Regeringens skrivelse 1990/91:148

om pensionärernas medinflytande

Skr. 1990/91:148

Regeringen bereder riksdagen tillfälle att ta del av vad som har tagils upp i bifogade uldrag ur regeringsprolokollet den 14 mars 1991.

På regeringens vägnar Ingvar[REDACTED_EFTERNAMN]

Ingela[REDACTED_EFTERNAMN]

Skrivelsens huvudsakliga innehåll

I skrivelsen redovisas hur regeringen avser atl stärka pensionärernas infly­lande i samhällsfrågorna på cenlral nivå genom all en kommitté inrällas med representanter för regeringen och pensionärsorganisationerna. Denna kommitté skall ulgöra etl forum för överläggningar mellan regeringen och representanter för organisationer som förelräder pensionärerna.

Skrivelsen redovisar också regeringens syn på hur inflylandefrågor för pensionärerna på kommun- och landstingsnivå bör kunna lösas.

I    Riksdagen 1990/91. 1 saml Nr 148

Socialdepartementet

Skr. 1990/91:148

Utdrag ur prolokoll vid regeringssammanlräde den 14 mars 1991

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande och statsråden S.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], R.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], G.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Skrivelse om pensionärernas medinflytande 1. Inledning

Pensionärerna utgör en slor och växande andel av Sveriges befolkning. Generellt sell har pensionärerna goda möjligheler att della i och påverka samhällsdebatten i frågor som de anser angelägna. De är emellertid i förhällande till sin andel av befolkningen underrepresenterade i de poli­tiskt beslutande försarnlingarna.

Frågan om formerna för pensionärernas medinflytande har aktualiserats i olika sammanhang. Bl. a. har detta skell i riksdagen i motion 1978/79: 515 av Olof[REDACTED_EFTERNAMN] m. fl. om åtgärder för de äldre. Där slås fasl all del är naturligt att regeringen, innan beslut som är av slor betydelse för de äldre fallas, låter företrädare för pensionärerna komma lill tals. Vidare framhålls all arbetsformerna för sådana överläggningar bör utvecklas och fördjupas.

Mot denna bakgrund bemyndigade regeringen genom beslut den 12 mars 1987 dåvarande chefen för socialdepartementet atl lillkalla en särskild utredare (f d. förbundsordföranden Karl Erik Persson) med uppdrag atl analysera formerna för pensionärernas medinflytande i vissa samhällsfrå­gor och redovisa förslag till hur dessa kunde utformas i framliden. Den särskilde utredaren redovisade resultatet av sill arbele i belänkandel (SOU 1988:65) Pensionärerna inflytande och medbestämmande. Utredarens sammanfattning av betänkandets innehåll bör fogas som bilaga lill prolo­kollel i delta ärende. Belänkandet har remissbehandlals. En sammanställ­ning av remissyttrandena finns tillgänglig hos socialdepartementet (dnr F 552/89).

Jag avser nu alt ta upp denna fråga och redovisa vilka ålgärder som enligt min mening bör vidias för att förstärka pensionärernas medinfly­tande.

2. Pensionärernas inflytande på central nivå

Pensionärerna ulgör en slor andel av Sveriges befolkning. Antalet ålders­pensionärer uppgick i december 1990 lill 1 553 774 personer medan för­tidspensionärerna vid samma tidpunkt utgjorde 361 356 personer.

Frågorom samhällels ulformning liksom förändringar och reformer som Skr. 1990/91: 148 genomförs av de poliliska församlingarna på cenlral, regional och lokal nivå berör pensionärerna i lika hög grad som andra grupper i samhället. Vissa frågor berör dock pensionärerna i högre grad än andra. Jag tänker då t. ex. på frågor som gäller utformningen av äldreomsorgen, boendefrågor i vid bemärkelse och kommunikationer inkl. färdtjänst. Pensionärsorgani­sationerna bedriver som företrädare för olika pensionärsgrupper ell vikligt arbele i sådana frågor.

När del gäller organisationernas konlakler med regeringen i frågor av della slag har ingen särskild ordning för sådana kontakter ulformals. Organisalionerna har påpekat all man ser della som en brist och har därför begärt hos regeringen all kontakterna skall få en mera organiserad form. Detta var också en av huvudorsakerna lill alt den särskilde utredaren fick i uppdrag all göra en översyn av inflytandefrågorna. Utredaren har förordat all en överläggningsrätt för pensionärsorganisationerna införs genom avtal på cenlral nivå, i försia hand försöksvis för en period av fem år. För egen del släller jag mig tveksam lill all regeringen på det sätt utredaren föreslår skulle binda sig för att överlägga på visst säll i alla principiella frågor inom vidsträckta samhällsområden. Mot en sådan överläggningsrätl för vissa intresseorganisationer lalar bl.a. alt den kan ses som en inskränkning i den handlingsfrihet som regeringen har enligt 7 kap. 2 § regeringsformen när del gäller atl lämna organisalioner och enskilda lillfälle all yllra sig vid beredning av regeringsärenden. Jag anser alt det mol denna bakgrund inle är lämpligt all arbela vidare med tanken på all mera permanent eller försöksvis tillskapa en reglerad räll för pensionärsorganisationerna lill överläggningar med regeringen. De skäl som pensionärsorganisationerna framfört för att få till stånd en slörre grad av formalisering av kontakterna mellan organisalionerna och regeringen anser jag dock välgrundade. En sådan ordning bör kunna bidra lill alt åstadkomma etl fastare forum för dels diskussioner mellan företrädare för pensionärerna och regeringen, dels för fortlöpande och ömsesidigt utbyte av information.

Mol denna bakgrund har jag efler överläggningar med företrädare tor pensionärsorganisationerna stannat för alt begära ell bemyndigande av regeringen all lillkalla en särskild kommitté med uppgift all utgöra elt forum för överläggningar och utbyte av information mellan regeringen och företrädare för organisationer som företräder pensionärerna. Jag återkom­mer i direktiven lill vilken typ av frågor som kommiltén bör ägna sig åt. 1 kommittén bör föruiom representanter för regeringen och regerings­kansliet ingå företrädare för pensionärsorganisationer som är organiserade som riksförbund eller som en sammanslutning av riksförbund och har etl medlemsantal och en medlemssammansättning som speglar della förhål­lande. En viktig princip bör också vara all den företrädda organisationen är öppen för alla pensionärer. Kommittén bör sammanträda minsl en gång per halvår saml när en organisation som är företrädd i kommitién begär del. Denna organisationsform bör enligt min mening på lämpligt säll svara mol ställda krav på en formalisering av diskussionerna mellan regeringen och företrädare för pensionärsorganisationerna.

3. Pensionärernas inflytande på kommun-

Skr. 1990/91:148

och landstingsnivå.

Pensionärerna har genom lagstiftning som lillkommil under 1980-talel tillförsäkrats stöd för atl kräva samverkan på regional och lokal nivå när det gäller bl.a. service och vård samt boendefrågor. För landslingens del framgår samverkansskyldighelen av 8 § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763). Enligt denna föreskrift skall landslingen samverka bl.a. med organisalioner i planeringen av hälso- och sjukvården. För kommunernas del gäller fr.o.m. år 1992 en molsvarande föreskrift i 21 § hälso- och sjukvårdslagen. Vidare har socialnämnderna enligt socialtjänstlagen (1980:620) till uppgift alt medverka i samhällsplaneringen och i samarbete med bl. a. organisationer främja goda miljöer i kommunen. I detta ansvar ingår numera också alt samverka bl. a. med organisalioner i planeringen av insatser för äldre. Enligt den särskilde utredarens bedömning bör man dock inle i detalj reglera hur en sådan samverkan i praktiken skall utformas. Detta bör i ställel enligt hans uppfattning ske med utgångspunkt från de lokala förutsättningarna. Jag delar denna bedömning, men det finns ändå skäl atl ange några synpunkter på hur en sådan samverkan skulle kunna ske.

En lagstiftning angående samverkansformer m. m. kan ulgöra en bas för en samverkan men en förutsättning för all samverkan skall kunna fungera i praktiken är att berörda parter har en reell vilja till samverkan och ömsesidig respekt. De lagregler som jag nämnt som rör samverkan mellan pensionärsorganisationerna och kommuner och landsling har utgjort en god grund för atl skapa goda relationer mellan de samverkande parlerna. Delta är inle minst viktigt för atl förbättra informationen om organisatio­nernas önskemål och en starkare förankring av de beslut som fattas. Den lagstadgade samverkansskyldighelen bör förverkligas på det sätt som är bäst anpassat till de lokala förhållandena. I de flesla fall kommer della sannolikt att betyda att man behåller de nuvarande länspensionärsråden och de kommunala pensionärsråden. I vissa kommuner och landsling fungerar dessa bra, men en enkät som den särskilde utredaren utfört inom ramen för sill arbete visar all så inle är fallel överalll i landel. Del är därför angeläget atl kommuner och landsting i samverkan med pensionärsorgani­sationerna ser över de riktlinjer och reglementen man har för rådens verksamhet. Organisalionerna har för sin del pekal på behovet av en mera enhetlig inriktning vad gäller rådens uppgifter och arbelsformer. Jag vill därför i likhet med den särskilde utredaren redovisa några synpunkler på pensionärsrådens verksamhet och utgår därvid från de kommunala pensio­närsråden.

Syftel med pensionärsråden bör vara all fungera som organ för samråd

och ömsesidig informalion mellan pensionärernas organisalioner och den

enskilda kommunen. Med elt utvecklat samarbete i denna form ges ökade

förutsättningar för atl pensionärernas synpunkter och kunskaper beakias

vid behandlingen av frågor som är av särskill inlresse för pensionärerna i

kommunens olika nämnder och förvaltningar. Råden bör också kunna ta

initiativ till atl nya pensionärsfrågor behandlas hos kommunens fack-

4

nämnder. Vikliga uppgifter för pensionärsråden bör också vara att utgöra     Skr. 1990/91: 148 remissorgan i olika frågor av intresse för pensionärerna saml fungera som fora för opinionsbildning och kunskapsspridning. Självfallet bör de pensio­närsorganisationer som deltar i pensionärsråden själva utse sina represen­tanter i råden.

Den organisatoriska anknytningen av pensionärsråden bör avgöras ulifrån lokala förhållanden. En krilik som ofta har framförts mot rådens verksamhet har varit all de synpunkler och förslag som härrör därifrån kommii in för sent i den kommunala beslulsprocessen. Det är därför vikligt att ärenden tas upp i pensionärsråden på ett så tidigt stadium i beredningen som möjligt. Pensionärsråden bör därför sammanträda med viss regelbundenhel på samma säll som jag förordat vad beträffar kom­mittén på cenlral nivå. Naturligtvis bör det också finnas möjligheler all kalla till extra sammanträden i speciella situationer. De synpunkler som kommer fram vid pensionärsrådens sammanträden bör dokumenteras på lämpligt sätt, exempelvis via diskussionsprotokoll.

För all pensionärsråden skall kunna arbela effektivt är det vikligl atl ledamölerna i råden har en klar uppfaltning om sina respektive roller och möjligheter. Återkommande informalion till råden om kommunens verk­samheter bör därför lämnas. Rådsledamöterna bör också kunna ge infor­malion om rådens verksamhel till olika målgrupper som politiker, tjänste­män, allmänhet m.fl. Förekomsten av pensionärsråd innebär naturligtvis inle att några inskränkningar görs i den kommunala beslutsrätten. Att olika frågor tas upp lill diskussion i pensionärsråden ger dock möjligheler lill att frågorna får en mer allsidig belysning samtidigt som pensionärerna får sina synpunkter samlat och med ökad tyngd framförda till beslutsfattarna i kommunen.

Den beskrivning jag lämnat med vissa riktlinjer för hur samverkan bör kunna ske med företrädare för pensionärsorganisationerna på lokal nivå bör enligt min mening också kunna gälla för samverkan på regional nivå. Jag är emellertid inle beredd att föreslå någon reglering av hur samverkan bör ske. Denna bör lämpligen utformas med utgångspunkt från de lokala resp. regionala förutsättningarna.

4. Hemställan

Jag hemsläller alt regeringen bereder riksdagen tillfälle att ta del av vad jag i del föregående har anfört om formerna för pensionärernas medinfly­tande.

5. Beslut

Regeringen ansluter sig lill föredragandens överväganden och beslular i enlighet med hennes hemställan.

Norstedts Tryckeri, Stocktiolm 1991