Regeringens skrivelse

1998/99:39

1998 års redogörelse för tillämpningen av lagen

(1991:572) om särskild utlänningskontroll

Skr.

1998/99:39

Regeringen överlämnar denna skrivelse till riksdagen.

Stockholm den 17 december 1998

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Laila Freivalds

 (Justitiedepartementet)

Skrivelsens huvudsakliga innehåll

I skrivelsen lämnar regeringen en redogörelse för tillämpningen av lagen

(1991:572) om särskild utlänningskontroll under tiden den 1 juli 1997 -

den 30 juni 1998.

 I skrivelsen konstateras att lagen har tillämpats en gång under den nu

aktuella perioden.

1 Inledning

I samband med införandet av lagen (1991:572) om särskild

utlänningskontroll ansågs att den parlamentariska kontrollen av hur

regeringen tillämpar terroristbestämmelserna och reglerna om tvångs-

åtgärder - liksom under tidigare år - bör ske genom att regeringen

årligen lämnar en skrivelse till riksdagen (prop. 1990/91:118 s.72, bet.

1990/91:JuU29 s. 32, rskr. 1990/91:298). Den senaste redogörelsen

lämnades i regeringens skrivelse 1997/98:53 (bet. 1997/98:JuU16, rskr

1997/98:17).

Regeringen lämnar nu en motsvarande redogörelse för tiden den 1 juli

1997 - den 30 juni 1998. Rikspolisstyrelsen har som underlag för

redogörelsen i en skrivelse till regeringen den 16 december 1998

redogjort för tillämpningen av lagen om särskild utlänningskontroll

under den aktuella perioden.

2 Lagen (1991:572) om särskild

utlänningskontroll

Särskilda bestämmelser med syfte att bekämpa terrorism infördes i

svensk lagstiftning genom lagen (1973:162) om särskilda åtgärder till

förebyggande av vissa våldsdåd med internationell bakgrund. Reglerna

syftade till att göra det möjligt att hindra presumtiva terrorister från att

komma in i eller stanna kvar i vårt land och att skapa utrymme för

kontroll i de fall då de av asylrättsliga skäl ändå måste beredas en fristad

i landet.

Bestämmelserna har ändrats vid flera tillfällen. Sedan den 1 juli 1991

återfinns de i lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll.

Vid den nya lagens tillkomst konstaterades att särskilda bestämmelser

alltjämt behövs som ger utrymme för att ur landet avlägsna sådana

utlänningar som bedöms som farliga med hänsyn till risken för

terrorhandlingar (prop. 1990/91:118 s. 30).

Enligt lagen skall en utlänning kunna utvisas om det av hänsyn till

rikets säkerhet eller vad som är känt om hans tidigare verksamhet och

övriga omständigheter kan befaras att han kommer att begå eller

medverka till en brottslig gärning som innefattar våld, hot eller tvång för

politiska syften. Bestämmelserna i utlänningslagen (1989:529) om

avvisning och utvisning skall dock tillämpas i första hand.

Det krävs inte att personen i fråga tillhör en viss organisation för att

lagen skall kunna tillämpas. Utvisning kan tillämpas även vid brottslig

gärning i en främmande stat. Detta gäller dock inte en gärning som har

övervägande karaktär av politiskt brott. Den tidigare möjligheten att

föreskriva om s.k. kommunarrest samt om byte av bostad och arbete har

avskaffats. Om ett utvisningsbeslut inte kan verkställas på grund av att

utlänningen t.ex. riskerar dödsstraff eller tortyr i det land till vilket han

skall utvisas, skall regeringen förordna om inhibition av verkställigheten.

Regeringen kan i sådant fall meddela bestämmelser om skyldighet för

utlänningen att på vissa tider anmäla sig hos en polismyndighet, s.k.

anmälningsplikt. Regeringen får även förordna att vissa särskilda

bestämmelser rörande tvångsåtgärder i spaningssyfte, t.ex. husrannsakan

och hemlig teleavlyssning, får tillämpas. Ett beslut om anmälningsplikt

eller ett förordnande om befogenhet att tillämpa tvångsmedels-

bestämmelserna är giltigt i högst tre år. Efter giltighetstidens utgång skall

frågan prövas av allmän domstol.

3 Den parlamentariska kontrollen

Terroristbestämmelserna och reglerna om särskilda tvångsåtgärder fick

vid sin tillkomst en begränsad giltighetstid vilket innebar en

kontrollmöjlighet över regeringens och myndigheternas handlande. När

terroristbestämmelserna permanentades år 1975 uttalades att regeringen

varje år skulle lämna en skrivelse till riksdagen med redovisning av

terroristbestämmelsernas tillämpning (prop. 1975/76;18 s. 161). En

motsvarande redovisning sker såvitt avser bestämmelserna i rätte-

gångsbalken om hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning samt

lagen (1995:1506) om hemlig kameraövervakning. I samband med

införandet av lagen om särskild utlänningskontroll ansågs, som nämnts

ovan, att den parlamentariska kontrollen av hur regeringen tillämpar

terroristbestämmelserna och reglerna om tvångsåtgärder även i fortsätt-

ningen bör ske genom att regeringen årligen lämnar en skrivelse till

riksdagen.

Som framgår av betänkandet 1996/97:JuU13 har regeringen den 30

januari 1997 fattat beslut om direktiv för en parlamentarisk kommitté

med uppgift att utreda frågan om en ny instans- och processordning vid

tillämpning av utlännings- och medborgarskapslagstiftningen (dir.

1997:20). I kommitténs uppdrag ingår att utreda om det mot bakgrund av

Sveriges internationella förpliktelser finns behov av att ändra den

gällande ordningen med regeringen som första och sista instans i ärenden

enligt lagen om särskild utlänningskontroll. Kommittén är oförhindrad att

föreslå att någon annan instans än regeringen skall fatta beslut eller att en

ordning införs som innebär att regeringens beslut kan bli föremål för

prövning i någon form. Kommittén skall särskilt beakta att de ofta

känsliga säkerhets- och utrikespolitiska överväganden som kan bli

aktuella i dessa ärenden tillgodoses i beslutsfattandet. Kommitténs arbete

i denna del skall vara slutfört den 31 januari 1999.

4 Redogörelse för tillämpningen av lagen om

särskild utlänningskontroll

Lagen har tillämpats vid ett tillfälle under perioden. I det ärendet

upphävde regeringen ett tidigare meddelat beslut om utvisning med stöd

av lagen.

Som en jämförelse redovisas antalet fall där lagen tidigare har

tillämpats.

- 1991/1992 - lagen tillämpades vid tre tillfällen

- 1992/1993 - lagen tillämpades vid tre tillfällen

- 1993/1994 - lagen tillämpades inte vid något tillfälle

- 1994/1995 - lagen tillämpades vid fem tillfällen

- 1995/1996 - lagen tillämpades vid fyra tillfällen

- 1996/1997 - lagen tillämpades inte vid något tillfälle

Det kan därmed konstateras att lagen totalt har tillämpats ett femtontal

gånger under den tid den varit i kraft. I redovisningen ingår också de

ärenden där omprövning begärts av tidigare beslut.

5 Den internationella terrorismens utveckling

Två svenska turister bortfördes i augusti 1998 tillsammans med en

nyzeeländsk medborgare av rebeller i gränsområdet mellan Kongo,

Uganda och Rwanda. Kidnapparna tillhör enligt uppgift organisationen

PALIR, bestående av hutuofficerare från den tidigare rwandiska armén

med mål att störta tutsiregimen i Rwanda. Kidnappningen är ovanlig

såtillvida att förövarna inte framfört några krav. Utrikesförvaltningen har

inte lyckats att komma i kontakt med gärningsmännen trots stora

ansträngningar. Utrikesdepartementet samarbetar och koordinerar det

löpande arbetet med Nya Zeeland och står också i nära kontakt med

andra regeringar, som har speciell kunskap om regionen. Ärendet har

fortsatt hög prioritet.

Sverige har annars varit förskonat från terroristdåd. Underåriga av

kurdiskt ursprung, som mot vårdnadshavares vilja avvikit från ett

sommarläger till träning utomlands i PKK:s regi, har varit föremål för

polisens uppmärksamhet.

I världen i övrigt har terrorismen fortsatt på ett sätt som visar att den

alltmer är ett globalt fenomen. Den kan drabba när som helst och var som

helst, något som visats genom terrordåden mot de amerikanska

ambassaderna i Nairobi och Dar es Salaam, långt från de konflikter vi

vant oss vid att förknippa med terrorism.

I Europa ter sig bilden nu lite ljusare. På Nordirland ser IRA:s

vapenvila ut att hålla liksom den historiska långfredagsöverens-

kommelsen . Det politiska ledarskapet på ömse sidor håller fast vid

förhandlingsvägen, men till de ännu olösta frågorna hör överlämnadet av

vapen och frisläppandet av fångar. Inställningen hos utbrytargrupper är

en annan osäkerhetsfaktor illustrerad av terrordådet i Omagh. I Spanien

förklarade baskiska ETA, efter många års våldskampanj, en ensidig

vapenvila i september 1998. Denna möttes med en del misstro med

hänsyn till att tidigare motsvarande deklaration inte visat sig hålla, men

har likväl lett till en försiktig förhoppning om att konflikten kan vara på

väg in i en mindre militant fas.

I Turkiet har under året kampen mot PKK intensifierats på flera plan

bl.a. militärt i de sydöstra delarna av landet. De i Irak verksamma

konkurrerande kurdiska rörelserna KDP (Barzani) och PUK (Talebani)

har i en överenskommelse i Washington gått med på att ingripa mot PKK

i av dem behärskade områden och turkiska regeringen har under starkt

tryck förmått Syrien att upphöra med att ge PKK-ledare Öcalan en fristad

i landet. Gripandet av Öcalan i Rom har sedermera komplicerat

förbindelserna mellan Turkiet och Italien sedan Italien ansett att det finns

hinder att utlämna honom.

Icke-europeiska terroristgrupper har i Europa huvudsakligen ägnat sig

åt propagandaverksamhet och insamling av pengar. Nätverk av det

algeriska GIA har skadats genom ingripanden av polis och säker-

hetstjänst i Storbritannien och Belgien.

I Mellanöstern ökar risken för nya terroristattacker från extrema

grupper varje gång fredsprocessen gör framsteg. I Algeriet har terror-

dåden fortsatt, men på senare tid på en något lägre nivå. I Colombia har

den nya administrationen förklarat sig eftersträva förhandlingar med

landets två gerillaorganisationer FARC och ELN liksom med andra

stridande parter.

Ett särskilt problem har under året varit de terrordåd som anses utgå

från den numera i Afghanistan verksamme f.d. saudiarabiske

medborgaren Usama bin Laden. Denne utfärdade via media i Europa i

början av året en egen s.k. fatwa av global inriktning mot USA och dess

allierade. Terrordåden i Nairobi, Dar es Salaam och Kapstaden under året

kan vara förknippade med det nätverk av olika muslimska militanta

extremiströrelser som bin Laden, i kraft också av sina finansiella

resurser, kunnat etablera.

Det internationella samarbetet mot terrorismen ledde i slutet av förra

året till att en konvention mot terrorbombningar antogs i FN. Den

undertecknades av Sverige i början av 1998. Sedan dess har för-

handlingar förts om en konvention mot nukleär terrorism som i princip är

klar förutom ett omtvistat förslag till undantag för reguljära militära

förband. Det internationella normativa förhandlingsarbetet riktas nu

alltmer in på ett franskt förslag till konvention ägnat att söka komma åt

terrorismen genom att strypa finansieringen. Detta har hittills diskuterats

främst inom EU och G 7/8, men kommer under år 1999 även att börja

behandlas inom FN. Sverige medverkar även i övrigt aktivt i det arbete

som bedrivs inom främst EU för att bekämpa terrorismen, såväl inom

ramen för samarbetet inom utrikes- och säkerhetspolitiken som inom

samarbetet på de rättsliga och polisiära områdena.

Justitiedepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 17 december 1998

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Hjelm-
[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet Freivalds

Regeringen beslutar skrivelse 1998/99:39 1998 års redogörelse för

tillämpningen av lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll

Skr. 1998/99:39

4

1