Regeringens proposition

1999/2000:55

Kommersiell lokalradio

Prop.

1999/2000:55

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 3 februari 2000

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Marita[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Kulturdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås nya villkor för den kommersiella lokalradion

som syftar till att förstärka yttrandefriheten genom att öka mångfalden

och den lokala förankringen i lokalradion.

Tillstånd att sända lokalradio skall inte längre fördelas genom ett auk-

tionsförfarande utan av Radio- och TV-verket genom ett urvalsförfarande

som huvudsakligen baseras på ägarförhållanden och åtaganden i fråga

om programinnehåll.

I propositionen föreslås vidare att förbudet att ge tillstånd att sända

lokalradio till tidningsutgivare samt programföretag som fått tillstånd av

regeringen att sända ljudradio- eller TV-program avskaffas liksom förbu-

det för en tillståndshavare att ha mer än ett tillstånd.

Ett tillstånd att sända lokalradio får förenas med villkor av olika slag.

Varje tillståndshavare skall dagtid sända minst tre timmar eget mate-

rial.

Det föreslås vidare att ett tillstånd att sända lokalradio skall gälla i

högst fyra år. Tillstånden får därefter förlängas med högst fyra år i taget.

De befintliga tillstånden skall kunna förlängas med åtta år. Därefter får

tillstånden förlängas med högst fyra år i taget.

De som får nya tillstånd skall enligt förslaget betala en koncessions-

avgift om 40 000 kr per år. För de befintliga tillstånden skall den avgift

som fastställdes vid auktionsförfarandet betalas även under kommande

tillståndsperioder.

Det föreslås vidare att de nya reglerna för den kommersiella

lokalradion förs in i radio- och TV-lagen (1996:844) och att

lokalradiolagen och den s.k. stopplagen upphävs.

De nya reglerna föreslås träda i kraft den 1 juli 2000.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 4

2 Lagtext 5

2.1 Förslag till lag om ändring i förfogandelagen (1978:262) 5

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:1559) med

föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och

yttrandefrihetsgrundlagens områden 6

2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:72) om

koncessionsavgift på televisionens område 7

2.4 Förslag till lag om ändring i lotterilagen (1994:1000) 11

2.5 Förslag till lag om ändring i marknadsföringslagen

(1995:450) 12

2.6 Förslag till lag om ändring i radio- och TV-lagen

(1996:844) 13

3 Ärendet och dess beredning 28

4 Bakgrund 29

4.1 Ljudradions utveckling 29

4.2 Lokalradio 29

4.3 Stopplagen 30

4.4 Lokal- och närradiokommittén 31

4.5 Lokalradions verksamhet 32

4.6 Digitala ljudradiosändningar 33

5 Nya villkor för den kommersiella lokalradion 34

6 Nya tillstånd 38

6.1 Vem kan få tillstånd ? 38

6.2 Fördelning av tillstånd 42

6.2.1 En sökande 42

6.2.2 Urval bland flera sökande 43

6.3 Tillståndsvillkor 52

6.3.1 Villkor som alltid får ställas 53

6.3.2 Villkor som får ställas efter urval 57

6.4 Regler för innehållet i allmänhet 58

6.5 Tillståndsperioden 62

6.6 Sanktioner 64

6.6.1 Vite 64

6.6.2 Återkallelse 65

6.7 Överlåtelse 69

6.8 Överklagande 71

6.9 Myndigheter 73

6.9.1 Radio- och TV-verket 73

6.9.2 Granskningsnämnden för radio och TV 74

6.10 Övrigt 75

7 Befintliga tillstånd 76

8 Avgifter 78

9 Ekonomiska konsekvenser 83

10 Författningskommentarer 84

10.1 Förslaget till lag om ändring i förfogandelagen

 (1978:262) 84

10.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:1559) med

föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och

yttrandefrihetsgrundlagens områden 84

10.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:72) om

koncessionsavgift på televisionens område 84

10.4 Förslaget till lag om ändring i lotterilagen (1994:1000) 86

10.5 Förslaget till lag om ändring i marknadsföringslagen

(1995:450) 86

10.6 Förslaget till lag om ändring i radio- och TV-lagen

(1996:844) 86

Bilaga 1 Sammanfattning av betänkandet Den framtida kommer-

 siella lokalradion (SOU 1999:14) 91

Bilaga 2 Författningsförslag i betänkandet Den framtida kommer-

 siella lokalradion (SOU 1999:14) 94

Bilaga 3 Förteckning över remissinstanserna 120

Bilaga 4 Lagrådsremissens lagförslag 121

Bilaga 5 Lagrådets yttrande 143

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträdet den 3 februari 2000 161

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till

1. lag om ändring i förfogandelagen (1978:262),

2. lag om ändring i lagen (1991:1559) med föreskrifter på tryckfrihets-

förordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden,

3. lag om ändring i lagen (1992:72) om koncessionsavgift på televi-

sionens område,

4. lag om ändring i lotterilagen (1994:1000),

5. lag om ändring i marknadsföringslagen (1995:450), samt

6. lag om ändring i radio- och TV-lagen (1996:844).

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om ändring i förfogandelagen

(1978:262)

Härigenom föreskrivs att 5 § förfogandelagen (1978:262) skall ha föl-

jande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

5 §

Genom förfogande kan

1. fastighet tagas i anspråk med nyttjanderätt och annan egendom tagas

i anspråk med äganderätt eller nyttjanderätt,

2. nyttjanderätt, servitut eller liknande rätt till egendom upphävas eller

begränsas och nyttjanderätt i andra hand tillskapas,

3. ägare eller innehavare av fastighet, gruva, byggnad, industrianlägg-

ning eller annan anläggning eller av transportmedel, arbetsmaskin eller

liknande åläggas att utöva verksamhet för eller på annat sätt medverka till

framställning av egendom för statens eller annans räkning,

4. ägare eller innehavare av lageranläggning åläggas att förvara egen-

dom,

5. ägare eller innehavare av transportmedel åläggas att ombesörja

transporter,

6. viss person åläggas tillfällig uppgift för försvarsmakten som väg-

visare, budbärare, arbetsmanskap eller sjukvårdspersonal.

Radiosändare eller sändarutrust-

ning får inte tas i anspråk, om den

stadigvarande utnyttjas för till-

ståndspliktiga ljudradio- eller TV-

sändningar enligt radio- och TV-

lagen (1996:844) eller lokalradio-

lagen (1993:120). Detsamma gäl-

ler anläggning för trådsändning

vari sådana sändningar vidare-

sänds.

Radiosändare eller sändarutrust-

ning får inte tas i anspråk, om den

stadigvarande utnyttjas för till-

ståndspliktiga ljudradio- eller TV-

sändningar enligt radio- och TV-

lagen (1996:844). Detsamma gäl-

ler anläggning för trådsändning

vari sådana sändningar vidare-

sänds.

Ägare eller innehavare av egendom som omfattas av förfogande får

icke överlåta, förbruka, skada, gömma undan eller föra bort egendomen.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 2000.

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:1559) med

föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och yttran-

defrihetsgrundlagens områden

Härigenom föreskrivs att 3 kap. 3 § och 5 kap. 7 § lagen (1991:1559)

med föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrund-

lagens område skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3 kap.

3 §

Varje sammanslutning som av-

ser att sända ljudradio med stöd av

4 kap. radio- och TV-lagen

(1996:844) skall utse en utgivare

för programverksamheten. Det-

samma gäller innehavare av till-

stånd enligt lokalradiolagen

(1993:120) eller enligt 2 kap. 2 §

fjärde stycket radio- och TV-

lagen. Sammanslutningen eller till-

ståndshavaren skall till Radio- och

TV-verket anmäla vem som är

utgivare.

Varje sammanslutning som av-

ser att sända ljudradio med stöd av

4 kap. radio- och TV-lagen

(1996:844) skall utse en utgivare

för programverksamheten. Det-

samma gäller innehavare av till-

stånd enligt 2 kap. 2 § fjärde

stycket och 5 kap. radio- och TV-

lagen. Sammanslutningen eller till-

ståndshavaren skall till Radio- och

TV-verket anmäla vem som är

utgivare.

Om den som är utsedd till utgivare inte längre är behörig eller hans

uppdrag upphör, skall sammanslutningen eller tillståndshavaren omedel-

bart utse ny utgivare. Denne skall anmälas så som föreskrivs i första

stycket.

5 kap.

7 §

I lokalradiolagen (1993:120)

och i radio- och TV-lagen

(1996:844) finns ytterligare be-

stämmelser om skyldighet att till-

handahålla inspelningar av radio-

program.

I radio- och TV-lagen

(1996:844) finns ytterligare be-

stämmelser om skyldighet att till-

handahålla inspelningar av radio-

program.

I lagen (1993:1392) om pliktexemplar av dokument finns bestämmel-

ser om skyldighet att lämna skrifter och upptagningar till bibliotek eller

till Arkivet för ljud och bild.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 2000.

2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:72) om kon-

cessionsavgift på televisionens område

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1992:72) om koncessions-

avgift på televisionens område

dels att rubriken till lagen, 1, 6, 7, 9 och 12 §§ skall ha följande

lydelse,

dels att rubriken närmast före 2 § skall lyda Beräkning av avgift för

tillstånd att sända television ,

dels att det skall införas nya bestämmelser, 4 a, 6 a, 8 a, 8 b och

12 a §§, samt närmast före 4 a § en ny rubrik av följande lydelse.

Lag om koncessionsavgift på televisionens och radions område

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 §

Ett programföretag som enligt 2 kap. 2 § första stycket radio- och TV-

lagen (1996:844) har tillstånd att i hela landet sända TV-program skall

betala koncessionsavgift till staten enligt denna lag under förutsättning

att företaget har rätt att sända reklam i sådan sändning och är ensamt om

denna rätt här i landet.

Den som enligt 5 kap. radio-

och TV-lagen har tillstånd att

sända lokalradio skall betala

konces-sionsavgift till staten enligt

denna lag.

Beräkning av avgift för tillstånd att sända lokalradio

4 a §

Koncessionsavgiften för den

som enligt 5 kap. radio- och TV-

lagen (1996:844) har tillstånd att

sända lokalradio utgör 40 000 kr

för varje kalenderår under vilken

sändningsverksamheten får be-

drivas.

Avgiften för varje kalenderår

skall justeras med hänsyn till kvo-

ten mellan konsumentprisindex för

oktober månad året före det år

som avgiften avser och konsu-

mentprisindex för oktober månad

2000.

Beloppet avrundas nedåt till

närmaste tusental kronor.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

6 §

Programföretaget skall senast

den 15 februari varje år lämna

Radio- och TV-verket de uppgifter

som behövs för att fastställa den

rörliga delen av koncessions-

avgiften för föregående år. Om

sådana uppgifter inte lämnas eller

de lämnade uppgifterna är ofull-

ständiga, får Radio- och TV-verket

förelägga företaget vid vite att

fullgöra skyldigheten.

Radio- och TV-verket meddelar

senast den 1 mars beslut om det

belopp till vilket den rörliga delen

av koncessionsavgiften uppgår för

föregående år. Om programföreta-

get inte har fullgjort sin uppgifts-

skyldighet enligt första stycket

första meningen, meddelar Radio-

och TV-verket beslut snarast möj-

ligt efter det att uppgiftsskyldighe-

ten har fullgjorts.

Den rörliga delen av konces-

sionsavgiften skall betalas senast

den 31 mars om Radio- och TV-

verket har meddelat beslut om av-

giften senast under mars månad. I

annat fall skall avgiften betalas så

snart Radio- och TV-verket med-

delat beslut om avgiften.

Programföretaget skall senast

den 15 februari varje år lämna

Radio- och TV-verket de uppgifter

som behövs för att fastställa den

rörliga delen av koncessionsavgif-

ten för television för föregående

år. Om sådana uppgifter inte

lämnas eller de lämnade

uppgifterna är ofullständiga, får

Radio- och TV-verket förelägga

företaget vid vite att fullgöra

skyldigheten.

Radio- och TV-verket meddelar

senast den 1 mars beslut om det

belopp till vilket den rörliga delen

av koncessionsavgiften för televi-

sion uppgår för föregående år. Om

programföretaget inte har fullgjort

sin uppgiftsskyldighet enligt första

stycket första meningen, meddelar

Radio- och TV-verket beslut sna-

rast möjligt efter det att uppgifts-

skyldigheten har fullgjorts.

Den rörliga delen av konces-

sionsavgiften för television skall

betalas senast den 31 mars om

Radio- och TV-verket har medde-

lat beslut om avgiften senast under

mars månad. I annat fall skall av-

giften betalas så snart Radio- och

TV-verket meddelat beslut om av-

giften.

6 a §

Skyldighet att betala avgift för

tillstånd att sända lokalradio gäl-

ler från och med den dag då sänd-

ningar får bedrivas med stöd av

tillståndet. Att avgiften i vissa fall

skall betalas dessförinnan framgår

av 5 kap. 9 § radio- och TV-lagen.

I ett beslut om tillstånd att

sända lokalradio skall Radio- och

TV-verket ange den avgift enligt

4 a § som tillståndshavaren skall

betala

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

under det första kalenderåret. Av-

giften skall betalas så snart Radio-

och TV-verket meddelat beslut om

avgiften.

Radio- och TV-verket skall se-

nast den 31 december varje år

fastställa det belopp som skall be-

talas under det följande kalen-

deråret. Avgiften skall betalas före

utgången av januari månad det ka-

lenderår som avgiften avser.

7 §

Ränta skall betalas på koncessionsavgift från förfallodagen. Räntesat-

sen bestäms enligt 6 § räntelagen (19975:635).

Om Radio- och TV-verket har

fattat beslut om den rörliga kon-

cessionsavgiften efter utgången av

mars månad, skall ränta ändå be-

talas från den 31 mars.

Om Radio- och TV-verket har

fattat beslut om den rörliga kon-

cessionsavgiften för television

efter utgången av mars månad,

skall ränta ändå betalas från den

31 mars.

Radio- och TV-verket beslutar om ränta.

8 a §

Återkallas ett tillstånd att sända

lokalradio gäller skyldigheten att

betala avgiften till och med nittio

dagar från den dag tillståndet

enligt 5 kap. 18 § radio- och TV-

lagen skall anses ha upphört att

gälla.

En tillståndshavares skyldighet

att betala avgift gäller inte för tid

efter det att någon annan övertagit

tillståndet.

8 b §

Den som får medgivande enligt

5 kap. 15 § radio- och TV-lagen

(1996:844) skall betala en avgift

som motsvarar vad denne skulle

ha betalat om tillståndet förlängts.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

9 §

Om det belopp som programfö-

retaget har betalat för en viss

period överstiger vad företaget

skall betala enligt 3 § eller enligt

beslut av Radio- och TV-verket

eller domstol, skall det överskju-

tande beloppet betalas tillbaka till

företaget.

Om det belopp som programfö-

retaget har betalat för en viss

period överstiger vad företaget

skall betala enligt 3 eller 4 a §

eller enligt beslut av Radio- och

TV-verket eller domstol, skall det

överskjutande beloppet betalas

tillbaka till företaget.

Ränta skall betalas på belopp som återbetalas. Räntan beräknas efter

en räntesats motsvarande det av Riksgäldskontoret fastställda diskonto,

som gällde vid utgången av året närmast före det år då återbetalningen

äger rum. Radio- och TV-verket beslutar om ränta.

12 §

Om det finns särskilda skäl får

regeringen meddela anstånd med

betalning av koncessionsavgift och

ränta. Om det finns synnerliga skäl

får regeringen medge befrielse helt

eller delvis från skyldigheten att

betala koncessionsavgift och ränta

för en viss period.

Om det finns särskilda skäl får

regeringen meddela anstånd med

betalning av koncessionsavgift och

ränta för television. Om det finns

synnerliga skäl får regeringen

medge befrielse helt eller delvis

från skyldigheten att betala

koncessionsavgift och ränta för

television för en viss period.

12 a §

Om det finns särskilda skäl får

Radio- och TV-verket meddela an-

stånd med betalning av konces-

sionsavgift och ränta för tillstånd

att sända lokalradio. Om det finns

synnerliga skäl får Radio- och TV-

verket medge befrielse helt eller

delvis från skyldigheten att betala

koncessionsavgift och ränta för

tillstånd att sända lokalradio för

en viss period.

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 2000.

2. I fråga om tillstånd som meddelats före den 1 juli 2000 och som

därefter förlängs gäller 15 17 och 32 37 §§ i den upphävda lokalradio-

lagen (1993:120) i stället för bestämmelserna i denna lag.

2.4 Förslag till lag om ändring i lotterilagen (1994:1000)

Härigenom föreskrivs att 18 § lotterilagen (1994:1000) skall ha föl-

jande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

18 §

Ett egentligt lotteri enligt 16 och 17 §§ får inte anordnas i radio eller

television utan särskilt tillstånd.

Tillstånd att anordna sådana

lotterier i lokalradio enligt lokal-

radiolagen (1993:120), närradio

eller andra trådsändningar av tele-

vision än vidaresändningar enligt

radio- och TV-lagen (1996:844)

får lämnas bara om det kan antas

att marknaden för lokala lotterier

inte försämras.

Tillstånd att anordna sådana

lotterier i lokalradio, närradio eller

andra trådsändningar av television

än vidaresändningar enligt radio-

och TV-lagen (1996:844) får läm-

nas bara om det kan antas att

marknaden för lokala lotterier inte

försämras.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 2000.

2.5 Förslag till lag om ändring i marknadsföringslagen

(1995:450)

Härigenom föreskrivs att 22 § marknadsföringslagen (1995:450) skall

ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

22 §

En näringsidkare får åläggas att betala en särskild avgift

(marknadsstörningsavgift), om näringsidkaren eller någon som handlar

på näringsidkarens vägnar uppsåtligen eller av oaktsamhet har brutit mot

någon bestämmelse i 5 13 §§.

Detsamma gäller om en närings-

idkare eller någon som handlar på

dennes vägnar uppsåtligen eller av

oaktsamhet bryter mot någon av

bestämmelserna i 26 § andra

stycket lokalradiolagen

(1993:120), 14 § första stycket

andra och tredje meningen tobaks-

lagen (1993:581), 4 kap. 10 §

alkohollagen (1994:1738) eller

7 kap. 3, 4 eller 10 § radio- och

TV-lagen (1996:844).

Detsamma gäller om en närings-

idkare eller någon som handlar på

dennes vägnar uppsåtligen eller av

oaktsamhet bryter mot någon av

bestämmelserna i 14 § första

stycket andra och tredje meningen

tobakslagen (1993:581), 4 kap.

10 § alkohollagen (1994:1738)

eller 7 kap. 3, 4 eller 10 § radio-

och TV-lagen (1996:844).

Vad som sägs i första och andra stycket gäller också en näringsidkare

som uppsåtligen eller av oaktsamhet väsentligt har bidragit till överträ-

delsen.

Avgiften tillfaller staten.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 2000.

2.6 Förslag till lag om ändring i radio- och TV-lagen

(1996:844)

Härigenom föreskrivs i fråga om radio- och TV-lagen (1996:844)

dels att 1 kap. 5 §, 2 kap. 1, 2 och 4 §§, 3 kap. 1 §, 5 kap. 1 §, 9 kap.

7 §, 10 kap. 9 §, 11 kap. 1 §, och 13 kap. 3 § samt rubriken till 10 kap.

skall ha följande lydelse,

dels att rubriken till 12 kap. skall lyda Handläggningen av ärenden om

särskilda avgifter, vite och återkallelse ,

dels att det i lagen skall införas nya bestämmelser, 1 kap. 6 §, 5 kap. 2-

20 §§, 6 kap. 7 a och 7 b §§, 9 kap. 10 och 11 §§, 11 kap. 5 § samt

13 kap. 1 a § av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 kap.

5 §

Andra föreskrifter än 3 kap. 3 §

första stycket 1 avseende villkor

om förbud att sända reklam och

7 kap. 11 § om förbud att sända

reklam gäller inte för ljud i TV-

sändning, om ljudet helt stämmer

överens med en ljudradiosändning

som sker med stöd av tillstånd en-

ligt denna lag eller lokalradio-

lagen (1993:120) eller för vilken

den sändande låtit registrera sig.

Andra föreskrifter än 3 kap. 3 §

första stycket 1 avseende villkor

om förbud att sända reklam och

7 kap. 11 § om förbud att sända

reklam gäller inte för ljud i TV-

sändning, om ljudet helt stämmer

överens med en ljudradiosändning

som sker med stöd av tillstånd en-

ligt denna lag eller för vilken den

sändande låtit registrera sig.

6 §

I lagen (1992:72) om konces-

sionsavgift på televisionens och

radions område finns bestämmel-

ser om avgifter för tillstånd att

sända TV-program i hela landet

och för tillstånd att sända lokalra-

dio.

2 kap.

1 §

För att sända ljudradio- eller TV-program med hjälp av radiovågor på

frekvens under 3 gigahertz krävs tillstånd enligt denna lag.

Tillstånd krävs inte för sänd-

ningar av sökbar text-TV som sker

från radiosändare som används för

andra sändningar med stöd av till-

stånd enligt denna lag eller lokal-

radiolagen (1993:120). Tillstånd

krävs inte heller för sändningar

Tillstånd krävs inte för sänd-

ningar av sökbar text-TV som sker

från radiosändare som används för

andra sändningar med stöd av till-

stånd enligt denna lag. Tillstånd

krävs inte heller för sändningar

som är särskilt anpassade för syn-

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

som är särskilt anpassade för syn-

eller hörselskadade och som äger

rum under högst fyra timmar om

dygnet från en sådan radiosändare.

eller hörselskadade och som äger

rum under högst fyra timmar om

dygnet från en sådan radiosändare.

Föreskrifter om tillstånd att inneha eller använda radiosändare finns i

lagen (1993:599) om radiokommunikation.

2 §

Tillstånd att sända TV-program

och tillstånd att till hela landet

eller till utlandet sända

ljudradioprogram meddelas av

regeringen.

Tillstånd att sända TV-program

och tillstånd att till hela landet

eller till utlandet sända

ljudradioprogram meddelas av

regeringen. Regeringen meddelar

också till-stånd att bedriva lokala

digitala ljudradiosändningar.

Tillstånd att sända närradio enligt 4 kap. meddelas av Radio- och TV-

verket.

Tillstånd att sända lokalradio

meddelas av Radio- och TV-verket

enligt lokalradiolagen (1993:120).

Tillstånd att sända lokalradio

enligt 5 kap. meddelas av Radio-

och TV-verket.

Radio- och TV-verket får vidare meddela tillstånd att under en begrän-

sad tid om högst två veckor sända TV-program eller ljudradioprogram

som inte är närradio eller lokalradio. Verket får förena ett sådant tillstånd

med villkor enligt 3 kap. 1 3 §§ samt besluta att föreskrifterna i 6 och 7

kap. inte skall tillämpas på sändningar som sker med stöd av ett sådant

tillstånd.

Om det finns särskilda skäl får

regeringen meddela tillstånd att

sända ljudradioprogram i lokala

sändningar som inte uppfyller kra-

ven för närradio eller lokalradio.

Tillstånd att bedriva lokala digi-

tala ljudradiosändningar medde-

las också av regeringen.

Om det finns särskilda skäl får

regeringen meddela tillstånd att

sända ljudradioprogram i lokala

sändningar som inte uppfyller kra-

ven för närradio eller lokalradio.

4 §

Radio- och TV-verket skall upp-

rätta ett register avseende dem

som har tillstånd som avses i 2 §

eller har anmält sig enligt 3 §.

Registret får föras med hjälp av

automatisk databehandling. Det får

endast innehålla sådana uppgifter

som avses i 3 § andra stycket,

6 kap. 9 §, 9 kap. 4 7 §§ samt 22 §

andra stycket och 29 §

lokalradiolagen (1993:120).

Radio- och TV-verket skall upp-

rätta ett register avseende dem

som har tillstånd som avses i 2 §

eller har anmält sig enligt 3 §.

Registret får föras med hjälp av

automatisk databehandling. Det får

endast innehålla sådana uppgifter

som avses i 3 § andra stycket,

6 kap. 9 § och 9 kap. 4 7 §§.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3 kap.

1 §

Sändningstillstånd som meddelas av regeringen får förenas med villkor

som innebär att sändningsrätten skall utövas opartiskt och sakligt samt

med beaktande av att en vidsträckt yttrandefrihet och informationsfrihet

skall råda i ljudradion och televisionen.

Ett sändningstillstånd får därut-

över förenas med villkor som an-

ges i 2 och 3 §§ samt 4 § andra

stycket.

Ett sändningstillstånd får därut-

över förenas med villkor som an-

ges i 2 4 §§.

5 kap.

1 §

Med lokalradio avses andra tillståndspliktiga lokala ljudradiosänd-

ningar än sådana som kräver tillstånd av regeringen eller som får ske en-

dast under en begränsad tid enligt 2 kap. 2 § fjärde stycket eller som är

närradio.

Bestämmelser om lokalradio

finns i lokalradiolagen

(1993:120).

2 §

Radio- och TV-verket bestäm-

mer sändningsområdenas omfatt-

ning. Härvid skall verket beakta

1. vad som är tekniskt möjligt att

nå från sändare med lämpligt

läge,

2. hur möjligheterna att ta emot

sändningar påverkas på andra

håll, och

3. vad som är naturliga lokala

intresseområden.

Sändningsområdena skall ut-

formas så att ett stort antal till-

stånd kan lämnas. Flera tillstånd

kan lämnas för samma sändnings-

område.

3 §

När ett sändningsutrymme för

ett område blir ledigt skall Radio-

och TV-verket kungöra detta. I

kungörelsen skall anges sänd-

ningsområdets omfattning, sista

dag för ansökan och första dag då

sändningar får bedrivas med stöd

av tillståndet.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4 §

Tillstånd att sända lokalradio

lämnas till en fysisk eller juridisk

person och omfattar endast ett

sändningsområde. Ingen får ha

mer än ett sändningstillstånd inom

ett sändningsområde, om det inte

finns särskilda skäl.

Staten, landsting eller kommu-

ner får inte inneha tillstånd att

sända lokalradio, vare sig direkt

eller indirekt genom

1. företag i vilket ett eller flera

sådana subjekt har en del som för

dem gemensamt motsvarar minst

20 procent av samtliga aktier eller

andelar eller genom avtal har ett

bestämmande inflytande, eller

2. ett företag som enligt 1 kap.

4 § årsredovisningslagen

(1995:1554) är ett dotterföretag

till ett företag som avses i 1.

5 §

Ett tillstånd att sända lokalradio

innebär rätt att bedriva sådana

sändningar som kan tas emot med

god hörbarhet inom det sänd-

ningsområde som anges i tillstån-

det.

Sändningstillståndet får förenas

med villkor enligt 10 och 11 §§.

6 §

Varje tillståndsperiod skall vara

fyra år. Den första perioden skall

räknas från och med den 1 januari

2001. Ett tillstånd gäller till ut-

gången av den tillståndsperiod

under vilken tillståndet meddelats.

7§

Om två eller flera sökande finns

till ett ledigt sändningsutrymme

när ansökningstiden har gått ut,

skall Radio- och TV-verket

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

ge sökandena möjlighet att före en

viss dag samordna ansökningarna.

Om det efter den dagen fortfa-

rande finns två eller flera sökande

till ett ledigt sändningsutrymme,

skall verket besluta om fördelning

av tillståndet i enlighet med 8 §.

8 §

När det finns två eller flera

sökande till ett ledigt sändnings-

utrymme skall Radio- och TV-

verket sträva efter en fördelning

av sändningsutrymmet som medför

att sändningarna i hög grad

utgörs av eget material och

program med lokal anknytning.

Vidare skall verket sträva efter

att dominans över nyhetsförmed-

ling och opinionsbildning motver-

kas och att möjligheterna till

mångfald tas till vara. Därvid

skall beaktas om sökanden

1. ger ut en dagstidning eller

sänder radio eller television i

sändningsområdet,

2. genom aktie- eller andelsin-

nehav eller avtal ensam har ett

bestämmande inflytande över ett

företag som avses i 1, eller

3. är ett företag i vilket någon

som avses i 1 eller 2 ensam har ett

bestämmande inflytande.

Radio- och TV-verket skall vid

fördelningen också beakta sökan-

dens finansiella och tekniska förut-

sättningar att bedriva verksam-

heten varaktigt med god kapacitet

och kvalitet.

Med eget material avses pro-

gram som har tillkommit enbart

för den egna verksamheten och

som bearbetats redaktionellt.

Med dagstidning avses en all-

män nyhetstidning av

dagspresska-

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

raktär, som normalt kommer ut

med minst ett nummer varje vecka.

9 §

Om det bara finns en sökande

till ett ledigt sändningsutrymme,

skall Radio- och TV-verket under-

rätta denne om att tillstånd kom-

mer att meddelas om avgift enligt

lagen (1992:72) om konces-

sionsavgift på televisionens och

radions område betalas inom två

veckor från det att underrättelsen

skickas ut.

Om sökanden fullgör vad som

anges i första stycket, skall denne

meddelas tillstånd. Annars förfal-

ler ansökan.

10 §

Ett sändningstillstånd får för-

enas med villkor som avser skyl-

dighet att

1. sända program i en viss del

av sändningsområdet eller som

når en viss del av befolkningen

inom området,

2. sända under en viss minsta

tid,

3. använda en viss sändnings-

teknik och att samarbeta med

andra tillståndshavare i tekniska

frågor, och

4. använda en viss teknik för så-

dan inspelning som avses i 9 kap.

8 §.

11 §

Sändningstillståndet får även

förenas med villkor som avser

skyldighet att

1. inte förändra ägarförhållan

dena och inflytandet i företaget

mer än i begränsad omfattning,

2. sända en viss mängd eget

material, och att

3. sända en viss mängd program

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

med lokal anknytning.

Första stycket gäller inte i fall

som avses i 9 §.

12 §

Innan Radio- och TV-verket

meddelar beslut om tillstånd skall

den sökande ges tillfälle att ta del

av och yttra sig över de villkor

som myndigheten avser att förena

med tillståndet.

13 §

Om en tillståndshavare senast

sex månader före tillståndsperio-

dens utgång begär förlängning av

sitt sändningstillstånd skall detta

förlängas med ytterligare en till-

ståndsperiod, om inte

1. det finns grund för återkal-

lelse av tillståndet enligt 11 kap.,

2. tillståndshavaren väsentligen

brutit mot villkor som enligt 10

eller 11 § förenats med sänd-

ningstillståndet,

3. tillståndshavaren väsentligen

brutit mot bestämmelsen om eget

material i 6 kap. 7 a § och det inte

finns särskilda skäl för att tillstån-

det skall förlängas.

Ett tillstånd skall inte heller

förlängas om förändringar i tek-

niken eller i användningen av

radiofrekvenser på grund av inter-

nationella överenskommelser som

Sverige anslutit sig till medför att

ett nytt tillstånd med samma

villkor inte skulle meddelas.

Om Radio- och TV-verket inte

avser att medge förlängning skall

verket, senast fyra månader före

tillståndsperiodens utgång, med-

dela tillståndshavaren att tillstån-

det inte kommer att förlängas.

Som tillståndshavare i denna

bestämmelse skall anses också den

vars sändningsområde efter änd-

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

rad indelning enligt 14 § genom-

gått endast sådana förändringar

att sändningsområdet framstår

som väsentligen detsamma som

före den ändrade indelningen.

14 §

Radio- och TV-verket får be-

sluta om en ändrad indelning av

sändningsområden vid utgången

av en tillståndsperiod. Om en be-

rörd tillståndshavare motsätter sig

förändringen, får den vidtas

endast om förändringar i tekniken

eller i användningen av

radiofrekvenser på grund av

internationella överenskommelser

som Sverige anslutit sig till medför

att ett nytt tillstånd med samma

villkor inte skulle meddelas.

Beslut om ändrad indelning av

sändningsområden får inte fattas

senare än sex månader före till-

ståndsperiodens utgång.

Radio- och TV-verket skall för

varje sändningsområde som ingår

i den nya indelningen senast sex

månader före utgången av den

löpande tillståndsperioden med-

dela särskilt beslut om vem som

skall anses som tillståndshavare.

Om ingen kan anses som till-

ståndshavare skall tillstånd för

sändningsområdet kungöras le-

digt. Kungörelse får ske först se-

dan beslutet vunnit laga kraft.

15 §

Har Radio och TV-verket med-

delat beslut enligt 14 § tredje

stycket första meningen om att

någon skall anses som tillstånds-

havare, får verket medge denne att

sända efter tillståndsperiodens slut

i avvaktan på att beslutet vinner

laga kraft. Sådant medgivande

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

skall lämnas för ett visst sänd-

ningsområde för en viss tid.

16 §

Ett tillstånd får överlåtas om

Radio- och TV-verket medger det.

Sådant medgivande skall inte läm-

nas om

1. förvärvaren enligt 4 § andra

stycket inte skulle kunna få till-

stånd att sända lokalradio, eller

2. förvärvaren redan har till-

stånd att sända lokalradio i

samma sändningsområde, direkt

eller indirekt genom företag i

vilket förvärvaren har del som

motsvarar minst 20 procent av

samtliga aktier eller andelar eller

genom avtal ensam har ett

bestämmande inflytande.

Överlåtelse skall heller inte

medges om det medför en påtaglig

minskning av mångfalden i

medieutbudet inom sändnings-

området.

Om det finns särskilda skäl kan

Radio- och TV-verket medge att

överlåtelse sker trots att förvär-

varen redan har tillstånd i sänd-

ningsområdet.

Om verket inte medger överlå-

telsen, är den utan verkan.

17 §

Den som förvärvar ett tillstånd

övertar överlåtarens rättigheter

och skyldigheter enligt denna lag

såvitt avser tiden efter beslutet om

medgivande.

Om ett föreläggande enligt

10 kap. 9 § 1, 2, 9 och 10 har

meddelats mot den tidigare inne

havaren, gäller föreläggandet

även mot den nye innehavaren.

Radio- och TV-verket skall i

samband med att det medger

överlåtelsen underrätta den nye

innehavaren om

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

detta. Om underrättelse inte skett

gäller inte föreläggandet mot

denne.

18 §

Om en tillståndshavare begärt

att hans tillstånd skall återkallas,

skall tillståndet anses ha upphört

att gälla den dag en sådan begä-

ran kom in till Radio- och TV-ver-

ket eller den senare dag som till-

ståndshavaren angett.

19 §

Om en tillståndshavare försätts i

konkurs eller träder i likvidation

upphör hans tillstånd att gälla.

20 §

Om en tillståndshavare avlider

upphör hans tillstånd att gälla tre

månader efter dödsfallet. Har en

ansökan om medgivande till över-

låtelse av tillståndet kommit in till

Radio- och TV-verket innan till-

ståndet upphört att gälla skall den

prövas enligt 16 §.

6 kap.

7 a §

I lokalradio skall eget material

sändas under minst tre timmar

varje dygn under tiden 06.00

21.00.

7 b §

Varningsmeddelanden som är

av vikt för allmänheten och som

skall skydda människor, egendom

eller miljö skall sändas

kostnadsfritt i lokalradio, om en

myndighet begär det.

9 kap.

7 §

På begäran av Radio- och TV-

verket skall den som fått tillstånd

På begäran av Radio- och TV-

verket skall den som fått tillstånd

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

av regeringen lämna upplysningar

om sådana innehav av aktier eller

andelar eller ingångna avtal som

medför att han eller hon har infly-

tande i ett annat företag med så-

dant tillstånd. Vidare skall på

begäran av Radio- och TV-verket

ett företag som är tillståndshavare

lämna uppgifter om sådana inne-

hav av aktier eller andelar eller

ingångna avtal som innebär att

någon ensam har ett bestämmande

inflytande i företaget.

av regeringen lämna upplysningar

om sådana innehav av aktier eller

andelar eller ingångna avtal som

medför att han eller hon har infly-

tande i ett annat företag med så-

dant tillstånd. Vidare skall på

begäran av Radio- och TV-verket

ett företag som är tillståndshavare

lämna uppgifter om sådana inne-

hav av aktier eller andelar eller

ingångna avtal som innebär att

någon ensam har ett bestämmande

inflytande i företaget.

Motsvarande gäller i fråga om den

som har tillstånd att sända

lokalradio.

10 §

På begäran av Gransknings-

nämnden för radio och TV skall

den som fått tillstånd att sända

lokalradio lämna uppgifter som är

nödvändiga för nämndens bedöm-

ning om sända program stämmer

överens med denna lag och de

villkor som har meddelats för

sändningarna.

11 §

Den som fått tillstånd att sända

lokalradio skall årligen till

Granskningsnämnden för radio

och TV redovisa hur de skyldig-

heter som avses i 5 kap. 11 §

första stycket 2 och 3 har upp-

fyllts.

Straff och särskilda avgifter, m.m.

10 kap.

9 §

Den som åsidosätter de bestämmelser som anges i denna paragraf får

föreläggas att följa bestämmelserna. Ett föreläggande får förenas med

vite. Detta gäller bestämmelserna om

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1. närradiosändningarnas inne-

håll (6 kap. 6 och 7 §§)

1. närradiosändningars och lo-

kalradiosändningars innehåll samt

skyldighet att i lokalradio sända

eget material och program med

lokal anknytning (5 kap. 11 § 2

och 3, 6 kap. 6, 7 och 7 a §§).

2. beteckningar (6 kap. 9 §)

3. sändningsplikt eller skyldighet att tillhandahålla kanal för lokala

kabelsändarföretag (8 kap. 1, 2 och 4 §§),

4. skyldighet att lämna vissa upplysningar till Radio- och TV- verket

(9 kap. 4 7 §§),

5. skyldighet att lämna inspelning (9 kap. 8 §),

6. skyldighet att lämna upplysning om sändningstider i närradio (9 kap.

9 § första stycket),

7. skyldighet att lämna upplys-

ningar om programinnehåll (9 kap.

9 § andra stycket), eller

8. varning (6 kap. 2 §).

Föreläggande enligt första

stycket 1, 2 och 5 8 får meddelas

av Granskningsnämnden för radio

och TV. Föreläggande enligt första

stycket 3 6 får meddelas av

Radio- och TV-verket.

Föreläggande enligt första stycket

5 och 6 får även meddelas av

Konsumentombudsmannen.

7. skyldighet att lämna upplys-

ningar om programinnehåll (9 kap.

9 § andra stycket),

8. varning (6 kap. 2 §),

9. skyldighet att lämna uppgif-

ter till Granskningsnämnden för

radio och TV (9 kap. 10 §), eller

10. skyldighet att årligen rap-

portera till Granskningsnämnden

för radio och TV (9 kap. 11 §).

Föreläggande enligt första

stycket 1, 2 och 5 10 får meddelas

av Granskningsnämnden för radio

och TV. Föreläggande enligt första

stycket 3 6 får meddelas av

Radio- och TV-verket.

Föreläggande enligt första stycket

5 och 6 får även meddelas av

Konsumentombudsmannen.

11 kap.

1 §

Ett tillstånd att sända ljudradio-

eller TV-program skall återkallas

på begäran av tillståndshavaren.

Ett sådant beslut får också åter-

kallas enligt vad som anges i 2

4 §§. Beslut om återkallelse enligt

någon av dessa paragrafer får

meddelas endast om det i betrak-

tande av skälen för åtgärden inte

framstår som alltför ingripande.

Ett tillstånd att sända ljudradio-

eller TV-program skall återkallas

på begäran av tillståndshavaren.

Ett sådant beslut får också åter-

kallas enligt vad som anges i 2

5 §§. Beslut om återkallelse enligt

någon av dessa paragrafer får

meddelas endast om det i betrak-

tande av skälen för åtgärden inte

framstår som alltför ingripande.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

5 §

Tillstånd att sända lokalradio

får återkallas om

1. tillståndshavaren inte inlett

sändningsverksamheten inom sex

månader efter tillståndets början,

2. tillståndshavaren inte utnytt-

jat rätten att sända eller sänt en-

dast i obetydlig omfattning under

en sammanhängande tid av minst

fyra veckor,

3. tillståndshavaren väsentligt

brutit mot någon av föreskrifterna

i 6 kap. 4 § samt 7 kap. 1 3, 5, 8

och 9 §§, eller

4. domstol funnit att ett program

innefattat ett yttrandefrihetsbrott

som innebär ett allvarligt missbruk

av yttrandefriheten.

Förfogar en fysisk eller juridisk

person, utan tillstånd från Radio-

och TV-verket, över mer än ett till-

stånd i ett sändningsområde,

direkt eller indirekt genom företag

i vilket förvärvaren har del som

motsvarar minst 20 procent av

samtliga aktier eller andelar eller

genom avtal ensam har ett

bestämmande inflytande, får det

eller de tillstånd återkallas som

har meddelats efter det första

tillståndet.

Har Radio- och TV-verket med-

gett överlåtelse trots att till-

ståndshavaren redan har tillstånd

att sända lokalradio i samma

sändningsområde, direkt eller in-

direkt genom företag i vilket till-

ståndshavaren har del som mot-

svarar minst 20 procent av samt-

liga aktier eller andelar eller ge-

nom avtal ensam har ett bestäm-

mande inflytande får tillståndet

återkallas endast om beslutet om

överlåtelse grundats på felaktiga

eller ofullständiga uppgifter från

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

tillståndshavaren. Återkallelsen

skall då avse det eller de tillstånd

som överlåtits.

Om staten, landsting, eller

kommuner innehar ett tillstånd att

sända lokalradio på det sätt som

anges i 5 kap. 4 § andra stycket

skall verket återkalla detta till-

stånd.

13 kap.

1 a §

Beslut av Radio- och TV-verket

om lokalradio får överklagas hos

allmän förvaltningsdomstol, om

det gäller beslut om att

1. avslå ansökan om tillstånd,

2. inte medge överlåtelse av till-

stånd,

3. inte förlänga ett tillstånd,

4. återkalla ett meddelat till-

stånd, och

5. någon enligt 5 kap. 14 §

tredje stycket skall anses som till-

ståndshavare.

Mål om överklagande av beslut

som avses i första stycket 1 och 4

skall handläggas skyndsamt.

Beslut som avses i första stycket

2 4 gäller omedelbart om inte

något annat förordnas.

3 §

Beslut av Granskningsnämnden

för radio och TV eller Radio- och

TV-verket om förelägganden som

har förenats med vite enligt

10 kap. 8 §, 9 § första stycket 1 3

och 8 samt 10 § får överklagas hos

allmän förvaltningsdomstol.

Förelägganden enligt 10 kap.

8 §, 9 § första stycket 1 och 2 samt

10 § gäller omedelbart, även om de

överklagas.

Beslut av Granskningsnämnden

för radio och TV eller Radio- och

TV-verket om förelägganden som

har förenats med vite enligt

10 kap. 8 §, 9 § första stycket 1 3

och 8 10 samt 10 § får överklagas

hos allmän förvaltningsdomstol.

Förelägganden enligt 10 kap.

8 §, 9 § första stycket 1, 2, 9 och

10 samt 10 § gäller omedelbart,

om inte något annat förordnas.

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 2000.

2. Genom lagen upphävs lokalradiolagen (1993:120) och lagen

(1995:1292) om tillfälliga bestämmelser i fråga om tillstånd att sända

lokalradio.

3. I fråga om sådana sändningar av lokalradio för vilka tillstånd med-

delats före den 1 juli 2000 tillämpas de nya bestämmelserna med följande

undantag.

a) Bestämmelserna om tillstånd i 8 § första stycket och andra stycket

första meningen lokalradiolagen tillämpas till utgången av år 2008. Ett

tillstånd skall dock inte förlängas om det finns grund för återkallelse av

det.

b) Bestämmelserna om sändningars innehåll i 22 § första stycket samt,

såvitt avser brott mot denna paragraf, 30 § lokalradiolagen tillämpas till

utgången av år 2008.

c) Tillstånd att sända lokalradio får inte återkallas enligt 11 kap. 5 §

första stycket 3 eller 4. I fråga om förvärv av tillstånd som har skett före

den 1 juli 2000 tillämpas 28 § andra stycket första meningen

lokalradiolagen i stället för 11 kap. 5 § andra stycket.

d) Bestämmelserna om sanktioner i 31a-31e §§ lokalradiolagen tilläm-

pas i fråga om sådana sändningar av lokalradio på vilka den lagen är eller

har varit tillämplig.

e) Bestämmelserna om överklagande m.m. i 38 och 39 §§ lokalradiola-

gen tillämpas i ärenden som väckts hos Granskningsnämnden för radio

och TV eller Radio- och TV-verket före den 1 juli 2000.

4. Förelägganden som meddelats enligt 29-31 §§ lokalradiolagen gäller

som om de meddelats enligt motsvarande nya bestämmelser.

3 Ärendet och dess beredning

Den 28 september 1995 beslutade regeringen om direktiv till en kom-

mitté med uppdrag att lägga fram förslag om ändrade regler för lokala

ljudradiosändningar (dir. 1995:123). Syftet med de nya reglerna skulle

vara att förbättra möjligheterna att förverkliga de ursprungliga intentio-

nerna i fråga om lokalradions mångfald och lokala förankring samt möj-

liggöra att närradion utvecklas till en livskraftig radio med lokal anknyt-

ning och demokratisk förankring. Kommittén antog namnet Lokal- och

närradiokommittén (Ku 1995:04).

Lokal- och närradiokommittén överlämnade i november 1996 betän-

kandet Den lokala radion (SOU 1996:176). Betänkandet har remissbe-

handlats. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i

Kulturdepartementet (dnr Ku1996/2358/RTV).

Flertalet remissinstanser riktade stark kritik mot kommitténs förslag

till ändrade regler för lokalradion. Kommitténs förslag i den delen

genomfördes bl.a. därför inte.

Den 27 november 1997 beslutade regeringen att en särskild utredare

skulle ges i uppdrag att lägga fram förslag om de framtida villkoren för

den kommersiella lokalradion utformade i enlighet med målen för statens

insatser på massmedieområdet (dir. 1997:11). Utredningen om den fram-

tida kommersiella lokalradion lade i februari 1999 fram betänkandet Den

framtida kommersiella lokalradion (SOU 1999:14). En sammanfattning

av utredningens förslag finns i bilaga 1.

Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstan-

serna finns i bilaga 2. En sammanställning av remissyttrandena finns till-

gänglig i Kulturdepartementet (dnr Ku1999/592/Me).

Lagrådet

Regeringen beslutade den 16 december 1999 att inhämta Lagrådets ytt-

rande över de lagförslag som finns i bilaga 4. Lagrådets yttrande finns i

bilaga 5. Lagrådets synpunkter har i huvudsak följts. Lagrådets syn-

punkter behandlas i avsnitt 6, 7 och 8 samt i författningskommentaren.

Därutöver har vissa redaktionella ändringar gjorts.

4 Bakgrund

4.1 Ljudradions utveckling

De första försöken att sända rundradio ägde rum år 1922. Två år senare

träffades det första avtalet mellan Radiotjänst AB (numera Sveriges

Radio AB) och Telegrafstyrelsen. Huvudintressenter i Radiotjänst var

pressen och radioindustrin. Avtalet innehöll public service-villkor

liknande dem som alltjämt gäller. Programmen skulle vara av växlande

art, skänka god förströelse, vara ägnade att vidmakthålla allmänhetens

intresse för rundradio, hållas på en hög ideell, kulturell och konstnärlig

nivå samt vara präglade av vederhäftighet, saklighet och opartiskhet.

Verksamheten skulle bedrivas så att folkupplysningen och

folkbildningsarbetet befrämjades. Avtalet innehöll även förbud mot

reklam m.m. samt krav på att ej kränka enskilds rätt och att sända

myndighetsmeddelanden utan särskild ersättning.

Ljudradiosändningar i Sverige vid sidan av Sveriges Radios sänd-

ningar förekom inte förrän i april 1979, då försöksverksamhet med när-

radio inleddes. Under 1950-talet och början av 1960-talet skedde dock

viss piratradioverksamhet genom bl.a. Radio Nord. Möjligheten för

vissa sammanslutningar, främst kyrkorna och det etablerade förenings-

livet, att i lokalt mycket begränsade områden sända närradio blev perma-

nent den 1 januari 1986.

Den 1 april 1993 blev privata reklamfinansierade ljudradiosändningar,

lokalradio, tillåtna. Samtidigt blev det möjligt för sammanslutningar med

tillstånd att sända närradio att sända reklam och sponsrade program.

4.2 Lokalradio

Införandet av yttrandefrihetsgrundlagen den 1 januari 1992 innebar bl.a.

att det för ljudradio och television skulle råda etableringsfrihet i enlighet

med vad som gällde för tryckta skrifter. Av praktiska skäl kunde dock

principen om etableringsfrihet inte få fullt genomslag. Det begränsade

frekvensutrymmet krävde prioriteringar mellan olika typer av rundradio-

användning. Etableringar av marksänd ljudradio förutsatte därför även i

fortsättningen någon form av tillståndsgivning.

Enligt 3 kap. 2 § första stycket yttrandefrihetsgrundlagen får rätten att

sända radioprogram på annat sätt än genom tråd regleras genom lag som

innehåller föreskrifter om tillstånd och villkor för att sända. Lokalradio-

lagen (1993:120), som trädde i kraft den 1 april 1993 (prop. 1992/93:70,

bet. 1992/93:KU15, rskr. 1992/93:168), innehåller sådana föreskrifter

som avses i grundlagsbestämmelsen.

En utgångspunkt vid införandet av lokalradion var enligt propositionen

att förstärka yttrandefriheten. De nya möjligheterna att sända privat

lokalradio skulle utnyttjas på ett sådant sätt att möjligheterna till

mångfald togs till vara. Antalet självständiga röster skulle öka. Avsikten

var att varje radiostation skulle få en oberoende ställning med inriktning

mot sitt lokala spridningsområde. Det skulle slås vakt om

programverksamhetens självständighet och lokala karaktär.

Lokalradiostationer borde inte få användas till att enbart sända ut ett

centralt producerat programutbud. En utveckling som skulle leda till att

ett fåtal centralt kontrollerade kedjeföretag dominerade lokalradion

skulle, enligt propositionen, inte nämnvärt öka mångfalden i radion och

borde därför motverkas.

Enligt lokalradiolagen krävs det tillstånd av Radio- och TV-verket för

rätt att sända lokalradio. Ett tillstånd innebär rätt att bedriva sådana sänd-

ningar som kan tas emot med god hörbarhet inom ett sändningsområde

som anges i tillståndet. Ingen kan, vare sig direkt eller indirekt, få mer än

ett tillstånd. Varken staten, landsting eller kommuner, programföretag

med tillstånd enligt radio- och TV-lagen (1996:844) eller någon som ger

ut en dagstidning kan få tillstånd, vare sig direkt eller indirekt. Varje till-

ståndshavares sändningar skall ha en särskild beteckning som skiljer

dessa från andra tillståndshavares sändningar. Under minst en tredjedel

av sändningstiden per dygn skall program som framställts särskilt för den

egna verksamheten sändas. Tillståndsperioden är åtta år och löper ut den

31 december 2000. Möjlighet att få tillstånd för ytterligare en tillstånds-

period finns. Om det råder konkurrens om ett ledigt sändningstillstånd,

skall detta fördelas efter ett auktionsförfarande där den som erbjuder sig

att betala den högsta årliga avgiften till staten får tillståndet. I annat fall

skall den som får tillståndet betala en minimiavgift på 20 000 kronor.

Avgifterna justeras årligen med hänsyn till konsumentprisindex.

4.3 Stopplagen

Under hösten 1994 utnyttjade konstitutionsutskottet sin initiativrätt och

lade fram ett förslag till en lag som innebar att det till utgången av år

1995 inte skulle fördelas några nya tillstånd att sända lokalradio (bet.

1994/95:KU25). Samtidigt hemställde utskottet att riksdagen skulle till-

kännage för regeringen att en kommitté med parlamentarisk sammansätt-

ning borde se över förutsättningarna för den privata lokalradion. Efter

begäran av tio av riksdagens ledamöter förklarades lagförslaget vilande i

tolv månader. Sedan utskottet gjort en förnyad hemställan antog riksda-

gen hösten 1995 den s.k. stopplagen, lagen (1995:1292) om tillfälliga

bestämmelser i fråga om tillstånd att sända lokalradio (bet.

1995/96:KU16, rskr. 1995/96:50).

Enligt konstitutionsutskottet hade inte lokalradion utvecklats enligt de

intentioner som angivits i lokalradiopropositionen. Lokala stationer var

enligt utskottet ofta beroende av centrala programnätverk. De regler som

skulle motverka en dominans på marknaden av ett fåtal kapitalstarka

kedjeföretag hade visat sig vara otillräckliga. I ett avgörande hade

Granskningsnämnden för radio och TV dessutom slagit fast att en till-

ståndshavare kunde uppfylla lagens krav på eget programinnehåll genom

att nattetid sända från en automatisk jukebox. Utskottet ansåg därför att

det var nödvändigt att se över lagstiftningen. Medan detta arbete pågick

var det enligt utskottet nödvändigt att hejda den pågående utvecklingen,

eftersom det skulle bli svårare att bryta koncentrationen ju längre den på-

gått. Avsikten med lagförslaget var att hindra en fortsatt koncentration av

ägande och nätverksbildning.

Den parlamentariska kommittén borde enligt utskottet göra en närmare

kartläggning av förhållandena på lokalradioområdet. På grundval av

kartläggningen skulle regler med nya villkor för den privata lokalradion

utarbetas, syftande till att förverkliga målsättningen om mångfald och

lokal förankring. Som exempel på tänkbara åtgärder angav utskottet föl-

jande.

1. Auktionssystemet kan ersättas med ett annat urvalssystem. Som exempel

kan nämnas urval efter sökandens ambitioner i fråga om lokalt förankrade

program, och förmåga att uppfylla ambitionerna. Vid utformningen av sys-

temet bör en strävan vara att tillståndsgivningen inte skall kunna vara god-

tycklig. Frågan om valet mellan likvärdiga sökande och kontroll av att

gjorda åtaganden uppfylls kräver särskilda överväganden.

2. Reglerna för ägarsamband. Nuvarande regler verkar inte ha hindrat att

nätverksföretag och andra bulvanarrangemang behärskar flera sändningstill-

stånd. Åtgärderna kan vara att förbättra tillsynen och skärpa reglerna.

3. Kravet på eget programinnehåll kan förändras. Den andel av sändningsti-

den som skall vara eget material kan höjas från nuvarande en tredjedel. Reg-

lerna för vad som skall godtas som eget programinnehåll kan förändras så att

man inte längre kan uppfylla kraven genom att låta en automatisk jukebox

spela skivor.

4. Reglerna för sändningarnas innehåll kan förändras på andra sätt, t.ex.

genom krav på lokala nyheter eller andra program som handlar om det egna

sändningsområdet. Tillsynsfrågan måste övervägas särskilt.

5. Staten kan stödja ambitiös programverksamhet, antingen genom direkta

bidrag eller genom sänkta koncessionsavgifter. Konsekvenserna för

statsfinanserna måste därvid övervägas särskilt.

6. Ändrade regler kan gälla endast för nya sändningstillstånd eller även för

alla tillståndshavare. Om ändringarna innebär ökade åligganden för

befintliga tillståndshavare kan frågan om ersättning bli aktuell.

Stopplagen har sedermera förlängts vid tre tillfällen och gäller numera

till utgången av år 2000 (SFS 1998:1710). I samband med den senaste

förlängningen av lagen ifrågasatte Lagrådet om sådana särskilt viktiga

skäl som avses i 2 kap. 13 § regeringsformen kan anses föreligga för en

ytterligare förlängning av stopplagen. Mot bakgrund av pågående utred-

ningsarbete uttalade emellertid Lagrådet att det inte ville motsätta sig att

stopplagens giltighetstid förlängdes en sista gång i avvaktan på att ny

lagstiftning antas av riksdagen. Konstitutionsutskottet tillstyrkte förslaget

och riksdagen beslutade i enlighet med regeringens förslag (prop.

1998/99:1 utg. omr. 1, bet. 1998/99:KU14, rskr. 1998/99:97).

4.4 Lokal- och närradiokommittén

Den 28 september 1995 beslutade regeringen att en kommitté skulle till-

kallas med uppdrag att bl.a. lägga fram förslag om ändrade regler för

lokala ljudradiosändningar (dir. 1995:123).

Den parlamentariskt sammansatta kommittén, som antog namnet

Lokal- och närradiokommittén, konstaterade att endast en mycket liten

del av tillståndshavarna verkar under förhållanden som i alla delar

sammanfaller med tankarna bakom lokalradioreformen. De lokala

stationerna är enligt kommittén till övervägande del beroende av eller del

av centrala programnätverk och omkring hälften av tillståndshavarna

förmedlar rikssändningar med i bästa fall smärre regionala eller lokala

fönster. Vidare menade kommittén att ägandet är koncentrerat och

programutbudet endast till en mindre del består av program med lokal

inriktning.

Lokal- och närradiokommittén överlämnade sitt betänkande, Den lo-

kala radion (SOU 1996:176), i november 1996. Förslagen innebar i kort-

het följande.

 Auktioner ersätts med ett urvalsförfarande baserat på programverk-

samhetens inriktning och ägarförhållanden.

 En nämnd knuten till Radio- och TV-verket handhar tillståndsgivning.

 Ingen automatisk förlängning av nuvarande sändningstillstånd som

löper ut år 2000; den som tidigare haft tillstånd skall dock kunna ges

försteg vid tillståndsgivning.

 Tillstånden skall löpa i fem år från och med år 2001 med förnyad

prövning vart femte år.

 Tillstånden får inte överlåtas. Vid konkurs, dödsfall m.m. skall till-

stånden återlämnas för ny utlysning.

 Ägarförändringar kan göras i begränsad omfattning efter avgörande av

den nya nämnd som kommittén föreslår skall inrättas.

 Avgifterna sänks till i genomsnitt en tredjedel av dagens avgifter.

 Kravet på att en tredjedel av sändningarna skall vara egenproducerat

material behålls och skärps genom en regel om att sådant material

skall sändas under dagtid.

Vid remissbehandlingen av betänkandet instämde flera remissinstanser

i kommitténs kartläggning av förhållanden och problem för lokalradion.

Ett flertal remissinstanser ansåg att kommitténs uppdrag gavs för tidigt

eftersom utvecklingen inom den digitala tekniken inte har kunnat beaktas

fullt ut. Många remissinstanser påpekade att radioföretagen inte fått tid

att utvecklas till en livskraftig bransch. Ett flertal av remissinstanserna

redovisade allvarliga invändningar mot delar av förslaget. Flera av de

juridiska instanserna avvisade bl.a. förslaget om att inte ge en

förlängning av tillstånden efter år 2000.

Med hänsyn till bl.a. remissinstansernas kritik ansåg regeringen att det

inte var möjligt att genomföra förslagen. En särskild utredare gavs därför

i uppdrag att lägga fram förslag om de framtida villkoren för den kom-

mersiella lokalradion (dir. 1997:11). Förslagen skulle utformas i enlighet

med målen för statens insatser på massmedieområdet: att stödja mångfald

och reella yttrandemöjligheter, garantera massmediernas oberoende samt

säkerställa tillgängligheten till massmedierna. Utredaren skulle också

föreslå på vilket sätt den kommersiella lokalradions medverkan vid en

introduktion av digitala ljudradiosändningar kan underlättas. Som tidi-

gare framgått har utredaren överlämnat betänkandet Den framtida kom-

mersiella lokalradion (SOU 1999:14).

4.5 Lokalradions verksamhet

Det finns för närvarande 84 utdelade tillstånd för analoga sändningar för-

delade över 38 sändningsområden. Därutöver finns tio lediga tillstånd,

fem av dessa avser områden där kommersiella lokalradiosändningar

redan pågår; Norrköping, Skellefteå, Sundsvall, Södertälje och

Östersund. De övriga lediga tillstånden finns i Gällivare, Malå och

Arjeplog med vardera ett ledigt tillstånd samt två i Västra Bergslagen.

Huvuddelen av det material som sänds i lokalradio är centralt producerat

och samtidigt sänt över flera stationer. Detta är en följd av att några få

nätverk med många anslutna tillståndshavare har en mycket hög grad av

central programverksamhet.

Om man utgår från enbart programsamarbete finns tre större nätbild-

ningar. I två av dessa nätverk (RIX FM och Mix Megapol) förses varje

enskild tillståndshavare under 16 17 timmar per dygn med samma pro-

grammaterial. Också inom det tredje programsamarbetet (NRJ) förses

flertalet tillståndshavare med ett centralproducerat material under två

tredjedelar av dygnet. De tre nätverken organiserar närmare 60 av de 85

tillståndshavarna. Härutöver förekommer programsamarbete mellan

Radio Match-stationer (Fria Media) på olika orter. Vid ett 20-tal stationer

är i stort sett allt programmaterial egenproducerat. Programmen har hos

de flesta av dessa stationer en tydlig lokal förankring.

4.6 Digitala ljudradiosändningar

Våren 1995 beslutade riksdagen i enlighet med regeringens förslag (prop.

1994/95:170, bet. 1994/95:KU47, rskr. 1994/95:369) att försöksverksam-

het med digitala ljudradiosändningar skulle inledas. Verksamheten borde

påbörjas under hösten 1995, inledningsvis i ett begränsat antal områden i

såväl storstadsregionerna som andra delar av landet. Såväl Sveriges

Radio och Utbildningsradion som privata programföretag skulle ges

möjlighet att delta i sändningarna. Regeringen bedömde att

sändningsverksamheten skulle kunna finansieras av de medverkande

företagen utan att staten anslog några särskilda medel.

Syftet med att inleda sändningar i begränsad omfattning var att pröva

den nya digitala sändningstekniken under svenska förhållanden. Det

gällde bl.a. att utveckla kompetens hos svenska företag beträffande tek-

niska aspekter, utveckling av nya programtjänster som den nya tekniken

lämpar sig för samt att ge allmänheten möjligheter att bedöma fördelar

och nackdelar med digital ljudradio. En första utvärdering av de digitala

ljudradiosändningarna ansågs kunna göras när verksamheten pågått i ca

två år.

För digitala ljudradiosändningar finns det ett rikstäckande frekvens-

block och regionala frekvensblock i 19 olika områden tillgängliga. Till-

stånd att bedriva digitala ljudradiosändningar meddelas av regeringen,

efter förslag och beredning av Radio- och TV-verket.

Digitala sändningar i Sveriges Radios regi pågår sedan år 1995.

5 Nya villkor för den kommersiella lokalradion

Regeringens förslag: Nya regler för den kommersiella lokalradion

införs i radio- och TV-lagen (1996:844) den 1 juli 2000. Lokalradiola-

gen (1993:120) och lagen (1995:1292) om tillfälliga bestämmelser i

fråga om tillstånd att sända lokalradio, den s.k. stopplagen, upphävs.

Regeringens bedömning: De lokala digitala ljudradiosändningarna

bör inte omfattas av de nya reglerna för den kommersiella lokalradion.

För dem som har tillstånd att sända enligt lokalradiolagen bör sär-

skilda övergångsbestämmelser gälla.

Utredningens förslag stämmer delvis överens med regeringens. De

nya villkoren föreslås dock gälla från den 1 januari 2001 och omfatta

såväl analoga som digitala sändningar.

Remissinstanserna: Ett flertal remissinstanser menar att det finns be-

hov av förändringar på lokalradioområdet. Dagens lagstiftning anses ha

uppenbara brister och flertalet remissinstanser tycker det är bra och klar-

görande att reglerna för lokalradio förs in i radio- och TV-lagen. Radio-

och TV-verket anser att de nya villkoren bör träda i kraft snarast med

hänsyn till att sändningstillstånd inte har kunnat fördelas sedan år 1995

på grund av stopplagen.

När det gäller digitala sändningar tycker många remissinstanser att det

inte föreslagits tillräckligt kraftiga incitament för att den kommersiella

radion snabbt och kraftfullt skall kunna inleda teknikskiftet.

Skälen för regeringens förslag

Nya villkor

Syftet med införandet av lokalradion var att förstärka yttrandefriheten

genom ökad mångfald i etern. Varje lokalradiostation skulle få en obe-

roende ställning med inriktning mot sitt lokala spridningsområde och det

skulle slås vakt om programverksamhetens självständighet och lokala

karaktär.

Detta skulle uppnås genom att de sökandes betalningsvilja avgjorde

valet mellan flera sökande vid en öppen och offentlig auktion, trots att

många remissinstanser hade varit kritiska mot en sådan ordning. Bland

annat ansågs det att auktionsmetoden skulle få till följd att olika radio-

stationer skulle komma att sända ut ett likartat programutbud. Det påpe-

kades också att metoden skulle kunna leda till en kostnadsnivå som var

för hög för små intressenter, med risk för konkurser och nätverksbildning

som följd.

Regelverket för lokalradion trädde i kraft den 1 april 1993. Redan i no-

vember 1994 konstaterade konstitutionsutskottet att lokalradion inte hade

utvecklats enligt de angivna intentionerna. Utskottet framhöll bl.a. att de

lokala stationerna ofta är starkt beroende av centrala programnätverk.

Detta bekräftas i de betänkanden som lämnats av Lokal- och närradio-

kommittén och Utredningen om den framtida kommersiella lokalradion.

De kartläggningar som redovisas i betänkandena ger bl.a. vid handen

att de lokala stationerna i stor utsträckning är starkt beroende av eller en

del av centrala programnätverk. Programutbudet är ofta centralproducerat

och består endast till en mindre del av program med lokal inriktning.

Korsägande och ägarkoncentration karakteriserar flera av nätverken. När

ett tillstånd överlåts, är det oftast redan etablerade ägargrupper som köper

det. Bara i enstaka undantagsfall har överlåtelserna inneburit att någon ny

ägare tillkommit.

Mot denna bakgrund är det angeläget att införa nya villkor för den

kommersiella lokalradion som skapar bättre förutsättningar att uppnå de

ursprungliga syftet med införandet av lokalradion. De förändringar som

föreslås i det följande syftar därför till att förstärka yttrandefriheten

genom att öka mångfalden och den lokala förankringen i verksamheten.

När radio- och TV-lagen infördes var tanken att skapa ett väl samman-

hållet regelsystem för radio och TV. Lokalradiolagen fick emellertid läm-

nas åt sidan i avvaktan på resultaten från det då pågående utrednings-

arbetet. De nya villkoren för lokalradion och det regelverk som i övrigt

skall gälla bör därför inordnas i radio- och TV-lagen. Samtidigt bör

lokalradiolagen upphävas.

Några tillstånd att sända lokalradio har inte fördelats efter det att

stopplagen trädde i kraft den 16 december 1995. Stopplagen har förlängts

vid tre tillfällen och gäller numera till utgången av år 2000. Utredningen

har föreslagit att de nya villkoren för lokalradion skall börja gälla den

1 januari 2001. För att inte lediga radiofrekvenser skall stå outnyttjade

under längre tid än nödvändigt, bör de nya villkoren emellertid börja till-

lämpas redan från och med den 1 juli 2000. Stopplagen bör upphöra att

gälla vid samma tidpunkt.

Befintliga tillstånd

En väsentlig fråga när det gäller att införa nya villkor för den kommer-

siella lokalradion är vad som skall gälla för dem som har fått tillstånd en-

ligt lokalradiolagen.

Enligt 8 § lokalradiolagen är varje tillståndsperiod åtta år. Den första

tillståndsperioden omfattar tiden från och med den 1 januari 1993 till ut-

gången av år 2000. Om tillståndshavaren begär det före tillståndsperio-

dens slut, skall tillståndet förlängas med ytterligare en tillståndsperiod.

Lagrådet menade att konstruktionen med tidsbegränsade tillstånd i före-

ning med de planer på en utvärdering av systemet, när det hade varit i

bruk under någon tid, som redovisades gör att de som söker tillstånd

måste räkna med möjligheten att de inte får tillståndet förlängt på grund

av skärpta krav i lokalradiolagen och att någon rätt till ersättning av sta-

ten inte kan komma i fråga om det sker. Förändringar i lokalradiolagen

under tillståndstiden i syfte att ge utrymme för skälighetsbedömningar

måste enligt Lagrådet bedömas på samma sätt. Regeringen anslöt sig

till Lagrådets bedömning (se prop. 1992/93:70 s. 26).

De nuvarande tillståndshavarna har fått sina tillstånd på grund av att

deras betalningsvilja varit störst. Givetvis har rätten att få tillståndet för-

längt med ytterligare en period spelat en betydelsefull roll vid deras be-

dömning av hur stor avgift de skulle kunna åta sig att betala för tillstån-

den. Det krävs därför mycket starka skäl för att underlåta att förlänga

tillstånden med ytterligare en period. Enligt utredningen har de ackumu-

lerade förlusterna för lokalradion vid utgången av år 1998 uppskattats till

ca 800 miljoner kronor. Även detta talar för att tillstånden bör förlängas.

Utredningen föreslår att de nuvarande tillstånden skall förlängas till ut-

gången av år 2008 och att tillståndshavarna i huvudsak skall fortsätta att

betala den avgift som fastställdes för dem vid auktionsförfarandet. Re-

missinstanserna är positiva till att tillstånden förlängs. Radioutgivare-

föreningen anser att de nuvarande tillståndshavarna skall tillförsäkras rätt

att fortsätta med de analoga sändningarna även efter år 2008 och då med

fyra år i taget, med hänsyn till osäkerheten beträffande den digitala tek-

nikens inträde.

Den främsta invändningen som kan resas mot att förlänga tillstånden

för de nuvarande tillståndshavarna är att olika regler kommer att gälla för

tillståndshavarna beroende på när tillstånden meddelades. De olägenheter

och komplikationer som är förenade med detta är emellertid inte så stora

att detta bör undvikas till varje pris. Att villkoren för verksamheten

skulle kunna komma att justeras och att nya tillstånd skulle kunna förde-

las i befintliga sändningsområden har stått klart från början (se prop.

1992/93:70 s. 12 och 43). Det torde således ha varit uppenbart för till-

ståndshavarna att sändningarna i framtiden skulle kunna bedrivas under

olika förutsättningar beroende på när tillstånden fördelades. Att föränd-

rade villkor för den kommersiella lokalradion skulle kunna medföra pa-

rallella system framgår även av konstitutionsutskottets betänkande (bet.

1994/95:KU25 s. 4).

Regeringen delar utredningens uppfattning att de befintliga tillstånden

bör förlängas och att de avgifter som fastställts för dessa bör fortsätta att

utgå. Detta innebär att det bör gälla särskilda övergångsbestämmelser för

dem som har tillstånd enligt lokalradiolagen om nya villkor införs. I av-

snitt 7 återkommer regeringen med förslag om i vilka avseenden de be-

fintliga tillstånden skall undantas från tillämpningen av de nya regler som

föreslås gälla för den kommersiella lokalradion. Avgifterna för befintliga

tillstånd behandlas särskilt i avsnitt 8.

Lokala digitala ljudradiosändningar

Våren 1995 beslutades att försöksverksamhet med digitala ljudradio-

sändningar skulle inledas i ett begränsat antal områden i såväl storstads-

regionerna som andra delar av landet. Sveriges Radio inledde sådana

sändningar redan under samma år. Några ytterligare tillstånd att sända

digital ljudradio har emellertid inte meddelats, vilket innebär att kom-

mersiella sändningar med digital teknik inte har påbörjats.

Försöksverksamheten med lokala digitala ljudradiosändningar syftar

till att pröva tekniken under svenska förhållanden, att utveckla

kompetens hos svenska företag och att utveckla nya programtjänster.

Vidare skall allmänheten ges möjlighet att bedöma för- och nackdelar

med digital ljudradio.

Utredningen har bl.a. haft i uppdrag att föreslå på vilket sätt den kom-

mersiella lokalradions medverkan vid en introduktion av digitala ljud-

radiosändningar kan underlättas.

Enligt utredningens förslag skall regleringen vara enhetlig oavsett om

sändningarna sker med digital eller analog teknik. Vidare föreslår utred-

ningen en fortsatt utbyggnad av det digitala nätet. Utbyggnaden bör ske

med hänsyn till efterfrågan. I övrigt lämnar utredningen förslag som be-

handlar utnyttjande av frekvensutrymmet, tillståndstidens längd,

tilläggstjänster samt befrielse från koncessionsavgift under de fyra första

åren.

Eftersom tillgången på mottagare fortfarande är begränsad i Sverige

och kommersiella sändningar ännu inte har kommit till stånd, är det för

tidigt att göra en meningsfull utvärdering av den digitala tekniken. I detta

läge är det vanskligt att bedöma vilka förändringar av regelverket för

lokala digitala ljudradiosändningar som bör göras. Dessutom är många

remissinstanser kritiska till utredningens förslag och anser att det saknas

tillräckligt kraftiga incitament för att den kommersiella radion skall

kunna inleda teknikskiftet.

Med hänsyn härtill är det för närvarande inte möjligt att genomföra ut-

redningens förslag. De lokala digitala ljudradiosändningarna bör således

inte omfattas av de nya villkor som föreslås för den kommersiella lokal-

radion. Frågan om hur verksamheten med digital ljudradio bör fortsätta

och hur de kommersiella programföretagen skall kunna medverka bereds

för närvarande inom Regeringskansliet.

6 Nya tillstånd

6.1 Vem kan få tillstånd ?

Regeringens förslag: Tillstånd att sända lokalradio får även i fortsätt-

ningen lämnas till såväl fysiska som juridiska personer.

Staten, landsting eller kommuner får inte inneha tillstånd att sända

lokalradio, vare sig direkt eller indirekt genom

1. företag i vilket ett eller flera sådana subjekt har en del som för

dem gemensamt motsvarar minst 20 procent av samtliga aktier eller

andelar eller genom avtal har ett bestämmande inflytande, eller

2. ett företag som är ett dotterföretag till ett företag som avses i 1.

Förbudet att ge tillstånd att sända lokalradio till tidningsutgivare

samt programföretag som fått tillstånd av regeringen att sända

ljudradio- eller TV-program skall avskaffas liksom förbudet för en

tillståndshavare att inneha mer än ett tillstånd.

Utredningens förslag stämmer i huvudsak överens med regeringens.

Remissinstanserna: Bland de remissinstanser som uttalar sig om för-

slagen är den övervägande delen i princip positiva. Den kritik som fram-

förs gäller främst förslaget om antalet tillstånd. De som är negativa till

förslaget anser att förslaget kommer påverka mångfalden och yttrandefri-

heten i negativ riktning. Institutionen för journalistik, medier och kom-

munikation vid Stockholms universitet menar att förslaget kommer att

skapa en kommersiell lokalradiomarknad som i framtiden sannolikt bara

rymmer ett eller två nationella nätverk, förmodligen kopplade till redan

starka medieföretag. Sveriges Reklamförbund och Radio- och TV-verket

anser däremot att dagens förbud mot att inneha mer än ett tillstånd bör

utgå, eftersom det inte är ägnat att öka mångfalden och det lätt har kunnat

kringgås. Svenska Journalistförbundet menar att förslaget innebär en viss

risk för ökad ägarkoncentration men att det troligen kommer att skapa

förutsättningar för nya etableringar och därigenom en ökad mångfald.

Radioutgivareföreningen tillstyrker förslaget under förutsättning att nu-

varande tillståndshavare skall kunna utnyttja denna förändring utan att

hänsyn skall behöva tas till eventuellt nya urvalsregler. Enligt Tidnings-

utgivarna är förbudet att inneha mer än ett tillstånd en omotiverad sär-

reglering som bör utgå.

Skälen för regeringens förslag

Fysiska och juridiska personer

Tillstånd att sända lokalradio kan, enligt 5 § första stycket lokalradio-

lagen (1993:120), lämnas till en fysisk eller juridisk person.

Tillstånd bör även i fortsättningen kunna ges till såväl fysiska som ju-

ridiska personer.

Staten, landsting och kommuner

Enligt 6 § lokalradiolagen kan inte staten, landsting eller kommuner, vare

sig direkt eller genom företag i vilket ett sådant organ på grund av aktie-

eller andelsinnehav eller avtal ensamt har ett bestämmande inflytande, få

tillstånd att sända lokalradio.

Syftet med bestämmelsen är att lokalradion inte skall fungera som

språkrör för myndigheter (prop. 1992/93:70 s. 16). Detta skäl är fortfa-

rande relevant. Förbudet för dessa organ att inneha tillstånd bör därför

kvarstå.

Utredningen föreslår dessutom att regeln bör skärpas i syfte att und-

vika att den kan kringgås. Skärpningen innebär att inte heller sådana or-

gan skall kunna få tillstånd som ägs, eller där motsvarande minst 20 pro-

cent av samtliga aktier direkt eller indirekt ägs, av stat, landsting eller

kommun. Regeringen anser att ett sådan begränsning bör införas. I

enlighet med vad Lagrådet anfört bör bestämmelsen vara tillämplig

också om två eller flera av de angivna subjekten tillsammans äger

angiven del i samma företag, t.ex. om två samverkande kommuner har tio

procent vardera. Lagrådet har vidare påpekat att en tillämpning av

bestämmelsen förefaller utesluten i det fall tillstånd söks för ett

dotterföretag till ett företag som till mer än 20 procent ägs av stat eller

kommun. För att hindra kringgående bör, enligt regeringens mening,

även sådana dotterföretag omfattas av förbudet.

Tidningsföretag

Tillstånd att sända lokalradio får, enligt 7 § lokalradiolagen, inte ges till

den som ger ut en dagstidning eller till den som har ett bestämmande in-

flytande i ett företag som ger ut en dagstidning. Inte heller får ett tillstånd

ges till ett företag i vilket någon av de nämnda har ett bestämmande in-

flytande.

Bestämmelsen motiverades med att tidningsföretag annars skulle

kunna öka sitt inflytande över nyhetsförmedlingen och opinionsbildning

i stället för att antalet självständiga röster skulle bli flera (prop.

1992/93:70 s. 17). Den har emellertid visat sig vara lätt att kringgå.

Den kartläggning som utredningen gjort visar att flera tidningsföretag

är delägare, direkt eller indirekt via dotterbolag, i programföretag som

sänder lokalradio. Ur mångfaldssynvinkel ter sig denna utveckling

mindre lyckad. Samtidigt skall det framhållas att tidningsföretagen

många gånger har en kompetens som är till nytta för lokalradion. I andra

länder är det vanligt att tidningsutgivare tillåts att ha tillstånd för

radiosändningar men att vissa begränsningar gäller t.ex. att en

tidningsutgivare inte får äga mer än en viss del av en nationell

radiolicens.

Utredningen föreslår att förbudet för tidningsföretag att inneha tillstånd

att sända lokalradio skall tas bort och att förhållandet i stället skall beak-

tas när tillstånden fördelas. Endast ett fåtal remissinstanser har kommen-

terat förslaget.

Utredningens förslag kan medföra oönskade konsekvenser i vissa fall.

Som exempel kan nämnas orter där ett tidningsföretag har en domine-

rande ställning. Om detta tidningsföretag också får tillstånd att sända lo-

kalradio, dess inflytande över nyhetsförmedling och opinionsbildning

kunna förstärkas och lokalradion blir inte den motvikt till tidningsmono-

polen som den annars skulle kunna vara (prop. 1992/93:70 s. 17 ff.). Så-

dana konsekvenser kan dock undvikas genom att ägarförhållanden och

mångfaldsaspekter beaktas när tillstånden fördelas (se avsnitt 6.2.2). Sak-

nas det andra behöriga sökande kan emellertid den beskrivna situationen

uppkomma. Alternativet är att det lediga tillståndet skulle komma att stå

outnyttjat, vilket inte skulle gynna yttrandefriheten.

Regeringen ställer sig mot denna bakgrund bakom utredningens för-

slag. Förbudet för tidningsföretag att inneha tillstånd att sända lokalradio

bör således avskaffas.

Programföretag med tillstånd av regeringen

Enligt 6 § lokalradiolagen kan inte programföretag med tillstånd av rege-

ringen att sända ljudradio- eller TV-program, vare sig direkt eller genom

företag i vilket ett sådant programföretag på grund av aktie- eller an-

delsinnehav eller avtal ensamt har ett bestämmande inflytande, få till-

stånd att sända lokalradio. Skälet för att utesluta dessa företag från möj-

ligheten att sända lokalradio var att det ansågs främja mångfalden (prop.

1992/93:70 s. 16).

Utredningen föreslår att även de programföretag som fått tillstånd att

sända ljudradio- eller TV-program av regeringen skall kunna få lokal-

radiostillstånd. De remissinstanser som yttrat sig om förslaget är positiva.

Det finns inte något hinder för den som har tillstånd att sända lokal-

radio att också få tillstånd av regeringen att sända ljudradio- eller TV-

program. Med hänsyn till den tekniska utvecklingen och den konkurrens

som råder på medieområdet, bör inte programföretag med erfarenhet och

ekonomisk styrka generellt undantas från möjligheten att sända

lokalradio. Däremot finns det anledning att beakta förhållandet när

tillstånden fördelas (se avsnitt 6.2.2). Mot bakgrund härav bör

utredningens förslag genomföras.

Innehav av flera tillstånd

Att ingen kan få mer än ett tillstånd, vare sig direkt eller genom företag i

vilket han på grund av aktie- eller andelsinnehav eller avtal ensam har ett

bestämmande inflytande, framgår av 5 § första stycket lokalradiolagen.

Bakgrunden till bestämmelsen var en strävan efter att utforma reglerna

på sådant sätt att antalet självständiga röster skulle öka väsentligt. Till-

komsten av självständiga lokalt förankrade radioföretag skulle under-

lättas och en utveckling i riktning mot ett fåtal centralt kontrollerade

kedjeföretag skulle motverkas (prop. 1992/93:70 s. 16).

Utvecklingen blev den motsatta. Utredningens kartläggning visar att

lokalradion i dag domineras av fyra nätverk som i stor omfattning sänder

centralproducerat material. Denna utveckling beror på ett flertal omstän-

digheter, bl.a. de höga koncessionsavgifterna. Dessa har gjort det nöd-

vändigt att sänka kostnaderna för programproduktionen. Reglerna om

ägande har kunnat kringgås genom korsägande och anlitande av bulva-

ner.

I radio- och TV-lagen (1996:844) fanns tidigare ett motsvarande för-

bud mot att inneha mer än ett tillstånd när det gäller sådana sändningar

där tillstånd meddelas av regeringen (3 kap. 4 §). Detta förbud togs bort

med hänsyn till bl.a. att den digitala tekniken medför att överförings-

kapaciteten i frekvensutrymmet kan utnyttjas effektivare och att behovet

av professionella och finansiellt starka programföretag med intresse att

delta i utvecklingen har blivit större (se prop. 1997/98:184 s. 66).

Utredningen pekar på att det mot denna bakgrund är mindre lämpligt

att ha särskilda bestämmelser för lokalradion och föreslår att förbudet

mot att inneha mer än ett tillstånd att sända lokalradio skall upphöra.

Flertalet remissinstanser ställer sig bakom utredningens förslag.

Enligt regeringens uppfattning är den nuvarande ordningen med ett

förbud som enkelt kan kringgås inte tillfredsställande. Antingen måste

reglerna skärpas och tillsynen förbättras eller så får man acceptera dagens

nätverksbildningar och upphäva förbudet.

För en skärpning av lagstiftningen talar främst möjligheten att därige-

nom öka antalet självständiga röster i etern. Om ett skärpt förbud mot att

inneha mer än ett sändningstillstånd skall kunna upprätthållas, kommer

det att krävas en omfattande tillsyn. Det är emellertid inte säkert att en

utökad tillsyn kan förhindra att förbudet kringgås genom olika typer av

bulvanförhållanden. Risken är därför överhängande att även en skärpt

lagstiftning skulle kunna bli verkningslös. Nätverksbildningar är dess-

utom redan en realitet såväl i Sverige som i många andra länder. Det bör

även nämnas att frågan om ägarkoncentration inom massmedierna har

behandlats i Mediekoncentrationskommitténs betänkande Yttrandefrihe-

ten och konkurrensen (SOU 1999:30). Där föreslås bl.a. lagstiftning för

att slå vakt om mångfalden i svenska medier och motverka sådan ägar-

och maktkoncentration inom massmedierna som kan skada ett fritt och

brett meningsutbyte och en fri och allsidig upplysning. Förslagen bereds

för närvarande i Regeringskansliet.

Alternativet till att skärpa lagstiftningen är att upphäva dagens förbud

och göra det möjligt att inneha mer än ett tillstånd. Härigenom skapas en

viss risk för ökad ägarkoncentration. Enligt regeringens uppfattning kan

dock detta motverkas genom att ägarförhållandena beaktas vid urvalet

mellan flera sökande till ett ledigt tillstånd (se avsnitt 6.2.2). Ett nytt av-

giftssystem där betalningsförmågan inte styr hur tillstånden fördelas bör

även kunna bidra till att minska risken för att ägandet skall koncentreras

på alltför få händer. I sammanhanget kan man inte heller bortse från att

den tekniska utvecklingen och konkurrensen på medieområdet kräver ett

visst mått av erfarenhet och ekonomiska förutsättningar hos dem som

skall bedriva lokalradioverksamhet.

Mot denna bakgrund bör utredningens förslag genomföras. Det bör

alltså vara möjligt att inneha mer än ett sändningstillstånd. Detta bör

dock inte annat än undantagsvis få medföra att någon disponerar mer än

ett tillstånd i ett sändningsområde. Ett sådant undantag kan göras om

efterfrågan på sändningstillstånd i området är låg.

6.2 Fördelning av tillstånd

6.2.1 En sökande

Regeringens förslag: Finns det bara en sökande till ett ledigt sänd-

ningsutrymme, skall denne få tillståndet så snart som denne betalat

koncessionsavgiften för det första året. Om sökanden inte betalar av-

giften förfaller ansökan.

Regeringens bedömning: Förslaget om en allmän behörighetsregel

bör inte genomföras.

Utredningens förslag stämmer delvis överens med regeringens. Ut-

redningen föreslår dessutom att det införs en allmän behörighetsregel

som innebär att ett grundläggande krav vid tillståndsgivningen blir att

sökanden har finansiella och tekniska förutsättningar att bedriva

verksamheten varaktigt, med god kapacitet och kvalitet i utsändningen.

Remissinstanserna: Endast ett fåtal remissinstanser yttrar sig om den

föreslagna behörighetsregeln. Svensk Handel anser att det är naturligt och

i sin ordning att myndigheterna vakar över att de som förfogar över sänd-

ningsrätter har en seriös avsikt och kan klara sina åtaganden. Kristna

radionätet framhåller att en sökande bara får avstängas om det är uppen-

bart att denne inte har möjligheter att klara av sändningarna. Hovrätten

för Västra Sverige anser att förslaget i denna del inte analyserats tillräck-

ligt i relation till yttrandefrihetsgrundlagen.

Skälen för regeringens förslag: Om endast en sökande är behörig

eller endast en behörig sökande anmält sig till en auktion, skall han enligt

12 § tredje stycket lokalradiolagen underrättas om att han får tillståndet

om han betalar ett belopp motsvarande gällande minimiavgift inom två

veckor. Sker inte betalning i tid förfaller ansökan.

Utredningen föreslår att det införs en allmän behörighetsregel som tar

sikte på den sökandes finansiella och tekniska förutsättningar att bedriva

verksamheten. Som skäl för behörighetsregeln anför utredningen att ytt-

randefriheten inte gynnas av att en tillståndshavare måste upphöra med

sina sändningar på grund av brister i finansiering eller tekniska förutsätt-

ningar.

Enligt regeringens uppfattning är det väsentligt att oseriösa sökande

kan sållas bort. En allmän behörighetsregel av det slag som utredningen

föreslår skulle onekligen kunna bidra till detta. För det fall att det bara

finns en sökande till ett ledigt tillstånd, skulle den föreslagna regeln

emellertid innebära längre gående begränsningar än vad som är

nödvändigt för att kunna fördela tillståndet. Utredningens förslag bör

därför inte genomföras. Däremot bör en prövning av de sökandes

tekniska och finansiella förutsättningar göras när det råder konkurrens

om ett ledigt tillstånd.

I lagrådsremissen föreslås, när det bara finns en sökande till ett ledigt

tillstånd, att oseriösa sökande sållas bort på samma sätt som i dag, dvs.

genom att avgiften för det första året betalas innan tillstånd erhålls. Lag-

rådet anser att denna bestämmelse bör utgå eftersom den inte är förenlig

med den föreslagna bestämmelsen i koncessionsavgiftslagen som anger

att avgift skall betalas före utgången av januari månad det kalenderår

som avgiften avser. Om det behövs ett ekonomiskt åtagande kan det

enligt Lagrådet i stället ske genom att en ensamsökande skall ställa

säkerhet för avgiften för första året. Regeringen anser dock att detta på

ett bättre sätt kan lösas genom att det i koncessionsavgiftslagen

föreskrivs att avgiften i vissa fall skall betalas innan tillstånd erhålls (jfr

avsnitt 8).

Regeringen föreslår, i avsnitt 6.3, att ett sändningstillstånd skall kunna

förenas med olika slag av villkor för sändningsrätten. I lagrådsremissen

föreslås att tillståndet bara får förenas med sådana villkor som den

sökande skriftligen godtagit. Lagrådet anser att bestämmelsen är obehöv-

lig bl.a. av det skälet att det krävs att en sökande skall ges tillfälle att ta

del av och yttra sig över sådana villkor. Tillståndsgivningen är enligt

Lagrådet dessutom en ensidig rättsakt från myndighetens sida och i och

för sig inte beroende av någon accept från sökandens sida. Regeringen

godtar Lagrådets synpunkter. Bestämmelsen bör därför utgå.

Om betalning inte sker bör ansökan förfalla.

Lagrådet påpekar att det möjligen saknas föreskrifter om hur Radio-

och TV-verket skall förhålla sig vid de fall sökanden är i konkurs eller i

likvidation, ställd under förvaltarskap eller på någon annan jämförlig

grund uppenbarligen inte bör komma i fråga som tillståndshavare.

Lagrådet förordar att frågan övervägs i det fortsatta lagstiftningsarbetet.

Eftersom regeringen saknar underlag för att kunna lämna förslag får

frågan uppmärksammas i annat lämpligt sammanhang.

6.2.2 Urval bland flera sökande

Regeringens förslag: Om det finns två eller fler sökande till ett ledigt

sändningsutrymme skall Radio- och TV-verket sträva efter en fördel-

ning som medför att sändningarna i hög grad utgörs av eget material

och program med lokal anknytning.

Vidare skall verket sträva efter att dominans över nyhetsförmedling

och opinionsbildning motverkas och att möjligheterna till mångfald

tas till vara. Därvid skall beaktas om sökanden ger ut en dagstidning

eller sänder radio eller television i sändningsområdet, genom aktie-

eller andelsinnehav eller avtal ensam har ett bestämmande inflytande

eller är ett företag i vilket någon ensam har ett bestämmande

inflytande.

Vidare skall Radio- och TV-verket eftersträva att den som får till-

stånd har finansiella och tekniska förutsättningar att bedriva verksam-

heten varaktigt med god kapacitet och kvalitet.

Med eget material avses program som har tillkommit enbart för den

egna verksamheten och som bearbetats redaktionellt.

Utredningens förslag stämmer delvis överens med regeringens. Ut-

redningen föreslår att urvalskriterierna skall bedömas stegvis och att

sändningarnas format skall beaktas vid urvalet.

Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser anser att dagens system

har brister, men att det förslagna förfarandet inte heller är invändnings-

fritt. Vidare framhåller många instanser, bl.a. Radioutgivareföreningen

och Konkurrensverket, att en kommersiell radioform måste få drivas en-

ligt kommersiella principer och att detta måste inkludera även urvalsför-

farandet. Konstnärliga och Litterära Yrkesutövares Samarbetsnämnd

menar att de föreslagna begreppen är oklara. Kammarrätten i Stockholm

och Tidningsutgivarna anser att förslaget ger ett alltför stort utrymme för

godtycke. Enligt Juridiska fakulteten vid Stockholms universitet är risken

för skönsmässighet försumbar. Svenska journalistförbundet tycker att ur-

valskriterierna är acceptabla. Institutet för reklam och mediestatistik

menar att det är marknaden som styr innehållet och att det därför inte är

med hjälp av reglering som man uppnår målet med större mångfald och

högre kvalitet. Handelshögskolans fakultetsnämnd vid Göteborgs uni-

versitet anser att reklamfinansieringen i sig driver privatradion bort från

det lokala. Institutionen för medier, journalistik och kommunikation vid

Stockholms universitet anser att förslaget är klart överlägset auktionsför-

farandet. Sveriges Reklamförbund och Radioutgivareföreningen anför att

en stor del av urvalsproblematiken bortfaller om bättre effektivitet upp-

nås när det gäller användandet av tillgängligt frekvensutrymme.

Sveriges Reklamförbund föreslår att hänsyn också skall tas till det lo-

kala inslaget i ägandet. En lokal förankring i ägandet torde, enligt för-

bundet, påverka innehållet i denna riktning. Radioutgivareföreningen an-

ser att ägarkriteriet är starkt begränsande för både radio- och andra

medieföretag. Tidningsutgivarna menar att den yttre mångfalden inte

ökar genom att de företag som besitter någon form av publicistisk

erfarenhet och kompetens utestängs.

Sveriges Reklamförbund ansluter sig till utredningens ståndpunkt att

eget material måste ha genomgått ett visst mått av redaktionell bearbet-

ning. Det bör enligt förbundet vara tillräckligt med ett visst självständigt

arbete och någon journalistisk kvalitet skall inte krävas. Folkrörelsernas

Medieforum anser det vara av stor betydelse att den kommersiella lokal-

radion uppmuntras att producera material med lokala inslag. Gransk-

ningsnämnden för radio och TV ifrågasätter om förslaget på ett effektivt

sätt kan uppnå en mer lokalt präglad radio och pekar på möjligheten med

åligganden för tillståndshavarna att sända ett på visst sätt kvalificerat

lokalt material, exempelvis lokala nyheter eller information om lokala

tilldragelser.

Justitieombudsmannen, Justitiekanslern och Radioutgivareföreningen

anser att kriteriet programverksamhetens format innehåller påtagliga ris-

ker för förhandsgranskning och censur och därför inte kan ligga till grund

för lagstiftning. Samhällsvetenskapliga fakultetsnämnden vid Göteborgs

universitet och Föreningen svenska kompositörer av populärmusik menar

att förslaget strider mot principen om massmediers oberoende. Kristna

radionätet och Sveriges Reklamförbund tillstyrker förslaget men anför att

kriteriet enbart får tillämpas när det inte finns risk för godtycke och att

tillståndet annars skall fördelas genom lottdragning.

När det gäller prioriteringen mellan de olika kriterierna i urvalsförfa-

randet. Kammarrätten i Stockholm anser att sändningarnas format bör

väga tyngst. Kristna radionätet menar att ägarförhållandet generellt skall

gå före mängden eget material. Även Statskontoret anser att ägarfrågan

borde tillmätas större betydelse. Folkrörelsernas medieforum betonar att

mängden eget material bör vara det slutligt avgörande.

Skälen för regeringens förslag

Yttrandefrihetsgrundlagen (YGL) är utformad med tryckfrihetsförord-

ningen (TF) som förebild och bygger på samma grundsatser som TF. Det

innebär att bl.a. principerna om censurförbud och etableringsfrihet gäller

för ljudradio och television. Beträffande sändningar som sker på annat

sätt än genom tråd, har det dock gjorts undantag från principen om

etableringsfrihet. Detta undantag motiveras av nödvändigheten av att

någon fördelar de tillgängliga frekvenserna för sådana sändningar. YGL

medger därför att rätten att sända radioprogram på annat sätt än genom

tråd får regleras genom lag som innehåller föreskrifter om tillstånd och

villkor för att sända (3 kap. 2 § första stycket YGL).

YGL innehåller i detta sammanhang vissa grundläggande regler om

fördelningen av radiofrekvenser. En sådan regel är att det allmänna skall

eftersträva att radiofrekvenserna tas i anspråk på ett sätt som leder till

vidaste möjliga yttrandefrihet och informationsfrihet (3 kap. 2 § andra

stycket YGL). Syftet med bestämmelsen är att utgöra en spärr mot

obehöriga inskränkningar eller ett undergrävande av den frihet att

begagna radiomediet för sändningar till allmänheten som är möjlig och

rimlig med hänsyn till andra anspråk på utrymme för radiotrafik. Den

skall inte hindra sådana överväganden och hänsynstaganden som även i

ett demokratiskt samhälle är ofrånkomliga vid fördelningen av

radiofrekvenser (prop. 1990/91:64 s. 82).

I fråga om föreskrifter om tillstånd och villkor för att sända radiopro-

gram gäller, enligt 3 kap. 3 § YGL, vad som föreskrivs om begränsningar

av grundläggande fri- och rättigheter i 2 kap. 12 § andra femte styckena

och 13 § regeringsformen. Av dessa bestämmelser följer att en begräns-

ning endast får göras för att tillgodose ändamål som är godtagbara i ett

demokratiskt samhälle samt att begränsningen aldrig får gå utöver vad

som är nödvändigt med hänsyn till det ändamål som föranlett den och

inte heller sträcka sig så långt att den utgör ett hot mot den fria

åsiktsbildningen. Vidare får en begränsning inte göras enbart på grund av

politisk, religiös, kulturell eller annan sådan åskådning. För att en

begränsning skall få ske måste den dessutom vara föranledd av särskilt

viktiga skäl. Vid bedömandet av vilka begränsningar som får ske skall

vikten av vidaste möjliga yttrandefrihet och informationsfrihet i politiska,

religiösa, fackliga, vetenskapliga och kulturella angelägenheter beaktas.

I den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga

rättigheterna och de grundläggande friheterna (europakonventionen)

finns också regler om skydd för yttrandefriheten. Konventionen gäller

som svensk lag. I 2 kap. 23 § regeringsformen finns ett förbud mot lagar

och andra föreskrifter som meddelas i strid med Sveriges åtaganden

enligt konventionen. I artikel 10 europakonventionen föreskrivs att envar

har rätt till yttrandefrihet, innefattande åsiktsfrihet samt frihet att ta emot

och sprida uppgifter och tankar utan inblandning av offentlig myndighet

och oberoende av territoriella gränser. Enligt artikeln hindrar detta inte

en stat att kräva tillstånd för radio-, televisions- eller biografföretag.

Radion och televisionen är dock inte undantagna från skyddet för

yttrandefriheten (se Hans Danelius, Mänskliga rättigheter i europeisk

praxis s. 282-283). En konventionsstat får inte diskriminera vid

beviljandet av tillstånd till radio- eller televisionssändningar och rent

allmänt måste staten tillse att dessa medier inte blir förbehållna vissa

politiska eller andra grupper i samhället. Tillståndstvånget får inte

medföra andra inskränkningar i yttrandefriheten än sådana som är

föreskrivna i lag och som är nödvändiga för att tillgodose viktiga

allmänna och enskilda intressen. Mot denna bakgrund kan

europakonventionen inte anses innehålla mera långtgående begränsningar

av rätten att fördela sändningstillstånd än som följer av YGL.

När det råder konkurrens om ett ledigt sändningstillstånd skall de sö-

kande enligt 12 § lokalradiolagen beredas tillfälle att före en viss dag

samordna sina ansökningar. Om det efter den dagen alltjämt finns flera

behöriga sökande, fördelas tillståndet vid en auktion. Den sökande som

vid auktionen åtar sig att betala den högsta årliga avgiften får tillståndet.

Utredningen föreslår att auktionsmetoden ersätts med ett urvalsförfa-

rande som består av två olika led. Först skall sökanden uppfylla ett

grundläggande behörighetsvillkor som innebär att sökanden skall ha fi-

nansiella och tekniska förutsättningar att bedriva verksamheten varaktigt,

med god kapacitet och kvalitet i utsändningen. Om det därefter föreligger

en konkurrenssituation mellan flera sökande skall urvalet i första hand

baseras på ägarförhållandena och den mängd eget material sökanden för-

klarar sig beredd att sända. Ett spritt ägande och en hög andel program

som är unika för programföretaget skall enligt utredningen eftersträvas.

För det fall antalet sökande därefter fortfarande överstiger det tillgängliga

utrymmet skall slutligen sändningarnas format beaktas. Med program-

verksamhetens format avser utredningen sändningarnas art eller inrikt-

ning, inte dess innehåll. Eventuella avvikelser från åtaganden i fråga om

formatet skall enligt utredningen enbart kunna innebära att tillståndet inte

förlängs. En förutsättning för detta är att mångfalden i

sändningsområdets medieutbud påtagligt har minskat till följd av

avvikelsen.

Remissinstanserna har framfört kritik och invändningar mot samtliga

urvalskriterier och mot den föreslagna prioritetsordningen mellan krite-

rierna. Ett antal remissinstanser pekar dessutom på att förslagen inte är

konstruerade så att innehållet blir mer lokalt inriktat än för närvarande.

Starkast är kritiken när det gäller förslaget att låta programverksamhetens

format ingå som ett urvalskriterium. Kritiken avser till stor del att försla-

get ger ett alltför stort utrymme för godtycke.

Om mångfald och lokal förankring skall kunna förverkligas, krävs det

enligt regeringens mening ett urvalsförfarande som baseras på ägarför-

hållandena och åtaganden i fråga om programinnehåll. Vidare krävs det

ett kontroll- och sanktionssystem som medför både att urvalet upplevs

som rättvist och att gjorda åtaganden uppfylls. Särskilt viktigt ter sig

detta i förhållande till de sökande som ratas i urvalsprocessen. När det

gäller programmens innehåll får urvalskriterierna dock inte vara så

långtgående att de hindrar tillståndshavaren från att självständigt avgöra

vad som skall sändas. Inte heller får de utformas så att de kommer i

konflikt med yttrandefrihetsgrundlagens censurförbud.

I lagrådsremissen föreslås att tillstånden bör fördelas efter en samlad

bedömning så att medieutbudet inom sändningsområdet präglas av mång-

fald och reella yttrandemöjligheter, att ägandet medför att antalet aktörer

på den lokala marknaden ökar, att sändningarna i hög grad utgörs av eget

materiel och program med lokal anknytning samt att den som får tillstånd

har finansiella och tekniska förutsättningar att bedriva verksamheten var-

aktigt med god kapacitet och kvalitet.

När det gäller kriterierna mångfald och reell yttrandefrihet samt ägar-

förhållanden på den lokala mediemarknaden anser Lagrådet att det är

tveksamt om dessa är förenliga med YGL:s krav på att fördelningen av

radiofrekvenser skall ske på ett sätt som är rimligt och möjligt med hän-

syn till anspråk på sändningsutrymme eller som är ofrånkomligt även i

ett demokratiskt samhälle. Lagrådet anser inte heller att det är klart att de

förutsättningar som ställs upp i artikel 10 i europakonventionen för att

yttrandefriheten skall få begränsas är uppfyllda. Regeringen gör i dessa

avseenden följande överväganden.

Reella yttrandemöjligheter

I lagrådsremissen anges att med mångfald och reella yttrandemöjligheter

avses goda förutsättningar för alla medborgare att uttrycka tankar, åsikter

och känslor eller meddela upplysningar oberoende av social tillhörighet,

kön, yrke, geografisk belägenhet, etniskt ursprung eller funktionshinder.

Enligt Lagrådets mening måste det för bedömningen av betydelsen av

3 kap. 2 § andra stycket YGL för förslaget vara en utgångspunkt att den

yttrandefrihet som nämns där är den yttrandefrihet som grundlagen skall

skydda. Enligt Lagrådet bygger varken TF eller YGL på tanken om en

 reell yttrandefrihet i den mening som berörs i lagrådsremissen, dvs.

verklig möjlighet att få komma till tals. TF och YGL ger en frihet från

ingrepp från det allmännas sida i den enskildes yttrandefrihet, inte en rätt

att få komma till tals.

Avsikten med regeringens förslag till nya villkor för lokalradion är,

som tidigare nämnts, att ge programverksamheten en självständig och

lokal karaktär och att antalet oberoende och lokalt förankrade

radiostationer ökar. Lagförslaget i lagrådsremissen avseende mångfald

och reella yttrandemöjligheter är ett målstadgande som konkretiseras i

närmare angivna urvalskriterier. Regeringens avsikt är att, inom ramen

för den i YGL skyddade yttrandefriheten, föreslå begränsningar avseende

vem som kan få tillstånd i syfte att utrymmet att sända lokalradio skall

utnyttjas så att dominans över nyhetsförmedling och opinionsbildning

motverkas och i stället möjligheterna till mångfald tas till vara. Eftersom

begreppet reella yttrandemöjligheter i detta sammanhang emellertid inte

skall uppfattas som ett självständigt urvalskriterium, godtar regeringen

Lagrådets förslag att det bör utgå från lagtexten.

Mångfald och ägarförhållanden

I lagrådsremissen föreslås att Radio- och TV-verket vid fördelning av

tillstånd skall eftersträva ett ägande som medför att antalet aktörer på den

lokala marknaden ökar. Bedömningen bör enligt lagrådsremissen omfatta

de medier som har det aktuella sändningsområdet som täcknings- eller

upptagningsområde. Det innebär att ägarförhållandena i radio och TV

samt dagstidningar, såväl i pappersutgåva som i elektronisk form, bör

beaktas.

Vid tillkomsten av lokalradiolagen diskuterade Lagrådet frågan om

förhållandet mellan bestämmelserna i 7 § i lagen, varigenom

dagstidningsföretag utesluts från möjligheten att få lokalradiotillstånd,

och grundlagsbestämmelserna i YGL. Lagrådet fann att denna

begränsning gjorts med tanke på yttrandefriheten och

informationsfriheten och med syftet att utrymmet att sända lokalradio

skall utnyttjas så att dominans över nyhetsförmedling och

opinionsbildning motverkas och möjligheterna till mångfald tas till vara

(prop. 1992/93:70 s. 164 ff.). En sådan begränsning fick enligt Lagrådets

mening anses ligga väl i linje med grundlagsbestämmelserna om vidaste

möjliga yttrandefrihet och informationsfrihet. Detsamma ansåg Lagrådet

vara fallet med de begränsningar som finns i 5 och 6 §§ lokalradiolagen

och som avser antalet tillstånd som någon får ges respektive bl.a.

programföretags rätt att få tillstånd.

När det gäller tolkningen av 3 kap. 2 § andra stycket YGL om fördel-

ningen av radiofrekvenser anför Lagrådet nu i huvudsak följande. Be-

stämmelsens förarbeten ger inte mycket ledning till hur den skall tilläm-

pas i praktiken. Lokalradiolagens auktionsförfarande och t.ex. ett lotteri-

förfarande där slumpen får styra urvalet är tämligen oproblematiska från

grundlagssynpunkt liksom kriterier som teknisk kapacitet och kvalitet

samt finansiell stabilitet. Kriterier om vem som söker tillstånd är mera

svårbedömda. I viss mån bör hänsyn emellertid även kunna tas till sådana

slag av kriterier, t.ex. så att flera tillstånd avseende ett sändningsområde

inte ges till samma sökande eller att dagstidningsföretag som redan är

verksamma inom sändningsområdet får stå tillbaka för nya aktörer där.

Lagrådet ifrågasätter, som redogjorts för ovan, om det föreslagna ägar-

kriteriet är förenligt med YGL. Lagrådet har i huvudsak yttrat följande.

Det som avses med mångfald och ägarförhållanden i remissen är diskuta-

belt. Det är här en brist att begreppen inte behandlas i belysning av ut-

vecklingen inom informationstekniken på medieområdet. Denna kan

sammanfattningsvis sägas karaktäriseras av en alltmera differentierad

massmedievärld där de traditionella massmedierna - radio och TV samt

tidningar och andra tryckta skrifter - i ökad utsträckning konkurrerar med

bl.a. elektronisk publicering via world wide web , t.ex. på webbsidor på

Internet. Härigenom kan enskilda, som i praktiken hittills ofta varit

utestängda från de traditionella medierna, komma till tals till för-

hållandevis låg kostnad och med hela världen som mottagningsområde.

Samtidigt blir det möjligt för allt fler att ta del av information via Internet

från massmedier utanför hemorten och från andra enskilda som vill

komma till tals. Att då se så snävt på mångfald och ägarförhållanden som

görs i remissen framstår som omotiverat. Resultatet av en tillstånds-

givning enligt de angivna riktlinjerna riskerar enligt Lagrådet att framstå

som tveksamt från grundlagssynpunkt, eftersom bara en del av medie-

utbudet skall beaktas. Grundlagen måste vila på tanken att det är

yttrandefriheten i dess helhet som skall vara den vidaste möjliga.

Som regeringen tidigare nämnt är syftet med begränsningen för tid-

ningsföretag och programföretag som sänder radio och TV i sändnings-

området att möjligheterna att sända lokalradio skall utnyttjas på ett sätt så

att möjligheterna till mångfald tas till vara. Om sådana företag skulle er-

hålla tillstånd att sända lokalradio skulle de kunna öka sitt inflytande

över nyhetsförmedling och opinionsbildning i stället för att antalet

självständiga röster skulle bli flera.

Utvecklingen inom informationstekniken på medieområdet går mycket

fort. Det finns nya aktörer på t.ex. webbsidor på Internet som i ökad ut-

sträckning konkurrerar med de traditionella massmedierna. Dessa kan

dock ännu inte anses ha samma betydelse för opinionsbildningen och ny-

hetsförmedlingen i samhället som de traditionella medierna och allmän-

heten nås ännu inte av nyheter, information m.m. genom dem i samma

utsträckning som genom de traditionella medierna. Regeringen kan

därför inte dela uppfattningen att förslaget innebär ett för snävt sätt att se

på mångfald och ägarförhållanden. På samma sätt som vid

lokalradiolagens tillkomst syftar begränsningen till att öka möjligheterna

till mångfald. Lagrådet har, som nämnts, tidigare ansett det vara förenligt

med grundlagsbestämmelserna om vidaste möjliga yttrandefrihet och

informationsfrihet att utesluta dagstidningsföretag från möjligheten att

sända lokalradio och Lagrådet synes nu inte ha någon annan uppfattning.

Samma överväganden gör sig gällande när det gäller radio- och televi-

sionsföretag som är verksamma i sändningsområdet. I lagrådsremissen

föreslås inte att dagstidningsföretag skall vara uteslutna från möjligheten

att få tillstånd. Däremot föreslås att en av de faktorer som vid konkurrens

skall beaktas vid fördelningen av tillstånd är om sökanden är verksam på

mediemarknaden i sändningsområdet och vem som är ägare till sökanden

om det inte är en fysisk person. Eftersom detta inte är en lika långt

gående begränsning som ett absolut förbud kan detta inte innebära att

regleringen blir oförenlig med YGL. Däremot kan det i förhållande till

lagrådsremissen förtydligas vilka aktörer på mediemarknaden som avses.

Mot denna bakgrund och med beaktande av Lagrådets synpunkter bör det

när det gäller bedömningen av ägarförhållandena i lagen anges att Radio-

och TV-verket skall sträva efter att dominans över nyhetsförmedling och

opinionsbildning motverkas och att möjligheterna till mångfald tas till

vara. Vidare bör det framgå att dagstidningsföretag och radio- och televi-

sionsföretag samt den som har bestämmande inflytande över ett sådant

företag kan ha en nackdel vid bedömningen av ägarförhållandena.

Eftersom urvalet mellan flera sökande skall göras efter en samlad be-

dömning av samtliga urvalskriterier innebär detta emellertid inte att ett

tidningsföretag i en konkurrenssituation med nya aktörer alltid är

utesluten från möjligheten att få tillstånd. I den samlade bedömningen

skall även andra kriterier, t.ex. mängden eget material vägas in.

Med hänsyn till den IT-utveckling som sker på medieområdet kan det

dock finnas anledning för regeringen att återkomma i frågan om

ytterligare medier skall beaktas i samband med behandlingen av

Mediekoncentrationskommitténs betänkande Yttrandefriheten och

konkurrensen (SOU 1999:30).

Tekniska och ekonomiska förutsättningar

Utredningen föreslår att ett grundläggande krav vid tillståndsgivningen

skall vara en finansiering som garanterar ekonomisk uthållighet samt de

tekniska förutsättningar som krävs för att bedriva verksamheten varaktigt

och med god kapacitet och kvalitet. Regeringen har i avsnitt 6.2.1 gjort

bedömningen att en allmän behörighetsregel av det slag som utredningen

föreslår inte bör genomföras men att en prövning av de sökandes tek-

niska och finansiella förutsättningar bör göras när det råder konkurrens

om ett ledigt tillstånd.

Radiofrekvenserna skall som tidigare framhållits tas i anspråk på ett

sätt som leder till vidaste möjliga yttrandefrihet. När det finns flera

sökande till ett ledigt tillstånd, är det viktigt att tillståndet ges till någon

som har förutsättningar såväl ekonomisk som tekniskt att långsiktigt

bedriva lokalradiosändningar. Yttrandefriheten skulle inte gynnas av att

en tillståndshavare måste upphöra med sina sändningar på grund av

brister i finansiering eller tekniska förutsättningar. Regeringen föreslår

därför att en bedömning av de sökandes tekniska och ekonomiska

förutsättningar att bedriva verksamheten bör ske inför fördelningen av ett

tillstånd när det finns flera sökande.

Om de sökandes finansiering är tillräcklig bör bedömas i förhållande

till deras åtaganden i fråga om programinnehåll. De sökande bör därför

till sin ansökan bifoga en budget eller andra handlingar som visar att de

har ekonomiska förutsättningar att långsiktigt bedriva verksamheten.

Med ledning av detta bör det vara möjligt att bedöma om den planerade

verksamheten har en säkerställd finansiering under tillståndsperioden.

Bedömningen av de sökandes tekniska förutsättningar att bedriva verk-

samheten bör i första hand grundas på de uppgifter som sökandena läm-

nar. För att en sökande skall kunna komma i fråga, bör det som fram-

kommer visa att denne kan förväntas varaktigt hålla god kapacitet och

kvalitet i utsändningarna. Föreligger det tveksamheter beträffande en

sökandes tekniska och ekonomiska förutsättningar, bör sökanden ges till-

fälle att komplettera sin ansökan.

Programinnehåll

För att kunna förverkliga målsättningen om mångfald och lokal förank-

ring i lokalradion bör, förutom ägarförhållanden, de sökandes åtaganden i

fråga om programinnehåll beaktas i urvalsprocessen.

Utredningen har bl.a. föreslagit att programverksamhetens format skall

ingå som ett urvalskriterium. Enligt regeringens uppfattning har den

kritik som framförts från remissinstanserna angående detta kriterium

visst fog för sig. Med hänsyn till att efterfrågan sannolikt är stor i de

flesta områdena skulle formatet i realiteten bli det avgörande kriteriet i de

flesta fall. Risken för att tillståndsmyndigheten skulle behöva välja

mellan olika format måste därför bedömas som stor. Ett sådant val torde

många gånger inte kunna avgöras annat än skönsmässigt. Till detta

kommer att en bundenhet vid ett visst format skulle kunna få negativa

återverkningar på målsättningen om oberoende massmedier. I det fall ett

visst format visar sig kommersiellt otänkbart skulle ett medgivande att

ändra format kunna uppfattas som orättvist av andra företag som har

konkurrerat om tillståndet. Mot denna bakgrund bör utredningens förslag

om att beakta programverksamhetens format i urvalsprocessen inte

genomföras.

I syfte att öka mångfalden föreslår utredningen även att den mängd

eget material en sökande förklarar sig beredd att sända utöver

minimitiden (se avsnitt 6.4) skall tillmätas betydelse i urvalet. Med eget

material avser utredningen material som genomgått ett visst mått av

redaktionell bearbetning och som är unikt för lokalradiostationen.

Remissinstanserna är i allmänhet positiva till förslaget. Flera instanser

tar upp frågan om det lokala innehållet i det egna materialet. Det förs

även fram förslag om krav på tillståndshavarna att sända lokalt inriktat

material.

Regeringen delar uppfattningen att sändningar av eget material bör

kunna öka mångfalden i lokalradion. Emellertid garanterar inte detta ur-

valskriterium att sändningarna får en mer lokal inriktning. Det finns där-

för anledning att låta de sökandes åtaganden i fråga om programinnehåll

omfatta även material med anknytning till sändningsområdet. Urvalet

mellan flera sökande till ett ledigt tillstånd bör därför baseras på en be-

dömning av dels den mängd eget material som de sökande förklarar sig

beredda att sända, dels den mängd material med anknytning till sänd-

ningsområdet som de sökande förklarar sig beredda att sända. Vid för-

delningen bör en hög andel eget material och program med lokal anknyt-

ning eftersträvas.

För att ett program skall anses utgöra eget material föreslås i lagråds-

remissen att det dels bör ha genomgått ett visst mått av redaktionell bear-

betning, dels vara fråga om ett program som är unikt för lokalradiostatio-

nen. I begreppet redaktionell bearbetning ligger att det har utförts ett visst

mått av självständigt arbete. Det kan röra sig om material med nyhets-

eller informationsvärde, eller material med konstnärliga ambitioner eller

material som motiveras från underhållningssynpunkt. Inget hindrar att

det egna materialet har lokal anknytning. Material som enbart bygger på

manuell eller datoriserad sortering bör däremot inte anses vara eget mate-

rial. I enlighet med vad Lagrådet anmärkt bör det dock inte ställas krav

på någon journalistisk nivå. Regeringen delar också Lagrådets

uppfattning att med eget material bör anses program som tillkommit

enbart för den egna verksamheten. Det faktum att ett program som

bedöms ha ett allmänt intresse även sänds av ett annat programföretag,

bör som Lagrådet anmärkt inte hindra att programmet anses utgöra eget

material för den som först sänt programmet. Att programmen skall ha

tillkommit enbart för den egna verksamheten hindrar inte heller att

materialet produceras av någon annan, t.ex. ett oberoende

produktionsbolag. Lagrådet har även satt i fråga riktigheten i att

direktsändningar från exempelvis kommunala debatter inte betraktas som

eget material. Enligt regeringens mening bör en sådan direktsändning

kunna betraktas som eget material om debatten kommenteras eller

debatteras under eller i direkt anslutning till sändningen. Däremot bör en

ren vidaresändning av debatter inte betraktas som eget material.

Även program med anknytning till det egna sändningsområdet bör ha

genomgått ett visst mått av redaktionell bearbetning och som huvudregel

tillkommit enbart för den egna verksamheten. Som exempel på program

med lokal anknytning kan nämnas lokala nyheter, lokala reportage och

upptagningar från lokala kulturella evenemang. Även program som

speglar det lokala kulturutbudet eller den etniska sammansättningen i

sändningsområdet har givetvis lokal anknytning. Däremot bör inte riks-,

utrikes- eller allmänna nyheter utan anknytning till det egna

sändningsområdet räknas till denna kategori. Program som speglar

händelser på t.ex. länsnivå bör i vissa fall kunna anses ha lokal

anknytning. Eftersom indelningen i sändningsområden och

länsindelningen inte är överensstämmande, bör samma program kunna

vara av intresse för och sändas i flera sändningsområden utan att de anses

förlora sin lokala anknytning. Ett sådant program bör dock inte samtidigt

kunna hänföras till kategorin eget material, vilket annars normalt bör

kunna ske med det lokala materialet.

Utredningen har tänkt sig att endast de sändningar som sker då antalet

lyssnare är högt skall beaktas vid urvalet. Enligt regeringens uppfattning

skulle en sådan ordning inte gynna vare sig mångfald eller lokal inrikt-

ning. I stället bör samtliga sändningar ligga till grund för bedömningen.

Genom att det blir sökanden som själv avgör det antal timmar denne är

beredd att sända program med eget material respektive lokalt material,

kommer mängden naturligt att anpassas till förhållandena på de olika

orterna. Inom sändningsområden med stor efterfrågan på tillstånd kom-

mer andelarna eget material respektive lokalt material med all sannolik-

het att vara större än inom områden med liten efterfrågan. Att det dess-

utom föreslås en viss minimitid för sändningar av eget material som alla

tillståndshavare måste följa förändrar inte denna bedömning.

Samlad bedömning

Urvalet skall göras efter en bedömning av de sökandens finansiella och

tekniska förutsättningar att bedriva verksamheten, deras ägarförhållanden

samt andel eget material och program med lokal anknytning. Det finns

ingen prioritetsordning mellan kriterierna utan det skall göras en samlad

bedömning.

6.3 Tillståndsvillkor

Regeringens förslag: Ett tillstånd att sända lokalradio får förenas

med villkor av olika slag. Radio- och TV-lagen skall innehålla en

uttömmande uppräkning av de olika villkor för sändningstillståndet

som får ställas.

Innan ett beslut om tillstånd meddelas, skall den sökande beredas

tillfälle att ta del av och yttra sig över de villkor som kommer att för-

enas med tillståndet.

Utredningens förslag stämmer överens med regeringens.

Remissinstanserna: Inga remissinstanser yttrar sig om förslagen.

Skälen för regeringens förslag: Av 3 kap. 2 § första stycket yttrande-

frihetsgrundlagen framgår att sändningsrätten får regleras genom lag som

innehåller föreskrifter om tillstånd och villkor för att sända. Enligt radio-

och TV-lagen kan regeringen ställa sådana villkor vid tillstånd som med-

delats av regeringen. Även Radio- och TV-verket har i dag rätt att på så

sätt ställa villkor för sändningar som sker under en begränsad tid om

högst två veckor.

Den snabba tekniska utvecklingen ställer krav på anpassning av olika

bestämmelser. Villkor i tillstånd är därför att föredra framför en uttöm-

mande reglering i själva lagen som, förutom att bli vidlyftig, förmodligen

snart skulle bli inaktuell.

Av rättssäkerhetsskäl bör bestämmelser som berör själva sändningstill-

ståndets innehåll, innebörd och bestånd framgå direkt av lagen. När det

gäller andra krav bör däremot villkoren kunna anges i tillståndet. Vilka

villkor som får ställas i tillstånden måste uttryckligen framgå av lagen

eftersom det är fråga om en begränsning av yttrandefriheten. Det är

lämpligt att på så sätt reglera t.ex. frågor om sändningsteknik och

sändningstid. Likaså bör åtaganden i fråga om programinnehåll anges i

tillståndsvillkoren. Vissa villkor bör alltid få ställas medan andra endast

bör kunna komma i fråga när tillståndet fördelas efter ett urval bland flera

sökande.

Innan regeringen meddelar ett beslut om tillstånd skall den sökande,

enligt 3 kap. 8 § radio- och TV-lagen, beredas tillfälle att ta del av och

yttra sig över de villkor som kommer att förenas med tillståndet. Vidare

gäller att beslutet endast får innehålla villkor som den sökande har god-

tagit. I lagrådsremissen föreslås en motsvarande bestämmelse för den

kommersiella lokalradion. Som framgår av avsnitt 6.2.1 anser Lagrådet

att bestämmelsen att tillstånd endast får innehålla villkor som godtagits

av den sökande är obehövlig. Som tidigare redogjorts för instämmer

regeringen i Lagrådets synpunkter och bestämmelsen bör därför utgå.

6.3.1 Villkor som alltid får ställas

Regeringens förslag: Ett sändningstillstånd får förenas med villkor

som avser skyldighet att

1. sända program i en viss del av sändningsområdet eller som når en

viss del av befolkningen inom området,

2. sända under en viss minsta tid,

3. använda en viss sändningsteknik och att samarbeta med andra

tillståndshavare i tekniska frågor, och att

4. använda en viss teknik vid s.k. referensbandning.

På begäran skall tillståndshavaren lämna uppgifter till Gransk-

ningsnämnden för radio och TV som är nödvändiga för att bedöma

om sända program stämmer överens med Radio- och TV-lagen och de

villkor som har meddelats för sändningarna.

Utredningens förslag stämmer delvis överens med regeringens. Vissa

av de villkor som utredningen föreslår skall få ställas avser endast digi-

tala sändningar.

Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser lämnar förslagen utan

erinran. Arkivet för ljud och bild anser att möjligheten att ställa tekniska

villkor för tillståndsgivning även bör omfatta val av teknik för referens-

bandning. Granskningsnämnden för radio och TV anser att skyldigheten

att på begäran lämna Granskningsnämnden viss inspelning skall komp-

letteras med en bestämmelse om att en sådan inspelning skall vara i en

form som regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer, före-

skriver. Vidare menar Granskningsnämnden att skyldigheten att lämna

uppgifter till nämnden bör regleras i lag och inte i tillståndsvillkor.

Skälen för regeringens förslag: De tillstånd att sända lokalradio som

meddelas bör kunna förenas med villkor av olika slag i likhet med vad

som gäller för sådana sändningar av radio eller TV som regeringen be-

slutar om. Vissa av dessa villkor bör kunna ställas oberoende av om till-

ståndet meddelas i en konkurrenssituation eller inte, medan andra endast

bör få ställas när det har rått konkurrens om tillståndet. I detta avsnitt be-

handlas villkor som alltid bör få ställas.

Villkor om skyldighet att sända program i en viss del av sändningsområdet

eller som når en viss del av befolkningen inom området

Enligt 3 kap. 2 § 1 radio- och TV-lagen får regeringen ställa krav på att

program skall sändas i hela landet eller i vissa delar av landet. Rege-

ringen har i tillstånden för Sveriges Radio bl.a. ställt villkor om rikstäck-

ande analoga sändningar. Med rikstäckning avses enligt villkoren att

minst 99,8 procent av den fast bosatta befolkningen i landet kan nås av

sändningarna. Utredningen föreslår att det skall vara möjligt att ställa

villkor om täckningsgrad beträffande kommersiella lokalradiosändningar.

Regeringen ställer sig bakom förslaget. Det bör således kunna ställas

krav på att sändningarna sker i en viss del av sändningsområdet och når

en minsta andel av befolkningen i området. Villkoret bör dessutom kunna

utformas så att en högre täckningsgrad successivt skall uppnås under

perioden.

Villkor om skyldighet att sända under en viss minsta tid

För lokalradion gäller enligt 28 § lokalradiolagen att ett sändningstill-

stånd kan återkallas om sändningar ej skett i tillräcklig omfattning. Den

som under en sammanhängande tid av fyra veckor sänt endast i obetydlig

omfattning riskerar att få tillståndet återkallat. Tanken är att även den

som endast sänt exempelvis brus, fågelkvitter eller korta inspelade

programslingor under en längre sammanhängande tid kan få tillståndet

återkallat (prop. 1992/93:70 s. 15).

Enligt 3 kap. 2 § 2 radio- och TV-lagen får regeringen ställa krav på att

sända under en viss minst tid.

Utredningen föreslår att detta även skall vara möjligt för lokalradio-

sändningar.

Regeringen instämmer i detta. Det är av stor betydelse i yttrande- och

informationsfrihetens intresse att radiofrekvenserna används. Därför bör

det finnas regler om utnyttjande av sändningsrätten. Att ange någon be-

stämd tid som lokalradiosändningarna skall pågå är dock inte lämpligt,

eftersom förhållandena snabbt kan förändras. Den som får tillstånd bör

kunna åläggas att sända under en viss minsta tid. Det bör således vara

möjligt att som villkor i tillståndet ange den undre tidsgräns som skall

gälla för sändningarna. Härigenom får tillståndshavaren kännedom om

vad skyldigheten att sända innebär tidsmässigt. Villkoret bör kunna ut-

formas så att sändningstiden successivt utökas under tillståndsperioden.

Inte heller i fortsättningen bör den som endast sänder t.ex. brus,

fågelkvitter eller korta inspelade programslingor anses uppfylla sin skyl-

dighet.

Villkor om skyldighet att använda en viss sändningsteknik och att samarbeta

med andra tillståndshavare i tekniska frågor

Enligt 3 kap. 2 § 7 radio- och TV-lagen får regeringen ställa krav på an-

vändande av viss sändningsteknik och samverkan med andra tillstånds-

havare i tekniska frågor i de tillstånd som regeringen meddelar. I fråga

om användande av viss teknik som tillståndsvillkor uttalade regeringen

att det var nödvändigt att lämna utrymme för villkor av denna typ om

staten skall ha något inflytande på introduktionen av ny teknik (prop.

1995/96:160 s. 164). Villkor om samverkan med andra i tekniska frågor

tar främst sikte på den digitala tekniken där en sådan samverkan är en

förutsättning för att kunna använda en gemensam digital signal (se prop.

1997/98:184 s. 67 f.). Möjligheten att ställa villkor om teknisk

samverkan är dock inte begränsad till den digitala sändningstekniken.

Under de närmaste åren kommer utsändningar att ske med användning

av olika tekniker. Eftersom olika tekniker kräver olika frekvensutrymme

måste ett tillstånd att sända innebära att viss teknik skall användas vid

utsändningen. Detta bör framgå av tillståndsvillkoren.

Utredningen föreslår att det skall vara möjligt att uppställa villkor om

samverkan med andra tillståndshavare i tekniska frågor. Grunden för ut-

redningens förslag om samverkan är givetvis tankarna på en gemensam

lagstiftning för analoga och digitala radiosändningar. Enligt regeringens

bedömning bör emellertid de nya villkoren för den kommersiella lokal-

radion inte omfatta de lokala digitala ljudradiosändningarna (se

avsnitt 5). Därmed finns det inte heller ett lika starkt behov av att kunna

ställa ett villkor av den typ som utredningen föreslår. Den snabba

tekniska utvecklingen kan dock komma att medföra samverkansbehov

som inte kan överblickas nu. Även om det i dagsläget inte finns

anledning att ta in villkor om teknisk samverkan i tillstånden, bör

möjligheten finnas när behovet uppstår. Regelverket för den

kommersiella lokalradion bör således enligt regeringens mening ge

utrymme för villkor om användande av viss sändningsteknik och

samverkan med andra tillståndshavare i tekniska frågor.

Skyldighet att använda en viss teknik för referensbandning

Enligt 3 kap. 6 § yttrandefrihetsgrundlagen får föreskrifter om skyldighet

att bevara och tillhandahålla inspelningar av sända radioprogram för

granskning och att lämna dem till arkiv lämnas i lag. I 5 kap. 3 § lagen

(1991:1559) med föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och yttrande-

frihetsgrundlagens områden anges att den som sänder radioprogram till

allmänheten skall ombesörja att varje program spelas in och bevaras i

minst sex månader från sändningen, s.k. referensbandning. När det gäller

sändningar som omfattas av radio- och TV-lagen framgår det av 9 kap.

8 § att en sådan inspelning på begäran utan kostnad skall överlämnas till

Granskningsnämnden för radio och TV, Radio- och TV-verket eller Kon-

sumentombudsmannen. För lokalradiosändningar finns en i huvudsak

motsvarande bestämmelse i 31 § lokalradiolagen. Enligt lagen

(1993:1392) om pliktexemplar av dokument skall Arkivet för ljud och

bild (ALB) samla in och bevara ett urval på fyra veckor per år av samt-

liga sändningar från de kommersiella lokalradioföretagen.

Granskningsnämnden anför i sitt remissyttrande att det används ett

flertal olika system för referensbandning och att nämnden med hänsyn

till den snabba tekniska utvecklingen och av ekonomiska skäl inte ansett

det möjligt att införskaffa den apparatur som krävs för att avlyssna alla

typer av referensband. Enligt ALB är särskilda svårigheter förknippade

med att de sändande väljer skilda tekniska system för referensbandning

och att de ofta byter standard. Detta medför att ALB måste göra

betydande investeringar i utrustning, som ofta har kort teknisk livslängd.

För att informationen på banden skall kunna bevaras för framtiden krävs

en migrering till nya system. Såväl Granskningsnämnden som ALB

föreslår att frågan om formen för referensbandning skall regleras.

De problem som Granskningsnämnden och ALB pekar på är allvarliga.

De innebär att Granskningsnämnden inte fullt ut kan fullgöra sina upp-

gifter som tillsynsmyndighet. Det bevarande av vårt kulturarv för fram-

tiden som sker i ALB:s regi riskerar att urholkas genom en orimlig kost-

nadsutveckling för verksamheten. Mot denna bakgrund framstår det som

nödvändigt att reglera formen för referensbandning. En sådan bestäm-

melse måste, som redogjorts för ovan, regleras genom lag och lämpligen

genom villkor i sändningstillstånden. Radio- och TV-verket bör samråda

med Granskningsnämnden och ALB innan villkor om referensbandning

tas in i ett tillstånd. Samråd bör även ske med företrädare för tillstånds-

havarna.

Bestämmelse om skyldighet att lämna vissa uppgifter till Gransknings-

nämnden för radio och TV

Enligt 3 kap. 2 § 16 radio- och TV-lagen får villkor i ett sändningstill-

stånd som meddelas av regeringen innebära skyldighet att till Gransk-

ningsnämnden lämna uppgifter som är nödvändiga för nämndens bedöm-

ning om sända program stämmer överens med de villkor som har med-

delats. Avsikten med bestämmelsen är att nämnden skall kunna få till-

gång till annat än inspelningsmaterial vid sin granskning, t.ex. program-

tablåer och sponsoravtal.

Utredningen föreslår att en motsvarande bestämmelse skall gälla på

lokalradioområdet. Som skäl anges att en tillsynsmyndighet måste ha

verktyg för att effektivt kunna fullgöra sitt uppdrag att granska de olika

programföretagen.

Regeringen delar utredningens uppfattning att det bör finnas en be-

stämmelse om skyldighet att lämna uppgifter som är nödvändiga för att

bedöma om sända program stämmer överens med de villkor som med-

delats enligt denna lag. Regeringen anser att bestämmelsen även bör

omfatta skyldighet att lämna uppgifter om hur sända program stämmer

överens med bestämmelserna i radio- och TV-lagen, t.ex. den allmänna

innehållsregeln att varje tillståndshavare skall sända minst tre timmar

eget material. Skyldigheten att lämna dessa uppgifter bör dock framgå av

lag i stället för som utredningen föreslår vara ett sändningsvillkor.

6.3.2 Villkor som får ställas efter urval

Regeringens förslag: Om det finns två eller flera sökande till ett

ledigt sändningsutrymme, får sändningstillståndet även förenas med

villkor som avser skyldighet att

1. sända en viss mängd eget material, och att

2. sända en viss mängd program med lokal anknytning.

Tillståndshavaren skall årligen till Granskningsnämnden för radio

och TV rapportera hur dessa skyldigheter har uppfyllts.

Villkor för sändningstillstånd får även innebära att ägarförhållan-

dena och inflytandet i ett företag som erhåller tillståndet inte får för-

ändras mer än i begränsad omfattning.

Utredningens förslag stämmer delvis överens med regeringens. Ut-

redningen föreslår att programverksamhetens format skall utgöra ett till-

ståndsvillkor om detta avgjort urvalet.

Remissinstanserna: Den övervägande delen av remissinstanserna

lämnar förslaget utan erinran eller tillstyrker det. Kristna radionätet

anser att det skall anges i tillståndsvillkoren när ägarbilden har varit en

del av urvalskriteriet. I dessa fall skall det också finnas en begränsning i

möjligheten att överlåta tillståndet vilket också skall anges i tillståndet.

Skälen för regeringens förslag: Regeringen föreslår i avsnitt 6.2.2 att

de sökandes ägarförhållanden skall beaktas då det finns flera sökande till

ett ledigt sändningsområde. Kristna Radionätet har påpekat att det bör

knytas ett tillståndsvillkor till detta urvalskriterium. Regeringen anser att

detta är ett viktigt påpekande.

Lokal- och närradiokommittén föreslog ett urvalsförfarande där de sö-

kandes ägarförhållanden bl.a. skulle beaktas. Kommittén föreslog även

att förändringar i ägarförhållanden och inflytande i företag som erhållit

tillstånd fick ske i begränsad omfattning om Radio- och TV-verket

medgav det.

Enligt 3 kap. 4 § radio- och TV-lagen får regeringen ställa ett villkor

för sändningstillstånd som innebär att ägarförhållandena och inflytandet i

ett företag som erhåller tillståndet inte får förändras mer än i begränsad

omfattning. Syftet med bestämmelsen är att villkor om ägande som

tillämpas vid regeringens fördelning av tillstånd skall kunna gälla också

under tillståndstiden (se prop. 1995/96:160 s. 166).

På samma sätt bör ägarförhållanden som beaktats vid fördelning av

tillstånd att sända lokalradio gälla också under tillståndstiden.

Regeringen anser därmed att det bör föras in ett villkor motsvarande

3 kap. 4 § radio- och TV-lagen för lokalradion.

I syfte att förverkliga målsättningen om mångfald och lokal förankring

i lokalradion förslår regeringen att förutom ägarförhållanden de

sökandes åtaganden i fråga om programinnehåll skall utgöra en del i ur-

valsprocessen (se avsnitt 6.2.2). Urvalet mellan flera sökande till ett le-

digt tillstånd skall enligt förslaget baseras på en bedömning av dels den

mängd eget material som de sökande förklarar sig beredda att sända, dels

den mängd material med lokal anknytning som de sökande förklarar sig

beredda att sända.

Det är självklart av stor betydelse att urvalet upplevs som rättvist, sär-

skilt för de sökande som inte får något tillstånd. De åtaganden som görs i

fråga om programinnehåll måste därför också uppfyllas under

tillståndstiden. Regeringen föreslår därför att ett sändningstillstånd får

förenas med villkor som avser skyldighet att sända en viss mängd eget

materiel och en viss mängd program med lokal anknytning För att

underlätta kontrollen av hur villkoren i fråga om eget respektive lokalt

material efterlevs, bör tillståndshavarna årligen rapportera till

Granskningsnämnden hur de uppfyllt sin skyldighet. Denna skyldighet

bör dock inte anges som ett villkor i tillstånden utan framgå direkt av

lagen.

6.4 Regler för innehållet i allmänhet

Regeringens förslag: Varje tillståndshavare skall dagtid sända minst

tre timmar eget material. Skyldigheten skall uppfyllas under tiden

06.00-21.00.

Sändningsbeteckning skall anges varje sändningstimme eller, om

det inte är möjligt, mellan programmen. Beteckningen skall

godkännas av Radio- och TV-verket.

Regeringens bedömning: Skyldigheten att sända varningsmedde-

landen kostnadsfritt i lokalradion om en myndighet begär det bör

kvarstå.

Utredningens förslag stämmer i huvudsak överens med regeringens.

Remissinstanserna: Justitiekanslern anför att förslaget om bundenhet

vid mängden eget material och särskilt kravet på tillstånd vid minskning

av andelen eget material är oförenligt med yttrandefrihetsgrundlagens

förbud mot censur. Tidningsutgivarna anser det strida mot censurförbu-

det att föreskriva omfång och tidsmässig placering för visst programin-

nehåll, särskilt som återkallelse av tillstånd föreslås som möjlig sanktion

mot den som inte följer kravet. Föreningen svenska kompositörer av

populärmusik anser att minst tio timmars utbud under varje dygn bör

vara egen produktion och att sex av dessa bör sändas under dagtid.

Sveriges Reklamförbund tillstyrker att kravet på eget material kan

efterges om efterfrågan på sändningstillstånd är låg i området.

Flera instanser, bl. a. Radio- och TV-verket och Radioutgivareföre-

ningen anser att begreppet eget material är oklart och bör övervägas yt-

terligare.

Statens räddningsverk och Styrelsen för psykologiskt försvar tillstyrker

förslaget att låta skyldigheten att sända varningsmeddelanden bestå. Båda

instanserna anser dock att den praktiska tillämpningen skulle avsevärt

underlättas om lagtexten gavs samma formulering som gäller för tillstånd

som meddelas av regeringen.

Skälen för regeringens förslag

Eget material

Varje lokalradiostation skall enligt 22 § lokalradiolagen under minst en

tredjedel av sändningstiden varje dygn sända sådana program som fram-

ställts särskilt för den egna verksamheten. Syftet med regeln är att slå

vakt om programverksamhetens självständighet och lokala karaktär.

Enligt propositionen borde det inte vara möjligt att använda en

lokalradiostation till att enbart sända ut ett centralt producerat

programutbud (prop. 1992/93:70 s. 27). Regeringen ansåg att

yttrandemöjligheterna inte skulle förbättras nämnvärt om utvecklingen

skulle tillåtas gå i den riktningen. Det var dock mindre lämpligt att ställa

upp krav på att vissa ämnesområden skulle behandlas eller att

programinnehållet på något annat sätt skulle ha en lokal anknytning.

I samband med att bestämmelsen kom till förde några remissinstanser

fram att andelen egenproducerat material borde vara 50 eller 75 procent

av de totala sändningarna. Regeringen motiverade nivån, som senare be-

slutades, med att krav på en högre andel än en tredjedel skulle försvåra

möjligheterna att bedriva en självständig verksamhet på orter med litet

befolkningsunderlag. Vidare bedömde regeringen att radiostationer, där

det ekonomiska underlaget gjorde det möjligt, skulle eftersträva en högre

andel egenproducerat material än den föreskrivna.

Granskningsnämnden för radio och TV har i ett avgörande (den 12

oktober 1994, slutligt beslut 104/94) slagit fast att tillståndshavarna kan

uppfylla lagens krav på eget programinnehåll genom att nattetid sända

från en automatisk jukebox. Utredningen konstaterar att de flesta av nät-

verken uppfyller kraven på egenproducerat material genom att nattetid

sända lokalt sammansatt musik. De lokala stationerna är till stor del

starkt beroende av eller del av centrala programnätverk och programmen

saknar i stor utsträckning lokal karaktär. Syftet med regleringen har

således inte uppnåtts.

Utredningen föreslår att den nuvarande bestämmelsen skall ersättas

med en skyldighet för tillståndshavarna att sända eget material, dvs. så-

dana program som är unika för den egna verksamheten, under minst tre

timmar varje dygn och att denna skyldighet skall fullgöras under tiden

06.00 21.00. Lokalradion har högst andel lyssnare mellan klockan 06.00

och 18.00. Enligt utredningen håller det material som sänds dagtid högre

 kvalitet än det som sänds när lyssnandet är som lägst. Radio- och TV-

verket föreslås få möjlighet att besluta om undantag från skyldigheten om

särskilda skäl föreligger.

Vissa remissinstanser, bl.a. Justitiekanslern har ifrågasatt om inte en

sådan regel om programinnehåll som föreslås är oförenlig med det

grundlagsfästa censurförbudet. Enligt 1 kap. 3 § yttrandefrihetsgrund-

lagen får det inte förekomma att något som är avsett att framföras i ett

radioprogram eller en teknisk upptagning först måste granskas av en

myndighet eller något annat allmänt organ. Inte heller är det tillåtet för

myndigheter och andra allmänna organ att utan stöd i yttrandefrihets-

grundlagen, på grund av det kända eller väntade innehållet i ett radiopro-

gram eller en teknisk upptagning, förbjuda eller hindra dess offentlig-

görande eller spridning bland allmänheten.

Regeln om skyldighet att sända en viss mängd eget material innebär

inte någon förhandsgranskning av programinnehållet utan innehållet i

sändningarna granskas endast i efterhand i samband med att frågan om

förlängning av tillståndet blir aktuell (jfr avsnitt 6.5). Denna möjlighet

har sin grund i 3 kap. 2 § första stycket yttrandefrihetsgrundlagen som

tillåter att rätten att sända radioprogram genom tråd får regleras genom

lag som innehåller föreskrifter om tillstånd och villkor för att sända. I

radio- och TV-lagen finns dels sådana generella föreskrifter, dels en

möjlighet för regeringen att i samband med att tillstånd ges bestämma

villkor. Villkor som rör tillståndets innehåll, innebörd och bestånd

framgår huvudsakligen direkt av bestämmelser i lagen (prop.

1995/96:160 s. 82 ff.) medan övriga villkor tas in i de enskilda

sändningsvillkoren. Som exempel på regler om programinnehåll i radio-

och TV-lagen kan nämnas 3 kap. 1 § första stycket och 3 kap. 2 §. Enligt

den första bestämmelsen får ett sändningstillstånd förenas med villkor

som innebär att sändningsrätten skall utövas opartiskt och sakligt. Enligt

den andra bestämmelsen får ett villkor för sändningstillstånd t.ex. även

avse skyldighet att sända ett mångsidigt programutbud. Det innebär ett

krav på programutbudet t.ex. att sända en viss minst mängd nyheter,

barnprogram och teater. Medgivandet till lagstiftning i 3 kap 2 § första

stycket yttrandefrihetsgrundlagen innebär också att det är möjligt att

hindra fortsatt sändningsverksamhet på grund av att tillståndshavaren

väsentligt brutit mot tillståndsvillkoren. Det är därför möjligt enligt

radio- och TV-lagen att återkalla ett sändningstillstånd om en

tillståndshavare väsentligen brutit mot dessa villkor om åtgärden inte

framstår som alltför ingripande. Detta har tidigare godkänts av Lagrådet

och av riksdagen (prop. 1995/96:160, bet. 1995/96:KU29, rskr.

1995/96:296). Den möjlighet som finns i dag enligt radio- och TV-lagen

att ställa villkor om t.ex. ett mångsidigt programutbud innebär ingen

skillnad när det gäller den föreslagna regeln att sända eget material. Mot

denna bakgrund finner regeringen att utredningens förslag inte strider

mot censurförbudet i yttrandefrihetsgrundlagen.

Som framgår av avsnitt 6.5 föreslår regeringen att ett tillstånd inte skall

förlängas om tillståndshavaren väsentligen brutit mot bestämmelsen att

dagtid sända tre timmar eget material. På samma sätt som det är möjligt

att återkalla ett sändningstillstånd då tillståndshavaren inte följer ett till-

ståndsvillkor bör det vara möjligt att inte förlänga tillståndet då bestäm-

melsen om eget material inte följs.

När det gäller omfattningen av skyldigheten att sända eget material,

anser regeringen att utredningen gjort en lämplig avvägning. Att tvingas

sända en större mängd eget material skulle i vissa fall kunna bli alltför

krävande och innebära att programföretag på mindre orter slogs ut från

marknaden. För att minimera risken för en sådan utveckling, bör det dock

vara möjligt att inte behöva uppfylla denna skyldighet när särskilda skäl

föreligger. Justitiekanslern har påpekat att utredningens förslag avseende

kravet på tillstånd vid minskning av andelen eget material strider mot

censurförbudet. Regeringen har viss förståelse för denna kritik och anser

att förslaget inte bör genomföras. I stället bör det ske en prövning i

samband med frågan om förlängning av tillståndet som innebär att en

tillståndshavare har möjlighet att få sändningstillståndet förlängt, trots att

han eller hon inte dagtid sänt tre timmar eget material om särskilda skäl

föreligger.

Vad som avses med eget material har redogjorts för i avsnitt 6.2.2.

Varningsmeddelanden

Varningsmeddelanden som är av vikt för allmänheten och som skall

skydda människors egendom eller miljö skall enligt 23 § lokalradiolagen

sändas kostnadsfritt, om en myndighet begär det. Även varningsmedde-

landen som syftar till att förebygga eller begränsa skador på egendom

eller miljö omfattas av bestämmelsen (se prop. 1996/97:158 s. 28 f.).

För de sändningstillstånd som meddelas av regeringen gäller, enligt

3 kap. 2 § 15 radio- och TV-lagen, att tillståndet får förenas med villkor

som avser skyldighet att kostnadsfritt sända meddelanden som är av vikt

för allmänheten om en myndighet begär det. Det kan t.ex. röra sig om

information om ett förestående riksdagsval. Det innebär att public ser-

vice-företagen kan ha en längre gående skyldighet när det gäller myndig-

hetsmeddelanden än lokalradion.

Utredningen föreslår att skyldigheten att kostnadsfritt sända varnings-

meddelanden skall kvarstå. Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget

eller lämnar det utan erinran. Enligt Räddningsverket och Styrelsen för

psykologiskt försvar bör bestämmelsen utformas i överensstämmelse

med vad som gäller för tillstånd som meddelas av regeringen.

Etermedierna är det snabbaste och effektivaste sättet att nå ut med var-

ningsmeddelanden till allmänheten. Enligt regeringens uppfattning är det

väsentligt att dessa viktiga meddelanden också i fortsättningen kan sän-

das kostnadsfritt i den kommersiella lokalradion. Lokalradions lyssnar-

grupper är främst unga människor och sändningar av varningsmeddelan-

den i lokalradion är därför ett nödvändigt komplement till sådana sänd-

ningar i public service-kanalerna, om man snabbt och effektivt skall

kunna nå en stor del av allmänheten. Vill myndigheterna i normala situa-

tioner använda lokalradion för att informera medborgarna, bör det där-

emot ske genom att de köper reklamtid (jfr prop. 1992/93:70 s. 28).

Mot denna bakgrund anser regeringen att skyldigheten att sända var-

ningsmeddelanden kostnadsfritt i lokalradion bör kvarstå. Även t.ex.

meddelanden om att faran är över är av vikt för allmänheten och bör om-

fattas av tillståndshavarnas skyldighet. För att allmänheten snabbt och

effektivt skall kunna nås av viktiga meddelanden är det väsentligt att an-

svariga myndigheter och aktörerna på etermedieområdet utvecklar goda

samarbets- och samrådsformer.

Beteckning

Enligt 22 § andra stycket lokalradiolagen skall de sändningar som till-

ståndshavaren svarar för ha en egen beteckning. Denna skall anges en

gång varje sändningstimme. Det finns en delvis motsvarande bestäm-

melse i 6 kap. 9 § radio- och TV-lagen. Enligt den bestämmelsen skall

sändningsbeteckningen anges varje sändningstimme eller, om det inte är

möjligt, mellan programmen. Beteckningen skall dessutom godkännas av

Radio- och TV-verket. Utredningen har förslagit att kravet på godkän-

nande även skall gälla för lokalradiosändningar. Regeringen delar utred-

ningens bedömning. Dessutom bör beteckningen anges mellan program-

men om det inte är möjligt att sända minst en gång varje sändnings-

timme.

6.5 Tillståndsperioden

Regeringens förslag: Ett tillstånd att sända lokalradio skall gälla i

högst fyra år. De tillstånd som meddelas under den första tillståndspe-

rioden skall gälla till utgången av år 2004.

Om en tillståndshavare senast sex månader före tillståndsperiodens

utgång begär förlängning av sitt sändningstillstånd skall detta för-

längas med ytterligare högst fyra år i taget om inte

- grund för återkallelse föreligger,

- tillståndshavaren väsentligen brutit mot sändningsvillkoren,

- tillståndshavaren väsentligen brutit mot bestämmelsen att dagtid

sända minst tre timmar eget material och det inte finns särskilda skäl

för att tillståndet ändå skall förlängas, eller

- förändringar i tekniken eller i användningen av radiofrekvenser på

grund av internationella överenskommelser medför att ett nytt

tillstånd med samma villkor inte skulle meddelas.

Om Radio- och TV-verket inte avser att medge förlängning skall

verket, senast fyra månader före tillståndsperiodens utgång, meddela

tillståndshavaren att tillståndet inte kommer att förlängas.

Utredningens förslag stämmer i huvudsak överens med regeringens.

Utredningen föreslår dock att tillstånden bara skall kunna förlängas två

gånger.

Remissinstanserna: Ett flertal remissinstanser t.ex. Radioutgivare-

föreningen, Sveriges Reklamförbund, Institutet för reklam- och medie-

statistik, Folkrörelsernas Medieforum, Teracom, Annonsörföreningen

instämmer i utredningens bedömning att det är nödvändigt att perioderna

görs tillräckligt långa för att företagen skall kunna göra långsiktiga be-

dömningar men anser att förslagets period om fyra år inte uppfyller detta.

Flera remissinstanser ifrågasätter dessutom varför rätten till förlängning

av sändningstillståndet är begränsad.

Skälen för regeringens förslag: Utredningen anser att långa till-

ståndsperioder är nödvändiga för att programbolagen skall kunna göra

bedömningar och investeringar på längre sikt. Utredningen menar sam-

tidigt att det även finns skäl för kortare tillståndsperioder. Det är ange-

läget att frekvensanvändningen inte låses fast under lång tid framöver.

Teknikutvecklingen kräver en fortlöpande revidering av regelsystem och

ställningstaganden. Ett exempel är introduktionen av den digitala tekni-

ken som kan ge anledning till en förändrad frekvensanvändning. Utred-

ningen föreslår att tillstånden skall vara högst fyra år med rätt till för-

längning vid två tillfällen. Den sammanlagda tillståndstiden, efter för-

längning, blir därmed enligt utredningens förslag 12 år.

I det första förslaget till regler för den kommersiella lokalradion före-

slogs att tillstånden skulle gälla i högst fem år. En majoritet av remiss-

instanserna förordade en längre period än fem år. Regeringen tog intryck

av synpunkterna och föreslog att tillstånden skulle löpa i åtta år med rätt

till förlängning.

Det finns även nu anledning att ta intryck av remissinstansernas kritik.

Regeringen instämmer i utredningens bedömning att det vid bestäm-

mande av tillståndstiden bör göras en avvägning mellan å ena sidan fö-

retagens behov av att kunna göra bedömningar på längre sikt vad gäller

ekonomiska villkor och vilka investeringar som krävs och å andra sidan

att teknik och frekvensanvändningen inte låses fast eftersom det krävs en

fortlöpande revidering av ställningstaganden och av regelverk. Rege-

ringen anser att en tillståndstid om högst fyra år, med rätt till förlängning

som inte är begränsad till ett visst antal gånger, är en rimlig avvägning.

Enligt utredningens förslag skall tillstånden inte förlängas om de tek-

niska förutsättningarna har ändrats, grund för återkallelse föreligger, till-

ståndshavaren har avvikit från sitt åtagande om programverksamhetens

format eller om tillståndshavaren disponerar över mer än ett tillstånd.

Tillämpningen av den nuvarande lagstiftningen har visat att reglerna

inte varit tillräckligt effektiva för att kunna uppfylla de ursprungliga in-

tentionerna med lokal radio som presenterades i propositionen om privat

lokalradio (1992/93:70 s. 8). Det finns ett behov av att skapa verknings-

fulla sanktioner i syfte att säkra att intentionerna med reglerna uppfylls.

Förslaget om tillståndsperioder om fyra år med automatisk förlängning

skall ses mot bakgrund av regeringens ambition att skapa en lagstiftning

med tydliga regler som kan följas av programföretagen med motiv att

värna mångfalden i programutbudet.

Regeringen förslår att ett tillstånd inte bör förlängas om grund för åter-

kallelse föreligger eller om tillståndshavaren väsentligen brutit mot sänd-

ningsvillkoren som förenats med tillståndet. Likaså bör tillståndet inte

förlängas om tillståndshavaren väsentligen brutit mot bestämmelsen att

dagtid sända minst tre timmar eget material om det inte finns särskilda

skäl (se avsnitt 6.4). Det är idag svårt att förutse vilka tekniska förutsätt-

ningar som kommer att råda i framtiden och innebörden av de interna-

tionella överenskommelser som kommer att träffas. Det finns därför ett

behov av en regel som innebär att tillstånden inte förlängs med automatik

om ändrade tekniska förutsättningar föreligger.

Lagrådet påpekar att det bör föras in en bestämmelse som innebär att

frågan om förlängning tas upp först om tillståndshavaren tar initiativ här-

till. Den senaste tidpunkten för en begäran om förlängning bör sättas till

sex månader före tillståndsperiodens utgång. Den senaste tidpunkten för

Radio- och TV-verket att meddela att förlängning inte kommer att

medges bör enligt Lagrådet sättas till fyra månader i stället för den i

lagrådsremissen föreslagna tidpunkten om sex månader. Regeringen

instämmer i Lagrådets synpunkter.

6.6 Sanktioner

6.6.1 Vite

Regeringens förslag: Granskningsnämnden får förelägga den som

åsidosätter följande skyldigheter att följa bestämmelserna

1. skyldigheten att i lokalradio sända eget material,

2. skyldigheten att i lokalradio sända program med lokal

anknytning,

3. skyldigheten att lämna vissa uppgifter till Granskningsnämnden,

4. skyldigheten att årligen rapportera till Granskningsnämnden hur

villkoren om eget material och lokalt material har uppfyllts.

Föreläggandet får förenas med vite.

De bestämmelser som idag är vitessanktionerade skall även fort-

sättningsvis vara det.

Det skall inte längre vara möjligt för Granskningsnämnden att

vitesförelägga en tillståndshavare som inte följer reklamreglerna.

Utredningens förslag överensstämmer huvudsakligen med regering-

ens.

Remissinstanserna: Bland de remissinstanser som uttalar sig om för-

slaget ställer sig en majoritet positiva. Tidningsutgivarna avstyrker dock

förslaget då det är en uppenbar risk att vitesreglerna överskrider gränsen

till förbudet mot förhandsgranskning.

Skälen för regeringens förslag: Vissa bestämmelser är idag vites-

sanktionerade för att respekten för gällande bestämmelser skall kunna

upprätthållas. Vitesföreläggande fungerar dels som en reaktion mot en

överträdelse av en bestämmelse och dels som en varning om att vitet kan

dömas ut om överträdelsen upprepas. Regeringen anser att viten är en

lämplig reaktion genom att tillståndshavaren får en möjlighet att vidta

rättelse (jfr prop. 1995/96:160 s. 141). En svårighet är att vitesföreläg-

gandet måste utformas så att den ansvarige får klart för sig vad som ford-

ras för att vitet inte skall dömas ut. Föreläggandet får emellertid inte vara

så preciserat att det strider mot censurförbudet och andra hindrande

åtgärder i yttrandefrihetsgrundlagen.

Regeringen föreslår i avsnitt 6.4 att det bör finnas en skyldighet för

varje tillståndshavare att dagtid sända minst tre timmar eget material.

Regeringen föreslår dessutom i avsnitt 6.3.2 att ett sändningstillstånd får

förenas med villkor om skyldighet att sända en viss mängd eget material.

Vitesföreläggande bör kunna användas vid åsidosättande av båda be-

stämmelserna. Vidare bör det vara möjligt att använda vitesföreläggande

vid överträdelse mot skyldigheten att sända program med lokal anknyt-

ning samt skyldigheten att lämna uppgifter som är nödvändiga för

Granskningsnämndens bedömning om sända program stämmer överens

med radio- och TV-lagen och de villkor som har meddelats för

sändningarna. Granskningsnämnden har i sitt remissvar påpekat att även

skyldigheten för en tillståndshavare att rapportera hur villkor beträffande

eget respektive lokalt material har uppfyllts bör vara vitessanktionerad.

Regeringen instämmer i detta.

De bestämmelser som idag är vitessanktionerade bör även fortsätt-

ningsvis vara det. Det betyder att bestämmelserna om sändningarnas be-

teckning, skyldigheten att lämna vissa uppgifter till Radio- och TV-ver-

ket om innehav av aktier och andelar i företag samt skyldighet att lämna

inspelningar bör vara vitessanktionerade.

Enligt 30 § lokalradiolagen får Granskningsnämnden förelägga en till-

ståndshavare som bryter mot bestämmelserna 24-27 §§ om reklam om

sponsring att följa bestämmelsen. Föreläggandet får förenas med vite.

Enligt 31 b § i lokalradiolagen får en tillståndshavare som bryter mot

dessa bestämmelser även åläggas att betala en särskild avgift. Det saknas

anledning att behålla denna dubbla reglering. Regeringen föreslår därför

att det inte längre skall vara möjligt att i dessa fall använda vitesföreläg-

gande. I avsnitt 6.10 framgår att bestämmelserna om särskild avgift i

radio- och TV-lagen omfattar även lokalradion.

6.6.2 Återkallelse

Regeringens förslag: Tillstånd skall återkallas på begäran av till-

ståndshavaren.

Tillstånd får återkallas om

- tillståndshavaren inte inlett sändningsverksamheten inom sex må-

nader efter tillståndets början,

- tillståndshavaren inte utnyttjat rätten att sända eller sänt endast i

obetydlig omfattning under en sammanhängande tid av minst fyra

veckor,

- tillståndshavaren väsentligen brutit mot radio- och TV-lagen avse-

ende bestämmelserna om reklam och sponsring samt om otillbörligt

gynnande av kommersiella intressen i program som inte är reklam,

- tillståndshavaren, utan Radio- och TV-verkets medgivande, förfo-

gar över mer än ett sändningstillstånd i sändningsområdet,

- tillståndshavaren överlåter tillståndet till någon som redan har till-

stånd i sändningsområdet om medgivandet till överlåtelsen påverkats

av felaktiga eller ofullständiga uppgifter från tillståndshavaren,

- staten, kommun eller landsting förfogar över ett tillstånd att sända

lokalradio, eller

- domstol funnit att ett program innefattat ett yttrandefrihetsbrott

som innebär ett allvarligt missbruk av yttrandefriheten.

Om en tillståndshavare begär att tillståndet skall återkallas, skall

tillståndet anses ha upphört att gälla den dag en sådan begäran kom in

till Radio- och TV-verket eller den senare dag som tillståndshavaren

angett.

Utredningens förslag överensstämmer huvudsakligen med regering-

ens.

Remissinstanserna: De remissinstanser som svarat är i huvudsak po-

sitiva. Tidningsutgivarna avstyrker dock förslaget om återkallelse för den

som inte följer t.ex. bestämmelserna om reklam och sponsring, eget ma-

terial eller villkor om sändningtid. De anser att en så ingripande åtgärd

inte står i proportion till någon av dessa förseelser. Vad gäller förslaget

om återkallelse vid allvarligt missbruk av yttrandefriheten anser Tid-

ningsutgivarna att yttrandefrihetsbrott skall prövas exklusivt i den form

och i de fora som anges i YGL.

Skälen för regeringens förslag: Återkallelse av sändningstillstånd är

en inskränkning i yttrandefriheten. Utgångspunkten är därför att den som

fått sändningstillstånd också skall få bedriva sändningsverksamhet under

hela tillståndstiden och att återkallelse inte får tillgripas förrän det finns

mycket starka skäl för det (prop. 1995/96: 160 s. 144). En förutsättning

för återkallelse enligt radio- och TV-lagen och lokalradiolagen är att åt-

gärden inte framstår som alltför ingripande.

Enligt 28 § lokalradiolagen får Radio- och TV-verket återkalla tillstånd

att sända lokalradio om tillståndshavaren inte inlett sändningsverksam-

heten inom sex månader efter tillståndstidens början eller annars inte ut-

nyttjat rätten att sända eller sänt endast i obetydlig omfattning under en

sammanhängande tid av minst fyra veckor. För att förhindra att syftet

med behörighetsreglerna i lokalradiolagen kringgås, nämligen att

motverka nätverksbildningar och andra former av dominans, är det vidare

möjligt att återkalla tillståndet om tillståndshavaren under tillståndstiden

direkt eller indirekt förvärvar ytterligare ett tillstånd. Det eller de

tillstånd

som har meddelats efter det första tillståndet skall då återkallas. Om

behörighetsbristen redan fanns när tillståndet meddelades, får återkallelse

endast ske om tillståndsbeslutet påverkats av felaktiga eller ofullständiga

uppgifter från tillståndshavaren. Detsamma gäller då ett tillstånd har

överlåtits och Radio- och TV-verket har godkänt överlåtelsen. Något

utrymme för återkallelse finns alltså inte i fall där tillståndsmyndigheten

har ändrat sig och vill återkalla men där varken vilseledande eller nya

omständigheter har förekommit (se bet. 1992/93:KU15 s. 22). Likaså kan

tillståndet återkallas om staten, kommun eller landsting förfogar över ett

tillstånd. För att återkallelsereglerna skall kunna tillämpas finns det enligt

29 § lokalradiolagen en skyldighet för tillståndshavaren att på begäran

lämna tillståndsmyndigheten uppgifter om sitt innehav av aktier och

andelar i företag som har tillstånd att sända lokalradio och om avtal som

han har träffat med ett sådant företag. Skyldigheten att på begäran lämna

uppgifter omfattar även uppgifter om sådana innehav av aktier eller

andelar i företaget och avtal som innebär att någon ensam har ett

bestämmande inflytande i företaget.

Regeringen anser att det även fortsättningsvis skall vara möjligt att

återkalla sändningstillstånd för lokalradio.

Det är av stor vikt att sändningstillstånd utnyttjas. Om det inte utnyttjas

bör det återkallas och utlysas på nytt så att någon annan får möjlighet att

utnyttja det. Det bör därför även fortsättningsvis vara möjligt att återkalla

ett tillstånd om tillståndshavaren inte inlett sändningsverksamheten inom

sex månader. Eftersom utrymmet i etern är begränsat bör även den som

påbörjat verksamheten men bedriver den i mycket blygsam skala kunna

få sitt tillstånd återkallat. Som sändning i obetydlig omfattning bör kunna

betraktas inte bara sändningar som pågår endast under en liten del av

dygnet utan även t.ex. brus, fågelkvitter eller korta inspelade program-

slingor (prop. 1992/93:70 s. 52 f.).

Radio- och TV-lagen ger möjlighet till återkallelse vid upprepade över-

trädelser mot lagen. Det är enligt regeringens mening inte tillfredsstäl-

lande att en innehavare av tillstånd för kommersiell radio kan sätta i sys-

tem att bryta mot uppställda regler och ändå kunna fortsätta sina sänd-

ningar. Det skall därför vara möjligt att återkalla tillstånd när en till-

ståndshavare väsentligen brutit mot radio- och TV-lagen. Den tillstånds-

havare som inte följer bestämmelserna om reklam och sponsring samt

om otillbörligt gynnande av kommersiella intressen i program som inte

är reklam bör kunna få sitt tillstånd återkallat.

Det är självklart angeläget att ha sanktioner som går att använda så att

syftet med reglerna uppfylls. Vid upprepade överträdelser mot vissa till-

ståndsvillkor är återkallelse en sanktion som sällan går att använda efter-

som det finns risk för att återkallelsen anses som en alltför ingripande

åtgärd. Regeringen anser därför att det i sådana situationer är lämpligare

att tillståndshavaren riskerar att tillståndet inte förlängs om han eller hon

väsentligen brutit mot tillståndsvillkoren (se avsnitt 6. 5).

Det innebär att den som bryter mot ett tillståndsvillkor att sända eget

material inte kan få tillståndet återkallat utan riskerar i stället att inte få

tillståndet förlängt. Samma bör gälla för den som inte följer bestämmel-

sen att dagtid sända minst tre timmar eget material.

Det är vidare viktigt att begränsningen i möjligheten att överlåta ett

sändningstillstånd till någon annan som redan har tillstånd att sända

lokalradio i sändningsområdet får betydelse under hela tillståndsperioden

och att regeln inte kan kringgås (se avsnitt 6.7). Har en tillståndshavare,

utan Radio- och TV-verkets medgivande, t.ex. genom andels- eller

aktieköp under tillståndstiden kommit att disponera över mer än ett

tillstånd i sändningsområdet bör det därför vara möjligt att återkalla

sändningstillståndet. Återkallelsen bör då avse det eller de sist

meddelande tillstånden.

Vidare bör det vara möjligt att återkalla sändningstillstånd om staten,

landsting eller kommun disponerar över ett sändningstillstånd.

Likaså bör det vara möjligt att återkalla sändningstillstånd när till-

ståndshavaren överlåter tillståndet till någon som redan har tillstånd i

sändningsområdet om medgivandet till överlåtelsen eller tillståndsbeslu-

tet påverkats av felaktiga eller ofullständiga uppgifter från tillståndshava-

ren. Återkallelsen bör avse det eller de tillstånd som överlåtits på grund

av de felaktiga eller ofullständiga uppgifterna.

Bestämmelsen i 29 § lokalradiolagen om skyldighet att på begäran

lämna uppgifter om innehav av aktier m.m. till Radio- och TV-verket bör

fortsätta att gälla.

Utredningen har vidare föreslagit att ett tillstånd får återkallas om

domstol funnit att ett program innefattat ett yttrandefrihetsbrott som

innebär ett allvarligt missbruk mot yttrandefriheten.

Ett tillstånd att sända närradio får återkallas om domstol funnit att ett

program innefattat ett yttrandefrihetsbrott som innebär ett allvarligt miss-

bruk av yttrandefriheten. I samband med att det förslaget remissbehand-

lades ifrågasatte några remissinstanser om inte en motsvarande regel

borde gälla för lokalradion. Även Lagrådet efterlyste en sådan regel.

Regeringen ansåg dock inte detta behövligt med hänsyn till att närradion

och lokalradion torde ha olika syften. Enligt regeringen fick frågan över-

vägas på nytt om utvecklingen gick i en annan riktning och om det skulle

finnas behov av en sådan regel (prop. 1992/93:70 s. 40). I samband med

radio- och TV-lagens tillkomst utsattes regleringen återigen för kritik.

Regeringen konstaterade att lokalradion huvudsakligen kommit att bli en

musikradio och att något missbruk av yttrandefriheten inte förekommit i

lokalradion. Med hänsyn härtill och att lokal- och närradiokommittén ut-

redde den framtida lokalradion föreslog regeringen inte några föränd-

ringar (prop. 1995/96:160 s. 149 f.).

Enligt lokalradioutredningen har den hittillsvarande utvecklingen inte

visat behov av en regel med innebörd att ett tillstånd skall kunna åter-

kallas på grund av allvarligt yttrandefrihetsmissbruk. Men enligt utred-

ningen kan det förändrade medielandskapet och den digitala utvecklingen

förväntas medföra ett ökat antal tillstånd. Det finns därmed enligt

utredningen anledning att införa en sådan regel även för kommersiell

radio.

Regeringen instämmer i utredningens förslag som innebär att ett till-

stånd får återkallas om domstol funnit att ett program innefattat ett ytt-

randefrihetsbrott som innebär ett allvarligt missbruk mot

yttrandefriheten. Mål om yttrandefrihetsbrott handläggs i enlighet med de

särskilda bestämmelser om förfarande som finns i bl.a.

yttrandefrihetsgrundlagen. Sådana mål prövas under medverkan av jury,

såvida inte båda parter har förklarat sig avstå från detta. Juryns prövning

avser frågan om återkallelse skall ske.

En förutsättning för återkallelse skall liksom idag vara att åtgärden inte

framstår som alltför ingripande.

På samma sätt som i radio- och TV-lagen skall ett tillstånd att sända

lokalradio återkallas på begäran av tillståndshavaren. Lagrådet anser att

den föreslagna bestämmelsen att en tillståndshavare kan frånträda ett till-

stånd inte fyller någon självständig funktion vid sidan av möjligheten att

återkalla ett tillstånd på egen begäran och att den föreslagna bestämmel-

sen därför bör utgå och att tidpunkten för upphörande av tillstånd att

sända lokalradio vid återkallelse på grund av tillståndshavarens egen be-

gäran bör regleras särskilt i lagtexten. Regeringen ansluter sig till Lagrå-

dets förslag.

Radio- och TV-verket bör liksom idag pröva ärenden om återkallelse

av tillstånd (se avsnitt 6.9.1).

6.7 Överlåtelse

Regeringens förslag: Ett tillstånd får överlåtas om Radio- och TV-

verket medger det.

Sådant medgivande skall inte lämnas om

- förvärvaren inte är behörig att kunna få tillstånd,

- förvärvaren redan har tillstånd att sända lokalradio i samma sänd-

ningsområde, direkt eller indirekt genom företag i vilket förvärvaren

har del som motsvarar minst 20 procent av samtliga aktier eller

andelar eller genom avtal ensam har ett bestämmande inflytande.

Överlåtelse skall inte medges om det medför en påtaglig minskning

av mångfalden i medieutbudet inom sändningsområdet.

Om det finns särskilda skäl kan Radio- och TV-verket ändå medge

att överlåtelse sker trots att förvärvaren redan har tillstånd att sända

lokalradio i samma sändningsområde.

Den som förvärvar ett tillstånd övertar överlåtarens rättigheter och

skyldigheter.

Om ett föreläggande har meddelats mot den tidigare innehavaren,

gäller föreläggandet även mot den nye innehavaren. Radio- och TV-

verket skall underrätta den nye innehavaren om detta, annars gäller

inte föreläggandet mot denne.

Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens.

Remissinstanserna: Sveriges reklamförbund och Kristna radionätet

tillstyrker förslagen i stort medan Tidningsutgivarna avstyrker förslaget.

Kristna radionätet anser att förslaget bör modifieras. I förslaget regleras

överlåtelsen efter ägande av lokalradion, medan urvalet regleras efter

ägande av alla medier. Denna inkonsekvens innebär en stor risk för

kringgående av reglerna. Tidningsutgivarna anser att förslaget är konsek-

vent mot bakgrund av förslaget om urvalskriterer men avstyrker förslaget

av samma skäl som de avstyrker urvalskriterierna.

Skälen för regeringens förslag: Enligt 18 § lokalradiolagen får ett

tillstånd överlåtas till någon annan om Radio- och TV-verket medger det.

Sådant medgivande skall lämnas om förvärvaren är behörig att få till-

ståndet. Om verket inte medger överlåtelsen är den utan verkan. Den som

förvärvar tillstånd övertar överlåtarens rättigheter och skyldigheter som

belöper på tiden efter beslutet om medgivande. Om ett föreläggande har

meddelats mot den tidigare innehavaren, gäller föreläggandet även mot

den nye innehavaren. Radio- och TV-verket skall underrätta den nye in-

nehavaren om detta annars är inte föreläggandet gällande.

Utredningens föreslag innebär att det även fortsättningsvis skall vara

möjligt att överlåta ett tillstånd. Radio- och TV-verket skall lämna sitt

medgivande till överlåtelsen om förvärvaren är behörig och inte redan

har tillstånd att sända lokalradio i sändningsområdet. Föreligger särskilda

skäl kan överlåtelse tillåtas trots att förvärvaren redan har tillstånd i sänd-

ningsområdet.

Regeringen instämmer i att det skall vara möjligt att överlåta tillstånd.

Möjligheten för företag att få kredit för nödvändiga investeringar som

krävs för att sända lokalradio är väsentligt större om tillstånden är möj-

liga att överlåta. Att inte tillåta överlåtelse skulle därför utgöra ett hinder

för etableringen av nya företag, vilket i sin tur skulle vara negativt från

mångfaldssynpunkt. Ett annat skäl är att bolag som drivs kommersiellt

bör ha möjlighet att överlåta sina tillgångar.

Regeringen anser dock på samma sätt som utredningen att rätten till

överlåtelse inte kan vara obegränsad eftersom ett av urvalskriterierna är

sökandens ägarförhållanden. Den nuvarande regleringen med ensamt

bestämmande inflytande är otillräcklig för att förhindra nätverk. Som

ägandeförhållandena ser ut i dag är det vanligt att någon direkt eller in-

direkt äger större delar av flera bolag som har tillstånd med åtföljande

inflytande utan att för den skull ha ett ensamt bestämmande inflytande.

Regeringen föreslår därför, för att undvika att alla medier inom ett och

samma sändningsområde domineras av en eller ett fåtal ägare, att det inte

skall vara möjligt att överlåta tillståndet till annan som redan själv har,

eller till en del motsvarande minst 20 procent av samtliga aktier eller an-

delar direkt eller indirekt ägs av juridisk eller fysisk person tillstånd för

lokalradio i samma sändningsområde. Det skall inte heller vara möjligt

att överlåta tillståndet om den nye innehavaren genom avtal ensam har ett

bestämmande inflytande över annan innehavare av tillståndet i

sändningsområdet.

Detta är dock enligt regeringens uppfattning inte tillräckligt för att

främja mångfalden inom sändningsområdet eftersom det skulle innebära

att det alltid blir möjligt att överlåta ett sändningstillstånd till t.ex. en

dagstidning fast det inte skulle ha varit möjligt för dagstidningen att er-

hålla tillståndet vid en fördelningsprocess med flera sökande. Detta inne-

bär som Kristna radionätet påpekar en stor risk för kringgående av reg-

lerna. Därför bör medgivande till överlåtelse inte lämnas om det medför

en påtaglig minskning av mångfalden i medieutbudet inom sändningsom-

rådet. Det innebär t.ex. att starka och etablerade medieföretag inom

sändningsområdet inte bör kunna erhålla tillstånd genom överlåtelse.

Det bör emellertid enligt regeringens mening vara möjligt att medge

undantag från kravet att förvärvaren inte direkt eller indirekt redan får ha

tillstånd att sända lokalradio i samma sändningsområde om det finns sär-

skilda skäl. Sådana skäl kan vara att överlåtelsen inte bedöms medföra att

mediekoncentrationen inom området ökar, t.ex. om överlåtaren har fått

mer än ett tillstånd i sändningsområdet. Även i det fallet att efterfrågan

på sändningstillstånd i området är låg kan särskilda skäl anses föreligga.

Överlåtarens skyldigheter och rättigheter bör även gälla för den nye

innehavaren av tillståndet, t.ex. beträffande skyldighet att sända eget

material och program med lokal anknytning. Förvärvaren övertar där-

emot inte överlåtarens avgiftsskuld men blir naturligtvis skyldig att

betala avgift för tiden efter den godkända överlåtelsen (prop. 1992/93:70

s. 50). Att överlåtaren befrias från sin skyldighet att betala avgift framgår

av föreslagen ändring i lagen (1992:72) om koncessionsavgift på tele-

visionens och radions område.

6.8 Överklagande

Regeringens förslag: Beslut av Radio- och TV-verket får överklagas

hos allmän förvaltningsdomstol om det gäller beslut om att

1. avslå ansökan om tillstånd,

2. inte medge överlåtelse av tillstånd,

3. inte förlänga ett tillstånd,

4. återkalla ett meddelat tillstånd, och

5. någon skall anses som innehavare av sändningsområde.

Beslut som avses i 2-4 gäller omedelbart om inte något annat för-

ordnas.

Överklagande av beslut som avses 1 och 4 skall handläggas skynd-

samt.

Beslut av Granskningsnämnden för radio och TV får överklagas hos

allmän förvaltningsdomstol om det gäller föreläggande vid vite att

följa bestämmelser om skyldighet att sända eget material och program

med lokal anknytning, sändningarnas beteckning samt skyldighet att

lämna vissa uppgifter och årligen rapportera till Granskningsnämn-

den. Dessa förelägganden gäller omedelbart även om de överklagas.

Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens.

Remissinstanserna: De flesta remissinstanser är positiva till förslaget.

Skälen för regeringens förslag

Vilka beslut får överklagas

Enligt regeringens mening saknas det anledning att frångå de principer i

fråga om överklagande som nu gäller för lokalradion. Det innebär att

Radio- och TV-verkets beslut om att avslå ansökan om tillstånd, att inte

medge överlåtelse av tillstånd, att inte förlänga ett tillstånd och att åter-

kalla ett meddelat tillstånd bör få överklagas.

Liksom tidigare bör inte ett beslut om omfattningen av ett sändnings-

område få överklagas eftersom en förändring av ett sändningsområde kan

påverka andra sändningsområden. Bifall till ett överklagande skulle

kunna leda till att omfattningen av en rad sändningsområden skulle

behöva omprövas (prop. 1992/93:70 s. 55 f.) Ett beslut om att en viss till-

ståndshavare skall anses som innehavare av ett visst tillstånd är inte ett

beslut om sändningsområdes omfattning och därför överklagbart (prop.

1992/93:70 s. 55 f.).

Enligt 13 kap 2 § radio- och TV-lagen får beslut av Radio- och TV-

verket om sändningarnas beteckning överklagas hos allmän förvaltnings-

domstol. Denna bestämmelse bör även gälla för lokalradion. Bestämmel-

sen har idag sin motsvarighet i 39 § lokalradiolagen.

Enligt 39 § lokalradiolagen får beslut av Granskningsnämnden om

föreläggande som har förenats med vite överklagas. Från denna bestäm-

melse undantas vitesföreläggande att tillhandahålla inspelning, som inte

får inte överklagas.

Alla förelägganden som förenats med vite får inte överklagas. Uppdel-

ningen följer den princip som föreslagits i prop 1993/94:160 s. 43 f. och

som antagits av riksdagen (bet. 1993/94KU:37, rskr. 1993/94:276).

Denna princip innebär att vitesförelägganden som gäller skyldighet att

lämna vissa uppgifter, t.ex. skyldigheten att lämna inspelning av program

och att lämna uppgift för registrering om vem som äger ett satellitpro-

gramföretag inte får överklagas. Beslut om vitesföreläggande att följa

bestämmelser om sändningarnas innehåll får därmed överklagas.

Utredningen har föreslagit att vitesförelägganden som meddelats be-

träffande det egna materialet och beteckningar skall vara möjliga att

överklaga men att det inte skall gå att överklaga ett föreläggande att

lämna vissa uppgifter till Granskningsnämnden. Regeringen anser dock

att vitesförelägganden avseende skyldigheten att lämna vissa uppgifter

till Granskningsnämnden, liksom föreläggande som grundar sig på

skyldigheten att årligen rapportera om vissa villkor, bör kunna

överklagas eftersom de riktas mot sändningarnas innehåll.

Enligt 39 § lokalradiolagen får även vitesföreläggande avseende upp-

gifter om aktieinnehav m.m. enligt 29 § lokalradiolagen överklagas. Ut-

redningen har dock förslagit att detta inte skall vara möjligt på grund av

de principer som gäller för överklagande av vitesföreläggande. Rege-

ringen delar utredningens bedömning.

Mot denna bakgrund bör det vara möjligt att överklaga beslut om

förelägganden som har förenats med vite beträffande skyldigheten att

sända eget material och program med lokal anknytning, sändningarnas

beteckning, skyldighet att lämna vissa uppgifter till Granskningsnämnden

samt skyldighet att årligen rapportera till Granskningsnämnden hur vissa

villkor har uppfyllts.

Det innebär att förelägganden som har förenats med vite beträffande

skyldighet att lämna inspelning och vissa upplysningar om innehav av

aktier m.m. till Radio- och TV-verket inte bör kunna överklagas.

När skall beslut gälla?

Enligt lokalradiolagen gäller i stort sett samtliga beslut omedelbart även

om de överklagas. Med det förslag till urval regeringen lägger fram bör

beslut om att avslå ansökan om tillstånd gälla först då det vunnit laga

kraft. En ändring av ett tillståndsbeslut skulle kunna innebära stora eko-

nomiska skador för den som inlett verksamheten med stöd av beslutet.

Följden skulle kunna bli att den berörda parten ställer krav på ekonomisk

ersättning från staten. Enligt 38 § lokalradiolagen gäller beslut om att

viss innehavare skall anses som innehavare av ett visst nyskapat

sändningsområde först när det vunnit laga kraft. Regeringen föreslår

ingen ändring av denna bestämmelse.

Vitesförelägganden gäller i de flesta fall omedelbart. Detta bör enligt

regeringens mening, på samma sätt som utredningen föreslagit, även

gälla för lokalradion avseende lokalradiosändningars innehåll,

beteckningar, skyldighet att lämna vissa uppgifter till

Granskningsnämnden samt skyldighet att årligen rapportera till

Granskningsnämnden hur vissa villkor har uppfyllts.

Instansordningen

I enlighet med vad som nu gäller bör beslut av Granskningsnämnden och

Radio- och TV-verket överklagas till länsrätten som första instans.

Vid tillståndsgivning kan ett överklagande av beslut om att avslå ansö-

kan om tillstånd få avsevärda effekter. Ett överklagande innebär att samt-

liga sökande hindras att inleda sändningar. De negativa effekterna av att

beslutet om tillstånd inte gäller förrän de vunnit laga kraft kan därmed bli

stora. För att prövningen i överinstans inte skall ta för lång tid bör dom-

stolen vara skyldig att handlägga överklagandet skyndsamt. Som Hovrät-

ten över Skåne och Blekinge påpekat bör även beslut om återkallelse

handläggas skyndsamt för att begränsa skadorna för tillståndshavaren.

6.9 Myndigheter

6.9.1 Radio- och TV-verket

Regeringens förslag: Radio- och TV-verket skall besluta om tillstånd

att sända analog lokalradio.

Radio- och TV-verket skall dessutom besluta i frågor om återkal-

lelse, överlåtelse av sändningstillstånd samt i frågor om godkännande

av de beteckningar tillståndshavare för lokalradio använder för sina

sändningar.

Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens. Ut-

redningen föreslår även att Radio- och TV-verket besluta om tillstånd för

digitala sändningar samt ge förhandsbesked i fråga om ändringar av pro-

gramverksamhetens format.

Remissinstanserna: Radio- och TV- verket och Granskningsnämnden

för radio och TV tillstyrker i stort förslaget om myndigheternas respek-

tive kompetensområde. Enligt verket lämpar sig det nya urvalssystemet

väl för den organisation verket har idag.

Göteborgs universitet (SFN) ifrågasätter verkets kompetens som

tillståndsmyndighet. De är även tveksamma till att verket alltmer byggs

upp som en central myndighet då detta står i direkt strid med ett tidigare

beslut att inte instifta en sådan myndighet. KLYS framhåller att de före-

slagna reglerna, framför allt vad avser tillämpningen av urvalsreglerna,

ställer mycket höga krav på myndigheten.

Sveriges Radio anser det vara otillfredsställande att Radio- och TV-

verket föreslås avgöra kravet på täckningsgraden för kommersiell radio.

Skälen för regeringens förslag: Enligt 2 kap. 2 § radio- och TV-lagen

skall Radio- och TV-verket meddela tillstånd att sända lokalradio. Där-

emot är det regeringen som meddelar tillstånd till digitala ljudradiosänd-

ningar. Utredningen föreslår att Radio- och TV-verket skall besluta i all

tillståndsgivning för lokalradio, oavsett sändningsteknik. Av avsnitt 5

framgår att regeringen inte avser att genomföra utredningens förslag om

enhetlig reglering oavsett sändningsteknik. Det innebär att förslaget om

tillståndsmyndighet endast omfattar analoga lokalradiotillstånd.

Radio- och TV-verket har idag uppgiften att besluta om analoga sänd-

ningstillstånd. Radio- och TV-verket har tillräcklig kompetens och erfa-

renhet för att klara denna uppgift och bör därför även fortsättningsvis be-

sluta om tillstånd att sända analog kommersiell lokalradio.

Radio- och TV-verket bör därmed även besluta i frågor om återkal-

lelse, överlåtelse av sändningstillstånd samt i frågor om godkännande av

de beteckningar tillståndshavare för lokalradio använder för sina sänd-

ningar

Utredningen har även övervägt om Radio- och TV-verket bör om-

vandlas till ett verk med en styrelse, om insynsrådet skall ges förändrade

uppgifter eller om en nämnd skall knytas till verket. Utredningen väljer

att inte föreslå någon förändring. Skälen till ställningstagandet är flera.

Lokalradiokommittén föreslog att en nämnd skulle knytas till verket med

uppgift att besluta om tillstånd för radiosändningar. Förslaget möttes av

omfattande kritik. Remissinstanserna pekade bl.a. på att beslutsfattande

kunde bli föremål för godtycke. Utredningen gör samma bedömning och

pekar även på att de misstankar som finns mot etablerandet av en nämnd

skulle särskilt kunna drabba de ännu inte etablerade företagen. En nämnd

som är föremål för misstankar om partiskhet och politiska hänsynstagan-

den skulle i praktiken ges ett begränsat handlingsutrymme.

Regeringen delar utredningens bedömning att det nya tillståndsförfa-

randet inte bör medföra att Radio- och TV-verkets beslutsorganisation

förändras.

6.9.2 Granskningsnämnden för radio och TV

Regeringens förslag: Granskningsnämnden för radio och TV skall

övervaka att sändningarnas innehåll stämmer överens med tillstånds-

villkoren och lagens bestämmelser.

Utredningens förslag stämmer i huvudsak överens med utredningens.

Remissinstanserna: Radio- och TV-verket och Granskningsnämnden

för radio och TV tillstyrker i stort förslaget om myndigheternas respek-

tive kompetensområde. KLYS påpekar att det är viktigt att så väl

tillståndsgivaren som granskaren är kompetenta eftersom de föreslagna

reglerna om urvalskriterier ställer höga krav på den myndighet som skall

tillämpa dem.

Skälen för regeringens förslag: Enligt radio- och TV-lagen och lokal-

radiolagen är det Granskningsnämnden för radio och TV som skall över-

vaka efterlevnanden av tillståndsvillkoren och lagbestämmelserna om

sändningarnas innehåll. När det gäller lokalradio omfattar granskningen

endast sändningarnas innehåll i förhållande till lagbestämmelser eftersom

det idag inte är möjligt att förena ett tillstånd med villkor. Utredningen

föreslår att detta skall bli möjligt och att Granskningsnämnden även skall

övervaka efterlevnaden av tillståndsvillkoren. Regeringen, som saknar

anledning att ifrågasätta Granskningsnämndens kompetens, delar utred-

ningens uppfattning.

6.10 Övrigt

I utredningens uppdrag ingick att överväga om sändningar inom AM-om-

rådet dvs. inom lång och mellanvågsbanden, skall omfattas av de nya

reglerna. Utredningen ansåg att dessa sändningar inte skall omfattas av

de föreslagna reglerna bl.a. av det skälet att det saknas tillräckligt intresse

att sända i detta område. Regeringen delar den bedömningen.

Bestämmelserna i 24-27 a §§ lokalradiolagen om reklam och sponsring

motsvarar vad som gäller för sändningar enligt radio- och TV-lagen. Det

innebär således ingen ändring i sak att bestämmelserna i radio- och TV-

lagen även kommer även att omfatta lokalradiosändningar.

Även bestämmelserna i 31-31 e §§ lokalradiolagen om straff och av-

gifter motsvarar vad som gäller för sändningar enligt radio- och TV-

lagen. Att bestämmelserna i radio- och TV-lagen även kommer att

omfatta lokalradiosändningar innebär alltså inte heller någon ändring i

sak. På samma sätt förhåller det sig med bestämmelser i 9 kap. radio- och

TV-lagen om granskning och tillsyn, 12 kap. om handläggning av

ärenden om avgifter, vite och återkallelse samt i 13 kap. om

överklagande som har sin motsvarighet i lokalradiolagen.

7 Befintliga tillstånd

Regeringens förslag: För sändningar av lokalradio för vilka tillstånd

meddelats före den 1 juli 2000 tillämpas de nya bestämmelserna med

följande undantag.

- Det skall vara möjligt att förlänga de befintliga sändningstillstån-

den med åtta år dvs. till utgången av år 2008. Tillstånden skall

därefter förlängas med högst fyra år i taget.

- Bestämmelsen i lokalradiolagen om eget material och vitesbe-

stämmelsen som är knuten till den skall fortsätta att gälla till utgången

av 2008.

- Bestämmelsen om att återkallelse av tillstånd kan ske om en till-

ståndshavare innehar minst 20 procent av samtliga aktier eller andelar

i ett företag som har ett sändningstillstånd i samma sändningsområde

skall inte gälla förvärv som skett före den 1 juli 2000.

- Bestämmelserna i lokalradiolagen om straff, förverkan och

särskild avgift skall tillämpas i fråga om sådana sändningar av

lokalradio på vilka lokalradiolagen är eller har varit tillämplig.

- Bestämmelserna om överklagande m.m. i lokalradiolagen skall

tillämpas i ärenden som väckts hos Granskningsnämnden för radio

och TV eller Radio- och TV-verket före den 1 juli 2000.

Förelägganden som meddelats enligt lokalradiolagen gäller som om

de meddelats enligt motsvarande nya bestämmelser.

Utredningens förslag: Utredningen föreslår att de nya reglerna skall

träda i kraft den 1 januari 2001 och att lokalradiolagen därmed upphör att

gälla. Utredningen föreslår dock att de befintliga analoga tillstånden för-

längs till och med år 2008.

Remissinstanserna: De flesta remissinstanser är positiva till att de nu-

varande tillstånden förlängs. Granskningsnämnden och Radio- och TV-

verket anser att övergångsbestämmelserna är oklara. Det framgår inte av

utredningens förslag vilka regler som skall tillämpas på de nuvarande

tillstånden.

Skälen för regeringens förslag: Enligt 8 § lokalradiolagen är varje

tillståndsperiod åtta år. Den första tillståndsperioden omfattar tiden från

den 1 januari 1993 intill utgången av år 2000. Tillstånden kan förlängas

om tillståndshavaren begär det.

Som redogjorts för i avsnitt 5 delar regeringen utredningens uppfatt-

ning att de befintliga tillstånden bör förlängas med åtta år, dvs. till ut-

gången av år 2008.

På samma sätt som för de nya tillstånden bör tillstånden därefter för-

längas med högst fyra år i taget. Därmed kommer tillståndsperioden för

de nya och befintliga tillstånden att sammanfalla.

Som framgår av avsnitt 5 finns det utrymme för att justera villkoren för

de befintliga sändningstillstånden. Frågan är då i vilka avseenden detta

skall ske.

Utgångspunkten bör vara att de nya reglerna även skall gälla för de be-

fintliga tillstånden. Detta är dock inte möjligt fullt ut. Som redogörs för i

avsnitt 8 bör den avgift som fastställts vid auktionsförfarande även utgå

under kommande tillståndsperioder.

Enligt 22 § första stycket lokalradiolagen skall under minst en tredje-

del av sändningstiden varje dygn sådana program sändas som framställts

särskilt för den egna verksamheten. Regeringen anser att denna bestäm-

melse i lokalradiolagen bör fortsätta att gälla för de befintliga tillstånden

till utgången av 2008. Bestämmelsen är enligt 30 § lokalradiolagen vites-

sanktionerad. Denna bestämmelse bör också gälla till utgången av år

2008. Därefter bör även de befintliga tillståndshavarna omfattas av be-

stämmelsen att dagtid sända minst tre timmar eget material. Detta bör

vara en rimlig övergångstid.

Enligt 8 § andra stycket sista meningen lokalradiolagen skall ett till-

stånd inte förlängas om det finns grund för återkallelse enligt 28 §. Under

en övergångsperiod till utgången av år 2008 bör möjligheterna till

förlängning överensstämma så mycket som möjlig med 28 § lokalradio-

lagen. Det innebär att tillstånden inte skall förlängas om grund för åter-

kallelse föreligger. Radio- och TV-verket får återkalla de befintliga till-

stånden om tillståndshavaren inte inlett sändningsverksamheten inom sex

månader efter tillståndets början eller inte utnyttjat rätten att sända eller

sänt endast i obetydlig omfattning under en sammanhängande tid av

minst fyra veckor. Tillstånden får också återkallas om tillståndshavare

utan Radio- och TV-verkets medgivande t.ex. genom andels- eller

aktieköp under tillståndstiden kommit att disponera över mer än ett

tillstånd i sändningsområdet. Denna bestämmelse gäller dock endast om

förvärvet skett efter den 1 juli 2000. Det skulle annars innebära en kraftig

skärpning av reglerna för de befintliga tillståndshavarna. Vidare bör

tillståndet kunna återkallas när tillståndshavare överlåter tillståndet till

någon som redan har tillstånd i sändningsområdet om medgivandet till

överlåtelsen påverkats av felaktiga eller ofullständiga uppgifter, samt om

stat, kommun eller landsting förfogar över ett tillstånd (jfr avsnitt 6.6.2).

Från och med år 2009 bör de befintliga tillstånden följa de nya reglerna

fullt ut utom såvitt avser avgifterna. Det innebär att tillstånden inte bör

förlängas under samma omständigheter som för de nya tillstånden

Som Lagrådet påpekat bör det även föras in övergångsbestämmelser i

radio- och TV-lagen avseende bestämmelser i lokalradiolagen om straff,

förverkande, särskild avgift, förelägganden och överklagande.

8 Avgifter

Regeringens förslag: Regler för avgifter förs in i lagen (1992:72)

om koncessionsavgift på televisionens och radions område.

För befintliga tillstånd skall den avgift som fastställts vid auktions-

förfarande betalas även under kommande tillståndsperioder.

För nya tillstånd skall en koncessionsavgift betalas om 40 000

kronor per år.

Avgiften skall årligen justeras med hänsyn till förändringar i det

allmänna prisläget, mätt med konsumentprisindex.

Avgiften under det första kalenderåret skall betalas så snart Radio-

och TV-verket meddelat beslut om avgiften. Avgiften, som skall beta-

las under det följande kalenderåret, skall betalas före utgången av

januari månad det kalenderår som avgiften avser.

Radio- och TV-verket skall besluta i frågor om anstånd och

befrielse från skyldighet att betala avgift.

Bestämmelser i koncessionslagen om dröjsmålsränta på avgiften,

ränta på belopp som skall återbetalas, omprövning av beslut och revi-

sion skall gälla för koncessionsavgift för lokalradiosändningar.

Utredningens förslag: Överensstämmer enbart delvis med regering-

ens förslag. Utredningen föreslår att de tillståndshavare som får konkur-

rens i sändningsområdet skall kompenseras genom sänkt avgift. Nya till-

ståndshavare i konkurrensutsatta sändningsområden föreslås betala en

efter huvudtalet proportionell andel av den avgift som fastställdes vid

auktionen. För nya tillstånd i sändningsområden där lokalradiosändningar

inte finns skall koncessionsavgiften enligt förslaget bestå av en fast och

en rörlig del. Den fasta avgiften föreslås uppgå till 40 000 kronor per år

och den rörliga avgiften till tio procent av de intäkter från

reklamförsäljning som överstiger 400 000 kronor. För de digitala

ljudradiotillstånden föreslår utredningen att den rörliga avgiften skall

utgå först från år 2005.

Remissinstanserna: Ett flertal av remissinstanserna är negativa eller

framför viss kritik till utredningens förslag. Ekonomistyrningsverket före-

språkar ett enhetligt avgiftssystem som är lika för alla tillståndshavare.

Radio- och TV-verket och Granskningsnämnden för radio och TV anför

att det är oklart hur avgifterna skall beräknas och vid vilken tidpunkt

detta skall ske samt vad som skall ske om ett tillstånd återkallas. Verket

ifrågasätter också om det är motiverat att ta ut en avgift om avgiften inte

utgör en del i urvalsprocessen. Annonsörföreningen och Svensk Handel

ifrågasätter den rörliga avgiften eftersom den utgör en reklamskatt som

direkt drabbar annonsörerna. Svensk Handel anser att det är fel att lokal-

radiostationer med stora lyssnarskaror skall straffas med högre avgift.

Radioutgivareföreningen och Radio Q konstaterar att andra länder som

valt ett liknande urvalssystem att ha låga eller inga avgifter, men att för-

slaget går helt emot denna tendens. Annonsörföreningen och Radioutgi-

vareföreningen tillstyrker dock förslaget i den del som avser nya tillstånd

i områden där sändningar redan pågår. Sveriges Reklamförbund efterlyser

ett system som ger utrymme för diffrentiering utifrån marknadsmässiga

grunder. Kristna radionätet och Radio Q framhåller att avgiftssystemet

måste utformas så att det inte drabbar de mindre stationerna för hårt.

Radio Q föreslår därför en progressiv avgiftsform liknande den som finns

i Finland. Kristna radionätet föreslår istället att de gamla

tillståndshavarna fortsätter att betala den avgift de en gång förbundit sig

att betala, medan de nya tillståndshavarna föreslås betala 25 000 kronor

per år enligt en ny modell. Föreningen svenska kompositörer av

populärmusik (SKAP) föreslår att nuvarande tillståndshavare ges

möjlighet att övergå till den nya avgiftsmodellen mot att de förbinder sig

att följa de nya villkoren om programverksamhetens format och eget

material. Tidningsutgivarna anser att avgiften även i framtiden skall

baseras på det belopp som fastställts vid auktionsförfarande.

Skälen för regeringens förslag

Enligt 15 § lokalradiolagen skall den som får tillstånd att sända

lokalradio betala en årlig avgift till staten om minst 20 000 kronor

(minimiavgiften). Avgiften skall för varje kalenderår justeras med

hänsyn till kvoten mellan konsumentprisindex för oktober månad året

före det år som avgiften avser och konsumentprisindex för oktober

månad 1992. Beloppet avrundas sedan nedåt till närmaste hundratal

kronor.

När ett tillstånd meddelats efter budgivning vid auktion skall avgiften

fastställas till det högsta godtagbara budet. I annat fall skall avgiften fast-

ställas till ett belopp motsvarande minimiavgiften.

Nya tillstånd

Målen för statens insatser inom medieområdet är bl.a. att stödja mångfald

och reella yttrandemöjligheter och att främja nyskapande och tillgång till

ett varierat utbud i massmedierna (prop. 1999/2000:1 utg. omr. 1 s. 40).

Insatserna syftar till att ta till vara de nya förutsättningar som teknikut-

vecklingen erbjuder och skapa en ändamålsenlig lagstiftning.

I likhet med vad flera remissinstanser framfört anser regeringen att

lägre avgifter rimligen borde innebära att radioföretagens benägenhet att

investera i ny teknik och ny programverksamhet ökar, eftersom de däri-

genom får större utrymmen att satsa på eget material och redaktionella

inslag. Det finns också en överhängande risk för att målsättningen med

ökad mångfald, både vad avser ägarförhållanden och programutbud, inte

uppnås om en lindring av koncessionsavgifterna inte genomförs. Med

lägre avgifter har även mindre aktörer större möjligheter att verka inom

etermedierna.

I prop. 1992/93:70 s. 24 om privat lokalradio anförs att lokalradion inte

bör åsamka samhället några kostnader. Regeringen anser att detta även

fortsättningsvis bör gälla och att det därför bör utgå en årlig konces-

sionsavgift.

Med hänsyn till regeringens målsättning att bl.a. skapa förutsättningar

för ökad mångfald inom den kommersiella lokalradion bör konces-

sionsavgifterna inte vara högre än de kostnader som uppstår genom

hanteringen av tillstånden. Det kommer vidare att ställas högre krav på

de tillståndshavare som i konkurrens får tillstånd enligt det nu föreslagna

regelverket, eftersom tillstånden ofta torde vara förenade med villkor om

att sända en viss mängd eget material och program med anknytning till

det egna sändningsområdet. Regeringen anser därför att

koncessionsavgiften inte bör utgå med ett högre belopp än 40 000 kronor

per år och tillstånd.

På samma sätt som för de befintliga tillstånden bör koncessionsavgif-

ten årligen justeras med hänsyn till förändringar i det allmänna prisläget.

Den här aktuella avgiften bör avse år 2000. För senare år bör beloppet

räknas fram genom att avgiften för år 2000 multipliceras med kvoten för

konsumentprisindex för oktober året före det aktuella året och konsu-

mentprisindex för oktober 2000.

Regeringen har övervägt om en möjlighet till nedsättning av konces-

sionsavgiften bör finnas. Vid bedömning av en eventuell nedsättning av

koncessionsavgiften skulle de tillämpande myndigheterna behöva ta hän-

syn till en mängd olika faktorer, som i många fall skulle vara av kommer-

siell natur, i det lokala sändningsområdet. Ett sådant system skulle dock

innebära en alltför omfattande administration i förhållande till den ned-

sättning det skulle vara fråga om. Dessutom skulle en nedsättning av den

redan relativt sett låga koncessionsavgiften endast innebära en mindre

kostnadsbesparing för tillståndshavaren. Regeringen anser mot denna

bakgrund att nedsättning av koncessionsavgiften inte bör kunna ske.

I lokalradiolagen finns bestämmelser om fastställande och betalning av

avgift, anstånd och befrielse från skyldighet att betala avgift, återbetal-

ning, överklagande och verkställighet. Dessa regler bör inordnas i lagen

(1992:72) om koncessionsavgift på televisionens och radions område

med följande förändringar.

I 32 § andra stycket lokalradiolagen anges att betalning av minimiav-

giften skall ske vid fyra olika tillfällen per år. I 17 § lokalradiolagen

anges vidare att i ett beslut om tillstånd skall Radio- och TV-verket ange

den årliga avgift som tillståndshavaren skall betala samt det belopp som

skall betalas vid de olika förfallodagarna under det första kalenderåret. I

lagrådsremissen föreslås att Radio- och TV-verket i ett beslut om

tillstånd skall ange den årliga avgift som tillståndshavaren skall betala,

att Radio- och TV-verket senast den 31 december varje år skall fastställa

det belopp som skall betalas under det följande kalenderåret och att

avgift skall betalas före utgången av januari månad det kalenderår som

avgiften avser. Lagrådet anser att bestämmelsen om att det i

tillståndsbeslutet skall anges den årliga avgiften bör utgå bl.a eftersom

bestämmelsen kan leda till missförstånd. Regeringen har förståelse för

Lagrådets kritik men anser att bestämmelsen inte bör utgå utan i stället

förtydligas. Det bör av koncessionslagen framgå att Radio- och TV-

verket, i ett beslut om tillstånd att sända lokalradio, skall ange den avgift

som tillståndshavaren skall betala under det första kalenderåret och att

avgiften skall betalas så snart Radio- och TV-verket meddelat beslut om

avgiften. Vidare bör, på samma sätt som föreslås i lagrådsremissen,

Radio- och TV-verket senast den 31 december varje år fastställa det

belopp som skall betalas under det följande kalenderåret. Det bör dock

göras ytterligare ett förtydligande som innebär att den avgift som skall

betalas under det följande kalenderåret skall betalas före utgången av

januari månad det kalenderår som avgiften avser (jfr avsnitt 6.2.1).

I 36 § lokalradiolagen regleras frågor om anstånd och befrielse från

skyldigheten att betala avgift. I lagrådsremissen föreslås att denna be-

stämmelse även blir tillämplig på koncessionsavgift för lokalradiosänd-

ningar. Lagrådet anser att regeringen bör överväga en uttrycklig delega-

tionsmöjlighet för regeringen när det gäller beslut i dessa frågor. Rege-

ringen anser att det är lämpligt att Radio- och TV-verket får denna

uppgift.

Därutöver finns bestämmelser i koncessionslagen om dröjsmålsränta

på avgiften, ränta på belopp som skall återbetalas, omprövning av ett

beslut samt revision som inte har någon motsvarighet i lokalradiolagen.

Dessa bestämmelser bör även bli tillämpliga på koncessionsavgift för

lokalradiosändningar.

Befintliga tillstånd

Den årliga avgiften för att sända lokalradio varierar för närvarande, som

ett resultat av auktionerna, mellan minimiavgiften 21 300 kronor (20 000

kronor år 1992) och 3 369 100 kronor (3 050 000 kronor år 1992). Den

genomsnittliga avgiften uppgår till ca 1,4 miljoner kronor per år. De höga

avgifterna har bidragit till att flertalet av programföretagen uppvisat för-

luster fram till utgången av år 1998. Radioutgivareföreningen föreslår

kraftigt sänkta avgifter för nuvarande tillståndshavare eftersom radio-

företagens ekonomiska möjligheter och vilja att snabbt investera i den

digitala tekniken, utveckla programutbudet, öka det redaktionella inne-

hållet i sändningarna m.m. därigenom skulle öka dramatiskt.

I lagrådsremissen föreslås att den avgift som fastställts vid auktionsför-

farandet bör utgå för de befintliga tillstånden även under kommande till-

ståndsperioder. I remissen anges att villkoren för den kommersiella

lokalradion sedan länge har varit kända och branschen har själv

medverkat till att sätta de nuvarande koncessionsavgifterna. En

nedsättning för de nuvarande tillståndshavarna skulle kunna uppfattas

som oskälig i förhållande till de sökande som inte kom ifråga vid

auktionerna. Vidare framhålls att de som idag bedriver verksamhet inom

lokalradion alltid har möjlighet att frånträda sitt tillstånd och ansöka på

nytt enligt det nya regelsystemet.

Lagrådet anser att det utifrån principiella utgångspunkter kan ifråga-

sättas att avgiftsbestämmelserna i lokalradiolagen skall gälla allt

framgent då det medför att mycket stora avgiftsskillnader kan

förekomma även sedan kraven på programinnehåll m.m. blivit enhetliga.

Enligt Lagrådets mening bör det finnas en sluttidpunkt även för de

avgifter som de nuvarande tillståndshavarna betalar, lämpligen vid

utgången av år 2008.

Som nämnts i det föregående syftar de nya bestämmelserna till att sti-

mulera mångfald och lokal förankring inom den kommersiella lokalra-

dion. Ökade krav kommer att ställas på de nya tillståndshavarna som får

sina tillstånd i konkurrens. Krav på programinnehåll som kan ställas i

form av tillståndsvillkor avseende eget material och program med lokal

anknytning blir bara tillämpliga på de nya tillstånden. Mot denna bak-

grund anser regeringen att den avgift som fastställts vid auktions-

förfarandet bör gälla för de befintliga tillstånden även under kommande

tillståndsperioder. Som tidigare påpekats har den som idag bedriver

verksamhet inom lokalradion alltid möjlighet att frånträda sitt tillstånd

och ansöka på nytt enligt det nya regelsystemet.

I den mån befintliga tillstånd frånträds eller återkallas skall tillstånden

utlysas enligt det nu föreslagna regelverket.

Det krävs en övergångsbestämmelse som anger att bestämmelserna om

avgift enligt den upphävda lokalradiolagen skall fortsätta att gälla för de

befintliga tillstånden. I lagrådsremissen föreslås en övergångs-

bestämmelse i förslaget till ändring i radio- och TV-lagen. Lagrådet har

påpekat att alla bestämmelser som rör avgifter för tillstånd bör samlas i

koncessionsavgiftslagen. Regeringen ansluter sig till Lagrådets bedöm-

ning.

9 Ekonomiska konsekvenser

Regeringens förslag för de befintliga tillstånden innebär inga föränd-

ringar. De sammanlagda koncessionsavgifterna för den kommersiella

lokalradion kommer enligt Radio- och TV-verkets beräkningar för år

2000 att uppgå till 117 474 800 kronor.

Regeringen bedömer att nivån på statens intäkter från lokalradioområ-

det i huvudsak kommer att vara oförändrade med hänsyn till att det är

mindre troligt att befintliga tillstånd i någon omfattning kommer att ut-

lysas enligt det nya regelverket.

Det finns för närvarande tio lediga sändningstillstånd. Under förut-

sättning att tillstånd meddelas i samtliga fall ökar statens intäkter med

ytterligare 400 000 kronor per år avseende koncessionsavgifter.

I samband med den föreslagna reformeringen av lokalradion tillkom-

mer vissa ytterligare uppgifter för de tillämpande myndigheterna. Rege-

ringen har i budgetpropositionen 1999/2000:1 utgiftsområde 1 beräknat

att för åren 2001 och 2002 Radio- och TV-verkets och Gransknings-

nämndens för radio och TV anslag kommer att behöva ökas under förut-

sättning att riksdagen beslutar om en reformering av den kommersiella

lokalradion. De tillkommande arbetsuppgifterna torde dock tills vidare

kunna utföras inom ramen för myndigheternas nuvarande anslag. Mot

bakgrund av att det föreliggande föreslaget inte omfattar digitala ljudra-

diosändningar är det emellertid svårt att i förväg uttala sig om hur stora

resurser den kommersiella lokalradion kommer att kräva i framtiden för

de tillämpande myndigheterna. Regeringen avser därför att återkomma i

denna fråga i samband med beredningen av frågan om de digitala

ljudradiosändningarna och budgetpropositionen år 2000.

10 Författningskommentarer

10.1 Förslaget till lag om ändring i förfogandelagen

(1978:262)

5 §

Ändringen i andra stycket, som är av redaktionell natur, är en följd av att

lokalradiolagen (1993:120) upphävs.

10.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:1559) med

föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och yttran-

defrihetsgrundlagens områden

3 kap. 3 §

Ändringen i första stycket, som är av redaktionell natur, är en följd av att

lokalradiolagen (1993:120) upphävs.

5 kap. 7 §

Ändringen i första stycket, som är av redaktionell natur, är en följd av att

lokalradiolagen (1993:120) upphävs.

10.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:72) om

koncessionsavgift på televisionens område

1 §

Genom ett nytt andra stycke klargörs att även innehavare av tillstånd att

sända lokalradio är skyldig att betala koncessionsavgift till staten enligt

denna lag.

4 a §

Av denna nya bestämmelse framgår att koncessionsavgiften för lokalra-

diosändningar är en fast avgift som beräknas för varje kalenderår som

sändningarna får bedrivas. Enligt andra stycket skall avgiften justeras

med hänsyn till förändringarna i penningvärdet. Hur detta skall ske anges

närmare i prop. 1991/92:78 s. 24.

6 §

Bestämmelsen har förtydligats så att det framgår att den endast gäller den

rörliga delen av avgiften enligt 4 §.

6 a §

Bestämmelsen är ny och behandlas i avsnitt 6.2.1 och 8. Av första stycket

framgår att avgiftsskyldigheten inträder från och med den dag sändnings-

verksamheten får bedrivas. I andra meningen finns ett undantag som

gäller vid fördelning av tillstånd då det bara finns en sökande till ett

ledigt sändningsutrymme.

Av andra stycket framgår att Radio- och TV-verket i ett beslut om till-

stånd skall ange den avgift som tillståndshavaren skall betala under det

första kalenderåret och att avgiften skall betalas så snart verket meddelat

beslut om avgiften. Om sändningarna får påbörjas den 1 mars skall på

grund av bestämmelsen i första stycket första meningen en avräkning ske

dvs. tillståndshavaren skall bara betala avgift för 10 månader i stället för

ett helt kalenderår.

Bestämmelsen i tredje stycket anger när avgiften för det följande

kalenderåret skall fastställas och betalas.

7 §

Av bestämmelsen framgår bl.a. att dröjsmålsränta skall betalas på kon-

cessionsavgiften från förfallodagen. Andra stycket har förtydligats så att

det framgår att det stycket endast gäller den rörliga delen av avgiften en-

ligt 4 §.

8 a §

Bestämmelsen har sin motsvarighet i 33 § lokalradiolagen.

Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag.

8 b §

Bestämmelsen motsvarar 10 § sista meningen lokalradiolagen.

9 §

Första stycket motsvarar 37 § lokalradiolagen. Av andra stycket framgår

att ränta skall betalas på belopp som återbetalas.

12 §

Bestämmelsen behandlas i avsnitt 8. Första stycket motsvarar 36 § lokal-

radiolagen. Bestämmelsen har förtydligats så att det framgår att den en-

dast gäller för television. Den har utformats i enlighet med Lagrådets

förslag.

12 a §

Bestämmelsen är ny och behandlas i avsnitt 8. Av bestämmelsen framgår

att Radio- och TV-verket skall besluta i frågor om anstånd och befrielse

från skyldighet att betala avgift för tillstånd att sända lokalradio. Den har

utformats i enlighet med Lagrådets förslag.

Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser

Punkten 2 behandlas i avsnitt 8. Bestämmelsen har utformats i enlighet

med vad Lagrådet förordat.

10.4 Förslaget till lag om ändring i lotterilagen

(1994:1000)

18 §

Ändringen i andra stycket, som är av redaktionell natur, är en följd av att

lokalradiolagen (1993:120) upphävs.

10.5 Förslaget till lag om ändring i marknadsföringslagen

(1995:450)

22 §

Ändringen i andra stycket, som är av redaktionell natur, är en följd av att

lokalradiolagen (1993:120) upphävs.

10.6 Förslaget till lag om ändring i radio- och TV-lagen

(1996:844)

1 kap. Lagens tillämpningsområde

5 § Ändringen, som är av redaktionell natur, är en följd av att lokal-

radiolagen (1993:120) upphävs.

6 § Bestämmelsen är ny och har utformats i enlighet med Lagrådets för-

slag. Den innehåller en hänvisning till lagen om koncessionsavgift på

televisionens och radion områden.

2 kap. Tillstånd och registrering

1 § Ändringen i andra stycket, som är av redaktionell natur, är en följd

av att lokalradiolagen upphävs.

2 § Av tredje stycket framgår att det är Radio- och TV-verket som be-

slutar om tillstånd för lokalradiosändningar och att bestämmelserna om

tillstånd att sända lokalradio finns i radio- och TV-lagen. Bestämmelsen

motsvarar 4 § första stycket i lokalradiolagen. Den har utformats i enlig-

het med Lagrådets förslag.

4 § Ändringen, som är av redaktionell natur, är en följd av att lokal-

radiolagen upphävs.

3 kap. Sändningar med tillstånd av regeringen

1 § Ändringen är en konsekvens av att 3 kap. 4 § första och tredje

stycket har upphävts den 1 februari 1999 (jfr prop.1997/98:184 Änd-

ringar i radio- och TV-lagen 1996:844, m.m.).

5 kap. Lokalradio

1 § Ändringen innebär att andra stycket upphävs.

2 § Bestämmelsen motsvarar i huvudsak 5 § andra och tredje stycket

lokalradiolagen. Den har utformats i enlighet med vad Lagrådet förordat.

3 § Bestämmelsen stämmer i delvis överens med 11 § första stycket

lokalradiolagen. Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets

förslag.

4 § Av första stycket framgår att ingen får ha mer än ett sändningstill-

stånd inom ett sändningsområde om det inte finns särskilda skäl. Med

särskilda skäl åsyftas dels när det bara finns en sökande till ett tillstånd

och dels att Radio- och TV-verket kan medge att överlåtelse får ske trots

att förvärvaren redan har tillstånd i sändningsområdet (se 16 §).

Bestämmelsen i andra stycket motsvarar delvis 6 § lokalradiolagen och

behandlas i avsnitt 6.1. Bestämmelsen har utformats i enlighet med

Lagrådets förslag. Definitionen av dotterföretag framgår av 1 kap. 4 §

årsredovisningslagen. Beträffande begreppet bestämmande inflytande se

prop. 1992/93:70 s. 17 och 166.

5 § Bestämmelsen i första stycket motsvarar 4 § andra stycket lokal-

radiolagen. Bestämmelsen anger tillståndets innebörd. Av andra stycket

framgår att ett sändningstillstånd får förenas med villkor. Några andra

villkor än de som anges i 10 och 11 §§ får inte ställas.

6 § Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.5. Bestämmelsen har utformats i

enlighet med Lagrådets förslag. Ett tillstånd att sända lokalradio skall

gälla i högst fyra år och de tillstånd som meddelas under den första till-

ståndsperioden skall samtliga gälla till utgången av år 2004. I paragrafen

anges att varje tillståndsperiod skall vara fyra år. Även fortsättningsvis

löper tillstånden efter förlängning ut vid slutet av fyraårsperioder.

7 § Bestämmelsen motsvarar delvis 12 § lokalradiolagen. Möjligheten

att samordna ansökningarna kvarstår således. Om det därefter fortfarande

råder konkurrens om ett ledigt sändningsutrymme måste ett urval ske. I

andra meningen hänvisas till den paragraf som omfattar förfarandet vid

de tillfällen antalet sökande överstiger antalet lediga sändningsutrymmen.

Bestämmelserna i 7 och 8 §§ skall inte tillämpas om det finns ett ledigt

sändningsutrymme för alla sökanden och således alla sökande kan

tillgodoses. Bestämmelsen har utformats med beaktande av Lagrådets

synpunkter.

8 § Bestämmelsen behandlas närmare i avsnitt 6.2.2. I paragrafen anges

de kriterier som skall ligga till grund för urvalet i en konkurrenssituation.

Urvalet skall göras efter en bedömning av de sökandes finansiella och

tekniska förutsättningar att bedriva verksamheten, deras ägarförhållanden

samt andelen eget material och program med lokal anknytning. Det finns

ingen prioritetsordning mellan kriterierna utan det skall göras en samlad

bedömning. När det gäller bedömningen av ägarkriteriet kan en sökande

som redan har tillstånd att sända TV och vars sändningar täcker det aktu-

ella sändningsområdet få stå tillbaka för annan sökande som saknar så-

dant tillstånd. En sökande som ger ut en dagstidning som täcker sänd-

ningsområdet kan få stå tillbaka för annan sökande som saknar

ägarintresse i massmedier i sändningsområdet. Sökande som ger ut en

andratidning kan i princip vinna försteg framför sökande som ger ut en

förstatidning. Har en sökande ett bestämmande inflytande över medier i

sändningsområdet kan denne få stå tillbaka för annan sökande som

saknar sådant inflytande.

I fjärde stycket finns definitionen av eget material.

I femte stycket anges vad som avses med dagstidning. Definitionen är

samma som i lokalradiolagen.

I lagrådsremissen föreslås att det uttryckligen bör anges att

fördelningen av sändningstillstånd inte får grundas på

programverksamhetens anknytning till viss politisk, religiös, kulturell

eller annan åskådning. På Lagrådets inrådan har detta utgått eftersom det

följer av 2 kap. 12 § andra stycket regeringsformen.

9 § Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.2.1. Bestämmelsen innebär att

den sökande skall betala koncessionsavgiften för det första året innan till-

stånd erhålls.

10 § I paragrafen anges de villkor som Radio- och TV-verket alltid kan

förena ett sändningstillstånd med. Punkten 1 innebär att

tillståndsmyndigheten kan ställa krav på att sändningarna når en viss del

av sändningsområdet och en minsta andel av befolkningen i området.

Den har utformats i enlighet med Lagrådets förslag.

Enligt punkten 2 får tillståndshavaren sända 24 timmar per dygn. Be-

stämmelsen ger tillståndsmyndigheten rätt att ställa krav på minsta sänd-

ningstid per vecka.

Punkterna 3 och 4 behandlas i avsnitt 6.3.1.

11 § Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.3.2. I bestämmelsen anges de

villkor som tillståndet får förenas med om det finns två eller fler ansök-

ningar. Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag.

Definitionen av eget material framgår av 8 §.

12 § Bestämmelsen har utformats i enlighet med vad Lagrådet förordat

(se avsnitt 6.3).

13 § Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.5. Den har utformats i enlighet

med Lagrådets förslag. I tredje stycket införs en ny bestämmelse med

innebörd att Radio- och TV-verket senast fyra månader före tillståndspe-

riodens utgång skall meddela tillståndshavaren om verket inte avser att

förlänga tillståndet. Fjärde stycket motsvaras av 8 § andra stycket andra

meningen lokalradiolagen.

14 § Bestämmelsen har sin motsvarighet i 9 § lokalradiolagen. Den har

utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Möjligheten att ändra sänd-

ningsområden på grund av att indelningen framstår som olämplig har

tagits bort. Beslut om ändrad indelning av sändningsområden och vem

som skall anses som tillståndshavare får inte fattas senare än sex månader

före tillståndsperiodens utgång.

15 § Bestämmelsen motsvarar i huvudsak 10 § lokalradiolagen. Den har

utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Sista meningen i 10 § lokal-

radiolagen har förts över till 8 b § lagen om koncessionsavgift på tele-

visionens och radions område.

16 § Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.7. Paragrafen motsvarar i stora

delar 18 § lokalradiolagen. Bestämmelsen har utformats i enlighet med

Lagrådets förslag. Innebörden av bestämmelsen är att tillstånd får över-

låtas under förutsättning att tillståndshavaren inte redan har inflytande

över tillstånd i sändningsområdet. Om det finns särskilda skäl kan Radio-

och TV-verket ändå medge att överlåtelse sker trots att förvärvaren redan

har tillstånd att sända lokalradio i samma sändningsområde. Medgivande

till överlåtelse skall dock inte lämnas om det medför en påtaglig minsk-

ning av mångfalden i medieutbudet inom sändningsområdet.

17 § Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.7.

18 § Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.6.2. Den har utformats i

enlighet med Lagrådets förslag.

19 § Bestämmelsen motsvarar 20 § lokalradiolagen.

20 § Bestämmelsen motsvarar 21 § lokalradiolagen.

6 kap. Sändningarnas innehåll m.m.

7 a § Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.4. Vad som avses med eget

material framgår av 8 § och av avsnitt 6.2.2.

7 b § Bestämmelsen motsvarar 23 § lokalradiolagen. Bestämmelsen

behandlas i avsnitt 6.4.

9 kap. Granskning och tillsyn

7 § Bestämmelsen motsvarar 29 § lokalradiolagen. Den har utformats i

enlighet med Lagrådets förslag.

10 § Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.3.1.

11 § Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.3.2.

10 kap. Straff och särskilda avgifter m.m.

9 § Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.6.1.

11 kap. Återkallelse av tillstånd

1 § Bestämmelsen innebär att även tillstånd att sända lokalradio skall

återkallas på begäran av tillståndshavaren. Tillstånd får även återkallas

vid bl.a. brott mot radio- och TV-lagen. Paragrafen innebär vidare att

återkallelsemöjligheten skall användas med försiktighet. Begränsningen

motsvaras av 28 § fjärde stycket lokalradiolagen.

5 § Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.6.2. Den är ny och omfattar

enbart lokalradiosändningar.

13 kap. Överklagande

1 a § Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.8. Bestämmelsen är ny och

anger vilka beslut som får överklagas beträffande lokalradio. Den har ut-

formats i enlighet med Lagrådets yttrande. Bestämmelsen motsvarar

delar av 39 § lokalradiolagen.

3 § Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.8. En språklig ändring har gjorts

i andra stycket med innebörd att förelägganden gäller omedelbart om inte

annat förordnas. Ändringen innebär ingen ändring i sak.

Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser

Av punkt 3.a framgår att de befintliga tillstånden skall förlängas med åtta

år dvs. till utgången av år 2008. Därefter får tillstånden förlängas med

högst fyra år i taget och under samma omständigheter som de nya

tillstånden.

Av punkt 3.b framgår att för de befintliga tillstånden skall bestämmel-

sen i lokalradiolagen om eget material och den därtill hörande vitessank-

tionen gälla till utgången av år 2008. Det innebär att den nya bestämmel-

sen i radio- och TV-lagen angående eget material gäller för alla

sändningstillstånden från och med den 1 januari 2009.

Punkt 3.c behandlas i avsnitt 7.

Av punkt 3.d framgår att bestämmelserna i lokalradiolagen om straff,

förverkan och särskild avgift skall tillämpas på de befintliga tillstånden.

Av punkt 3 e framgår att bestämmelserna i lokalradiolagen om

överklagande och när beslut skall gälla tillämpas i ärenden som väckts

hos Granskningsnämnden för radio och TV och Radio- och TV-verket

före den 1 juli 2000.

Av punkt 4 framgår att förelägganden som meddelats enligt lokalra-

diolagen gäller som om de meddelats enligt motsvarande nya bestämmel-

ser.

Punkt 2-4 har utformats i enlighet med Lagrådets yttrande.

Sammanfattning av betänkandet Den framtida kom-

mersiella lokalradion (SOU 1999:14)

Direktiv

Kommittén har haft till uppdrag att lägga fram förslag om de framtida

villkoren för den kommersiella lokalradion. Enligt direktiven skall för-

slagen utformas i enlighet med målen för statens insatser på massmedie-

området: att stödja mångfald och reella yttrandemöjligheter, garantera

massmediernas oberoende samt säkerställa tillgängligheten till massme-

dierna. Vidare gavs utredaren i uppdrag att förslå på vilket sätt den kom-

mersiella lokalradions medverkan vid en introduktion av digitala ljudra-

diosändningar kan underlättas.

Förslag

Nuvarande tillstånd, regler för urval m.m.

Utredningen föreslår en ny reglering för den kommersiella lokalradion.

I kapitlet behandlas först utredningens förslag om förlängning av de nu-

varande tillstånden.

Utredningen lämnar därefter förslag till regler för behörighet och urval

vid fördelning av tillstånd. Urvalet skall bl.a. grundas på ägarförhållan-

den och mängd eget material. Enligt förslaget kommer tillståndsmyndig-

heten att kunna knyta villkor till sändningstillståndet, på samma sätt som

radio- och TV-lagen nu ger regeringen möjlighet att göra. Tillståndstiden

föreslås bli fyra år, med rätt till förlängning i ytterligare två perioder om

fyra år.

När det gäller programmens innehåll föreslår utredningen att varje pro-

gramföretag dagligen, mellan 06.00 och 21.00 skall sända material som

är unikt för den egna verksamheten om minst tre timmar. Regeln ersätter

den nuvarande regleringen om att en tredjedel av sändningstiden skall

bestå av egenproducerat material.

Utredningen föreslår att den nuvarande begränsningen att ingen till-

ståndshavare får ha mer än ett tillstånd ändras.

De framtida sändningsområdena skall utformas för att stödja mångfald

och reella yttrandemöjligheter. Utbyggnaden av det digitala nätet föreslås

fortsätta och skall, i likhet med det analoga nätet, ske med hänsyn till

efterfrågan.

Utredningen föreslår ett nytt avgiftssystem som bygger på intäkter av

reklam såsom annonser och sponsring, men även s.k. åsiktsreklam.

Dagens sanktioner föreslås ändrade på så sätt att den dubbla möjlig-

heten att kräva särskild avgift och förelägga vid äventyr av vite tas bort.

Grunderna för återkallelse utökas.

Tillståndsgivande myndighet och tillsynsmyndigheten föreslås få

delvis ändrade uppgifter.

Övergångsbestämmelserna omfattar bl.a. avgifterna för de nuvarande

sändningstillstånden.

AM-bandet föreslås inte omfattas av den nya lagstiftningen.

Digitala sändningar

Utredningen föreslår fortsatt utbyggnad av det digitala nätet. Utbyggna-

den bör ske med beaktande av efterfrågan. Tillståndshavarna skall ges

möjlighet att själva välja sin infrastruktur.

Det är angeläget att förutsättningarna redan från början är sådana att

kraven på yttrandefrihet, tillgänglighet och mångfald tillgodoses. All ka-

pacitet bör därför fördelas mellan tillståndshavarna, under förutsättning

att antalet sökande är tillräckligt.

För att effektivt ta tillvara den digitala teknikens fördelar skall till-

ståndshavare ha möjlighet att upplåta outnyttjat utrymme till annan till-

ståndshavare i samma multiplex. Under förutsättning att tillräckligt ut-

rymme används till programverksamhet kommer utredningens förslag

inte att medföra hinder mot att resterande utrymme upplåts eller utnyttjas

för annan verksamhet. Möjligheten att använda frekvensutrymmet för

annat än traditionella radioprogram gör det emellertid viktigt att

säkerställa att kärnan i sändningsverksamheten utgör sändningar av

ljudradioprogram.

Det är också viktigt att de företag som från början deltar i sändning-

arna skall kunna göra bedömningar på längre sikt. Programföretagens

vilja att delta i de digitala sändningarna torde påverkas av deras möjlig-

het att förutse de framtida spelreglerna. Tillståndsperioden föreslås därför

bli fyra år, med rätt till förlängning vid två tillfällen.

Genom att ge programföretagen möjlighet att sända s.k. tilläggstjänster

torde intresset för digitala utsändningar att öka. Reglerna för sökbar text-

TV föreslås omfatta sådan programverksamhet.

Det avgiftssystem utredningen föreslår består av en fast och en rörlig

del. Den rörliga avgiften kommer inte att utgå under den första till-

ståndsperioden för utsändningar som sker med digital teknik.

Det åtagande sökanden gör om andel eget material föreslås, för sänd-

ningar med digital teknik, uppfyllas först under år 2005.

Intäkter och kostnader

Utredningens förslag innebär att de avgifter som fastställdes vid auk-

tionsförfarandet skall utgå även under den kommande tillståndsperioden.

Därutöver tillkommer intäkter från de nu lediga tillstånden. De analoga

tillstånd som fördelas i områden där sändningar redan pågår kommer

emellertid inte att generera några ytterligare intäkter med hänsyn till den

valda konstruktionen för avgifterna.

Från och med år 2005 tillkommer intäkter från fasta och rörliga avgif-

ter för de digitala tillstånden. De fasta avgifterna beräknas kunna uppgå

till ca 3 mkr. En försiktig bedömning av de intäkterna från de rörliga av-

gifterna ger att intäkterna år 2006 kan uppgå till ca 30 mkr.

Utredningen bedömer att Radio- och TV-verket behöver ca 3 mkr en-

gångsvis för fördelning av tillstånd och därefter en höjning med anslaget

med 1 mkr. Granskningsnämnden för radio och TV behöver nya resurser

motsvarande en årsarbetskraft, 500 000 kr, för att kunna granska inne-

hållet i de lokala sändningarna i enlighet med utredningens förslag

Författningsförslag i betänkandet Den framtida

kommersiella lokalradion (SOU 1999:14)

Förslag till lag om ändring i radio- och TV-lagen (1996:844)

Härigenom föreskrivs i fråga om radio- och TV-lagen (1996:844)

dels att 1 kap. 5 §, 2 kap. 1, 2 och 4 §§, 5 kap. 1 §, 10 kap. 9 §, 11 kap.

1 §, och 13 kap. 3 § skall ha följande lydelse,

dels att det i 5 kap. 2-20 §§, 6 kap. 7 a och 7 6 §§, 9 kap. 7 a §, 11 kap.

7 och 8 §§ samt 13 kap. 1 a § skall införas nya bestämmelser med föl-

jande lydelse.

1 kap. Lagens tillämpningsområde

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

5 §

Andra föreskrifter än 3 kap. 3 §

första stycket 1 avseende villkor

om förbud att sända reklam och 7

kap. 11 § om förbud att sända re-

klam gäller inte för ljud i TV-

sändning, om ljudet helt stämmer

överens med en ljudradiosändning

som sker med stöd av tillstånd en-

ligt denna lag eller lokalradio-

lagen (1993:120) eller för vilken

den sändande låtit registrera sig.

Andra föreskrifter än 3 kap. 3 §

första stycket 1 avseende villkor

om förbud att sända reklam och 7

kap. 11 § om förbud att sända re-

klam gäller inte för ljud i TV-

sändning, om ljudet helt stämmer

överens med en ljudradiosändning

som sker med stöd av tillstånd en-

ligt denna lag eller för vilken den

sändande låtit registrera sig.

2 kap. Tillstånd och registrering

1 §

För att sända ljudradio- eller TV-program med hjälp av radiovågor på

frekvens under 3 gigahertz krävs tillstånd enligt denna lag.

Tillstånd krävs inte för sänd-

ningar av sökbar text-TV som sker

från radiosändare som används för

andra sändningar med stöd av till-

stånd enligt denna lag eller lokal-

radiolagen (1993:120). Tillstånd

krävs inte heller för sändningar

som är särskilt anpassade för syn-

eller hörselskadade och som äger

rum under högst fyra timmar om

Tillstånd krävs inte för sänd-

ningar av sökbar text-TV som sker

från radiosändare som används för

andra sändningar med stöd av till-

stånd enligt denna lag. Tillstånd

krävs inte heller för sändningar

som är särskilt anpassade för syn-

eller hörselskadade och som äger

rum under högst fyra timmar om

dygnet från en sådan radiosändare.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

dygnet från en sådan radiosän-

dare.

Föreskrifter om tillstånd att inneha eller använda radiosändare finns i

lagen (1993:599) om radiokommunikation.

2 §

Tillstånd att sända TV-program

och tillstånd att till hela landet

eller till utlandet sända

ljudradiopro-gram meddelas av

regeringen.

Tillstånd att sända TV-program

och tillstånd att till hela landet

eller till utlandet sända

ljudradiopro-gram samt tillstånd

att bedriva lo-kala digitala

ljudradiosändningar för

tillståndshavare vars verksam-het

finansieras genom anslag från TV

avgiften enligt lagen (1989:41) om

TV-avgift meddelas av rege-

ringen.

Tillstånd att sända närradio enligt 4 kap. meddelas av Radio- och TV-

verket.

Tillstånd att sända lokalradio

meddelas av Radio- och TV-verket

enligt lokalradiolagen (1993:120).

Tillstånd att sända lokalradio

enligt 5 kap. meddelas av Radio-

och TV-verket.

Radio- och TV-verket får vidare meddela tillstånd att under en begrän-

sad tid om högst två veckor sända TV-program eller ljudradioprogram

som inte är närradio eller lokalradio. Verket får förena ett sådant tillstånd

med villkor enligt 3 kap. 1-3 §§ samt besluta att föreskrifterna i 6 och 7

kap. inte skall tillämpas på sändningar som sker med stöd av ett sådant

tillstånd.

Om det finns särskilda skäl får

regeringen meddela tillstånd att

sända ljudradioprogram i lokala

sändningar som inte uppfyller kra-

ven för närradio eller lokalradio.

Tillstånd att bedriva lokala digi-

tala ljudradiosändningar

meddelas också av regeringen.

Om det finns särskilda skäl får

regeringen meddela tillstånd att

sända ljudradioprogram i lokala

sändningar som inte uppfyller kra-

ven för närradio eller lokalradio.

4 §

Radio- och TV-verket skall upp-

rätta ett register avseende dem

som har tillstånd som avses i 2 §

eller har anmält sid enligt 3 §.

Registret får föras med hjälp av

automatisk databehandling. Det får

endast in-nehålla sådana uppgifter

som avses i 3 § andra stycket, 6

kap. 9 §, 9 kap. 4-7 §§ samt 22 §

andra

Radio- och TV-verket skall upp-

rätta ett register avseende dem

som har tillstånd som avses i 2 §

eller har anmält sig enligt 3 §.

Registret får föras med hjälp av

automatisk databehandling. Det får

endast in-nehålla sådana uppgifter

som avses i 3 § andra stycket, 6

kap. 9 §, 9 kap. 4-7a §§.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

stycket och 29 § lokalradiolagen

(1993:120).

5 kap. Lokalradio

1 §

Med lokalradio avses andra till-

ståndspliktiga lokala ljudradio-

sändningar än sådana som kräver

tillstånd av regeringen eller som

får ske endast under en begränsad

tid enligt 2 kap. 2 § fjärde stycket

eller som är närradio.

Bestämmelser om lokalradio

finns i lokalradiolagen

(1993:120).

Med lokalradio avses andra till-

ståndspliktiga lokala ljudradio-

sändningar än sådana som kräver

tillstånd av regeringen eller som

får ske endast under en begränsad

tid enligt 2 kap. 2 § fjärde stycket

eller som är närradio.

Ett tillstånd innebär rätt att be-

driva sådana sändningar inom det

sändningsområde som anges i till-

ståndet.

2 §

Sändningstillstånd som med-

delats av Radio- och TV-verket får

förenas med villkor som avser

skyldighet

1. att sända program i viss del

av landet,

2. att sända under en viss minsta

tid,

3. att använda en viss sänd-

ningsteknik samt samverka med

andra tillståndshavare i tekniska

frågor,

4. beträffande utnyttjande av

tilldelad överföringskapacitet,

5. att sända viss mängd pro-

gram unika för den egna verksam-

heten,

6. att .sända programverksam-

het av visst format och

7. att till Granskningsnämnden

för radio och TV lämna uppgifter

som är nödvändiga för nämndens

bedömning om sända program

stämmer överens med de villkor

som har meddelats enligt denna

lag.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3 §

Tillstånd att .sända lokalradio

lämnas till en fysisk eller juridisk

person och omfattar endast ett

sändningsområde. Flera tillstånd

kan lämnas för samma sändnings-

område.

När Radio- och TV verket be-

stämmer sändningsområdenas om-

fattning skall det beakta

1. vad .som är tekniskt möjligt

att nå från .sändare med lämpligt

läge,

2. hur möjligheterna att ta emot

sändningar påverkas på andra

håll och

3. vad som är naturliga lokala

intresseområden.

Sändningsområdena skall ut-

formas sä att de ger föutsätt-

ningar för mångfald och reella

yttrandemöjligheter.

4 §

Behörig att få tillstånd att sända

lokalradio är den som har de

finansiella och tekniska förutsätt-

ningarna att bedriva verksamheten

varaktigt, med god kapacitet och

kvalitet och som inte omfattas av

5 §.

Finner Radio- och TV-verket att

en sökande inte är behörig skall

ansökan avvisas.

5 §

Staten, landsting eller kommun

kan inte, vare sig direkt eller ge-

nom företag i vilket ett sådant or-

gan disponerar över minst 20 pro-

cent av samtliga aktier eller ande-

lar eller genom avtal ensamt har

ett bestämmande inflytande, få

tillstånd all sända lokalradio.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

6 §

Varje tillståndsperiod skal! vara

fyra år. Den första perioden skall

räknas från och med den 1 januari

2001. Ett tillstånd gäller till ut-

gången av den tillståndsperiod

under vilken tillståndet meddelats.

Tillståndet skall förlängas med

ytterligare en tillståndsperiod om

inte

1. det finns grund för återkal-

lelse av tillståndet enligt 11 kap. 7

och 8 §§ eller

2. tillståndshavaren avvikit från

villkor om programverksamhetens

format och mångfalden i sänd-

ningsområdets medieutbud, till

följd härav, påtagligt har minskat,

3. förändringar inom tekniken

eller ändringar i användningen av

radiofrekvenser på grund av inter-

nationella överenskommelser som

Sverige anslutit sig till medför att

ett nytt tillstånd med samma

villkor inte skulle meddelas eller

4. en fysisk eller juridisk person,

utan medgivande från Radio- och

TV-verket, disponerar över mer än

ett tillstånd i ett sändningsområde,

direkt eller indirekt genom företag

i vilket förvärvaren har del som

motsvarar minst 20 procent av

samtliga aktier eller andelar eller

genom avtal ensamt har ett be-

stämmande inflytande.

För det fall Radio- och TV-ver-

ket avser att inte medge förläng-

ning skall myndigheten, .senast sex

månader före tillståndsperiodens

utgång, meddela tillståndshavaren

att tillståndet inte kommer att för-

längas.

Ett tillstånd kan förlängas i

högst två perioder.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

7 §

En tillståndshavare vars till-

stånd innehåller villkor enligt 5

kap. 2 § punkt 6 kan begära beslut

av Radio- och TV-verket om en

planerad ändring av formatet

medför att mångfalden i sänd-

ningsområdet påtagligt kommer

att minska

8 §

Om särskilda .skäl föreligger

kan Radio och TV-verket medge

ändring av villkor enligt 5 kap. 2

punkt 5.

9 §

Innan Radio- och TV-verket

meddelar beslut om tillstånd skall

den sökande ges tillfälle att ta del

av och yttra sig över de villkor

som myndigheten avser att förena

med tillståndet. Beslut om

sändnings-tillstånd får endast

innehålla vill-kor som den sökande

godtagit.

10 §

Vid utgången av varje till-

ståndsperiod får Radio- och TV-

verket besluta om en förändrad

indelning av sändningsområden.

Om en berörd tillståndshavare

motsätter sig en viss förändring,

får den dock vidtas endast om änd-

rade tekniska förhållanden föran-

leder det eller ändringar i använd-

ningen av radiofrekvenser på

grund av internationella överens-

kommelser som Sverige anslutit

sig till medför att ett nytt tillstånd

med samma villkor inte skulle

meddelas.

Beslut om ändrad indelning av

sändningsområden får inte fattas

senare än sex månader före till-

ståndsperiodens utgång.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Radio- och TV-verket skall för

varje sändningsområde som ingår

i den nya indelningen senast sex

månader före utgången av den

löpande tillståndsperioden med-

dela särskilt beslut om vem som

skall anses som tillståndshavare.

Om ingen kan anses .som till-

ståndshavare skall tillstånd för

sändningsområdet kungöras

ledigt. Kungörelse får ske först

.sedan be-slutet vunnit laga kraft.

11 §

Har Radio och TV-verket be-

slutat om ändrad indelning av

sändningsområden, får verket

medge en tillståndshavare att

sända efter tillståndsperiodens slut

i avvaktan på att verkets beslut

enligt 5 kap. 10 § tredje stycket

vinner laga kraft. Sådant medgi-

vande skall lämnas för ett visst

sändningsområde under viss tid.

Ansökan om tillstånd

12 §

Om två eller flera ansökningar

finns när ansökningstiden har gått

ut, skall Radio- och TV-verket be-

reda sökandena tillfälle att före en

viss dag samordna ansökningar-

na. Om det efter den dagen

alltjämt finns två eller flera

ansökningar, skall verket besluta

om fördelning av tillstånden i

enlighet med 13-15 §§.

13 §

Radio- och TV-verket skall

efter-sträva en fördelning som

medför att medieutbudet inom

sändnings-området präglas av

mångfald och reella

yttrandemöjligheter.

Fördelningen får inte grundas

på den sökandes politiska, reli-

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

giösa, kulturella eller annan sådan

åskådning.

14 §

Vid urvalet skall ägarförhållan-

den och den mängd program som

är unika för den egna verksamhe-

ten beaktas. Ett ägande som med-

för att antalet aktörer på den lo-

kala marknaden ökar och en hög

andel program unika för den egna

verksamheten skall eftersträvas.

15 §

Om ett urval inte kan ske enligt

14 § skall programverksamhetens

format beaktas, varvid Radio- och

TV-verket skall eftersträva att ut-

rymme ges åt program av olika

karaktär och som tilltalar olika

intressen och smakriktningar.

16 §

Ett tillstånd får överlåtas till

någon annan om Radio- och TV-

verket medger det. Sådant med-

givande skall lämnas om förvär-

varen är behörig att få tillstånd

och denne inte redan har tillstånd

att sända lokalradio i samma

sändningsområde, direkt eller in-

direkt genom företag i vilket för-

värvaren har del som motsvarar

minst 20 procent av samtliga

aktier eller andelar eller genom

avtal ensamt har ett bestämmande

inflytande.

Föreligger särskilda skäl kan

Radio- och TV-verket medge att

överlåtelse sker trots att förvärva-

ren redan har sådant tillstånd i

sändningsområdet om förvärvaren

är behörig enligt 5 kap. 4 §.

Om verket inte medger överlå-

telsen, är den utan verkan enligt

denna lag.

Den som förvärvar ett tillstånd

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

övertar överlåtarens rättigheter

och skyldigheter enligt denna lag

som belöper på tiden efter beslutet

om medgivande.

Om ett föreläggande enligt 10

kap. 9 § (punkt 1, 2 och 9) har

meddelats mot den tidigare inne-

havaren gäller föreläggandet

ävenmot den nye innehavaren.

Radio- och TV-verket skall i sam-

band med att det medger över-

låtelsen underrätta den nye

innehavaren om det. Sker inte del

är föreläggandet inte gällande mot

denne.

17 §

Den som vill frånträda ett till-

stånd skall skriftligen anmäla det

till Radio- och TV-verket. Tillstån-

det skall anses frånträtt när an-

mälan kommit in till verket eller

den senare dag som anges i an-

mälan.

18 §

Om tillståndshavaren försätts i

konkurs eller träder i likvidation

upphör tillståndet att gälla.

19 §

Om tillståndshavaren avlider

upphör tillståndet att gälla tre

månader efter dödsfallet. Har en

ansökan om medgivande till över-

låtelse enligt 16 § kommit in till

Radio- och TV-verket innan till-

ståndet förfallit skall den dock all-

tid prövas.

20 §

De regler som omfattar sökbar

text-TV skall även gälla för till-

läggstjänster i lokalradio.

6 kap. Sändningarnas innehåll m.m.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

7 a §

I lokalradio skall, under minst

tre timmar varje dygn, sådana

program sändas .som är unika för

den egna verksamheten. Denna

skyldighet skall uppfyllas under

tiden 06.00-21.00.

Radio- och T''''V verket kan med-

ge undantag frän denna skyldig-

het om särskilda skäl föreligger.

7 b §

Varningsmeddelanden som är

av vikt för allmänheten och som

skall skydda människor, egendom

eller miljö skall sändas

kostnadsfritt i lokalradio, om en

myndighet begär det.

9 kap. Granskning och tillsyn

7 a §

På begäran av Radio- och TV-

verket skall den som fått tillstånd

att sända lokalradio lämna upp-

lysningar om sådana innehav av

aktier eller andelar eller ingångna

avtal som medför att han eller hon

har inflytande i ett annat företag

med sådant tillstånd. Vidare skall

på begäran av Radio- och TV-ver-

ket ett företag som är tillståndsha-

vare lämna uppgifter om sådana

innehav av aktier eller andelar

eller ingångna avtal som innebär

att någon har ett bestämmande

inflytande i företaget.

10 kap. Straff och avgifter m.m.

9 §

Den som åsidosätter de be-

stämmelser som anges i denna pa-

ragraf får föreläggas att följa be-

Den som åsidosätter de bestäm-

melser som anges i denna paragraf

får föreläggas att följa bestämmel-

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

stämmelserna. Ett föreläggande får

förenas med vite. Detta gäller be-

stämmelser om

1. närradiosändningarnas inne-

håll (6 kap. 6 och 7 §§)

2. beteckningar (6 kap. 9 §)

3. sändningsplikt eller skyldig-

het att tillhandahålla kanal för

lokala kabelsändarföretag (8 kap.

l, 2 och 4 §§),

4. skyldighet att lämna vissa

upplysningar till Radio- och TV-

verket (9 kap. 4-7 §§),

5. skyldighet att lämna inspel-

ning (9 kap. 8 §),

6. skyldighet att lämna upplys-

ning om sändningstider i närradio

(9 kap. 9 § första stycket),

7, skyldighet att lämna upplys-

ningar om programinnehåll (9 kap.

9 § andra stycket), eller

8. varning (6 kap. 2 §).

Föreläggande enligt första

stycket 1, 2 och 5-8 får meddelas

av Granskningsnämnden för radio

och TV. Föreläggande enligt första

stycket 3-6 får meddelas av Radio-

och TV-verket. Föreläggande en-

ligt första stycket 5 och 6 får även

meddelas av Konsumentombuds-

mannen. Lag ( 1998:311 ).

serna. Ett föreläggande får förenas

med vite. Detta gäller bestämmel-

serna om

1. närradiosändningar och lokal-

radiosändningars innehåll och

program som är unika för den

egna verksamheten (5 kap. 2 §

punkt 5, 6 kap. 6, 7 och 7a §§)

2. beteckningar(6 kap. 9 §)

3. sändningsplikt eller skyldig-

het att tillhandahålla kanal för

lokala kabelsändarföretag (8 kap.

l, 2 och 4 §§),

4. skyldighet att lämna vissa

upplysningar till Radio- och TV-

verket (9 kap. 3-7a §§),

5. skyldighet att lämna inspel-

ning (9 kap. 8 §)

6. skyldighet att lämna upplys-

ning om sändningstider i närradio

(9 kap. 9 § första stycket),

7. skyldighet att lämna upplys-

ningar om programinnehåll (9 kap.

9 § andra stycket)

8. varning (6 kap. 2 §),

9. tillståndshavares skyldighet

beträffande nyttjande av tilldelad

överföringskapacitet (5 kap 2 §

punkt 4) eller

10. tillståndshavares skyldighet

att lämna uppgifter till Gransk-

ningsnämnden för radio och TV (5

kap. 2 § punkt 7).

Föreläggande enligt första

stycket 1, 2 och 5-10 får meddelas

av Granskningsnämnden för radio

och TV. Föreläggande enligt första

stycket 3-6 får meddelas av Radio-

och TV-verket. Föreläggande en-

ligt första stycket 5 och 6 får även

meddelas av Konsumentombuds-

mannen. Lag (1998:311).

11 kap. Återkallelse av tillstånd

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

11 kap.

1 §

Ett tillstånd att sända ljudradio-

eller TV-program skall återkallas

på begäran av tillståndshavaren.

Ett sådant beslut får också återkal-

las enligt vad som anges i 2-4 §§.

Beslut om återkallelse enligt

någon av dessa paragrafer får

meddelas endast om det i

betraktande av skälen för åtgärden

inte framstår som alltför

ingripande.

Ett tillstånd att sända ljudradio-

eller TV-program skall återkallas

på begäran av tillståndshavaren.

Ett sådant beslut får också återkal-

las enligt vad som anges i 2-4 och

7 §§. Beslut om återkallelse enligt

någon av dessa paragrafer får

med- delas endast om det i

betraktande av skälen för åtgärden

inte framstår som alltför

ingripande.

7 §

Tillstånd att sända lokalradio

får återkallas om

1. tillståndshavaren inte inlett

sändningsverksamheten inom sex

månader efter tillståndets början,

2. tillståndshavaren väsentligt

brutit mot föreskrifterna i 6 kap. 4

eller 7a §§, 7 kap. 1-3, 5 samt 8-

9 §§, eller

3. ett villkor .som förenats med

tillståndet med stöd av 5 kap. 2 §

punkterna 1-5 eller 7 har åsido-

satts på ett väsentligt sätt.

Tillstånd att sända lokalradio

får också återkallas om domstol

funnit att ett program innefattat ett

yttrandefrihetsbrott som innebär

ett allvarligt missbruk av yttran-

defriheten.

Har Radio- och TV-verket med-

givit överlåtelse trots att till-

ståndshavaren redan har tillstånd

att sända lokalradio i samma

sändningsområde, direkt eller

indirekt genom företag i vilket

tillståndshavaren har del som

motsvarar minst 20 procent av

samtliga aktier eller andelar eller

genom avtal ensamt har ett

bestämmande inflytande får till-

ståndet återkallas endast om

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

beslutet om tillståndet påverkats

av felaktiga eller ofullständiga

upp-gifter frän tillståndshavaren.

Åter-kallelsen skall då avse det

eller de tillstånd som meddelats

eller över-låtits efter det första

tillståndet.

Förfogar staten, landsting, eller

kommun över ett tillstånd att

sända lokalradio, direkt eller

indirekt genom företag, i vilket ett

sådant organ disponerar över

minst 20 procent av samtliga

aktier eller andelar eller genom

avtal ensamt har ett bestämmande

inflytande, skall verket återkalla

detta till-stånd.

8 §

Har tillstånd meddelats enligt

denna lag trots att tillståndshava-

ren saknade behörighet enligt 5

kap. 4 § får tillståndet återkallas

endast om beslutet om tillståndet

påverkats av felaktiga eller ofull-

ständiga uppgifter från tillstånds-

havaren.

13 kap. Överklagande

1 a §

Beslut av Radio- och TV-verket

om lokalradio får överklagas om

det gäller beslut om

1. avvisning av sökande,

2. fördelning av tillstånd.

3. att inte medge ändring i

sändningstid .som omfattar pro-

gram unika för den egna verk-

samheten,

4. att inte medge överlåtelse av

tillstånd,

5. att inte förlänga ett tillstånd

och

6. återkallelse.

Överklagande av beslut under

punkt 1-2 skall handläggas skynd-

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

samt.

Beslut under punkt 3-6 gäller

omedelbart även om det överkla-

gas om inte annat förordnas.

3 §

Beslut av Granskningsnämnden

för radio och TV eller Radio- och

TV-verket om förelägganden som

har förenats med vite enligt 10

kap. 8 §, 9 § första stycket 1-3 och

8 samt 10 § får överklagas hos all-

män förvaltningsdomstol.

Förelägganden enligt 10 kap.

8 §, 9 § första stycket 1 och 2 samt

10 § gäller omedelbart, även om

de överklagas.

Beslut av Granskningsnämnden

för radio och TV eller Radio- och

TV-verket om förelägganden som

har förenats med vite enligt 10

kap.8 §, 9 § första stycket 1-3, 8

och 9 samt 10 § får överklagas hos

all- män förvaltningsdomstol.

Förelägganden enligt 10 kap.

8 §, 9 § första stycket 1, 2 och 9

samt 10 § gäller omedelbart, även

om de överklagas.

Övergångsbestämmelser

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

2. Radio- och TV verket får före den 1 januari 2001 meddela tillstånds-

beslut och vidta andra åtgärder för att tillståndshavarna .skall kunna ut-

öva sändningsrätten från den 1 januari 2001.

3. Genom lagen upphävs lokalradiolagen (1993:120).

4. Bestämmelserna och villkoren i 5 kap. 2 § femte och sjätte punkterna

samt 6 kap. 7 a § skall inte tillämpas under den första tillståndsperioden

för tillståndshavare som innehar tillstånd med villkor om utsändningar

med digital teknik.

5. Radio- och TV-verket skall, under de förutsättningar som anges i 8

och 28 §§ lokalradiolagen, förlänga de tillstånd som fördelats med stöd

av lokalradiolagen med en där angiven tillståndsperiod.

6. Den årliga avgift Radio- och TV-verket, med stöd av 17 § lokalradio-

lagen angivit att tillståndshavaren skall betala skall, med tillämpning av

15, 17, samt 32-37 §§ lokalradiolagen :utgå under tillståndsperioden

med avräkning för vad som kan förväntas utgå enligt 4 b § lagen

(1992:72) om koncessionsavgift på radions och televisionens område.

Ränta skall betalas på räntesatsen från förfallodagen. Räntesatsen

bestäms enligt 6 § räntelagen.

7. 22, 24-27 samt 31 a-31 e §§ lokalradiolagen gäller fortfarande i fråga

om sändningar som skett före den 1 januari 2001.

Förslag till lag om ändring i lagen (1992:72) om

koncessionsavgift på televisionens område

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1992:72) om

koncessionsavgift på televisionens område

dels att 1, 3, 4, och 12 §§ skall ha följande lydelse,

dels att rubriken till lagen skall ha följande lydelse,

dels att det skall införas nya paragrafer, 4 a, 4 b, 5 a och 8 a §§, med

följande lydelse.

Lag (1992: 72) om koncessionsavgift på radions och televisio-

nens område

Avgiftsskyldighet

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 §

Ett programföretag som enligt 2

kap. 2 § första stycket radio- och

TV-lagen (1996:844) har tillstånd

att i hela landet sända TV-program

skall betala koncessionsavgift till

staten enligt denna lag under förut-

sättning att företaget har rätt att

sända reklam i sådan sändning och

är ensamt om denna rätt här i lan-

det.

Ett programföretag som enligt 2

kap. 2 § första stycket radio- och

TV-lagen (1996:844) har tillstånd

att i hela landet sända TV-program

skall betala koncessionsavgift till

staten enligt denna lag under förut-

sättning att företaget har rätt att

sända reklam i sådan sändning och

är ensamt om denna rätt här i lan-

det.

Ett programföretag som enligt 2

kap. 2 § tredje .stycket radio- och

TV-lagen (1996:844) har tillstånd

att sända lokalradio skall betala

koncessionavgift till staten enligt

denna lag.

3 §

Den fasta delen av konces-

sionsavgiften utgör 4 167 000 kr

för varje månad under vilken sänd-

ningsverksamheten har bedrivits.

Den fasta delen av avgiften skall

för varje kalenderår justeras med

hänsyn till kvoten mellan konsu-

mentprisindex för oktober månad

Den fasta delen av konces-

sionsavgiften för programföretag

som enligt 2 kap. 2 § första stycket

radio- och TV-lagen (1996:844)

har tillstånd att i hela landet .sända

TV program utgör 4 167 000 kr

för varje månad under vilken sänd-

ningsverksamheten har bedrivits

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

året före det år som avgiften avser

och konsumentprisindex för okto-

ber månad 1991. Härvid avrundas

beloppet nedåt till närmaste tusen-

tal kronor.

Den fasta delen av konces-

sionsavgiften för programföretag

som enligt 2 kap. 2 p tredje stycket

radio- och TV lagen har tillstånd

att sända lokalradio utgör 40 000

kr för varje kalenderår under vil-

ken sändningsverksamheten har

bedrivits.

Den fasta delen av avgiften skall

för varje kalenderår justeras med

hänsyn till kvoten mellan konsu-

mentprisindex för oktober månad

året före det år som avgiften avser

och konsumentprisindex för okto-

ber månad 1991 och för sänd-

ningar av lokalradio oktober

månad år 2000. Härvid avrundas

beloppet nedåt till närmaste tusen-

tal kronor.

4 §

Den rörliga delen av koncessionsavgiften beräknas för ett kalenderår i

sänder. Den är beroende av de intäkter som utgör vederlag till

programfö-retaget för att det sänder annonser och tas ut med

procent av intäkterna till den del de överstiger 750 miljoner men inte 1

000 kr,

- procent av intäkterna till den del de överstiger 1 000 miljoner men inte

2 000 miljoner kronor,

- procent av intäkterna till den del de överstiger 2 000 miljoner kronor.

I intäkter som utgör vederlag för att programföretaget sänder annonser

inräknas intäkter som tillförts någon annan, om det framgår av omstän-

digheterna att de utgör sådant vederlag till programföretaget.

Intäkterna skall bestämmas enligt bokföringsmässiga grunder.

De i första stycket angivna be-

loppsgränserna skall justeras på ett

sätt som motsvarar det sätt som

anges i 3 § andra stycket i fråga

om den fasta delen av konces-

sionsavgiften.

De i första stycket angivna be-

loppsgränserna skall justeras på

sätt som motsvarar det sätt som

anges i 3 § tredje stycket i fråga

om den fasta delen av konces-

sionsavgiften.

4 a §

För sändningar av lokalradio

beräknas den rörliga delen av

koncessionsavgiften för ett kalen-

derår i .sänder. Den är beroende

av de intäkter som utgör vederlag

till programföretaget för att det

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

sänder reklam .samt .sändningar

som utan att vara reklam .sänds

på uppdrag av någon annan.

Avgiften tas ut med tio procent av

intäkterna till den del de

överstiger 400 000 kr.

I intäkter som utgör vederlag för

att programföretaget sänder re-

klam samt sändningar på uppdrag

av någon annan inräknas intäkter

som tillförts någon annan, om det

framgår av omständigheterna att

de utgör .sådant vederlag till pro-

gramföretaget.

Intäkterna skall bestämmas

enligt bokföringsmässiga grunder.

Den i första .stycket angivna be-

loppsgränsen skall justeras på ett

sätt som motsvarar det sätt som

anges i 3 § tredje stycket i fråga

om den fasta delen av konces-

sionsavgiften.

4 b §

Den som bedriver sändningar

av lokalradio med analog utsänd-

ningsteknik med tillstånd som för-

delats från den 1 januari 2001 i

sändningsområden där sändningar

pågår med stöd av lokalradiolagen

(1993:120) skall betala en efter

huvudtalet proportionell andel av

den avgift som fastställdes enligt

15-17 §§ lokalradiolagen

(1993:120) för samtliga tillstånd

inom sändningsområdet.

Fastställande och betalning av avgift

5 a §

Radio- och TV-verket fastställer

före den 1 januari varje år för

sändningar av lokalradio det be-

lopp som enligt 3 och -1 b § skall

utgå för det följande kalenderåret.

Avgift enligt 3 § skall betalas före

utgången av januari månad det

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

kalenderär som avgiften avser.

Avgift enligt 4 b § skall betalas

med lika stora delar under kalen-

deråret senast den första dagen i

januari, april, juli och oktober

månad.

8 a §

Frånträds eller återkallas ett

tillstånd gäller skyldigheten att

betala avgiften till och med nittio

dagar efter det att tillståndet från-

trätts eller återkallats.

Omprövning och överklagande m.m.

12 §

Om det finns särskilda skäl får regeringen meddela anstånd med betal-

ning av koncessionsavgift och ränta. Om det finns synnerliga skäl får

regeringen medge befrielse helt eller delvis från skyldigheten att betala

koncessionsavgift och ränta för en viss period.

I fråga om avgift enligt denna

lag för sändningar av lokalradio

tillämpas bestämmelserna om an-

stånd och om befrielse frän avgift i

5 kap. 3 § och 9 kap. 4 § lagen

(1984:151) om punktskatter och

prisregleringsavgifter.

Övergångsbestämmelser

2001:000

1. Denna lag träder i kraft den l januari 2001.

2. 4 a § skall, för innehavare av tillstånd för sändning av ljudradio

med villkor om digital sändningsteknik tillämpas först från den 1 januari

2005.

3. Tillståndshavare som erhållit tillstånd med stöd av lokalradiolagen

(1993:120) skall inte omfattas av denna lag med undantag av 8 a §.

Förslag till lag om ändring i lotterilagen (1994:1000)

Härigenom föreskrivs att 18 § lotterilagen (1994:1000) skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

18 §

Ett egentligt lotteri enligt 16 och 17 §§ får inte anordnas i radio eller

television utan särskilt tillstånd.

Tillstånd att anordna sådana lot-

terier i lokalradio enligt lokal-

radiolagen (1993:120), närradio

eller andra trådsändningar av tele-

vision än vidaresändningar enligt

radio- och TV-lagen (1996:844)

får lämnas bara om det kan antas

att marknaden för lokala lotterier

inte försämras.

Tillstånd att anordna sådana lot-

terier i lokalradio, närradio eller

andra trådsändningar av television

än vidaresändningar enligt radio-

och TV-lagen (1996:844) får läm-

nas bara om det kan antas att

marknaden för lokala lotterier inte

försämras.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

Förslag till lag om ändring i lagen (1991:1559) med

föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och

yttrandefrihetsgrundlagens områden

Härigenom föreskrivs att 3 kap. 3 § och 5 kap. 7 § lagen (1991:1559)

med föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrund-

lagens område skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3 kap.

7 §

Varje sammanslutning som

avser att sända ljudradio med stöd

av 4 kap. radio- och TV-lagen

(1996:844) skall utse en utövare

för programverksamheten. Det-

samma gäller innehavare av till-

stånd enligt lokalradiolagen

(1993:120) eller enligt 2 kap. 2 §

fjärde stycket radio- och TV-

lagen. Sammanslutningen eller

tillstånds-havaren skall till Radio-

och TV-verket anmäla vem som är

utgi-vare.

Varje sammanslutning som

avser att sända ljudradio med stöd

av 4 kap. radio- och TV-lagen

(1996:844) skall utse en utövare

för programverksamheten. Det-

samma gäller innehavare av till-

stånd enligt 2 kap. 2 § tredje och

fjärde styckena radio- och TV-la-

gen. Sammanslutningen eller till-

ståndshavaren skall till Radio- och

TV-verket anmäla vem som är ut-

givare.

Om den som är utsedd till utgivare inte längre är behörig eller hans

uppdrag upphör, skall sammanslutningen eller tillståndshavaren omedel-

bart utse ny utgivare. Denne skall anmälas så som föreskrivs i första

stycket.

5 kap.

7 §

I lokalradiolagen (1993:120)

och i radio- och TV-lagen

(1996:844) finns ytterligare

bestämmelser om skyldighet att

tillhandahålla inspelningar av

radioprogram.

I radio- och TV-lagen

(1996:844) finns ytterligare be-

stämmelser om skyldighet att

tillhandahålla inspelningar av

radioprogram.

I lagen (1993:1392) om pliktexemplar av dokument finns

bestämmelser om skyldighet att lämna skrifter och upptagningar till

bibliotek eller till Arkivet för ljud och bild.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

Förslag till lag om ändring i förfogandelagen (1978:262)

Härigenom föreskrivs att 5 § förfogandelagen (1978262) skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

5 §

Genom förfogande kan

1. fastighet tagas i anspråk med nyttjanderätt och annan egendom tagas

i anspråk med äganderätt eller nyttjanderätt,

2. nyttjanderätt, servitut eller liknande rätt till egendom upphävas eller

begränsas och nyttjanderätt i andra hand tillskapas,

3. ägare eller innehavare av fastighet, gruva, byggnad, industrianlägg-

ning eller annan anläggning eller av transportmedel, arbetsmaskin eller

liknande åläggas att utöva verksamhet för eller på annat sätt medverka till

framställning av egendom för statens eller annans räkning,

4, ägare eller innehavare av lageranläggning åläggas att förvara egen-

dom,

5. ägare eller innehavare av transportmedel åläggas att ombesörja

transporter,

6. viss person åläggas tillfällig uppgift för försvarsmakten som vägvi-

sare, budbärare, arbetsmanskap eller sjukvårdspersonal.

Radiosändare eller sändarutrust-

ning får inte tas i anspråk, om den

stadigvarande utnyttjas för till-

ståndspliktiga ljudradio- eller TV-

sändningar enligt radio- och TV-

lagen (1996:844) eller lokalradio-

lagen (1993:120). Detsamma gäl-

ler anläggning för trådsändning

vari sådana sändningar vidare-

sänds.

Radiosändare eller sändarut-

rustning får inte tas i anspråk, om

den stadigvarande utnyttjas för

tillståndspliktiga ljudradio- eller

TV-sändningar enligt radio- och

TV-lagen (1996:844). Detsamma

gäller anläggning för trådsändning

vari sådana sändningar vidare-

sänds

Ägare eller innehavare av egendom som omfattas av förfogande får

icke överlåta, förbruka, skada, gömma undan eller föra bort egendomen.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

Lag om förslag till ändring i marknadsföringslagen (1995:450)

Härigenom föreskrivs att 22 § marknadsföringslagen (1995:450) skall

ha följande lydelse.

Marknadsstörningsavgift

Förutsättningar för avgift

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

22 §

En näringsidkare får åläggas att betala en särskild avgift

(marknadsstömingsavgift), om näringsidkaren eller någon som handlar

på näringsidkarens vägnar uppsåtligen eller av oaktsamhet har brutit mot

någon bestämmelse i 5-13 §§.

Detsamma gäller om en nä-

ringsidkare eller någon som hand-

lar på dennes vägnar uppsåtligen

eller av oaktsamhet bryter mot nå-

gon av bestämmelserna i 2 § andra

stycket lagen (1978:763) med

vissa bestämmelser om

marknadsföring av

alkoholdrycker, 26 § andra stycket

lokalradiolagen (1993:120), 12 §

första stycket andra och tredje

meningen tobakslagen (1993:581)

eller 7 kap. 3, 4 eller 10 §§ radio-

och TV-lagen (1996:844).

Detsamma gäller om en nä-

ringsidkare eller någon som hand-

lar på dennes vägnar uppsåtligen

eller av oaktsamhet bryter mot nå-

gon av bestämmelserna i 2 § andra

stycket lagen (1978:763) med

vissa bestämmelser om

marknadsföring av

alkoholdrycker, 12 § första stycket

andra och tredje meningen

tobakslagen (1993:581) eller 7

kap. 3, 4 eller 10 §§ radio- och

TV-lagen (1996:844).

Vad som sägs i första och andra stycket gäller också en näringsidkare

som uppsåtligen eller av oaktsamhet väsentligt har bidragit till

överträdel-

sen. Avgiften tillfaller staten.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

Förslag till ändring i lokalradioförordningen (1993:126)

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 §

I denna förordning förstås med

multiplexering: digital teknik som

innebär att flera programbärande

signaler förenas till en gemensam

signal,

åtkomstkontroll: teknik som gör

det möjligt för den sökande att

begränsa mottagarnas möjligheter

att ta emot vissa tjänster,

elektronisk programguide: tablå

i radiosändning som gör det möj-

ligt för mottagarna att finna vissa

tjänster.

2 §

När ett sändningstillstånd blir

ledigt till ansökan skall Radio- och

TV-verket kungöra detta. I kungö-

relsen skall anges sändnings-

områdets omfattning, sista dag för

ansökan, första dag då sändningar

får bedrivas med stöd av till-

ståndet samt de villkor Radio- och

TV-verket ämnar ställa för

tillståndet.

Kungörelsen skall införas i

ortstidning i sändningsområdet i

enlighet med bestämmelserna i

lagen (1977:654) om kungörande i

mål och ärenden hos myndighet

m.m.

3 §

Ansökan om tillstånd skall ges

in till Radio- och TV-verket.

Ansökan skall göras på särskild

blankett som verket fastställt. Den

sökande skall i ansökan uppge

1. sitt namn, sin firma eller mot-

svarande uppgift samt sådana

uppgifter om aktie- eller andelsin-

nehav eller avtal som behövs för

att pröva den sökandes anknytning

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

till andra sökande eller tillstånds-

havare, samt

2. det eller de områden ansökan

avser.

Den sökande skall vidare ange

vilka tekniska och finansiella

förut-sättningar sökanden har att

sända radio i området under

tillståndsti-den och därvid lämna

uppgift om sändar- och

multiplexoperatör samt presentera

en budget avse-ende de två första

verkramhets-åren.

Den sökande skall också i ansö-

kan redovisa sina planer på att

ingå överenskommelser med

övriga sökande i fråga om mul-

tiplexering, åtkomstkontroll och

elektroniska programguider.

Den sökande skall vidare lämna

uppgift om den mängd eget mate-

rial denne anser sig beredd att

sända och programverksamhetens

format enligt de anvisningar som

framgår av ansökningsblanketten.

4 §

Av ansökan skall särskilt framgå

om den sökande kan godta att

sändningstillståndet förenas med

villkor som får ställas enligt 5 kap.

2 § radio- och TV-lagen

(1996:844) och som avser skyldig-

het

1. att sända program i viss del

av landet

2. att sända under en viss minsta

tid

3. att använda en viss sänd-

ningsteknik samt samverka med

andra tillståndshavare i tekniska

frågor,

4. beträffande utnyttjande av

tilldelad överföringskapacitet,

5. att sända viss mängd pro-

gram unika för den egna verksam-

heten,

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

6. att sända programverksam-

heten av visst format och

7. att till Granskningsnämnden

för radio och TV lämna uppgifter

som är nödvändiga för nämndens

bedömning om sända program

stämmer överens med de villkor

som har meddelats enligt denna

lag.

5 §

Om Radio- och TV verket anser

att de uppgifter som lämnas enligt

3 och 4 §§ inte är tillräckliga för

att verket skall kunna ta ställning

till ansökan, skall verket begära

att den kompletteras inom viss tid.

Om uppgifterna inte lämnas inom

den tid verket angett, får ansökan

be-dömas i det skick den lämnats.

6 §

Om det finns mer än en behörig

sökande när ansökningstiden gått

ut, skall Radio- och TV-verket

skriftligen genom vanligt brev

meddela sökandena att de har

möjlighet att inom en viss angiven

tid som inte får understiga fyra

veckor samordna .sina ansök-

ningar.

7 §

Ett beslut om tillstånd att sända

lokalradio skall innehålla uppgift

om tillståndsområdets omfattning,

tillståndstiden och övriga villkor

för tillståndet. I beslutel skall upp-

lysning lämnas om att använd-

ningen av radiosändare kräver

särskilt tillstånd.

8 §

Ansökan om medgivande enligt

5 kap 16 § radio och TV lagen

skall ske skriftligen hos Radio- och

TV-verket.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

9 §

Sådana uppgifter som avses i 9

kap. 7 a § radio- och TV-lagen

eller 3 § första stycket denna

förordning skall lämnas på heder

och samvete.

Förordningen träder i kraft den 1 januari 2001.

Förteckning över remissinstanserna

Följande instanser har yttrat sig över betänkandet (SOU 1999:14) Den

framtida kommersiella lokalradion; Justitieombudsmannen, Justitiekans-

lern, Hovrätten över Skåne och Blekinge, Hovrätten för Västra Sverige,

Kammarrätten i Stockholm, Länsrätten i Stockholms län, Statskontoret,

Statens räddningsverk, Ekonomistyrningsverket, Konkurrensverket,

Stockholms universitet (juridiska fakulteten och institutionen för journa-

listik, medier och kommunikation), Göteborgs universitet (Samhällsve-

tenskapliga fakultetsnämnden samt Handelshögskolans fakultetsnämnd),

Arkivet för ljud och bild, Radio- och TV-verket, Granskningsnämnden

för radio och TV, Post Riksrevisionsverket, Handikappförbundets samarbetsorgan, Land-

stingsförbundet, Konsumentverket, Linköpings universitet, Lunds uni-

versitet, Presstödsnämnden, Taltidningsnämnden, Advokatsamfundet,

Utredningen om folkstyret i Sverige inför 2000-talet (1997:101), Före-

ningen för svensk forskning om medier och kommunikation, Svenska

kommunförbundet, Pressombudsmannen, Synskadades riksförbund,

Modern Times Group MTG AB, Radioprogramföretaget MEGAPOL

AB, Industriförbundet och STIM.

Följande instanser har valt att hänvisa till Radioutgivarföreningens utlå-

tande; Fria media moder AB, RBS Broadcasting AB (NRJ), RTL Radio

AB, SBS Broadcasting AB.

Copyswede avger sina synpunkter via KLYS och Sveriges Radio- och

Hemelektronikleverantörer avger sina via Bilradioinstitutet.

Härutöver har skrivelser inkommit från Kristna radionätet, Svenskt

DabForum, Styrelsen för psykologiskt försvar samt Håkan Widenstedt

Lagrådsremissens lagförslag

Regeringen har följande förslag till lagtext.

Förslag till lag om ändring i förfogandelagen (1978:262)

Härigenom föreskrivs att 5 § förfogandelagen (1978:262) skall ha föl-

jande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

5 §

Genom förfogande kan

1. fastighet tagas i anspråk med nyttjanderätt och annan egendom tagas

i anspråk med äganderätt eller nyttjanderätt,

2. nyttjanderätt, servitut eller liknande rätt till egendom upphävas eller

begränsas och nyttjanderätt i andra hand tillskapas,

3. ägare eller innehavare av fastighet, gruva, byggnad, industrianlägg-

ning eller annan anläggning eller av transportmedel, arbetsmaskin eller

liknande åläggas att utöva verksamhet för eller på annat sätt medverka till

framställning av egendom för statens eller annans räkning,

4. ägare eller innehavare av lageranläggning åläggas att förvara egen-

dom,

5. ägare eller innehavare av transportmedel åläggas att ombesörja

transporter,

6. viss person åläggas tillfällig uppgift för försvarsmakten som väg-

visare, budbärare, arbetsmanskap eller sjukvårdspersonal.

Radiosändare eller sändarutrust-

ning får inte tas i anspråk, om den

stadigvarande utnyttjas för till-

ståndspliktiga ljudradio- eller TV-

sändningar enligt radio- och TV-

lagen (1996:844) eller lokalradio-

lagen (1993:120). Detsamma gäl-

ler anläggning för trådsändning

vari sådana sändningar vidare-

sänds.

Radiosändare eller sändarutrust-

ning får inte tas i anspråk, om den

stadigvarande utnyttjas för till-

ståndspliktiga ljudradio- eller TV-

sändningar enligt radio- och TV-

lagen (1996:844). Detsamma gäl-

ler anläggning för trådsändning

vari sådana sändningar vidare-

sänds.

Ägare eller innehavare av egendom som omfattas av förfogande får

icke överlåta, förbruka, skada, gömma undan eller föra bort egendomen.

Denna lag träder i kraft den 1juli 2000.

Förslag till lag om ändring i lagen (1991:1559) med

föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och

yttrandefrihetsgrundlagens områden

Härigenom föreskrivs att 3 kap. 3 § och 5 kap. 7 § lagen (1991:1559)

med föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrund-

lagens område skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3 kap.

3 §

Varje sammanslutning som av-

ser att sända ljudradio med stöd av

4 kap. radio- och TV-lagen

(1996:844) skall utse en utgivare

för programverksamheten. Det-

samma gäller innehavare av till-

stånd enligt lokalradiolagen

(1993:120) eller enligt 2 kap. 2 §

fjärde stycket radio- och TV-

lagen. Sammanslutningen eller till-

ståndshavaren skall till Radio- och

TV-verket anmäla vem som är

utgivare.

Varje sammanslutning som av-

ser att sända ljudradio med stöd av

4 kap. radio- och TV-lagen

(1996:844) skall utse en utgivare

för programverksamheten. Det-

samma gäller innehavare av till-

stånd enligt 2 kap. 2 § tredje och

fjärde styckena radio- och TV-

lagen. Sammanslutningen eller till-

ståndshavaren skall till Radio- och

TV-verket anmäla vem som är

utgivare.

Om den som är utsedd till utgivare inte längre är behörig eller hans

uppdrag upphör, skall sammanslutningen eller tillståndshavaren omedel-

bart utse ny utgivare. Denne skall anmälas så som föreskrivs i första

stycket.

5 kap.

7 §

I lokalradiolagen (1993:120)

och i radio- och TV-lagen

(1996:844) finns ytterligare be-

stämmelser om skyldighet att till-

handahålla inspelningar av radio-

program.

I radio- och TV-lagen

(1996:844) finns ytterligare be-

stämmelser om skyldighet att till-

handahålla inspelningar av radio-

program.

I lagen (1993:1392) om pliktexemplar av dokument finns bestämmel-

ser om skyldighet att lämna skrifter och upptagningar till bibliotek eller

till Arkivet för ljud och bild.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 2000.

Förslag till lag om ändring i lagen (1992:72) om kon-

cessionsavgift på televisionens område

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1992:72) om koncessions-

avgift på televisionens område

dels att rubriken till lagen, 1, 6, 7, 9 och 12 §§ samt rubriken närmast

före 2 § skall ha följande lydelse,

dels att det skall införas nya bestämmelser, 4 a, 6 a, 8 a och 8 b §§,

samt närmast före 4 a § en ny rubrik av följande lydelse.

Lag om koncessionsavgift på televisionens och radions område

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 §

Ett programföretag som enligt 2 kap. 2 § första stycket radio- och TV-

lagen (1996:844) har tillstånd att i hela landet sända TV-program skall

betala koncessionsavgift till staten enligt denna lag under förutsättning

att företaget har rätt att sända reklam i sådan sändning och är ensamt om

denna rätt här i landet.

Ett programföretag som enligt

2 kap. 2 § tredje stycket radio- och

TV-lagen har tillstånd att sända

lokalradio skall betala kon-

cessionsavgift till staten enligt

denna lag.

Beräkning av avgift för tillstånd att sända TV

Beräkning av avgift för tillstånd att sända lokalradio

4 a §

Koncessionsavgiften för pro-

gramföretag som enligt 2 kap. 2 §

tredje stycket radio- och TV-lagen

(1996:844) har tillstånd att sända

lokalradio utgör 40 000 kr för

varje kalenderår under vilken

sändningsverksamheten bedrivs.

Avgiften för varje kalenderår

skall justeras med hänsyn till kvo-

ten mellan konsumentprisindex för

oktober månad året före det år

som avgiften avser och konsu-

mentprisindex för oktober månad

2000.

Beloppet avrundas nedåt till

närmaste tusental kronor.

6 §

Programföretaget skall senast

den 15 februari varje år lämna

Radio- och TV-verket de uppgifter

som behövs för att fastställa den

rörliga delen av koncessions-

avgiften för föregående år. Om

sådana uppgifter inte lämnas eller

de lämnade uppgifterna är ofull-

ständiga, får Radio- och TV-verket

förelägga företaget vid vite att

fullgöra skyldigheten.

Radio- och TV-verket meddelar

senast den 1 mars beslut om det

belopp till vilket den rörliga delen

av koncessionsavgiften uppgår för

föregående år. Om programföre-

taget inte har fullgjort sin uppgifts-

skyldighet enligt första stycket

första meningen, meddelar Radio-

och TV-verket beslut snarast

möjligt efter det att uppgiftsskyl-

digheten har fullgjorts.

Den rörliga delen av kon-

cessionsavgiften skall betalas se-

nast den 31 mars om Radio- och

TV-verket har meddelat beslut om

avgiften senast under mars månad.

I annat fall skall avgiften betalas

så snart Radio- och TV-verket

meddelat beslut om avgiften.

Programföretaget skall senast

den 15 februari varje år lämna

Radio- och TV-verket de uppgifter

som behövs för att fastställa den

rörliga delen av koncession-

savgiften enligt 4 § för föregående

år. Om sådana uppgifter inte läm-

nas eller de lämnade uppgifterna är

ofullständiga, får Radio- och TV-

verket förelägga företaget vid vite

att fullgöra skyldigheten.

Radio- och TV-verket meddelar

senast den 1 mars beslut om det

belopp till vilket den rörliga delen

av koncessionsavgiften enligt 4 §

uppgår för föregående år. Om pro-

gramföretget inte har fullgjort sin

uppgiftsskyldighet enligt första

stycket första meningen, meddelar

Radio- och TV-verket beslut sna-

rast möjligt efter det att uppgifts-

skyldigheten har fullgjorts.

Den rörliga delen av kon-

cessionsavgiften enligt 4 § skall

betalas senast den 31 mars om

Radio- och TV-verket har

meddelat beslut om avgiften senast

under mars månad. I annat fall

skall avgiften betalas så snart

Radio- och TV-verket meddelat

beslut om avgiften.

6 a §

I ett beslut om tillstånd att

sända lokalradio skall Radio- och

TV-verket ange den avgift enligt

4 a § som tillståndshavaren

årligen skall betala.

Radio- och TV-verket skall se-

nast den 31 december varje år

fastställa det belopp som skall

betalas under det följande kalen-

deråret.

Avgift skall betalas före ut-

gången av januari månad det ka-

lenderår som avgiften avser.

7 §

Ränta skall betalas på koncessionsavgift från förfallodagen. Ränte-

satsen bestäms enligt 6 § räntelagen (19975:635).

Om Radio- och TV-verket har

fattat beslut om den rörliga kon-

cessionsavgiften efter utgången av

mars månad, skall ränta ändå be-

talas från den 31 mars.

Om Radio- och TV-verket har

fattat beslut om den rörliga kon-

cessionsavgiften enligt 4 § efter

utgången av mars månad, skall

ränta ändå betalas från den 31

mars.

Radio- och TV-verket beslutar om ränta.

8 a §

Frånträds eller återkallas ett

tillstånd att sända lokalradio gäl-

ler skyldigheten att betala avgiften

till och med nittio dagar efter det

att tillståndet frånträtts eller åter-

kallats.

Skyldighet att betala avgift gäl-

ler dock aldrig för tid efter det att

någon annan övertagit tillståndet.

8 b §

Den som får medgivande enligt

5 kap. 16 § radio- och TV-lagen

(1996:844) skall betala en avgift

som motsvarar vad han eller hon

skulle ha betalat om tillståndet

förlängts.

9 §

Om det belopp som program-

företaget har betalat för en viss

period överstiger vad företaget

skall betala enligt 3 § eller enligt

beslut av Radio- och TV-verket

eller domstol, skall det överskju-

tande beloppet betalas tillbaka till

företaget.

Om det belopp som program-

företaget har betalat för en viss

period överstiger vad företaget

skall betala enligt 3 eller 4 a §§

eller enligt beslut av Radio- och

TV-verket eller domstol, skall det

överskjutande beloppet betalas

tillbaka till företaget.

Ränta skall betalas på belopp som återbetalas. Räntan beräknas efter

en räntesats motsvarande det av riksbanken fastställda diskonto, som

gällde vid utgången av året närmast före det år då återbetalningen äger

rum. Radio- och TV-verket beslutar om ränta.

12 §

Om det finns särskilda skäl får regeringen meddela anstånd med betal-

ning av koncessionsavgift och ränta. Om det finns särskilda skäl får rege-

ringen medge befrielse helt eller delvis från skyldigheten att betala kon-

cessionsavgift och ränta för en viss period.

I fråga om avgift enligt denna

lag för tillstånd att sända lokal-

radio tillämpas bestämmelserna

om anstånd och om befrielse från

avgift i 5 kap. 3 § och 9 kap. 4 §

lagen (1984:151) om punktskatter

och prisregleringsavgifter.

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 2000.

2. Tillståndshavare som erhållit tillstånd med stöd av lokalradiolagen

(1993:120) omfattas inte av denna lag.

Förslag till lag om ändring i lotterilagen (1994:1000)

Härigenom föreskrivs att 18 § lotterilagen (1994:1000) skall ha föl-

jande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

18 §

Ett egentligt lotteri enligt 16 och 17 §§ får inte anordnas i radio eller

television utan särskilt tillstånd.

Tillstånd att anordna sådana

lotterier i lokalradio enligt lokal-

radiolagen (1993:120), närradio

eller andra trådsändningar av tele-

vision än vidaresändningar enligt

radio- och TV-lagen (1996:844)

får lämnas bara om det kan antas

att marknaden för lokala lotterier

inte försämras.

Tillstånd att anordna sådana

lotterier i lokalradio, närradio eller

andra trådsändningar av television

än vidaresändningar enligt radio-

och TV-lagen (1996:844) får läm-

nas bara om det kan antas att

marknaden för lokala lotterier inte

försämras.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 2000.

Förslag till lag om ändring i marknadsföringslagen (1995:450)

Härigenom föreskrivs att 22 § marknadsföringslagen (1995:450) skall

ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

22 §

En näringsidkare får åläggas att betala en särskild avgift

(marknadsstörningsavgift), om näringsidkaren eller någon som handlar

på näringsidkarens vägnar uppsåtligen eller av oaktsamhet har brutit mot

någon bestämmelse i 5 13 §§.

Detsamma gäller om en närings-

idkare eller någon som handlar på

dennes vägnar uppsåtligen eller av

oaktsamhet bryter mot någon av

bestämmelserna i 26 § andra

stycket lokalradiolagen

(1993:120), 14 § första stycket

andra och tredje meningen

tobakslagen (1993:581), 4 kap.

10 § alkohollagen (1994:1738)

eller 7 kap. 3, 4 eller 10 § radio-

och TV-lagen (1996:844).

Detsamma gäller om en närings-

idkare eller någon som handlar på

dennes vägnar uppsåtligen eller av

oaktsamhet bryter mot någon av

bestämmelserna i 2 § andra

stycket lagen (1978:763) med

vissa bestämmelser om

marknadsföring av

alkoholdrycker, 12 § första stycket

andra och tredje meningen tobaks-

lagen (1993:581) eller 7 kap. 3, 4

eller 10 §§ radio- och TV-lagen

(1996:844).

Vad som sägs i första och andra stycket gäller också en näringsidkare

som uppsåtligen eller av oaktsamhet väsentligt har bidragit till överträ-

delsen.

Avgiften tillfaller staten.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 2000.

Förslag till lag om ändring i radio- och TV-lagen (1996:844)

Härigenom föreskrivs i fråga om radio- och TV-lagen (1996:844)

dels att 1 kap. 5 §, 2 kap. 1, 2 och 4 §§, 3 kap. 1 §, 5 kap. 1 §, 10 kap.

9 §, 11 kap. 1 §, och 13 kap. 3 § skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas nya bestämmelser, 5 kap. 2 21 §§,

6 kap. 7 a och 7 b §§, 9 kap. 7 a , 9 a och 9 b §§, 11 kap. 5 § samt 13 kap.

1 a § av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 kap.

5 §

Andra föreskrifter än 3 kap. 3 §

första stycket 1 avseende villkor

om förbud att sända reklam och

7 kap. 11 § om förbud att sända

reklam gäller inte för ljud i TV-

sändning, om ljudet helt stämmer

överens med en ljudradiosändning

som sker med stöd av tillstånd

enligt denna lag eller lokalradio-

lagen (1993:120) eller för vilken

den sändande låtit registrera sig.

Andra föreskrifter än 3 kap. 3 §

första stycket 1 avseende villkor

om förbud att sända reklam och

7 kap. 11 § om förbud att sända

reklam gäller inte för ljud i TV-

sändning, om ljudet helt stämmer

överens med en ljudradiosändning

som sker med stöd av tillstånd

enligt denna lag eller för vilken

den sändande låtit registrera sig.

2 kap.

1 §

För att sända ljudradio- eller TV-program med hjälp av radiovågor på

frekvens under 3 gigahertz krävs tillstånd enligt denna lag.

Tillstånd krävs inte för sänd-

ningar av sökbar text-TV som sker

från radiosändare som används för

andra sändningar med stöd av till-

stånd enligt denna lag eller lokal-

radiolagen (1993:120). Tillstånd

krävs inte heller för sändningar

som är särskilt anpassade för syn-

eller hörselskadade och som äger

rum under högst fyra timmar om

dygnet från en sådan radiosändare.

Tillstånd krävs inte för sänd-

ningar av sökbar text-TV som sker

från radiosändare som används för

andra sändningar med stöd av till-

stånd enligt denna lag. Tillstånd

krävs inte heller för sändningar

som är särskilt anpassade för syn-

eller hörselskadade och som äger

rum under högst fyra timmar om

dygnet från en sådan radiosändare.

Föreskrifter om tillstånd att inneha eller använda radiosändare finns i

lagen (1993:599) om radiokommunikation.

2 §

Tillstånd att sända TV-program och tillstånd att till hela landet eller till

utlandet sända ljudradioprogram meddelas av regeringen.

Tillstånd att sända närradio enligt 4 kap. meddelas av Radio- och TV-

verket.

Tillstånd att sända lokalradio

meddelas av Radio- och TV-verket

enligt lokalradiolagen (1993:120).

Tillstånd att sända lokalradio

enligt 5 kap. meddelas av Radio-

och TV-verket.

Radio- och TV-verket får vidare meddela tillstånd att under en begrän-

sad tid om högst två veckor sända TV-program eller ljudradioprogram

som inte är närradio eller lokalradio. Verket får förena ett sådant tillstånd

med villkor enligt 3 kap. 1 3 §§ samt besluta att föreskrifterna i 6 och 7

kap. inte skall tillämpas på sändningar som sker med stöd av ett sådant

tillstånd.

Om det finns särskilda skäl får regeringen meddela tillstånd att sända

ljudradioprogram i lokala sändningar som inte uppfyller kraven för när-

radio eller lokalradio. Tillstånd att bedriva lokala digitala ljudradiosänd-

ningar meddelas också av regeringen.

4 §

Radio- och TV-verket skall upp-

rätta ett register avseende dem

som har tillstånd som avses i 2 §

eller har anmält sig enligt 3 §.

Registret får föras med hjälp av

automatisk databehandling. Det får

endast innehålla sådana uppgifter

som avses i 3 § andra stycket,

6 kap. 9 §, 9 kap. 4 7 §§ samt 22 §

andra stycket och 29 §

lokalradiolagen (1993:120).

Radio- och TV-verket skall upp-

rätta ett register avseende dem

som har tillstånd som avses i 2 §

eller har anmält sig enligt 3 §.

Registret får föras med hjälp av

automatisk databehandling. Det får

endast innehålla sådana uppgifter

som avses i 3 § andra stycket,

6 kap. 9 §, 9 kap. 4 7 a §§.

3 kap.

1 §

Sändningstillstånd som meddelas av regeringen får förenas med villkor

som innebär att sändningsrätten skall utövas opartiskt och sakligt samt

med beaktande av att en vidsträckt yttrandefrihet och informationsfrihet

skall råda i ljudradion och televisionen.

Ett sändningstillstånd får därut-

över förenas med villkor som an-

ges i 2 och 3 §§ samt 4 § andra

stycket.

Ett sändningstillstånd får därut-

över förenas med villkor som an-

ges i 2 4 §§.

5 kap.

1 §

Med lokalradio avses andra tillståndspliktiga lokala ljudradiosänd-

ningar än sådana som kräver tillstånd av regeringen eller som får ske en-

dast under en begränsad tid enligt 2 kap. 2 § fjärde stycket eller som är

närradio.

Bestämmelser om lokalradio

finns i lokalradiolagen

(1993:120).

2 §

Radio- och TV-verket bestäm-

mer sändningsområdenas omfatt

ning. Sändningsområdena skall

utformas så att de ger förutsätt-

ningar för mångfald och reella

yttrandemöjligheter. Härvid skall

verket beakta

1. vad som är tekniskt möjligt att

nå från sändare med lämpligt

läge,

2. hur möjligheterna att ta emot

sändningar påverkas på andra

håll, och

3. vad som är naturliga lokala

intresseområden.

3 §

När ett tillstånd för ett sänd-

ningsområde blir ledigt skall Ra-

dio- och TV-verket kungöra detta.

I kungörelsen skall anges sänd-

ningsområdets omfattning, sista

dag för ansökan och första dag då

sändningar får bedrivas med stöd

av tillståndet. Vidare skall det i

kungörelsen upplysas om att den

som ansöker om tillstånd anses ha

förklarat sig beredd att betala en

årlig avgift i enlighet med lagen

(1992:72) om koncessionsavgift på

televisionens och radions område.

I kungörelsen skall även anges att

ansökan skall innehålla en redo-

visning av de förhållanden som

avses i 10 §.

4 §

Tillstånd att sända lokalradio

lämnas till en fysisk eller juridisk

person och omfattar endast ett

sändningsområde. Ingen får ha

mer än ett sändningstillstånd inom

ett sändningsområde, om det inte

finns särskilda skäl.

Staten, landsting eller kommu-

ner får inte inneha tillstånd att

sända lokalradio, vare sig direkt

eller indirekt genom företag i vil-

ket ett sådant organ har en del

som motsvarar över minst

20 procent av samtliga aktier eller

andelar

eller genom avtal ensamt har ett

bestämmande inflytande.

5 §

Finner Radio- och TV-verket att

en sökande inte är behörig skall

verket avvisa ansökan.

6 §

Ett tillstånd att sända lokalradio

innebär rätt att bedriva sådana

sändningar som kan tas emot med

god hörbarhet inom det sänd-

ningsområde som anges i tillstån-

det.

Sändningstillståndet får förenas

med villkor enligt 11 och 12 §§.

7 §

Varje tillståndsperiod skall vara

fyra år. Den första perioden skall

räknas från och med den 1 januari

2001.

8 §

Om det bara finns en sökande

till ett ledigt sändningstillstånd,

skall Radio- och TV-verket under-

rätta denne om att tillstånd kom-

mer att meddelas om

1. sökanden skriftligen godtar

de villkor som verket avser att för-

ena tillståndet med, och

2. avgift enligt lagen (1992:72)

om koncessionsavgift på tele-

visionens och radions område be-

talas inom två veckor från det att

underrättelsen skickas ut.

Om sökanden fullgör vad som

anges under punkterna 1 och 2

skall denne meddelas tillstånd.

Om villkor inte godtas eller be-

talning inte sker förfaller ansökan.

9 §

Om två eller flera ansökningar

finns när ansökningstiden har gått

ut, skall Radio- och TV-verket ge

sökandena möjlighet att före en

viss dag samordna ansökningarna.

Om det efter den dagen fortfa-

rande finns två eller flera ansök-

ningar om ett tillstånd, skall verket

besluta om fördelning av tillstån-

det i enlighet med 10 §.

10 §

När det finns två eller flera an-

sökningar till ett ledigt sändnings-

tillstånd skall Radio- och TV-ver-

ket sträva efter en fördelning av

sändningstillstånden som medför

att medieutbudet inom sänd-

ningsområdet präglas av mångfald

och reella yttrandemöjligheter.

Radio- och TV-verket skall även

eftersträva dels ett ägande som

medför att antalet aktörer på den

lokala marknaden ökar, dels att

sändningarna i hög grad utgörs av

eget material och program med

lokal anknytning. Vidare skall Ra-

dio- och TV-verket eftersträva att

den som får tillstånd har finan-

siella och tekniska förutsättningar

att bedriva verksamheten varaktigt

med god kapacitet och kvalitet.

Fördelningen får inte enbart

grundas på programverksam-

hetens anknytning till viss politisk,

religiös, kulturell eller annan så-

dan åskådning.

Med eget material avses pro-

gram som är unika för den egna

verksamheten och som bearbetats

redaktionellt.

11 §

Ett sändningstillstånd får för-

enas med villkor som avser skyl-

dighet att

1. sända program i en viss del

av landet,

2. sända under en viss minsta

tid,

3. använda en viss sändnings-

teknik och att samarbeta med

andra tillståndshavare i tekniska

frågor, och att

4. använda en viss teknik för så-

dan inspelning som avses i 9 kap.

8 §.

12 §

Om det finns två eller flera an-

sökningar till ett ledigt tillstånd

får sändningstillståndet även

förenas med villkor som avser

skyldighet att

1. inte förändra ägarförhållan-

dena och inflytandet i företaget

mer än i begränsad omfattning,

2. sända en viss mängd eget

material, och att

3. sända en viss mängd program

med anknytning till det egna sänd-

ningsområdet.

13 §

Innan Radio- och TV-verket

meddelar beslut om tillstånd skall

den sökande ges tillfälle att ta del

av och yttra sig över de villkor

som myndigheten avser att förena

med tillståndet. Beslut om sänd-

ningstillstånd får endast innehålla

villkor som den sökande godtagit.

14 §

Ett sändningstillstånd skall för-

längas med ytterligare en till-

ståndsperiod om inte

1. det finns grund för åter-

kallelse av tillståndet enligt

11 kap.,

2. tillståndshavaren väsentligen

brutit mot villkor som enligt 11

eller 12 § förenats med sänd-

ningstillståndet,

3. tillståndshavaren väsentligen

brutit mot bestämmelsen om eget

material i 6 kap. 7 a §, eller

4. förändringar i tekniken eller

i användningen av radiofrekvenser

på grund av internationella över-

enskommelser som Sverige anslutit

sig till medför att ett nytt tillstånd

med samma villkor inte skulle

meddelas.

Tillståndet skall utan hinder av

första stycket 3 förlängas om det

finns särskilda skäl.

Om Radio- och TV-verket inte

avser att medge förlängning skall

verket, senast sex månader före

tillståndsperiodens utgång, med-

dela tillståndshavaren att till-

ståndet inte kommer att förlängas.

Som tillståndshavare i denna

bestämmelse skall anses också den

vars sändningsområde efter änd-

rad indelning enligt 15 § genom-

gått endast sådana förändringar

att sändningsområdet framstår

som väsentligen detsamma som

före den ändrade indelningen.

15 §

Radio- och TV-verket får be-

sluta om en ändrad indelning av

sändningsområden. Om en berörd

tillståndshavare motsätter sig för-

ändringen, får den vidtas endast

om förändringar i tekniken eller i

användningen av radiofrekvenser

på grund av internationella över-

enskommelser som Sverige anslutit

sig till medför att ett nytt tillstånd

med samma villkor inte skulle

meddelas.

Beslut om ändrad indelning av

sändningsområden får inte fattas

senare än sex månader före till-

ståndsperiodens utgång.

Radio- och TV-verket skall för

varje sändningsområde som ingår

i den nya indelningen senast sex

månader före utgången av den

löpande tillståndsperioden med-

dela särskilt beslut om vem som

skall anses som tillståndshavare.

Om ingen kan anses som till-

ståndshavare skall tillstånd för

sändningsområdet kungöras le-

digt. Kungörelse får ske först se-

dan beslutet vunnit laga kraft.

16 §

Har Radio och TV-verket be-

slutat om ändrad indelning av

sändningsområden, får verket

medge en tillståndshavare att

sända efter tillståndsperiodens slut

i avvaktan på att verkets beslut

enligt 15 § tredje stycket vinner

laga kraft. Sådant medgivande

skall lämnas för ett visst sänd-

ningsområde under viss tid.

17 §

Ett tillstånd får överlåtas om

Radio- och TV-verket medger det.

Sådant medgivande skall lämnas

om förvärvaren inte redan har

tillstånd att sända lokalradio i

samma sändningsområde, direkt

eller indirekt genom företag i

vilket förvärvaren har del som

motsvarar minst 20 procent av

samtliga aktier eller andelar eller

genom avtal ensamt har ett

bestämmande inflytande.

Överlåtelse skall inte medges

om det medför en påtaglig

minskning av mångfalden inom

sändningsområdet.

Om det finns särskilda skäl kan

Radio- och TV-verket medge att

överlåtelse sker trots att förvär-

varen redan har tillstånd i sänd-

ningsområdet.

Om verket inte medger överlå-

telsen, är den utan verkan enligt

denna lag.

18 §

Den som förvärvar ett tillstånd

övertar överlåtarens rättigheter

och skyldigheter enligt denna lag

som avser tiden efter beslutet om

medgivande.

Om ett föreläggande enligt

10 kap. 9 § 1-2 och 9-10 har med-

delats mot den tidigare innehava-

ren, gäller föreläggandet även mot

den nye innehavaren. Radio- och

TV-verket skall i samband med att

det medger överlåtelsen under-

rätta den nye innehavaren om det.

Sker inte det gäller inte före-

läggandet mot denne.

19 §

Den som vill frånsäga sig ett

tillstånd skall skriftligen anmäla

det till Radio- och TV-verket. Till-

ståndet skall anses frånträtt när

anmälan kommit in till verket eller

den senare dag som anges i an-

mälan.

20 §

Om tillståndshavaren försätts i

konkurs eller träder i likvidation

upphör tillståndet att gälla.

21 §

Om tillståndshavaren avlider

upphör tillståndet att gälla tre

månader efter dödsfallet. Har en

ansökan om medgivande till över-

låtelse enligt 17 § kommit in till

Radio- och TV-verket innan till-

ståndet förfallit skall den dock

alltid prövas.

6 kap.

7 a §

I lokalradio skall eget material

sändas under minst tre timmar

varje dygn. Denna skyldighet skall

uppfyllas under tiden 06.00 21.00.

7 b §

Varningsmeddelande som är av

vikt för allmänheten och som skall

skydda människor, egendom eller

miljö skall sändas kostnadsfritt i

lokalradio, om en myndighet begär

det.

9 kap.

7 a §

På begäran av Radio- och TV-

verket skall den som fått tillstånd

att sända lokalradio lämna upp-

lysningar om sitt innehav av aktier

eller andelar i företag som har

tillstånd att sända lokalradio och

om avtal som han har träffat med

ett sådant företag. Vidare skall på

begäran av Radio- och TV-verket

ett företag som är tillståndshavare

lämna uppgifter om sådana inne-

hav av aktier eller andelar eller

ingångna avtal som innebär att

någon ensamt har ett bestäm-

mande inflytande i företaget.

9 a §

På begäran av Gransknings-

nämnden för radio och TV skall

den som fått tillstånd att sända

lokalradio lämna uppgifter som är

nödvändiga för nämndens bedöm-

ning om sända program stämmer

överens med de villkor som har

meddelats enligt denna lag.

9 b §

Den som fått tillstånd att sända

lokalradio skall årligen till

Granskningsnämnden för radio

och TV rapportera hur de skyldig-

heter som avses i 5 kap. 12 §

första stycket 2 och 3 har upp-

fyllts.

10 kap.

9 §

Den som åsidosätter de bestämmelser som anges i denna paragraf får

föreläggas att följa bestämmelserna. Ett föreläggande får förenas med

vite. Detta gäller bestämmelserna om

1. närradiosändningarnas inne-

håll (6 kap. 6 och 7 §§)

1. närradiosändningars och

lokalradiosändningars innehåll

samt skyldighet att i lokalradio

sända eget material och program

med anknytning till det egna sänd-

ningsområdet (5 kap. 12 § 2 och 3,

6 kap. 6, 7 och 7a §§).

2. beteckningar (6 kap. 9 §)

3. sändningsplikt eller skyldighet att tillhandahålla kanal för lokala

kabelsändarföretag (8 kap. 1, 2 och 4 §§),

4. skyldighet att lämna vissa

upplysningar till Radio- och TV-

verket (9 kap. 4 7 §§),

4. skyldighet att lämna vissa

upplysningar till Radio- och TV-

verket (9 kap. 4 7 a §§),

5. skyldighet att lämna inspelning (9 kap. 8 §),

6. skyldighet att lämna upplysning om sändningstider i närradio (9 kap.

9 § första stycket),

7. skyldighet att lämna upplys-

ningar om programinnehåll (9 kap.

9 § andra stycket), eller

8. varning (6 kap. 2 §).

Föreläggande enligt första

stycket 1, 2 och 5 8 får meddelas

av Granskningsnämnden för radio

och TV. Föreläggande enligt första

stycket 3 6 får meddelas av

Radio- och TV-verket.

Föreläggande enligt första stycket

5 och 6 får även meddelas av

Konsumentombudsmannen.

7. skyldighet att lämna upplys-

ningar om programinnehåll (9 kap.

9 § andra stycket),

8. varning (6 kap. 2 §),

9. skyldighet att lämna uppgif-

ter till Granskningsnämnden för

radio och TV (9 kap. 9 a §), eller

10. skyldighet att årligen rap-

portera till Granskningsnämnden

för radio och TV (9 kap. 9 b §).

Föreläggande enligt första

stycket 1, 2 och 5 10 får meddelas

av Granskningsnämnden för radio

och TV. Föreläggande enligt första

stycket 3 6 får meddelas av

Radio- och TV-verket.

Föreläggande enligt första stycket

5 och 6 får även meddelas av Kon-

sumentombudsmannen.

11 kap.

1 §

Ett tillstånd att sända ljudradio-

eller TV-program skall återkallas

på begäran av tillståndshavaren.

Ett sådant beslut får också åter-

kallas enligt vad som anges i 2 4

§§. Beslut om återkallelse enligt

någon av dessa paragrafer får

meddelas endast om det i betrak-

tande av skälen för åtgärden inte

framstår som alltför ingripande.

Ett tillstånd att sända ljudradio-

eller TV-program skall återkallas

på begäran av tillståndshavaren.

Ett sådant beslut får också åter-

kallas enligt vad som anges i 2 4

och 5 §§. Beslut om återkallelse

enligt någon av dessa paragrafer

får meddelas endast om det i be-

traktande av skälen för åtgärden

inte framstår som alltför ingri-

pande.

5 §

Tillstånd att sända lokalradio

får återkallas om

1. tillståndshavaren inte inlett

sändningsverksamheten inom sex

månader efter tillståndets början,

2. tillståndshavaren inte utnytt-

jat rätten att sända eller sänt en-

dast i obetydlig omfattning under

en sammanhängande tid av minst

fyra veckor,

3. tillståndshavaren väsentligt

brutit mot föreskrifterna i 6 kap.

4 §, 7 kap. 1 3, 5 samt 8 9 §§,

eller

4. domstol funnit att ett program

innefattat ett yttrandefrihetsbrott

som innebär ett allvarligt missbruk

av yttrandefriheten.

Förfogar en fysisk eller juridisk

person, utan tillstånd från Radio-

och TV-verket, över mer än ett

tillstånd i ett sändningsområde,

direkt eller indirekt genom företag

i vilket förvärvaren har del som

motsvarar minst 20 procent av

samtliga aktier eller andelar eller

genom avtal ensamt har ett be-

stämmande inflytande, får det eller

de tillstånd återkallas som har

meddelats efter det första tillstån-

det.

Har Radio- och TV-verket med-

gett överlåtelse trots att till-

ståndshavaren redan har tillstånd

att sända lokalradio i samma

sändningsområde, direkt eller in-

direkt genom företag i vilket till-

ståndshavaren har del som mot-

svarar minst 20 procent av samt-

liga aktier eller andelar eller ge-

nom avtal ensamt har ett bestäm-

mande inflytande får tillståndet

återkallas endast om beslutet om

överlåtelse påverkats av felaktiga

eller ofullständiga uppgifter från

tillståndshavaren. Återkallelsen

skall då avse det eller de tillstånd

som överlåtits.

Förfogar staten, landsting, eller

kommun över ett tillstånd att

sända lokalradio, direkt eller

indirekt genom företag, i vilket ett

sådant organ har en del som

motsvarar minst 20 procent av

samtliga aktier eller andelar eller

genom avtal ensamt har ett

bestämmande inflytande, skall

verket återkalla detta tillstånd.

13 kap.

1 a §

Beslut av Radio- och TV-verket

om lokalradio får överklagas hos

allmän förvaltningsdomstol, om

det gäller beslut om

1. avvisning av ansökan enligt

5 kap. 5 §,

2. fördelning av tillstånd enligt

5 kap. 8-10 §§,

3. att inte medge överlåtelse av

tillstånd enligt 5 kap. 17 §,

4. att inte förlänga ett tillstånd

enligt 5 kap. 14 §,

5. återkallelse enligt 11 kap. 5 §,

och

6. innehavare av sändnings-

område enligt 5 kap. 15 § tredje

stycket.

Överklagande av beslut som av-

ses i första stycket 1-2 och 5 skall

handläggas skyndsamt.

Beslut som avses i första stycket

3 5 gäller omedelbart även om det

överklagas.

3 §

Beslut av Granskningsnämnden

för radio och TV eller Radio- och

TV-verket om förelägganden som

har förenats med vite enligt

10 kap. 8 §, 9 § första stycket 1 3

och 8 samt 10 § får överklagas hos

allmän förvaltningsdomstol.

Förelägganden enligt 10 kap.

8 §, 9 § första stycket 1 och 2 samt

10 § gäller omedelbart, även om

de överklagas.

Beslut av Granskningsnämnden

för radio och TV eller Radio- och

TV-verket om förelägganden som

har förenats med vite enligt

10 kap. 8 §, 9 § första stycket 1 3,

8-10 samt 10 § får överklagas hos

allmän förvaltningsdomstol.

Förelägganden enligt 10 kap.

8 §, 9 § första stycket 1-2 och 9-10

samt 10 § gäller omedelbart, även

om de överklagas.

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 2000.

2. Genom lagen upphävs lokalradiolagen (1993:120) och lagen

(1995:1292) om tillfälliga bestämmelser i fråga om tillstånd att sända

lokalradio.

3. För tillstånd som meddelats enligt lokalradiolagen skall följande

gälla.

3.1 Bestämmelserna i 15 17 och 32 37 §§ lokalradiolagen skall fort-

sätta att gälla i stället för bestämmelserna i lagen (1992:72) om kon-

cessionsavgift på televisionens och radions område. 22 § första stycket

och 30 § lokalradiolagen skall såvitt avser hänvisningen till 22 § gälla till

utgången av år 2008.

3.2. Bestämmelserna i 8 § första stycket och andra stycket första me-

ningen lokalradiolagen skall fortsätta att gälla till utgången av år 2008.

Tillstånden skall dock inte förlängas om det finns grund för återkallelse

av tillståndet. Radio- och TV-verket får återkalla tillstånd om det före-

ligger omständigheter som anges i 11 kap. 5 § första stycket 1 och 2 samt

andra-fjärde stycket denna lag. För förvärv som skett före den 1 juli 2000

skall 28 § andra stycket första meningen lokalradiolagen gälla i stället för

11 kap. 5 § andra stycket denna lag.

3.3 Ett sändningstillstånd får efter utgången av år 2008 förlängas med

högst fyra år i taget.

Lagrådets yttrande

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 2000-01-13

Närvarande: f.d. justitierådet Lars Å.[REDACTED_EFTERNAMN], regeringsrådet Susanne

Billum, justitierådet Göran Regner.

Enligt en lagrådsremiss den 16 december 1999 (Kulturdepartementet) har

regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till

1. lag om ändring i förfogandelagen (1978:262),

2. lag om ändring i lagen (1991:1559) med föreskrifter på tryckfrihets-

förordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden,

3. lag om ändring i lagen (1992:72) om koncessionsavgift på televisio-

nens område,

4. lag om ändring i lotterilagen (1994:1000),

5. lag om ändring i marknadsföringslagen (1995:450),

6. lag om ändring i radio- och TV-lagen (1996:844).

Förslagen har inför Lagrådet föredragits av kanslirådet

Gunilla[REDACTED_EFTERNAMN][REDACTED_EFTERNAMN].

Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet:

Allmänt

Radiolagstiftningen har under det senaste decenniet genomgått stora för-

ändringar.

År 1992 trädde yttrandefrihetsgrundlagen (YGL) i kraft. Denna grundlag

är utformad med tryckfrihetsförordningen (TF) som förebild och bygger

på samma grundsatser som TF. Det innebär att bl.a. principerna om cen-

surförbud och etableringsfrihet gäller för ljudradio och television (i YGL

gemensamt behandlade under begreppet radio). Beträffande radiosänd-

ningar i annat än tråd (numera vanligen kabel), dvs. vad som brukar

kallas etersändningar, har dock gjorts ett undantag från principen om

etableringsfrihet. Detta undantag motiveras av nödvändigheten av att

någon fördelar de tillgängliga frekvenserna för sådana sändningar. YGL

medger därför att rätten att sända radioprogram på annat sätt än genom

tråd får regleras genom lag som innehåller föreskrifter om tillstånd och

villkor för att sända (3 kap. 2 § första stycket YGL).

YGL innehåller vissa grundläggande regler om fördelningen av radiofre-

kvenser. En sådan grundregel är avsedd att framhäva betydelsen av ytt-

randefrihetens intresse vid alla överväganden om fördelningen av radio-

frekvenser och föreskriver att det allmänna skall eftersträva att radiofre-

kvenserna tas i anspråk på ett sätt som leder till vidaste möjliga yttrande-

frihet och informationsfrihet (3 kap. 2 § andra stycket YGL). Syftet med

bestämmelsen är att utgöra en spärr mot obehöriga inskränkningar eller

ett undergrävande av den frihet att begagna radiomediet för sändningar

till allmänheten som är möjlig och rimlig med hänsyn till andra anspråk

på utrymme för radiotrafik. Den skall inte hindra sådana överväganden

och hänsynstaganden som även i ett demokratiskt samhälle är

ofrånkomliga vid fördelningen av radiofrekvenser. (Prop. 1990/91:64 s.

82.)

Dessutom finns en bestämmelse som tar sikte på närradion och som slår

fast att det skall finnas möjlighet för sammanslutningar att få tillstånd att

sända ljudradioprogram i lokala radiosändningar i den utsträckning som

tillgängliga radiofrekvenser medger och att närmare bestämmelser härom

meddelas i lag (3 kap. 2 § tredje stycket YGL).

I fråga om sådana begränsningar i sändningsrätten som avses i

3 kap. 2 § YGL gäller vad som föreskrivs om begränsningar av grundläg-

gande fri- och rättigheter i 2 kap. 12 § andra-femte styckena och 13 §

regeringsformen (3 kap. 3 § YGL).

Det kan vidare nämnas att YGL innehåller en regel om att den som

sänder radioprogram självständigt avgör vad som skall förekomma i

programmen (3 kap. 4 §), vissa föreskrifter med krav på

domstolsprövning eller motsvarande av frågor om rätt att sända

radioprogram (3 kap. 5 §) samt ett medgivande till att föreskrifter om

skyldighet att bevara och tillhandahålla inspelningar av sända

radioprogram för granskning och att lämna dem till arkiv meddelas i lag

(3 kap. 6 §). Bestämmelser i bl.a. sistnämnda hänseende finns i lagen

med föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och ytt-

randefrihetsgrundlagens områden.

Vid sidan av grundlagarna finns regler om yttrandefriheten i artikel 10 i

den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättighe-

terna och de grundläggande friheterna (europakonventionen). Konventio-

nen gäller som svensk lag. I 2 kap. 23 § regeringsformen finns ett förbud

mot lagar och andra föreskrifter som meddelas i strid med Sveriges åta-

ganden enligt konventionen.

Radiosändningar till allmänheten regleras numera i första hand av radio-

och TV-lagen som ersatte sju tidigare lagar på radio- och TV-området.

Lagen innehåller främst bestämmelser om sändningar som kräver

tillstånd av regeringen, nämligen dels sändningar av TV-program, dels

ljudradiosändningar till hela landet eller till utlandet, samt om sändningar

av närradio. Lokalradion däremot regleras väsentligen genom

lokalradiolagen. Anledningen till att lokalradion särbehandlats är det

utredningsarbete som lett fram till denna lagrådsremiss (se prop.

1995/96:160 s. 60 f).

Bestämmelser om koncessionsavgifter finns i den särskilda lagen om

koncessionsavgifter på televisionens område.

Lagrådet anser det vara angeläget att också lokalradion regleras i radio-

och TV-lagen som därmed blir mera heltäckande. I inte obetydlig ut-

sträckning föreslås i remissen att detta skall ske genom att bestämmelser

i lokalradiolagen flyttas över till radio- och TV-lagen. Enligt Lagrådets

mening bör avfattningen av dessa bestämmelser därvid anpassas mera till

den senare lagens utformning än som skett i remissen. (Se t.ex. 5 kap. 19

§.) Lagrådet har inget att erinra mot att föreskrifterna om koncessionsav-

gifter på radio- och TV-området finns i en särskild lag men anser att

radio- och TV-lagen för att regelsystemet skall vara överskådligt bör in-

nehålla en hänvisning till denna särskilda lag, förslagsvis placerad i en ny

1 kap. 6 §.

Av de redovisade grundlagsbestämmelserna framgår att frågan om

fördelningen av radiofrekvenser för lokalradion är av central betydelse.

Enligt lokalradiolagen beslutar Radio- och TV-verket om tillstånd att

sända lokalradio i ett sändningsområde efter ett auktionsförfarande, om

det finns mer än en ansökan om tillståndet. Tanken bakom denna ordning

är att etableringsrätten i princip skall vara fri och att de enda inskränk-

ningarna i denna rätt har sin grund i behovet att ta hänsyn till tekniska

förutsättningar och önskemålet att motverka de risker för koncentration

som följer av det begränsade sändningsutrymmet (prop. 1992/93:70 s. 6).

Vid tillkomsten av lokalradiolagen diskuterade Lagrådet frågan om för-

hållandet mellan bestämmelserna i 7 § i lagen, varigenom

dagstidningsföretag utesluts från möjligheten att få lokalradiotillstånd,

och grundlagsbestämmelserna i YGL. Lagrådet anförde därvid att denna

begränsning gjorts med tanke på yttrandefriheten och

informationsfriheten och med syftet att utrymmet att sända lokalradio

skall utnyttjas så att dominans över nyhetsförmedling och

opinionsbildning motverkas och möjligheterna till mångfald tas till vara

(a. prop. s. 164 ff.). En sådan begränsning fick enligt Lagrådets mening

anses ligga väl i linje med grundlagsbestämmelserna om vidaste möjliga

yttrandefrihet och informationsfrihet. Detsamma ansåg Lagrådet vara

fallet med de begränsningar som finns i 5 och 6 §§ lokalradiolagen och

som avser antalet tillstånd som någon får ges respektive bl.a.

programföretags rätt att få tillstånd.

År 1995 beslutade riksdagen lagen om tillfälliga bestämmelser i fråga om

tillstånd att sända lokalradio. Lagen innebar att Radio- och TV-verket

inte fick meddela nya tillstånd att sända lokalradio. Lagrådet hade

avstyrkt förslaget till lag med hänvisning till 3 kap. 2 § YGL (bet.

1994/95:KU25 s. 13 ff.) . Lagen gällde ursprungligen till utgången av år

1995 men har senare getts förlängd giltighetstid till utgången av år 2000.

I samband med det senaste förlängningsbeslutet ville Lagrådet inte

motsätta sig att lagens giltighetstid förlängdes en sista gång i avvaktan på

att ny lagstiftning antas av riksdagen (bet. 1998/99:KU14 s. 8 ff.).

I det utredningsarbete som föregått lagrådsremissen har olika förslag

lagts fram om hur tillstånd att sända lokalradio skall fördelas. Lokal- och

närradiokommittén föreslog i SOU 1996:176 att auktionerna skulle

ersättas med ett urvalsförfarande baserat på programverksamhetens

inriktning och ägarförhållanden. Remissinstanser kritiserade förslaget

från grundlagssynpunkt (se SOU 1999:14 s. 75 f.). Utredningen om den

framtida kommersiella lokalradion föreslog att urval bland flera sökande

till ett lokalradiotillstånd skulle ske efter vissa kriterier som skulle

bedömas av Radio- och TV-verket. Fördelningen skulle medföra att

medieutbudet inom sändningsområdet skulle präglas av mångfald och

reella yttrandemöjligheter, att ägandet skulle medföra att antalet aktörer

på den lokala marknaden ökar, att sändningarna i hög grad skulle utgöras

av eget material samt att tillståndshavare skulle ha finansiella och

tekniska förutsättningar att bedriva verksamheten varaktigt med god

kapacitet och kvalitet. Vidare skulle sändningarnas "format" kunna

beaktas i syfte att öka den "inre mångfalden". Formatkriteriet avsåg

programverksamhetens art eller allmänna inriktning (SOU 1999:14 s.

174). Vid remissbehandlingen av förslaget möttes även detta av

invändningar från yttrandefrihetsrättsliga utgångspunkter. Bl.a. gällde

detta kriteriet angående sändningarnas format. I lagrådsremissen har

också detta kriterium utgått men utredningens förslag till övriga kriterier

som skall beaktas vid tillståndsgivningen har i stort sett förts vidare.

En grundläggande fråga är då hur dessa kriterier förhåller sig till grund-

lagsbestämmelserna i YGL, framför allt den i 3 kap. 2 § andra stycket om

riktmärke för fördelningen av radiofrekvenser. Denna bestämmelses för-

arbeten ger inte mycken ledning till hur den skall tillämpas i praktiken.

Vissa metoder att välja mellan flera konkurrerande sökande till sänd-

ningstillstånd synes dock tämligen oproblematiska från grundlagssyn-

punkt. Det gäller lokalradiolagens auktionsförfarande och också t.ex. ett

lotteriförfarande där slumpen får styra urvalet. Att låta sådana kriterier

som teknisk kapacitet och kvalitet samt finansiell stabilitet ha betydelse

torde inte heller vålla grundlagsproblem. Mera svårbedömda ter sig krite-

rier som i någon mening gäller innehållet i det som skall sändas eller vem

som söker tillstånd. I viss mån bör hänsyn emellertid kunna tas också till

detta slag av kriterier, t.ex. så att flera tillstånd avseende ett

sändningsområde inte ges till samma sökande eller att

dagstidningsföretag som redan är verksamma inom sändningsområdet får

stå tillbaka för nya aktörer där (jfr Lagrådets yttrande vid

lokalradiolagens tillkomst). Inte heller kan det anses oförenligt med YGL

att ställa krav på eget material (jfr 22 § lokalradiolagen, som Lagrådet

inte riktade någon invändning emot) eller det därmed jämförliga kravet

på program med lokal anknytning.

Vad som framstår som mera oklart är hur man skall se på förslagets krite-

rier angående mångfald och reella yttrandemöjligheter samt ökat antal

aktörer på den lokala marknaden. Med mångfald och reella yttrandemöj-

ligheter avses i remissen goda förutsättningar för alla medborgare att ut-

trycka tankar, åsikter och känslor eller meddela upplysningar oberoende

av social tillhörighet, kön, yrke, geografisk belägenhet, etniskt ursprung

eller funktionshinder (avsnitt 6.2.2). Beträffande ägarförhållanden bör

enligt remissen bedömningen omfatta de medier som har det aktuella

sändningsområdet som täcknings- eller upptagningsområde, vilket inne-

bär att ägarförhållandena i radio och TV samt dagstidningar, såväl i pap-

persutgåva som i elektronisk form, skall beaktas.

Remissen saknar emellertid någon närmare diskussion om hur de senast

berörda kriterierna förhåller sig till grundlagen. Analys av förhållandet

till artikel 10 i europakonventionen saknas helt. Inte heller behandlas i

nämnvärd utsträckning den utveckling på massmedieområdet som har

skett under senare år, särskilt till följd av utvecklingen inom

informationstekniken (IT). Avsaknaden av överväganden i dessa frågor

försvårar ett ställningstagande till förslagets grundlagsenlighet. Även det

förhållandet att de lokala digitala radiosändningarna har lämnats utanför

remissförslaget är ur denna synvinkel ett problem.

Enligt Lagrådets mening måste det för bedömningen av betydelsen av 3

kap. 2 § andra stycket YGL för förslaget vara en utgångspunkt att den

yttrandefrihet som nämns där är den yttrandefrihet som grundlagen skall

skydda. Att fastställa exakt vad denna innebär är dock svårt och föremål

för delvis olika uppfattningar. Så mycket torde dock kunna sägas att

YGL lika litet som TF bygger på någon tanke om "reell" yttrandefrihet i

den mening som berörs i remissen, dvs. verklig möjlighet att få komma

till tals. TF och YGL ger en frihet från ingrepp från det allmännas sida i

den enskildes yttrandefrihet, inte en rätt att få komma till tals. Möjlighe-

terna att använda medierna får främjas i andra former. (Se prop.

1990/91:64 s. 29 ff.) Att begränsa den i YGL skyddade yttrandefriheten i

syfte att nå en "reell" yttrandefrihet ter sig därför som svårt att utan

vidare godta från konstitutionell utgångspunkt när det är den förra

yttrandefriheten som skall vara den vidaste möjliga. Riktigt vad som

avses i remissen med reell yttrandefrihet är dock oklart. Ligger i förslaget

bara att alla skall få delta i tillståndsgivningen på lika villkor utan att

diskrimineras på grund av något av de angivna förhållandena social

tillhörighet m.m. kan någon befogad invändning inte göras. Avses

däremot att vissa kategorier sökande skall ges försteg i konkurrensen

med andra synes regleringen vara mindre väl förenlig med grundlagen.

Utformningen av remissen talar närmast för det senare alternativet,

eftersom det förra skulle vara så självklart att saken inte behövde

framhävas i lagen (jfr 1 kap. 9 § regeringsformen).

Det som avses med mångfald och ägarförhållanden i remissen synes

också diskutabelt. Det är här en brist att begreppen inte behandlas i

belysning av IT-utvecklingen på medieområdet. Denna kan

sammanfattningsvis sägas karaktäriseras av en alltmera differentierad

massmedievärld där de "traditionella" massmedierna - radio och TV samt

tidningar och andra tryckta skrifter - i ökad utsträckning konkurrerar med

bl.a. elektronisk publicering via "world wide web", t.ex. på webbsidor på

Internet. Härigenom kan enskilda, som i praktiken hittills ofta har varit

utestängda från de traditionella medierna, komma till tals till

förhållandevis låg kostnad och med hela världen som

mottagningsområde. Samtidigt blir det möjligt för allt fler att ta del av

information via Internet från massmedier utanför hemorten och från

andra enskilda som vill komma till tals. Att då se så snävt på mångfald

och ägarförhållanden som görs i remissen framstår som omotiverat.

Resultatet av en tillståndsgivning enligt de angivna riktlinjerna riskerar

att framstå som tveksam från grundlagssynpunkt, eftersom bara en del av

medieutbudet skall beaktas. Grundlagen måste vila på tanken att det är

yttrandefriheten i dess helhet som skall vara den vidaste möjliga.

Mot bakgrund av det anförda anser sig Lagrådet inte övertygat om att de

föreslagna kriterierna avseende mångfald och reell yttrandefrihet samt

ägarförhållanden på den lokala mediemarknaden är förenliga med YGL:s

krav på att fördelningen av radiofrekvenser skall ske på ett sätt som är

rimligt och möjligt med hänsyn till anspråk på sändningsutrymme eller

som är ofrånkomligt även i ett demokratiskt samhälle. Inte heller är det

klart att de förutsättningar som ställs upp i artikel 10 i europakonventio-

nen för att yttrandefriheten skall få begränsas är uppfyllda. Eftersom för-

slagets grundlags- och konventionsenlighet i dessa avseenden framstår

som tvivelaktig, avstyrker Lagrådet att de nu behandlade kriterierna som

de utformats skall läggas till grund för urval av tillståndshavare. Lagrådet

föreslår att kriterierna mångfald och reella yttrandemöjligheter utgår och

att det i fråga om ägarförhållanden görs en precisering i lagtexten av det

slag som i dag finns i 6 och 7 §§ lokalradiolagen.

Förslaget till lag om ändring i lagen om koncessionsavgift på televisio-

nens område

6 a §

I första stycket föreskrivs att Radio- och TV-verket i ett beslut om till-

stånd att sända lokalradio skall ange den årliga avgift som tillståndshava-

ren skall betala. Av andra stycket jämfört med 4 a § framgår emellertid

att avgiften årligen skall justeras med hänsyn till förändringarna i

penningvärdet. Vad som kan anges i tillståndsbeslutet är således endast

den fasta grundavgiften. Bestämmelsen i första stycket kan sedd i

förhållande till andra stycket leda till missförstånd. Den synes inte heller

fylla någon egentlig funktion och kan därför undvaras. Lagrådet föreslår

att första stycket i paragrafen får utgå.

8 a §

Lagrådet tar under 5 kap. 19 § radio- och TV-lagen upp frågor som berör

även denna paragraf. Lagrådet hänvisar till vad som där anförs.

12 §

I paragrafen finns f.n. bestämmelser om anstånd med betalning av kon-

cessionsavgift samt om befrielse helt eller delvis från skyldighet att

betala avgift för viss period. Beslut meddelas av regeringen. I remissen

föreslås tillägg av ett nytt andra stycke rörande anstånd och befrielse från

avgift för tillstånd att sända lokalradio. I stycket, vilket motsvarar 36 §

lokalradiolagen, hänvisas till 5 kap. 3 § och 9 kap. 4 § lagen om

punktskatter och prisregleringsavgifter (LPP).

I 5 kap. 3 § LPP anges förutsättningarna för att beskattningsmyndigheten

skall kunna besluta om anstånd med betalning av skatt. I 9 kap. 4 §

samma lag anges när nedsättning av eller befrielse från skatt, liksom åter-

betalning av skatt, får ske. De båda lagrummen reglerar således samma

frågor som nuvarande 12 § koncessionsavgiftslagen. Enligt Lagrådets

mening saknas anledning att ha två stycken av i huvudsak samma

innebörd. Det bör även framhållas att avgiften för lokalradion synes

täckas av såväl första som andra stycket. Oklarhet kan därför uppstå när

det gäller vilka bestämmelser som skall tillämpas. Det synes inte heller

klart om regeringen själv skall fatta alla dessa beslut.

Lagrådet förordar med hänvisning till det anförda att det föreslagna andra

stycket utgår. Ett alternativ är att ersätta den nuvarande regeln i första

stycket med den reglering som föreslås i andra stycket, gemensam för de

båda typerna av koncessionsavgifter. I båda fallen finns enligt Lagrådets

mening anledning att överväga en uttrycklig delegationsmöjlighet för re-

geringen när det gäller avgifter för lokalradio.

Ikraftträdandebestämmelserna

Enligt punkt 2 i de föreslagna bestämmelserna omfattar den nya lagen

inte tillståndshavare som erhållit tillstånd med stöd av lokalradiolagen.

Vad som avses gälla i dessa fall framgår inte av detta lagförslag.

Bestämmelser härom finns emellertid i de föreslagna ikraftträdande- och

övergångsbestämmelserna till förslaget till lag om ändring i radio- och

TV-lagen (punkt 3.1). Innebörden härav är att de bestämmelser i

lokalradiolagen som gäller avgift och betalning av avgift skall fortsätta

att gälla för tillstånd som meddelats enligt lokalradiolagen, trots att

nämnda lag upphävs.

Lagrådet föreslår i det följande att det i radio- och TV-lagen skall införas

en bestämmelse (1 kap. 6 §) som beträffande avgifter hänvisar till be-

stämmelserna i koncessionsavgiftslagen. Enligt Lagrådets mening före-

faller det därför mest naturligt att alla bestämmelser om avgifter för till-

stånd att sända lokalradio - vare sig tillstånden meddelats enligt lokalra-

diolagen eller enligt de nya bestämmelserna i radio- och TV-lagen - sam-

las i koncessionsavgiftslagen. Lagrådet anser sålunda att ifrågavarande

bestämmelser om avgift för tillstånd enligt lokalradiolagen bör föras över

till avgiftslagens ikraftträdandebestämmelser.

Lagrådet noterar vidare att förslaget innebär att avgiftsbestämmelserna i

lokalradiolagen skall fortsätta att gälla allt framgent i fråga om de befint-

liga tillstånden, trots att undantagen i övrigt från de nya bestämmelserna

upphör vid utgången av år 2008. Detta kan synas märkligt. Om lokalra-

diolagen upphävs gäller det ju samtliga bestämmelser, även om vissa be-

stämmelser skall fortsätta att tillämpas övergångsvis. Förslaget kan också

ifrågasättas från principiella utgångspunkter, då det medför att mycket

stora avgiftsskillnader kan förekomma även sedan kraven på programin-

nehåll m.m. blivit enhetliga. Enligt Lagrådets mening bör sålunda någon

sluttidpunkt finnas även i fråga om de upphävda avgiftsbestämmelserna.

Det synes mest konsekvent att bestämma denna tidpunkt till densamma

som gäller för undantagen i övrigt från de nya bestämmelserna, dvs. till

utgången av år 2008.

Lagrådet föreslår med hänvisning till det anförda att punkt 2 av ikraftträ-

dandebestämmelserna till koncessionslagen ges följande lydelse.

"I fråga om den som vid lagens ikraftträdande har tillstånd enligt lokalra-

diolagen (1993:120) tillämpas till utgången av år 2008 bestämmelserna i

15-17 och 32-37 §§ lokalradiolagen i stället för bestämmelserna i denna

lag."

För det fall att Lagrådets förslag inte följs kan lokalradiolagen inte - med

i Sverige vedertagen lagstiftningsteknik - upphävas utan måste finnas

kvar i de delar som berör avgifterna för "gamla" tillstånd.

Förslaget till lag om ändring i radio- och TV-lagen

1 kap. 6 §

En ny paragraf som hänvisar till lagen om koncessionsavgifter kan ges

följande lydelse.

" I lagen (1992:72) om koncessionsavgifter på televisionens och radions

områden finns bestämmelser om avgifter för tillstånd att sända TV-pro-

gram i hela landet och för tillstånd att sända lokalradio."

2 kap. 2 §

I paragrafen regleras vilken myndighet det är som meddelar

sändningstillstånd beträffande olika former av television och radio. I

första stycket anges när regeringen är tillståndsmyndighet och i andra-

fjärde styckena när tillståndsmyndighet är Radio- och TV-verket. I femte

stycket anges i första meningen att regeringen meddelar tillstånd i vissa

undantagsfall och i andra meningen att tillstånd att bedriva lokala digitala

ljudradiosändningar också meddelas av regeringen. Den sistnämnda

meningen har mer samband med tillståndsgivningen enligt första stycket

än med den enligt första meningen i femte stycket. Lagrådet förordar

därför att sista meningen i femte stycket flyttas till första stycket och där

förs in som en ny andra mening med följande lydelse. "Regeringen

meddelar också tillstånd att bedriva lokala digitala ljudradiosändningar."

5 kap. 2 §

Beträffande första stycket hänvisar Lagrådet till det som anförts under

rubriken Allmänt, såvitt gäller mångfald och reella yttrandemöjligheter.

Tilläggas kan att det bör här vara fråga om mångfald "i medieutbudet"

eller liknande uttryck och inte mångfald i allmänhet (jfr 5 kap. 10 § i för-

slaget).

Vidare bör det av paragrafen framgå att flera tillstånd kan meddelas be-

träffande samma sändningsområde (jfr 5 § första stycket sista meningen i

lokalradiolagen).

Övervägas bör också en motsvarighet till tredje stycket i 5 § lokalradiola-

gen där det föreskrivs att sändningsområdena skall utformas så att ett

stort antal sändningstillstånd kan lämnas. Ett sådant tillägg till

lagförslaget ter sig motiverat med hänsyn till 3 kap. 2 § andra stycket

YGL.

5 kap. 3 §

I paragrafen, som är ny, föreskrivs att Radio- och TV-verket, när ett till-

stånd för ett sändningsområde blir ledigt, skall kungöra detta. Vidare in-

nehåller paragrafen föreskrifter om vad som skall tas upp i kungörelsen. I

tredje meningen anges att det i kungörelsen skall upplysas om att den

som ansöker om tillstånd anses ha förklarat sig beredd att betala en årlig

avgift för lokalradio. I fjärde meningen föreskrivs att i kungörelsen skall

även anges att ansökan om tillstånd skall innehålla en redovisning av de

förhållanden som avses i 10 §. I 10 § anges de kriterier som skall ligga

till grund för urvalet i en konkurrenssituation vid fördelning av

sändningstillstånd.

Beträffande förslaget i tredje meningen hänvisar Lagrådet till vad Lagrå-

det anför i anslutning till 5 kap. 8 §. Vad angår fjärde meningen är enligt

Lagrådets mening hänvisningen till 10 § alltför oprecis och ger ingen di-

rekt ledning för vad som måste anges i kungörelsen. Det får också anses

mindre lämpligt att i lagbestämmelser om kungörande ge föreskrifter av

det slag som det här är fråga om. Behövs det några särskilda föreskrifter

får de lämpligen tas upp i en förordning. Mot bakgrund av det anförda

föreslår Lagrådet att tredje och fjärde meningarna i paragrafen får utgå.

Beträffande första meningen hänvisar Lagrådet till vad som sägs under 5

kap. 8 § och föreslår att meningen skall lyda: "När ett sändningsutrymme

för ett område blir ledigt skall Radio- och TV- verket kungöra detta."

5 kap. 4 §

I andra stycket av paragrafen föreslås vissa generella inskränkningar för

staten, landsting och kommuner när det gäller tillstånd att sända lokalra-

dio. Dessa får sålunda inte inneha sådant tillstånd vare sig direkt eller in-

direkt genom företag i vilket ett sådant organ har en del som motsvarar

minst 20 procent av samtliga aktier eller andelar eller genom avtal

ensamt har ett bestämmande inflytande. Bestämmelsen motsvarar delvis

6 § lokalradiolagen, men innebär en skärpning vad gäller den angivna

ägarandelen.

Den föreslagna bestämmelsen ger anledning till vissa frågor. Mot bak-

grund av syftet med bestämmelsen - att lokalradion inte skall fungera

som språkrör för myndigheter - kan sålunda ifrågasättas om den inte bör

vara tillämplig också om två eller flera av de angivna subjekten

tillsammans äger angiven del i samma företag, t.ex. samverkande

kommuner som har tio procent var. Detta synes med den föreslagna

avfattningen inte möjligt. Om inte avsikten är att träffa endast fall då ett

ensamt subjekt är dominerande ägare kan bestämmelsen jämkas på så sätt

att "ett sådant organ" ändras till "ett eller flera sådana subjekt", vidare att

orden "för dem gemensamt" infogas före "motsvarar .." samt att ordet

"ensamt" utgår. Lagrådet vill dessutom påpeka att en tillämpning av

bestämmelsen synes utesluten också i det fall tillstånd söks för ett

dotterföretag till ett företag som till mer än 20 procent ägs av stat eller

kommun.

5 kap. 5 §

Enligt den föreslagna bestämmelsen skall Radio- och TV-verket avvisa

ansökan om en sökande inte finnes behörig. Vem som är behörig anges

inte i lagtexten. I författningskommentaren anförs att härmed avses den

som inte är utesluten från att få tillstånd enligt 4 §.

Enligt Lagrådets mening kan dock en prövning enligt 4 § komma att

medföra vissa ställningstaganden i sak ("särskilda skäl" i första stycket,

"ett bestämmande inflytande" i andra stycket), varför gränsdragningen

mellan avvisning och avslag kan diskuteras. Några bärande skäl för att ha

en särskild avvisningsregel för vissa ansökningar synes inte föreligga,

särskilt som avvisningsbeslut enligt förslaget skall kunnas överklagas i

samma ordning som avslagsbeslut (13 kap. 1 a §). Lagrådet föreslår

därför att 5 § utgår och att Radio- och TV-verket således även i dessa fall

skall besluta om avslag på ansökningen. (Jfr med vad som gäller

beträffande närradio.)

5 kap. 7 §

Av paragrafen framgår att varje tillståndsperiod skall vara fyra år och att

den första perioden skall räknas från och med den 1 januari 2001.

Lagtexten ger inget besked i frågan hur länge ett tillstånd skall gälla som

exempelvis meddelas den 1 oktober 2002. Skall tillståndsperioden då

vara kortare än fyra år eller skall tillståndet gälla till den 1 oktober 2006?

Av motiven framgår emellertid att syftet med bestämmelsen är att ett

tillstånd att sända lokalradio skall gälla i högst fyra år och att de tillstånd

som meddelas under den första tillståndsperioden skall samtliga gälla till

utgången av år 2004. I exemplet ovan skall alltså tillståndet gälla till ut-

gången av sistnämnda år. Även fortsättningsvis löper tillstånden efter

förlängning ut vid slutet av fyraårsperioder. Vad som anförts bör framgå

av lagtexten. Lagrådet förordar att till paragrafen fogas en ny tredje

mening av följande lydelse: "Ett tillstånd gäller till utgången av den till-

ståndsperiod under vilken tillståndet meddelats."

5 kap. 8-10 §§

Eftersom det kan förväntas att antalet fall där det är fler än en sökande

per möjlighet att få sändningstillstånd är betydligt större än antalet fall

där det bara finns en sådan sökande, bör 8 § flyttas ned efter 9 och 10 §§

i remissförslaget.

I 8 § och andra lagrum används uttrycket "ledigt sändningstillstånd". Ut-

tryckssättet är mindre adekvat och bör ersättas med t.ex. "ledigt sänd-

ningsutrymme".

I punkten 1 i 8 § första stycket föreskrivs som förutsättning för tillstånd

enligt det "förenklade" tillståndsförfarandet med bara en som söker ett

tillstånd att denne skriftligen godtar de villkor som Radio- och TV-verket

avser att förena tillståndet med. Bestämmelsen synes obehövlig med

tanke på 5 kap. 13 § i förslaget där det föreskrivs att en sökande skall ges

tillfälle att ta del av och yttra sig över sådana villkor. Tillståndsgivningen

är en "ensidig" rättsakt från myndighetens sida och i och för sig inte

beroende på någon accept från sökandens sida. Punkten kan förefalla

vara en relikt från den tid då koncessionsvillkor för radio- och TV

meddelades i form av avtal med programföretagen (jfr prop. 1995/96:160

s. 82 ff.). I sakens natur ligger å andra sidan att tillstånd knappast utan

vidare ges till den som inte är beredd att iaktta de villkor som ett tillstånd

förenas med. Även ur denna synvinkel synes punkten obehövlig.

Enligt punkten 2 i 8 § första stycket är en annan förutsättning för tillstånd

i det förenklade förfarandet att avgiften enligt lagen om

koncessionsavgift på televisionens och radions områden betalas inom två

veckor från det att underrättelsen om eventuellt kommande tillstånd

skickats ut. Bestämmelsen är inte förenlig med den föreslagna 6 a § i

avgiftslagen som anger att avgift skall betalas före utgången av januari

månad det kalenderår som avgiften avser. Skall den sist nämnda

bestämmelsen gälla också för tillstånd som meddelats i det förenklade

förfarandet, bör punkten 2 utgå. Behövs någon form av ekonomiskt

åtagande, kan detta i stället ske genom att en ensamsökande skall ställa

säkerhet för avgiften för första året.

Med hänsyn till vad Lagrådet nu sagt kan även andra och tredje styckena

i 8 § utgå.

Vad som möjligen saknas i 8 § är föreskrifter om hur Radio- och TV-ver-

ket skall förhålla sig vid prövningen i de fall sökanden är i konkurs eller i

likvidation (jfr 5 kap. 20 § i förslaget), ställd under förvaltarskap eller på

någon annan jämförlig grund uppenbarligen inte bör komma i fråga som

tillståndshavare. Lagrådet förordar att frågan övervägs i det fortsatta lag-

stiftningsarbetet.

I 9 § sägs inledningsvis "Om två eller flera ansökningar finns" men inget

om att ansökningarna avser samma sändningsutrymme vilket bör framgå

av lagtexten. Det är inte heller klart om det är ansökningar eller sökande

(jfr 8 §) som avses i 9 § (och 10 §).

Lagtexten ger vid handen att paragrafen omfattar också det fallet att det

finns flera ansökningar beträffande flera sändningsutrymmen inom ett

sändningsområde men att det bara finns en ansökan per möjlighet att

sända och att alltså alla sökande kan tillgodoses. Det bör framgå huruvida

8 § eller 9 och 10 §§ i förslaget skall tillämpas i det fallet.

Beträffande 10 § första stycket i förslaget hänvisar Lagrådet till det som

sagts under rubriken Allmänt.

I fråga om andra stycket i 10 § kan frågan ställas, om hänsyn vid fördel-

ningen över huvud taget får tas till programverksamhetens anknytning till

en avsedd åskådning. Det som nu står i stycket följer redan av 2 kap. 12 §

andra stycket regeringsformen och torde därför vara överflödigt att upp-

repa här.

I tredje stycket av 10 § finns en definition av begreppet eget material,

bl.a. avses med detta uttryck program som är "unika" för den egna

verksamheten. Ordet för tanken till att det är ett krav att ingen annan har

program av detta slag. Detta synes inte vara avsikten utan att det skall

vara program som har tillkommit enbart för den egna verksamheten.

Kravet bör inte hindra att t.ex. ett program som bedöms ha allmänt

intresse återutsänds av något annat programföretag. Ett andra rekvisit

enligt tredje stycket är att program skall ha bearbetats redaktionellt. Häri

ligger enligt remissen (avsnitt 6.2.2) att det har utförts ett visst mått av

självständigt arbete och att det som skapas håller en viss journalistisk

nivå. Åtminstone det senare är svårt att utläsa ur lagtexten, och det kan

starkt sättas i fråga om ett sådant kvalitetskrav alls är förenligt med YGL.

Lagrådet anser att hänsyn inte skall få tas till den journalistiska nivån i

programmen. Vidare ifrågasätter Lagrådet det riktiga i att definition på

eget material utesluter direktsändningar från exempelvis kommunala

debatter.

5 kap. 11 §

I paragrafen anges vissa typer av villkor som alltid får förenas med ett

tillstånd att sända lokalradio. Enligt punkt 1 gäller detta skyldighet att

"sända program i en viss del av landet". I författningskommentaren anges

att bestämmelsen innebär att tillståndsmyndigheten kan ställa krav på att

sändningarna når en minsta andel av befolkningen i området. Detta synes

dock inte följa av den föreslagna lagtexten. Lagrådet föreslår att punkten

i stället utformas enligt följande: ".. skyldighet att 1. Sända program i en

viss del av sändningsområdet eller som når en viss del av befolkningen

inom området.".

5 kap. 12 §

Med hänsyn till vad Lagrådet anfört beträffande placering av 8 § efter 9

och 10 §§ i 5 kap. bör inledningen till paragrafen lyda: "Sändnings-

tillstånd får även förenas med villkor som avser skyldighet att". Vidare

bör det i ett andra stycke föreskrivas att första stycket inte gäller i fall

som avses i 8 §.

I punkten 3 bör "anknytning till det egna sändningsområdet" bytas mot

"lokal anknytning", ett uttryckssätt som används i 5 kap. 10 §.

5 kap. 13 §

Av andra meningen framgår att beslut om sändningstillstånd endast får

innehålla villkor som den sökande godtagit. Med hänsyn till vad

Lagrådet anfört beträffande 8 § bör meningen utgå.

5 kap. 14 §

I paragrafen anges när ett tillstånd att sända lokalradio skall förlängas

med ytterligarre en tillståndsperiod. Av lagtexten att döma skall förläng-

ning beslutas oberoende av om tillståndshavaren begärt det. Enligt Lagrå-

dets mening är det dock naturligt att frågan om förlängning tas upp först

om tillståndshavaren tar initiativ härtill. Den senaste tidpunkten för en

begäran om förlängning kan förslagsvis sättas till sex månader före till-

ståndsperiodens utgång. Lagrådet förordar att ett sådant tillägg görs i

början av första stycket. Den senaste tidpunkten för Radio- och TV-

verket att meddela att förlängning inte kommer att medges (tredje stycket

i förslaget) kan då sättas till fyra månader.

Lagrådet förordar vidare vissa redaktionella ändringar av paragrafen. Så-

lunda bör fjärde punkten i första stycket, vilken är av delvis annan karak-

tär än punkterna 1-3, utgå ur detta stycke och i stället bilda ett eget

stycke. Vidare bör bestämmelsen i andra stycket, vilken hänvisar till

punkt 3 i första stycket, hellre läggas till i denna punkt. Andra stycket

kan då utgå.

Sammanfattningsvis föreslår Lagrådet att paragrafen utformas enligt föl-

jande.

"Om en tillståndshavare senast sex månader före tillståndsperiodens ut-

gång begär förlängning av sitt sändningstillstånd skall detta förlängas

med ytterligare en tillståndsperiod, om inte

1. det finns grund för återkallelse av tillståndet enligt 11 kap.,

2. tillståndshavaren väsentligen brutit mot villkor som enligt 11 eller 12 §

förenats med sändningstillståndet, eller

3. tillståndshavaren väsentligen brutit mot bestämmelsen om eget

material i 6 kap. 7 a § och det inte finns särskilda skäl för att tillståndet

ändå skall förlängas.

Ett tillstånd skall inte heller förlängas om förändringar i tekniken eller i

användningen av radiofrekvenser på grund av internationella överens-

kommelser som Sverige anslutit sig till medför att ett nytt tillstånd med

samma villkor inte skulle meddelas.

Om Radio- och TV-verket inte avser att medge förlängning skall verket,

senast fyra månader före tillståndsperiodens utgång, meddela

tillståndshavaren att tillståndet inte kommer att förlängas.

Som tillståndshavare ändrade indelningen."

5 kap. 15 §

I första stycket anges att Radio- och TV-verket får besluta om en ändrad

indelning av sändningsområden. Av andra stycket framgår att ett sådant

beslut inte får fattas senare än sex månader före tillståndsperiodens ut-

gång. Lagtexten förhindrar inte att ett beslut om ändrad indelning fattas

när som helst före den angivna tidsperioden.

Paragrafen har sin motsvarighet i 9 § lokalradiolagen. Av den paragrafen

framgår att en förändrad indelning får beslutas vid utgången av varje till-

ståndsperiod. Vid remissföredragningen har upplysts att det inte funnits

någon avsikt att vid överförandet av bestämmelserna från 9 § lokalradio-

lagen till förevarande paragraf ändra på begränsningen till tillståndsperio-

dens utgång. Paragrafen bör därför kompletteras med en motsvarande

bestämmelse. Lagrådet förordar att första meningen i första stycket ges

följande lydelse:

"Radio och TV-verket får besluta om en ändrad indelning av sändnings-

områden vid utgången av en tillståndsperiod."

5 kap. 16 §

I paragrafen finns bestämmelser om att Radio- och TV-verket i visst fall

kan besluta att en tidigare tillståndshavare får fortsätta att sända efter till-

ståndsperiodens slut i avvaktan på att verkets beslut enligt 15 § tredje

stycket vinner laga kraft. Paragrafen måste alltså läsas tillsammans med

detta senare lagrum, vilket reglerar det fallet att Radio- och TV-verket

beslutat om ändrad indelning av sändningsområden och att tvekan därför

kan uppstå om vem som är tillståndshavare för ett visst område. Verket

skall då meddela särskilt beslut om vem som skall anses som

tillståndshavare.

Lagrådet konstaterar att 16 § endast tar sikte på det fallet att Radio- och

TV-verket genom beslut enligt 15 § tredje stycket identifierat en viss till-

ståndshavare. Det är endast denne som kommer i fråga för att sända efter

tillståndsperiodens slut. Inte heller kan paragrafen tillämpas om verket

enligt 15 § tredje stycket funnit att ingen kan anses som tillståndshavare.

Mot den angivna bakgrunden föreslår Lagrådet att paragrafen utformas

enligt följande.

"Har Radio- och TV-verket meddelat beslut enligt 15 § tredje stycket

första meningen om att någon skall anses som tillståndshavare, får verket

medge denne att sända efter tillståndsperiodens slut i avvaktan på att be-

slutet vinner laga kraft. Sådant medgivande skall lämnas för ett visst

sändningsområde för en viss tid."

5 kap. 17 §

Av första stycket framgår att tillstånd får överlåtas efter medgivande av

tillståndsmyndigheten. Sådant medgivande skall lämnas under förutsätt-

ning att förvärvaren inte redan har inflytande över tillstånd i

sändningsområdet. En i lagtexten inte angiven förutsättning måste

självfallet vara att förvärvaren är behörig att få tillstånd. Enligt Lagrådets

mening bör denna förutsättning föras in i lagen. Lagrådet föreslår att

första stycket ges följande lydelse.

"Ett tillstånd får överlåtas om Radio- och TV-verket medger det. Sådant

medgivande skall inte lämnas om

1. förvärvaren enligt 4 § andra stycket inte skulle kunna få tillstånd att

sända lokalradio, eller

2. förvärvaren redan har tillstånd att sända lokalradio i samma sändnings-

område, direkt eller indirekt genom företag i vilket förvärvaren har del

som motsvarar minst 20 procent av samtliga aktier eller andelar eller ge-

nom avtal ensam har ett bestämmande inflytande."

Lagrådet kan också hänvisa till vad Lagrådet anfört angående 5 kap. 4 §

andra stycket.

I andra stycket bör i tydlighetens intresse efter ordet mångfalden föras in

orden "i medieutbudet". I tredje stycket bör vidare orden "enligt denna

lag" utgå.

5 kap. 19 §

I paragrafen anges att "den som vill frånsäga sig" ett tillstånd skriftligen

skall anmäla det till Radio- och TV-verket. Tillståndet skall anses

"frånträtt" när anmälan kommit in till verket eller den senare dag som an-

ges i anmälan. Bestämmelsen har sin motsvarighet i 19 § lokalradiolagen,

vari dock används uttryckssättet "den som vill frånträda ett tillstånd". I

radio- och TV-lagen återfinns inte dessa begrepp, utan här talas

genomgående om "återkallelse" av tillstånd. Sålunda anges i 11 kap. 1 §

första meningen att ett tillstånd att sända ljudradio- eller TV-program

skall återkallas på begäran av tillståndshavaren. Någon ändring härvidlag

föreslås inte i remissen. Enligt Lagrådets mening bör därför begreppet

återkallelse användas även då det är fråga om att tillstånd att sända

lokalradio upphör på tillståndshavarens begäran. Frågan kan dessutom

ställas om den föreslagna 5 kap. 19 § fyller någon självständig funktion

vid sidan av 11 kap. 1 §. Enligt Lagrådets mening synes paragrafen

kunna utgå. Om tidpunkten för upphörande av tillstånd att sända

lokalradio vid återkallelse på grund av tillståndshavarens egen begäran

anses böra regleras särskilt, föreslår Lagrådet att paragrafen utformas

enligt följande.

"Om en tillståndshavare begärt att hans tillstånd skall återkallas, skall

tillståndet anses ha upphört att gälla den dag en sådan begäran kom in till

Radio- och TV-verket eller den senare dag som tillståndshavaren angett."

Lagrådet vill tillägga att uttrycken "frånträds" och "frånträtts" används

också i remissens förslag till 8 a § koncessionsavgiftslagen, vid sidan av

uttrycket "återkallas". Konsekvensändringar bör göras i den paragrafen.

Om tidpunkten för när tillståndet skall anses ha upphört att gälla regleras

särskilt enligt ovan, bör vidare i 8 a § den angivna tidsperioden nittio

dagar räknas från "den dag då tillståndet enligt 5 kap. 19 § radio- och

TV-lagen skall anses ha upphört att gälla".

9 kap. 7 a §

Bestämmelsen har hämtats från 29 § första stycket lokalradiolagen. Den

stämmer i det mesta överens med 9 kap. 7 § radio- och TV-lagen. Skill-

naden är endast att den först nämnda paragrafen avser lokalradion medan

den senare gäller programföretag som har sändningstillstånd av rege-

ringen. Regleringen blir enklare om 7 a § utgår och det till 7 § läggs en

sista mening av följande lydelse: " Motsvarande gäller i fråga om den

som har tillstånd att sända lokalradio."

9 kap. 9 a och 9 b §§

I lagrådsremissen föreslås att i 9 kap. införs två nya paragrafer, 9 a och 9

b §§. Kapitlet avslutas emellertid i dag med 9 §. De nya paragraferna bör

därför enligt Lagrådets mening betecknas 10 respektive 11 §.

Rubrikerna till 10 kap. och 12 kap.

Rubriken till 10 kap. lyder "Straff och avgifter m.m." Den är något miss-

visande eftersom i 10 kap. inte behandlas koncessionsavgifterna. Dessa

återfinns i koncessionsavgiftslagen. Vad som tas upp i 10 kap. är avgifter

benämnda särskilda avgifter. Lagrådet föreslår att rubriken ändras i

enlighet härmed och ges följande lydelse: "Straff och särskilda avgifter,

m.m.". Motsvarande ändring bör göras i rubriken till 12 kap.

13 kap. 1 a §

I första stycket anges i vilka fall Radio- och TV-verkets beslut om lokal-

radio får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Lagrådets förslag

under 5 kap. 5 § medför att punkt 1 angående beslut om avvisning av an-

sökan bör utgå. Uttryckssättet i punkt 2 - "fördelning av tillstånd" - är en-

ligt Lagrådets mening mindre lämpligt, eftersom innebörden av ifrågava-

rande beslut synes vara att en ansökan bifalls medan övriga avslås.

Lagrådet förordar vidare vissa redaktionella ändringar i paragrafen, som

då får följande lydelse.

"Beslut av Radio- och TV-verket om lokalradio får överklagas hos

allmän förvaltningsdomstol, om det gäller beslut om att

1. avslå ansökan om tillstånd,

2. inte medge överlåtelse av tillstånd,

3. inte förlänga ett tillstånd.

4. återkalla ett meddelat tillstånd, och

5. någon enligt 5 kap. 15 § tredje stycket skall anses som

tillståndshavare..

Mål om överklagande av beslut som avses i första stycket 1 och 4 skall

handläggas skyndsamt.

Beslut som avses i första stycket 2-4 gäller omedelbart om inte

något annat förordnas."

Övergångsbestämmelserna

Punkt 3 bör ges en mera överskådlig utformning. Punkten bör dessutom

kompletteras med en bestämmelse om att 31 a-31 e §§ lokalradiolagen

alltjämt skall tillämpas i fråga om sändningar som lokalradiolagen fortfa-

rande är eller tidigare har varit tillämplig på. Vidare bör 38 och 39 §§

lokalradiolagen fortfarande tillämpas i ärenden som har anhängiggjorts

hos Granskningsnämnden för radio och TV eller Radio- och TV-verket

före den 1 juli 2000. En bestämmelse av denna innebörd kommer att om-

fatta också mål hos förvaltningsdomstolarna där beslut i sådana ärenden

överprövas. Slutligen bör - som Lagrådet förordat beträffande ikraftträ-

dandebestämmelserna till lagen om ändring i lagen om koncessionsavgift

på televisionens område - första meningen i punkten 3.1 i förslaget till nu

behandlade övergångsbestämmelser utgå.

En ny punkt 4 bör avse förelägganden som meddelats före den 1 juli

2000 enligt 29-31 §§ lokalradiolagen. Sådana förelägganden bör gälla

som om de meddelats enligt motsvarande bestämmelser i radio- och TV-

lagen.

Med hänsyn till vad som nu anförts förordar Lagrådet att punkterna 3 och

4 ges följande lydelse.

" 3. I fråga om sådana sändningar av lokalradio för vilka tillstånd medde-

lats före den 1 juli 2000 tillämpas de nya bestämmelserna med följande

undantag.

a) Bestämmelserna om tillstånd i 8 § första stycket och andra stycket

första meningen lokalradiolagen tillämpas till utgången av år 2008. Ett

tillstånd skall dock inte förlängas, om det finns grund för återkallelse av

det.

b) Bestämmelserna om sändningars innehåll i 22 § första stycket samt,

såvitt avser brott mot denna paragraf, 30 § lokalradiolagen tillämpas till

utgången av år 2008.

c) Tillstånd att sända lokalradio får inte återkallas enligt 11 kap. 5 §

första stycket 3 eller 4. I fråga om förvärv av tillstånd som har skett före

den 1 juli 2000 tillämpas 28 § andra stycket första meningen

lokalradiolagen i stället för 11 kap. 5 § andra stycket.

d) Bestämmelserna om sanktioner i 31 a-31 e §§ lokalradiolagen tilläm-

pas i fråga om sådana sändningar av lokalradio på vilka den lagen är eller

har varit tillämplig.

e) Bestämmelserna om överklagande m.m. i 38 och 39 §§

lokalradiolagen tillämpas i ärenden som väckts hos Granskningsnämnden

för radio och TV eller Radio- och TV-verket före den 1 juli 2000.

4. Förelägganden som meddelats enligt 29-31 §§ lokalradiolagen gäller

som om de meddelats enligt motsvarande nya bestämmelser."

Övriga lagförslag

Lagrådet lämnar förslagen utan erinran.

Kulturdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 3 februari 2000

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Hjelm-
[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Engqvist,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: Marita[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1999/2000:55

Kommersiell lokalradio

 Lagen omtryckt 1998:1442.

 Senaste lydelse 1996:855.

 Senaste lydelse 1994:402.

 Senaste lydelse 1994:402.

 Lydelse enligt prop 1999/2000:50.

 Senaste lydelse 1996:860.

 Senaste lydelse 1999:1007.

 Senaste lydelse 1998:1713.

 Tidigare 5 § upphävd genom 1998:1713.

 Senaste lydelse 1998:1713.

 Senaste lydelse 1997:334.

 Senaste lydelse 1996:854.

 Senaste lydelse 1996:855.

 Senaste lydelse 1994:402.

 Senaste lydelse 1994:402.

 Senaste lydelse 1994:402.

 Senaste lydelse 1996:860.

 Senaste lydelse 1999:1007.

 Senaste lydelse 1998:1713.

 Tidigare 5 § upphävd genom 1998:1713.

 Senaste lydelse 1998:1713.

Prop. 1999/2000:55

4

1

27

77

77

77

28

77

77

77

33

77

77

77

37

77

77

77

75

77

77

77

77

77

77

77

78

77

77

77

83

77

77

77

90

77

77

77

Prop. 1999/2000:55

Bilaga 1

93

77

Prop. 1999/2000:55

Bilaga 1

77

77

Prop. 1999/2000:55

Bilaga 3

120

77

Prop. 1999/2000:55

Bilaga 2

Prop. 1999/2000:55

Bilaga 3

Prop. 1999/2000:55

Bilaga 3

Prop. 1999/2000:55

Bilaga 4

161

77

Prop. 1999/2000:55

Bilaga 5

Prop. 1999/2000:55

163

77