Regeringens proposition

1993/94:135

Ungdomspolitik

Prop.

1993/94:135

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 10 mars 1994

Carl[REDACTED_EFTERNAMN]

 Inger[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Civildepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I Sverige finns i dag över en miljon ungdomar i åldern 15-24 år.

Ungdomspolitikens utformning har därför stor betydelse för många enskilda

människor och för samhället i stort. Den långsiktiga utvecklingen i landet beror

i hög grad på vilka framtidsmöjligheter ungdomarna får. Att ge ungdomarna en

framtidstro som bygger på tilltro till den egna förmågan att påverka både sin

egen och samhällets utveckling är en viktig uppgift för den vuxna generationen.

 Den snabba utveckling som sker i samhället innebär att livsvillkoren för den

yngre generationen ständigt förändras. Ungdomarna ställs inför problem och

frågor som kräver nya lösningar och arbetssätt. Det gäller att se politiken över

traditionella sektorsgränser och utifrån ungdomars perspektiv.

 I propositionen lägger regeringen fram förslag inom det ungdomspolitiska

området. Som bakgrund beskrivs situationen för dagens ungdomar och en översikt

av regeringens aktuella insatser för ungdomar inom olika samhällsområden

redovisas.

 Förslag läggs fram om den huvudsakliga inriktningen för ungdomspolitiken. I

förslaget understryks bl.a. betydelsen av att ungdomspolitiken präglas av en

helhetssyn på ungdomars situation samt att alla ungdomar har rätt till goda

uppväxtvillkor och goda förutsättningar att etablera sig som vuxna. Vikten av

att främja ungdomars personliga ansvarstagande, medmänsklighet, delaktighet och

inflytande betonas också. De offentliga insatserna bör enligt förslaget i första

hand vara stödjande och bygga på ungdomars, föräldrars och andra närståendes

eget engagemang. I förslaget framhålls vidare att myndigheter och organisationer

i ökad utsträckning bör samverka i ungdomspolitiska frågor och att engagemanget

inom den ideella sektorn skall tas tillvara.

 Mot bakgrund av den föreslagna inriktningen föreslås övergripande mål för

Ungdomsstyrelsens arbete och verksamhetsinriktning för den kommande

treårsperioden. En huvudpunkt är att myndigheten skall arbeta

sektorsövergripande och ha en kontinuerlig kontakt med andra myndigheter med

ansvar för barn- och ungdomsfrågor samt med kommunerna när det gäller att följa

ungdomars villkor i samhället.

 Förslag till nya riktlinjer läggs fram för statens bidrag till barn- och

ungdomsorganisationerna. Den statliga bidragsgivningen skall i ökad utsträckning

relateras till målen för bidragen.

 I avvaktan på denna proposition har anslagen inom ungdomsområdet under

trettonde huvudtiteln i årets budgetproposition förts upp med ett samlat

oförändrat belopp. Regeringen återkommer nu till anslagsfrågorna och föreslår

anslag för Ungdomsstyrelsens verksamhet, för bidrag till nationell och

internationell ungdomsverksamhet m.m. samt för EG:s utbytesprogram Ungdom för

Europa.

 I bilagor till propositionen redovisas en översikt av statliga myndigheter med

uppgifter på ungdomsområdet, regeringens aktuella åtgärder för ungdomar,

utvecklingsprojekt för ungdomar samt källor och litteratur.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut.............. 6

2 Ärendet och dess beredning............... 6

3 Att vara ung............................. 7

4 Regeringens insatser för ungdomar........ 20

5 Riktlinjer för ungdomspolitiken.......... 28

6 Den statliga ungdomsmyndighetens organisation 33

7 Ungdomsstyrelsens uppgifter.............. 36

8 Verksamhetsinriktning för Ungdomsstyrelsen under de kommande tre åren

 39

9 Statens bidrag till barn- och ungdomsorganisationerna 43

10 Anslagsfrågor för budgetåret 1994/95..... 48

Bilaga 1 Statliga myndigheter på ungdomsområdet 53

Bilaga 2 Sammanställning av regeringens aktuella

 åtgärder för ungdomar................ 57

Bilaga 3 Utvecklingsprojekt som fått stöd genom

 Civildepartementet (Allmänna arvsfonden) 89

Bilaga 4 Källor och litteratur................ 93

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde

den 10 mars 1994...............................95

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

 1. godkänner vad regeringen föreslår om den huvudsakliga inriktningen av

 ungdomspolitiken (avsnitt 5),

 2. godkänner vad regeringen föreslår om Ungdomsstyrelsens uppgifter och

 verksamhetsinriktning (avsnitt 7 och 8),

 3. godkänner riktlinjerna för statsbidragen till barn- och

 ungdomsorganisationerna (avsnitt 9),

 4. till Ungdomsstyrelsen för budgetåret 1994/95 anvisar ett ramanslag på

 7 923 000 kr,

 5. till Bidrag till nationell och internationell ungdomsverksamhet m.m. för

 budgetåret 1994/95 anvisar ett reservationsanslag på 111 697 000 kr,

 6. till EG:s utbytesprogram Ungdom för Europa för budgetåret 1994/95 anvisar

 ett förslagsanslag på 4 500 000 kr.

2 Ärendet och dess beredning

Den långsiktiga utvecklingen i Sverige beror i hög grad på vilka

framtidsmöjligheter landets ungdomar får. Att stödja en positiv utveckling av

ungdomars möjligheter inom olika områden är därför en väsentlig del i

regeringens samlade politik. Viktiga ungdomsfrågor hör till olika departements

ansvarsområden. Civildepartementet har ett övergripande ansvar och en

samordnande roll för ungdomspolitiska frågor.

 Flera betänkanden och rapporter har under senare år behandlat frågor som berör

ungdomars situation och statens insatser inom ungdomspolitiken.

 I Ungdomskommitténs betänkande Ungdom och Makt (SOU 1991:12) redovisades bl.a.

olika förslag för att öka ungdomars delaktighet i samhället.

 STUNS-kommittén hade i uppdrag att se över arbets- och ansvarsfördelningen i

fråga om statens insatser på barn- och ungdomsområdet. Syftet var att finna

effektivare former för samordning, utvärdering och uppföljning. Uppdraget

redovisades i betänkandet Mer för mindre - nya styrformer för barn- och

ungdomspolitiken (SOU 1992:54).

 Båda betänkandena har remissbehandlats. Sammanställningar över

remissyttrandena finns tillgängliga i Civildepartementet.

 Statens ungdomsråd har i en rapport till regeringen i december 1992 redovisat

ett uppdrag att utveckla metoder för att öka ungdomars delaktighet och

inflytande. Dessutom har ungdomsrådet haft regeringens uppdrag att utarbeta en

modell för ett målrelaterat system för statens bidrag till barn- och

ungdomsorganisationerna. Uppdraget redovisades i rapporten Modell för ett

målrelaterat bidragssystem. Samma fråga har behandlats i departementspromemorian

Målrelaterat bidragssystem för barn- och ungdomsorganisationerna. Den

promemorian har remiss-behandlats och en sammanställning över remissyttrandena

finns tillgänglig i Civildepartementet.

 Ungdomsrådet har även haft regeringens uppdrag att kartlägga barn- och

ungdomsorganisationernas arbetsvillkor samt att föreslå åtgärder som på andra

sätt än genom kontanta bidrag stärker organisationernas möjligheter att bedriva

och utveckla sin verksamhet. Uppdraget redo-visades i rapporten Barn- och

ungdomsorganisationernas arbetsvillkor.

 I september 1993 överlämnade Statskontoret till regeringen rapporten Statens

ungdomsråd - Ledningsstruktur och organisation (Rapport 1993:22). Ungdomsrådet

har yttrat sig över rapporten.

 I denna proposition ger regeringen, bl.a. med utgångspunkt i det redovisade

utredningsmaterialet, sin syn på hur ungdomspolitiken bör utformas.

Framställningen disponeras på så sätt att vi först beskriver hur det är att vara

ung, situationen för dagens ungdomar (avsnitt 3) och redovisar några av

regeringens insatser för ungdomar (avsnitt 4). Vi lämnar därefter förslag till

vad som enligt vår mening bör gälla i fråga om den huvudsakliga inriktningen av

ungdomspolitiken (avsnitt 5). Vidare behandlas organisationen för Statens

ungdomsråd, vars namn vi avser att ändra till Ungdomsstyrelsen (avsnitt 6). Vi

redovisar också förslag till uppgifter och verksamhetsinriktning för

Ungdomsstyrelsen (avsnitt 7 och 8) samt riktlinjer för statens bidrag till barn-

och ungdomsorganisationerna (avsnitt 9). Slutligen tar vi upp anslagsfrågor på

det ungdomspolitiska området för budgetåret 1994/95 (avsnitt 10).

 I bilagor till propositionen redovisas en översikt av statliga myndigheter med

uppgifter på ungdomsområdet (bilaga 1), en sammanställning av regeringens

aktuella åtgärder för ungdomar (bilaga 2), utvecklingsprojekt som fått stöd

genom Civildepartementet (bilaga 3) samt källor och litteratur (bilaga 4).

3 Att vara ung

Ordet ungdom kan dels beteckna en viss fas i människans liv, dels beskriva en

konkret grupp i samhället med vissa sociala egenskaper.

 I det förindustriella samhället existerade knappast begreppet ungdom. Då

betraktades man som vuxen direkt efter barndomen. Senare kom begreppet att

beteckna livsfasen fram till giftermålet eller tills man kunde försörja sig

själv och bilda hushåll.

 En viktig utgångspunkt när man diskuterar ungdomsbegreppets historia är dess

relation till de aktuella samhällsförhållandena.

Ungdomstiden förr och nu

I det förindustriella samhället fanns bestämda och relativt statiska strukturer

där ungdomarna hade sina platser och roller genom vilka de kunde växa in i det

vuxna samhället. I samband med industrialismen upplöstes gradvis dessa

strukturer och ersattes med nya. Samhällslivet delades i en privat familjesfär

och en produktionssfär.

 Industrialiseringen ledde också till en urbanisering. Nya krav ställdes på

arbetskraftens rörlighet och en mer flexibel livsföring. Att byta arbete, bostad

och vanor blev vanligare. De gamla familje- och släktskapsbanden löstes upp.

Dagens urbana ungdom och ungdomskultur är i detta perspektiv ett modernt fenomen

- en eller två generationer bakåt har befolkningen sina rötter i

jordbrukssamhället eller i mindre samhällen.

 Ungdomsåren är i hög grad den tid då individens identitet formas. Identiteten

kan beskrivas med ett antal olika komponenter - kroppslig, sexuell, ideologisk,

social, psykologisk, yrkesmässig osv. Inom alla dessa områden har den unga

människan ett behov av att söka sig fram och hitta sin identitet. Den utvecklas

i samspel med föräldrar och familj, andra små naturliga gemenskaper och det

omgivande samhället.

 Identitetskänslan är en spänningsfylld kombination av å ena sidan upplevelsen

av stabilitet och kontinuitet och å andra sidan upplevelsen av hur man

förändras.

 Känslan av kontinuitet kan stödjas av ett relativt fast normsystem för

samverkan mellan människor i ett samhälle. För att vi skall utvecklas till

människor med värdighet och självkänsla behöver vi därför en minsta gemensam

nämnare för handlandet människor emellan. En etik som betonar alla människors

lika värde och ansvaret för varandra är en nödvändig grund när en ung människa

söker fast förankring i en värld av snabb förändring.

 Det har hävdats att ungdomarna i det moderna samhället befinner sig instängda

i ett vakuum, i en förlängd barndom som hämmar deras orientering mot en egen

identitet och utveckling. Samhället skapar en parentes, ett utrymme där den

växande människan fritt får ströva i ett ingenmansland mellan barndom och

vuxenliv. Normsystemet och vuxenvärlden kan därför upplevas som ett hinder för

personlig utveckling mot delaktighet och initiativlust. Man vill ta steg mot

vuxenvärlden men får inte eller uppmuntras inte till det.

 Samtidigt som etiken och normsystemet syftar till fasthet och skydd av varje

individ måste det inspirera till utveckling av personligheten, till initiativ

och nytänkande, till vilja att ta ansvar för allt större både personliga och

gemensamma uppgifter. Också i upplevelsen av förändring behöver man en

referensram, en trygghet i att man kan lita på både medmänniskors och det

offentligas handlande.

 Kvalifikationskraven på den som skall betraktas som vuxen varierar från område

till område. Det avspeglar sig inte minst i det myller av åldersgränser som

finns i lagstiftningen, inom idrottsvärlden och det övriga föreningslivet.

Dessutom sker den sociala omdaningen nu i sådan hastighet att etablerade gränser

snabbt blir föråldrade.

 I vår tid tenderar t.ex. ungdomstiden att förlängas inte minst genom att många

ungdomar stannar kvar länge i föräldrahemmet. Orsakerna kan hittas i höjda

boendekostnader, förlängd studietid och situationen på arbetsmarknaden.

 De senaste decennierna har inneburit stora förändringar i de ungas

levnadsvillkor och sociala möjligheter. Uttrycket "tonåring" började användas

under efterkrigstiden. Under denna tid började man också tala om en särskild

ungdomskultur. Ungdomens egna grupperingar - som under olika perioder haft olika

benämningar, exempelvis sunar, mods, dixies, hippies, punkare, skinheads och

hip-hopare - visar att det snarare är fråga om flera kulturer. Det kommersiella

intresset för ungdomen växte också fram under denna tid. En stor tonårsmarknad

skapades inom bl.a. musik, mode och film. Vem som betraktas som tillhörande

ungdomsgruppen har därför också kommit att styras av kommersiellt inriktade

trender inom dessa områden.

 Olika kulturella och etniska grupper kan dessutom definiera ungdomstiden på

skilda sätt, vilket vi i Sverige som följd av invandringen blivit alltmer

medvetna om.

 När man skall definiera begreppet ungdom bör man ha i minnet att människans

identitet utvecklas under hela livet. Hon lär sig ständigt, bereder sig hela

tiden på att ompröva åsikter och ställningstaganden allteftersom omgivningen

förändras.

 Det finns dock en period av gradvis övergång mellan barnets mer eller mindre

totala beroende av föräldrarna och den vuxnes upplevelse av autonomi och

kontroll över sitt eget liv. Denna ungdomsperiod kännetecknas av behovet att nå

större självständighet, bättre självkänsla och kompetens och samtidigt

tillhörighet till ett socialt sammanhang.

 Man skulle därför kunna tala om en ungdomsuppgift som består i att inom olika

områden påverka sin egen utveckling till en vuxen individ, en utveckling som

dessutom skall svara upp mot det moderna samhällets krav i olika avseenden.

 Det är viktigt att ha denna dynamiska syn på människans livsutveckling i

minnet när man betraktar undersökningar, ungdomsforskning och utredningar som av

statistiska, organisatoriska och andra skäl definierar ungdom som vissa bestämda

åldersgrupper.

 Frågan inställer sig huruvida den unga människan i sin strävan att gradvis

etablera sig som vuxen tas riktigt på allvar. Tar man i anspråk hennes resurser,

uppmärksammar man hennes önskan att bidra i samhället? Eller är det så att

ungdomarna upplever att de förvaras i skolan, vårdas och förströs av de vuxna i

väntan på att de skall komma till nytta i arbetslivet?

 En uppgift för ungdomspolitiken bör vara att på olika sätt underlätta, stödja

och frigöra de processer som förvandlar den unge till en vuxen, ansvarstagande

medborgare.

Ungdomars situation i dag

I Sverige finns i dag 1,1 miljoner invånare i åldern 15-24 år. Denna åldersgrupp

är den som ofta i statistiska sammanställningar fått beteckna ungdomstiden.

Antalet ungdomar enligt denna definition kommer kontinuerligt att sjunka under

1990-talet. År 2000 beräknas antalet ungdomar vara drygt 100 000 färre än i år.

 Det finns ett flertal studier av ungas situation i dagens Sverige. I en del av

dessa studier har internationella jämförelser gjorts. I det följande redovisas

översiktligt en del av resultaten. En förteckning över källor och litteratur

återfinns som bilaga 4.

Utbildning

Över 90 procent av varje åldersgrupp går vidare till gymnasieskolan. Andelen

ungdomar som valde högskoleförberedande utbildningsvägar minskade från 29

procent år 1975 till 22 procent år 1986 men har sedan ökat och är nu högre än

någonsin, 35 procent.

 Flickor och pojkar går i genomsnitt lika länge i skolan, men bakom siffrorna

döljer sig stora skillnader. Ungdomarnas val till gymnasiet sammanfaller med

arbetsmarknadens uppdelning i kvinno- och mans-yrken. Flickor dominerar helt på

utbildningar inom vårdsektorn samt de textila och sociala utbildningsprogrammen,

medan de tekniska utbildningarna har en överväldigande majoritet av pojkar.

 Pojkar går i större utsträckning än flickor vidare till de längre och mer

prestigebetonade utbildningarna på universitet och högskolor. I

högskoleutbildningen i sin helhet är dock flickor i majoritet. Ungdomars

studieval är fortfarande starkt könsrollsbundna.

Arbete och bostad

Den dagsaktuella arbetsmarknadssituationen är mörk för ungdomarna. I Sverige

fanns i januari 1994 ca 800 000 ungdomar i åldrarna 18-24 år. Av de 52 procent

som räknas till arbetskraften var, enligt SCB:s arbetskraftsundersökning (AKU)

avseende januari månad 1994, ca 86 000 arbetslösa. Av pojkarna i åldern 18-24 år

var 25,5 procent arbetslösa mot 15,4 procent av flickorna i samma ålder. Ca 13

procent i denna åldersgrupp är sysselsatta genom arbetsmarknadspolitiska

åtgärder, främst ungdomspraktik, arbetsmarknadsutbildning och arbetslivsutveck-

ling.

 På bostadsmarknaden har ungdomar alltid haft en osäker ställning. Under en rad

år var bristen på bostäder det stora problemet. I dag är det mera prisbilden,

eftersom ungdomarna - som en nytillträdande grupp - ofta hänvisas till den dyra

nyproduktionen och andrahandsuthyrning.

 Statistik från den senaste folk- och bostadsräkningen visar att flickor

genomsnittligt flyttar hemifrån vid 18,7 år och pojkar vid 20,0 år. En tendens

är att ungdomar bor kvar längre hemma eller delar bostad med andra för att

undvika höga bostadskostnader. Barn till ensamstående föräldrar och till

arbetare flyttar tidigare än andra grupper. Ungdomar som bor i villa bor hemma

längre. Faktorer som tillgång till högre utbildning på orten,

arbetsmarknadssituationen och pendlingsmöjligheter påverkar naturligtvis också

valet.

 På landsbygden flyttar varje år var fjärde person i åldern 20-25 år.

Motsvarande siffra för ungdomar i storstäder är var tionde. De ungdomar som

flyttar från landsbygden är främst de som har god utbildning samt trygg social

och ekonomisk bakgrund. Flickor är mer benägna att flytta än pojkar.

Fritid, kultur och samhällsengagemang

I valet av fritidsaktiviteter finns tydliga skillnader mellan pojkar och

flickor. Pojkar är generellt mer aktivitets- och föreningsinriktade, medan

flickor föredrar att "bara" umgås. Ungdomars deltagande i föreningslivet har

minskat kontinuerligt under det senaste decenniet. Framför allt har de idéburna

folkrörelserna och de politiska ungdomsförbunden tappat medlemmar.

 Samhällsengagemanget saknas inte, men det tar sig andra uttryck än genom

traditionella organisationer och partier. Miljöfrågor är ett område där ungdomar

visar ett större engagemang än befolkningen i övrigt. Intresset för globala

frågor och internationell solidaritet är också högt bland ungdomar.

 Dagens skolungdomar har större erfarenheter av kulturinstitutioner än

gårdagens. Besöksvanorna skiljer sig också ganska mycket från föregående

ungdomsgenerationers. De besöker sällan teatrar och muséer. I stället föredrar

de kulturupplevelser och egna aktiviteter såsom musikfestivaler, rockklubbar

eller fria teatergrupper. Ungdomar är stora konsumenter av skivor och de går

ofta på bio. Musik är vid sidan av idrott det största fritidsintresset bland

ungdomar under 19 år.

 Bokläsandet på fritiden är fortfarande högt bland barn och ungdomar. Omkring

hälften av dem som är under 15 år läser böcker dagligen. Fyra av fem ungdomar i

gymnasieåldern läser böcker regelbundet på sin fritid.

Internationalism

Resande, internationella kontakter och utlandsvistelser är i mycket högre grad

än tidigare en väsentlig och naturlig del av den unga generationens tillvaro.

Den vikt ungdomar fäster vid resande visas av att över 40 procent av de

tillfrågade ungdomarna i en undersökning år 1990 skulle använda pengarna till

resor om de plötsligt fick 10 000 kronor.

 Många ungdomar förverkligar också sina resdrömmar. Ett exempel är att ca

50 000 Interrailkort sålts varje år till svenska ungdomar. Något som knappt

existerade för 10-15 år sedan men som i dag är mera vanligt bland svenska

ungdomar är resor under flera månader till "exotiska" länder. Drygt hälften av

ungdomarna i åldern 15-25 år vill tåg- eller båtluffa och lika många drömmer om

att åka ut på en längre jordenruntresa.

 Var femte gymnasist har bott längre tid än sex månader i ett annat land och

deras beredskap för att flytta utomlands är stor. Nästan 80 procent av

gymnasisterna kan tänka sig att flytta utomlands för en längre period.

 Omfattande kontakter med utlandet uppkommer också genom invandringen. Ca 8

procent av ungdomarna i Sverige är själva födda utomlands och ca 2 procent är

utländska medborgare födda i Sverige.

 Flickor är mer intresserade av att resa än pojkar. Flickor vill också studera

eller arbeta utomlands i mycket större utsträckning än pojkar. Ungdomarnas

socio-ekonomiska bakgrund och deras privatekonomi har självklart stor betydelse

för i vilken utsträckning och hur de reser utomlands.

Värderingsförskjutningar i samhället

Sedan länge pågår komplicerade värderingsförskjutningar i västvärldens

samhällen. Man brukar generellt tala om en övergång från materiella till

postmateriella värderingar. De materiella värderingarna står för det

traditionella samhällets värdesystem, som betonar de sociala trygghetssystemen

och vikten av ordning och reda i det lilla och stora. De post-materiella

värderingarna lyfter i stället fram livskvalitet, handlingsfrihet och oberoende.

 En högre värdering av den självständiga och starka individen som känner sig

mindre bunden till sitt lokalsamhälle har vuxit fram. En ökad benägenhet till

"gräsrotsaktiviteter" kan samtidigt noteras. Det traditionella religiösa

engagemanget har försvagats samtidigt som en strängare sexualmoral och mer

traditionell familjesyn har vuxit fram (utvecklat i "Mot denna framtid" red.

Axelson, S och[REDACTED_EFTERNAMN], T).

 Dessa förskjutningar har skett parallellt med den snabbt ökande

inter-nationaliseringen. Ungdomar av i dag har tagit till sig det globala kom-

munikationssamhället helt naturligt. Deras attityder formas av såväl historiska

rötter i den svenska kulturen som av impulser från omvärlden.

 Eftersom de värderingar som nu präglar dagens ungdom ger utslag i och kan

utgöra en möjlig beskrivning av framtiden är dessa av stort intresse. Föga

oväntat tycks 70-talisternas värderingar redan nu i stor utsträckning ha

influerats av ett framväxande postindustriellt "K-samhälle" som utmärks av

kunskap, kompetens, kreativitet, kommunikation och kultur. (Se vidare[REDACTED_EFTERNAMN],

Å, Fürth, T och[REDACTED_EFTERNAMN], I : 70-talister. Om värderingar, nu och i framtiden.)

 Ungdomarna är inriktade på ett rörligt liv med stark betoning av utbildning

och arbete. Hälsan ses som ett betydande värde, både i kortare och längre

tidsperspektiv och på såväl individuellt som kollektivt plan. Ingen aspekt på

livet har så stor långsiktig betydelse för dem som familjen och hemmiljön. I det

längre tidsperspektivet ser de familjelivet som mera betydelsefullt än

utbildning och arbete, hälsa, olika nöjen och andra fritidssysselsättningar.

 70-talisterna är starkt studieorienterade. Mer än hälften uppger att de avser

att studera vid högskola och universitet, medan de som inte kan tänka sig

akademiska studier utgör endast en femtedel. Nästan två tredjedelar av

ungdomarna tror att deras utbildning i framtiden kommer att ha mycket stor eller

stor betydelse för dem. Den här bilden passar väl in i mönstret av

postmateriella värderingar. Postmaterialisterna värderar utbildning högt.

 Ungdomarna vänder sig mot hierarkiskt uppbyggda arbetsmiljöer. De mest

attraktiva yrkena är rörliga och självständiga. Intressanta arbetsuppgifter

tillsammans med utsikten att få trevliga arbetskamrater lockar mer än att yrket

har hög status.

 Unga fäder vill arbeta deltid i större utsträckning för att få mer tid för

familjen. 33 procent av männen och 44 procent av kvinnorna i en färsk

SCB-undersökning förespråkar en modell, där både mannen och kvinnan arbetar

deltid.

Hälsa

De flesta ungdomar i Sverige säger sig vara friska och nöjda med livet. Svenska

barn och ungdomar i mellan- och högstadieåldern trivs allmänt sett bättre med

livet än sina kamrater i övriga Europa. Svenska ungdomar lever i stort sett i

synnerligen privilegierade omständigheter, kommer rätt väl överens med den äldre

generationen samt är välutbildade och välorienterade i världen.

 Den fysiska hälsan har förbättrats. Fler än hälften av barncancerfallen botas

och ungdomar med t.ex. astma eller diabetes kan i de allra flesta fall leva ett

normalt liv. Samtidigt är den stora ökningen av allergier bland barn och

ungdomar ett växande hälsoproblem. Skillnader i sjuklighet kvarstår bland

svenska ungdomar. Avgörande för barns och ungdomars hälsa är främst föräldrarnas

levnadsvillkor och närmiljöns utformning, t.ex. daghems- och skolmiljön.

 Den psykiska hälsan uppvisar för vissa grupper av ungdomar en oroande bild.

Enligt en undersökning har drygt 10 procent av alla 18-åringar noterbart stora

sociala och psykiska problem. Ungdomar i mellan- och högstadieåldern upplever

enligt en annan studie sin psykiska hälsa på liknande sätt som ungdomar i samma

åldersgrupp i andra europeiska länder. Fler flickor än pojkar upplever sig må

dåligt, särskilt i högstadieåldern.

 Självmordsnivån ligger sedan många år oacceptabelt högt i Sverige. Allt för

många unga människor försöker ta sitt liv och i allt yngre åldrar. Vart fjärde

dödsfall bland ungdomar i åldern 20-24 år orsakas av självmord. Nivån ligger

nästan lika högt som för dödsfall i trafikolyckor. Fler flickor än pojkar

genomför självmordsförsök medan fler pojkar begår självmord. Vid en

internationell jämförelse, utförd av World Health Organization (WHO), mellan ett

urval västeuropeiska länder samt Australien, Kanada, USA och Japan placerar sig

Sverige i den övre gruppen. Australien, Norge, Kanada och Schweiz uppvisar de

högsta talen. Jämfört med år 1970 kan dock en viss minskning av antalet

självmord bland ungdomar i Sverige noteras.

 En liten, men synlig grupp ungdomar som på senare tid åter har uppmärksammats

är de utsatta eller övergivna. En del av dem har en mängd olika problem medan

andra främst eller enbart har problem i relationen till föräldrarna som medför

att de inte kan leva stadigvarande i sin familj. Bland dessa ungdomar har

flickorna den mest utsatta situationen.

Kriminalitet och missbruk

Ungdomsbrottsligheten i Sverige är i dag betydligt högre än den var t.ex. i

början av detta sekel eller på 1950-talet. Oavsett alla jämförelser anses den

allmänt sett oacceptabelt hög.

 Ungdomar som begår brott begår dem ofta tillsammans med andra ungdomar. Vissa

brott är typiska ungdomsbrott. Ungdomar i åldrarna 15-20 år dominerar när det

gäller t.ex. väskryckning (ca 75 procent av de misstänkta), bilstöld (ca 65

procent) och legitimationsförfalskning (ca 65 procent). Antalet ungdomar som

lagförts för misshandel har ökat under det senaste årtiondet. Detta förhållande

skall dock ses mot bakgrund av att antalet anmälda misshandelsfall ökar

generellt i samhället. Bakom rubrikerna om det s.k. ungdomsvåldet finns en liten

grupp högaktiva som begår en oproportionellt stor andel av brotten.

 Våldet bland ungdomar torde inte ha ökat totalt sett. Däremot hävdar vissa att

det har blivit råare, med ett allt större inslag av vapen, främst knivar.

Emellanåt uttrycks bland ungdomar den uppfattningen att det gäller att kunna

försvara sig själva och att de av denna anledning bär vapen. Denna utveckling

inger stark oro.

 Andelen ungdomar med ett tungt missbruk har minskat påtagligt sedan år 1979.

Uppgifterna om ett minskat drogmissbruk bland ungdomar stöds av de regelbundna

undersökningar bland skolungdom i årskurs 9 som görs. Andelen ungdomar som någon

gång prövat narkotika låg under hela 1980-talet på 4 procent. I början av

1970-talet var motsvarande andel ca 14 procent. Under de senaste åren har den

totala försäljningen av alkohol minskat. Ett undantag är försäljningen av stark-

öl på restaurang. Av erfarenhet och från undersökningar om ungdomars

alkoholkonsumtion kan konstateras att det nästan uteslutande är yngre människor

som står för denna ökade konsumtion.

 En till antalet liten, men desto synligare grupp är de ungdomar som sedan

några år på ett våldsamt sätt ger uttryck för sin rasism och intolerans. Bland

ungdomsgruppen som helhet synes främlingsfientligheten dock inte ha ökat, men

däremot kritiken av invandrings- och flyktingpolitiken.

Inför framtiden

Arbetsmarknad och utbildning

Framtidens arbetsmarknad kommer att kräva hög kompetens, flexibilitet och

beredskap till livslångt lärande. Alla ungdomar behöver kunskap för att kunna

hävda sig på en förändrad arbetsmarknad.

 Utbildningen får dock inte bli ensidigt inriktad på kortsiktigt nyttiga

kunskaper för arbetsmarknaden. En god utveckling av samhället kräver också

medborgarnas bildning i vid mening. Bildningsbegreppet har diskuterats i

Läroplanskommitténs betänkande Skola för bildning (SOU 1992:94). Också företag

och offentlig verksamhet har allt att tjäna på anställda med bildning utöver

vardagskunskaperna. Kreativitet och sprudlande framtidsidéer kan frodas i ett

klimat där också en vidsynt bildning på humanismens och historiemedvetenhetens

grund lämnat sitt bidrag.

 Riksdagsbeslutet år 1991 om en reformerad gymnasieskola hade som det ena

syftet att ge alla ungdomar i gymnasieåldern en garanterad rätt till en treårig

gymnasieutbildning. Det andra syftet var en omläggning av yrkesutbildningarna

från många specialiserade utbildningar till färre mer teoretiskt gedigna

utbildningar, som riktar sig mot bredare sektorer av arbetslivet. Den nya

gymnasieskolan genomförs successivt. All intagning till gymnasieskolan skall

fr.o.m. läsåret 1995/96 avse de nya programmen.

 En viktig utmaning består nu i att motivera alla elever att genomgå en treårig

gymnasieskola. En nära samverkan mellan skola och arbetsliv, där teori och

praktik integreras kan härvid spela en betydelsefull roll.

 Det finns risk för att ungdomarna i Sverige framöver kan komma att uppdelas i

två grupper på arbetsmarknaden, de som får fast anknytning till arbetsmarknaden

och de som inte får det. En sådan utveckling måste motverkas med alla

tillgängliga medel. Det är viktigt att arbetsmarknaden ger många möjligheter

till inträde och att det ständigt finns möjligheter till att växla från

exempelvis mer lågproduktiva arbeten till högproduktiva arbeten, dvs. arbeten i

tillväxtsektorer med högre löneutveckling. Det kan bl.a. ske genom goda

möjligheter till kompetensutveckling och effektiva arbetsmarknadspolitiska

åtgärder.

 Den befarade klyvningen av arbetsmarknaden för ungdomar belyses av det faktum

att den sociala snedrekryteringen till gymnasieutbildningen och högre studier är

huvudsakligen densamma som före skolreformerna på 1960- och 70-talen. Ännu i dag

är det vid de tidigaste övergångarna mellan skolstadier som betydelsen av social

bakgrund är störst. Detta innebär att åtgärder mot den sociala snedrekryteringen

kan ha effekter på alla utbildningsnivåer. Den sociala snedrekryteringen i

Sverige avviker knappast jämfört med övriga Europa och USA.

 Det finns också anledning att diskutera andra sätt för ungdomar att i

framtiden etablera sig på arbetsmarknaden. I direktiven för utredningen (Fi

1993:19) om förutsättningarna för expansion av privat tjänstepro-duktion sägs

t.ex. att utredaren bör analysera önskvärdheten av och möjligheten till en

differentiering av de i den totala skattekilen ingående skatteslagen,

inkomstskatten, socialavgifterna och mervärdeskatten. Möjligheterna och

önskvärdheten av att differentiera skattebelastningen för viss tjänsteproduktion

utförd av ungdomar bör belysas (dir. 1993:100).

 Förändringar mot mer decentraliserade löneförhandlingar samt uppmjukningar av

trygghetslagstiftningen kan i vissa fall underlätta ungdomars inträde på

arbetsmarknaden samtidigt som tryggheten för dem som fått fotfäste på denna

minskar. En rimlig avvägning måste göras mellan de olika mål som finns.

 Det är angeläget att stora ansträngningar görs för att skapa ett samhälle där

alla har möjligheter att få ett arbete. Samtidigt är det inte minst i tider av

hög arbetslöshet, särskilt bland ungdomar, viktigt att samhällsdebatten inte

skapar ett klimat där människovärdet knyts till innehavet av traditionellt

förvärvsarbete eller till en yrkesidentitet.

Familjens betydelse

Den samhällsomvandling som har ägt rum i Sverige under det senaste seklet har

inneburit förändringar av villkoren för föräldraskapet och därmed en förändring

av de ungas uppväxtvillkor. Familjens samman-sättning, funktion och livsstil har

förändrats. Som regel arbetar båda föräldrarna utanför hemmet.

 Svensk familjepolitik är i allt väsentligt inriktad på att ge barn och

ungdomar goda uppväxtvillkor genom generella insatser som värnar om

barnfamiljernas ekonomiska trygghet och stöd i olika former till vård och

fostran.

 Öppna familjer som samverkar med andra i t.ex. grannskap, arbetslag, daghem

eller skola, tillsammans med en livssyn som betonar människors lika värde och

ansvar för varandra är viktiga förutsättningar för unga människors utveckling

till trygga, aktiva och ansvarsmedvetna vuxna. Det är när familjen får goda

förutsättningar som barnen kan möta en fast normvärld grundad i förståelse,

kärlek och omtanke. Släktingar och övriga grupper i omgivningen skapar i många

fall det nätverk som kompletterar familjens möjligheter.

 Dagens svenska familjer består oftast bara av två generationer. Den stora

majoriteten av alla barn har minst ett syskon. Bara 14 procent är enda barnet.

Många barn lever i styvfamiljer med "nya föräldrar" och syskon.

 Familjen är emellertid utsatt för stora påfrestningar i dagens samhälle.

Skilsmässornas antal har ökat i Sverige, liksom i andra länder. Om utvecklingen

fortsätter och både äktenskap och samboförhållanden räknas in kommer ca 37

procent av alla barn att före 18 års ålder uppleva att föräldrarna flyttar isär.

 Barn behöver både manliga och kvinnliga förebilder. Unga pojkar som hamnar i

missbruk eller kriminalitet har ofta vuxit upp utan pappa eller någon annan

manlig förebild. Om föräldrar skiljer sig eller separerar från varandra måste de

ändå kvarstå som föräldrar för sina barn. Att vara förälder är ett livslångt

åtagande.

 I socialt arbete strävar man numera efter att engagera de frånvarande fäderna

i behandlingsarbetet. I andra fall söker man efter manliga förebilder i den

unges omgivning. Ett vidgat nätverk kring ungdomarna i form av släkt, vänner och

andra vuxna har stor betydelse, vid sidan av det offentligas insatser för att

stötta de familjer som behöver detta.

 Familjepolitikens utgångspunkt är att familjen har huvudansvaret för barnen

och ungdomarna. Staten och kommunerna skall genom stödinsatser bistå och

underlätta för föräldrarna. Den svenska familjepolitiken strävar efter att

utjämna ekonomiska skillnader mellan barnfamiljerna och andra typer av hushåll.

Ensamstående föräldrars situation uppmärksammas särskilt.

 Politiken måste främst inriktas mot att stärka den öppna familjen och det

nätverk av andra vuxna i de ungas närhet som har betydelse för

identitetsutveckling och vuxenetablering.

Livsfrågor och behovet av etik

I en studie från år 1992 genomförd på uppdrag av Statens ungdomsråd, Statens

skolverk, Rikspolisstyrelsen, Socialstyrelsen och Barn- och ungdomsdelegationen

anger en överväldigande majoritet att de har god kontakt med sina föräldrar.

Ändå önskar sig fyra av fem ungdomar mer kontakt med vuxna. Detta tyder på

ungdomars längtan efter djupare samtal och mer av förtroendefull kontakt med

vuxna, föräldrar och andra. Man behöver någon som tar sig tid och lyssnar, någon

man kan tala med om existentiella ting. Just detta uttrycker också de unga som

vänder sig till BRIS (Barnens rätt i samhället) och andra organisationer eller

mediaredaktioner.

 Föräldrarna är de vuxna som har huvudansvaret för sina ungdomar, men alla

vuxna som kommer i kontakt med ungdomar har ett medansvar när det gäller att

vara normbildare, att bidra till att den existentiella tryggheten bland ungdomar

ökar.

 Ungdomar behöver vuxna som sätter tydliga gränser för vad som är rätt och fel.

De vuxna måste också förmedla värden som tolerans, vidsynthet och alla

människors lika värde.

 Detta gäller inte bara i hemmet utan även i skolan och i samhället i stort.

Företeelser som mobbning och skolk utgör varningssignaler och berör samhällets

mest centrala värderingar.

 Den existentiella oron hos ungdomar har givetvis också samband med de stora

överlevnadsfrågorna. Miljöförstöring, u-världens sjukdomar, svält och brist på

resurser, ekonomisk kris, krig och andra våldskonflikter - också i Europa -

medverkar till en befogad oro. Det gäller att kanalisera denna oro till

aktivitet och tro på att det går att förändra världen till det bättre. Om

vuxenvärlden enbart skyler över dessa problem, fördjupas den unga generationens

oro till destruktiv vanmakt.

Trender och konsumtion

Det kommersiella utbudet har stor betydelse i ungdomars vardagsliv. Nya

konsumtionsvaror introducerades och privatkonsumtionen ökade efter andra

världskriget. Vårt vardagsliv har i särskilt hög grad förändrats på

masskommunikationens och elektronikens områden.

 En stor förändring ligger i att tonårsindustrin och mediakulturen har blivit

integrerade. Tonårsindustrin satsar i dag på hela livsstilspaket. Reklamfolk och

trendsättare kartlägger noga genom omfattande enkäter nya strömningar som kan

fångas upp och omvandlas i mode, media etc. En ständig växelverkan sker på detta

sätt mellan de kommersiella krafterna och ungdomarna själva.

 Mediakulturen och den kommersiella marknaden producerar estetiska koncept som

sedan omvandlas i vardagskulturen som i sin tur påverkar mediakulturerna.

Ungdomar inom de mer medvetna ungdomskulturerna använder sig av olika delar av

mediautbudet och skapar sina egna personliga stilar.

 Många ungdomar upplever trygghet i att tillhöra en särskild grupp. Men även de

ungdomar som inte är så uttalat engagerade i någon av de olika ungdomskulturerna

dras till och vill konsumera produkter som de aktuella trenderna föreskriver.

Möjligen är denna senare grupp mer utsatt för tonårsindustrins påverkan.

 Mediavåldets påverkan diskuteras ständigt. Vissa forskare och debattörer

hävdar att det s.k. videovåldet antagligen i sig inte har så stor betydelse.

Andra menar att det självklart finns ett samband mellan det fiktiva och det

verkliga våldet. Inte så att alla som ser mord och våldtäkter på video kommer

att praktisera det i verkligheten men att barn som matas med sådana grymheter

under sin uppväxttid påverkas negativt i sitt känsloliv.

 En massiv påverkan av våldsskildringar i media, både i nyhetsförmedling och i

fiktion, kan tillsammans med andra ogynnsamma faktorer medverka till att

ungdomar får svårare att leva sig in i våldsoffrens verklighet. Ett värdesystem

uppbyggt på en hållbar etik motverkar riskerna för att ungdomar fascineras av

eller glorifierar våldet.

 Ett annat fenomen är kopplingen mellan våld och den ökade spridningen av data-

och TV-spel. Denna spridning utgör en marknad som i Sverige närmar sig en halv

miljard kronor i omsättning per år. Kritiken är stark mot spel där våld förordas

som lösning på problem. Vissa distributörer låter numera Statens biografbyrå

förhandsgranska dataspel.

 Dopning, hetsätning och självsvält kan sägas representera förvridna skönhets-

och styrkeideal. Delvis som en följd av reklampåverkan, men framför allt som en

önskan att bli uppmärksammad och älskad, vittnar de om en djup tragik.

Att räknas med i vuxensamhället

Ungdomars starka längtan efter vuxenkontakt pekar också på en mer specifik

önskan - att räknas i vuxenvärlden. Att ge ungdomarna en framtidstro som bygger

på tilltro till den egna förmågan att påverka både sin egen och samhällets

utveckling är en viktig uppgift för den vuxna generationen.

 Det finns ingen motsättning mellan att erkänna ungdomars egna kulturer och att

söka mer av samverkan över generationsgränserna, att ta ungdomarna mer i anspråk

i gemensamma aktiviteter.

 En av världens största reklambyråer har intervjuat ett urval ur

MTV-generationen, "Eurokids", och funnit att dessa är översköljda av in-

formation, TV-skval och reklam. De känner sig överstimulerade och uttråkade.

Samtidigt visar rapporten att den unga generationen framhåller etiska värden.

Till skillnad från 1980-talets ungdomar så prioriterar de "regnskogar framför

klädmode".

 Det är en nödvändig utmaning att ge ungdomar möjligheter att engagera sig i

samhällsarbetet. Att ha inflytande innebär också att dela ett ansvar. Ungdomar

behöver tidigt uppmuntras till samhällsansvar genom att de får inflytande och

får delta aktivt i skolan, på arbetsplatsen, i närmiljön, i ideellt arbete osv.

Nya utgångspunkter

Vikten av helhetssyn

Ett viktigt mål för ungdomspolitiken måste vara att skapa överblick och

helhetssyn. Dels gäller det den överblick som kan skapas till hjälp för alla som

arbetar med insatser riktade till ungdomar inom kommuner, statliga myndigheter

och frivilliga, ideella organisationer. Här har en statlig ungdomsmyndighet en

viktig och samordnande funktion. Det återkommer vi till i ett följande avsnitt.

 Men det viktigaste gäller den enskildes överblick över sitt eget liv och sin

person. I tidigare avsnitt har ungdomstiden beskrivits som den tid då uppgiften

är att inom olika områden påverka sin egen utveckling till vuxen individ, en

period med gradvis växande självkänsla, kompetens och etablering i vuxenvärlden.

Denna uppgift fordrar att man själv har initiativet.

 Det svenska samhället vilar på respekten för varje människas unika värde och

alla människors lika värde. Välfärdssamhället har vuxit fram med rötterna i

denna uppfattning om människovärdet. En naturlig konsekvens av en sådan

människosyn är ett demokratiskt samhällsskick.

 En statlig ungdomspolitik måste, samtidigt som den medger att ungdomar själva

formar sin framtid, befästa att grundvärderingar som demokrati, solidaritet och

människovärde överförs till kommande generationer.

En stödjande roll

En viktig grund för maktfördelningen i samhället är att beslut skall fattas på

lägsta möjliga effektiva nivå, dvs. i första hand av dem som befinner sig

närmast uppgiften. Den s.k. subsidiaritetsprincipen ger uttryck för ett sådant

förhållningssätt. Det innebär att det i första hand är de unga som skall ges

stora möjligheter att själva utforma sina liv. Helt naturligt blir föräldrarna

involverade, liksom de nätverk av kamrater, lärare, släktingar, ungdomsledare

m.fl. som varje människa är delaktig i.

 I den offentliga sektorns uppgift ligger främst att underlätta ungdomarnas

eget, föräldrarnas och den ideella sektorns ansvarstagande. De offentliga

organen skall ha ett aktivt ansvar för att stödja de frivilliga positiva

krafterna i den unges omgivning. Det är angeläget att de offentliga insatserna

inte utformas eller genomförs så att de leder till att de unga, deras föräldrar

och andra vuxna i deras närhet inte längre känner sitt ansvar. Naturligtvis har

samhällsorganen ett särskilt ansvar för de mest utsatta grupperna i samhället.

4 Regeringens insatser för ungdomar

I det föregående avsnittet har vi beskrivit hur det är att vara ung. Vi har

också behandlat frågor om situationen för dagens ungdomar inom olika områden. I

det här avsnittet skall vi sammanfattningsvis redovisa några av regeringens

insatser för att skapa goda villkor för ungdomar. En utförligare redovisning av

regeringens aktuella åtgärder för ungdomar görs i bilaga 2. En sammanställning

av utvecklingsprojekt som stöds genom Civildepartementet (Allmänna arvsfonden)

återfinns i bilaga 3.

Goda uppväxtvillkor skapas i samverkan

Arbetet med ungdomsfrågor spänner över många verksamhetsområden. Det är därför

angeläget att de olika samhällsinsatserna kompletterar varandra och lägger en

god grund för ungdomars framtidstro. Det handlar exempelvis om utbildning,

arbete, bostad, socialpolitik, kultur och fritid. Inom regeringskansliet har

Civildepartementet ett övergripande ansvar och en samordnande roll när det

gäller ungdomsfrågor. Barn- och ungdomsdelegationen (Ju 1983:01) är ett

rådgivande organ till regeringen i frågor som rör unga människors uppväxtvillkor

(dir. 1992:15). I bilaga 1 lämnas en översikt av statliga organ med särskilt

ansvar för ungdomsfrågor.

Generationsutredningen

Förutsättningarna för ungdomar att etablera sig i samhället har förändrats under

senare år. Hög arbetslöshet och svårighet att skaffa sig en egen bostad är

problem för en stor del av dagens ungdomar. Dessutom behöver välfärdens

fördelning mellan generationerna och i ett livsperspektiv uppmärksammas.

Regeringen har därför tillkallat en särskild utredare om ungdomars

levnadsvillkor och framtidsutsikter (Generationsutredningen, C 1992:07, dir.

1992:107). Utredaren skall studera ungdomars etableringsmöjligheter på arbets-

och bostadsmarknaderna samt belysa unga hushålls ekonomiska situation. Syftet är

att få fram konkreta förslag till effektivare åtgärder samt tekniker för hur

ungdomsperspektivet skall kunna beaktas i större utsträckning i den politiska

beslutsprocessen. Resultaten av utredningsarbetet skall redovisas under andra

kvartalet 1994.

Åtgärder mot arbetslöshet

Den höga ungdomsarbetslösheten kräver insatser på flera områden. En varaktigt

förbättrad sysselsättning kan bara nås genom god tillväxt i en stabil ekonomi.

Regeringens ekonomiska politik har en sådan inriktning.Regeringen har vidtagit

en rad särskilda åtgärder mot ungdomsarbets-lösheten. Under budgetåret 1992/93

anvisades ca 120 000 ungdomar sysselsättning i form av ungdomspraktik.

Försöksverksamheten med ungdomspraktik har förlängts t.o.m. halvårsskiftet 1995

och till viss del modifierats. Syftet med förändringarna är att få

ungdomspraktiken att i ännu högre grad leda till reguljär anställning efter

praktikperiodens slut. Regeringen har också vidtagit åtgärder för att ordna nya

utbildningsformer såsom utbildningscheck, sommaruniversitet och

traineeutbildning. För många ungdomar har möjligheten till starta-eget-bidrag

blivit ett nytt sätt att skaffa sysselsättning och inkomst.

 För att motverka negativa effekter av ungdomsarbetslöshet har Statens

ungdomsråd fått i uppdrag att fördela stöd till särskilda s.k. syssel-

sättningsprojekt för arbetslösa ungdomar. Dessutom har ungdomsrådet fått ett

särskilt uppdrag att stimulera det ideella föreningslivet till ökade insatser

för att erbjuda arbetslösa ungdomar ungdomspraktik och projekt inom ramen för

arbetslivsutveckling.

 Frågan om hur långvarig arbetslöshet påverkar ungdomars sociala anpassning och

hälsotillstånd skall följas upp och dokumenteras i en särskild studie. Denna

studie genomförs av Socialstyrelsen och Folkhälsoinstitutet.

 Särskilda insatser behöver vidtas för att stärka ungdomars framåtanda och

entreprenörskompetens. Det finns redan flera lokala projekt som bygger på en

helhetssyn på ungdomars behov och möjligheter till personlig

kompetensutveckling. Många av dessa befinner sig i gränslandet mellan

arbetsmarknadspolitik, utbildningspolitik och socialpolitik, vilket har visat

sig vara ett problem när man vill utveckla verksamheterna till mer långsiktiga

insatser. Regeringen avser att på olika sätt aktivt följa och stödja dessa

verksamheter.

Förbättrad utbildning

För unga människor har möjligheterna till utbildning stor betydelse. Ett

omfattande utvecklingsarbete pågår i dag för att ställa behovet av kunskap och

kompetens i fokus. Ett exempel är gymnasiereformen som bl.a. innebär att

yrkesförberedande gymnasial utbildning förlängs från två till tre år. Minst 15

procent av tiden på de yrkesförberedande utbildningarna i gymnasieskolan skall

förläggas till olika arbetsplatser. Därigenom kan en närmare samverkan mellan

skola och näringsliv åstadkommas. Den nya kursutformade gymnasieskolan ger en

större flexibilitet och möjlighet till skräddarsydda utbildningar. Gamla gränser

mellan yrkesförberedande och studieförberedande utbildning kan överbryggas när

det blir större möjligheter att kombinera en yrkesutbildning med

studieförberedande kurser. Genom EES-avtalet tas nya steg i in-

ternationaliseringen av svensk utbildning och inom skolans område kan vi se fram

emot en ökad rörlighet för personal och elever.

 De senaste årens skolreformer innebär att eleverna och föräldrarna får ett

ökat inflytande över skolgången. Rätten att välja grundskola har skrivits in i

skollagen och i de nya läroplanerna har elevernas möjligheter till inflytande

lyfts fram. Inom universitet och högskolor har också de studerandes möjligheter

till inflytande över utbildningen ökat. Genom en ökning av antalet platser skall

fler ungdomar få chans till högre utbildning. Mångfalden av

utbildningsalternativ gör det vidare möjligt för studenterna att hitta den

kombination av kunskaper som framstår som mest ändamålsenlig. Regeringen

stimulerar en utveckling av distansutbildningen vid universitet och högskolor.

 Regeringen kommer att i mars 1994 för riksdagen lägga fram en utvecklingsplan

för skolväsendet där speciella utvecklingsområden, t.ex. ledarskaps- och

kompetensutvecklingen i skolan behandlas.

Ungdomars engagemang tas till vara

Ungdomars eget engagemang är en resurs som måste utnyttjas i större

utsträckning. Förenta Nationernas (FN:s) konvention om barnets rättigheter är

ett av de viktigaste instrumenten som tillkommit under senare år för att värna

barns och ungdomars rättigheter. Ratificeringen av konventionen innebär att

Sverige iklätt sig en internationell, folkrättslig förpliktelse att följa

konventionens bestämmelser. Riksdagen och regeringen har klart uttryckt en vilja

att förverkliga de intentioner som finns i konventionen.

FN:s barnkonvention

FN:s barnkonvention omfattar i princip alla viktiga samhällsområden som berör

barn och ungdomar under 18 år. Konventionen kan delas in i tre huvudområden -

rätten till liv och utveckling, rätten till skydd och trygghet samt rätten till

medinflytande och att säga sin mening och bli respekterad. En grundtanke bakom

konventionen är att barn och unga har samma människovärde som vuxna, men att de

behöver ett särskilt stöd för att komma i åtnjutande av det. Genom att den 1

juli 1993 inrätta en Barnombudsman (BO) med uppgift att övervaka efterlevnaden

av barnkonventionen har regeringen givit uttryck för den vikt den lägger vid

konventionen. Regeringen har tilldelat Barnombudsmannen särskilda resurser för

att lyfta fram ungdomsperspektivet och bredda kompetensen i ungdomsfrågor.

Utvecklingsarbete för att stärka ungdomars inflytande

För att ungdomar skall känna engagemang krävs att de får inflytande, får ta egna

initiativ och känner sig delaktiga. Ungdomar har ofta god kunskap om sin

närmiljö. Den kunskapen bör tas till vara när beslut fattas om den lokala

miljöns utformning. I det förändringsarbete som pågår för att fördjupa den

lokala demokratin och öka medborgarnas inflytande i kommunerna är det viktigt

att ägna ungdomars möjligheter till medverkan särskild uppmärksamhet. Regeringen

har gett Statens ungdomsråd i uppdrag att i samarbete med kommunerna bedriva ut-

vecklingsprojekt om sådana demokratifrågor. En särskild satsning görs också för

att utifrån ungdomars egna idéer utveckla nya träffpunkter. Exempel på detta är

olika s.k. "Ungdomens hus".

 I den proposition om lokal demokrati som regeringen avser att överlämna till

riksdagen inom kort behandlas ungdomars möjligheter till ökat inflytande i den

kommunala verksamheten. Enligt regeringens mening är det också angeläget att

stödja olika former av försöksverksamhet som kan öka ungdomars möjligheter att

delta i den demokratiska beslutsprocessen.

Stöd till flickor

Flickors och unga kvinnors engagemang i ideella organisationer skall främjas

genom olika åtgärder. Det är därvid viktigt att lyssna till flickors egna

önskemål. Statens ungdomsråd har fått i uppdrag att bedriva ett

utvecklingsarbete för att motivera fler flickor att engagera sig i

föreningslivet och för att utveckla nya fritidsverksamheter för flickor.

Åldersgränserna ses över

Åldersgränserna i samhället är viktiga signaler till de unga om hur den vuxna

generationen ser på deras mognad och möjligheter att ta ansvar för olika

handlingar. Motiven för dessa behöver tydliggöras. Statens ungdomsråd gör en

sammanställning av de existerande åldersgränserna inom olika områden. Regeringen

anser att en samlad översyn bör göras av de åldersgränser som finns och skälen

för dessa.

Undersökning av attityder och värderingar

Livsvillkoren i ett samhälle skapas av medborgarna gemensamt obe-roende av

ålder. Det är därför angeläget att förståelse och solidaritet finns mellan

generationerna. Det saknas i dag återkommande studier som belyser hur föräldrar

och andra vuxna i samverkan med de unga lyckas med att rusta dessa inför

vuxenlivet. Den kunskapen behövs inför framtida beslut som berör olika

samhällssektorer. Regeringens barn- och ungdomsdelegation och Statistiska

centralbyrån har fått i uppdrag att genomföra en omfattande undersökning som

belyser ungdomars attityder och värderingar. Denna kommer att presenteras under

första halvåret 1994.

Stödjande insatser

Föräldrarnas och familjens betydelse för en ung människas utveckling är

oomtvistad. I samspelet mellan familj, skola och kamrater formas den egna

identiteten. Olika insatser görs för att skapa sociala nätverk och miljöer som

kan komplettera och samverka med familjen under ungdomarnas frigörelseprocess.

Samverkan med ideella organisationer

Regeringen har satsat på ett omfattande samverkansprojekt för utsatta ungdomar i

tolv stadsdelar i storstäderna. Detta projekt, som kallas Plus-projektet

(Projektet lokal utveckling genom samverkan), innebär att de offentliga och

frivilliga insatserna samverkar för att förbättra ungdomars situation. Syftet är

att utifrån en gemensam handlingsplan utveckla nya metoder för individuellt

inriktade och allmänt förebyggande insatser. Projektet kommer att delredovisas

till regeringen under första halvåret 1994 och slutredovisas i början av år

1995.

 Inom ramen för Sveriges medverkan i FN:s familjeår 1994 har regeringen avsatt

särskilda utvecklingsmedel för stöd till ideella organisationer som bl.a. vill

pröva nya arbetsformer i syfte att skapa ökad livskvalitet och effektivare

skyddsnät kring unga.

 För att stimulera förnyelsearbetet och den ideella sektorns engagemang inom

olika samhällsområden har regeringen tillsatt Beredningen (C 1993:A) för

främjande av den ideella sektorn. Som ett led i detta arbete har regeringen

bl.a. beslutat ge stöd till uppbyggnaden av nationella kunskaps- och

erfarenhetscentra för lokalt utvecklingsarbete och frivilligt socialt arbete.

Åtgärder mot psykisk ohälsa och droger

Även om de flesta ungdomar växer upp under goda förhållanden finns orostecken.

Den psykiska ohälsan tycks bli ett allt större problem. Antalet självmordsförsök

och självmord bland ungdomar inger oro. De ungas behov av ökad existentiell

trygghet måste tas på allvar. Folkhälsoinstitutet skall särskilt följa

utvecklingen av den psykiska hälsan hos ungdomar. Andra problem som är föremål

för åtgärder är företeelser som anorexi och bulimi samt användningen av

dopningspreparat. För att göra en samlad översyn av omfattningen och följderna

av missbruket med dopningsmedel avser regeringen att tillkalla en särskild

utredning med parlamentarisk medverkan. När det gäller arbetet mot missbruk av

alkohol och droger kommer Folkhälsoinstitutet att under våren 1994 inleda en

bred kampanj mot drogmissbruk där ungdomen utgör den främsta målgruppen.

Brottsförebyggande arbete

Ett annat område där insatser behövs gäller ungdomsbrottsligheten. Inom

regeringen pågår ett lagstiftningarbete som syftar till att se över

regelsystemet för det allmännas reaktioner mot ungdomsbrott. Av fundamental

betydelse är det brottsförebyggande arbetet. Utöver direkta åtgärder är det

angeläget att stärka familjens ställning och skolans roll som fostrare. Enskilda

människors engagemang måste också tas tillvara.

 En interdepartemental arbetsgrupp har arbetat med insatser mot läktarvåld och

belyst hur bland annat idrottsrörelsen kan medverka till att begränsa

ungdomsvåld.

 Trygghetsutredningen (Ju 1993:05, dir. 1993:37) har i uppgift att se över

rollfördelningen mellan olika aktörer när det gäller att skapa trygghet mot

brott i lokalsamhället. Det gäller i första hand polisen och kommunerna, men

också enskilda personer, företag och ideella föreningar. I utredningsarbetet

ingår att beakta det förebyggande ungdomsarbete som görs inom föreningslivet.

 Ytterligare insatser i syfte att förebygga våld bland ungdomar kommer att

initieras under år 1994. Regeringen avser vidare att under våren 1995 förelägga

riksdagen ett förslag till nationellt brottsförebyggande program.

Brottsförebyggande rådet kommer inom kort att få i uppdrag att utarbeta ett

underlag för detta program. En central fråga som särskilt skall belysas är vilka

åtgärder som krävs för att förhindra att unga människor dras in i kriminalitet

och missbruk.

Åtgärder mot våldsskildringar i videofilmer m.m.

Våldsskildringar i bl.a. videofilmer påverkar särskilt ungdomar utan goda vuxna

förebilder. Den tekniska utvecklingen inom t.ex. TV-satellit och data-området

har gjort att spridningen och tillgängligheten av filmer har ökat. Det är i dag

svårt att överblicka konsekvenserna av detta, men erfarenheterna visar att

behovet av bl.a. förebyggande åtgärder är stort. Barn- och ungdomsdelegationen

har under åren 1990-93 fördelat ca 4 miljoner kronor till projekt mot skadliga

effekter av våldsskildringar i media. Våldsskildringsrådet utvärderar

insatserna. Regeringen avser att ta ytterligare initiativ i frågan.

Åtgärder mot mobbning

Mobbning är en psykisk eller fysisk våldshandling som måste bemötas med tydliga

signaler om att beteendet bryter mot samhällets grundläggande värderingar.

Riksdagen har på regeringens förslag beslutat om en ändring i skollagen som

innebär att den som verkar inom skolan skall bemöda sig om att hindra att

elever utsätts för kränkande behandling. Rektor har en särskild skyldighet att

motverka alla former av mobbning. Ett brett arbete pågår nu om dessa frågor

genom Skolverkets försorg.

 Mobbning är dock inte uteslutande ett problem för skolan utan handlar även om

andra samhällsområden som t.ex. fritiden och arbetslivet. Ett brett engagemang

behövs där såväl offentliga organ som ideella organisationer och enskilda

medverkar. Regeringen anser att det är viktigt att få till stånd olika insatser

för att hindra mobbning. Ytterligare åtgärder övervägs inom Barn- och

ungdomsdelegationen. Även Barnombudsmannen har en viktig roll i det fortsatta

arbetet.

Samordning av förebyggande insatser

Det är både från den enskildes och samhällets synpunkt väsentligt att

utslagningen av ungdomar kan förebyggas. Det förebyggande arbetet bedrivs av

både myndigheter och organisationer av skilda slag. Systematiska uppföljningar

och genomgångar av projekt- och organisationsstöd sker fortlöpande.

 Dessutom pågår i dag utredningar och projekt i olika sammanhang och på olika

nivåer. Den tidigare nämnda Trygghetsutredningen och Plus-projektet är exempel

på detta. Vidare utreder Socialtjänstkommittén (S 1991:07, dir. 1992:107)

formerna för bl.a. socialtjänstens allmänt inriktade och förebyggande insatser.

 Det är betydelsefullt att alla de förebyggande insatser som görs för ungdomar

från såväl det allmännas sida som från frivilliga organisationer och enskilda

medborgare verkar åt samma håll. De samlade resurser som sätts in bör användas

på ett effektivt sätt. Med utgångspunkt från de kunskaper och erfarenheter som

erhålls från de nämnda utredningarna och projekten finns det anledning att

överväga hur dessa skall tas till vara och samordnas på bästa sätt. Regeringens

barn- och ungdomsdelegation har i detta sammanhang en betydelsefull roll och bör

överväga behovet av ytterligare åtgärder.

Ungdomar bryter gränser

Internationaliseringen ökar. Det är en process som pågår i alla länder och inom

snart sagt alla områden. Utvecklingen av kommunikationerna ger möjligheter till

personliga kontakter med andra kulturer och samhällen i en omfattning som bara

för någon generation sedan inte kunde anas.

 Det är viktigt att unga människor får insikter i internationella beroenden och

samband, förståelse för andra kultur- och samhällstraditioner samt kunskap i

språk och kunskap om andra länder. Skolan har en nyckelroll när det gäller att

ge unga en grund för att leva i en alltmer internationaliserad värld. I de nya

läroplanerna har därför inte minst undervisningen i främmande språk förstärkts.

Genom det europeiska samarbetet har svenska ungdomars möjlighet att studera och

arbeta utomlands underlättats.

Ungdomsutbytesprogram

Det internationella ungdomsutbytet är viktigt för att skapa ökad förståelse

mellan människor från olika länder. Svenska ungdomar kan i och med EES-avtalets

ikraftträdande delta i EG:s ungdomsutbytes-program Ungdom för Europa.

 Stiftelsen för internationellt ungdomsutbyte svarar för programmet. Stiftelsen

har också ansvar för ett nytt utbytesprogram med tredje världen, det s.k. World

Youth-programmet. Programmet innebär att ungdomar från Sverige och tredje

världen deltar i projektarbete dels i Sverige, dels i utvecklingsländerna. Under

våren 1994 deltar ett trettiotal svenska ungdomar och lika många ungdomar från

Costa Rica och Thailand i det första utbytet inom programmet.

 En databas med information om ungdomsutbyte m.m. utvecklas i syfte att

underlätta för ungdomar som vill skaffa sig internationell erfarenhet.

Spridningen av lokala terminaler kommer att påbörjas under hösten 1994.

 Ungdomsorganisationernas egna internationella kontakter och utbyten är viktiga

och bör stimuleras. I detta sammanhang spelar Landsrådet för Sveriges

Ungdomsorganisationer (LSU) en viktig roll. Det gäller inte minst i kontakterna

med Central- och Östeuropa.

Nordiskt och europeiskt samarbete

Det nordiska samarbetet på ungdomsområdet kommer att få ökad betydelse.

Barnkulturen och ungdomssamarbetet har särskilt framhållits i detta sammanhang.

Det är vidare väsentligt att säkerställa en nordisk koordinering inför det ökade

europeiska samarbetet.

 Arbetet i Europarådet ges fortsatt hög prioritet. Den 1 januari 1993

inrättades ett särskilt ungdomsdirektorat. Av särskilt stort intresse är

insatserna i Central- och Östeuropa, bl.a. för att utbilda ungdomsledare och ge

stöd till utvecklingen av demokratiska ungdomsorganisationer. Vidare fortsätter

arbetet med att underlätta för ungdomar att resa i Europa samt att delta i

ungdomsutbyte. Genom Europarådet har Sverige också arbetat för att behålla

Interrailkortet.

FN-jubileum

År 1995 sammanfaller firandet av Förenta Nationernas 50-års jubileum med 10-års

jubiléet av världsungdomsåret. Det svenska firandet av FN-jubiléet kommer i hög

grad att vara ungdomsinriktat. En rad projekt har redan initierats. Ett viktigt

syfte med dessa är att föra ut kunskap om FN:s arbete och skapa debatt om

globala frågor bland ungdomar. En representant för Sveriges

ungdomsorganisationer medverkar i FN-sekretariatets arbete inför 50-års

jubiléet.

Ungdomskampanj mot främlingsfientlighet

Invandringen och flyktingar från utsatta länder har gett Sverige en

mångkulturell prägel. Centrum för invandringsforskning (CEIFO) vid Stockholms

universitet har på uppdrag av regeringen genomfört en undersökning rörande

svenskars förhållningssätt till invandrare och invandring samt invandrarnas

förhållningssätt till Sverige och svenskarna. Av den rapport som särskilt

behandlar ungdomens syn på invandring framgår att främlingsfientligheten eller

rasismen inte ökat bland ungdomar under de senaste åren.

 Under de senaste åren har en rad insatser mot främlingsfientlighet gjorts.

Barn- och ungdomsdelegationen har särskilt prioriterat sådana insatser och bl.a.

fördelat stöd till lokala projekt.

 Vid Europarådets ungdomsministermöte i april 1993 och stats- och

regeringschefsmöte i oktober 1993 fattades beslut om att bedriva en

ungdomskampanj mot rasism, främlingsfientlighet, antisemitism och intolerans

under perioden 1994-96. I varje land skall en nationell kommitté för kampanjen

tillsättas.

 Regeringen kommer inom kort att fatta beslut om den svenska ungdomskampanjen.

Den skall främst syfta till att utveckla och stödja aktiviteter av och med unga

människor riktade mot främlingsfientliga attityder och värderingar, för

förståelse och respekt för ett mångkulturellt Europa. Ungdomar och

ungdomsorganisationer kommer att gå i bräschen för kampanjen och också vara dess

målgrupp.

5 Riktlinjer för ungdomspolitiken

 Regeringens förslag: För ungdomspolitiken skall följande huvudsakliga

inriktning gälla.

1. De offentliga insatserna för ungdomar bör i första hand vara stödjande och

 bygga på ungdomars, föräldrars och andra närståendes engagemang.

2. Åtgärder inom olika områden skall präglas av en helhetssyn på ungdomars

 situation och utgå från ett ungdomsperspektiv.

3. Alla ungdomar skall ha rätt till goda uppväxtvillkor som tillgodoser både

 behovet av trygghet och av personlig utveckling.

4. Ungdomar skall ges goda förutsättningar att etablera sig som vuxna och göra

 egna val.

5. Ungdomars personliga ansvarstagande, medmänsklighet, delaktighet och

 inflytande skall främjas.

6. Myndigheter och organisationer bör i ökad utsträckning samverka i

 ungdomspolitiska frågor. Engagemanget inom den ideella sektorn skall tas

 tillvara.

STUNS-kommittén: Regeringen bör vart tredje år förelägga riksdagen förslag till

mål för barn- och ungdomspolitiken.

Remissinstanserna: En övervägande majoritet har uttryckt en positiv inställning

till kommitténs förslag. Ingen remissinstans avstyrker förslaget. Däremot har

flera instanser framhållit att det finns stora skillnader mellan barns

respektive ungdomars villkor, önskemål och behov.

Skälen för regeringens förslag

Behov av riktlinjer för ungdomspolitiken

Många statliga och kommunala insatser riktar sig särskilt till unga människor.

Det finns emellertid inga fastställda nationella mål eller riktlinjer för

ungdomspolitiken. För att kunna åstadkomma en bättre samverkan, bättre

resursutnyttjande samt möjligheter att följa upp och utvärdera olika insatser

för ungdomar bör riksdagen enligt regeringens mening lägga fast den

grundläggande inriktningen för ungdomspolitiken.

 En viktig grund för ungdomspolitiken finns i FN:s konvention om barnets

rättigheter. Konventionen gäller unga människor upp till 18 år. Den omfattar

således även de yngre ungdomsgrupperna. Enligt regeringens mening skiljer sig

barns och ungdomars situation från varandra i flera viktiga avseenden. Barns

rätt i samhället måste i stor utsträckning värnas av vuxna. Ungdomar har helt

andra möjligheter att själva ta ansvar och ställa krav. Det finns därför skäl

att förutom FN-konventionens rättighetskatalog även fastställa vissa

grundläggande riktlinjer för ungdomspolitiken.

 De nationella riktlinjerna för ungdomspolitiken bör enligt regeringens mening

understryka såväl nödvändigheten av att förmedla grundläggande värderingar om

demokrati, medmänsklighet och människovärde som kravet på att ungdomar själva

skall ges möjligheter att forma sin framtid. De offentliga organens stödjande

roll bör betonas liksom nödvändigheten av en sektorsövergripande helhetssyn på

ungdomars situation. Behovet av samverkan mellan myndigheter och organisationer

samt vikten av att ta tillvara engagemanget inom den ideella sektorn bör också

strykas under.

 Riktlinjerna bör ge vägledning för statliga och kommunala insatser för

ungdomar. De bör dock samtidigt medge stort utrymme för myndigheter och kommuner

att utforma verksamheten efter lokala förhållanden.

 Regeringen bör återkommande för riksdagen redovisa utvecklingen inom

ungdomsområdet och då ta upp frågan om riktlinjernas utformning. Det kan

lämpligen ske vart tredje år i anslutning till den fördjupade budgetprövningen

av Ungdomsstyrelsens verksamhet.

 Det är viktigt att ungdomars levnadsvillkor och framtidsutsikter uppmärksammas

kontinuerligt. Ungdomars framtidstro formas av deras framtidsutsikter. En

positiv framtidstro motiverar ungdomar att engagera sig, att utbilda sig, ta

ansvar och ta del i samhällsaktiviteter vilket i sin tur påverkar de värderingar

som den unga generationen bär med sig in i vuxenlivet. Därmed blir ungdomars syn

på framtiden en angelägenhet för hela samhället. Det faktum att ungdomars

uppväxtvillkor står på den politiska dagordningen är en tydlig signal om att den

äldre generationen bryr sig om och uppmärksammar ungdomars situation, behov och

resurser.

Stödjande insatser

De offentliga insatserna för ungdomar bör i första hand vara stödjande och bygga

på ungdomars, föräldrars och andra närståendes eget engagemang. Insatserna kan

vara både generella, riktade till alla ungdomar och individuellt stödjande.

 En av de viktigaste uppgifterna för en framåtsyftande ungdomspolitik är att ta

tillvara den vitalitet, vilja och energi som kännetecknar ungdomsåren. Genom att

visa tillit till och stödja ungdomars egna aktiviteter stimuleras deras

kreativitet och ansvarskänsla.

 Det är också viktigt att i de offentliga insatser som riktas till ungdomar

vara lyhörd för de frågor och verksamhetsformer som engagerar dagens unga

människor. Den vuxna delen av befolkningen kan inte förvänta sig ansvar från

ungdomar om inte de unga känner att deras uppfattningar och åsikter tas på

allvar. Samtidigt kan inte alltid ungdomars förväntningar och krav tillgodoses.

Det är därför viktigt att på alla nivåer ha en dialog byggd på ömsesidig respekt

mellan äldre och yngre.

 Familjen är som tidigare framhållits av grundläggande betydelse för ungdomars

utveckling. Det är därför viktigt att fånga upp också föräldrars och andra

närståendes engagemang. Statens och kommuner-nas insatser bör i hög grad syfta

till att stödja och utveckla ett sådant engagemang.

 En väsentlig statlig uppgift är att följa ungdomars uppväxtvillkor och ha

beredskap för särskilda åtgärder när det behövs. I övrigt bör tyngdpunkten i de

statliga myndigheternas verksamhet inom ungdomsområdet ligga i att följa upp och

utvärdera insatser på lokal nivå samt att sprida kunskap och information.

Helhetssyn och ungdomsperspektiv

Det är angeläget att insatser för ungdomar inom olika områden präglas av en

helhetssyn på ungdomars situation. Det innebär bl.a. att frågorna i ökad

utsträckning måste bedömas över de traditionella sektorsgränserna.

 En grundläggande inriktning för ungdomspolitiken är också att se olika frågor

utifrån ungdomars eget perspektiv.

 Ungdomstiden har i ett tidigare avsnitt definierats som en nödvändig

förberedelsetid för vuxenlivet. Många offentliga insatser har emellertid varit

baserade på att ungdomar måste sysselsättas under denna tid, bl.a. för att

förebygga sociala problem och kriminalitet. En bättre helhetssyn leder till att

man också ser ungdomar som en viktig resurs i samhället, inte bara som framtida

arbetskraft och blivande vuxna utan också i kraft av att vara unga. Ungdomars

engagemang, kreativitet, nytänkande och ifrågasättande bidrar till dynamiken i

det moderna samhället. Det är därför viktigt att nya kompetenser och värderingar

som ungdomsgenerationen tillför integreras i samhället.

 Den enskildes och de frivilliga gemenskapernas initiativ bör således sättas i

centrum för ungdomspolitiken och de olika samhällsinsatserna måste i högre grad

harmoniera med och komplettera varandra. Ungdomspolitik kan därför inte vara

enbart t.ex. fritidspolitik eller utbildningspolitik. Utgångspunkten måste i

stället vara den samlade verklighet som unga människor lever i samt de behov,

resurser och problem som ungdomar har.

Goda uppväxtvillkor

Alla ungdomar måste ha rätt till goda uppväxtförhållanden som tillgodoser både

behovet av trygghet och personlig utveckling.

 Det grundläggande ansvaret för att ge barn och ungdomar en god uppväxt ligger

hos föräldrarna. Att skapa goda förutsättningar för föräldrarna att ge en trygg

uppväxt och omvårdnad om sina barn är, som vi tidigare nämnt, en av de allra

viktigaste politiska uppgifterna.

 När det gäller ungdomars uppväxtvillkor är FN:s barnkonvention ett

grundläggande dokument. I Sveriges åtagande enligt konventionen ingår att sätta

de ungas bästa främst till det yttersta av tillgängliga resurser. Det är viktigt

att uppmärksamma ungdomar och grupper av ungdomar som är i behov av särskilt

stöd, hjälp och insatser för att få en bra uppväxt.

 Skolan har ett stort ansvar för ungdomars identitetsutveckling. Bildning, goda

kunskaper och färdigheter utvecklade i en stimulerande och positiv miljö är

grunden för kompetenskänsla och självtillit. Det är av stor betydelse att

skolarbetet upplevs som en meningsfull uppgift i sig och som en förberedelse för

kommande uppgifter.

 Den personliga kompetensutvecklingen är naturligtvis beroende av mycket mer än

utbildning. Ungdomar måste få möjlighet att skapa sina egna alternativ, testa

gränser, följa sina egna idéer och sin tro. De måste få misslyckas och begå

felsteg utan att de mister möjligheterna att komma tillbaka, ändra eller ångra

sig.

 Kulturlivet betyder mycket för den personliga utvecklingen. Det är viktigt att

stimulera eget skapande. Ungdomar behöver få uttrycka sig genom musik, sång,

bild eller andra konstnärliga former för att utveckla förmågan till kreativitet

och skapande.

Etablering i vuxensamhället

En väsentlig riktlinje för ungdomspolitiken är att ge ungdomar goda

förutsättningar att etablera sig som vuxna och göra egna val. Till skillnad från

den formella juridiska myndigheten vid 18 års ålder är det reella vuxenblivandet

något som uppnås genom en oftast långvarig process. Allt fler ungdomar befinner

sig allt längre tid i denna process. Jämfört med tidigare generationer utbildar

sig dagens ungdomar under en längre tid. Men det gäller även t.ex. ungdomar som

flyttat hemifrån men bor i övergångsbostäder eller ungdomar som arbetar men utan

att ha fått någon fast förankring på arbetsmarknaden. Det finns därför ett behov

av att underlätta ungdomars etablering i vuxensamhället.

 Den stora ungdomsarbetslösheten är det kanske allra allvarligaste

samhällsproblemet i dag. Arbetsmarknadspolitiska åtgärder har därför stor

betydelse. Det är angeläget att ungdomar kommer in på arbetsmarknaden och därmed

ges möjlighet att tillfredsställa sina förväntningar och använda sina resurser i

samhällsbyggandet. En växande långtidsarbetslöshet bland ungdomar är särskilt

allvarligt då detta kan innebära att många aldrig kommer in på den reguljära

arbetsmarknaden i framtiden. För att möta de problem och svårigheter som

arbetslösheten för med sig behöver resurser mobiliseras inom en rad områden.

 Även på bostadsmarknaden har ungdomar en besvärlig situation. Nya lösningar

och en ökad rörlighet behövs för att underlätta för ungdomar att skaffa sig en

egen bostad.

Att främja ansvarstagande, medmänsklighet, delaktighet och inflytande

En väsentlig uppgift inom ungdomspolitiken är att främja de ungas personliga

ansvarstagande, medmänsklighet, delaktighet och inflytande. Grundläggande

värderingar i samhället måste förmedlas till ungdomsgenerationen. Det är av stor

betydelse att ungdomar får känna krav på sig att ta ett aktivt personligt ansvar

för sin situation och inte avstår från detta i tron att myndigheter eller vuxna

skall ta ansvar för dem. Det personliga ansvarstagandet får dock inte enbart

inskränka sig till individen. Ungdomar bör också uppmuntras att ta ett ansvar

för sin omgivning och sina medmänniskor.

 Samhällets och de vuxnas signaler till ungdomar har stor betydelse för hur de

uppfattar sig själva. En förutsättning för att de skall ta ansvar är att de får

inflytande över sin egen situation. Både i hemmet, skolan, föreningslivet och på

arbetsplatsen liksom i samhället i stort måste vuxna i allt högre grad låta de

unga ta ansvar.

 Utgångspunkten bör därför vara att i olika sammanhang ställa frågan hur

ungdomar kan bidra till att utveckla samhället och använda sina idéer och sitt

engagemang. På så sätt får ungdomar naturligt en demokratisk fostran och deras

initiativkraft och solidaritetskänsla stärks. Detta har självklart också stor

betydelse för att grundläggande värderingar i samhället skall förmedlas till den

yngre generationen.

 Det är viktigt att samhället präglas av solidaritet mellan människor.

Ungdomspolitiken bör bidra till detta. En politik som bygger på att ge varje ung

människa anledning att ta ansvar och utöva inflytande som en fullvärdig

samhällsmedborgare gör att möjligheterna att fånga upp exempelvis ungdomar med

problem blir bättre. Härigenom motverkas också tendenser som mobbning och

främlingsfientlighet. Med delaktig-het och ansvar för den egna situationen

följer en ökad medvetenhet om och ett ökat ansvar för medmänniskorna.

Ökad samverkan

Myndigheter och organisationer bör i ökad utsträckning samverka i

ungdomspolitiska frågor. Engagemanget inom den ideella sektorn måste i detta

sammanhang uppmuntras och tas tillvara.

 Det finns flera skäl att förbättra och utveckla samverkan i ungdomsarbetet.

Ett skäl är det sektorsövergripande synsätt på ungdomsfrågorna som regeringen

anser nödvändigt. En rad myndigheter arbetar med ungdomsfrågor inom olika

områden. En helhetssyn på ungdomars situation förutsätter en bättre samordning

över sektorsgränserna.

 Ett annat skäl för att förbättra samverkan är att motverka dåliga

ungdomsmiljöer. Polis, socialtjänst, skola, föräldragrupper och ideella

organisationer gör här redan i dag viktiga insatser. Det är av stor betydelse

att dessa insatser samordnas på ett effektivt sätt och därigenom ges möjlighet

att komplettera varandra.

 Den ideella sektorn deltar i allt högre grad i förnyelsen av samhällslivet.

Det kan handla om att såväl etablerade folkrörelser och föreningar som nya

sammanslutningar av ideellt engagerade människor tar över uppgifter från

offentliga organ men också att ett närmare samarbete sker mellan den offentliga

och den ideella sektorn. Olika former av engagemang kan bidra till en positiv

utveckling av de insatser som sker på ungdomsområdet.

6 Den statliga ungdomsmyndighetens organisation

 Regeringens bedömning: Namnet Statens ungdomsråd ändras till Ung-

 domsstyrelsen. Ledningsstrukturen för myndigheten förändras på så sätt att

 ledningen består av en verkschef och en styrelse.

Skälen för regeringens bedömning

Statens ungdomsråd i dag

Alltsedan år 1959 har det funnits ett statligt organ med namnet Statens

ungdomsråd. Dess roll och uppgifter har dock varierat kraftigt under årens lopp.

Ursprungligen var rådet ett kontakt- och samordningsorgan mellan

ungdomsorganisationerna och regeringen. Senare har regeringen gett ungdomsrådet

en allt tydligare roll som myndighet med uppdrag att genomföra delar av den

statliga ungdomspolitiken. Därmed har de tidigare rollerna som företrädare för

landets ungdomsorganisationer och som en referensgrupp i ungdomsfrågor arbetats

bort.

Ungdomsrådets uppgifter enligt dess nuvarande instruktion (SFS 1988:1136) är

främst att främja fritidsverksamhet och kulturell verksamhet bland barn och

ungdomar samt att redovisa utvecklingen när det gäller ungdomars villkor i

samhället. Inom sitt verksamhetsområde skall rådet bistå regeringen bl.a. genom

att verka för en samordning av statliga insatser för ungdomar och viss

utrednings- och informationsverksamhet.

Ungdomsrådet handlägger också ärenden om statsbidrag till barn- och

ungdomsorganisationer.

Ledningen av Statens ungdomsråd utövas av ett råd vars medlemmar utses av

regeringen. Rådet består av högst tio personer. Kansliet leds av en chef som

också utses av regeringen.

Behovet av förändringar

Statens ungdomsråd är en liten och flexibel myndighet. Den förändring som har

skett i form av att rådet har utvecklats från ett intresseorgan till en

myndighet som tar ett ansvar för att genomföra statlig ungdoms-politik har

enligt vår mening varit mycket gynnsam. Den har bidragit till en ökad

kompetensutveckling när det gäller ungdomars levnads-villkor. Det har också

bedrivits ett viktigt arbete i syfte att öka ungdomars delaktighet i samhället

och att ta tillvara ungdomars eget engagemang.

Statskontoret har gjort en översyn av Statens ungdomsråd. I rapporten Statens

ungdomsråd - Ledningsstruktur och organisation understryker Statskontoret vikten

av att ungdomsrådet ges en tydlig roll som regeringens myndighet för att föra ut

och verkställa den statliga ungdomspolitiken. Statskontoret menar att de

nuvarande uppgifterna är alltför snävt inriktade på fritidsfrågor och kultur.

Statens ungdomsråd har i ett yttrande över rapporten framfört att myndigheten i

stort sett delar Statskontorets bedömning.

Enligt vår mening är det viktigt att utvecklingen mot en renodlad statlig

myndighetsfunktion för Statens ungdomsråd fortsätter. Inriktningen att vara

sektorsmyndighet för fritidsfrågor bör tonas ned till förmån för att myndigheten

kan bidra till att åstadkomma praktiska resultat på de områden som vi tidigare

angett vara väsentliga (avsnitt 5). Därigenom framstår myndighetens uppgift att

ha ett sektorsövergripande ansvar för att skapa goda uppväxtvillkor för ungdomar

tydligare. Det handlar då främst om att myndigheten bör ha ett ansvar för att

följa ungdomars uppväxtvillkor utifrån ett helhetsperspektiv och därigenom

underlätta en samordning av statliga åtgärder inom olika samhällsområden.

Statens ungdomsråd bör i konsekvens med detta byta namn, vilket även

Statskontoret föreslår i sin rapport. Regeringen avser att ändra namnet till

Ungdomsstyrelsen.

Myndighetens organisation

Statens ungdomsråds nuvarande organisation med ett råd vars ordförande är chef

för myndigheten och ett kansli med en kanslichef är otidsenlig och innebär

risker för ett opraktiskt dubbelkommando.

I myndigheter med en styrelse är det myndighetschefen som svarar för

verksamheten och styrelsens huvuduppgift är tillsyn och rådgivning (11-13

verksförordningen). Styrelsen beslutar dock om anslagsfram-ställningar,

årsredovisningar, revisionsrapporter och föreskrifter. En styrelse har således

ett mer avgränsat ansvar för verksamheten.

I betänkandet Effektivare ledning i statliga myndigheter (SOU 1993:58)

konstateras att s.k. enrådighetsverk bör vara huvudmodell för ledningen av de

centrala förvaltningsmyndigheterna. De små centrala förvaltningsmyndigheterna

(nämnder och råd) berörs inte direkt av förslagen.

När det gäller ledningen av myndigheten anser vi att det nuvarande rådet bör

ersättas av en verkschef och en styrelse, i vilken verkschefen är ordförande.

Att vi förordar en styrelse hänger främst samman med de särskilda uppgifter och

den roll som myndigheten har. En viktig uppgift är att fördela de statliga

bidragen till barn- och ungdomsorganisationerna. Bidragsgivningen bör i

framtiden, som vi återkommer till, i ökad utsträckning relateras till målen för

bidragen. Myndighetens roll till följd av ungdomspolitikens sektorsövergripande

karaktär bör också beaktas vid val av ledningsstruktur. Det är enligt vår mening

mer lämpligt att låta en myndighet med denna typ av uppgifter ledas av en

styrelse.

Den samordnande och verkställande roll som Ungdomsstyrelsen enligt vår mening

bör ha talar för att representanter från de olika sektorsmyndigheter som mest

berörs av ungdomspolitiken skall ingå i styrelsen. Dessa bör, utöver god

kunskap, ha en beslutsposition i den egna organisationen. I styrelsen bör också

ingå personer med god kunskap om ideellt föreningsarbete och ungdomsfrågor i

allmänhet.

Företrädare för Ungdomsstyrelsen bör också ingå i styrelser, råd eller

motsvarande för vissa andra myndigheter som ansvarar för insatser av stor

betydelse för ungdomar.

Myndighetens organisation skall även i fortsättningen präglas av flexibilitet

varför myndigheten själv bör besluta om sin interna organisation, tjänster m.m.

7 Ungdomsstyrelsens uppgifter

 Regeringens förslag: De övergripande målen för Ungdoms-styrelsens verksamhet

skall vara att främja goda uppväxtvillkor för ungdomar samt att verka för att

unga människor görs delaktiga i samhällsutvecklingen. Ungdomsstyrelsen skall

arbeta sektorsövergripande och ha en kontinuerlig kontakt med kommunerna när det

gäller att följa ungdomars villkor i samhället.

Skälen för regeringens förslag

Sektorsövergripande arbete

Ungdomspolitiken griper över flera sektorer, men måste i grunden bygga på att de

konkreta insatserna, den direkta tillsynen, uppföljningen och utvärderingen av

verksamheterna till största delen skall skötas av respektive sektorsmyndighet.

Socialstyrelsen har som huvuduppgift att bedriva kvalificerad tillsyn,

uppföljning, utvärdering och kunskapsförmedling inom framför allt områdena

hälso- och sjukvård, socialtjänst och folkhälsa.

Barnombudsmannen har till uppgift att bevaka frågor som angår barns och

ungdomars rättigheter och intressen. BO har en opinionsbildande, informerande

och samordnande roll samt skall särskilt uppmärksamma att lagar och

författningar och deras tillämpning stämmer överens med Sveriges åtaganden

enligt FN:s konvention om barnets rättigheter.

Folkhälsoinstitutet skall främja likvärdiga förutsättningar för en god hälsa för

hela befolkningen genom att bedriva hälsofrämjande och sjukdomsförebyggande

arbete av sektorsövergripande karaktär. Folkhälsoinstitutet har ett särskilt

program för barns och ungdomars hälsa.

Statens institutionsstyrelse ansvarar för tillsyn, uppföljning och utvärdering

av verksamheten på de särskilda ungdomshemmen.

Skolverkets huvuduppgifter är att följa upp och utvärdera det offentliga

skolväsendet, verka för den nationella utvecklingen av skolan genom bl.a.

kursplaneutveckling, information och genom att tillse att regler efterföljs samt

att elevers och föräldrars rätt inte åsidosätts.

Därutöver har myndigheter som Brottsförebyggande rådet, Arbets-

marknadsstyrelsen, Glesbygdsmyndigheten, Statens kulturråd, Statens

invandrarverk, Konsumentverket och Boverket m.fl. ansvar för olika insatser när

det gäller ungdomar.

Samtidigt är det enligt regeringens mening viktigt att någon har ett

sektorsövergripande ansvar för att utifrån en helhetssyn kunna följa

utvecklingen av ungdomars villkor och anlägga ett ungdomsperspektiv på frågor

inom olika samhällsområden. Detta är en grundläggande uppgift för

Ungdomsstyrelsen. Att Ungdomsstyrelsen har en sådan uppgift inskränker eller

påverkar naturligtvis inte den självständighet som andra myndigheter har. Det är

angeläget att Ungdomsstyrelsen samarbetar med andra berörda myndigheter för ett

effektivt resursutnyttjande.

Arbetet med att följa upp och utvärdera insatserna för ungdomar på olika

samhällsområden bör resultera i att Ungdomsstyrelsen vart tredje år lämnar

regeringen en fördjupad redovisning av ungdomars uppväxt-villkor samt förslag

till åtgärder på angelägna områden. Denna skall kunna ligga till grund för den

redovisning regeringen vart tredje år avser förelägga riksdagen.

En mycket stor del av de politiska beslut som påverkar ungdomars situation

fattas i dag på lokal nivå. För att kunna främja goda uppväxtvillkor för alla

ungdomar krävs förutom en tydlig inriktning av ungdomspolitiken också en ökad

kunskap om kommunala insatser. Nationella utvärderingar är också viktiga för att

Ungdomsstyrelsen skall kunna sprida goda idéer och erfarenheter mellan olika

delar av landet. Regeringen anser det väsentligt att denna typ av arbete

vidareutvecklas och intensifieras. Det har bland annat betydelse för att främja

nya organisations- och verksamhetsformer och på så sätt uppnå en bättre effekti-

vitet i ungdomsarbetet.

Det finns ett ökat behov av att ge stöd och rådgivning åt olika verksamheter på

ungdomsområdet. Vi anser därför att Ungdomsstyrelsen bör verka för att de som

arbetar med ungdomar och de som fattar beslut som är viktiga för unga människor

utgår från en helhetssyn på ungdomars situation och ges bättre kunskaper om

ungdomars uppväxtvillkor.

Ungdomsstyrelsens kunskaper om ungdomars uppväxtvillkor i vid mening bör därför

stärkas. Ambitionen bör vara att Ungdomsstyrelsen skall kunna fungera som en

kunskapsbank i ungdomsfrågor gentemot andra myndigheter, kommuner, föreningsliv,

ungdomsarbetare och enskilda.

Behovet av insatser är beroende av ungdomars behov, resurser och problem. Det

betyder att åtgärder skall vidtas där det är av särskilt intresse att utveckla

insatser och genomföra projekt. För att betona värdet av det sektorsövergripande

arbetet bör enligt vår mening Ungdomsstyrelsen sträva efter samarbetsprojekt där

myndighetsgemensamma resursinsatser kan göras. Regeringen vill betona vikten av

ett nära samarbete med bl.a. Barnombudsmannen och Folkhälsoinstitutet. Förslag

till verksamhetsinriktning och prioriterade insatser för den närmaste

treårsperioden redovisar vi längre fram (avsnitt 8).

Kontakter med kommunerna

Kommunerna har ett stort ansvar för att ge ungdomar goda uppväxt-villkor. För

att kunna fullgöra sina övergripande uppgifter måste enligt vår mening

Ungdomsstyrelsen också följa utvecklingen i kommunerna. Detta bör ske i nära

samarbete med berörda sektorsmyndigheter. Den ökande decentraliseringen och den

allt större friheten för kommunerna i bl.a. organisationsfrågor skapar som vi

ser det ett ökat behov av erfarenhetsutbyte och rådgivning. Med en ökad

differentiering och knappa resurser ökar också behovet av att goda exempel på

utveckling av lokal ungdomsverksamhet och nya arbetsformer sprids.

Mot denna bakgrund är det nödvändigt att Ungdomsstyrelsen har en kontinuerlig

kontakt med kommunerna. Kontakterna bör särskilt syfta till att stärka ungdomars

delaktighet i lokalsamhället och deras inflytande över olika frågor som direkt

berör dem. De erfarenheter som har gjorts genom Statens ungdomsråds

projektsatsningar kan därvid utgöra en god grund för det fortsatta arbetet.

Detta bör till stor del inriktas på att fördjupa diskussionerna med kommunerna

om behovet av samarbete över förvaltningsgränser och mellan kommuner och lokalt

samhällsliv i övrigt. Det är därvid angeläget att öka den nationella kunskapen

om såväl konkreta lokala projekt som strukturella förändringar i den kommunala

ungdomspolitiken.

Arbetet med fritidsfrågor

Insatser som syftar till att främja ungdomars möjligheter till en meningsfull

fritid görs i första hand av kommunerna och andra aktörer på den lokala nivån.

Den kommunala fritidssektorn omsätter ca åtta miljarder kronor per år.

Den kommunala verksamheten är inne i en stor omvandlingsprocess.

Strukturförändringar, besparingskrav och förändringar av ungdomars fritidsvanor

har lett fram till ett intresse av nya lösningar. Ungdomsstyrelsens roll bör i

första hand vara att stödja och stimulera kommunernas förnyelse av

fritidsverksamhet för ungdomar samt att sprida erfarenheter och metoder.

Det ideella föreningslivet spelar en viktig roll inom fritidspolitiken. Många

ungdomar engagerar sig i föreningar av olika slag under sin fritid. Det är

angeläget att föreningslivet ges goda möjligheter att utveckla sitt arbete och

nå fler ungdomar. Det är också viktigt att underlätta för människor med idéer

och engagemang att förverkliga sina planer. En aktiv samverkan mellan

offentliga, ideella och privata insatser bör främjas.

Ungdomsstyrelsen bör samverka och upprätthålla en fortlöpande dialog med barn-

och ungdomsorganisationerna. Myndigheten skall fördela de statliga bidragen till

barn- och ungdomsorganisationerna och bör också inrikta sitt arbete på att

stödja organisationerna i deras förnyelsearbete. Det kan gälla informations- och

utbildningsinsatser. Dessutom bör myndigheten medverka till att erfarenheter och

slutsatser från förändringsarbete inom föreningslivet sprids också till andra

organisationer.

En utgångspunkt för Ungdomsstyrelsens arbete med fritidsfrågor bör vara att

skapa förutsättningar för en meningsfull och stimulerande fritid för alla

ungdomar oavsett bakgrund. Insatserna måste ta sin utgångs-punkt i en lyhördhet

för ungdomars uttryckssätt, vilja och val av sysselsättningar. Vi vill också

betona vikten av en jämn fördelning av det offentliga stödet mellan

fritidsaktiviteter som i huvudsak efterfrågas av flickor respektive pojkar.

Myndighetens arbete med att särskilt uppmärksamma flickors deltagande i

föreningslivet bör också fortsätta.

Det finns ungdomar som av olika anledningar har svårt att tillgodogöra sig det

reguljära utbudet av fritidsaktiviteter. Det kan gälla ungdomar med olika former

av funktionshinder eller ungdomar som har haft särskilt svåra uppväxtvillkor.

Dessa ungdomar är i behov av särskilt stöd även vad gäller fritidsverksamhet. I

tider av ekonomiska svårigheter och stora förändringar inom sektorn är det

särskilt viktigt att uppmärksamma dessa ungdomars fritidssituation.

Slutligen vill vi betona att de offentliga insatserna på fritidsområdet i första

hand bör gå ut på att uppmärksamma och stödja ungdomars egna initiativ. Målet

måste vara en fritidsverksamhet som inte är för ungdomar utan av ungdomar.

Därmed stimuleras ungdomars kreativitet och ansvarskänsla. Med eget skapande och

engagemang följer även personligt ansvarstagande. Att få förtroendet att pröva

och utveckla sin egen förmåga innebär samtidigt en praktisk träning i att ta

ansvar för sina handlingar.

Det finns i dag en betydande forskning om fritidsvanor och om ung-domskulturer.

Det är viktigt att denna forskning inte sker isolerat från de fritidsinsatser

som riktar sig till ungdomar och de verksamheter som ungdomar själva svarar för.

Det är också angeläget att resultaten och erfarenheterna från forskningen

används. Ungdomsstyrelsen bör främja utbytet av kunskaper och erfarenheter

mellan forskare och de som arbetar aktivt inom fritidsområdet.

8 Verksamhetsinriktning för Ungdomsstyrelsen under de kommande tre åren

 Regeringens förslag: Under perioden 1994/95-1996/97 skall Ungdomsstyrelsens

 arbete inriktas på att

1. kartlägga ungdomars uppväxtvillkor samt följa upp och utvärdera ideellt och

 offentligt ungdomsarbete,

2. stödja utvecklingen av det ideella föreningslivets ungdomsverksamhet,

3. stödja utvecklingen av kommunernas insatser för ungdomar,

4. föra ut kunskaper och information om ungdomars uppväxtförhållanden och om

 metoder i ungdomsarbetet.

Utvecklingsinsatser

De övergripande verksamhetsmålen för Ungdomsstyrelsens arbete bör, som vi

föreslagit tidigare, vara att främja goda uppväxtvillkor för alla ungdomar samt

att verka för att unga människor görs delaktiga i samhällsutvecklingen. Utifrån

dessa mål och i enlighet med riktlinjerna för ungdomspolitiken bör myndigheten

under perioden 1994/95-1996/97 koncentrera sitt arbete på vissa prioriterade

teman och projekt. Förutom de som regeringen redogör för i det följande bör

myndigheten ha beredskap för att, om det finns särskilda behov, ta egna

initiativ till insatser. Arbetet bör i stor utsträckning genomföras i samarbete

med andra myndigheter.

 För att stimulera fler och olika nyskapande verksamheter på lokal nivå bör

insatser av banbrytande karaktär ges ökad uppmärksamhet. Ungdomsstyrelsen bör

därför få i uppdrag att, på försök under den kommande treårsperioden, dela ut

utmärkelser. Dessa bör kunna ges till kommuner, organisationer, projekt,

ungdomsledare och ungdomar som har gjort insatser som bör kunna tjäna som goda

exempel också för andra.

 Ungdomsstyrelsen bör fortsätta arbetet med att stimulera utvecklingen av

ungdomars inflytande på den lokala nivån. Arbetet bör bygga på tidigare gjorda

erfarenheter och syfta till långsiktiga effekter. Det är viktigt att sprida goda

exempel, inte bara som modeller att ta efter utan också som inspiration till

nytänkande.

 Inom ramen för demokratiarbetet bör en särskild satsning på inflytande i

skolan göras. Såväl skolförfattningar som läroplan betonar att verksamheten i

skolan skall utformas i överensstämmelse med grundläggande demokratiska

värderingar och att eleverna skall ha inflytande över hur deras utbildning

utformas. Från demokratisynpunkt är det viktigt att skolan blir en resurs för

ökad ungdomsdelaktighet i samhället. I de nyligen beslutade läroplanerna har det

betonats att undervisningen skall bedrivas i demokratiska arbetsformer och

förbereda eleverna för att aktivt delta i samhällslivet.

 Ungdomar måste uppmuntras att engagera sig i politik och samhällsarbete.

Ungdomsstyrelsen bör i likhet med tidigare valår fördela visst stöd till de

politiska ungdomsförbundens valinformation. Ungdomsförbunden bör kunna bidra

till att uppmuntra ungdomar att engagera sig i den allmänpolitiska debatten.

Även på andra sätt bör ungdomars förtroende för och engagemang i politiskt

arbete uppmärksammas.

 Regeringen anser vidare att särskilda insatser bör göras för att ta tillvara

ungdomars miljöengagemang. Vid FN:s konferens om miljö och utveckling år 1992

antogs bl.a. ett handlingsprogram för det framtida arbetet med miljö och

utveckling, den s.k. Agenda 21. Där uttrycks vikten av att ta tillvara den

resurs som ungdomar utgör i miljöarbetet. Agendan påpekar att ungdomar, förutom

deras intellektuella bidrag och deras förmåga att mobilisera stöd, bidrar med

unika perspektiv som behöver beaktas. Ungdomsstyrelsen bör därför få i uppgift

att stödja och utveckla metoder för ungdomars medverkan i kommunernas arbete med

att utveckla lokala handlingsprogram för en hållbar miljöutveckling.

 Insatser behöver vidtas för att ta vara på ungdomars framåtanda och

entreprenörskompetens. Det finns bland annat behov av att utveckla och pröva

modeller för personlig kompetensutveckling som utgår från ungdomars eget

engagemang, kraft och intresse. Särskilt viktigt är detta för ungdomar som inte

lyckats i det traditionella skolarbetet, men som besitter en stor förmåga i form

av kreativitet och energi. Många lokala initiativ har tagits, bland annat mot

bakgrund av den höga arbetslösheten bland ungdomar, för att utveckla olika

projektverksamheter med och av ungdomar. Även Statens ungdomsråd har fördelat

visst stöd till lokala projekt. Det arbete som ungdomsrådet inlett bör

fortsätta. Dessutom bör Ungdomsstyrelsen analysera i vad mån dessa projekt kan

integreras i befintliga system samt föreslå åtgärder för att underlätta en sådan

utveckling.

 Myndigheten bör vidare särskilt uppmärksamma flickors situation och de villkor

som gäller för ungdomar som växer upp och bor i mindre orter och på landsbygden.

 Ett problem i dagens samhälle är segregationen mellan svenskar och invandrare.

Ungdomsstyrelsen bör få i uppgift att stimulera kommuner och föreningsliv till

verksamheter som uppmuntrar möten och kontakter över kulturgränser.

Ungdomsstyrelsen bör därvid fortsätta det arbete som sker mot

främlingsfientlighet tillsammans med Skolverket, Invandrarverket och

Kulturrådet.

 Vidare bör Ungdomsstyrelsen uppmuntra de ideella organisationerna att engagera

fler invandrarungdomar i sin verksamhet. Detta är av betydelse för att minska

segregationen och ge invandrarungdomar naturliga kontakter och erfarenheter i

det svenska samhället. Samtidigt får organisationerna tillfälle att bearbeta

eventuella främlingsfientliga och rasistiska föreställningar bland sina

medlemmar.

 Myndigheten bör vidare stödja utvecklingen av lokal samverkan i särskilt

utsatta miljöer. En viktig uppgift när det gäller att främja goda uppväxtvillkor

är att förebygga att ungdomar slås ut. Det finns många ungdomar som lever i

miljöer där droger och kriminalitet, liksom arbetslöshet, socialbidragsberoende

och utslagning är mer vanligt förekommande än på andra håll. För många av dessa

ungdomar har olika ideella och offentliga, främst kommunala, insatser stor

betydelse.

 Ungdomsstyrelsen bör uppmärksamma möjligheter och problem när det gäller

samverkan såväl mellan olika sektorer inom den offentliga verksamheten som

mellan offentlig verksamhet och ideell verksamhet. Erfarenheterna från det

tidigare nämnda (avsnitt 4) s.k. Plus-projektet bör i detta sammanhang tas

tillvara.

Uppföljning och utvärdering

Ungdomsstyrelsen skall följa upp och utvärdera olika insatser på ungdomsområdet.

 Mot bakgrund av de omställningar som förmodligen kommer att känneteckna den

svenska ekonomins utveckling i framtiden och den allt längre ungdomstiden vill

vi framhålla betydelsen av att följa upp den s.k. etableringsfasen, som

innefattar ungdomars inträde på arbetsmarknaden och bostadsmarknaden samt den

mer omfattande etableringen i vuxenlivet.

 Det är också viktigt att det finns ett system för att följa upp den kommunala

fritidspolitiken. Ett sådant bör Ungdomsstyrelsen bygga upp. På så sätt bör man

kunna få en helhetsbild av ungdomarnas fritidsvanor och hur de utvecklas samt av

de kultur- och fritidssatsningar som görs.

 Myndighetens sammanställning av statistik om ungdom har förbättrats avsevärt

under senare år. Den årsbok som Statens ungdomsråd producerar utgör ett bra

exempel. Denna verksamhet kan dock ytterligare utvecklas och effektiviseras

genom ett mera direkt samarbete med olika statistikproducenter och andra

myndigheter på ungdomsområdet.

 Behovet av internationella jämförelser kommer att öka inom ungdomsområdet.

Både inom Europarådet och EU har förslag utarbetats till hur ungdomsforskningen

och den statliga utredningsverksamheten om ungdomar kan utvecklas på det

internationella planet i framtiden. Ungdomsstyrelsen bör bevaka denna utveckling

och knyta internationella kontakter på området.

 Myndigheten bör också genomföra mer systematiska sammanställningar och

analyser av de arbetssätt och metoder som har använts i olika projekt riktade

till ungdomar.

Kunskapsspridning

Antalet utredningar och utvärderingar som berör ungdomar och deras situation har

ökat under senare år. Forskningen på området har blivit intensivare.

Forskningsprojekt bedrivs på landets samtliga universitet och högskolor. Det är

sannolikt att denna kunskapsproduktion kommer att öka ytterligare i omfattning

under de närmaste åren. Efterfrågan av sådana kunskaper och kontakter ökar

samtidigt bland ungdomsledare, lärare och politiker i takt med att det lokala

ungdomsarbetet förändrar sina former och metoder. Sammanställning, spridning och

förmedling av kunskap blir därför en alltmer central uppgift för

Ungdomsstyrelsen. Utifrån sina breda kontakter med det ungdomsarbete som bedrivs

på alla nivåer i samhället bör myndigheten också initiera, sammanställa och föra

vidare nya frågeställningar från praktiker till forskarsamhället.

 I dag fördelar Forskningsrådsnämnden stödet till de centra som finns för

ungdomsforskning. Denna ordning bör fortsätta men Ungdoms-styrelsen bör ha ett

aktivt ansvar för viss samordning av ungdomsforskning och för att stödja

kontaktverksamhet mellan ungdomsforskare och praktiker exempelvis genom att

anordna konferenser och seminarier.

 Statens ungdomsråds informationsverksamhet har utvecklats och försäljningen av

rådets material har ökat. Regeringen anser dock att det finns stora möjligheter

att förbättra och effektivisera informationsverksamheten ytterligare. Bland

annat bör myndigheten tydligare definiera sina målgrupper både när det gäller

arbetet med att sprida publikationer och i fråga om seminarieverksamheten.

Inriktning och metoder för arbetet

Ungdomsstyrelsen måste under kommande år koncentrera sig på att utveckla och

förfina metoder för genomförande av olika uppgifter inom ungdomspolitiken i ett

decentraliserat samhälle.

 Arbetsmetoderna skall bygga på att myndigheten stödjer både central och lokal

verksamhet med modeller och metoder för dokumentation, utvärdering, bearbetning

och kunskapsförmedling. Ungdomsstyrelsen skall genomföra uppföljningar och

utvärderingar av förnyelse- och utvecklingsprojekt.

 Arbetssättet skall vara aktivt, utåtriktat och bygga på såväl teoretiska

kunskaper som praktiska erfarenheter från lokalt ungdomsarbete.

9 Statens bidrag till barn- och ungdomsorganisationerna

 Regeringens förslag: Den statliga bidragsgivningen till barn- och ung-

 domsorganisationernas verksamhet skall i ökad utsträckning relateras till

 målen för bidragen. De övergripande målen skall vara

attfrämja demokratisk fostran genom barns och ungdomars engagemang i

 föreningslivet,

attfrämja såväl jämlikhet mellan olika ungdomsgrupper som jämställdhet mellan

 könen,

attmedverka till en meningsfull fritid för barn och ungdomar samt

attengagera fler ungdomar i föreningslivet.

Bidragssystemet skall bestå av grundbidrag och särskilt bidrag. Bidragsgivningen

skall utvärderas.

Statens ungdomsråds och departementspromemorians förslag: Överensstämmer i

huvudsak med regeringens.

Remissinstanserna: Nästan alla remissinstanser tillstyrker huvudinriktningen av

förslagen, däribland kravet på en ökad målrelatering av bidragen. Viss kritik

riktas mot beskrivningen av målet om demokratisk fostran. Flera organisationer

framhåller att detta mål inte bör tolkas så, att det utestänger organisationer

som i huvudsak arbetar generationsövergripande eller vuxenorganisationer med

verksamhet för ungdomar.

 En del remissinstanser framför invändningar mot kraven på en obligatorisk

utvärdering av organisationernas verksamhet mot de egna målen.

Skälen för regeringens förslag

Ökad målrelatering

De statliga bidragen till barn- och ungdomsorganisationernas verksamhet utgör en

viktig del av ungdomspolitiken. Bidragen är ett konkret sätt att mobilisera och

stödja det ideella engagemanget bland ungdomar. Enligt en kartläggning av

Statens ungdomsråd svarar statsbidragen i genomsnitt för 36 procent av de

centrala barn- och ungdomsorganisationernas inkomster. Organisationernas

beroende av statsbidrag varierar starkt från 7 procent upp till 90 procent.

Generellt sett kan man se att statsbidraget varierar över tiden, så att

etablerade organisationer tenderar att få en mindre del av sina inkomster från

det offentliga än nya organisationer. Det statliga stödet tycks vara av stor

betydelse i organisationernas uppbyggnadsskede.

 Bidragen till barn- och ungdomsorganisationernas verksamhet är ett uttryck för

statens vilja att stödja ungdomars föreningsengagemang. Detta innebär dock inte

att statens bidrag är ett generellt och oreserverat stöd till organisationerna i

sig. Ingen organisation har "rätt" till stöd enbart med hänvisning till att man

har fått det tidigare.

 Statens stöd motiveras till stor del av att organisationerna och deras

verksamhet medverkar till att vissa mål, som är angelägna för ungdomspolitiken

och för samhället i stort, kan uppfyllas. Utifrån denna aspekt har staten ett

legitimt intresse av att göra en aktiv prövning i samband med bidragsgivningen.

Det är då inte självklart att alla typer av verksamhet kan bedömas ha lika stor

betydelse.

 Den statliga bidragsgivningen är i dag endast i begränsad omfattning relaterad

till målen för bidragen. Detta beror bl.a. på att dagens målformuleringar inte

är tillräckliga. Vi redovisar i det följande vår syn på innebörden av de mål som

föreslås gälla för statens bidrag till barn- och ungdomsorganisationerna.

Förutom de fyra målen anser regeringen att det är viktigt att bidragsystemet

bidrar till förnyelse och utveckling inom föreningslivet. Utifrån detta bör

Ungdomsstyrelsen arbeta vidare med ytterligare konkretiseringar samt

utvärderingsmetoder och modeller för att bedöma effekterna av bidragsgivningen.

Demokratisk fostran

Detta mål innebär att både organisationens struktur och verksamhetens innehåll

bör främja en demokratisk fostran av barn och ungdomar. Verksamhetens syfte får

alltså inte strida mot grundläggande demokratiska principer. Det är viktigt att

ungdomarna själva har inflytande över och styr verksamheten. De bör ha möjlighet

till inflytande genom att bl.a. ha rösträtt och genom att själva ingå i

styrelser och andra beslutande organ både på lokal- och riksplanen.

Ungdomsorganisationer bör i princip vara organisatoriskt självständiga gentemot

moderorganisationer. När det gäller verksamhet som i första hand riktar sig till

barn bör dock andra mått användas på hur organisationens struktur främjar en

demokratisk fostran, t.ex. genom patruller eller smågrupper. Även verksamhetens

innehåll bör syfta till att intressera ungdomar för samhällsfrågor i vid

bemärkelse.

 Vad vi nu har sagt begränsar möjligheterna till bidrag för vuxenstyrda

organisationer som helt eller delvis bedriver verksamhet för ungdomar. Det

begränsar också möjligheterna till bidrag för organisationer vars verksamhet

inte syftar till att intressera ungdomar för samhällsfrågor i vid mening.

Jämlikhet och jämställdhet

Regeringen menar att hänsyn måste tas till i vilken utsträckning organi-

sationerna verkar för jämställdhet mellan könen, jämlikhet mellan svenskar och

invandrare och mellan olika sociala grupper i samhället. Hänsyn bör även tas

till huruvida organisationerna har en medveten rekryteringsfilosofi för att få

med fler barn och ungdomar från bristfälliga sociala miljöer. Målet medför att

organisationer med exempelvis rasistiska idéer inte kan få bidrag.

Meningsfull fritid

Målet innebär att hänsyn skall tas till i vilken utsträckning som organi-

sationerna bedriver fritidsverksamhet genom såväl medlemsaktiviteter som s.k.

öppen verksamhet. Aktiviteterna bör innehållsmässigt ha fritidskaraktär, dvs.

ett socialt, samhälleligt eller kulturellt innehåll. Detta begränsar

möjligheterna till bidrag till organisationer som i första hand arbetar för sina

medlemmars ekonomiska intressen.

 Målet är relevant i den meningen att det preciserar vilken form av aktiviteter

som stödet avser. Huruvida aktiviteterna upplevs som meningsfulla eller ej bör

dock avgöras av de enskilda medlemmarna och deltagarna.

Ökat deltagande i föreningsliv

Målet innebär att organisationerna skall uppmuntra fler barn och ungdomar att

bli föreningsmedlemmar och fler av medlemmarna att bli föreningsaktiva. Vid en

bedömning av måluppfyllelsen bör bl.a. hänsyn tas till vilken typ av aktiviteter

organisationerna kan erbjuda, relationen mellan antal medlemmar och antal

aktiviteter och i vilken utsträckning de som deltar i aktiviteterna också deltar

i föreningsarbetet.

Förnyelse och utveckling

Det är viktigt att bidragssystemet även stimulerar till förnyelse och utveckling

av föreningslivet. Detta kan bl.a. ske genom metodutveckling som syftar till en

högre måluppfyllelse av något av övriga mål eller genom att utveckla en ny

verksamhet, ungdomsrörelse eller organisation. Förnyelse och utveckling bör

stödjas genom det särskilda bidraget. Stödet till förnyelse och utveckling bör

vara flexibelt och öppet för nya verksamhetsformer och organisationsstrukturer.

Bidragsprövningen

I förordningen (1991:370) om statsbidrag till ungdomsorganisationer ställs vissa

krav på en organisations uppbyggnad, regionala spridning, antal aktiviteter och

antal medlemmar för att få statsbidrag. I myndighetens föreskrifter ställs krav

på att de uppgifter som organisationerna lämnar måste bestyrkas av auktoriserad

eller godkänd revisor.

 Det generella bidraget bör i fortsättningen kallas grundbidrag och de formella

kraven bör enligt vår mening kompletteras med krav som ställs i relation till de

statliga målen för bidragen.

 Syftet med bidragsprövningen är dels att pröva om organisationerna uppfyller

de formella kraven, dels att bedöma om statsbidrag till en organisations

verksamhet bidrar till att uppfylla målen för bidraget. Prövningen mot målen har

betydelse för hurvida en organisation skall ges statsbidrag i form av

grundbidrag. Bidragets storlek styrs dock helt av de kriterier som ligger till

grund för de formella kraven.

 En prövning skall göras av både nya organisationer som ansöker om grundbidrag

och av de organisationer som redan får bidrag. Vi vill i detta sammanhang

särskilt understryka vikten av att de organisationer som mer kontinuerligt får

statsbidrag genomgår en återkommande prövning.

 Dispens från bidragskraven bör komma i fråga bara i undantagsfall. Det kan

gälla vissa organisationer som valt att organisera sig som en sektion eller

liknande inom en moderorganisation och därmed egentligen inte uppfyller kraven

på självständighet. Förutsättningen för dispens bör dock vara att det finns ett

tydligt pedagogiskt eller ideologiskt skäl för den valda organisationsformen och

att den gynnar barnen och ungdomarna inom organisationen. Ett annat exempel

gäller vissa organisationer som av religiösa skäl inte kan ha individuellt

medlemskap.

 Statsbidragen bör också, som i dag, bestå av ett särskilt bidrag. Detta kan

erhållas efter särskild ansökan. När det gäller det särskilda bidraget vill vi

framhålla följande.

 En del av det särskilda bidraget bör liksom hittills reserveras för sådana

organisationer som på grund av sin organisatoriska karaktär inte kan komma i

fråga för grundbidrag, men som genom sin verksamhet ändå bedöms vara lämpliga

att ges ett reguljärt stöd. Bidragsutrymmet för denna kategori bör dock vara

begränsat.

 En andra del av det särskilda bidraget bör kunna ges till organisationer med

särskilt resurskrävande verksamhet som kompensation för de merkostnader som

detta innebär. Detta gäller exempelvis flertalet ungdomsorganisationer inom

handikapprörelsen. Denna del bör främst ses som ett komplement till

grundbidraget.

 Huvuddelen av det särskilda bidraget bör dock enligt vår mening gå till stöd

för förnyelse och utveckling inom föreningslivet. Det traditionella

föreningslivet har under en lång rad av år haft allt svårare att intressera och

engagera ungdomar. Vi finner det därför angeläget att ge organisationerna en

möjlighet att bryta denna utveckling och finna nya former för att engagera

ungdomar. Det är också viktigt att regeringen har möjlighet att fånga upp och

stödja nya ungdomsinitiativ. Det statliga bidraget bör därför vara flexibelt för

att kunna stödja såväl etablerade organisationer och verksamhetsformer som

uppbyggnaden av nya. Det finns annars en risk att bidragen i sig endast

konserverar den existerande strukturen.

Utvärdering

I dagens bidragssystem görs bidragsutvärderingar endast i begränsad omfattning.

Utvärderingen utgår dessutom i mycket liten utsträckning från målen för

bidragssystemet. För att en ökad målrelatering av statsbidragen dels skall vara

möjlig, dels skall kunna leda till ett mer effektivt utnyttjande av

bidragsmedlen krävs enligt vår mening ökade utvärderingsinsatser.

Ungdomsstyrelsen bör ansvara för att utvärdering av bidragen till barn- och

ungdomsorganisationerna sker. Det är viktigt att mäta både den inre och den

yttre effektiviteten av bidragsgivningen.

 Syftet med en utvärdering av bidragen till organisationerna bör vara att

bedöma i vilken utsträckning som fördelningen av statsbidrag leder till att

målen för bidragen uppnås.

 Vi vill i detta sammanhang understryka att bidragsutvärderingar måste göras

utifrån organisationernas egna förutsättningar och med största respekt för

organisationernas integritet och självständighet. Vidare bör även

bidragsystemets konstruktion bli föremål för utvärdering.

 För att utveckla sin verksamhet har organisationerna även ett behov av att

utvärdera denna i förhållande till de egna målen för verksamheten. Sådana

utvärderingar kan också bidra till en kollektivt sett bättre kunskap om

organisationernas verksamhet och om det ideella arbete som utförs inom

ungdomsorganisationerna. Formerna för och innehållet i sådana utvärderingar bör

enligt vår mening avgöras av organisationerna själva. För att stimulera

organisationerna att vara effektiva gentemot sina egna mål bör dock

Ungdomsstyrelsen ha möjlighet att såväl kunskapsmässigt som ekonomiskt uppmuntra

och stödja organisationerna att utvärdera sin egen verksamhet.

 Det är också viktigt att bidragen till barn- och ungdomsorganisa-tionerna

analyseras ur ett fritidspolitiskt perspektiv. I en analys av ungdomars

fritidsvanor i förhållande till de offentliga insatserna bör bidragen till barn-

och ungdomsorganisationerna ses som ett av flera instrument för att främja en

meningsfull fritid för ungdomar.

Annat stöd än kontant bidrag

De statliga bidragen till barn- och ungdomsorganisationer är av grundläggande

betydelse för barns och ungdomars möjligheter att bedriva ungdomsverksamhet. Men

organisationernas arbetsvillkor påverkas också av andra åtgärder än direkta

bidrag. Enligt regeringens mening är det viktigt att finna andra former för stöd

än kontanta bidrag. Vi ger här några exempel på detta.

 Många ungdomsorganisationer framhåller att de har praktiska problem t.ex. när

det gäller kompetensutveckling eller upphandling av vissa tjänster. Enligt vår

bedömning bör sådana problem ofta kunna lösas genom ett ökat samarbete mellan

organisationerna. Det kan bl.a. ske inom ramen för den verksamhet som Landsrådet

för Sveriges Ungdomsorganisationer bedriver. Ungdomsstyrelsen utgör här också en

viktig kunskapsresurs.

 Ledarna har en nyckelroll i det arbete som barn- och ungdomsorga-nisationerna

bedriver. Inom idrottsrörelsen gäller särskilt förmånliga villkor i fråga om

kostnader för att ge sina ledare ekonomisk ersättning. Förslag om att lika

regler bör gälla för alla föreningar har lagts fram i betänkandet

Organisationernas bidrag (SOU 1993:71). Förslaget bereds för närvarande i

Civildepartementet.

 Slutligen vill vi något beröra frågan om barn- och ungdomsorganisa-tionernas

möjligheter till inkomster genom spel och lotterier. I betänkandet Vinna eller

försvinna - folkrörelsernas lotterier och spel i framtiden (SOU 1992:130)

föreslås att folkrörelserna skall få ökade möjligheter att på detta sätt

finansiera sin verksamhet. Frågan bereds för närvarande i Civildepartementet.

10 Anslagsfrågor för budgetåret 1994/95

I prop. 1993/94:100 (bil. 14) har regeringen i avvaktan på en särskild

ungdomspolitisk proposition föreslagit riksdagen att beräkna ett anslag på 124

037 000 kronor för myndigheten och bidrag till ungdoms-verksamhet m.m.

 Regeringen återkommer nu till dessa frågor.

TRETTONDE HUVUDTITELN

D. Ungdomsfrågor

D 1. Ungdomsstyrelsen

1992/93Utgift15 765 302

1993/94Anslag16 003 000 2

1994/95Förslag7 923 000

1 Anslaget E 1. Statens ungdomsråd.

2 Härutöver tillkommer 2 500 000 vilka finansierats under anslaget E 2. Bidrag

till central och lokal ungdomsverksamhet m.m.

Statens ungdomsråd

Statens ungdomsråd har lämnat en fördjupad anslagsframställning för budgetåren

1994/95-1996/97. Ungdomsrådet föreslår att de projektmedel som under innevarande

budgetår ligger på anslaget E 2. Bidrag till central och lokal ungdomsverksamhet

m.m. förs över till ramanslaget E 1. Statens ungdomsråd, att myndigheten ges

ansvaret för hela den arvsfondshantering som rör medel till fostran av ungdom

samt att myndigheten själv ges rätten att inrätta fasta tjänster. Vidare

föreslår myndigheten att lån får upptas i riksgäldskontoret 1994/95 för

inventarier motsvarande 100 000 kronor samt att lån får upptas i

riksgäldskontoret 1996/97 för datorinvestering motsvarande 700 000 kronor.

Regeringens överväganden

Sammanfattning

Verksamhetens inriktning

De övergripande målen för Ungdomsstyrelsens verksamhet skall vara att främja

ungdomars uppväxtvillkor och verka för att unga människor görs delaktiga i

samhällsutvecklingen.

Resurser

Ramanslag 7 923 000 kronor för budgetåret 1994/95

Planeringsram:

 1994/95 1995/96 1996/97

 7 923 000 7 940 000 7 948 000

Resultatbedömning och fördjupad prövning

Regeringens bedömning av myndighetens verksamhet samt inriktningen för den

kommande treårsperioden har vi redovisat tidigare i avsnitt 7 och 8.

Slutsatser

Regeringen kan konstatera att Riksrevisionsverket inte har haft några

invändningar i revisionsberättelsen avseende Statens ungdomsråd.

 För innevarande budgetår disponerar Statens ungdomsråd en låneram i

Riksgäldskontoret på 600 000 kronor. Regeringen föreslår att Ungdomsstyrelsen

för nästkommande budgetår beviljas en låneram i Riksgäldskontoret på 700 000

kronor för att ge utrymme för investeringar i inventarier.

 Vid beräkningen av anslaget har hänsyn tagits till pris- och löneutvecklingen.

Medel har tillförts anslaget för myndighetens kommunkontakter, för den

tvärsektoriella utredningsverksamheten och för myndighetens utvärderingsinsatser

till följd av det målrelaterade bidragssystemet med anledning av förändringen av

den statliga arbetsgivarorganisationen och för avtalade avsättningar till

Trygghetsstiftelsen.

 Anslagen D 1. Ungdomsstyrelsen och D 2. Bidrag till nationell och

internationell ungdomsverksamhet m.m. sammantaget innebär att den statliga

konsumtionen minskar.

 Regeringen har i prop. 1993/94:124 Allmänna arvsfonden föreslagit att en

särskild Arvsfondsdelegation skall inrättas för att pröva frågor om stöd ur

Allmänna arvsfonden. Regeringen kan dock även fortsättnings-vis besluta om

särskilt riktade insatser samt delegera uppgiften att fördela medel för detta

ändamål till andra myndigheter och då kan även Ungdomsstyrelsen komma ifråga.

D 2.Bidrag till nationell och internationell ungdomsverksamhet m.m.

 Nytt anslag (förslag) 111 697 000

Från anslaget utbetalas bidrag till nationell ungdomsverksamhet enligt

förordningen (1991:370) om statsbidrag till ungdomsorganisationer. Vidare

omfattar anslaget också stöd för internationell verksamhet till Landsrådet för

Sveriges ungdomsorganisationer och Stiftelsen för internationellt ungdomsutbyte.

 För budgetåret 1993/94 finns två anslag uppförda på statsbudgeten för dessa

ändamål, nämligen E 2. Bidrag till central och lokal ungdoms-verksamhet m.m. och

E 3. Stöd till internationellt ungdomssamarbete. I det följande föreslås att

anslaget E 2. och delar av anslaget E 3. slås ihop till ett nytt anslag.

Statens ungdomsråd

Ungdomsrådet föreslår att stödet till barn- och ungdomsorganisationerna

bibehålls på nuvarande nivå, men att en större del av anslaget används till

utveckling av föreningslivet samt till nya ungdomsrörelser. Vidare föreslår

myndigheten att 2 procent av statsbidragen till barn- och ung-

domsorganisationerna används till utvärdering. Ungdomsrådet föreslår dessutom

att ett mer målrelaterat bidragssystem genomförs fr.o.m. budgetåret 1994/95.

Landsrådet för Sveriges ungdomsorganisationer

Landsrådet begär 1 600 000 kronor i verksamhetsbidrag. Detta motsvarar en ökning

på 150 000 kronor. Ökningen motiveras av utvecklingsarbete och nya arbetsområden

avseende landsrådets medlemskap i WAY, World Assembly of Youth, det

internationella miljöarbetet och då särskilt uppföljning och fortsättning av

UNCED-arbetet, FN:s 50-års jubileum samt utveckling av kontakterna med

utvecklingsländerna.

Stiftelsen för Internationellt ungdomsutbyte

Stiftelsen begär 5 675 000 kronor för information om internationellt

ungdomsutbyte inklusive utveckling av databasprojektet, administration av EG:s

utbytesprogram Ungdom för Europa, Ungdomskortet, en satsning på breddat utbyte

samt ett övergripande verksamhetsanslag.

 Härtill kommer äskande om 4 550 000 kronor för World Youth-programmet.

Regeringens överväganden

Nationell verksamhet

Regeringen, som tidigare i denna proposition föreslagit förändringar avseende de

statliga bidragen till barn- och ungdomsorganisationernas verksamhet, delar

Statens ungdomsråds bedömning att bidragen bör ligga kvar på oförändrad nivå.

Den särskilda satsningen på unga flickor inom föreningslivet som startats under

innevarande budgetår bör fortsätta. Stödet till organisationerna bör inrymmas

inom det särskilda bidraget. Härutöver beräknar regeringen 500 000 kronor för

detta ändamål. Inom bidragsmedlen bör dessutom särskilda resurser avsättas för

att stödja ungdomsorganisationernas egna utvärderingar av sin verksamhet.

 Liksom tidigare valår bör de politiska ungdomsförbunden ges särskilt stöd för

valinformation till ungdomar. Även detta bör inrymmas inom det särskilda

bidraget.

 Ungdomsstyrelsen bör dela ut utmärkelser för särskilt banbrytande insatser

inom ungdomspolitiken. Regeringen beräknar 500 000 kronor för detta ändamål.

 Från anslaget bör också anvisas dels 500 000 kronor till stöd för

ungdomsforskning dels 1 300 000 kronor för aktiviteter inom ungdoms-området.

Dessa medel bör disponeras av regeringen.

Internationell verksamhet

Landsrådet för Sveriges ungdomsorganisationer har en viktig uppgift när det

gäller att öka kunskapen om internationella frågor bland ungdomar samt bedriva

kontaktskapande verksamhet och initiera internationella projekt. Landsrådet bör

få stöd för sin internationella verksamhet med oförändrat belopp, 1 450 000

kronor.

 Stiftelsen för Internationellt Ungdomsutbyte har en viktig uppgift i att

bredda det internationella ungdomsutbytet och stödet avser informationsinsatser

och administrationskostnader inklusive kostnader för att driva EG-programmet

Ungdom för Europa. Stiftelsen bör få stöd för detta ändamål med 4 300 000

kronor. Regeringen föreslår inte några ytterligare medel för Ungdomskortet.

Medel för World Youth-programmet har föreslagits i budgetpropositionen (prop.

1993/94:100, bil. 4, s. 160) under tredje huvudtiteln Utrikesdepartementet.

D 3. EG:s utbytesprogram Ungdom för Europa

Nytt anslag (förslag) 4 500 000

Under detta anslag beräknas medlemsavgiften i EG:s utbytesprogram Ungdom för

Europa. Mot bakgrund av att fas III av Ungdom för Europa är under beredning kan

programkostnaderna för våren 1995 inte beräknas. Anslaget bör därför anvisas

förslagsvis.

Statliga myndigheter på ungdomsområdet

Den statliga ungdomspolitiken berör ett flertal myndigheter och departement.

Inom regeringskansliet har Civildepartementet en samordnande roll när det gäller

ungdomsfrågorna. Till Civildepartementet är ett rådgivande organ, Barn- och

ungdomsdelegationen, knutet.

 På myndighetsnivå skall Statens ungdomsråd bl.a. verka för en sam-ordning av

statliga insatser när det gäller ungdomsfrågor. Social-styrelsen skall som

tillsynsmyndighet enligt socialtjänstlagen (1980:620) följa att kommunerna

verkar för att ungdomarna får trygga uppväxt-villkor. Därutöver har ett flertal

myndigheter ansvar för olika insatser när det gäller ungdomar. Det gäller bl.a.

Brottsförebyggande rådet, Barnombudsmannen, Folkhälsoinstitutet, Statens

institutionsstyrelse, Statens skolverk, Arbetsmarknadsstyrelsen,

Glesbygdsmyndigheten, Statens kulturråd, Statens invandrarverk, Konsumentverket

och Boverket.

 För utvecklingen av ungdomspolitiken är följande organ av särskilt intresse.

Statens ungdomsråd

Statens ungdomsråd skall enligt sin instruktion (SFS 1988:1136) främja

fritidsverksamhet och kulturell verksamhet bland barn och ungdomar samt redovisa

utvecklingen när det gäller ungdomars villkor i samhället. Ungdomsrådets roll

har genom åren förändrats.

 Ursprungligen var rådet ett kontakt- och samordningsorgan mellan

ungdomsorganisationerna och regeringen. Till en början bestod därför

ungdomsrådet av representanter från framför allt olika ideella, religiösa och

politiska organisationer samt idrottsrörelsen. Statens ungdomsråd fick därmed

karaktären av paraplyorgan för ungdomsorganisationerna i deras relation med

staten. Sedan början av 1980-talet har bilden av ungdomsrådet som

organisationernas företrädare gentemot staten tonats ner till förmån för en

tydligare myndighetsroll. Det ökade ansvaret för den statliga bidragsgivningen

fr.o.m. budgetåret 1987/88 underströk denna utveckling.

 Ungdomsrådet består i dag av upp till tio ledamöter, vilka utses av

regeringen. Vid ungdomsrådet finns ett kansli med för närvarande 18 anställda.

Kansliet leds av en chef, som också utses av regeringen.

 Myndigheten arbetar uttryckligen på statsmakternas uppdrag med att genomföra

delar av den statliga ungdomspolitiken. I myndighetens uppdrag ingår att bidra

till en kunskapsutveckling när det gäller ungdomars levnadsvillkor samt att ge

stöd till försöksverksamheter i syfte att öka ungdomars delaktighet i samhället

och ta tillvara ungdomars engagemang. I uppdraget ingår också att stimulera en

ökad samverkan mellan olika instanser - offentliga och ideella - som arbetar för

att förbättra ungdomars uppväxtvillkor.

 Ungdomsrådet handlägger vidare ärenden om statsbidrag till barn- och

ungdomsorganisationer, utvärderar effekterna av bidragsgivningen och fullgör de

uppgifter som följer av särskilda uppdrag och föreskrifter.

 Myndighetens utredningsverksamhet är omfattande och resultaten från de av

rådet gjorda utredningarna och sammanställningarna publiceras i rådets tidskrift

Uppväxtvillkor och i tidningen UNG. Statens ungdoms-råd ger också i början av

varje år ut en årsbok om ungdom, som inne-håller populariserad forskning och

andra artiklar samt statistik och fakta om ungdomar.

 Vid fullgörande av sina uppgifter upprätthåller ungdomsrådet fort-löpande en

dialog med barn- och ungdomsorganisationer, andra organi-sationer, statliga

myndigheter, kommuner och landsting.

 Ungdomsrådets arbete gentemot kommunerna har utvecklats sedan budgetåret

1991/92. Det nya arbetet påbörjades som en del av ett regeringsuppdrag avseende

uppföljning av Ungdomskommitténs betänkande Ungdom och makt (SOU 1991:12). Genom

särskilda medel ur Allmänna arvsfonden till olika projekt i föreningsregi

stimulerar myndigheten kommunerna att öka ungdomars delaktighet och inflytande

inom olika samhällssektorer.

Barn- och ungdomsdelegationen

Barn- och ungdomsdelegationen (Ju 1983:01) är en kommitté vars övergripande

uppgift är att vara ett rådgivande organ till regeringen i frågor som rör unga

människors uppväxtvillkor (dir. 1992:15). Dele-gationen, som leds av

civilministern, skall stimulera till debatt om olika frågor bland annat genom

seminarier, konferenser, debattskrifter, arbetsgrupper och undersökningar.

Bland delegationens uppgifter kan särskilt nämnas uppdraget att uppmärksamma de

värderingar och normer som präglar dagens fostran av unga människor samt arbetet

med frågor om relationer och attityder mellan ungdomar med olika kulturella

bakgrunder. Delegationen har också på olika sätt särskilt uppmärksammat utsatta

barn och ungdomar i sitt arbete. Barn- och ungdomsdelegationens arbete sker i

nära samarbete med berörda departement. Till delegationen har därför knutits en

särskild statssekreterargrupp.

 Ur Allmänna arvsfonden fördelas ekonomiskt stöd till bl.a. projekt som avser

att främja fostran av ungdom. I regeringens proposition (1993/94:124) Allmänna

arvsfonden föreslås en ny lag för arvsfonden samt att en ny myndighet knuten

till regeringskansliet, Arvsfondsdelegationen, inrättas. Den nya myndigheten

övertar därmed uppgiften från Barn- och ungdomsdelegationen att pröva frågor om

stöd ur fonden enligt de medelsramar som regeringen bestämmer och efter

regeringens riktlinjer. Regeringen kan härutöver bl.a. besluta om vissa särskilt

riktade insatser samt delegera uppgiften att fördela medel för detta ändamål

även till andra myndigheter.

Barnombudsmannen

Barnombudsmannen är en självständig myndighet som inrättades den 1 juli 1993

(SFS 1993:710).

 Regeringen har utsett Louise Sylwander till ombudsman för barn och ungdom upp

till 18 år. Barnombudsmannen har till uppgift att bevaka barns och ungdomars

rättigheter och intressen. Ombudsmannen skall särskilt uppmärksamma att lagar

och andra författningar samt deras tillämpning stämmer överens med Sveriges

åtaganden enligt FN:s barnkonvention.

 Barnombudsmannen skall enligt lagen (1993:335) om Barnombuds-man bevaka frågor

som angår barns och ungdomars rättigheter och intressen. Uppgiften är att

definiera innebörden av FN:s barnkonvention samt att utforma riktlinjer och

modeller för lagstiftning, regeltillämpning och samhällsplanering utifrån

intentionerna i konventionen.

 Ett av verksamhetens mest framträdande drag är opinionsbildning på olika

nivåer i samhället. Ett viktigt led i det arbetet är att ta del av barns och

ungdomars synpunkter och ge dem en röst i den allmänna debatten samt att påverka

beslutsfattares, allmänhetens och organisa-tioners förhållningssätt till barns

och ungdomars livsvillkor. Barn- ombudsmannen skall bedriva ett nära samarbete

med frivilligorga-nisationerna och med de myndigheter som arbetar med barn- och

ungdomsfrågor på olika nivåer i samhället.

 Barnombudsmannens uttalanden och den rapport som årligen lämnas till

regeringen är betydelsefulla verktyg i opinionsbildningen. Rapporten skall

innehålla en beskrivning av de områden där barnombudsmannen anser att barns och

ungdomars rättigheter kränks eller där Sverige inte efterlever barnkonventionen

samt ge förslag till förbättringar på området.

Stiftelsen för internationellt ungdomsutbyte

Stiftelsen för internationellt ungdomsutbyte bildades i februari 1990 av staten,

Landsrådet för Sveriges ungdomsorganisationer och Riksidrotts-förbundet.

Stiftelsens övergripande uppgift är att främja internationellt ungdomsutbyte.

Stiftelsen svarar för utveckling och uppbyggnad av ett nationellt databaserat

informationssystem kring ungdomsutbyte. Stiftelsen har också ansvar för Sveriges

medverkan i EG:s utbytesprogram Ungdom för Europa samt för ett

ungdomsutbytesprogram med tredje världen, det s.k. World Youth-programmet.

Generationsutredningen

Regeringen har tillkallat en särskild utredare om ungdomars levnads-villkor och

framtidsutsikter (Generationsutredningen, C 1992:07, dir. 1992:107).

 Utredaren skall beskriva och analysera ungdomars levnadsvillkor i ekonomiskt

och socialt hänseende samt föreslå konkreta åtgärder som syftar till att

underlätta ungdomars inträde i vuxenlivet. Särskild vikt skall läggas vid deras

möjligheter att etablera sig på bostads- och arbetsmarknaderna. I uppdraget

ingår att göra en jämförande studie av situationen för dagens ungdomar och

tidigare ungdomsgenerationer. Vidare skall utredaren visa i vilken utsträckning

det finns risk för ökade generationsklyftor i samhället i fråga om medborgarnas

sociala och ekonomiska levnadsvillkor och deras möjlighet till

förmögenhetsbildning.

Plus-gruppen

Regeringen beslutade den 29 augusti 1991 att tillsätta en särskild arbetsgrupp

(C 1991:B) inom Civildepartementet för samordning av insatser för utsatta

ungdomar. Arbetsgruppen har ställning av myndighet inom regeringskansliet. I

arbetsgruppen ingår, förutom representanter för Civildepartementet och

Socialdepartementet, företrädare för Socialstyrelsen, Statens skolverk,

Rikspolisstyrelsen, Statens ungdomsråd och Svenska kommunförbundet.

Arbetsgruppen har antagit namnet Plus-gruppen (Projektet lokal utveckling genom

samverkan).

 Syftet med arbetet är att främja en utveckling av såväl individuella som

allmänt förebyggande insatser för ungdomar i eftersatta bostads-områden. Arbetet

bygger på en nära lokal samverkan mellan olika offentliga och ideella

verksamheter utifrån gemensamt utarbetade handlingsplaner.

Sammanställning av regeringens aktuella åtgärder för ungdomar

Arbetet med ungdomsfrågor spänner över många verksamhetsområden. I det följande

redovisas en sammanställning av regeringens aktuella åtgärder för ungdomar.

Uppgifterna är i huvudsak hämtade från 1994 års budgetproposition (1993/94:100).

1 Ungdomar och utbildning

Utbildningspolitiken inriktas på att ställa behovet av kunskap och kompetens i

fokus.

De senaste årens skolreformer syftar till att förstärka familjernas ställning

och öka skolornas självständighet genom en omfattande avreglering av

skolväsendet.

Förändringarna inom den högre utbildningen syftar till att för-stärka

kvaliteten, att öka studenternas valmöjligheter och att frigöra lärosätena från

tyngande statlig reglering.

Inom utbildningsväsendet pågår ett utvecklingsarbete i syfte att ställa

kompetensfrågorna i fokus. Ambitionen är att stimulera en diskussion om vilken

kompetens framtiden kräver och hur kompetensbehoven skall tillgodoses. Detta

arbete, som bedrivs under namnet Agenda 2000 - kunskap och kompetens inför nästa

århundrade har engagerat en rad institutioner, akademiker, organisationer,

företag och fristående de-battörer. Resultaten av arbetet kommer att redovisas i

etapper under 1994.

I de senaste årens reformarbete har en viktig utgångspunkt varit att de nya och

högre kvalitetsambitionerna endast kan uppnås om vi kan åstadkomma större

mångfald och variation inom utbildningsväsendet - när det gäller

utbildningsvägar, upplåtelseformer och pedagogiska metoder. Detta kan i sin tur

endast uppnås om de enskilda aktörerna - skolor, universitet och högskolor - och

ytterst de närmast berörda - lärare, familjer, elever och studenter - får ett

avgörande inflytande över utbildningarna.

Möjligheter till alternativ och fria val har införts eller utvidgats. Nya

läroplaner har fastställts och den högre utbildningens linjesystem har ersatts

med en flexiblare ordning. System för utvärdering och kvalitetsgranskning har

införts.

Skolväsende

Det nya styrsystemet, som innebär en övergång från regelstyrning till

målstyrning av skolan är med de nya läroplanerna och det nya betygssystemet på

väg att få fullt genomslag.

Från och med den 1 januari 1993 ingår bidragen för grundskolan, gymnasieskolan,

den kommunala vuxenutbildningen och svenska för in-vandrare, som inte omfattas

av det kommunala flyktingmottagandet, i det statliga utjämningsbidraget till

kommunerna. Bidragen för särskolan och särvux ingår i skatteutjämningsbidraget

till landstingen. Bidragen utgår som ett finansiellt stöd för verksamheten i

kommuner respektive landsting, som själva beslutar om bidragens användning.

Hösten 1993 kom den första samlade rapporten från Skolverkets

upp-följningsverksamhet, Bilden av skolan 1993. I rapporten dras slutsatser

såväl om starka sidor som kvalitetsmässiga brister i skolan. Rapportens

påpekanden om brister i bl.a. skolans undervisning i naturvetenskapliga ämnen

(framför allt fysik), sexårsverksamheten och elevernas inflytande över

undervisningen har rönt stor uppmärksamhet. Regeringen kommer i mars 1994 att

överlämna en skrivelse till riksdagen med en utvecklingsplan för skolväsendet.

Riksdagen har också beslutat om riktlinjer för en ny läroplan och ett nytt

betygssystem för grundskolan, sameskolan, specialskolan och den obligatoriska

särskolan samt om riktlinjer för en ny läroplan och ett nytt betygssystem för

gymnasieskolan, komvux, gymnasiesärskolan och sär-vux. Regeringen har därefter

utfärdat dels en läroplan för det obliga-toriska skolväsendet (Lpo 94), dels en

läroplan för de frivilliga skolformerna (Lpf 94).

De nya läroplanerna utformas för att kunna användas i en målstyrd skola, där

regering och riksdag anger de nationella målen och utvärderar resultaten, medan

kommunerna svarar för att verksamheten bedrivs så att målen nås. Målen i

läroplanerna anger riktlinjerna i skolans arbete. De kommer att vara av två

slag, mål att sträva mot och mål att uppnå. I läroplanen görs vidare en klar

ansvarsfördelning mellan skolans olika befattningshavare. Det framgår att skolan

skall ses som ett stöd för familjer i deras ansvar för att ge nästa generation

en god grund att stå på. Ett sådant synsätt kräver ett aktivt engagemang från

föräldrar och elever i skolans arbete. I läroplanerna lyfts också elevernas rätt

till inflytande och ansvar fram.

Grundskola

Riksdagen har även beslutat att kursplanerna i grundskolan skall ha en struktur

som anger vilken kravnivå alla elever skall ha nått upp till i varje ämne.

Nationella utvärderingar kommer att genomföras vid två tillfällen under

elevernas grundskoletid för att kontrollera att eleverna uppnått kravnivåerna.

Alla elever skall garanteras en total undervisningstid i grundskolan, en

undervisningstid som också innehåller tid för elevens egna val. Skolorna får

ökade möjligheter att påverka undervisningens uppläggning bl.a. genom rätt att

profilera undervisningen genom att jämka i timplanen.

Riksdagen har vidare angivit riktlinjerna för ett nytt mål- och kun-

skapsrelaterat betygssystem. Vikten av information understryks bl.a. genom att

dagens kvartssamtal skall utvecklas till utvecklingssamtal. Vid sidan av den

muntliga informationen kan skriftlig information ges om föräldrarna önskar det

redan från årskurs 1. Från och med årskurs 5 skall eleverna varje termin få

skriftlig information om hur det går i skolan. Formerna för den skriftliga

informationen kan variera. Från och med årskurs 7 skall eleven få betyg på sina

kunskaper i en skala från A (utmärkt) till F (otillräckliga kunskaper).

Gymnasieskola

Riksdagens beslut ger kommunerna möjlighet att göra sin gymnasieskola mer

kursutformad, vilket ger eleverna större möjligheter att påverka sina studier.

De relativa betygen ersätts av ett mål- och kunskapsrelaterat betygssystem, där

betyg sätts på varje avslutad kurs efter en fyrgradig skala Icke godkänd (IG),

Godkänd (G), Väl godkänd (VG) och Mycket väl godkänd (MVG).

Rätten att välja skola och fristående skolor

I två propositioner under åren 1992 och 1993 har regeringen lagt fram förslag

till riksdagen som innebär stora förändringar av villkoren att välja skola och

att starta fristående skolor. Riksdagen har antagit förslagen och rätten att

välja grundskola har skrivits in i skollagen.

Rätten att välja grundskola innebär konkret två saker. Dels skall föräldrar och

elever kunna välja bland kommunala skolor. Dels skall det vara ekonomiskt

möjligt att starta fristående skolor, genom att dessa skolor ges offentligt

bidrag som är likvärdigt med de bidrag som ges till kommunala skolor.

Rätten att välja grundskola innebär att elever och föräldrar kan välja mellan de

skolor i hemkommunen som drivs i kommunal regi, välja en fristående skola eller

en skola i en annan kommun. Valfriheten begränsas av att elever som bor närmast

en kommunal skola har förtur och att elevers och föräldrars val inte skall ge

ekonomiska eller organisatoriska problem för kommunen. Om en elev väljer att gå

i en kommunal grundskola i annan kommun än hemkommunen eller i en fristående

skola, har den mottagande skolan rätt att få ersättning från elevens hemkommun,

som motsvarar minst 85 procent av den genomsnittliga kostnaden för motsvarande

elev i elevens hemkommun.

Antalet fristående grundskolor har mer än fördubblats under de senaste två åren.

Nu finns det över 250 fristående grundskolor med över 10 000 elever. En

fristående skola skall vara öppen för alla, dvs. den får inte i sina

antagningsregler utesluta eller diskriminera individer eller grupper av

individer. Eventuella avgifter som de fristående skolorna tar ut skall vara

skäliga och får inte verka segregerande.

Fristående skolor över grundskolenivå är indelade i två kategorier, fristående

gymnasieskolor och kompletterande skolor. Utbildningen vid fristående

gymnasieskolor motsvarar den som ges i gymnasieskolan inom det offentliga

skolväsendet. En fristående gymnasieskola kan av regeringen förklaras berättigad

till offentligt stöd om den uppfyller vissa krav på kvalitet och lärarkompetens.

Om en elev väljer att gå i en sådan skola i stället för i den offentliga

gymnasieskolan är hemkommunen fr.o.m. läsåret 1994/95 skyldig att lämna bidrag

till skolan under förutsättning att hemkommunen hade varit skyldig att erbjuda

eleven en gymnasieutbildning.

En kompletterande skola är en fristående skola som bedriver utbildning som inte

erbjuds i gymnasieskolan och som bedöms vara ett från nationell synpunkt

värdefullt komplement till det offentliga skolväsendet. En kompletterande skola

kan ställas under statlig tillsyn, vilket innebär att eleverna blir berättigade

till studiestöd. De skolor som anses särskilt värdefulla kan också i vissa fall

få statliga bidrag.

Högre utbildning och forskning

Liksom skolan har den högre utbildningen de senaste åren förändrats i grunden.

Från den 1 juli 1993 har varje universitet och högskola det avgörande

inflytandet över - och ansvaret för - den utbildning uni-versitetet eller

högskolan erbjuder. En grundbult i frigörelsen är varje universitets och

högskolas beslutsrätt i fråga om tillträdeskrav.

Universitet och högskolor med eget ansvar för utbildningen skapar ett nytt

utrymme för verkligt studentinflytande. Mångfalden utbildnings-alternativ gör

det möjligt för studenterna att hitta de kombinationer av kunskaper som för var

och en framstår som mest ändamålsenliga.

Genom det resurstilldelningssystem som riksdagen fattat beslut om år 1993 får

studenternas val av lärosäte även ekonomisk betydelse. I

resurstilldelningssystemet finns också incitament som främjar univer-sitetens

och högskolornas omsorg om studenternas tid och engagemang genom en god

grundutbildning.

För att ge flera möjlighet till högre utbildning på rimliga villkor måste

distansutbildningen byggas ut. Regeringen avser att stimulera en utveckling av

distansutbildningen genom att särskilt främja denna utbildningsform vid

universitet och högskolor som tar initiativ i den vägen.

Strukturförändringarna av den högre utbildningen förenas med en betydande

utbyggnad av universitetens och högskolornas utbildnings-kapacitet. Sedan

höstterminen år 1991 uppgår kapacitetsökningen till hela 30 procent.Utbyggnaden

av den högre utbildningen avser att säkerställa att Sverige så snabbt som

möjligt får tillgång till en minst lika välutbildad arbetskraft som andra

länder.

I 1993 års forskningspolitiska beslut underströks betydelsen av att främja en

bredare rekrytering till forskarutbildning.

Svenska studenter deltar sedan budgetåret 1990/91 i EG:s program för samverkan

mellan högre utbildning och näringsliv, COMETT, och sedan budgetåret 1992/93 i

EG:s utbytesprogram för studenter, lärare och administratörer vid universitet

och högskolor, ERASMUS.

Från och med höstterminen 1994 öppnas den högre utbildningen i de nordiska

länderna för studenter från hela Norden på lika villkor.

Utbildningsinsatser med hänsyn till arbetsmarknadsläget m.m.

Under innevarande budgetår har utöver reguljära medel anvisats särskilda medel

för 40 000 platser i gymnasieskolan, 33 000 platser i komvux och 10 000 i

folkhögskolan. Dessutom har folkbildningen fått 100 miljoner kronor för

arbetsmarknadspolitiska åtgärder.

I 1994 års budgetproposition aktualiserar regeringen tre nya utbildningsformer

som bedöms kunna bidra till ökad kompetens på kort sikt i dagens

arbetsmarknadsläge men som också förväntas kunna ha långsiktig strukturell

betydelse. Dessa är utbildningscheck, trainee-utbildning och sommaruniversitet.

Utbildningschecken introduceras som ett led i kompetensutvecklingen av

arbetslösa. Den inriktas på åtgärder som på ett generellt sätt förbättrar

förutsättningarna för den enskilde på arbetsmarknaden, t.ex. språkutbildning.

Traineeutbildningen är tänkt att vara en lärlingsutbildning men på

eftergymnasial nivå i en kombination av arbetsplats- eller företagspraktik och

kvalificerad teoretisk utbildning.

Svenska universitet och högskolor utnyttjas sämre än lärosäten i många andra

länder under sommarperioden. Syftet är att universiteten och högskolorna skall

kunna erbjuda kurser ur det reguljära utbudet under sommartid.

Utöver dessa nya utbildningsinitiativ fortsätter en rad insatser som erbjuds

detta budgetår också under nästa. Den totala omfattningen av dessa utbildningar,

omräknat till helårsplatser, har regeringen beräknat till 77 000 platser.

Studiestöd

Studiehjälp utgår fr.o.m. kvartalet efter det eleven fyllt 16 år t.o.m.

vårterminen det år eleven fyller 20 år. Studiehjälpen är för närvarande 750

kronor per månad och utgår under högst tio månader. Därutöver kan extra tillägg

(behovsprövat) och i vissa fall inackorderinsgtillägg utgå. Studiemedel kan utgå

till studerande över 20 år. Dessa består av studiebidrag och studielån.

Studiemedlens storlek är knutet till bas-beloppet. Under år 1994 utgör bidraget

1 908 kronor och det maximala lånebeloppet 4 956 kronor per månad.

Frågan om studiefinansieringen har under år 1993 beretts av

Studie-stödsberedningen. Beredningen fullföljs på basis av den

diskussions-promemoria som beredningen avlämnat.

Undervisning för funktionshindrade

Statens institut för handikappfrågor i skolan har till uppgift att ge hjälp och

stöd till kommunerna och till sådana fristående skolor som står under statlig

tillsyn för att underlätta skolgången för elever med funktionshinder. Inom

institutet finns en specialpedagogisk konsulentorganisation. Institutet skall

även producera läromedel för synskadade, rörelsehindrade, hörselskadade/döva

samt elever med utvecklingsstörning.

Barn som inte kan gå i grundskolan därför att de är utvecklingsstörda,

synskadade, döva, hörselskadade eller talskadade kan fullgöra sin skolplikt i

specialskolan eller särskolan. För ungdomar som inte kan gå i gymansieskolan

därför att de är utvecklingsstörda finns gymnasiesärskolan.

Örebro kommun anordnar - i enlighet med överenskommelse mellan staten och

kommunen - inom sin gymnasieskola utbildning för döva och hörselskadade elever

från hela landet.

För ungdomar som är svårt rörelsehindrade, dvs. sådana ungdomar som på grund av

sitt handikapp inte kan följa reguljär studiegång i gymnasieskolan finns

Rh-anpassad utbildning med tillgång till särskilda omvårdnadsinsatser i form av

habilitering och också boende i elevhem på fyra orter i landet.

De kärva ekonomiska omständigheterna till trots, föreslår regeringen i årets

budgetsproposition betydande förstärkningar för att förbättra skolsituationen

för elever med vissa funktionshinder. Satsningarna avser utbyggnad av

konsulentorganisationen, utveckling och utökning av läro-medelsproduktionen och

en försöksverksamhet med utgivning av läro-medel för bl.a. dyslektiker.

För att stödja studenter med funktionshinder finns speciella medel avsatta,

vilka fördelas av Stockholms universitet. Budgetåret 1993/94 uppgår dessa medel

till 8,9 miljoner kronor.

Undervisning av unga asylsökande m.m.

Den svenska grundskolan tar årligen emot ett betydande antal elever från

utlandet. De kommer från olika skolsystem och har mycket varierande

skolbakgrund. Eleverna från krigs- eller katastrofområden har kanske bara

sporadiskt kunnat delta i skolarbetet.

Barn som är bosatta i Sverige omfattas enligt skollagen (1985:1100) av

skolplikt. För barn som vistas i Sverige i avvaktan på beslut i ett ärende om

uppehållstillstånd eller under liknande omständigheter och som skulle haft

vanlig skolplikt, om de var bosatta i riket, gäller enligt

grundskoleförordningen (1988:655) följande. Barnen skall tas emot i grundskolan

i den kommun där de vistas, så snart skolgång är lämplig för dem med hänsyn till

deras förhållanden. Regeringen utfärdade i juni 1993 en särskild förordning om

grundskoleundervisning av asylsökande barn (SKOLFS 1993:21) med föreskrifter om

undervisningens omfatt- ning och om viss medverkan av Statens invandrarverk.

Ungdomar över 16 år får tas emot i gymnasieskolan om de har er- forderliga

förkunskaper och i övrigt är behöriga och om det finns plats på den sökta

utbildningen. Detta innebär att endast ett litet antal asylsökande ungdomar kan

få plats i gymnasieskolan. I propositionen om mottagande av asylsökande m.m.

redovisar regeringen sin bedömning av hur en verksamhet med undervisning i

svenska och andra ämnen skall kunna läggas upp för företrädesvis ungdomar i

åldern 16-18 år inom ramen för den organiserade verksamheten för asylsökande.

Regeringen har i februari 1994 gett Skolverket ett uppdrag att närmare utreda

formerna för en skolverksamhet för dessa ungdomar.

Genom den nya läroplanen för det obligatoriska skolväsendet ges invandrarelever

möjlighet att läsa hemspråk som alternativ till B-språk. Möjligheter finns också

att utnyttja utrymmet för elevens och skolans val av fördjupade studier i

svenska och hemspråk.

Hemspråksundervisningen tas också upp i budgetpropositionen, där vissa

inskränkningar föreslås i kommunernas skyldighet att erbjuda

hemspråksundervisning.

2 Ungdomar och arbete

Arbetsmarknadspolitiken inriktas på en fortsatt hög nivå på insatser som

- förebygger långtidsarbetslöshet och utslagning,

- utnyttjar den reguljära arbetsmarknaden,

- stimulerar rekryteringen till näringslivet,

- ökar jämställdheten på arbetsmarknaden,

- effektiviserar medelsanvändningen.

Det är de som för första gången skall träda ut på arbetsmarknaden som påverkas

mest av konjunkturförändringar. Under den långa högkon-junkturen kunde även

många ungdomar utan längre utbildning och arbetslivserfarenhet få arbete. I

lågkonjunktur ökar däremot arbets-livserfarenhet och utbildning i betydelse för

möjligheterna att få arbete. Lågutbildade ungdomar med eller utan

arbetslivserfarenhet får därmed särskilt svårt att hävda sig på arbetsmarknaden.

Ofrivillig arbetslöshet är negativ för alla men särskilt allvarlig för ungdomar

som befinner sig i ett skede då de skall bilda sig en uppfatt-ning om sitt

egenvärde, lära sig ta till vara sin initiativförmåga och utveckla sitt

oberoende.

Regeringen och riksdagen har därför satt in åtgärder för ungdomar som snabbt

skall ge dem möjligheter till en meningsfull sysselsättning.

Arbetsmarknadspolitiska åtgärder

Ungdomspraktiken infördes den 1 juli 1992 för att förhindra

lång-tidsarbetslöshet hos ungdomar. Ungdomspraktiken är avsedd för ungdomar som

fullföljt en treårig gymnasieutbildning. Arbetslösa ungdomar med kortare

gymnasieutbildning skall i första hand erbjudas ett tredje gymnasieår i stället.

Kommunerna har för innevarande budgetår fått möjlighet att inrätta ytterligare

40 000 platser för ett tredje gymnasieår. Avsikten med det tredje gymnasieåret

är att ge ungdomar som inte har en treårig gymnasieutbildning en utökad

kompetens så att de kan konkurrera med sina något yngre kamrater som genomfört

sina studier i den nya treåriga gymnasieskolan.

Andelen studerande ungdomar i åldrarna 16-19 år visade i november 1993 en ökning

med drygt sex procentenheter sedan november 1992. I åldrarna 20 - 24 år har

antalet studerande ungdomar ökat med tre procentenheter, från 19 procent till 22

procent.

I Sverige fanns i november 1993 ca 793 500 ungdomar i åldrarna 18 - 24 år. Av de

57 procent, som räknas till arbetskraften, var ca 87 200 arbetslösa. 13 procent

av alla ungdomar 18 - 24 år befann sig i arbetsmarknadspolitiska åtgärder.

Ungdomspraktik har varit den vanligaste åtgärden. Av alla ungdomar i åldern 18 -

24 år i åtgärder har nära tre fjärdedelar befunnit sig i ungdomspraktik.

Antalet ungdomar i arbetsmarknadspolitiska åtgärder har dock sjunkit sedan

föregående år. Denna minskning har skett samtidigt som de arbetslösa ungdomarna

under samma period ökat med 32 500, en ökning med 60 procent.

Ungdomspraktik

Erfarenheterna av ungdomspraktiken är genomgående goda. Det har varit stor

efterfrågan på ungdomspraktik från såväl arbetsgivare som ungdomar. På så sätt

har ungdomspraktiken motsvarat sitt syfte, att snabbt få ned den stora

ungdomsarbetslösheten. Många ungdomar har genom ungdomspraktiken fått chansen

till ovanliga och löftesrika prak-tikplatser som under andra omständigheter inte

stått dem till buds.

Det är väsentligt att fler långtidsarbetslösa ungdomar får möjlighet att delta i

ungdomspraktiken. Det är väl känt att långtidsarbetslöshet kan ge bestående

negativa effekter och den som är ung löper större risk än den som är äldre att

bli svårplacerad efter en lång tid utanför arbetslivet.

Den 1 september 1993 påbörjades ett system med ungdomspraktik i högst tre

månader för nyutexaminerade 25 - 29-åriga ungdomar med högskoleutbildning om

minst 120 poäng. Praktiken bör efter tre månader övergå till anställning med

rekryteringsstöd. I november 1993 fanns nära 500 personer i denna särskilda form

av ungdomspraktik.

Akademikerpraktiken har ännu inte nått den eftersträvade volymen på 3 000

platser i genomsnitt. Nya åtgärder kräver en viss tid för att få genomslag i

förmedlingarnas arbete. Det är dock angeläget att arbets-förmedlingarna aktivt

använder denna åtgärd för att unga akademiker skall få omsätta sina teoretiska

kunskaper i relevant praktiskt arbete.

Ungdomspraktiken är en tidsbegränsad åtgärd som bör leda till reguljärt arbete.

Ett antal ungdomar får också arbete när deras ungdomsplats upphör, hos samma

eller annan arbetsgivare. I genomsnitt har drygt 20 procent av ungdomarna fått

arbete omedelbart efter att de avslutat sin ungdomspraktik.

Den ändring av ungdomspraktiken (prop. 1993/94:66, 1993/94:AU5, rskr.

1993/94:102), som innebär att en arbetsgivare betalar ett finan-sieringsbidrag

med 1 000 kr per månad under de nästkommande sex månaderna, har bl.a. införts

med avsikten att ungdomspraktiken mer än tidigare skall leda till en

anställning.

3 Ungdomar och boende

Bostadspolitiken inriktas på att alla skall ha möjlighet till en bra bostad till

rimligt pris. Valfriheten och inflytandet över det egna boendet skall öka.

På statsmakterna ligger ett övergripande ansvar att främja god hus-hållning,

vilket innebär att bostadsbyggande och fastighetsägande ges sådana villkor att

byggare och ägare stimuleras att hålla sina kostnader låga. Det förändrings- och

förenklingsarbete som regeringen inledde på hösten 1991 lägger grunden för en

sådan ordning.

Bygg- och bostadssektorn måste ses som delar av en helhet med samma

förutsättningar som ekonomin i övrigt. De nuvarande proble- men på

bostadsmarknaden måste lösas genom en ekonomisk politik som leder till låg

inflation, lågt ränteläge och därmed ekonomisk tillväxt. Då kommer hushållen att

kunna efterfråga bra bostäder till låga bostads-kostnader. I utredningen om

ungdomars levnadsvillkor och framtids-utsikter (dir. 1992:107) skall också

ungdomars möjligheter att etablera sig på bland annat bostadsmarknaden belysas.

Genom bostadsbidragen bidrar staten till att ge ekonomiskt svaga hushåll

möjligheter till bra bostäder. En utredning om ett nytt statligt premierat

bosparande pågår (dir. 1993:116).

Statens stöd för bostadsfinansiering

Statens stöd till bostadsfinansiering består dels av statliga räntesubventioner

(bidrag) för ny- och ombyggnad av bostäder, dels av kreditgarantier för lån.

Dessutom lämnas räntebidrag för vissa underhålls- och förbättringsåtgärder i

hyres- och bostadsrättshus, det s.k. RBF-stödet, och ett särskilt

ombyggnadsbidrag för äldrebostäder. Utöver dessa stödformer kan ägare av

bostadshus för närvarande få en skattereduktion för arbetskostnader i samband

med vissa reparations- och underhållsåtgärder.

Den 1 januari 1993 infördes en ny ordning för statliga räntesubventioner för ny-

och ombyggnad av bostäder. Den nya ordningen innebär bl.a. stora förenklingar i

sättet att beräkna räntesubventionerna. Den innebär också att fastighetsägarna

under bidragstiden får del av eventuella räntesänkningar. Räntesubventionerna

minskar successivt efter fastställda regler, både i det enskilda bidragsärendet

och för varje ny årgång som byggs. Utformningen av systemet ligger i linje med

den allmänna ekonomiska politikens inriktning som syftar till att skapa bl.a. en

varaktigt låg inflation och låg räntenivå. Efter år 1995 görs en avstämning

inför den fortsatta avvecklingen av räntesubventionerna.

Ökad valfrihet och inflytande över boendet

Regeringen kommer att lämna förslag till ändringar i bl.a. hyresför-

handlingslagen och hyreslagen. Bland annat skall en hyresgäst ha rätt att stå

utanför det kollektiva förhandlingssystemet och i stället själv kunna förhandla

med hyresvärden. I ett och samma hus skall vidare flera alternativa

hyresgästorganisationer kunna verka.

Övergång från hyresrätt till bostadsrätt skall ytterligare underlättas, bl.a.

genom att även hyresrätter i småhus skall kunna omvandlas till bostadsrätter.

Ändrad lagstiftning om förvärv och förvaltning av hyresfastigheter förbereds i

syfte att förenkla de nuvarande reglerna och samtidigt förbättra möjligheterna

att ingripa mot olämpliga hyresvärdar.

Vidare förbereds lagstiftning beträffande andra former av bostads-innehav,

nämligen kooperativ hyresrätt samt ägarlägenheter.

Bostadsförsörjning för vissa hushåll

Regeringen har nyligen tillsatt en arbetsgrupp med uppgift att följa

bostadsförsörjningen för hushåll som kan ha svårigheter att göra sig gällande på

bostadsmarknaden. I arbetsgruppen ingår företrädare för Finansdepartementet,

Socialdepartementet, Socialstyrelsen, Boverket, kommunerna och fastighetsägarna.

4 Ungdomar och familjen

Den svenska familjepolitiken inriktas på att ge barn och ungdomar goda

uppväxtvillkor genom generella insatser som värnar om barnfamiljernas ekonomiska

trygghet och stöd i olika former vid barnens vård och fostran. En förnyelse av

familjepolitiken sker i syfte att främja valfrihet och jämställdhet mellan

kvinnor och män.

Det generella familjepolitiska stödet kan delas in i tre former:

*ekonomiskt familjestöd

*barnomsorg

*förebyggande åtgärder som syftar till att ge barn god hälsa och en bra miljö.

Ekonomiskt familjestöd

Samhällets direkta ekonomiska stöd till barnfamiljerna utgörs främst av

allmänna barnbidrag, inklusive flerbarnstillägg, bostadsbidrag, ersätt-ning från

föräldraförsäkringen, bidragsförskott, barnpension, vårdbidrag för unga med

funktionshinder och vårdnadsbidrag (från 1 juli 1994).

Allmänna barnbidrag

Det allmänna barnbidraget lämnas fr.o.m den 1 januari 1991 med 9 000 kronor per

år och barn under 16 års ålder. Därutöver lämnas fler-barnstillägg med belopp

som per år räknat motsvarar ett halvt barn-bidrag för det tredje barnet och ett

helt barnbidrag för det fjärde barnet och varje ytterligare barn. Även 16 -

19-åringar som studerar i gym-nasieskolan eller vissa motsvarande utbildningar

medräknas vid be- dömning av rätt till flerbarnstillägg.

Förlängt barnbidrag för elever i grundskolan och vissa andra utbildningar lämnas

med samma belopp som det allmänna barnbidraget fr.o.m. kvartalet efter det då

barnet har fyllt 16 år.

Under det senaste året har antalet familjer som är berättigade till

flerbarnstillägg blivit fler än vad som tidigare beräknats. En av

för-klaringarna till detta är att antalet gymnasiestuderande ungdomar har ökat

något. Arbetslösa ungdomar som hade gått tvååriga gymnasielinjer erbjöds under

år 1992 ett tredje års gymnasieutbildning i ca 70 kom-muner. Under detta år

uppskattas ca 12 000 ungdomar ha valt studier framför att gå arbetslösa.

Bostadsbidrag

Bostadsbidraget till barnfamiljer är inkomsprövat. Bostadsbidraget består dels

av ett särskilt bidrag för hemmavarande barn, dels av ett belopp som beror på

bostadskostnadens storlek och antalet barn.

Bostadsbidrag till hushåll utan barn lämnas dels till ungdomar mellan 18 och 29

år, dels till andra hushåll utan barn. Bidraget är beroende av bostadskostnadens

storlek och är inkomstprövat.

Bidragsförskott

Bidragsförskott lämnas för barn som endast en av föräldrarna har vårdnaden om

eller som står under vårdnad av annan än föräldrarna. Bidragsförskott kan också

lämnas när föräldrarna har gemensam vårdnad men bor åtskilda. Den allmänna

åldersgränsen för bidragsförskott är 18 år. Bidragsförskott lämnas emellertid

också för barn som studerar i åldern 18 - 20 år. Bidragsförskott lämnas vanligen

med 40 procent av basbeloppet. Bestämmelser om bidragsförskott finns i lagen

(1964:143) om bidragsförskott samt i lagen (1984:1095) om förlängt

bidragsförskott för studerande.

Föräldraförsäkring

Föräldraförsäkringen har byggts ut i olika etapper, liksom också rätten att vara

ledig för vård av barn. Sedan den 1 juli 1989 utges föräldrapenning under 15

månader, varav tolv ersätts med ett belopp som motsvarar 90 procent av

förälderns sjukpenninggrundande inkomst. Resterande tre månader ersätts med

garantibelopp (60 kronor per dag). I regeringens förslag om ett vårdnadsbidrag

till småbarnsföräldrar föreslås dock att de 90 garantidagarna slopas.

Från och med den 1 januari 1994 gäller vissa förändringar i

föräldra-försäkringen. Föräldrar till barn under 16 år som omfattas av lagen

(1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) kan då få rätt

till tio kontaktdagar per barn och år. Föräldrar till sjuka eller

funktionshindrade barn kommer också att i vissa situationer, t.ex. vid besök på

en institution för medverkan i behandling av ett sjukt eller funktionshindrat

barn, kunna få tillfällig föräldrapenning även om barnet inte är närvarande.

Vidare kommer förälder till unga som fyllt 16 år men inte 21 år (i vissa fall 23

år) och som omfattas av LSS att få tillfällig föräldrapenning om föräldern

behöver avstå från förvärvsarbete för vård av sjukt barn (prop. 1992/93:159,

bet. 1992/93:SoU19, rskr. 1992/93:321).

Barnpensioner

Barnpension utges till barn under 18 år vars far eller mor eller båda

föräldrarna har avlidit. För barn som går i skolan kan barnpension utges t.o.m.

juni månad det år barnet fyller 20 år.

Vårdbidrag för unga med funktionshinder

Föräldrar med ett sjukt eller funktionshindrat barn som behöver tillsyn och vård

i hemmet kan få vårdbidrag.

Vårdbidrag kan utges som hel, tre fjärdedels, halv eller en fjärdedels förmån.

Hel förmån utges med belopp motsvarande 2,5 basbelopp. De partiella vårdbidragen

utges proportionellt i förhållande till hel förmån.

Vårdnadsbidrag och "pappastimulans"

Regeringen har tidigare föreslagit riksdagen att ett vårdnadsbidrag skall

införas från den 1 juli 1994. Förslaget innebär att vårdnadsbidraget skall vara

skattepliktig inkomst och uppgå till 2 000 kronor i månaden för barn som har

fyllt ett men inte tre år. Rätt till avdrag för vissa styrkta

barnomsorgskostnader vid inkomstbeskattningen skall föreligga upp till

vårdnadsbidragets belopp. De 90 dagarna i föräldraförsäkringen som berättigar

till ersättning med garantibelopp skall avvecklas och rätten till ledighet för

vård av barn förlängs från 18 månader till tre år.

I propositionen (1993/94:147) Delad makt, delat ansvar, har regeringen

föreslagit att minst trettio dagars föräldrapenning skall förbehållas vardera

föräldern. Den s.k. pappamånaden utgör i första hand en stimulans för fäderna

att öka sin föräldraledighet.

Barnomsorg

Ett viktigt steg för barnomsorgen togs år 1992 i den s.k.

valfri-hetshetspropositionen (prop. 1991/92:65, bet. 1991/92:SoU12, rskr.

1991/92:85) där tidigare hinder för fri etablering och fritt utnyttjande av

olika former av barnomsorg slopades. Detta ökade familjens valfrihet och

möjligheter att lösa barnomsorgen på det sätt familjen själv önskar.

Ett avgörande steg har tagits under hösten 1993 då riksdagen antog regeringens

proposition (1993/94:11, bet.1993/94:SoU11, rskr. 1993/94:117) Utvidgad

lagreglering på barnomsorgsområdet. I propo-sitionen läggs övergripande mål fast

för barnomsorg utanför hemmet. Kommunernas skyldighet att tillhandahålla

barnomsorg för barn i åldrarna 1 år till och med 12 år skärps genom ändringar i

socialtjänstlagen (1980:620). Beslutet innebär en utvidgning av de riktlinjer

som lades fast i 1985 års principbeslut. Detta innebär att åldersgränsen för

rätt till barnomsorg sänks från 18 till 12 månaders ålder. Även skol-

barnsomsorgen blir en kommunal skyldighet.

Vidare blir kommunerna skyldiga att ge bidrag till enskilda förskolor och

fritidshem med ett belopp per barn som inte oskäligt avviker från kommunens

nettokostnad per barn i den egna verksamheten. Vid till-ståndsgivning som gäller

enskilda förskolor och fritidshem får avseende endast fästas vid sökandens

lämplighet och ändamålsenligheten av lokalerna.

Åtgärder för miljö och uppväxtvillkor

Konvention om barnets rättigheter

FN:s konvention om barnets rättigheter är ett av de viktigaste instrument som

tillkommit under senare år för att värna om barns och ungdomars levnadsvillkor.

En treårig satsning har gjorts med medel från Allmänna arvsfonden i syfte att

med hjälp av frivilligorganisationerna sprida kunskap om konventionen.

Satsningen har utvärderats på uppdrag av Socialdepartementet. Resultatet av

utvärderingen redovisas i rapporten Som ringar på vattnet - om

frivilligorganisationernas information om FN:s barnkonvention.

Ombudsman för barn och ungdomar

Barnombudsmannen (BO) är en central förvaltningsmyndighet med uppgift att bevaka

frågor som angår barns och ungdomars rättigheter och intressen.

BO inrättades som myndighet den 1 juli 1993 genom en omorgani-sation av

Barnmiljörådet. BO skall ägna särskild uppmärksamhet åt frågor som rör utsatta

barn och ungdomar.

Det övergripande målet för BO är enligt lagen (1993:335) om Barnombudsman att

bevaka frågor som angår barns och ungdomars rättigheter och intressen.

Barnombudsmannen skall särskilt uppmärksamma att lagar och andra författningar

och deras tillämpning stämmer överens med Sveriges åtaganden enligt Förenta

Nationernas konvention om barnets rättigheter.

I ett samarbetsprojekt mellan Socialdepartementet, Barnombudsmannen, Rädda

Barnen och Tidningen i Skolan har en skoltidningstävling utlysts, vilken vänder

sig till samtliga elever i grundskolan. Syftet är att aktivera barnen och

ungdomarna själva i frågor som rör deras rättigheter och intressen i enlighet

med konventionen.

Familjerådgivning

Riksdagen beslutade år 1993 (prop. 1993/94:4, bet. 1993/94:SoU10, rskr.

1993/94:58) om nya regler för familjerådgivning. Beslutet innebär att kommunerna

blir skyldiga att från och med år 1995 ordna famil-jerådgivning åt alla som vill

ha det. Rådgivningen behöver inte ske i kommunal regi utan kan läggas ut på

entreprenad. I enlighet med beslutet har regeringen uppdragit åt Socialstyrelsen

att bistå kommunerna i arbetet med att bygga upp den nya familjerådgivningen.

FN:s familjeår 1994

Regeringen har tillkallat en särskild beredningsgrupp (S 1992:06) med

representanter från flera departement med uppdrag att förbereda den svenska

insatsen för att genomföra FN:s internationella familjeår 1994. Regeringen har

beslutat att ställa 10 miljoner kronor från Allmänna arvsfonden till gruppens

förfogande, för att inom ramen för den svenska familjepolitiken och dess

långsiktiga satsningar ge ökad uppmärksamhet åt initiativ som främjar mångfald

och valfrihet. Detta föreslås ske genom uppmuntran och stöd till verksamheter

som innebär att nya arbetsformer prövas i syfte att skapa ökad livskvalitet och

effektivare skyddsnät kring barn och ungdomar.

5 Ungdomar och hälsa

De hälsobefrämjande åtgärderna inriktas på att minska sjukligheten och öka

välbefinnandet. Utvecklingen av olika riskfaktorer för ohälsa bland ungdomar

uppmärksammas särskilt.

Att upprätthålla en god hälsa för ungdomar är strategiskt för folkhälso-arbetet.

Folkhälsoinstitutet har under det första verksamhetsåret fort-löpande utvecklat

det tvärsektoriella arbetet och byggt upp olika program och verksamhetsområden.

Frågan om barns och ungdomars hälsa ingår i alla program. Regeringen anser att

det för folkhälsoarbetet är mycket viktigt att Folkhälsoinstitutet fortsätter

att utveckla programmet för barns och ungdomars hälsa. Bland barn och ungdomar

skall särskilt de ökande allergierna och den psykiska ohälsan uppmärksammas.

Anorexi och bulimi

I augusti 1993 överlämnade Folkhälsoinstitutet och Socialstyrelsen rapporten Ett

liv av vikt - regeringsuppdrag om anorexi och bulimi till regeringen. I

rapporten framhålls bland annat att förebyggande insatser har hög prioritet.

Kunskaper om ätstörningar behöver komma in i grundutbildningar och

fortbildningsinsatser behöver ske för de yrkesgrupper som kommer i kontakt med

problemet. Vidare behövs kompletterande informationsmaterial om ätstörningar och

angränsande frågor till olika målgrupper. Enligt rapporten kommer

Folkhälsoinstitutet att arbeta vidare med dessa uppgifter för att sprida kunskap

och erfarenheter om ätstörningar och hur man kan arbeta för att förebygga dem.

Det framgår vidare att det inte är möjligt att med hjälp av tillgängliga data

bedöma om behandlingsresurserna är tillräckliga men att den upp-byggnad som

genomförts och planeras bör ge förbättrade vårdmöjlig-heter. Det kan enligt

Folkhälsoinsitutet och Socialstyrelsens rapport t.o.m. finnas risk för

överetablering om ytterligare slutenvårdsutbyggnad sker. Totalt satsar hälso-

och sjukvården mer än 200 miljoner kronor per år på vård och förebyggande

insatser på grund av ätstörningar. Socialstyrelsen avser att följa utvecklingen

när det gäller behandling av ätstörningar samt vårdens tillgänglighet och

kvalitet.

I rapporten framhålls att forskning om ätstörningar är angelägen för att öka

kunskaperna om förekomst, orsaker, behandlingsmetoder samt effekten av

förebyggande insatser.

Som ett led i kunskapsutvecklingen anordnades i april 1993 en s.k.

konsensuskonferens om anorexi.

Regeringen kommer även fortsättningsvis att följa utvecklingen när det gäller

anorexi och bulimi.

Droger

En av Folkhälsoinstitutets uppgifter inom alkohol- och drogområdet är att ta

fram och tillhandahålla basfakta och informationsmaterial. Institutet skall

vidare stimulera, utveckla och stödja lokala drogförebyggande verksamheter som

bedrivs av organisationer och myndigheter. Andra viktiga uppgifter är att

initiera forskning och samla annan kunskap för att få fram underlag för

samhällets fortsatta insatser inom det alkohol- och drogpolitiska området. Att

utveckla nya och effektiva metoder för det förebyggande arbetet är också en

central uppgift.

Målmedvetna förebyggande insatser riktade till ungdomar lönar sig. Det framgår

av utvecklingen på narkotikaområdet. Enligt skolunder-sökningar är svenska

ungdomars benägenhet att pröva narkotika fortsatt låg. För att vi även i

framtiden skall kunna upprätthålla en avvisande hållning till droger behövs det

fortlöpande åtgärder riktade särskilt till ungdomar. Motsvarande insatser behövs

inom alkoholområdet. Folk-hälsoinstitutet kommer under våren 1994 att inleda en

bred kampanj mot drogmissbruk. Ungdomar blir den främsta målgruppen.

Alkohol

Under det senaste året har den totala försäljningen av alkohol minskat. Ett

undantag är dock försäljningen av starköl på restaurang. Av er-farenhet vet vi

att det nästan uteslutande är yngre människor som står för den ökade

konsumtionen.

Den totala registrerade alkoholkonsumtionen har varit ganska stabil under de

senaste åren. Restaurangernas andel av den alkohol som säljs har dock ökat från

8,5 till 13,5 procent mellan åren 1985 och 1992. Det som bidragit mest till den

ökningen är starkölet. Ungefär 40 procent av starkölskonsumtionen sker idag på

restauranger.

På lokal och regional nivå bör kommuner och landsting bl.a. upp-muntras att ta

fram alkoholpolitiska handlingsprogram. Det gäller här inte minst att

intensifiera arbetet med tidig upptäckt och utveckling av enkla

behandlingsåtgärder. Dessutom behövs förstärkta insatser när det gäller olika

riskgrupper och risksituationer. Barn och ungdomar bör uppmärksammas särskilt.

Alkoholmissbrukets ekonomiska, sociala och psykologiska följder för

missbrukarens familj kartläggs och analyseras av Alkoholpolitiska kommissionen

(S 1991:17) med målsättningen att bedöma vilka insatser som behöver göras för

att möta de anhörigas, särskilt barnens, behov av stöd.

Alkohol och trafik är exempel på ett annat område där det behövs intensifierade

insatser. När den alkoholpolitiska kommissionen över-lämnat sitt slutbetänkande

avser regeringen att återkomma med förslag till ett alkoholpolitiskt program för

att bättre kunna förebygga alkoholskador.

Narkotika

Cannabis är det vanligaste narkotiska preparatet i Sverige. Injektionsmissbruket

domineras av centralstimulantia. Kokainmissbruket har fortfarande en mycket

liten utbredning i landet. Det finns vissa tecken på att droger som inte

injiceras, såsom ecstasy och amfetamin används i ökad omfattning i vissa

ungdomskretsar.

Andelen unga personer med ett tungt missbruk har minskat påtagligt sedan år

1979. Då var 37 procent under 25 år. Idag är motsvarande andel 10 procent.

Missbrukarna har blivit äldre och de har missbrukat under en lång period. 43

procent av de tunga missbrukarna är över 35 år. Närmare hälften har missbrukat i

tio år eller mer.

Uppgifterna om ett minskat drogmissbruk bland ungdomar stöds av de regelbundna

undersökningar som görs av drogvanor bland skolungdom i årskurs 9. Andelen

ungdomar som någon gång prövat narkotika låg under hela 1980-talet på ca 4

procent. I början av 1970-talet var motsvarande andel 14 procent.

I en särredovisning från undersökningen av narkotikamissbrukets omfattning har

Centralförbundet för alkohol- och narkotikaupplysning (CAN) visat att denna

positiva trend dock inte tycks gälla invand-rarungdomar. Samtidigt som

nyrekryteringen av unga missbrukare till tungt missbruk har minskat avsevärt

sedan första hälften av 1980-talet tycks nyrekryteringen av andra generations

invandrarungdomar ligga på en hög nivå, åtminstone i storstäderna.

Folkhälsoinstitutets breda kampanj för att motverka drogmissbruk bland

invandrarungdomar skall särskilt uppmärksamma andra generationens invandrare.

I Pompidougruppen - Europarådets samarbetsorgan - utgör de vik-tigaste

arbetsområdena de epidemiologiska. Bland annat har en metod för undersökning av

skolelevers drogvanor utvecklats. Metodens praktiska användbarhet kommer att

prövas under våren 1995, då skolundersökningar kommer att genomföras samtidigt i

ett stort antal europeiska länder.

Sverige deltar i ett västeuropeiskt forskningssamarbete inom vars ram man

samordnar nationella forskningsprojekt rörande utvärdering av aktioner mot

drogmissbruk. Universitetet i Stockholm har av regeringen fått i uppdrag att

svara för den svenska samordningen.

Anabola steroider/Dopning

Lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel trädde i kraft den 1 juli

1992. De i lagen angivna medlen får inte annat än för medicinskt eller

vetenskapligt ändamål föras in i landet, överlåtas, framställas, förvärvas i

överlåtelsesyfte, bjudas ut till försäljning eller innehas.

Genom Folkhälsoinstitutet följer regeringen dopningsproblematiken i olika

avseenden. Institutet har bl.a. tagit initiativet till en samarbetsgrupp för

informationsutbyte mellan företrädare för polisen, tullen, skolan, värnpliktiga

och Riksidrottsförbundet. Institutet har också medverkat i en

informationskampanj på flera ställen i landet och tagit fram och förmedlat

skriftlig information om dopning och riskerna med denna. I syfte att göra en

samlad översyn av omfattningen och följderna av missbruket med dopningsmedel

avser regeringen att under våren tillkalla en särskild utredning med

parlamentarisk medverkan.

Rökning

Riksdagen beslutade i maj 1993 på regeringens förslag (prop. 1992/93:185) om en

ny tobakslag (SFS 1993:581) som trädde i kraft vid halvårsskiftet samma år.

Regeringen har därefter lagt fram förslag om vissa ändringar i tobakslagen

(prop. 1993/94:98). I propositionen föreslås bl.a. att rökförbud skall gälla i

lokaler där allmänna sammankomster anordnas eller andra lokaler dit allmänheten

har tillträde. Rökförbud föreslås för skolgårdar och utomhusmiljöer i anslutning

till förskolor eller fritidshem. Dessutom föreslås i propositionen att arbets-

givaren skall vara skyldig att se till att ingen arbetstagare mot sin vilja

utsätts för tobaksrök. Marknadsföringen av tobaksvaror regleras på liknande sätt

som gäller för alkoholvaror.

Den nya tobakslagen och de ändringar regeringen föreslår förväntas ge effekter

på befolkningens rökvanor och särskilt vad gäller nyrek-ryteringen av unga

rökare. Folkhälsoinstitutet skall sprida information om den nya lagen.

Stöd till organisationslivet

Folkrörelsernas drogförebyggande insatser utgör viktiga komplement till det

arbete som myndigheterna bedriver. Deras insatser blir allt betydelsefullare

sett utifrån de förändringar som sker i samhället i riktning mot en ökad

mångfald för att bättre kunna möta individuella behov. De enskilda

organisationerna bör därför utforma sina insatser utifrån den egna

organisationens särart så att mångfalden i det drogförebyggande arbetet värnas.

Därigenom kan större trovärdighet och bättre effekt av insatserna uppnås.

Statsbidrag kommer även fortsättningsvis att utgå till organisationer, dels i

form av centralt organisationsstöd, dels som projektmedel till drogförebyggande

verksamheter.

Hiv/aids

Folkhälsoinstitutets program som gäller hiv/aids har till huvudsaklig inriktning

att förmedla kunskap, att motverka spridning av hiv/aids och att motarbeta

diskriminering av hiv-smittade. Under budgetåret 1994/95 bör insatserna enligt

Folkhälsoinstitutets mening inriktas mot målgrupperna ungdomar, invandrare och

flyktingar, män som har sexuella kontakter med andra män samt hiv-positiva och

deras närstående. Dessutom kommer målgruppen kvinnor att uppmärksammas mot bak-

grund av institutets särskilda kvinnosatsning.

Hälso- och sjukvård för asylsökande barn och ungdomar

I propositionen (1993/94:94) Mottagande av asylsökande m.m. tas bl.a. upp frågor

som rör hälso- och sjukvård för asylsökande barn. De asylsökande barnen får i

dag som regel en hälso- och sjukvård som är betydligt mer omfattande än vad som

ryms både inom det medicinska akutvårdsbegreppet och den sjukvård som ges åt

vuxna asylsökande. Barnen ges också barnhälsovård och vaccinationer i samma

utsträckning som barn som är bosatta i Sverige.

Asylsökande barn bör enligt regeringens mening i princip få tillgång till samma

hälso- och sjukvård som de barn som är bosatta i Sverige. Betydelsen av en god

hälso- och sjukvård är särskilt stor hos barn då de är stadda i snabb utveckling

och utebliven behandling kan få negativa konsekvenser på sikt. Vid bedömningen

av vilken vård och behandling som skall ges bör dock det förhållandet att det

inte är klart om barnet kommer att få stanna i Sverige vägas in. I detta

sammanhang kan också asylärendets förväntade handläggningstid vara av betydelse.

Vård som kräver långvariga behandlingstider och inte är av akut karaktär bör

inte påbörjas när ett avbrytande kan få negativa följder för en asylsökande som

inte tillåts stanna i Sverige.

Enligt regeringens mening förstärker den föreslagna principen de asylsökande

barnens rätt till en god vård och omsorg i Sverige. Prin-cipen överensstämmer

också med den av Sverige ratificerade FN-kon-venventionen om barnets rättigheter

enligt vilken konventionsstaterna skall sträva efter att säkerhetsställa att

inget barn är berövat sin rätt att ha tillgång till hälso- och sjukvård och att

någon diskriminering mellan barn inte får ske när det gäller konventionens

rättigheter. Barnkonventionen omfattar barn upp till 18 års ålder.

Regeringen bedömer för närvarande inte att några ändringar i hälso- och

sjukvårdslagen krävs för att asylsökande skall få den vård som här angetts.

Behovet av förändringar i hälso- och sjukvårdslagen vad gäller asylsökandes

rättigheter till sjukvård och landstingets ansvar bör övervägas i samband med de

förändringar i hälso- och sjukvårdslagen som måste göras som en följd av

EES-avtalet och en EG-anslutning.

6 Ungdomar - omsorg och vård

Samhällets ansvar för stöd till utsatta grupper inriktas på att stärka

individens möjlighet till ett självständigt liv. Formerna för hur stödet ges

skall breddas. Nytänkande och mångfald bör känneteckna åtgärderna. Enskilda

alternativ och initiativ bör uppmuntras.

Föräldrars arbetslöshet och osäkerhet inför framtiden påverkar barnen.

Det är således viktigt att följa upp hur barns och ungdomars hälsa påverkas när

hela familjens förutsättningar ändras. Detta gäller särskilt mot bakgrund av att

det under den senaste tiden framkommit en del oroande uppgifter från barn- och

ungdomspsykiatriska mottagningar om att den psykiska hälsan försämrats hos barn

och ungdomar i familjer som drabbats av arbetslöshet. Ökade krav kan därför

komma att ställas på individ- och familjeomsorgen om konjunkturen inte vänder

uppåt.

Ungdomarnas inträde på arbets- och bostadsmarknaderna har försvårats under

senare år. Av den totala sysselsättningsminskningen under rådande lågkonjunktur

står ungdomsgruppen för hälften. Bland 18-24-åringar är andelen

socialbidragstagare 12 procent jämfört med 6,7 procent för hela befolkningen.

Socialstyrelsen skall i samverkan med Folkhälsoinstitutet följa och dokumentera

hur långvarig arbetslöshet påverkar ungdomars sociala anpassning och

hälsotillstånd. Dessutom skall regeringens utredning om ungdomars levnadsvillkor

och framtidsutsikter (C 1992:107) bland annat belysa ungdomars möjligheter att

etablera sig på arbetsmarknaden.

Det sociala arbetet med barn och familj karaktäriseras idag både av positiva

exempel på förbättringar men tyvärr också av brister och neddragningar. Det är

därför viktigt att öka satsningen på såväl metodutveckling som alternativ både

inom och utom den offentliga sektorn.

Särskild vikt har lagts vid att utveckla skyddet och förbättra situationen för

utsatta barn och ungdomar, dvs. unga som riskerar att fara illa på olika sätt.

Inte minst har det varit viktigt att utveckla ett varierat utbud av

stödinsatser. Regeringen har uppdragit åt Socialstyrelsen att följa utvecklingen

i landets kommuner och se hur kommunernas omställnings- och förnyelsearbete

påverkar situationen för barnen. Socialstyrelsen skall också följa utvecklingen

av individ- och familjeomsorgens förebyggande arbete som riktar sig till barn

och ungdom.

Ungdomsvård

Det är viktigt att det råder balans mellan å ena sidan institutionsvården och å

andra sidan de kommunala insatserna. Det specialdestinerade statsbidraget till

missbrukarvården bör därför tillsvidare behållas och inriktas mot att stödja

utvecklingen av kommunernas öppenvårdsinsatser.

Riksdagen har i enlighet med regeringens proposition (1992/93:61) om ändrat

huvudmannaskap för vissa institutioner inom ungdomsvård och missbrukarvård

beslutat att ge staten ett samlat huvudmannaskap för de särskilda ungdomshemmen

och LVM-hemmen. En ny statlig myndighet, Statens institutionsstyrelse, har

inrättats den 1 juli 1993. Institutionsstyrelsen blir huvudman för

institutionerna. Förhandlingar om övertagande av de institutioner som berörs av

huvudmannaskapsförändringen pågår och övertagandet beräknas kunna ske den 1

april 1994.

Ett flertal undersökningar har visat på en rad problem inom ungdomsvården. I

undersökningarna har särskilt lyfts fram att samarbetet mellan olika myndigheter

är dåligt utvecklat. De mest utsatta ungdomarnas behov av individualisering,

kontinuitet och långsiktighet i behandlingen har inte kunnat tillgodoses på ett

tillfredsställande sätt.

Mot bakgrund av att staten under våren 1994 tar över huvudmanna-skapet för

tvångsinstitutionerna inom ungdomsvården finns det ett ökat behov av incitament

för att utveckla kommunernas öppenvårdsinsatser för bl.a. utsatta ungdomar.

Regeringen anser därför att det special-destinerade statsbidraget till

missbrukar- och ungdomsvården tills vidare bör behållas.

Regeringen har avsatt totalt 30 miljoner kronor under tre år ur Allmänna

arvsfonden till samordning av insatser för utsatta ungdomar. En arbetsgrupp med

deltagare från Socialdepartementet och Civildepartementet skall särskilt beakta

och lyfta fram nya metoder och lösningar i arbetet med utsatta ungdomar.

Ett annat angeläget område som särskilt bör uppmärksammas är eftervården.

Statens institutionsstyrelse skall i nära samarbete med kommuner och landsting

utveckla nya former för utslussning av ungdomar från särskilda ungdomshem, bl.a.

genom att stödja lokalt utvecklingsarbete.

Statens bidrag till vård inom missbruks- och ungdomsområdet bör ses som en

helhet med övergripande syfte att garantera att resurserna på såväl

institutionssidan som inom öppenvården överensstämmer med behov och efterfrågan.

Det finns ett starkt intresse att det råder balans mellan den tunga

institutionsvården å ena sidan och tidigt förebyggande insatser, öppenvård eller

andra frivilliga insatser å andra sidan. Den tunga missbrukarvården och

ungdomsvården påverkas av vilka tidiga insatser som kommunerna gör.

Regeringen beslutade den 7 oktober 1993 om fördelning av stats-bidraget till

kommunernas missbrukarvård och ungdomsvård. Totalt 430 miljoner kronor

fördelades mellan kommunerna enligt de kriterier som gällde under budgetåret

1992/93. Särskilda utvecklingsmedel om 50 miljoner kronor ställdes till

länsstyrelsernas förfogande för att stimulera framväxten av adekvata

öppenvårdsinsatser i sådana kommuner som har särskilda utvecklingsbehov.

Regeringen har uppdragit åt Socialstyrelsen att inom ramen för en

beredningsgrupp med representanter från läns-styrelserna, Statens

institutionsstyrelse och Svenska kommunförbundet planera och styra den allmänna

inriktning av utvecklingsarbetet, samt uppföljning och utvärdering av de

verksamheter som kommer till stånd.

Som tidigare beskrivits finns behov av att utveckla alternativ till

institutionsvård genom förebyggande insatser och öppenvård. Den tendens till

minskning av antalet institutionsplaceringar som idag kan skönjas ställer krav

på att vårdbehoven kan tillgodoses med adekvat öppenvård, bl.a. olika typer av

mellanvårdsformer som fyller ut det glapp som finns mellan institutionerna och

socialbyråernas traditionella vård- och stödinsatser. Statsbidraget till

missbrukarvård och ungdomsvård bör under budgetåret 1994/95 behållas som riktat

statsbidrag till kommunernas missbruks- och ungdomsarbete, varvid särskilda

utvecklingsmedel bör avsättas för att stimulera kommunerna att utveckla öppen-

vårdsinsatser. Länsstyrelserna som är tillsynsmyndigheter över kommunernas

arbete inom socialtjänsten har god kännedom om kommunernas missbrukarvård och

ungdomsvård och om vilka brister eller behov av särskilda medel som föreligger.

Utvecklingsmedlen bör därför disponeras av länsstyrelserna.

Socialstyrelsen bör i samarbete med berörda intressenter lägga stor vikt vid

uppföljning och utvärdering av de verksamheter som kommer till stånd, samt fånga

upp och sprida kännedom om goda exempel till kommunerna inom missbruks- och

ungdomsområdet.

Invandrar- och flyktingungdomar

Nästan hälften av de flyktingar som kommer till Sverige är barn och ungdomar

under 18 år. Många av dem har svåra traumatiserande upp-levelser bakom sig, som

kan sätta djupa och långvariga spår hos dem.

Sverige har ratificerat FN:s konvention om barnets rättigheter och har som ett

av de första länderna avlämnat en rapport om konventionens tillämpning.

Rapporten prövades i januari 1993 av en särskild utsedd kommitté. Kommittén var

i allmänhet mycket uppskattande och no-terade bl.a. med tillfredsställelse

dialogen mellan regeringen och fri-villigorganisationerna vad gäller

konventionens tillämpning.

Kommittén förklarade sig dock vara "bekymrad över praxis att ta utländska barn i

förvar enligt utlänningslagen". Man föreslog därför att alternativ skulle

övervägas.

Den 1 januari 1993 infördes nya regler om förvarstagande av barn. Dessa regler

innebär jämfört med dittills gällande regler striktare krav för att barn skall

kunna tas i förvar. Regeringen hade emellertid ursprungligen föreslagit

riksdagen än restriktivare regler i detta avseende men detta förslag godtogs

inte av riksdagens majoritet. I nuvarande parlamentariska situation bedömer

regeringen det inte möjligt att i enlighet med kommitténs önskemål ändra de nu

gällande reglerna för att ta barn i förvar.

Regeringen har på grund av det pågående omställnings- och för-nyelsearbetet i

Sveriges kommuner i september 1992 uppdragit åt Socialstyrelsen att följa hur

kommuners och landstings verksamheter för barn och ungdomar utvecklas. Bland de

områden som skall prioriteras nämns invandrar- och flyktingbarns situation inom

barnomsorgen, bl.a. hemspråksstödets omfattning och inriktning. En rapport skall

föreläggas regeringen våren 1994.

Unga utan vårdnadshavare

Under senare år har allt flera barn och ungdomar kommit till Sverige utan

vårdnadshavare eller andra nära anhöriga. Socialtjänsten har ett yttersta ansvar

för att också dessa barn och ungdomar får det skydd och det stöd de behöver. I

vissa fall har kritik riktats mot formerna för och innehållet i det kommunala

mottagandet av dessa barn och ungdomar. Bland annat har det visat sig att många

kommuner försummar att upp-rätta introduktionsplaner för dem.

Mot denna bakgrund har regeringen den 1 juli 1993 uppdragit åt Statens

invandrarverk och Socialstyrelsen att utvärdera det kommunala mottagandet av

barn och ungdomar med flyktingbakgrund som kommit hit utan vårdnadshavare och

som beviljats uppehållstillstånd samt att vid behov lämna förslag till

förbättringar. Uppdraget skall redovisas senast den 1 april 1994.

De gömda barnen

En annan kategori barn och ungdomar som lever under svåra förhållanden är de

"gömda barnen". I huvudsak torde det röra sig om barn, som tillsammans med sina

föräldrar håller sig undan en förestående verkställighet av ett

avvisningsbeslut.

Socialförsäkringsutskottet har i betänkandet (1992/93:SfU3) om förvar av barn

m.m. fastslagit att Socialstyrelsen skall få i uppdrag att i samråd med berörda

myndigheter försöka närmare utröna var dessa barn kan finnas och hur deras

situation är. Socialförsäkringsutskottets uppfattning i frågan gavs genom

riksdagens beslut i december 1992 (rskr. 1992/93:68) regeringen tillkänna. Med

hänvisning härtill uppdrog regeringen i nyssnämnda uppdrag åt de båda

myndigheterna att dess-utom närmare utreda förhållandena för de barn som hålls

gömda för att undgå verkställighet av avvisningsbeslut. Även uppdraget i denna

del skall redovisas senast den 1 april 1994.

Familjehemsvård

Familjehemsvården är den mest använda vårdformen för de barn och ungdomar som är

i behov av samhällets omhändertagande. Socialtjänsten har länge utsatts för

kritik för brister i familjehemsvården bl.a. när det gäller uppföljning av

barnen och stöd till familjehemmen. Regeringen har med anledning härav uppdragit

åt Socialstyrelsen att utveckla och stärka familjehemsvården. I uppdraget har

särskilt angivits att Social-styrelsen skall följa utvecklingen för

invandrarbarn i familjehemsvården och bedöma om åtgärder krävs för denna grupp

barn, särskilt ifråga om möjligheten att bibehålla kontakt med den egna

kulturen.

Sverigefinska ungdomar i socialtjänsten

Socialstyrelsen har i april 1993 redovisat rapporten Socialtjänstens insatser

för finska barn i Sverige. En majoritet av de undersökta familjerna visade sig

ha missbrukarproblem men även psykiska problem och fattigdom förekom ofta.

Undersökningen visar på stora och oacceptabla brister inom socialtjänsten både

vad gäller utredning, dokumentation och behandling av sverigefinska barn.

Rapporten har sänts ut till bl.a. socialtjänsten, länsstyrelserna och olika

organisationer som underlag till diskussioner om hur förhållandena skall kunna

förbättras.

7 Ungdomar och brott

Kriminalpolitiken inriktas på att minska brottsligheten och öka människors

trygghet mot brott. Åtgärderna sker inom kriminal-politikens traditionella

områden, såsom strafflagstiftningen, polisen och kriminalvården. Av

grundläggande betydelse är emellertid också brottsförebyggande insatser liksom

åtgärder för att stärka familjens roll och för att bibringa de unga normer och

värderingar som hör hemma i ett demokratiskt samhälle.

Kriminalpolitiken i vid mening kan inte begränsas till sådana åtgärder såsom att

klara upp begångna brott och att lagföra gärningsmännen. Sådana åtgärder är

självfallet mycket viktiga inte minst för att upprätthålla respekten för

rättssamhällets krav, men de är inte tillräckliga för att varaktigt minska

brottsligheten och öka tryggheten. För detta ändamål krävs ett brett upplagt

brottsförebyggande arbete. I detta arbete har såväl polis och andra myndigheter

som enskilda personer, företag och organisationer en roll. Också normbildning

och stärkandet av familjens roll utgör, i denna mening, åtgärder inom det

brottsförebyggande området. Mot denna bakgrund har regeringen under våren 1993

tillsatt en utredning för att öka tryggheten i lokalsamhället

(Trygghetsutredningen, Ju 1993:05, dir. 1993:37).

Brottsförebyggande insatser

Den brottsförebyggande polisverksamheten är för närvarande stadd i snabb

utveckling i enlighet med riktlinjer från riksdagen och regeringen.

Av avgörande betydelse är att brottsligheten bekämpas på bred front. Häri ligger

också att faktorer som bidrar till ett tryggare samhälle och minskad segregation

är viktiga inslag i en strategi för brottsbekämpning. Minst lika viktigt är att

vi skapar möjligheter för samhället att utvecklas så att människor kan växa i

mognad, ansvar och ömsesidigt hänsyns-tagande. Särskilt viktigt är detta när det

gäller barn och ungdomar. Att stärka familjens ställning och ta tillvara skolans

möjligheter som fostrare är viktigt i sig men också när det gäller att på sikt

motverka brottslighet.

Men vi måste också prioritera direkt brottsförebyggande åtgärder. Även när det

gäller detta område är det nödvändigt att ta tillvara enskilda människors

engagemang och deltagande. Centrala direktiv kan aldrig ersätta insatser som

bygger på kunskap och omsorg om den egna lokala miljön. På många håll bedrivs

det på den grunden ett värdefullt lokalt brottsförebyggande arbete.

Statsmakterna har ett ansvar för att skapa goda förutsättningar för och ge ett

aktivt stöd till det arbetet.

Brottsförebyggande rådet (BRÅ) har på regeringens uppdrag i samverkan med

Rikspolisstyrelsen och Kriminalvårdsstyrelsen utarbetat en framtids- och

omvärldsanalys avseende det kriminalpolitiska verksamhetsområdet under tiden

fram till sekelskiftet. Målet för analysen var att ta fram ett underlag för

fortsatta överväganden inom regeringskansliet när det gäller reformarbetet inom

kriminalpolitikens område.

BRÅ:s analys visar att det har skett en kraftig ökning av antalet polisanmälda

brott under de senaste fyrtio åren. Sedan år 1950 har antalet polisanmälda brott

ökat från 195 000 till knappt 1,2 miljoner. Den faktiska brottsligheten är dock

betydligt högre. Även om utvecklingen av den polisanmälda brottsligheten

påverkas av t.ex. anmälningsbenägenhet blir slutsatsen att den polisanmälda

brottsligheten i det stora hela speglar en ökning av den faktiska

brottsligheten. Under de två senaste åren har den uppåtgående trenden för de

anmälda brotten brutits. Både år 1991 och år 1992 har den anmälda brottsligheten

totalt sett minskat, vilket skulle kunna förebåda ett trendbrott. Det är dock

ännu för tidigt, enligt BRÅ, att dra några slutsatser huruvida minskningen

kommer att bli bestående eller inte.

Rättsväsendet kan inte ensamt lösa brottsproblemet. Exempelvis sker

nyrekrytering till brottsliga livsstilar framför allt i mycket unga år, ofta

redan i 10-12 års åldern. Här bör brottsförebyggande åtgärder för att förhindra

nyrekrytering inriktas på åtgärder före tonåren. En kriminell karriär börjar som

regel i tidig ålder med mer bagatellartad brottslighet för att successivt övergå

i allt allvarligare brottslighet. Om det skulle vara så att de första brotten i

en sådan karriär kan identifieras som vissa brottstyper skulle denna kunskap

vara av stor betydelse när det gäller samhällets strategi för att tidigt avbryta

en kriminell karriär.

En nationell strategi som samordnar det brottsförebyggande arbetet hos de olika

aktörerna behövs för att det kriminalpolitiska målet att minska brottsligheten

och ge trygghet för medborgarna skall uppnås. De regionala skillnaderna i

brottslighet är också en viktig utgångspunkt för en nationell brottspreventiv

strategi, t.ex. vad beträffar resursallokering.

Mot bakgrund av det anförda avser regeringen att uppdra åt BRÅ att utarbeta ett

underlag för ett nationellt brottsförebyggande program. I underlaget bör belysas

bl.a. frågor om inriktning och målbeskrivning för det brottsförebyggande

arbetet, ansvarfördelning, samordning och samverkan på olika nivåer samt

uppföljning och utvärdering av resultatet. En central fråga är vilka åtgärder

som behövs för att förhindra att unga människor dras in i kriminalitet och

missbruk. Vid arbetet skall BRÅ bl.a. hålla kontakt med och beakta det arbete

som sker inom Trygghetsutredningen när det gäller lokalt trygghetsskapande

arbete samt inom polisen när det gäller att utveckla närpolisverksamhet och ett

problemorienterat, brottsförebyggande arbetssätt. Siktet bör vara inställt på

att regeringen under våren 1995 skall kunna förelägga riksdagen ett förslag till

nationellt brottsförebyggande program.

Unga lagöverträdare

Ingripanden mot brott skall vara en uppgift för rättsväsendet. Det är viktigt

att den unge ställs till ansvar för brottet och uppfattar sambandet mellan detta

och reaktionen. I de senare årens diskussioner har be-tydelsen av snabba,

tydliga och konsekventa reaktioner på brott kommit att framhållas allt mer. Det

är vidare av grundläggande betydelse att statsmakterna upprätthåller respekt för

de påföljder som ådöms i anledning av brott. Straffrättskipningen måste präglas

av förutsebarhet, enhetlighet och proportionalitet.

Ungdomsbrottskommittén överlämnade i juni 1993 sitt betänkande Reaktion mot

ungdomsbrott (SOU 1993:35). Kommittén har övervägt i vilka former och på vilket

sätt det allmänna bör ingripa när unga begår brott. Bakgrunden är bl.a. att de

förändringar i påföljdssystemet, som skett i takt med det kriminalpolitiska

utvecklingsarbetet, hittills inte i någon vidare mån har berört de unga

lagöverträdarna.

För att reaktionssystemet mot unga lagöverträdare skall kunna vinna förtroende

är det viktigt att det uppfattas som effektivt. Detta förutsätter att alla de

som engageras i arbetet mot ungdomsbrott är inriktade på ändamålsenliga

handläggnings- och samarbetsformer. Det förutsätter också att tiden mellan brott

och reaktion blir så kort som möjlig. Kommittén föreslår att det, när det är

fråga om brott på vilket fängelse kan följa, sätts en bestämd tidsfrist för

förundersökningar rörande ungdomar under 18 år. Inom tre veckor från det att den

unge delgetts brottsmisstanke skall förundersökningen vara slutförd och

åklagaren ha fattat beslut i åtalsfrågan.

Ungdomsbrottskommittén föreslår vidare att påföljden vid överlämnande till vård

inom socialtjänsten skall utmönstras. Enligt kommitténs uppfattning skall

bestämmandet av påföljder för brott, såväl till innehåll som omfattning, vara en

uppgift för rättsväsendet medan det ankommer på socialtjänsten att svara för att

hjälp och stödåtgärder tillkommer dem som behöver det. De påföljder som

kommittén anser att systemet bör innefatta är böter, villkorlig dom,

skyddstillsyn och fängelse. Härtill kommer en ny påföljd som speciellt anpassas

till de unga lagöverträdarna. Den benämns särskild tillsyn och innebär placering

på särskilda ungdomshem ( 12-hem) som skall administreras av Statens

institutionsstyrelse.

När det gäller medlingsprojekt föreslår kommittén att dessa bör understödjas och

uppmuntras men inte bindas upp genom lagreglering som formaliserar förfarandet.

Förslagen från Ungdomskommittén har nyligen remissbehandlats. Ärendet är för

närvarande föremål för beredning.

8 Ungdomar och kultur

Kulturpolitiken inriktas på att förstärka de ungas möjligheter att delta i och

ta del av kulturverksamhet.

Kulturpolitiken har under många år varit inriktad på att bl.a. förstärka

insatserna för barns och ungdomars möjligheter att delta i och ta del av

kulturverksamhet. Det är en prioriterad uppgift för de kulturinstitu-tioner, som

erhåller samhällsstöd för sin verksamhet. Ett stort antal utvecklingsprojekt,

bl.a. inom skolan och i andra sammanhang, har också satts igång.

I 1993 års budgetproposition framhölls värdet av att fokusera barns och

ungdomars situation i det fortsatta kulturpolitiska utvecklingsarbetet och att

detta bör utgöra en väsentlig grund i kulturmyndigheternas och

kulturinstitutionernas basarbete under den kommande perioden.

I årets budgetproposition har regeringen redovisat en modell för att stimulera

en ökad satsning på de regionala teaterinstitutionernas barn- och

ungdomsverksamhet. Modellen bygger på att staten via Kulturrådet ställer en

resurs till teatrarnas förfogande för att användas för tidsbegränsade projekt

med barns och ungdomars behov och förutsättningar i fokus. Det finns anledning

att noga följa utfallet av denna insats.

I direktiven till den parlamentariska kommitté som har tillsatts under år 1993

för att göra en utvärdering av den hittillsvarande kulturpolitiken och lämna

förslag angående den framtida kulturpolitikens inriktning, (dir. 1993:24)

betonas särskilt att förslag skall redovisas om lämpliga vägar för att stärka

kulturens ställning bland barn och ungdom. Kommitténs redovisning kommer att ge

ett värdefullt underlag för att bedöma vilka vägar som i framtiden bör väljas

för att stärka kulturens ställning bland barn och ungdom.

Kulturinstitutionerna

Av de kulturinstitutioner, som får sitt huvudsakliga stöd från staten, gör

Svenska riksteatern, Svenska rikskonserter och Riksutställningar sär-skilda

insatser för att stärka och utveckla kulturens roll för barn och ungdom. Svenska

riksteatern turnerar i landet med en egen barn- och ungdomsensemble - Unga Riks.

Inom Riksteatern finns också en finsk ensemble, som spelar för barn och ungdom -

Finska Riks. Svenska rikskonserter arrangerar och medverkar bl.a. i

konsertverksamhet för barn och ungdom samt stimulerar genom t.ex. festivalen

Musik Direkt musicerande ungdomar inom alla genrer att utöva musik. "Drömtåget",

som rullade genom Sverige och där högstadieelever deltog i ett rollspel, är

exempel på ett samarbete mellan Riksteatern, Rikskonserter, Riksutställningar

och Utbildningsradion. Även Operan, Dramaten och de centrala museerna har

verksamhet som riktar sig till barn och ungdom.

Flertalet regionala kulturinstitutioner gör också viktiga insatser för barn och

ungdom. Det finns emellertid stora skillnader mellan olika delar av landet,

vilket en studie visar som Statens kulturråd har gjort på uppdrag av regeringen

och som rådet presenterade år 1991. De fria teatergruppernas verksamhet vänder

sig i stor utsträckning till barn och ungdom.

Filmkulturen

För såväl filmproduktion som det filmkulturella området finns statliga medel

särskilt avsatta för verksamhet som riktar sig till barn och ungdom. Inom den

produktionsstödjande verksamheten avdelas årligen medel för produktion av filmer

som riktar sig till barn och ungdom. Förutom detta bör noteras att flera av de

vanliga svenska filmer som produceras under ett år vänder sig till ungdomar. Det

finns vidare inom den produktionsstödjande verksamheten medel avsatta för stöd

till unga filmare som skall börja en yrkesbana som professionella filmare.

Inom det filmkulturella området utgår ett särskilt bidrag för verksamhet riktad

till barn och ungdom. Medlen går bl.a. till stöd för videoverkstäder,

skolbiovisningar, undervisningsmaterial m.m.

Barn- och ungdomslitteraturen

Statens stöd till barn- och ungdomslitteratur ges av Statens kulturråd för

utgivning av barn- och ungdomslitteratur på svenska och invandrarspråk och för

utgivning av tecknade serier för barn och ungdom. Därutöver erhåller Statens

kulturråd statliga medel för utgivning och spridning av böcker i serien Alla

tiders klassiker, vilka är särskilt anpassade efter skolans behov och som riktar

sig till elever på högstadiet och gymnasiet.

Inom ramen för litteraturstödet lämnar staten också bidrag till En Bok För Alla

AB för utgivning och spridning av kvalitetslitteratur till lågpris. Enligt

avtalet med staten skall bolaget årligen bl.a. ge ut 15-20 titlar inom kategorin

barn- och ungdomslitteratur. Därtill bedriver bolaget läsfrämjande åtgärder för

barn och ungdom.

Åtgärder mot rasism och främlingsfientlighet

Det finns starka skäl att reagera när främlingsfientligheten tar sig så starka

uttryck som i en del fall på sistone. Under vart och ett av budgetåren 1992/93

och 1993/94 har riksdagen efter förslag från regeringen anvisat 10 miljoner

kronor för att långsiktigt påverka normer, attityder och förhållningssätt hos i

första hand ungdomar. Regeringen har använt 12 miljoner kronor för uppdrag till

Statens invandrarverk, Statens skolverk, Statens ungdomsråd och Statens

kulturråd att enligt vissa riktlinjer genomföra olika former av verksamhet som

syftar till att förebygga och motverka främlings-fientlighet och rasism. De fyra

myndigheterna har gemensamt rapporterat om det första årets verksamhet och med

hänvisning till rapporten hemställt om att uppdraget förlängs och att medel

anvisas för fortsatta insatser under budgetåret 1994/95.

Pedagogiska institutionen vid Umeå universitet har fått särskilda medel för att

utvärdera de fyra myndigheternas arbete för att förebygga främlingsfientlighet

och rasism.

Regeringen har även uppdragit åt Centrum för invandringsforskning vid Stockholms

universitet att göra en riksrepresentativ undersökning av svenskars

förhållningssätt till invandring och invandrare samt invandrares

förhållningssätt till Sverige och svenskarna. En första preliminär rapport

lämnades i november 1993. Rapporten visade att jämfört med tidigare

undersökningar har främlingsfientligheten inte ökat i Sverige, vilket ibland

görs gällande i den allmänna debatten.

Oberoende om situationen förvärrats eller ej bedömer regeringen det ändå

nödvändigt att vidta kraftiga åtgärder mot främlingsfientlighet, rasism och

antisemitism. Regeringen har därför för avsikt att inom kort tillkalla en

särskild kommission mot främlingsfientlighet och rasism. Kommissionen skall

aktivt och på olika sätt och på skilda områden motverka främlingsfientlighet och

rasism. Regeringen skall också genomföra en särskild ungdomskampanj mot

främlingsfientlighet och rasism.

Regeringen föreslår i 1994 års budgetpropositionen att 32 miljoner kronor under

nästa budgetår avsätts för insatser mot främlingsfientlighet och rasism.

9 Ungdomar och trafik

Trafiksäkerhetsarbetet inriktas särskilt på barn och ungdom.

Riksdagen beslutade år 1993 om inriktningen av trafiksäkerhetsarbetet inför

2000-talet. Beslutet innebär att trafiksäkerhetsmålen ligger fast, dvs. bl.a.

skall risken att dödas och skadas minskas för alla trafikantkategorier. Barnens

problem skall särskilt beaktas.

Som ett led i trafiksäkerhetsarbetet tillåts numera övningskörning med personbil

från 16 års ålder.

För skolskjutsning används såväl s.k. stadsbussar som bussar för annan

linjetrafik. Detta innebär att skolbarn ibland måste färdas stående. Riksdagen

har beslutat (bet. 1992/93:TU29, rskr. 1992/93:426) att regeringen skall

redovisa åtgärder som leder till att skolbarn kan få sittplats vid

skolskjutsning i buss.

Vägverket har kartlagt omfattningen av persontransporter med bussar där

skolungdomarna färdas stående till eller från skolan. Cirka 250 000 utnyttjar

skolskjuts i buss under trafikhuvudmännens ansvar, härav utgör knappt hälften

grundskoleelever.

Vägverket har genom stickprovsundersökningar funnit att i de fall bussar används

uteslutande för skolskjutsning är huvudprincipen att alla skall ha sittplats. En

stor del av skolskjutsarna görs dock med ordinarie linjetrafik. Att i dessa fall

särskilja vilka kategorier som inte kan beredas sittplats är enligt verket inte

möjligt.

Den olycksstatistik som finns och den riskanalys som gjorts pekar entydigt på

att det inte finns något säkrare sätt att transporteras på än att åka buss.

10 Ungdomar och idrott

Idrottsrörelsens arbete inriktas på att främja det lokala föreningslivets

ungdomsaktiviteter och jämställdhet.

Statens stöd till idrotten utgår som stöd till idrottens organisationer och som

stöd till det lokala föreningslivets ungdomsaktiviteter. Bidraget till denna

verksamhet föreslås bli oförändrat under det kommande budget-året.

Idrottsrörelsen är vårt lands största ideella folkrörelse och aktiverar fler

ungdomar än någon annan föreningsverksamhet. Idrottsrörelsens förmåga att

engagera medborgare i idrottsaktiviteter, social verksamhet och i demokratiska

beslutsprocesser spelar en viktig roll för utveck-lingen av det svenska

samhället.

Riksidrottsförbundet har till regeringen redovisat att under förra budgetåret

genomfördes mer än 7,2 miljoner bidragsberättigade lokala ungdomsaktiviteter med

tillsammans mer än 55 miljoner deltagartill-fällen. Av dessa utgjorde 40 procent

deltagartillfällen för flickor och 60 procent för pojkar. Denna fördelning

motsvarar den könsmässiga för-delningen av medlemmarna i aktuell ålder.

Idrottsrörelsen arbetar aktivt med att engagera fler ungdomar som ledare inom

verksamhetens olika områden. I detta arbete bidrar aktivt den unga kraften (DUK)

som är ett nätverk inom idrottsrörelsen med idrottsledare vilka är upp till 25

år gamla.

Riksidrottsförbundet har i sin anslagsframställning pekat på flera viktiga

områden som idrottsrörelsen särskilt vill prioritera i det kommande arbetet.

Bland dessa kan nämnas att se över idrottens organisation och att främja det

lokala föreningslivets ungdoms-aktiviteter. Andra områden gäller att fullfölja

det gemensamma jämställdhetsprogrammet och att stärka idrottens internationella

agerande. Riksidrottsförbundet vill vidare utveckla riksanläggningen Bosön till

den svenska idrottsrörelsens centralanläggning för träning, tävling, utbildning

och utveckling.

11 Ungdomar och värnplikt

Formerna för den framtida värnplikten ses över. De värnpliktigas förmåner

förbättras från den 1 juli 1994.

Riksdagen har beslutat att endast de värnpliktiga som behövs för försvarsmaktens

krigsorganisation och fredstida beredskap skall tas ut till

värnpliktsutbildning. De värnpliktiga som inte tas ut till utbildning tas ut

till en utbildningsreserv. Sådana värnpliktiga får endast om de behövs för

Sveriges försvarsberedskap efter beslut av regeringen hän-förs till

värnpliktsutbildning i fredstid. År 1991 ändrades möjligheterna till att få

vapenfri tjänst på sådant sätt att den som vill får vapenfri tjänst.

Antalet värnpliktiga som behövs årligen beräknas uppgå till 33 000 - 35 000.

Antalet understiger den årliga krigsdugliga värnpliktskullen.

Förmånssystemet under värnplikten

Regeringen strävar efter att med olika medel minska de olika negativa

konsekvenserna av plikttjänstgöringen, exempelvis genom olika kontanta

ersättningar till den tjänstepliktige och hans familj. Även reseförmåner och

vissa trivselförmåner m.m. bidrar positivt till plikttjänstgöringen. Denna

strävan är särskilt viktig nu när antalet som genomgår värn-pliktstjänstgöring

understiger den årliga krigsdugliga värnpliktskullen.

Förmånssystemet är uppbyggt kring två bidragsformer, nämligen generella

kontantersättningar till den tjänstepliktige och behovsprövade ersättningar till

honom eller hans familj. De generella ersättningarna består exempelvis av

dagersättning, utryckningsbidrag och förpläg-nadsersättning. De behovsprövade

ersättningarna består huvudsakligen av familjepenning, bostadsbidrag och

näringsbidrag.

Under budgetåret 1993/94 har den årliga uppräkningen av kontantförmånerna inte

skett. Besparingen tillkom i samband med en rad åtgärder för att stabilisera den

svenska ekonomin. De värnpliktigas reseförmåner ingick också i

besparingspaketet. De värnpliktiga har nu rätt till en fri hemresa var fjortonde

dag.

I budgetpropositionen för budgetåret 1994/95 föreslår regeringen att

dagersättningen höjs med 2 kronor till 40 kronor. Vidare föreslås att

utryckningsbidraget höjs med 1 000 kronor till 4 000 kronor. Den behovsprövade

familjepenningens maximibelopp föreslås bli höjd med 715 kronor per månad för

hustru och med 358 kronor per månad för barn till 4 000 respektive 2 000 kronor.

Den framtida värnplikten

Pliktutredningen redovisade i december 1992 sitt betänkande Totalförsvarsplikt

(SOU 1992:139). Betänkandet behandlar främst principer för personalförsörjningen

inom totalförsvaret. Utredningen föreslår bl.a. en tjänstgöringsplikt som

omfattar alla svenska medborgare och alla som utan att vara svenska medborgare

är bosatta inom Sverige.

Utredningen om författningsreglering av totalförsvarsplikten (UFT) lämnade i

april 1993 delbetänkandet Lag om totalförsvarsplikt (SOU 1993:36). Utredningen

har dessutom i november 1993 i slutbe-tänkandet Lag om totalförsvarsplikt

Följdändringarna (SOU 1993:101) lämnat ytterligare förslag till

följdförfattningar.

Dessa betänkanden innehåller förslag som ger möjlighet till en tjänstgöring inom

totalförsvaret som är mer flexibel än i dag. Pliktutredningen tar också upp

frågor som är positiva för de ungdomar som är skyldiga att göra sin

plikttjänstgöring. Utredningen anser nämligen att tjänstgöringen skall ge ett

visst värde för studier och arbete. Exempelvis bör den värnpliktige ha rätt till

s.k. platsgaranti vid universitet och högskolor under den tid han genomgår sin

grund-utbildning. Ett annat exempel är att den som fullgör sin tjänstgöring

skall få högskolepoäng för genomförd tjänst.

Betänkandena har remissbehandlats och bereds för närvarande i

Försvarsdepartementet. Remissvaren har över lag varit positiva. En proposition

avses att bli lämnad till riksdagen under maj 1994. En ny lagstiftning beräknas

träda i kraft den 1 juli 1995.

Utvecklingsprojekt som fått stöd genom Civildepartementet (Allmänna arvsfonden)

Genom medel ur Allmänna arvsfonden har föreningar och organisa-tioner möjlighet

att få stöd till projekt för ungdomar. Under budgetåren 1991/92 och 1992/93 har

sammanlagt ca 90 miljoner kronor fördelats till sådana projekt. Fondens medel

fördelas i första hand till frivilliga och ideella insatser som bedöms som

nyskapande och intressanta att sprida vidare. Riktade satsningar görs också inom

områden där rege-ringen bedömer att det är av särskild vikt att det sker en

utveckling av insatserna. I det följande lämnas en översiktlig beskrivning av

några större projekt för ungdomar som fått stöd ur fonden.

Kraftcentrum för ungdomsarbete

I syfte att stimulera nya initiativ och lyfta fram goda metoder för

ungdomsarbete har hittills ca fyra miljoner kronor fördelats till tre nya

kraftcentrum för ungdomar, föreningen Urkraft i Skellefteå, föreningen

Reningsborg i Göteborg och stiftelsen Fryshuset i Stockholm. Dessa centrum

arbetar utifrån nya synsätt där ungdomars engagemang och möjligheter att ta

personligt ansvar ingår som naturliga delar i verksamheterna. Samtidigt har de

olika profiler på sina verksamheter som bland annat innefattar miljöarbete,

biståndsarbete, socialt behandlingsarbete, alternativa skolformer och

verksamheter för arbetslösa ungdomar. Utifrån bl.a. erfarenheterna av dessa

projekt har ett nationellt nätverk för eldsjälar som skall sprida kunskap,

inspiration och idéer om ungdomsarbete initierats. Nätverket skall bland annat

bygga upp en databank över olika ungdomsprojekt.

Demokratiprojekt

För att utveckla nya metoder för ungdomars medverkan i demokratiska

beslutsprocesser har ca tio miljoner kronor fördelats till projekt i kommuner

som är beredda att pröva nya besluts- och verksamhets-former. Syftet är att öka

ungdomars delaktighet och inflytande inom olika samhällsområden. De tretton

pilotkommuner som ingår i projektet är Östhammar, Eskilstuna, Motala, Jönköping,
[REDACTED_EFTERNAMN], Göteborg, Örebro, Leksand, Ludvika, Gävle, Sollefteå, Krokom och

Gällivare. Försöksverksamheterna omfattar såväl den övergripande kommunala

planeringen som enskilda försök på skolor, i bostadsområden och inom

fritidsverksamheter.

Träffpunktsprojekt

Genom ett särskilt projekt skall en utveckling av nya träffpunkter för ungdomar

stimuleras. Hittills har ca femton miljoner kronor fördelats i stöd till sådana

verksamheter. Satsningen görs för att uppmuntra att alternativa former av

träffpunkter, av typ Ungdomens hus, växer fram. En viktig utgångspunkt för

projektet är att flera parter samverkar kring de nya lösningarna, så att

ungdomars behov och intressen kan mötas genom mångfald och variation. Många av

de projekt som hittills fått stöd är nya föreningar som bildats i syfte att

bygga upp träffpunkter utifrån ungdomars egna idéer.

Glesbygdsprojekt

I syfte att stärka ungdomars ställning i glesbygden har ca två miljoner kronor

fördelats genom projektet Ung på landet. Projektet har inriktats på att skapa

attraktiva miljöer för ungdomar på landsbygden och stödja deras delaktighet i

samhällsutvecklingen. Flickornas situation i glesbygden uppmärksammas särskilt.

 Genom ett annat glesbygdsprojekt fördelas stöd till utbytesverksamhet mellan

storstad och glesbygd dvs. verksamhet som genom möten och utbyte mellan ungdomar

i storstad och glesbygd kan bidra till att utveckla känslan för den egna

hembygden.

Sysselsättningsprojekt

För att motverka negativa konsekvenser av arbetslöshet bland ungdomar fördelas

fem miljoner kronor i stöd till olika projekt där arbetslösa ungdomar engageras.

Syftet med projekten är att ungdomarna skall involveras i en meningsfull

sysselsättning. I första hand används stödet för att i samverkan med de

arbetslösa ungdomarna ställa i ordning lokaler och/eller utveckla en verksamhet.

Projekt prioriteras där kommunerna går in och tar ett aktivt ansvar för

projektens fortlevnad.

Ung konsument

En satsning på att öka ungdomars kunskaper, engagemang och medvetenhet i rollen

som konsumenter sker genom att sammanlagt ca sex miljoner kronor fördelas till

olika konsumentprojekt. För närvarande är ett tjugotal föreningar i gång med

olika projekt om ungdomars konsumtion och ekonomi. På sju orter i Skaraborgs län

prövas till exempel idén att inrätta ungdomskonsumentkontor. Dessa skall

informera ungdomar om hushållsekonomi, konsumenträtt och om reklamens påverkan.

Skolans uterum

För att utveckla lokala exempel på hur skolgårdsmiljöer kan förbättras har två

miljoner kronor fördelats till projektet "Skolans uterum". Projektet syftar till

att tillvarata elevers, föräldrars och lärares engagemang samt att se till att

utemiljöerna kring skolorna används i undervisningen. De tolv skolor som

hittills fått stöd utformar nu skolgårdar där det till exempel finns

kretsloppshus, väderobservatorium, fornborg, fårskötsel och klassträdgårdar.

Miljöprojekt

För att öka ungdomars kunskap om miljöfrågor fördelas ca en miljon kronor till

Fältbiologerna för att de skall utveckla en entre-prenörorganisation för

information, undervisning om miljön och exkursioner med elever i skolorna.

EG-informationsprojekt

För att stimulera till en bred debatt bland ungdomar om EG har drygt en miljon

kronor fördelats till närmare trettio olika projekt. Bland annat har ett

särskilt projekt som kallas Mega Express fått stöd. Ett särskilt EG-tåg, Mega

Express, turnerar landet runt med en utställning om EG. Genom samarbete med

lokala muséer sker specialvisningar för bland annat skolklasser.

Plus-projektet

En särskild försöksverksamhet i syfte att stimulera en utveckling av nya metoder

när det gäller individuella och allmänt förebyggande insatser för ungdomar pågår

i tolv bostadsområden. De aktuella bostads-områdena ligger i förorter runt

storstäderna och präglas av sociala problem som innebär att många ungdomar

riskerar att slås ut. Projektet, som kallas för Plus-projektet, (projektet lokal

utveckling genom samverkan) bygger på en nära samverkan mellan kommunal och

ideell verksamhet. En förutsättning för stödet är att de lokala parterna

upprättat en gemensam handlingsplan.

 Under en treårsperiod fördelas trettio miljoner kronor till sådant

utvecklingsarbete i bostadsområden som ligger i Stockholm, Göteborg, Malmö,

Norrköping och Sundsvall.

Att växa i och genom familjen

Ett särskilt projekt startade under år 1994 i samband med FN:s internationella

familjeår. Av totalt tio miljoner kronor fördelas tre miljoner kronor till

projekt som kan skapa sociala nätverk och miljöer för samverkan med familjen

under ungdomars frigörelseprocess. Av särskilt intresse är projekt som syftar

till att minska ålderssegregationen och stärka banden mellan generationerna

liksom insatser som stödjer ungdomarna att hitta sina vuxenroller.

Riksnätverk för nattvandrare

Framväxten av lokala föräldra- och vuxenverksamheter stimuleras genom att ca en

halv miljon kronor fördelats i stöd till ett riksnätverk för nattvandrare -

Sveriges Farsor och Morsor. Syftet med riksnätverket är att detta skall stödja

lokala initiativ för att öka de vuxnas närvaro i ungdomars miljöer.

Projekt mot främlingsfientlighet

För att motverka tendenser till ökad främlingsfientlighet har ca fem miljoner

kronor fördelats till projekt som framförallt riktar sig till skolan, och där

till såväl lärare som elever. En mängd barn- och ungdomsorganisationer är också

engagerade i olika projekt.

Projekt mot läktarvåld

Inför förberedelserna med Fotbolls-EM i Sverige 1992 uppmärk-sammades våldet i

samband med olika idrottsevenemang. För att förebygga sådant våld har ca en

miljon kronor fördelats. Bland annat har föreningar och supporterklubbar fått

stöd för att motverka våld och vandalisering i samband med olika

idrottsevenemang.

Projekt mot skadliga våldsskildringar

För att motverka skadliga effekter av våldsskildringar har ca två miljoner

kronor fördelats till projekt som syftar till att utbudet av skadliga

våldsskildringar följs, beskrivs och diskuteras. Så har till exempel

filmanalyser av s.k. actionfilm i skolor liksom temadagar om våldsvideo och

alternativ videoproduktion med ungdomar fått stöd.

KÄLLOR OCH LITTERATUR
[REDACTED_EFTERNAMN], Å, Fürth, T &[REDACTED_EFTERNAMN], I: 70-talister. Om värderingar förr, nu och i

framtiden. Stockholm, Natur och Kultur, 1993

Behrenz, L, Delander, L &[REDACTED_EFTERNAMN], E: Arbetsmarknaden för ungdomar i Sverige i

början av 2000-talet. Centrum för arbetsmarknadspolitisk forskning, Högskolan i

Växjö, 1994

Björnsson, L: Studier av flyttningen och lokala arbetsmarknaden. SIB, Gävle,

1989

Brottsförebyggande rådet: Kriminalpolitisk framtids- och omvärldsanalys, 1993

Centralförbundet för Alkohol- och Narkotikaupplysning CAN: Alkohol- och

narkotikautvecklingen i Sverige, 1993

Erikson, EH: Ungdomens identitetskriser, Stockholm, Natur och Kultur, 1969

Fägerlind, I: Utbildningen i Sverige och det mänskliga kapitalet. Bilaga 9 till

"Nya villkor för ekonomi och politik" - Ekonomikommissionens förslag (SOU

1993:16)

Hartman, J: Ungdomars resor och attityder till arbete. Högskolan i

Falun/Borlänge, 1990

Jacobson, B &[REDACTED_EFTERNAMN], L: Barns hälsotillstånd i Norden, Nordiska

Hälsovårdshögskolan, rapport NHV 1984:3, 1984

Lieberg, M: Att ta staden i besittning. Om ungas rum och rörelse i offentlig

miljö, Lunds universitet, 1992

Lyttkens, L: Uppbrottet från lagom. En essä om hur Sverige motvilligt tar sig in

i framtiden. Stockholm, Akademeja, 1991

Mot denna framtid. Red.[REDACTED_EFTERNAMN], S &[REDACTED_EFTERNAMN] T, Stockholm, Carlssons

bokförlag, 1992

OECD - Education at a Glance, Paris, 1993

OECD - Employment Outlook, Paris, 1993

Reaktion mot ungdomsbrott (SOU 1993:35). Betänkande av Ungdomskommittén, Malmö,

1993

Skola för bildning (SOU 1992:94). Huvudbetänkande av läroplanskommittén,

Stockholm, 1992

Skolöverstyrelsens sex- och samlevnadsundersökning bland 17-åringar, SAM 73-90.

Edgardh, K & Strandell, A: Rapport R 91:22, 1991

Statens ungdomsråd m.fl.: Attitydundersökning utförd av Skandinavisk opinion AB,

Stockholm, 1992

Statens ungdomsråd m.fl.: Årsbok om ungdom 1992 och 1993

SCB: Statistiska meddelanden. Arbetskraftsundersökningen i januari, 1994

SCB: Folk- och bostadsräkning. 1990

SCB: Hälsan i Sverige. Hälsostatistisk årsbok 1991/92

SCB: Sveriges framtida befolkning. Prognos för åren 1991-2025. Demografiska

rapporter 1991:1

SCB: Ungdomar och brott. 1992

SCB: Familjeförändringar kring 1990. 1993

SCB: Familj och arbete, Välfärdsbulletinen. 1993

SCB: Barnens familjeförhållanden år 1990. 1994

Stiftelsen för internationellt ungdomsutbyte: Ungdomars utlandskontakter, 1992

Sveriges Radios publikundersökning PUB: Mediebarometern, 1990

UNICEF: The progress of nations 1993, New York, 1993

Ursprung och utbildning - social snedrekrytering till högre studier (SOU

1993:85). Huvudbetänkande av utredningen om den sociala snedrekrytering till

högre studier, Stockholm, 1993

Civildepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 10 mars 1994

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden B.[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Dinkelspiel,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], P.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1993/94:135 Ungdomspolitik.