 Förslaget till lag om ändring i lokalradiolagen (1993:120)

23 §

Lokalradion fyller en viktig funktion när det gäller att få ut viktiga med-

delanden till allmänheten, speciellt under höjd beredskap och vid svåra

påfrestningar på samhället i fred. Tillståndshavarna för lokalradio skall

därför ha skyldighet att kostnadsfritt sända varningsmeddelanden som är

av vikt för allmänheten. Det krävs dock att det är meddelanden som skall

skydda människor, egendom eller miljö, se närmare avsnitt 5.4.

6.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:599) om

radiokommunikation

20 §

Ändringen har föranletts av önskemålet att mångfalden i ljudradio och

TV skall behållas även om landet befinner sig i krig. Ändringen innebär

att bestämmelsen i första stycket att vissa tillstånd att inneha och använda

radiosändare automatiskt upphör att gälla om landet är i krig tas bort.

Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 5.2.

6.4 Förslaget till lag om ändring i radio- och TV-lagen

(1996:844)

3 kap. 2 §

Fram till utgången av år 1996 ställdes beredskapskrav på Sveriges

Television AB, Sveriges Radio AB och Sveriges Utbildningsradio AB i

avtal mellan staten och programföretagen. Efter radio- och TV-lagens

ikraftträdande den 1 december 1996 skall det inte längre finnas avtal

mellan staten och programföretag som reglerar vilka krav staten ställer på

ett programföretag som sänder ljudradio eller TV med stöd av tillstånd

från regeringen. Villkor för sändningsrätten skall i stället framgå av

programföretagens sändningstillstånd.

Bestämmelsen innehåller en uttömmande uppräkning av vilka villkor

för sändningsrätten som regeringen får ställa på ett programföretag som

får tillstånd att sända ljudradio eller television i marknätet. Tillägget i

punkt 18 att regeringen även får ställa krav att programföretaget skall ha

en beredskapsplan för verksamheten under höjd beredskap och vid svåra

påfrestningar på samhället i fred ersätter motsvarande bestämmelser i

avtal samt innebär att villkoret är möjligt att ställa på andra program-

företag än public service-bolagen. Beredskapsplanen skall lämnas till

regeringen och den myndighet som regeringen bestämmer.

Sammanfattning av betänkandets förslag

(SOU 1996:80)

Överväganden och förslag i sammandrag

Enligt direktiven skall vi göra en översyn av vad som bör gälla för radio

och television vid krig och krigsfara. Uppdraget skall ses mot bakgrund

av den kraftigt förändrade mediesituationen under senare år. Sveriges

Radios (SR) och Sveriges Televisions (SVT) monopolställning har

brutits, och vi har fått en struktur med många programföretag och ökad

konkurrens. Vid sidan om public service-TV finns nu ett antal utlands-

baserade företag som sänder via satellit för svensk publik och en

markbunden reklamfinansierad TV-kanal (TV 4). Vid sidan av Sveriges

Radio finns både närradio och kommersiell lokalradio.

Om Sverige kommer i krig eller om det råder krigsfara och regeringen

förordnar det skall SR och SVT bilda självständiga organisationer inom

totalförsvaret och lyda direkt under regeringen. TERACOM Svensk

Rundradio AB (Teracom) som förvaltar sändarnätet för SR, SVT och TV

4 skall även ingå i denna krigsorganisation.

Beträffande de övriga programföretagen saknas bestämmelser om och i

så fall hur de skall inordnas i totalförsvaret vid krig och krigsfara.

Vi har i linje med vad som uttalas i den senaste försvarspropo-

sitionen eftersträvat en helhetssyn för de åtgärder och principer som

kan bli aktuella vid såväl krig och krigsfara som vid allvarliga fredstida

störningar.

Utgångspunkten för våra förslag är medborgarnas rätt till och behov av

information från myndigheter och från andra samhällsinstitutioner både i

krigstillstånd och vid allvarliga störningar i fredstid. Det är individens

behov som står i centrum. Samhället har ett ansvar för att medborgarna

skall få den information som de behöver för att kunna skydda liv, hälsa

och egendom.

De grundläggande principerna om yttrande- och tryckfrihet skall gälla

även när landet befinner sig i krig. Det ankommer på det psykologiska

försvaret att säkerställa rimliga arbetsvillkor för massmedierna vid krig

och krigsfara. Vi finner starka motiv för att i vissa avseenden jämställa

beredskapsplaneringen för radio och TV med vad som sedan länge gäller

för pressen. Av olika skäl har den funktionsansvariga myndigheten Sty-

relsen för psykologiskt försvar (SPF) kommit att lägga tyngdpunkten av

sin beredskapsstödjande verksamhet till dagspressen. Samtidigt har SR,

SVT och Teracom skött sina beredskapsförberedelser i stort sett utan

uppföljning från SPF:s sida.

Vi föreslår ett för dagspressen och radio- och TV-verksamheten vid

sidan av public service-sektorn likartat stöd till beredskapsplanläggning.

Möjligheter till samverkan mellan kommunala myndigheter och lokal-

radio (i vissa fall närradion) bör undersökas.

Vi diskuterar också en i direktiven särskild specificerad fråga som

gäller i vilken utsträckning den fredstida strukturen inom radion och

televisionen kan och bör behållas även vid krig eller krigsfara.

Det är ett samhälleligt intresse att mångfalden i radio och television

bibehålls även när landet befinner sig krig eller krigsfara. Strävan bör

således vara att underlätta för de programföretag som så önskar att

fortsätta sin verksamhet. Dessa företag bör vidare få stöd till beredskaps-

planläggning i princip av samma slag som den som gäller för dags-

pressen för närvarande. Vi avstyrker dock generell kompensation för

bortfall av reklaminkomster. Ett selektivt stöd till vissa radiostationer för

att få ut viss typ av information kan däremot vara motiverat.

I samband med denna fråga tar vi upp en bestämmelse i radio-

kommunikationslagen (1993:599). Denna bestämmelse bör ändras på så

sätt att de programföretag som sänder ljudradio eller television även med

tillstånd enligt de radiorättsliga författningarna skall undantas från till-

lämpningen.

En annan lag som kan ha betydelse vid krig eller krigstillstånd är för-

fogandelagen (1978:262). Förfogandelagen bör ändras så att det klart

framgår att staten genom förfogande kan ta i anspråk radiosändare och

radioutrustning som inte är i bruk för sändning av ljudradio eller tele-

vision.

Vi diskuterar hur tillgängligt sändningsutrymme skall disponeras på

bästa sätt vid krig eller krigsfara. Vår utgångspunkt är härvidlag

SR/SVT:s planeringsförutsättningar. I likhet med SR anser vi att två

rikstäckande kanaler bör reserveras för rikssändningar i ljudradion. Det

är P1 och P3 som det här är fråga om (P2 förutsätts tillsvidare stå till

försvarsmaktens disposition för luftförsvarsändamål.) Så länge omstän-

digheterna medger skall vidare P4 som består både av de lokala

kanalerna inom Sveriges Radio och rikstäckande sändningar fungera.

Ljudradio är betydligt mer flexibel och mindre sårbar än TV. I första

hand bör beredskapssatsningar avse radiomediet. Vårt förslag är att

verksamheten skall kunna upprätthållas på tre nivåer: rikssändningar i

hela landet, regionala sändningar samt på kommunal nivå.

Det är utomordentligt viktigt att Sveriges Radios programservice för

språkliga minoriteter kan upprätthållas vid krig eller krigsfara, även om

det disponibla sändningsutrymmet kommer att minska. Många närradio-

sändningar sker på invandrarspråk, även sådana språk som inte finns

representerade i Sveriges Radios utbud. Vissa av dessa sändningar kan

alltså ha stor betydelse för informationen till berörda grupper. Vi föreslår

därför att i de kommuner där sådana sändningar förekommer bör man

försöka bedöma genomslagskraften samt undersöka möjligheterna till

samverkan med sändande organisation i en krigssituation. Ambitionen

för språkminoriteter är också tillämplig för de funktionshindrade. I

fredstid har public service-bolagen skyldighet att sända program som är

avpassade för dessa grupper.

Kommunerna skall vid krig och krigsfara kunna engagera sig mera

aktivt i ljudradioverksamhet. Beroende på de lokala förutsättningarna bör

samverkan kunna utvecklas mellan kommunledning och närradio respek-

tive lokalradio som sänder över området. Flera angränsande kommuner

kan också samarbeta. Det skall också finnas möjlighet för kommunerna

att sända i egen regi.

Den ordning för sändning av myndighetsmeddelanden som gäller för

public service-bolagen och TV 4 bör utsträckas till den kommersiella

lokalradion. Det är möjligt att beslut måste anstå tills den nuvarande

tillståndsperioden löpt ut. Vi förordar vidare att det av Räddningsverket

utvecklade varnings- och informationssystemet Viktigt meddelande till

allmänheten (VMA) får en annan lagteknisk utformning.

Vi utgår från att när detta betänkande har remissbehandlats och de all-

männa förutsättningarna klarlagts, kan principerna för en eventuell upp-

rustning av sändaranläggningarna och andra beredskapsåtgärder fastslås.

Under innevarande försvarsbeslutsperiod som löper ut år 2001 räknar vi

med ett engångsbelopp i storleksordningen 15 miljoner kronor för att få i

gång den nödvändiga utrednings- och planeringsprocessen. SPF som i sin

egenskap av funktionsansvarig myndighet kommer att ha en central roll i

planeringen bör förstärkas. Vi skisserar de ökade arbetsuppgifter som

kommer att ligga på SPF enligt våra förslag. Samordningsansvaret

kommer att öka, liksom granskningen av efterlevnaden av uppställda mål

för beredskapen samt bevakningen av medieutvecklingen från försvars-

synpunkt.

Kostnaderna för beredskapsförberedelser bör vara ett statligt ansvar

och inte bekostas med TV-avgiftsmedel eller på annat sätt. Om det

nödvändiga resurstillskottet måste skapas genom omfördelning av till-

gängliga medel bör man i första hand överväga en överföring av medel

som har avsatts för beredskapsåtgärder på telekommunikationssidan.

Avslutningsvis behandlar vi aspekter på digitaliseringen av svensk

ljudradio och television. Vår slutsats är att även fortsättningsvis bör man

satsa på i första hand ljudradion för beredskapsändamål.

Betänkandets lagförslag

1 Förslag till lag om ändring i radio- och TV-lagen

(1996:000)

Härigenom föreskrivs att 3 kap. 2 § och 9 kap. 2 § radio- och TV-

lagen (1996:000) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

3 kap.

2 §

Villkor för sändningstillstånd

får även avse skyldighet att

1. sända program till hela landet

eller till en viss del av landet,

2. sända under en viss minsta

tid,

3. samtidigt sända ett visst

minsta antal program i varje om-

råde,

4. bereda utrymme för sänd-

ningar som är särskilt anpassade

för syn- eller hörselskadade enligt

2 kap. 1 § andra stycket,

5. utforma sändningar på ett så-

dant sätt att de blir tillgängliga för

funktionshindrade,

6. bereda utrymme för sänd-

ningar som sker med stöd av till-

stånd av regeringen,

7. använda en viss sändnings-

teknik,

8. använda vissa radiosändare,

9. ta hänsyn till ljudradions och

televisionens särskilda genom-

slagskraft när det gäller program-

mens ämnen och utformning samt

tiden för sändning av program-

men,

Villkor för sändningstillstånd

får även avse skyldighet att

1. sända program till hela landet

eller till en viss del av landet,

2. sända under en viss minsta

tid,

3. samtidigt sända ett visst

minsta antal program i varje om-

råde,

4. bereda utrymme för sänd-

ning-ar som är särskilt anpassade

för syn- eller hörselskadade enligt

2 kap. 1 § andra stycket,

5. utforma sändningar på ett så-

dant sätt att de blir tillgängliga för

funktionshindrade,

6. bereda utrymme för sänd-

ningar som sker med stöd av

tillstånd av regeringen,

7. använda en viss sändnings-

teknik,

8. använda vissa radiosändare,

9. ta hänsyn till ljudradions och

televisionens särskilda genom-

slagskraft när det gäller program-

mens ämnen och utformning samt

tiden för sändning av program-

men,

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

10. iaktta bestämmelsen i 6 kap.

3 § första stycket om beriktigande

även i fråga om ljudradion,

11. sända genmälen,

12. i programverksamheten re-

spektera den enskildes privatliv,

13. sända ett mångsidigt pro-

gramutbud,

14. kostnadsfritt sända medde-

landen som är av vikt för allmän-

heten om en myndighet begär det,

15. till Granskningsnämnden

för radio och TV lämna uppgifter

som är nödvändiga för nämndens

bedömning om sända program

stämmer överens med de villkor

som har meddelats enligt denna

lag, och

16. utforma sändningarna på

sådant sätt att de inte endast kan

tas emot av en begränsad del av

allmänheten i sändningsområdet.

10. iaktta bestämmelsen i 6 kap.

3 § första stycket om beriktigande

även i fråga om ljudradion,

11. sända genmälen,

12. i programverksamheten re-

spektera den enskildes privatliv,

13. sända ett mångsidigt pro-

gramutbud,

14. kostnadsfritt sända medde-

landen som är av vikt för allmän-

heten om en myndighet begär det,

15. till Granskningsnämnden

för radio och TV lämna uppgifter

som är nödvändiga för nämndens

bedömning om sända program

stämmer överens med de villkor

som har meddelats enligt denna

lag,

16. utforma sändningarna på

sådant sätt att de inte endast kan

tas emot av en begränsad del av

allmänheten i sändningsområdet,

och

17. svara för beredskapsplan

för verksamheten under krig och

krigsfara.

9 kap.

2 §

Granskningsnämnden för radio och TV övervakar genom granskning i

efterhand om sända program står i överensstämmelse med denna lag och

de villkor som kan gälla för sändningarna.

Bestämmelserna om reklam i 7

kap. 3, 4 och 10 §§ övervakas

dock av Konsumentombuds-

mannen.

Bestämmelserna om reklam i 7

kap. 3, 4 och 10 §§ övervakas

dock av Konsumentombuds-

mannen. Tillsyn över att villkor

enligt 3 kap. 2 § 17 efterlevs

utövas av myndighet som rege-

ringen bestämmer.

Sändningar som sker med stöd av tillstånd till vidaresändning enligt 3

kap. 5 § skall inte granskas av Granskningsnämnden för radio och TV.

Finner Granskningsnämnden för radio och TV att en sändning inne-

håller våldsskildringar eller pornografiska bilder i strid med 6 kap. 2 §,

skall nämnden göra anmälan om förhållandet till Justitiekanslern.

Denna lag träder i kraft den

2 Förslag till lag om ändring i förfogandelagen (1978:262)

Härigenom föreskrivs att 5 § förfogandelagen (1978:262) skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

5 §

Genom förfogande kan

1. fastighet tagas i anspråk med nyttjanderätt och annan egendom

tagas i anspråk med äganderätt eller nyttjanderätt,

2. nyttjanderätt, servitut eller liknande rätt till egendom upphävas eller

begränsas och nyttjanderätt i andra hand tillskapas,

3. ägare eller innehavare av fastighet, gruva, byggnad, industrianlägg-

ning eller annan anläggning eller av transportmedel, arbetsmaskin eller

liknande åläggas att utöva verksamhet för eller på annat sätt medverka

till framställning av egendom för statens eller annans räkning,

4. ägare eller innehavare av lageranläggning åläggas att förvara

egendom,

5. ägare eller innehavare av transportmedel åläggas att ombesörja

transporter,

6. viss person åläggas tillfällig uppgift för försvarsmakten som

vägvisare, budbärare, arbetsmanskap eller sjukvårdspersonal.

Radiosändare eller sändarut-

rustning som utnyttjas för till-

ståndspliktiga sändningar av ljud-

radio- eller TV sändningar enligt

radio- och TV-lagen (1996:000)

eller lokalradiolagen (1993:120)

får inte tagas i anspråk.

Ägare eller innehavare av egendom som omfattas av förfogande får

icke överlåta, förbruka, skada, gömma undan eller föra bort egendomen.

Denna lag träder i kraft den

3 Förslag till lag om ändring i lagen (1993:599) om

radiokommunikation

Härigenom föreskrivs att 20 § lagen (1993:599) om radio-

kommunikation skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

20 §

Är Sverige i krig upphör giltig-

heten av de tillstånd som har be-

slutats enligt 3 § och av de

undantag från tillståndsplikten

som har beslutats med stöd av

8 §. Detta gäller inte tillstånd som

har meddelats statliga

myndigheter eller kommuner eller

tillstånd som har meddelats

enskilda organisationer eller

företag som under krig skall

bedriva verksamhet som är av

särskild betydelse för total-

försvaret.

Är Sverige i krig upphör giltig-

heten av de tillstånd som har be-

slutats enligt 3 § och av de

undantag från tillståndsplikten

som har beslutats med stöd av

8 §. Detta gäller inte tillstånd som

har meddelats statliga

myndigheter eller kommuner eller

tillstånd som har meddelats

enskilda organisationer eller

företag som under krig skall

bedriva verksamhet som är av

särskild betydelse för total-

försvaret. Detta gäller inte heller

den som även har tillstånd att

sända ljudradio eller television

enligt radio- och TV-lagen

(1996:000) eller lokalradiolagen

(1993:120).

Är Sverige i krig eller krigsfara eller råder det sådana utomordentliga

förhållanden som är föranledda av att det är krig utanför Sveriges gränser

eller av att Sverige har varit i krig eller krigsfara, får regeringen meddela

de föreskrifter om tillstånd att inneha och använda radiosändare som

behövs med hänsyn till landets försvar eller säkerhet i övrigt.

Denna lag träder i kraft den

4 Förslag till förordning om ändring i

beredskapsförordningen (1993:242)

Härigenom föreskrivs att bilagan till beredskapsförordningen (1993:242)

skall ha följande lydelse.

Bilaga

Nuvarande lydelse

Indelning i funktioner m.m.

*=myndigheten är beredskapsmyndighet

Funktion

Ansvarig myndighet

Övriga myndigheter med

uppgifter inom funktionen

Befolkningsskydd och

räddningstjänst

*Statens räddningsverk

*Statens strålskyddsinstitut

*Statens

kärnkraftsinspektion

*Rikspolisstyrelsen

*Sjöfartsverket

*Luftfartsverket

*Kustbevakningen

Psykologiskt försvar

Styrelsen för

psykologiskt försvar

Socialförsäkring m.m.

(administration av

socialförsäkringen samt

arbetslöshets- och

tjänstegrupplivförsäkring

*Riksförsäkringsverket

* De allmänna försäkrings-

kassorna

* Statens löne- och

pensionsverk

* Arbetsmarknadsstyrelsen

Föreslagen lydelse

Indelning i funktioner m.m.

*=myndigheten är beredskapsmyndighet

Funktion

Ansvarig myndighet

Övriga myndigheter med

uppgifter inom funktionen

Befolkningsskydd och

räddningstjänst

*Statens räddningsverk

*Statens strålskyddsinstitut

*Statens kärnkrafts-

inspektion

*Rikspolisstyrelsen

*Sjöfartsverket

*Luftfartsverket

*Kustbevakningen

Psykologiskt försvar

(Övergripande ansvar

för statlig och kommunal

informationsberedskap

samt stöd till

beredskapsplanläggning

för massmedieföretag)

Styrelsen för

psykologiskt försvar

*Civilbefälhavarna

*Länsstyrelserna

Socialförsäkring m.m.

(administration av

socialförsäkringen samt

arbetslöshets- och

tjänstegrupplivförsäkring

*Riksförsäkringsverket

*De allmänna

försäkringskassorna

*Statens löne- och

pensionsverk

*Arbetsmarknadsstyrelsen

Denna förordning träder i kraft den

5 Förslag till lag om ändring i lokalradiolagen

(1993:120)

Härigenom föreskrivs att 23 § lokalradiolagen (1993:120) skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

23 §

I nödsituationer skall sådana

meddelanden som är av vikt för all-

mänheten sändas utan särskild er-

sättning om en myndighet begär

det.

Meddelanden som är av vikt för

allmänheten skall sändas kostnads-

fritt om en myndighet begär det.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

Sammanställning av remissyttranden över

betänkandet (SOU 1996:80) Viktigt meddelande

 Radio och TV i krig och kris

Remissinstanserna

Efter remiss har yttranden över betänkandet avgetts av Justitiekanslern,

Kammarrätten i Stockholm, Försvarets forskningsanstalt (FOA),

Försvarsmakten, Statens Räddningsverk, Styrelsen för psykologiskt

försvar (SPF), Överstyrelsen för civil beredskap (ÖCB), Totalförsvarets

chefsnämnd, Civilbefälhavaren i Mellersta civilområdet, Post- och

telestyrelsen (PTS), Statskontoret, Riksrevisionsverket (RRV), Länssty-

relsen i Stockholms län, Länsstyrelsen i Stockholms län, Länsstyrelsen i

Jönköpings län, Länsstyrelsen i Göteborgs och Bohus län, Länsstyrelsen i

Norrbottens län, Västerbottens läns landsting, Kemikalieinspektionen,

Statens strålskyddsinstitut, Närings- och teknikutvecklingsverket,

(NUTEK), Radio- och TV-verket (RTV), Granskningsnämnden för radio

och TV, Rådet för mångfald inom massmedierna (Ku 1995:01), Lokal-

och närradiokommittén (Ku 1995:04), Stockholms stad, Uppsala

kommun, Oxelösunds kommun, Linköpings kommun, Karlskrona

kommun, Göteborgs stad, Stenungsunds kommun, Trollhättans kommun,

Kristinehamns kommun, Karlskoga kommun, Härnösands kommun,

Svenska Kommunförbundet, Sveriges Radio AB (SR), Sveriges

Television AB (SVT), TV4 AB, TERACOM Svensk Rundradio AB

(Teracom), Kabelvision KB, Telia AB, Sveriges närradioförbund,

Frivilligorganisationernas samarbetskommitté och Tidningsutgivarna.

Allmänt om betänkandet

Andelen remissinstanser som svarat ligger på ca 60 procent. Många

remissinstanser har valt att enbart svara på delar av betänkandet. Den

övervägande delen instämmer i huvudsak i utredningens förslag.

Utredningens förslag om finansiering via statsbudgeten tillbakavisas av

flera instanser, med invändningen att avgifter bör användas för

beredskapsförberedelser. Förslaget om att ge Styrelsen för psykologiskt

försvar en ökad roll för massmedier får, med något undantag, brett stöd

av remissinstanserna. Förslagen till lagändringar stöds i huvudsak med

några justeringar.

Sammanställningen har delats in efter vilka uppgifter instanserna har.

Radio- och TV-myndigheter och domstolar

Radio-och TV-verket delar utredningens ståndpunkt att programföre-

tagens skyldigheter skall framgå av lag och tillståndsvillkor. Verket

menar att detta bör inte hindra att överenskommelser träffas mellan

statens Räddningsverk och tillståndshavarna om de närmare villkoren för

hur meddelandena skall sändas. Utredningens förslag om att teckna

samarbetsavtal mellan kommunledning och organisationer som bedriver

närradio anser verket vara svårt eftersom en självklar part att teckna avtal

med saknas för närradion. När det gäller digital ljudradio (DAB) hävdar

verket att tillstånden för DAB, på samma sätt som för analog ljudradio,

kan förenas med villkor för utsändning av myndighetsmeddelanden för

såväl public service-företagen som privata programföretag.

Granskningsnämnden för radio och TV pekar i anslutning till

utredningens förslag till ändring i lagen (1993:559) om radiokommu-

nikation på frågor som kan uppkomma om sådana satellitkanaler med

säte utanför Sverige som sänder i vart fall en del av sina sändningar via

upplänk i Sverige, t.ex. TV 3. Nämnden pekar vidare på att bestäm-

melserna i den nya radio- och TV-lagen (1996:844) i 3 kap. 2 § innebär

en möjlighet att föreskriva en skyldighet att kostnadsfritt sända

meddelanden som är av vikt för allmänheten om en myndighet begär det.

Nämnden delar uppfattningen om att det är viktigt att varningsmed-

delanden kan nå ut även till dem som lyssnar på lokalradiosändningar.

Justitiekanslern anger att den föreslagna formuleringen i 3 kap. 2 §

radio- och TV-lagen om svara för beredskapsplan för verksamheten

under krig och krigsfara kan ge upphov till missförstånd, och föreslår

därför att det byts till utarbeta beredskapsplan för.

Kammarrätten anser att utredningens betänkande faller utanför deras

anvarsområde.

Företag inom radio- och TV-området

Sveriges Radio och Sveriges Television lämnar ett gemensamt svar. En

grundläggande princip från programbolagen är att den fredstida kris- och

katastrofberedskapen integreras med den rena krigsbredskapen. Detta

gäller både för finansiering samt tekniska och organisatoriska förutsätt-

ningar. En statlig inblandning i något avseende skulle kunna innebära att

den principen bryts, vilket bl.a. kan göra att programbolagens tro-

värdighet sätts på spel, menar programbolagen. SVT och SR betonar att

medieföretagen inte får åläggas sådana villkor för verksamheten att deras

oberoende och möjligheter till fortsatt fri nyhets- och informationsför-

medling samt opinionsbildning kan uppfattas som kringskurna. Program-

bolagen avvisar därför förslaget om att SPF tilldelas rollen som s.k.

funktionsansvarig myndighet för massmedierna. Vidare anser de att

ljudradion och televisionen bör prioriteras likvärdigt till följd av tele-

visionens stora genomslagskraft och förutsättningar att nå speciella

publikgrupper. Beredskapsplanering är ett åtagande som enligt ansvars-

principen skall regleras i respektive programbolags tillståndsvillkor,

menar programbolagen. Finansieringen av beredskapsåtgärder bör bestri-

das av berörda bolag. Programbolagen avvisar idén om finansiering via

statsbudgeten, med hänsyn till de integritetsproblem detta skapar för

medierna. Programbolagen menar vidare att medierna skall stå själv-

ständiga gentemot myndigheterna. Detta menar programbolagen, står i

strid med förslagen i betänkandet om att SPF skall utöva en form av

tillsyn över medierna. SVT och SR ifrågasätter starkt funktionsansvarig-

hetsrollen för SPF vad gäller massmedia. Den nuvarande ordningen där

programbolagen har krigsavtal med staten och självständigt, inom egna

budgetramar, ansvarar för beredskapsplaneringen är ett fullt tillräckligt

mått av myndighetsinsyn, anser programbolagen. SR och SVT har tidi-

gare även avvisat förslagen i CFF-utredningen därför att förslagen däri

kan innebära möjligheter till statlig styrning som i sin tur kan skada

programbolagens trovärdighet. Programbolagen erinrar om att regeringen

enligt grundlagen inte kan förorda om aktiebolags verksamheter och att

beredskapsförordningen därför inte kan åberopas. Programbolagen är

emellertid positiva till att delta i ett rådgivande organ knutet till SPF,

vilket kan ersätta den Rådgivande nämnden. SR ställer sig tvekande om

förslaget för kommunal beredskapsradio kan tolkas så att kommunerna

delvis kan ta över P4-nätet för egen information. Detta skulle då te sig

förvirrande för allmänheten, som kan sammanblanda informationen med

en obunden nyhetsförmedling m.m.. SR uttrycker ett starkt önskemål om

att behålla P2 inom företagets krigsorganisation. Programbolagen ställer

sig positiva till att beredskapsmedel som PTS förfogar över inom deras

budget, fördelas ut till programföretagen och till Teracom. Program-

bolagen för fram ett förslag om att en organisationskommitté skall till-

skapas för att vidare bereda utredningens förslag. Berörda medieföretag

bör där ha en rimlig representation.

TV4 AB konstaterar att regeringen ännu inte tagit initiativ till villkor

som skall gälla för sändningar om Sverige kommer i krig eller krigsfara.

TV4 menar att SVT är det programbolag som får stå för bildandet av en

självständig organisation inom totalförsvaret och lyda direkt under

regeringen. TV4 menar att kompletteringen i radio- och TV-lagens 3 kap.

2 § inte innebär att ett åtagande om beredskapsplan behöver komma med

i ett tillstånd för en kommersiell TV-kanal. TV4 understryker att ett

förväntat bortfall av annonsintäkter vid en krigssituation måste kom-

penseras, inte enbart för själva beredskapsplanläggningen. TV4 anser

bl.a. av säkerhetsskäl att de inte måste ingå i den beredskapsplan som

staten efterlyser eftersom avtal finns med SVT och SR gällande krigs-

organisationen.

Teracom hävdar att många radio- och TV-företag anlitar Teracom för

distributionen av sina sändningar. Om dessa företag skall genomföra

beredskapsplanläggning, som föreslås i betänkandet, måste den sam-

ordnas med planläggningen för Teracom. Finansieringen bör bygga på

samma förutsättningar som gäller för public service-företagen, där före-

tagen t.ex. via avgiften för distributionen även betalar för Teracoms

planeringskostnader. Teracom anser att kravet på god framförhållning i

beredskapsplaneringen kräver att frågan om huruvida tillstånd att an-

vända radiosändare kan upphöra eller inte blir klarlagd. Ett sådant

klargörande behövs i lag. Enligt Teracom får Kommunikationsdeparte-

mentets promemoria (Ds 1996:38) Moderna telekommunikationer åt alla,

icke önskvärda konsekvenser för rundradion. De förslag som utredningen

om Radion och televisionen i krig och krigsfara lagt fram bör därför

genomföras i den del förslaget gäller sändning av ljudradio eller

television. Förslaget till lagändring i radio- och TV-lagen bör ändras så

att det även täcker Teracoms tillstånd för radiosändningar. Teracom

instämmer i att SVT1 bör prioriteras bl.a. av uthållighetsskäl för reserv-

elkraft. Teracom understryker att planeringssambandet mellan public

service-företagen och Teracom inte får brytas oavsett vilket förslag av

Hot- och riskutredningen eller Krig- och krisutredningen som genomförs.

Nuvarande ordning fungerar väl. Teracom ställer sig positiva till SPF:s

föreslagna mer aktiva roll, något som inte hindras av en fortsatt till-

lämpning av den nuvarande ordningen. Teracom finner det högst

anmärkningsvärt att de inte föreslås ingå i det föreslagna Rådet. När det

gäller finansiering har Teracom avvisat CFF-utredningens förslag om

finansiering av beredskapsåtgärder via TV-avgiften. Teracom påpekar att

deras avtal med staten för krig och krigsfara bör revideras.

Telia InfoMedia AB anser att en övergripande kartläggning av kabel-

TV-näten med konsekvensanalys snarast bör ske. De fyra största kabel-

TV-operatörerna svarar för nästan hälften av distributionen för must

carry-program till hushållen. Telia menar att SPF bör satsa på uthållighet

för kabel-TV-näten för att stärka uthålligheten i radio- och TV-

distributionen, på samma sätt som PTS har satsat på uthållighet för

telefoni. Vidare deltar Telia gärna i en fortsatt utredning och utveckling

för att säkerställa reservmatning av TV-program via kabel eller satellit.

Telia föreslår att en särskild studie initieras för att förbereda en digital

reserv-TV-kanal, som aktiveras då det inte är möjligt att använda

terrester mottagning på grund av lokala olyckshändelser. Sveriges

närradioförbund har inget att erinra mot vad som föreslås i betänkandet.

Kabelvision AB avstår från att yttra sig över betänkandet.

Totalförsvarsmyndigheter

Försvarets forskningsanstalt föreslår att man i stället för krig och

krigsfara använder begreppet krig och svåra påfrestningar såsom görs i

Totalförsvarspropositionen. FOA hävdar att den föreslagna ändringen av

förfogandelagen bör förtydligas så att det klart framgår att

radioutrustning som inte utnyttjas kan tas i anspråk. FOA hävdar vidare

att TV:ns stora genomslagskraft och allmänhetens stora TV-beroende

kan motivera åtgärder på mottagarsidan. FOA anser att kriterierna för ett

funktionsansvar för radio- och TV-funktionen (inklusive distributionen)

bör sökas i programföretagens verksamhet, och att det är rimligt att SPF

får den uppgiften.

Styrelsen för psykologiskt försvar anser att åtgärder är mycket

väsentliga vad gäller TV-mediets beredskap. SPF konstaterar att det kan

vara en ändamålsenlig lösning att de får en central roll vad gäller

rundradions beredskap. SPF påpekar att funktionsansvaret egentligen

stannar inom begreppet informationsberedskap, dvs. myndigheters och

mediers beredskap att i extraordinära lägen svara upp mot de krav på

informationsverksamhet som medborgarna ställer. SPF betonar att

sändarna resp. förmedlarna av information själva svarar för innehåll och

utformning av den information man önskar sprida. Helhetssynen ger

också grund för att en god beredskap skall genomföras vad avser

bildmediet. SPF ställer sig positiv till att ett etermedieråd inrättas vid

SPF.

Post- och telestyrelsen hävdar att eftersom kontribution och distri-

bution av program är telekommunikation bör PTS vara funktionsansvarig

myndighet vad avser Teracom:s verksamhet. Det skulle innebära att

Teracom skulle medverka i PTS upphandlingsprocess. PTS motsätter sig

en omfördelning av medel till SPF därför att beredskapsåtgärderna inte

samordnas och att det kräver en ökad kompetens inom SPF.

Försvarsmakten konstaterar att utredningens förslag om de genomförs

kommer att medföra förbättringar av beredskapen inför svåra påfrest-

ningar i beredskap, kris och krig. Försvarsmakten understryker att man i

krig och krigsfara måste kunna disponera Sveriges Radios P2-sändare.

ÖCB delar utredningens allmänna utgångspunkter. ÖCB anser också

att utredningens föreslagna prioriteringar vid beredskapsplaneringen,

övriga lagstiftningsfrågor och andra viktiga åtgärdsförslag tillstyrks.

ÖCB delar inte utredningens uppfattning om hur beredskapsåtgärderna

inom rundradioverksamheten skall finansieras. ÖCB hänvisar till Total-

försvarspropositionen om att helt eller delvis avgiftsfinansiera bered-

skapsåtgärderna inom elförsörjningen och telekommunikationerna även

fortsättningsvis bör gälla för rundradioverksamheten, som sedan lång tid

tillämpat denna finansieringsform.

NUTEK avgränsar sitt yttrande till de frågor som berör energi-

funktionen. NUTEK anser att utökningen av sändningsmöjligheter för

radio- och TV-stationer bör inordnas i ett beredskapssystem, enligt utred-

ningens förslag. NUTEK menar att viss skyldighet inom bered-

skapsområdet inkluderas i sändningstillstånden. NUTEK finner att utred-

ningens förslag om särskilt beredskapsstöd till kommersiella stationer

vidare behöver analyseras. NUTEK menar vidare att en enhetlig finan-

sieringsprincip för beredskapsåtgärder bör eftersträvas motsvarande de

finansieringsförslag som är aktuella inom t.ex. elkraftsområdet och

telekommunikationsområdet.

Totalförsvarets chefsnämnd anser att betänkandet belyser de problem

och svagheter som finns med det nuvarande regelverket för radio och TV

i krig och kris. Chefsnämnden anser det synnerligen angeläget att dessa

svagheter snarast åtgärdas, särskilt inom informationsfunktionen.

Civilbefälhavaren i Mellersta civilområdet delar utredningens uppfatt-

ning om att de redan i dag grundlagsfästa reglerna, som tryckfrihetsför-

ordningen och yttrandefrihetsgrundlagen, även skall gälla i krig och

krigsfara. Den fredstida mediestrukturen bör behållas så långt det är

möjligt.

Statens Räddningsverk anser att ordet kris i betänkandets titel är

missvisande och kan lätt ge felaktiga associationer.

Statens strålskyddsinstitut instämmer med utredningens överväganden

och förslag. Kemikalieinspektionen har inget att invända mot förslagen i

betänkandet.

Centrala stabsmyndigheter

Statskontoret, anser att statsmakterna bör vara restriktiva med att inrätta

nya råd. Ett råd för radio- och TV-frågor bör prövas mot alternativet att

utöka nuvarande Pressrådets ansvarsområde. Statskontoret anser även att

den Rådgivande nämnden bör avvecklas. Statskontoret menar vidare att

utredningen inte tillräckligt tydligt påvisat att ytterligare medel, utöver de

som föreslogs i Totalförsvarspropositionen (prop. 1996/97:4) behövs.

Statskontoret menar att i det fall SPF behöver ytterligare medel bör dessa

omfördelas ur den civila planeringsramen. Statskontoret delar inte utred-

ningens uppfattning att TV-avgiftsmedel inte skall användas för bered-

skapsförberedelser. I stället bör den s.k. ansvarsprincipen gälla vid

finansiering av kostnaderna för beredskapsförberedelser. Statskontoret

delar den uppfattning som fördes fram i betänkandet för CFF-

utredningen (SOU 1996:58) där det framhålls att ansvarsprincipen också

bör vara vägledande vid fördelningen av kostnadsansvaret och en ökad

användning av avgifts- och egenfinansiering inom det civila försvaret

förordas.

RRV anser att utredningens föreslagna utökade arbetsuppgifter för SPF

ryms inom ramen för deras instruktion samt inom de uppgifter som

ankommer på myndigheten som funktionsansvarig för totalförsvarsfunk-

tionen. RRV anser inte att utredningen redovisat några vägande motiv för

att tillföra ytterligare resurser till SPF. RRV anser vidare att utredningens

förslag om att inrätta ett rådgivande organ faller inom ramen för de prin-

cipiella uppgifter som SPF åläggs i egenskap av funktionsansvarig

myndighet. Några resurser bör inte tillföras. RRV delar utredningens

uppfattning om att kostnaderna för skyddet av befintlig sändarutrustning

bör finansieras av Teracom och att kommunernas eventuella kostnader

för anskaffning av utrustning för radioverksamheten i krig bör bäras av

kommunerna. RRV anser inte att utredningen tillräckligt belyst direk-

tivens uppgifter om frågan om sändnings- och distributionsteknikens

uthållighet vid krig och krigsfara.

Länsstyrelser m.m.

Länsstyrelsen i Stockholms län ansluter sig i allt väsentligt till utred-

ningens förslag. SPF bör i författningsförslaget för beredskapsförord-

ningen förses med en stjärna som betecknar att de är en beredskaps-

myndighet. Länsstyrelsen prioriterar SR (P4) och SVT samt TV4. I

möjligaste mån skall även andra radiokanaler utnyttjas. Länsstyrelsen är

beredd att ingå i det föreslagna rådet. Funktionsansvaret för Psykologiskt

försvar bör ligga kvar hos SPF. Vissa av de kommersiella radio- och TV-

bolagen bör inte bara behandlas, utan även registreras, som K-företag.

Länstyrelsen anser att namnet på funktionen och på SPF bör bytas till

namn som bättre beskriver verksamheten.

Länsstyrelsen i Jönköpings län instämmer i huvudsak i betänkandet.

Länsstyrelsen anser att ÖCB bör ingå i det föreslagna rådet. Utred-

ningens förslag om att låta kostnader för beredskap finansieras av

statsbudgetmedel är tveksamt anser länsstyrelsen. De pekar vidare på

förslagen om avgiftsfinansiering som grundprincip i CFF-utredningen

och i Totalförsvarspropositionen. Däremot anser länsstyrelsen att statliga

medel bör bekosta sändarutrustning för kommunala radiosändningar.

Annars måste avtalet mellan kommunerna och staten för kommunernas

uppgifter inom totalförsvaret omförhandlas.

Länsstyrelsen i Göteborgs- och Bohus län anser att det är angeläget att

snarast få fram bestämmelser för hur de nya programföretagen skall

kunna inordnas i totalförsvaret vid krig, krigsfara och allvarliga fredstida

störningar. Vidare anser länsstyrelsen att det är rätt att prioritera

ljudradion före televisionen.

Länsstyrelsen i Norrbottens län instämmer i utredningens förslag och

tillstyrker de ändringar som föreslås i gällande lagar och författningar.

Samtidigt påpekar de att vissa delar i Norbotten - inom de västra fjäll-

trakterna - inte nås av VMA. Teracom borde snarast åtgärda dessa brister

eftersom länsstyrelsen anser att alla människor skall ha möjlighet att ta

del av information. Vid tillståndsgivning för sändningstillstånd bör

tillstånden utformas så att sändningsinnehavaren ges skyldighet att sända

myndighetsmeddelanden och VMA.

Västerbottens Läns Landsting tillstyrker de förslag som utredningen

för fram i betänkandet. Landstinget anser att utredningen funnit tre väl

avvägda nivåer när det gäller radiosändningar i allvarliga lägen.

Kommuner

Stockholms stads uppfattning är att de överväganden och förslag som

förs fram i betänkandet kommer att förbättra möjligheterna att nå ut med

information till allmänheten i krig och krigsfara.

Linköpings kommun tillstyrker i huvudsak förslagen i betänkandet.

Linköpings kommun anser att radio- och TV-företag utanför public

service-kretsen skall kunna påräkna liknande stöd för beredskapsplane-

ringen som gäller för dagspressen samt att sändning över ljudradion skall

kunna ske nationellt, regionalt och lokalt. Kommunen är tveksam till att

TV skall prioriteras lägre än radio. Kommunen menar att TV psykolo-

giskt har ett övertag i förhållande till andra medier. I förslaget om ändrad

beredskapsförordning bör kommunstyrelserna kompletteras under rubri-

ken Övriga myndigheter med uppgifter inom funktionen .

Karlskrona kommun delar i allt väsentligt de förslag som presenteras i

betänkandet. Kommunen anser att kommunerna skall kunna beredas

möjlighet att, i samarbete med tillståndsinnehavaren, bedriva ljudradio-

verksamhet i egen regi om behovet är starkt påkallat. Vidare anser de att

radio skall ges en högre prioritet än såväl nationell som regional TV.

Karlskrona kommun menar att kommunerna bör ingå i det föreslagna

rådet. Kommunerna bör ingå under rubriken Övriga myndigheter med

uppgift inom funktionen i beredskapsförordningen.

Göteborgs stad tillstyrker utredningens förslag. Kommunen anser att

det bör övervägas om inte sändningstillstånd för när- och lokalradio samt

lokal-TV skall förenas med villkor som innebär skyldighet att sända

meddelanden av vikt för allmänheten om myndigheten begär det. Kom-

munen anser vidare att förslaget i Hot- och riskutredningen - Ett säkrare

samhälle (SOU 1995:19) om att kommersiella lokalradiostationer skulle

åläggas att ha reservkraft kan öka kommunernas möjlighet till beredskap

vid allvarliga störningar i krissituationer.

Stenungsunds kommun anser att det är viktigt att de kommersiella

radiokanalerna omfattas av skyldigheten att sända myndighetsmed-

delanden.

Trollhättans kommun tillstyrker i stora drag betänkandet. De är tvek-

samma till att inrätta kommunal beredskapsradio med mindre än att

radiokompetens finns tillgänglig för att ge sändningarna nödvändig

auktoritet. Trollhättans kommun pekar på att kommunerna redan i dag

belastas med kostnader för information.

Kristinehamns kommun, Karlskoga kommun, Härnösands kommun och

Svenska kommunförbundet avstår från att lämna synpunkter.

Lagrådsremissens lagförslag

1 Förslag till lag om ändring i förfogandelagen (1978:262)

Härigenom föreskrivs att 5 § förfogandelagen (1978:262) skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

5 §

Genom förfogande kan

1. fastighet tagas i anspråk med nyttjanderätt och annan egendom tagas

i anspråk med äganderätt eller nyttjanderätt,

2. nyttjanderätt, servitut eller liknande rätt till egendom upphävas eller

begränsas och nyttjanderätt i andra hand tillskapas,

3. ägare eller innehavare av fastighet, gruva, byggnad, industrianlägg-

ning eller annan anläggning eller av transportmedel, arbetsmaskin eller

liknande åläggas att utöva verksamhet för eller på annat sätt medverka

till framställning av egendom för statens eller annans räkning,

4. ägare eller innehavare av lageranläggning åläggas att förvara

egendom,

5. ägare eller innehavare av transportmedel åläggas att ombesörja

transporter,

6. viss person åläggas tillfällig uppgift för försvarsmakten som

vägvisare, budbärare, arbetsmanskap eller sjukvårdspersonal.

Radiosändare eller sända-

rutrustningar får inte tas i an-

språk, om de stadigvarande ut-

nyttjas för tillståndspliktiga ljud-

radio- eller TV-sändningar enligt

radio- och TV-lagen (1996:844)

eller lokalradiolagen (1993:120).

Detsamma gäller anläggning för

trådsändning vari sådana sänd-

ningar vidaresänds.

Ägare eller innehavare av egendom som omfattas av förfogande får

icke överlåta, förbruka, skada, gömma undan eller föra bort egendomen.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

2 Förslag till lag om ändring i lokalradiolagen (1993:120)

Härigenom föreskrivs att 23 § lokalradiolagen (1993:120) skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 23 §

I nödsituationer skall sådana

meddelanden som är av vikt för

allmänheten sändas utan särskild

ersättning om en myndighet begär

det.

Varningsmeddelanden som är

av vikt för allmänheten skall

sändas kostnadsfritt, om en myn-

dighet begär det.

_____________

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

3 Förslag till lag om ändring i lagen (1993:599) om

radiokommunikation

Härigenom föreskrivs att 20 § lagen (1993:599) om radiokommu-

nikation skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

20 §

Är Sverige i krig upphör giltig-

heten av de tillstånd som har be-

slutats enligt 3 § och av de undan-

tag från tillståndsplikten som har

beslutats med stöd av 8 §. Detta

gäller inte tillstånd som har med-

delats statliga myndigheter eller

kommuner eller tillstånd som har

meddelats enskilda organisationer

eller företag som under krig skall

bedriva verksamhet som är av

särskild betydelse för total-

försvaret.

Är Sverige i krig eller krigsfara eller råder det sådana utomordentliga

förhållanden som är föranledda av att det är krig utanför Sveriges gränser

eller av att Sverige har varit i krig eller krigsfara, får regeringen meddela

de föreskrifter om tillstånd att inneha och använda radiosändare som

behövs med hänsyn till landets försvar eller säkerhet i övrigt.

__________________

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

4 Förslag till lag om ändring i radio- och TV-lagen

(1996:844)

Härigenom föreskrivs att 3 kap. 2 § radio- och TV-lagen (1996:844)

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

3 kap.

2 §

Villkor för sändningstillstånd får även avse skyldighet att

1. sända program till hela landet eller till en viss del av landet,

2. sända under en viss minsta tid,

3. samtidigt sända ett visst minsta antal program i varje område,

4. bereda utrymme för sändningar som är särskilt anpassade för syn-

eller hörselskadade enligt 2 kap. 1 § andra stycket,

5. utforma sändningar på ett sådant sätt att de blir tillgängliga för

funktionshindrade,

6. bereda utrymme för sändningar som sker med stöd av tillstånd av

regeringen,

7. använda en viss sändningsteknik,

8. använda vissa radiosändare,

9. ta hänsyn till ljudradions och televisionens särskilda genomslags-

kraft när det gäller programmens ämnen och utformning samt tiden för

sändning av programmen,

10. iaktta bestämmelsen i 6 kap. 3 § första stycket om beriktigande

även i fråga om ljudradion,

11. sända genmälen,

12. i programverksamheten re-spektera den enskildes privatliv,

13. sända ett mångsidigt programutbud,

14. regionalt sända och producera program,

15. kostnadsfritt sända meddelanden som är av vikt för allmänheten

om en myndighet begär det,

16. till Granskningsnämnden

för radio och TV lämna uppgifter

som är nödvändiga för nämndens

bedömning om sända program

stämmer överens med de villkor

som har meddelats enligt denna

lag, och

17. utforma sändningarna på

sådant sätt att de inte endast kan

tas emot av en begränsad del av

allmänheten i sändningsområdet.

16. till Granskningsnämnden

för radio och TV lämna uppgifter

som är nödvändiga för nämndens

bedömning om sända program

stämmer överens med de villkor

som har meddelats enligt denna

lag,

17. utforma sändningarna på

sådant sätt att de inte endast kan

tas emot av en begränsad del av

allmänheten i sändningsområdet

och

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

18. utarbeta en beredskapsplan

för verksamheten under höjd

beredskap och vid svåra påfrest-

ningar på samhället i fred samt

lämna den både till regeringen

och till den myndighet som rege-

ringen bestämmer

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

Lagrådet

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1997-05-15.

Närvarande: f.d. justitierådet Per Jermsten, regeringsrådet Stig von

Bahr, justitierådet Edvard[REDACTED_EFTERNAMN].

Enligt en lagrådsremiss den 7 maj 1997 (kulturdepartementet) har

regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till

1. lag om ändring i förfogandelagen (1978:262),

2. lag om ändring i lokalradiolagen (1993:120),

3. lag om ändring i lagen (1993:599) om radiokommunikation,

4. lag om ändring i radio- och TV-lagen (1996:844).

Förslagen har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn Lena

Hjelmtorp.

Lagrådet lämnar förslagen utan erinran.

Kulturdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 22 maj 1997

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],

Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1996/97:158 Radio och TV under höjd

beredskap och vid svåra påfrestningar på samhället i fred.

1 Lydelse enligt prop. 1996/97:101, bet. 1996/97:KU19.

 Förslag i prop. 1995/96:160.

 Senaste lydelse 1996:215.

 Förslag i prop. 1996/97:101.

 Prop. 1996/97:158

2

1

 Prop. 1996/97:158

 Bilaga 1

 Prop. 1996/97:158

 Bilaga 2

 Prop. 1996/97:158

 Bilaga 3

 Prop. 1996/97:158

 Bilaga 4

 Prop. 1996/97:158

 Bilaga 5

 Prop. 1996/97:158