Regeringens proposition

1999/2000:1

Budgetpropositionen för 2000

Förslag till statsbudget för budgetåret 2000, reviderad finansplan,

budgetpolitiska mål, ändrade anslag för budgetåret 1999,

skattefrågor m.m.

Regeringens proposition

1999/2000:1

Budgetpropositionen för 2000

Regeringen överlämnar härmed enligt 9 kap. 6 § regeringsformen sitt förslag till

 statsbudget för

budgetåret 2000 och föreslår att riksdagen beräknar inkomster och beslutar om

utgifter för staten i

enlighet med de specifikationer som fogats till förslaget.

Stockholm den 9 september 1999

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

Bosse[REDACTED_EFTERNAMN]

(Finansdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

Propositionen innehåller regeringens förslag till 2000-talets första

statsbudget. Förslaget till

statsbudget, som omfattar alla inkomster och utgifter samt andra betalningar som

 påverkar statens

lånebehov, visar en omslutning på 700 miljarder kronor. Statens lånebehov för

budgetåret 2000

beräknas till -82,5 miljarder kronor, vilket innebär att statsskulden amorteras.

I propositionen redovisar regeringen en reviderad finansplan, budgetpolitiska

mål, en prognos för

budgeten för 1999 samt lämnar förslag till ändrade och nya anslag på

tilläggsbudget till statsbudgeten

för budgetåret 1999.

Regeringen redovisar förslag till utgiftstak för staten för åren 2000 - 2002

fördelat på de av

riksdagen fastställda utgiftsområdena och ålderspensionssystemet vid sidan av

statsbudgeten. I bilaga 1

redovisas specifikation av statsbudgetens anslag och inkomsttitlar för

budgetåret 2000.

Förslag till statsbudget för budgetåret 2000

Utgifter m.m.

Tusental kronor

Utgiftsområde 1

Rikets styrelse

4 460 583

Utgiftsområde 2

Samhällsekonomi och finansförvaltning

1 578 345

Utgiftsområde 3

Skatteförvaltning och uppbörd

5 921 618

Utgiftsområde 4

Rättsväsendet

22 667 103

Utgiftsområde 5

Utrikesförvaltning och internationell samverkan

2 983 393

Utgiftsområde 6

Totalförsvar

46 648 614

Utgiftsområde 7

Internationellt bistånd

13 236 909

Utgiftsområde 8

Invandrare och flyktingar

4 900 562

Utgiftsområde 9

Hälsovård, sjukvård och social omsorg

25 362 652

Utgiftsområde 10

Ekonomisk trygghet vid sjukdom och handikapp

92 470 469

Utgiftsområde 11

Ekonomisk trygghet vid ålderdom

33 618 800

Utgiftsområde 12

Ekonomisk trygghet för familjer och barn

44 755 500

Utgiftsområde 13

Ekonomisk trygghet vid arbetslöshet

30 573 000

Utgiftsområde 14

Arbetsmarknad och arbetsliv

46 130 042

Utgiftsområde 15

Studiestöd

20 981 447

Utgiftsområde 16

Utbildning och universitetsforskning

32 572 588

Utgiftsområde 17

Kultur, medier, trossamfund och fritid

7 570 486

Utgiftsområde 18

Samhällsplanering, bostadsförsörjning och byggande

15 592 068

Utgiftsområde 19

Regional utjämning och utveckling

3 310 433

Utgiftsområde 20

Allmän miljö- och naturvård

1 721 371

Utgiftsområde 21

Energi

1 445 526

Utgiftsområde 22

Kommunikationer

25 532 440

Utgiftsområde 23

Jord- och skogsbruk, fiske med anslutande näringar

9 726 327

Utgiftsområde 24

Näringsliv

2 983 313

Utgiftsområde 25

Allmänna bidrag till kommuner

97 666 700

Utgiftsområde 26

Statsskuldsräntor m.m.

81 810 000

Utgiftsområde 27

Avgiften till Europeiska gemenskapen

23 083 000

Summa utgiftsområden

699 303 289

Minskning av anslagsbehållningar

6 000 000

Summa utgifter

705 303 289

Myndigheters m.fl. in- och utlåning i Riksgäldskontoret, netto

39 509 681

Överföring från AP-fonden

-45 000 000

Summa

699 812 970

Inkomster m.m.

Tusental kronor

Inkomsttyp 1000

Skatter m.m.

617 097 070

Inkomsttyp 2000

Inkomster av statens verksamhet

48 868 900

Inkomsttyp 3000

Inkomster av försåld egendom

95 031 000

Inkomsttyp 4000

Återbetalning av lån

2 653 500

Inkomsttyp 5000

Kalkylmässiga inkomster

9 017 000

Inkomsttyp 6000

Bidrag m.m. från EU

9 645 500

Summa inkomster

782 312 970

Beräknat lånebehov

-82 500 000

Summa

699 812 970

Innehållsförteckning

1 Reviderad finansplan 17

1.1 2000-talets första statsbudget 17

1.2 Den ekonomiska utvecklingen 19

1.2.1 Internationell ekonomisk utveckling 20

1.2.2 Svensk ekonomisk utveckling 20

1.2.3 Sysselsättning och arbetslöshet 21

1.2.4 Kalkyl för 2001 och 2002 22

1.3 Den ekonomiska politiken 23

1.3.1 Sunda offentliga finanser 23

1.3.2 Stabila priser 25

1.3.3 Lönebildning 27

1.4 Tillväxt och rättvisa 28

1.4.1 En politik för full sysselsättning 28

1.4.2 En uthållig tillväxt 32

1.5 Rättvisa skatter för vård, skola och omsorg 34

1.5.1 Vård, skola och omsorg 35

1.5.2 Skatter för jobb och rättvisa 37

1.6 Fördelningseffekter 38

2 Förslag till riksdagsbeslut 43

3 Lagförslag 51

3.1 Förslag till lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370) 51

3.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1947:576) om statlig

inkomstskatt 52

3.3 Förslag till lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483) 54

3.4 Förslag till lag om skattereduktion på förvärvsinkomster vid

2001 års taxering 56

3.5 Förslag till lag om ändring i kupongskattelagen (1970:624) 57

3.6 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1776) om skatt på

energi 58

3.7 Förslag till lag om ändring i lagen (1983:1104) om särskild

skatt på elektrisk kraft från kärnkraftverk 62

3.8 Förslag till lag om ändring i fordonsskattelagen (1988:327) 63

3.9 Förslag till lag om ändring i lagen (1993:1538) om

periodiseringsfonder 67

3.10 Förslag till lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter

68

3.11 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1744) om allmän

pensionsavgift 70

3.12 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1920) om allmän

löneavgift 71

3.13 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:659) om särskild

löneskatt på vissa förvärvsinkomster 72

3.14 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:676) om statlig

ålderspensionsavgift 75

3.15 Förslag till lag om underlag för fastighetsskatt i vissa fall vid

2001 års taxering 77

3.16 Förslag till lag om ändring i lagen (1984:1052) om statlig

fastighetsskatt 78

3.17 Förslag till lag om beräkning av viss inkomstskatt på

förvärvsinkomster vid 2002 års taxering, m.m. 79

4 Budgetpolitiska mål och statsbudgeten 83

4.1 Budgetpolitiska mål 83

4.1.1 Utgiftstak 83

4.1.2 Överskott i den offentliga sektorns finanser 84

4.2 Makroekonomiska förutsättningar 85

4.3 Politiska prioriteringar 86

4.4 Statsbudgetens utveckling 89

4.4.1 Statsbudgetens inkomster 89

4.4.2 Statsbudgetens utgifter 90

4.4.3 Statsbudgetens saldo, statens finansiella sparande och

statsskuld 96

4.5 Kommunsektorns finanser 100

4.6 Ålderspensionssystemet 100

4.7 Den offentliga sektorns finanser 101

5 Prognos och tilläggsbudget 1999 105

5.1 Inledning 105

5.2 Utgiftsprognos 1999 105

5.2.1 Budgetsaldo och statsskuld 1999 105

5.2.2 Takbegränsade utgifter 1999 106

5.2.3 Utgiftsprognoser per utgiftsområde 107

5.3 Förslag till tilläggsbudget till statsbudgeten för 1999 111

5.3.1 Utgiftsområde 1 Rikets styrelse 111

5.3.2 Utgiftsområde 2 Samhällsekonomi och finansförvaltning 113

5.3.3 Utgiftsområde 4 Rättsväsendet 113

5.3.4 Utgiftsområde 6 Totalförsvar 114

5.3.5 Utgiftsområde 7 Internationellt bistånd 115

5.3.6 Utgiftsområde 8 Invandrare och flyktingar 115

5.3.7 Utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg 116

5.3.8 Utgiftsområde 10 Ekonomisk trygghet vid sjukdom och

handikapp 117

5.3.9 Utgiftsområde 11 Ekonomisk trygghet vid ålderdom 118

5.3.10 Utgiftsområde 12 Ekonomisk trygghet för familjer och barn 119

5.3.11 Utgiftsområde 14 Arbetsmarknad och arbetsliv 119

5.3.12 Utgiftsområde 16 Utbildning och universitetsforskning 120

5.3.13 Utgiftsområde 17 Kultur, medier, trossamfund och fritid 120

5.3.14 Utgiftsområde 18 Samhällsplanering, bostadsförsörjning och

byggande 121

5.3.15 Utgiftsområde 19 Regional utjämning och utveckling 122

5.3.16 Utgiftsområde 22 Kommunikationer 122

5.3.17 Utgiftsområde 23 Jord- och skogsbruk, fiske med anslutande

näringar 123

5.3.18 Utgiftsområde 24 Näringsliv 125

6 Inkomster 129

6.1 Inledning 129

6.2 Offentliga sektorns skatter periodiserad redovisning 130

6.2.1 Antaganden om den makroekonomiska utvecklingen m.m. 130

6.2.2 Regeländringar 130

6.2.3 Inkomstskatt hushåll 131

6.2.4 Inkomstskatt bolag 134

6.2.5 Socialavgifter och allmän pensionsavgift 135

6.2.6 Egendomsskatter 136

6.2.7 Skatt på varor och tjänster 137

6.3 Offentliga sektorns inkomster enligt nationalräkenskaps-

systemet 139

6.4 Statsbudgetens inkomster kassamässig redovisning 140

6.4.1 Övergången från periodiserad till kassamässig redovisning 140

6.4.2 Skatter m.m. 140

6.4.3 Övriga inkomster 145

6.4.4 Ändrad redovisning av titlar 147

6.5 Kommunskatter 147

6.6 Skattekvoten 148

7 Utgifter åren 2000-2002 151

7.1 Utgifternas fördelning på utgiftsområden 151

7.2 Budgeteringsmarginalen och utnyttjande av saldoutrymme 157

7.3 Beräkning av utgifterna för den offentliga sektorn 158

7.4 Beskrivning av utgiftsområden 158

7.5 Avgiftsbelagd verksamhet 176

7.6 Finansiering av investeringar och rörelsekapital 178

7.7 Garantier 181

7.8 Bemyndigande om ekonomiska förpliktelser 181

7.9 Bemyndigande för ramanslag 183

8 Skattefrågor 187

8.1 Inledning 187

8.2 Beskattning av förvärvsinkomster 188

8.2.1 Allmän inriktning av en reform 188

8.2.2 Inkomstskatten för år 2000 193

8.2.3 Det fasta beloppet vid beskattningen av förvärvsinkomster 196

8.3 Företagsskattefrågor 196

8.3.1 Beskattning av bolagsinkomster 196

8.3.2 Utvidgade reserveringsmöjligheter 198

8.3.3 Befrielse från kupongskatt vid näringsbetingat innehav 199

8.3.4 Slopade stoppregler 200

8.3.5 Återköp av egna aktier 201

8.3.6 Beskattning av utländska nyckelpersoner 201

8.3.7 Kontantmetod för småföretagare 201

8.4 Förändrade avgiftsnivåer för socialavgifterna m.m. 202

8.5 Fastighetsskattefrågor 205

8.5.1 Underlaget för fastighetsskatt vid 2001 års taxering 205

8.5.2 Sänkt fastighetsskatt för bostadshyreshus 207

8.5.3 Nytt stickår 207

8.5.4 Begränsad fastighetsskatt 207

8.6 Energi- och trafikskattefrågor 208

8.6.1 Jordbrukets energibeskattning 208

8.6.2 Skatteväxling 208

8.6.3 Fordonsskatt för tunga bussar 209

8.6.4 Lättnad i beskattningen av miljövänliga bilar 210

8.6.5 Övriga punktskattefrågor 211

8.7 Andra förslag i särpropositioner under hösten 1999 211

8.8 Finansiella effekter m.m. 212

8.8.1 Förslag i budgetpropositionen 212

8.8.2 Förslag i andra propositioner 214

9 Ekonomisk styrning 223

9.1 Inledning 223

9.2 Utvecklingsbehov 223

9.3 Framtida utvecklingsinsatser 224

10 Inriktningen av förvaltningspolitiken 229

10.1 Utvecklingen inom statsförvaltningen 229

10.1.1 Halvering av antalet myndigheter 229

10.2 Verkschefer i staten 230

10.3 Bättre service genom IT 231

10.4 Anpassningen till år 2000 233

Bilagor

Bilaga 1 Specifikation av statsbudgetens utgifter och inkomster

 budgetåret 2000

Bilaga 2 Svensk ekonomi

Bilaga 3 Avstämning av målet om en halverad arbetslöshet till år 2000

Bilaga 4 Fördelningspolitisk redogörelse

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 9 september 1999

Tabellförteckning

Utgifter m.m. 4

Inkomster m.m. 5

1.1 Försörjningsbalans 1999 2000 20

1.2 Nyckeltal 1999 2000 21

1.3 Sysselsättning, arbetslöshet och löneutveckling 22

1.4 Tre kalkyler för BNP de följande åren 22

1.5 Offentliga finanser 1993 2000 23

1.6 BNP-tillväxt 23

1.7 Nu föreslagna utgifts- och skatteförändringar, netto 24

1.8 Ökade resurser till vård, skola och omsorg 36

2.1 Specifikation av ändrade ramar för utgiftsområden samt ändrade och

nya anslag för budgetåret 1999 46

4.1 Utgiftstak för staten 84

4.2 BNP-tillväxt 85

4.3 Makroekonomiska förutsättningar 85

4.4 Nu föreslagna utgifts- och skatteförändringar 87

4.5 Statsbudgetens inkomster 89

4.6 Statsbudgetens utgifter 1998-2002 91

4.7 Förändring i fasta priser för utgifterna exklusive statsskuldsräntor

1998-2002 91

4.8 Takbegränsade utgifter 1998-2002 94

4.9 Kassamässiga statsskuldsräntor 95

4.10 Kostnadsmässiga statsskuldsräntor 96

4.11 Statsbudgetens saldo och statsskulden 97

4.12 Statsbudgetens saldo efter överföring till hushållen samt justering för

större engångseffekter 98

4.13 Statsbudgetens saldo och statens finansiella sparande efter beräknings-

teknisk överföring till hushållen 99

4.14 Kommunsektorns finanser 100

4.15 Ålderspensionssystemet 101

4.16 Den offentliga sektorna finanser 102

5.1 Budgetsaldo och statsskuld år 1999 106

5.2 Takbegränsade utgifter år 1999 107

5.3 Användning av medel 1999 110

6.1 Offentliga sektorns skatter, periodiserad redovisning och redovisning

enligt nationalräkenskaperna, samt statsbudgetens inkomster 129

6.2 Antaganden och förändringar jämfört med 1999 års ekonomiska

vårproposition (VP99) 130

6.3 Bruttoeffekter av regeländringar 131

6.4 Offentliga sektorns skatteintäkter 1997 2002 132

6.5 Effekter på inkomstskatten av periodiseringsfonder 134

6.6 Arbetsgivaravgifter 1999 och 2000. 135

6.7 Prisutveckling på småhus 136

6.8 Fastighetsskatt fördelat på fastighetstyp 137

6.9 Intäkter från energiskatter 139

6.10 Offentliga sektorns skatter redovisade enligt nationalräkenskaperna,

sektorsvis 139

6.11 Offentliga sektorns skatter redovisade enligt nationalräkenskaperna,

skatteslag 140

6.12 Statens skatteintäkter och statsbudgetens skatteinkomster 1997 2002

142

6.13 Statsbudgetens inkomster 1998 2002 142

6.14 Skillnad mellan kassamässig och periodiserad skatt - Fysiska personers

inkomstskatt 143

6.15 Skillnad mellan kassamässig och periodiserad skatt - Juridiska personers

inkomstskatt 144

6.16 Skillnad mellan kassamässig och periodiserad skatt - Socialavgifter och

allmän pensionsavgift 144

6.17 Skillnad mellan kassamässig och periodiserad skatt - Mervärdesskatt

145

6.18 Skattepliktiga transfereringars inverkan på skattekvoten 148

6.19 Skattekvot enligt nationalräkenskaperna (NR) och periodiserad

skattekvot 148

7.1 Utgiftstak och takbegränsade utgifter 2000 2002 152

7.2 Förändring av takbegränsade utgifter mellan 1999 års ekonomiska

vårproposition och budgetpropositionen för år 2000. 153

7.3 Teknisk korrigering av utgiftstaket år 2000 157

7.4 Utgiftstak för den offentliga sektorn 158

7.5 Totala avgiftsintäkter som myndigheterna får disponera 1997 2000 177

7.6 Avgiftsintäkter som myndigheterna får disponera per utgiftsområde åren

1999 och 2000 177

7.7 Låneram för budgetåret 2000 178

7.8 Lån och låneramar 1997 1999 179

7.9 Kreditram för budgetåret 2000 179

7.10 Övriga låneramar i Riksgäldskontoret 180

7.11 Sammanfattande redovisning av beställningsbemyndiganden avseende

år 2000 182

8.1 Den allmänna pensionsavgiften, brutto och netto med hänsyn till

avdragsgillhet mot inkomstskatt vid olika inkomstnivåer år 2000. 189

8.2 Skatteförändringar för löntagare i olika inkomstintervall år 2000

enligt föreslagna regler med eller utan beaktande av förlängd tillfällig

skattereduktion. 195

8.3 Avgiftssatser enligt gällande regler 203

8.4 Nya avgiftssatser fr.o.m. år 2000 205

8.5 Budgeteffekter av åtgärder på skatteområdet i och i anslutning till BP 2000.

Bruttoeffekter, kassamässiga effekter för staten och offentliga sektorn

år 2000 2002 samt varaktiga effekter för offentlig sektor 215

8.6 Antal företag och anställda med indelning i storleksklasser, näringsgrenar

och efter ägarkategori. 217

8.7 Vinster och förluster i företag med indelning i storleksklasser och efter

ägarkategori. 218

8.8 Vinster och skatter för företag av olika storlek. 218

8.9 Avsättningar till periodiseringsfond i stora, medelstora och små företag

219

10.1 De största myndigheterna i staten 1998, antal och andel anställda 230

Diagramförteckning

1.1 De statliga utgiftstaken 25

1.2 Hushållens inflationsförväntningar samt KPI utfall 1995 1999 26

1.3 Växelkurs mot euron 1999 27

1.4 Nominell löneökningstakt och real löneökningstakt 1980 2000 28

1.5 Total energianvändning resp. BNP 1970 1996 34

1.6 Förändring i disponibel inkomst, justerad för försörjningsbörda, till följd

av höjda barnbidrag och sänkta skatter 1 januari 2000 39

1.7 Förändring i disponibel inkomst för män och kvinnor 39

4.1 Statsbudgetens saldo 1989-2002 89

4.2 Statsskuldsräntor 1993-2002 95

4.3 Statsskuldsräntor som andel av statsbudgetens utgifter 1998-2002 95

4.4 Statsskuldens utveckling 1993-2002 100

6.1 Skattepliktiga inkomster år 2000 131

6.2. Mervärdesskatt och hushållens konsumtionsutgifter i löpande priser,

årlig förändring 138

6.3 Kommunernas och landstingens skatter. Periodiserad redovisning,

redovisning enligt nationalräkenskaperna (NR) samt kassamässig

redovisning 147

7.1 Myndigheternas lån perioden juni 1993 juni 1999 179

10.1 Statliga myndigheter fördelade efter antalet anställda 1990 och 1998

229

10.2 Fördelning av generaldirektörernas månadslöner i januari 1998 231

1

Reviderad finansplan

1 Reviderad finansplan

1.1 2000-talets första statsbudget

Med denna budgetproposition sätts punkt för

1900-talets ekonomiska politik i Sverige. Under

de gångna hundra åren har vårt land utvecklats

från ett fattigt jordbrukssamhälle till ett

högteknologiskt välfärdssamhälle. Det svenska

1900-talets historia är historien om hur

utveckling och jämlikhet har gått hand i hand

och varit varandras förutsättningar.

Med denna proposition sätts också punkt för

1990-talets ekonomiska kris. Många enskilda

människor, hushåll och företag for illa under

krisåren, som vi nu har bakom oss. Genom en

kraftfull ekonomisk politik för full sysselsättning

kan folkhushållet för första gången på ett

decennium självt välja hur vägen in i framtiden

skall gestalta sig.

Sverige lämnar 1900-talet i en ekonomisk

styrkeposition. Vi kan se fram emot 2000-talet

med välgrundade förväntningar, i en känsla av

växande framtidstro.

* * *

Utveckla den goda ekonomin

Sveriges ekonomi utvecklas väl. Sysselsättningen

stiger och arbetslösheten faller. Utmaningen för

den ekonomiska politiken är nu att nå full

sysselsättning. För detta krävs att den

ekonomiska uppgången blir långvarig och

uthållig. Nyckeln ligger i att vårda den goda

ekonomin och att fokusera på framtidens

möjligheter. Sverige skall ta steget in i nästa

århundrade med en politik för utveckling och

jämlikhet som bygger på allas delaktighet.

Politiken är inriktad på att:

- arbetslösheten skall betvingas och

sysselsättningen öka. Trygghet för barn och

äldre skall säkras genom en god kvalitet i

vården, skolan och omsorgen. Därmed kan

välfärden stärkas och rättvisan öka i Sverige.

- nå full sysselsättning och ökat välstånd

genom en god och uthållig ekonomisk

tillväxt. Den öppna arbetslösheten skall

halveras till 4 procent 2000, och andelen

reguljärt sysselsatta skall 2004 vara 80

procent av befolkningen i åldrarna 20 till 64

år. Målen är ambitiösa men möjliga att nå.

- säkra fortsatt sunda offentliga finanser och

stabila priser. Det är en förutsättning för

hög och uthållig tillväxt. Regeringen har

därför sedan 1994 arbetat med ambitiösa

budgetpolitiska mål. Samtliga mål har

överträffats, i de flesta fall med bred

marginal. Därmed har grundläggande

förutsättningar skapats för en hög och stabil

tillväxt.

Regeringens ekonomisk-politiska strategi sedan

1994 har varit framgångsrik. De offentliga

finanserna är sanerade. De budgetpolitiska målen

ligger fast. Genom att hålla kontroll över

utgifternas utveckling kan den goda ekonomiska

utvecklingen göras uthållig och nedskärningar i

nästa lågkonjunktur undvikas. Starka offentliga

finanser är en förutsättning både för stabila

trygghetssystem och för att alla skall få del av

välfärdens kärna vården, skolan och omsorgen.

Efter budgetsaneringen kan politiken nu

koncentreras på framtidens utmaningar. De

vidgade klyftorna måste minskas, omställningen

till ett ekologiskt hållbart samhälle påskyndas,

arbetsutbudet och utbildningsmöjligheterna

ökas. Segregationen skall minska och

integrationen öka för att allas kompetens skall

tas tillvara. Samtidigt måste marginaleffekterna

minskas för att ekonomin skall fungera bättre

och konkurrensen på produktmarknaden skärpas

för att priserna skall pressas ned till fördel för

konsumenterna. Villkoren för företagande skall

förbättras. Jämlikhet och utveckling skall prägla

hela Sverige. Den regionala obalansen och

segregationen skall motverkas.

För att uppnå allt detta måste den ekonomiska

politikens framgångar befästas och göras

varaktiga under de kommande åren. Bättre

förutsättningar skall skapas för att öka syssel-

sättningen så att alla får del av utvecklingen på

arbetsmarknaden. Risken för att den fortsatt

höga efterfrågan skall övergå i ökad inflation

skall begränsas. Åtgärder skall vidtas för att

ytterligare öka effektiviteten på såväl produkt-,

tjänste- och finansmarknaderna som på

arbetsmarknaden.

Sverige på rätt väg

Den tydliga och strama budgetsaneringen som

har genomförts har lyft Sverige ur krisen. Det

går bra för Sverige och svensk ekonomi:

- Arbetslösheten minskar. Arbetslösheten

beräknas falla till 5,4 procent innevarande år.

Målet om 4 procents öppen arbetslöshet

under 2000 ligger inom räckhåll.

- Sysselsättningen stiger. Jämfört med förra

året har 100 000 jobb tillkommit. De flesta

av dessa har tillkommit i den privata sektorn.

Målet om 80 procents sysselsättning 2004

ligger inom räckhåll.

- Tillväxten är god. Den beräknas både i år

och nästa år bli minst 3 procent.

- Priserna är stabila. Inflationsförväntningarna

är låga. Sverige har en av de lägsta

inflationstakterna i Europa. Reallönerna

stiger.

- Bytesbalansen är positiv och växande.

Sveriges stora utlandsskuld minskar.

- De offentliga finanserna är sanerade. I år

väntas överskottet i de offentliga finanserna

bli 1,7 procent av BNP, dvs. målet om 0,5

procents överskott 1999 överträffas med

bred marginal.

- Den offentliga skulden amorteras i snabb

takt. Nettoskulden är så gott som borta

2002. Redan 2000 kommer den offentliga

sektorns bruttoskuld att understiga 60

procent av BNP.

Nya insatser för tillväxt och rättvisa

Regeringen föreslår nu en rad åtgärder för att

stärka tillväxten och rättvisan. Årets

budgetproposition innehåller en bred och

uthållig satsning på jobb genom att på en och

samma gång stärka den reala köpkraften och

människors möjlighet att bo och att försörja sig

genom arbete och genom att utveckla Sveriges

goda näringsklimat. Sverige skall byggas

ekologiskt hållbart.

- Barnbidragen höjs i enlighet med tidigare

beslut med 100 kronor såväl den 1 januari

2000 som den 1 januari 2001. Flerbarns-

tilläggen höjs på motsvarande sätt.

- Ett utrymme har skapats för att fr.o.m. 2001

stegvis genomföra en allmän förskola och

maxtaxa inom barnomsorgen.

- Biståndet höjs. De nya

nationalräkenskaperna och den goda

tillväxten medför en höjning av både BNP

och BNI. Regeringen föreslår nu att

biståndet 2000 ökar med ca 1,3 miljarder

kronor. Därigenom nås målet om en

biståndsram på 0,72 procent av BNI.

Dessutom får drygt 2 miljarder kronor av

sparade medel användas. Sammantaget

innebär detta en väsentlig expansion av

biståndet med ca 3 miljarder kronor.

- Under 2000 och 2001 disponeras

sammanlagt närmare 4 miljarder kronor för

de kommuner och landsting som har störst

ekonomiska problem och som drabbats

hårdast av de regionala obalanserna.

- Vården och omsorgen tillförs ett extra

tillskott på 1 miljard kronor 2001.

- De 200 kronor som betalas i statlig

inkomstskatt skall även under 2001 tillföras

kommuner och landsting.

- Regeringen avser i en särskild proposition

att återkomma med förslag som innebär att

personer som beviljats assistansersättning

före 65 års ålder skall få behålla denna

ersättning även efter fyllda 65 år. Avsikten är

att kunna presentera propositionen hösten

2000 så att lagändringen skall kunna träda i

kraft vid årsskiftet 2000/2001. Innan en

proposition kan läggas måste dock förslaget

utredas i en arbetsgrupp eller utredning.

Vidare måste förhandlingar genomföras och

överenskommelse ha träffats med Svenska

Kommunförbundet. Detta kan komma att

påverka tidsschemat.

- Anslagen har ökats kraftigt för såväl mark-

inköp, biotopskydd, marksanering och

kalkning som miljöforskning och

miljöövervakning.

Den goda tillväxten i kombination med de ökade

statsbidragen till kommuner och landsting

innebär kraftiga resurstillskott till vård, skola och

omsorg. Utöver de höjda statsbidragen ökar den

kommunala sektorns skatteintäkter med cirka 25

miljarder kronor mellan 1999 och 2000.

De förbättrade utsikterna för svensk ekonomi

möjliggör inom ramen för budgetmålen

dessutom skattesänkningar som både ökar

tillväxten och stärker rättvisan. Skatteförslagen

föreslås träda i kraft den 1 januari 2000 och skall

ses som ett första steg i en omfattande

skattereform.

- Skatten sänks med särskild inriktning mot

låg- och medelinkomsttagare. Ett utrymme

har skapats för att fr.o.m. 2001 stegvis

genomföra en allmän förskola och maxtaxa

inom barnomsorgen. Detta minskar

marginaleffekterna ytterligare. Därmed kan

arbetsutbudet öka samtidigt som löntagarna

kompenseras till en fjärdedel för effekterna

av egenavgifterna.

- Gränsen för statlig inkomstskatt höjs så att

färre löntagare betalar statsskatt. Målet är att

andelen förvärvsinkomsttagare som betalar

statlig skatt åter skall närma sig 15 procent,

vilket var riksdagens ambition i

skattereformen 1990 1991.

- Regeringen föreslår att ett ytterligare steg

tas i en grön skatteväxling genom att

dieselskatten, elskatten och

kärnkraftsskatten höjs. De ökade

skatteintäkterna används för

skattereduktion i samband med individuell

kompetensutveckling i arbetslivet samt för

att skattemässigt likställa jordbruket med

industrin i fråga om energibeskattningen.

- Reserveringsmöjligheterna ökas bl.a. genom

att avsättningstiden för

periodiseringsfonderna förlängs från 5 till 6

år. Kupongskatten för utdelning på

näringsbetingade aktier till utländska ägare

avskaffas från årsskiftet. Publika aktiebolag

ges en möjlighet att återköpa egna aktier. Ett

utrymme avsätts för att införa en lättnad i

beskattningen av utländska experter.

Flertalet av de s.k. stoppreglerna för

fåmansföretagare avskaffas.

- Fastighetsskatten för hyreshus sänks till 1,2

procent 2000 för att möjliggöra lägre hyror.

Dessutom förlängs skatterabatten för de s.k.

krisårgångarna ytterligare ett år.

- Det förstärkta anställningsstödet för arbets-

lösa med långa inskrivningstider utökas till

att omfatta personer som har varit öppet

arbetslösa eller i arbetsmarknadspolitiska

åtgärder under minst 2 år.

Genom dessa åtgärder markeras att

budgetpropositionen är en del i en långsiktig

politik som på en och samma gång tar sikte på

både att stärka rättvisan och tillväxten och att

bidra till jämlikhet, jämställdhet och utveckling.

Sverige skall präglas av samarbete

Regeringen avser att under mandatperioden

försöka skapa största möjliga uppslutning för en

politik för full sysselsättning. Arbetsmarknadens

parter har en viktig roll i detta sammanhang.

Budgetpropositionen bygger på en

överenskommelse mellan den

socialdemokratiska regeringen, Vänsterpartiet

och Miljöpartiet, vilka står bakom riktlinjerna för

den ekonomiska politiken, budgetpolitiken,

utgiftstaken, tilläggsbudgeten för 1999, anslagen

för 2000 och de nu föreslagna

skatteförändringarna för 2000.

Samarbetet berör fem områden ekonomi,

sysselsättning, rättvisa, jämställdhet och miljö

och innefattar både konkreta förslag och

åtaganden inför framtiden. Genom detta

samarbete bekräftas att det finns en politisk

majoritet för en ekonomisk politik som är

inriktad på full sysselsättning, ett offentligt

överskott om 2 procent av BNP i genomsnitt

över en konjunkturcykel och prisstabilitet.

Regeringen eftersträvar en bred förankring av

en kommande skattereform. Samtliga

riksdagspartier deltar i överläggningarna.

Huvudsyftet är att utifrån krav på rättvis

fördelning skapa stabila regler för tillväxt och

sysselsättning, en ekologiskt hållbar utveckling

samt garantera välfärden och dess finansiering.

1.2 Den ekonomiska utvecklingen

Den internationella ekonomiska konjunkturen

pekar uppåt. Med ekonomiska fundamenta i

ordning kan Sverige utnyttja uppgången fullt ut.

Sverige kan därmed ta steget in i nästa sekel med

god tillväxt, låg inflation, minskande statsskuld,

stigande sysselsättning, sjunkande arbetslöshet

och en offensiv miljöpolitik.

1.2.1 Internationell ekonomisk utveckling

Efter en period av svag tillväxt är utsikterna för

en global återhämtning gynnsamma. Därmed har

förutsättningarna för svensk export förbättrats

markant jämfört med början av året.

Tillväxten i EU bedöms under de närmaste

åren öka efter avmattningen i slutet av förra året

och under inledningen av 1999. Gynnsamma

förutsättningar i form av låga räntor och stigande

förtroende hos såväl företag som hushåll väntas

bidra till ökad efterfrågan inom EU, samtidigt

som exporten ökar. Arbetslösheten i EU bedöms

minska något framöver. Den genomsnittliga

arbetslösheten väntas under 1999 hamna på 10,1

procent.

Den amerikanska ekonomin har fortsatt att

utvecklas starkt, samtidigt som inflationen varit

låg. Den framgångsrika penningpolitiken har

spelat en central roll för den gynnsamma

utvecklingen. Som en följd av bl.a. stigande

räntor och ett ökat sparande väntas emellertid

konjunkturen mattas av något framöver.

Arbetslösheten i Förenta staterna väntas 1999 bli

4,3 procent.

Utsikterna för den japanska ekonomin har

förbättrats något under senare tid. Någon

uthållig återhämtning kan dock ännu inte

skönjas. Den ekonomiska politiken förutses

därmed även fortsättningsvis inriktas på att

stimulera ekonomin. Det är av stor vikt för hela

regionen att reformeringen av den japanska

ekonomin fortskrider. Arbetslösheten i Japan

beräknas i år stiga till 4,9 procent.

I de tidigare krisdrabbade asiatiska länderna

syns tydliga tecken på att en återhämtning har

inletts. Efter förra årets kraftiga

produktionsminskning förväntas i år en positiv

tillväxt för regionen som helhet. För att

säkerställa en hållbar återhämtning är det

emellertid viktigt att fortsätta reformarbetet även

vid en gynnsammare ekonomisk utveckling.

Efter att ha ökat kraftigt under 1998 väntas

arbetslösheten sjunka under andra halvan av 1999

och 2000 i takt med att den ekonomiska

aktiviteten ökar i de tidigare krisdrabbade

ekonomierna.

Trots politisk instabilitet och en långsam

reformprocess har en viss stabilisering av den

ryska ekonomin skett. För att åstadkomma en

långsiktigt hållbar ekonomisk tillväxt krävs

emellertid att reformprocessen fortsätter och att

åtgärder vidtas för att hantera problemen i den

ryska ekonomin.

1.2.2 Svensk ekonomisk utveckling

Svensk ekonomi har utvecklats starkt under

första halvåret. Trots ett svagt konjunkturläge på

Sveriges viktigaste marknader har exporten

fortsatt att stiga samtidigt som den inhemska

ekonomin vuxit snabbt.

Exportökningarna under det första halvåret

kan främst hänföras till fortsatt mycket stora

framgångar för tele- och läkemedelsindustrin

medan konjunkturläget inom andra

exportnäringar varit svagt. Den internationella

återhämtning som förutses under hösten och

nästa år medför dock en bred uppgång inom hela

exportsektorn.

De svenska hushållens ekonomiska situation

har förbättrats de senaste åren. Den ekonomiska

politikens inriktning på att sanera de offentliga

finanserna och därmed möjliggöra låga räntor

och låg inflation har lagt grunden för den goda

utvecklingen och ökade reallöner. Stigande

sysselsättning bidrar också till att hushållens reala

disponibla inkomster utvecklas fördelaktigt.

Efter de senaste årens låga nivå på hushållens

inköp av varaktiga konsumtionsvaror, finns ett

stort behov av att ersätta förslitna kapitalvaror.

Sammantaget kommer dessa förhållanden att

bidra till en stark konsumtionsuppgång de

närmaste åren.

Tabell 1.1 Försörjningsbalans 1999 2000

Mdkr

Procentuell

volymförändring

1998

1999

2000

Hushållens konsumtionsutgifter

951

3,1

3,0

Offentliga konsumtionsutgifter

499

1,6

1,0

 Statliga

147

1,5

0,5

 Kommunala

352

1,7

1,3

Fasta bruttoinvesteringar

296

6,4

5,6

 Näringsliv exkl. bostäder

227

6,9

5,2

 Bostäder

24

14,8

14,3

 Myndigheter

44

 0,8

2,4

Lagerbidrag

17

 0,4

0,1

Export

816

5,0

6,7

Import

705

3,2

7,1

BNP

1 873

3,6

3,0

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet

Den totala investeringsaktiviteten väntas öka

kraftigt såväl i år som nästa år. Särskilt

bostadsbyggandet väntas växa snabbt framöver.

Ett högt kapacitetsutnyttjande i näringslivet

medför ett fortsatt stort behov av att bygga ut

kapaciteten. Investeringsökningarna väntas dock

mattas av något i takt med att kapaciteten höjs.

Sammantaget väntas BNP växa med 3,6

procent i år och med 3,0 procent nästa år.

Produktionstillväxten under innevarande år blir

mycket god inom framför allt tjänstesektorn.

Nästa år väntas tillväxten i högre grad ledas av

exporten i takt med att den internationella

konjunkturen förstärks. Byggsektorn förutses

expandera kraftigt under hela perioden, även om

det sker från en låg nivå. Den gynnsamma

utvecklingen på arbetsmarknaden medför att

kommunsektorns finanser förbättras kraftigt.

Vården, skolan och omsorgen prioriteras.

Tabell 1.2 Nyckeltal 1999 2000

Procent

1999

2000

KPI, årsgenomsnitt

0,3

1,2

Kostnadstimlön

3,4

3,2

Öppen arbetslöshet1

5,4

4,5

Arbetsmarknadspolitiska program1

3,3

3,5

Antal sysselsatta

2,7

1,6

Real disponibel inkomst2

4,2

2,6

Hushållens nettosparkvot, nivå2

4,4

3,9

Bytesbalans 3

1,4

1,7

Tysk ränta 10-års statsobligation4

4,4

4,9

Svensk ränta 10-års statsobligation4

4,9

5,4

TCW-index4

125

122

1 Andel av arbetskraften, årsgenomsnitt

2 Nytt sparbegrepp, nya beräkningar. Enligt de nya nationalräkenskaperna ingår

hushållens nettosparande i avtalspensioner i sparbegreppet. Sparkvotens nivå har

därmed höjts med 2,9 procentenheter för 1998.

3 Procent av BNP

4 Årsgenomsnitt

Källor: Statistiska centralbyrån, Arbetsmarknadsstyrelsen, Sveriges Riksbank och

Finansdepartementet

1.2.3 Sysselsättning och arbetslöshet

Det långsiktiga målet för den ekonomiska

politiken är full sysselsättning. Regering och

riksdag har ställt upp två mål på vägen mot full

sysselsättning.

- Den öppna arbetslösheten skall halveras till

4,0 procent under 2000.

- Den reguljära sysselsättningen som andel av

befolkningen mellan 20 och 64 år skall öka

från ca 74 procent 1997 till 80 procent 2004.

Därigenom minskar behovet av sociala

ersättningar.

Sysselsättningen har under det senaste året ökat

kraftigt. Första halvåret i år ökade antalet

sysselsatta med drygt 100 000 jämfört med

motsvarande period förra året. Sedan våren 1997

har den öppna arbetslösheten minskat med ca 3

procentenheter. Den största

sysselsättningsökningen har skett inom den

privata tjänstesektorn, men även inom de

kommunala verksamheterna har antalet

arbetstillfällen ökat kraftigt till följd av de ökade

resurserna.

Tillväxten har varit sysselsättningsintensiv

under det första halvåret i år. Sett i ett historiskt

perspektiv blir därmed produktivitetstillväxten

för ekonomin som helhet låg under 1999. Nästa

år förutses produktivitetstillväxten åter öka när

industrin står för en större andel av

produktionsökningen.

Sammantaget beräknas sysselsättningen stiga

med 4,3 procent mellan 1998 och 2000, vilket

motsvarar en ökning med ca 170 000 personer.

Sysselsättningsnivån hamnar därmed betydligt

högre än vad som bedömdes i den ekonomiska

vårpropositionen. Den reguljära

sysselsättningsgraden för personer mellan 20 64

år beräknas uppgå till ca 77 procent 2000, att

jämföra med 75,6 procent som prognostiserades i

den ekonomiska vårpropositionen.

Andelen sysselsatta väntas således öka med ca

3 procentenheter mellan 1997 och 2000. För att

uppnå det av regeringen uppsatta

sysselsättningsmålet krävs en ytterligare ökning

av andelen sysselsatta med 3 procentenheter

under perioden 2001 2004. För att detta skall

vara möjligt måste löneökningstakten vara

fortsatt låg samtidigt som den ekonomiska

politiken måste inriktas på att öka

arbetskraftsutbudet och förstärka arbets- och

kompetenslinjen.

Framstegen på arbetsmarknaden blir än mer

påtaglig om man beaktar att fler söker sig ut på

arbetsmarknaden. I samband med att

sysselsättningen har stigit har sålunda även

arbetskraftsutbudet ökat. Sammantaget väntas

utvecklingen av sysselsättningen och

arbetskraftsutbudet leda till att den öppna

arbetslösheten som årsgenomsnitt minskar från

6,5 procent 1998 till 4,5 procent 2000.

Tabell 1.3 Sysselsättning, arbetslöshet och löneutveckling

1993

1994

1995

1996

1997

1998

1999

2000

Antal sysselsatta1

3 964

3 927

3 986

3 963

3 922

3 979

4 085

4 151

 varav privat sektor1

2 630

2 633

2 697

2 698

2 695

2 735

2 813

2 864

 varav offentlig sektor1

1 328

1 290

1 287

1 263

1 223

1 240

1 268

1 282

Andelen sysselsatta mellan 20 och 64 år2

 75,9

 74,2

 74,8

 74,6

 73,9

 74,6

 76,2

 77,1

Öppen arbetslöshet3

8,2

8,0

7,7

8,1

8,0

6,5

5,4

4,5

Konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska program3

4,3

5,3

4,4

4,5

4,3

3,9

3,3

3,5

Kostnadstimlön4

2,9

2,4

3,3

6,0

4,5

3,8

3,4

3,2

Produktivitetsutveckling i näringslivet5

3,9

2,6

1,5

2,9

1,0

0,7

1,9

1 Tusental personer

2 Reguljärt sysselsatta i åldern 20 64 år i procent av befolkningen i den

åldersgruppen

3 I procent av arbetskraften

4 Årlig procentuell förändring

5 Räknat från användningssidan

Källor: Statistiska centralbyrån, Arbetsmarknadsstyrelsen och

Finansdepartementet

Det förbättrade konjunkturläget har haft positiva

effekter i de allra flesta delar av landet och på de

flesta grupper på arbetsmarknaden.

Arbetslösheten har sjunkit i hela landet och

nedgången i arbetslösheten har varit störst i

Stockholm, Sydsverige, Västsverige och mellersta

Norrland. De regionala skillnaderna i

arbetslöshetsnivåerna består och arbetslösheten

är som högst i norra Mellansverige och

Norrland.

Arbetslösheten har sjunkit för nästan alla

utbildningsgrupper, men ligger fortfarande på en

hög nivå för personer med kortare utbildning.

Arbetslösheten för högutbildade har däremot

sjunkit till en relativt låg nivå.

Målet om 4 procents öppen arbetslöshet ligger

fast. Enligt nuvarande bedömning kommer den

öppna arbetslösheten i slutet av 2000 ligga strax

ovanför 4,0 procent. Målet ligger inom räckhåll.

Regeringen kommer noga att följa

utvecklingen och, om det visar sig nödvändigt,

föreslå ytterligare åtgärder mot arbetslösheten

utöver dem som föreslås i denna proposition.

Arbetslösheten skall betvingas. Sverige skall åter

till full sysselsättning.

1.2.4 Kalkyl för 2001 och 2002

Utöver prognosen för 1999 och 2000 presenteras

kalkyler för de två följande åren. Kalkylerna är

inga prognoser. Den första och mest

genomarbetade kalkylen baseras på att svensk

ekonomi utvecklas i enlighet med den långsiktiga

produktionsökningen efter det att svensk

ekonomi har återhämtat sig från de förlorade

åren i början av 1990-talet.

Åren 2001 och 2002 antas, i den första

kalkylen, tillväxten närma sig en långsiktigt

normal tillväxttakt kring 2,0 procent per år.

Kalkylmässigt innebär det att den öppna

arbetslösheten minskar till 4,2 procent som

årsgenomsnitt 2001 för att 2002 ligga kvar på

samma nivå. Den reguljära sysselsättningsgraden

för personer mellan 20 64 år skulle med dessa

tekniska antaganden uppgå till 77,3 procent.

Svensk ekonomi har under 1990-talet

genomgått stora förändringar. Osäkerheten om i

vilken omfattning det finns lediga resurser kvar i

ekonomin efter 2000 är därför stor. Därför

redovisas ytterligare två alternativa kalkyler där

arbetsmarknaden fungerar väl och där

produktion och sysselsättning kan växa snabbare

samtidigt som löner och priser utvecklas på ett

hållbart sätt.

Tabell 1.4 Tre kalkyler för BNP de följande åren

1999

2000

2001

2002

Kalkyl 1

3,6

3,0

2,2

2,0

Kalkyl 2

3,6

3,0

2,5

2,5

Kalkyl 3

3,6

3,0

2,8

2,8

Källa: Finansdepartementet

I den andra kalkylen ökar BNP med 2,5 procent

per år, vilket innebär att den öppna

arbetslösheten kan minska till 3,8 procent som

årsgenomsnitt 2002 och sysselsättningsgraden

för personer mellan 20 och 64 år stiger till 78,0

procent.

I den tredje kalkylen stiger BNP med 2,8

procent per år vilket leder till en öppen

arbetslöshet på 3,5 procent 2002 och en

sysselsättningsgrad som uppgår till 78,5 procent

2002.

Tabell 1.5 Offentliga finanser 1993 2000

Procent av BNP

1993

1994

1995

1996

1997

1998

1999

2000

Utgiftskvot

70,1

67,6

64,6

62,7

60,9

58,4

57,5

56,2

Inkomstkvot

58,3

56,6

56,7

59,2

59,1

60,7

59,2

58,3

Skattekvot1

48,5

47,5

48,2

51,1

51,8

53,9

53,0

52,3

Finansiellt sparande

 11,8

 11

 7,9

 3,6

 1,8

2,3

1,7

2,1

Överskottsmål

 3,0

0,0

0,5

2,0

Nettoskuld

10,7

21,2

22,8

19,5

18,3

15,4

12,2

5,7

Konsoliderad bruttoskuld

73,7

76,5

75,4

74,4

73,6

71,7

66,1

58,8

1 Inklusive skatter till EU

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet

Med en långsiktig politik för tillväxt och rättvisa

inriktad på ett ökat arbetskraftsutbud och en väl

fungerande lönebildning ligger de två sistnämnda

kalkylerna inom räckhåll.

1.3 Den ekonomiska politiken

Utgångspunkten för den ekonomiska politiken

är att sunda offentliga finanser och stabila priser

utgör grunden för en hög och uthållig tillväxt

och sysselsättning. Detta synsätt har präglat den

ekonomiska politiken sedan 1994. Resultaten av

den förda politiken för både tillväxt och

sysselsättning har varit goda.

1.3.1 Sunda offentliga finanser

Med flytande växelkurs och inflationsmål är

finanspolitikens främsta syfte att skapa goda

betingelser för tillväxt och sysselsättning genom

att säkerställa ett överskott i de offentliga

finanserna i genomsnitt över en konjunkturcykel

och hålla utgifterna under kontroll. Detta skapar

förutsättningar för låga räntor vilket i sin tur

leder till

höga investeringar, god tillväxt, ökad

sysselsättning och ökade möjligheter till en god

fördelningspolitik.

Regeringen har sedan 1994 styrt

finanspolitiken med fleråriga och preciserade

budgetpolitiska mål. Budgetpolitiken styrs av två

övergripande mål. De offentliga finanserna skall

uppvisa överskott på i genomsnitt 2 procent av

BNP över en konjunkturcykel och utgifterna

skall ej överskrida de uppsatta utgiftstaken.

Utifrån dessa övergripande mål har fleråriga

precisa budgetmål lagts fast. Resultatet har varit

gott. Samtliga år har de uppfyllts med bred

marginal. Detta har bidragit till att hålla ner stats-

skuld, räntesatser och därmed räntekostnaderna,

vilket i sin tur har möjliggjort ökade resurser till

prioriterade områden som vården, skolan och

omsorgen.

Överskott i de offentliga finanserna

Det långsiktiga budgetmålet är ett överskott på 2

procent av BNP i genomsnitt över en

konjunkturcykel. Utifrån detta mål fastställs

sedan preciserade mål för varje år.

I 1997 års ekonomiska vårproposition

fastslogs att målet för 1999 skall vara ett

överskott om 0,5 procent av BNP, för 2000 1,5

procent av BNP och för 2001 2,0 procent av

BNP. Målen gäller vid den tillväxt som

kalkylerades i 1997 års ekonomiska

vårproposition. Om tillväxten av

konjunkturmässiga skäl väsentligen avviker från

denna skall motsvarande avvikelse tolereras.

Enligt nuvarande prognoser för 1999 och 2000

beräknas den sammanlagda tillväxten bli något

högre än vad som prognostiserades 1997.

Regeringen gör bedömningen att detta inte är en

väsentlig avvikelse. I 1999 års ekonomiska

vårproposition beräknades den sammanlagda

tillväxten bli något lägre än vad som

prognostiserades 1997. Även då gjorde

regeringen bedömningen att detta inte var en

väsentlig avvikelse.

Tabell 1.6 BNP-tillväxt

Procent

1997

1998

1999

2000

Totalt

BP 00

1,8

2,6

3,6

3,0

11,5

VP 97

2,3

2,5

2,8

2,7

10,7

Differens

 0,5

0,1

0,8

0,3

0,8

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet

Tabell 1.7 Nu föreslagna utgifts- och skatteförändringar,

netto

2000

2001

2002

Utgiftsökningar

Ordförandeskapet inom EU m.m.

190

190

0

Kosovo

400

Assistansersättning

150

200

Storstadssatsning, skolor

45

Folkbildning

10

Regionalpolitiska insatser

306

Kalkning, kemikalieinspektionen

23

Småskalig elproduktion

250

Viltskador och nyckelbiotoper

27

Näringslivsutv. Östersjön

 50

50

Fordonsskatt, kommunkomp.

100

100

100

Vården

1 000

Särskilda insatser, kommuner och

landsting

0

700

Övrigt

 370

 130

 130

Summa utgifter

931

2 060

170

Inkomstminskningar

Hushåll

12 040

15 800

15 800

Företag m.m.

2 780

4 150

1 800

Energi

 1 350

 1 150

 1 150

Kompetensutveckling

1 350

1 150

1 150

200-kronan till kommunerna

1 270

Pensionsuppgörelsen

650

700

700

Fastighetsskatter

0

600

600

Förstärkt anställningsstöd

90

150

150

Övrigt

 10

 10

 20

Summa inkomstminskningar

15 550

22 660

19 030

TOTALT

16 481

24 720

19 200

Källa: Finansdepartementet

De offentliga finanserna beräknas 1999 att

uppvisa ett överskott på 1,7 procent av BNP,

dvs. klart över målet om 0,5 procent. För ett år

sedan föreslog regeringen att målet för 2000

skulle höjas till 2,0 procent av BNP, vilket senare

också beslutades av riksdagen. Denna

ambitionshöjning ligger fast. Då tillväxten

beräknas bli god både 1999 och 2000 är detta

enligt regeringens bedömning en väl avvägd

finanspolitik.

Målet om 2,0 procents överskott 2000 i

kombination med att det finns ett utrymme för

fortsatt ökat resursutnyttjande innebär att det

finns ett utrymme för att sänka skatterna med

inriktning mot framför allt låg- och

medelinkomsttagare och på företagande.

Den offentliga skulden minskar i snabb takt.

Den konsoliderade offentliga sektorns

bruttoskuld, den s.k. Maastrichtskulden,

kommer under 2000 att hamna under 60 procent

av BNP. Nettoskulden är så gott som borta år

2002.

Överskottsmålen för 2001 och 2002 ligger fast

på 2,0 procent av BNP. Om tillväxten av

konjunkturmässiga skäl skulle bli väsentligt

starkare eller svagare skall motsvarande avvikelse

tolereras.

Med en god ekonomisk tillväxt bedöms det

finnas ett visst utrymme de kommande åren för

fortsatt sänkta skatter för framförallt låg- och

medelinkomsttagare och på företagande.

Utrymmet är dock betingat av att

arbetsmarknadens parter tar sitt ansvar. En

lönebildning som medför att inflationstrycket

ökar och att sysselsättningsökningen avtar

omöjliggör fortsatta utgiftsökningar och

skattesänkningar. Sverige skall inte åter hamna i

en pris- och lönespiral. Resultaten från slutet av

1980-talet och inledningen av 1990-talet

avskräcker.

Utgiftstaken

Utvecklingen med kraftigt växande

budgetunderskott i början av 1990-talet

förvärrades av den dåliga budgetdisciplinen. För

att inte åter hamna i samma situation

reformerades budgetprocessen i mitten av 1990-

talet. Genom en stramare budgetprocess kan nu

regering och riksdag tydligare göra politiska

prioriteringar om hur utgifterna skall användas.

Ett av de viktigaste inslagen i den nya

budgetprocessen är att regeringen i samband

med den ekonomiska vårpropositionen

presenterar förslag till nominella utgiftstak för

tre år framåt. De statliga utgifterna måste sedan

hållas under utgiftstaken. Utgiftstaket för 1997

klarades med bred marginal. Även taket för 1998

klarades med marginal.

I 1999 års ekonomiska vårproposition gjorde

regeringen bedömningen att det fanns en viss

risk för att utgiftstaket för 1999 skulle

överskridas om inga åtgärder vidtogs.

Regeringen föreslog därför vissa besparingar.

Dessutom beslutade regeringen om så kallade

begränsningsbelopp för vissa anslag. Det innebär

att utgifterna inte får överskrida dessa belopp.

Enligt regeringens bedömning är dessa åtgärder

tillräckliga för att klara utgiftstaket för 1999. För

1999 beräknas budgeteringsmarginalen till

ungefär 1 miljard kronor.

Även för år 2000 är situationen ansträngd.

Regeringen förbereder därför vissa

utgiftsbegränsande åtgärder. Enligt regeringens

bedömning kommer utgiftstaket för 2000

därmed att hållas.

Budgeteringsmarginalen för 2000 beräknas

efter dessa åtgärder uppgå till ca 1,5 miljarder

kronor. Budgeteringsmarginalen för 2001 är ca

3,7 miljarder kronor. Budgeteringsmarginalen

för 2002 är 22,6 miljarder kronor. Om dessa

marginaler skulle visa sig vara otillräckliga avser

regeringen att vidta ytterligare åtgärder.

Utgiftstaken skall hållas.

En översyn av budgetprocessen har påbörjats

såväl i riksdagen som av regeringen. Regeringens

utgångspunkt är att dess principer om

budgetdisciplin och ordning och reda i de

offentliga finanserna skall ligga fast. Den nya

budgetprocessen har på ett avgörande sätt

förbättrat betingelserna för en ansvarsfull

ekonomisk politik och därmed stärkt

förutsättningen för att de svenska offentliga

utgifterna hålls på en rimlig nivå under en hel

konjunkturcykel.

Diagram 1.1 De statliga utgiftstaken

Procent av BNP

EU:s budgetpolitik

Budgetpolitiken inom EU ges fortsatt hög

prioritet. Vid Europeiska rådets extra

sammanträde i Berlin i mars 1999 fattades beslut

om en ny långtidsbudget. Regeringen drev en

generellt restriktiv budgethållning, en minskad

svensk nettobörda, en anpassning av budgeten

för att klara utvidgningen samt en reformering av

jordbrukspolitiken.

Resultatet blev en årlig budgetram 2000 2006

om i genomsnitt 92 miljarder euro. Detta

innebär en betydande reduktion i förhållande till

Kommissionens förslag. Ett ekonomiskt

utrymme för att möjliggöra en anslutning av nya

medlemmar till unionen skapades.

Reformeringen av jordbrukspolitiken blev inte

lika radikal som Sverige hade önskat men innebar

ändå ett steg i rätt riktning.

Det är av stor vikt för svenska folkets

förtroende för EU att de pengar som inbetalas

till unionen används på ett avsett sätt. Därför

behövs insatser för att motverka missbruk av

EU:s medel. Bedrägeridelegationen har sedan

1996 haft i uppdrag att samordna åtgärder mot

bedrägerier, missbruk och annan oegentlig och

ineffektiv hantering av EU-medel i Sverige.

Samordningen har inneburit en effektiv

bedrägeribekämpning. Verksamheten bör därför

permanent föras över till

Ekobrottsmyndigheten.

1.3.2 Stabila priser

Den övergripande uppgiften för

penningpolitiken är prisstabilitet. Riksbanken

bedriver penningpolitiken självständigt.

Riksbanken har definierat prisstabilitet som att

ökningen av konsumentprisindex skall begränsas

till 2 procent med en tolerans på 1 procentenhet

uppåt och nedåt. Regeringen stöder

penningpolitikens inriktning och står bakom

inflationsmålet.

Stabila priser är en grundläggande

förutsättning för en framgångsrik ekonomisk

politik. Hög inflation försämrar

förutsättningarna för en uthållig hög tillväxt och

därmed också för en stabilt hög sysselsättning.

En hög och svårförutsedd inflation har dessutom

negativa fördelningseffekter.

Under de senaste decennierna har tillväxten

efter perioder med alltför snabb inflations- och

kostnadsutveckling snabbt övergått i nedgång

och budgetunderskott, med påföljande

nedskärningar i välfärden. Detta får inte ske igen.

Flera skäl talar dock för att riskerna för en

upprepning är begränsade jämfört med tidigare

decennier. En rad strukturella reformer har

vidtagits under de senaste åren för att minska

inflationsbenägenheten i den svenska ekonomin:

- De offentliga finanserna är sanerade.

Budgetmålen och utgiftstaken bidrar till att

trovärdigheten för den ekonomiska

politiken är hög.

- Den uppnådda trovärdigheten för

prisstabilitetspolitiken och Riksbankens

självständiga ställning innebär fortsatt låga

inflationsförväntningar.

- Frivilliga överenskommelser på delar av

arbetsmarknaden medför ökade

förutsättningar för fortsatta låga

löneökningar samtidigt som

sysselsättningen stiger. Behovet av

ytterligare reformer kvarstår dock.

- Ett ökat konkurrenstryck begränsar

möjligheterna till prishöjningar. Skärpt

konkurrenslagstiftning och avregleringar på

t.ex. el- och telemarknaderna samt inom

transportsektorn har bidragit till att minska

inflationsbenägenheten i ekonomin. Arbetet

med att förbättra konkurrensen även på

andra marknader fortgår.

- Den internationella konkurrensen har

tilltagit bl.a. genom EU-medlemskapet.

Sverige arbetar dessutom aktivt för att

återstående hinder för den fria rörligheten

inom den inre marknaden skall tas bort.

- Sverige ligger främst i Europa vad gäller

internetanvändning, nästan varannan svensk

har i dag tillgång till Internet i hemmet.

Ökad elektronisk handel begränsar

möjligheterna för prishöjningar på lokala

marknader.

För att säkerställa att den goda tillväxten och

höga efterfrågan kan fortgå under lång tid utan

att leda till överhettning på arbetsmarknaden och

påföljande uppgång i arbetslösheten behövs dock

ytterligare utbudsreformer på arbetsmarknaden.

Bland dessa kan nämnas lönebildningen,

arbetslöshetsförsäkringens tillämpning och

arbetsmarknadspolitikens omfattning och

inriktning. På produktmarknaderna måste

konkurrensen öka ytterligare.

Diagram 1.2 Hushållens inflationsförväntningar samt KPI

utfall 1995 1999

Procent

Inflationen är för närvarande utomordentligt låg.

I år beräknas KPI öka med 0,3 procent, ett fall

med en tiondels procentenhet jämfört med

föregående år. De prishöjningar som kan noteras

är i stort sett administrativa prishöjningar och

något högre oljepriser. Någon tendens till ett

ökat inflationstryck är, trots den goda

ekonomiska tillväxten, svårt att skönja.

Räntan

Den låga inflationen och de sanerade offentliga

finanserna har medfört att Riksbanken kunnat

sänka sin styrränta, den s.k. reporäntan, till under

3 procent. Det är den lägsta styrränta Sverige

haft sedan den moderna kreditmarknaden

började ta form under 1980-talet.

Sedan årsskiftet har den internationella

räntenivån stigit relativt kraftigt. Bakgrunden är

bl.a. en fortsatt stark amerikansk tillväxt och

förbättrade utsikter för de europeiska och

asiatiska ekonomierna. I Förenta staterna har den

10-åriga obligationsräntan stigit med ca 1,3

procentenheter.

De svenska räntorna ligger i ett historiskt

perspektiv på låga nivåer trots den internationella

uppgången. Under tidigare perioder med

internationell osäkerhet och stora

ränteförändringar har Sverige drabbats mycket

hårt. Ränteskillnaden gentemot Tyskland har

sedan den ekonomiska vårpropositionen stigit

med endast ett par tiondels procentenheter trots

oro på de finansiella marknaderna. Saneringen av

de offentliga finanserna och penningpolitikens

inriktning på prisstabilitet är de viktigaste

förklaringarna till att Sverige återvunnit stabilitet

även i en internationellt turbulent miljö.

Valutan

Kronan har stärkts väsentligt under året. Jämfört

med ett konkurrensvägt genomsnitt av valutor

har kronan stärkts med drygt 5 procent sedan

årsskiftet. Detta speglar styrkan i svensk

ekonomi men är också ett uttryck för att

förtroendet för svensk ekonomisk politik är

starkt.

Den starkare svenska kronan begränsar ett

redan måttligt internationellt inflationstryck och

minskar riskerna för överhettning inom

exportindustrin samtidigt som importpriserna

hålls tillbaka.

Diagram 1.3 Växelkurs mot euron 1999

Kronor per euro

Den 1 januari infördes EU:s gemensamma

valuta, euron. Införandet av euron utgör ett

historiskt och betydelsefullt steg i den

europeiska integrationen. Valutaunionen

påverkar i hög utsträckning Sverige ekonomiskt

och politiskt. Det är viktigt också för Sverige att

projektet blir en framgång.

Sverige har valt att inte delta i valutaunionen

från starten. Ett eventuellt beslut om deltagande i

valutaunionen måste ha ett brett folkligt stöd.

Sverige håller dörren öppen för ett senare inträde

i valutaunionen. Ett beslut om ett svenskt

deltagande i valutaunionen skall underställas

svenska folket för prövning i val eller i

folkomröstning. Det är angeläget att ett framtida

ställningstagande om deltagande i valutaunionen

föregås av ordentlig debatt och analys. För att

öka kunskapen och stimulera en bred debatt om

ett eventuellt svenskt deltagande har ett

informations- och folkbildningsarbete påbörjats.

Regeringens uppfattning är att det inte är

aktuellt att delta i det europeiska

växelkurssamarbetet ERM2. Erfarenheterna från

den nuvarande politiken inriktad på prisstabilitet

i kombination med rörlig växelkurs är goda.

1.3.3 Lönebildning

En fortsatt förbättring av lönebildningen är av

avgörande betydelse för att den goda

sysselsättningsutvecklingen skall bli bestående.

Under de senaste åren har den nominella

löneökningstakten sänkts betydligt. Samtidigt är

de genomsnittliga lönekostnadsökningarna

fortfarande högre än i våra viktigaste

konkurrentländer.

För att klara arbetslöshets- och

sysselsättningsmålen måste en fortsatt hög

efterfrågan på arbetskraft kunna förenas med

måttliga nominella löneökningar. Regeringen

kommer därför att under hösten att lägga en

proposition med åtgärder i syfte att förbättra

förutsättningarna för att lönebildningen skall

fungera på ett sätt som är förenligt med en

bestående god sysselsättningsutveckling.

En mer effektiv arbetsmarknad är viktig för

att den nuvarande positiva ekonomiska

utvecklingen skall fortsätta och leda till en

varaktigt högre sysselsättning och minskad

arbetslöshet. En effektiv matchning mellan

arbetssökande och lediga platser bidrar till att

sysselsättningen kan öka utan att

inflationsdrivande flaskhalsar uppstår.

Under 1970- och 1980-talen var den

nominella löneökningstakten betydligt högre än

dagens. Den låga inflationen under 1990-talet har

dock inneburit att reallöneutvecklingen under de

senaste åren varit betydligt högre än under 1970-

och 1980-talen. Fortsatt måttliga nominella

löneökningar även under de kommande åren är

en avgörande förutsättning för en fortsatt

förstärkning av löntagarnas köpkraft parallellt

med stigande sysselsättning och fallande

arbetslöshet.

Då det övergripande målet för den

ekonomiska politiken är full sysselsättning, är

fortsatta sänkningar av skatten betingade av att

lönebildningen fungerar väl. Om löneökningarna

blir högre än vad den svenska ekonomin klarar av

skulle skattesänkningar leda till överhettning av

ekonomin. Detta måste undvikas.

Huvudansvaret för lönebildningen ligger på

arbetsmarknadens parter. Legitimiteten för de

överenskommelser som träffas blir större om de

förhandlas fram utan statlig inblandning.

Dessutom har parterna själva de bästa

förutsättningarna för att hitta effektiva lösningar

på de problem som diskuteras. Det gäller även

reformeringen av lönebildningen. Men om

parterna ej förmår ta det nödvändiga ansvaret

vilar det slutliga ansvaret på riksdag och regering.

Diagram 1.4 Nominell löneökningstakt och real

löneökningstakt 1980 2000

Procent

Riksdag och regering har ett övergripande

samhällsekonomiskt ansvar som går utöver det

ansvar för lönebildningen som parterna har. En

dåligt fungerande lönebildning undergräver väl-

färden för alla medborgare, även för dem vars

intressen inte i första hand företräds av parterna

på arbetsmarknaden. Statsmakterna bör

dessutom bidra till att skapa goda förutsättningar

för en aktiv dialog mellan olika grupper på

arbetsmarknaden i syfte att undvika en situation

där en grupp tar för sig på andra gruppers

bekostnad.

Riksdag och regering har dessutom ett

speciellt ansvar för att motverka löneskillnader

på grund av kön. Det är en av

jämställdhetspolitikens viktigaste frågor. De

uppdrag och åtgärder som redan beslutats inom

detta område följs nu upp och analyseras av

regeringen. Regeringen har dessutom under

våren haft överläggningar med arbetsmarknadens

parter i syfte att påskynda det arbete som

parterna bedriver för att motverka

lönediskriminering. Regeringen avser att

återkomma i frågan under hösten.

1.4 Tillväxt och rättvisa

Tillväxt och rättvisa står inte i konflikt med

varandra. Tvärtom, tillväxt och rättvisa går hand i

hand. En stabil och uthållig tillväxt bygger på

delaktighet, att alla bidrar efter sin förmåga.

Rättvisa handlar om att ge alla samma möjlighet

att utvecklas och försörja sig och att

välfärdsresurserna fördelas efter behov.

1.4.1 En politik för full sysselsättning

Det övergripande målet för den ekonomiska

politiken är full sysselsättning. För att målet skall

kunna uppnås måste arbetsmarknaden fungera

väl. Med offentliga finanser i överskott och

stabila priser finns nu en unik möjlighet att

varaktigt pressa ned arbetslösheten mot de nivåer

som fanns innan 1990-tals krisen. Nyckeln är en

politik som mobiliserar Sveriges resurser och gör

alla delaktiga i tillväxten.

Den goda utvecklingen innebär att

sysselsättningspolitiken ändrar perspektiv. Nu

handlar det om att prioritera tillsättningen av de

lediga platserna, utbilda arbetskraften så att

flaskhalsarna motverkas och öka utbudet av

kompetent arbetskraft för att förhindra att

tillväxten bromsas upp till följd av brist på

arbetskraft innan målet om full sysselsättning

uppnåtts. Nu handlar det om att genomföra

skattesänkningar som gynnar företagande och

därmed tillväxten.

Europasamarbete

Kampen mot arbetslöshet och för full

sysselsättning utgör även i fortsättningen ett

viktigt inslag i en aktiv svensk Europapolitik. De

politiska förutsättningarna för ett stärkt

samarbete är goda. Regeringen avser att arbeta

för att riktlinjerna för sysselsättningspolitiken

och dess övervakning ges samma vikt som

motsvarande instrument på det ekonomiska

området samt att sysselsättningspakten som

beslutades i Köln i juni blir en framgång.

Sysselsättningspolitiken är en central del av den

ekonomiska politiken.

Den nya avdelningen om sysselsättning i EG-

fördraget har medfört att sysselsättningsfrågan

har fått en förstärkt position i EU:s samarbete.

De allmänna riktlinjerna för den ekonomiska

politiken och de gemensamma

sysselsättningsriktlinjerna är viktiga instrumentet

för ekonomisk-politisk samordning i EU. Ett

starkt europeiskt samarbete skapar bättre

förutsättningar för ett samlat agerande och kan

därmed stödja de nationella ansträngningarna för

ökad tillväxt och sysselsättning.

De allmänna riktlinjerna pekar på vikten av att

medlemsstaterna bedriver en sammanhållen

strategi för att skapa goda förutsättning för en

hög tillväxt och sysselsättning. Strategin bygger

på en sund makroekonomisk politik, åtgärder för

att förbättra arbetsmarknadens funktionssätt

samt ekonomiska reformer i syfte att öka

effektiviteten på varu-, tjänste- och

kapitalmarknaderna.

Sysselsättningsriktlinjerna för 1999 delas i

likhet med föregående års riktlinjer in i fyra

huvudområden:

- att förbättra anställbarheten,

- att utveckla företagarandan,

- att uppmuntra företagens och de anställdas

anpassningsförmåga, samt

- att stärka jämställdheten.

Inom varje område finns ett antal riktlinjer som

anger vad medlemsstaterna bör göra. I vissa fall

finns konkreta mål som länderna skall sträva

efter att uppnå. Rekommendationerna har stärks

vad gäller utformning av skatte- och

bidragssystem, tillgång till livslångt lärande,

åtgärder mot diskriminering av svaga grupper,

undanröjande av hinder för sysselsättning i

tjänstesektorn samt åtgärder för ökad

jämställdhet.

Sveriges sysselsättningspolitik stämmer väl

med riktlinjernas rekommendationer.

Arbetskraftens anställbarhet måste främjas

genom aktiva åtgärder, med betoning på

utbildning och kompetensutveckling. Sådana

åtgärder skall prioriteras framför passivt

kontantstöd. Skatte- och bidragssystem skall

vara så utformade att det lönar sig att arbeta.

Jämställdhetsfrågorna är en självklar del av

reformarbetet inom arbetsmarknadspolitiken.

Sverige uppfyller i de flesta fall de mål och

intentioner som riktlinjerna ger uttryck för. I

flera fall är regeringens ambition mer

långtgående än vad riktlinjerna anger, t.ex. när

det gäller att motverka långtidsarbetslöshet bland

ungdomar.

Arbetslinjen

Alltför många människor utestängs idag från den

sociala gemenskap, det inflytande och den känsla

av att vara behövd som ett arbete medför. Det

innebär att alla människors erfarenheter och

kompetens inte tillvaratas.

Den viktigaste vägen för att motverka risken

för att människor stängs ute är åtgärder som

höjer kompetensen och sysselsättningen. Den

klassiska svenska arbetslinjen går därmed allt mer

över i en arbets- och kompetenslinje. Alla måste

ständigt vara beredda att lära nytt och skola om.

De förslag som regeringen aviserade i den

ekonomiska vårpropositionen och som nu

preciseras riktas i hög grad till dem som under en

längre tid varit utan arbete.

Omläggningen av arbetsmarknadspolitiken

för att öka kvaliteten och minska risken för

flaskhalsar gynnar tillväxt. De fortsatt

omfattande satsningarna på utbildning och ett

reformerat studiemedelssystem bidrar till att

minska den sociala snedrekryteringen.

Skattereduktionen vid anställning av arbetslösa

med långa inskrivningstider ökar möjligheten för

utsatta grupper att få in en fot på

arbetsmarknaden. För att öka andelen som

omfattas av detta stöd föreslår regeringen nu att

stödet skall omfatta alla som varit öppet

arbetslösa eller i arbetsmarknadspolitiska

åtgärder i minst två år. Det är en utvidgning då

det tidigare förslaget krävde minst tre år. Det är

angeläget att arbetsförmedlingarna

fortsättningsvis prioriterar långtidsarbetslösa och

långtidsinskrivna. Utsatta grupper skall

prioriteras. Arbetsmarknadssituationen för

invandrare är särskilt problematiskt och

sysselsättningsgraden har fallit markant sedan

början av 1990-talet.

Genom en effektiv rehabilitering och

fördjupad samverkan skall fler

långtidssjukskrivna kunna återgå i arbete.

Genom rätten till vilande förtidspension ges

förtidspensionärer möjlighet att få pröva

eventuell arbetsförmåga.

Regeringen bedriver dessutom ett långsiktigt

arbete för att minska marginaleffekter och ta

bort fattigdomsfällor. Arbete har ett egenvärde

och ger självkänsla. Systemen bör utformas så att

utbildning och arbete lönar sig bättre.

Kompensation för egenavgifterna är en viktig del

i denna politik. I detta syfte har också

ekonomiskt utrymme skapats för att fr.o.m.

2001 stegvis igenomföra en allmän förskola och

maxtaxa inom barnomsorgen. Regeringen

kommer också att genomföra en översyn av de

familjeekonomiska stöden.

De höga marginaleffekter som finns i

kombinationen av skatte- och bidragssystemen

och kommunala avgifter utgör ett stort hot mot

integration och social rättvisa.

Marginaleffekterna drabbar särskilt hårt utsatta

grupper i samhället. De gör att människor inte

nämnvärt kan påverka sina ekonomiska

förhållanden genom att arbeta mer och öka sina

inkomster. Att ta kortvariga arbeten, att övergå

från arbetslöshet till arbete och att gå från deltid

till heltid lönar sig ibland inte alls.

Arbetslöshetsersättningens roll som

omställningsförsäkring måste säkerställas för att

den ökade efterfrågan på arbetskraft skall kunna

mötas. Inom Regeringskansliet pågår ett arbete

med att förtydliga kraven på omställning

samtidigt som de arbetslösas rättstrygghet

förstärks. Förslagen kommer att skickas ut på

remiss varefter regeringen avser att återkomma

till riksdagen.

Regeringen ser mycket allvarligt på den

alarmerande utgiftsutvecklingen inom

sjukförsäkringen. Detta gäller såväl ur ett

hälsoperspektiv som ur ett

arbetsmarknadsperspektiv med avseende på

tillgången på arbetskraft. Utgifterna för

sjukförsäkringen riskerar dessutom med den

nuvarande utvecklingen att tränga undan andra

viktiga statliga insatser.

Kompetenslinjen

Kunskap och utbildning är nyckeln till en hög

sysselsättning och tillväxt som inte sker på

bekostnad av ökade orättvisor och fördjupade

klyftor. Därför behövs fortsatta offensiva

investeringar i kunskap. Kunskap är en central

faktor för tillväxt, utveckling och modernisering.

Sverige skall konkurrera med kompetens och

välutbildad arbetskraft. Sverige skall vara en

ledande kunskapsnation.

Förskolan utgör det första steget i det

livslånga lärandet. Det är ett av skälen till att

regeringen skapat ett budgetutrymme för att

fr.o.m. 2001 stegvis genomföra en allmän

förskola och maxtaxa inom barnomsorgen.

Grundskolan och gymnasieskolan skall ge alla

elever en god grund för det livslånga lärandet.

Skolans viktigaste resurs är välutbildade lärare

och skolledare, som kan leda den pedagogiska

utvecklingen. Regeringen fortsätter att prioritera

arbetet med kvalitet och likvärdighet i skolan.

Kommunerna tillförs de närmaste åren ökade

resurser för att stärka skolan och öka

måluppfyllelsen. Dessutom medför den goda

tillväxten att kommunernas skatteinkomster

växer kraftigt.

Kunskapslyftet är nu inne på sitt tredje

verksamhetsår sedan starten hösten 1997. I dag

studerar över 200 000 i vuxenutbildning på

gymnasial nivå. Under femårsperioden fram till

2002 kommer Kunskapslyftet att ha nått över

800 000 nya studerande, varav majoriteten är

kvinnor. Genom Kunskapslyftet har

hundratusentals, i huvudsak tidigare arbetslösa,

fått möjlighet att öka sin kompetens och

förbättra sin ställning på arbetsmarknaden.

Utvecklingen på arbetsmarknaden och den

internationella konkurrensen kräver att fler har

en högskoleutbildning. Utbyggnaden av

högskolan fortsätter. Studiestödet reformeras

med början under 2001.

Målet för forskningspolitiken är att Sverige

skall vara en framstående forskningsnation, där

forskningen håller hög kvalitet och där

forskningsinsatserna ger utrymme för både

bredd och specialisering. Resurserna för

grundforskning ökas för att bidra till

kunskapssamhällets infrastruktur. Staten är

garant för fri grundforskning med långsiktig och

obunden finansiering.

Sverige behöver också fler forskarutbildade så-

väl för högskolans eget behov som för att möta

efterfrågan på forskarutbildade inom näringslivet

och i offentlig verksamhet. En successiv satsning

sker därför på grundforskning och

forskarutbildning. Anslagshöjningarna för 2000

används framför allt till att utveckla

verksamheten vid de nya universiteten.

Regeringen föreslår att ytterligare steg skall tas

i en grön skatteväxling. Genom att höja diesel-,

el- och kärnkraftsskatten kan en god miljö

gynnas samtidigt som medel tillförs

kompetensutveckling i arbetslivet. Hela Sverige

skall lära.

Generell välfärd för kvinnor och män

Målet för den generella välfärdspolitiken är

rättvisa och jämlika livsvillkor för kvinnor och

män. Den generella välfärden minskar klyftor

och gränser mellan olika samhällsgrupper och

fungerar som en sammanhållande kraft.

Barnbidraget leder till att många slipper bli

beroende av behovsprövade bidrag och därmed

hamna i en fattigdomsfälla. Den obligatoriska

försäkringen som utgår i från

inkomstbortfallsprincipen garanterar tryggheten

för en stor majoritet av människor.

Socialförsäkringen skapar drivkrafter för

arbete eftersom det är sysselsättningen som ger

delaktighet. De svenska socialförsäkringarna

främjar ett högt arbetskraftsdeltagande.

Föräldraförsäkringen har stora positiva effekter

för kvinnornas möjligheter att komma in och

stanna kvar på arbetsmarknaden. Det nya

pensionssystemet är ett annat bra exempel på

detta. Sverige har som ett av få länder reformerat

pensionssystemet. Det nya systemet är av stor

betydelse för tilltron till svensk ekonomi.

Hela Sverige skall växa

Den höga omvandlingstakten i näringslivet och

på arbetsmarknaden ställer nya krav på politiken

inom flera områden. För att kunna hantera

konsekvenser av de snabba

strukturförändringarna i samhället behöver

politiken bli mer långsiktig och bättre på att ta

till vara tillgängliga resurser. Politiken behöver

även på ett bättre sätt anpassas till varierande

regionala och lokala behov. De senaste årens

befolkningsminskning i flera regioner är ett

allvarligt hot mot en balanserad regional

utveckling och möjligheter för att uppnå

riksdagens regionalpolitiska mål. Regeringen har

därför tillsatt en parlamentarisk kommitté med

uppgift att lämna förslag om den framtida

inriktningen och utformningen av den framtida

regionalpolitiken.

Riksdagen beslutade om en ny regional

näringspolitik under våren 1998. Målet är att

utifrån de regionala förutsättningarna stimulera

en hållbar ekonomisk tillväxt som kan bidra till

fler och växande företag och därmed ökad

sysselsättning för både kvinnor och män.

Regionala tillväxtavtal är det bärande

instrumentet i den nya näringspolitiken.

Tillväxtavtalen innebär en samordnad tillväxt-

och sysselsättningspolitik under stort regionalt

och lokalt inflytande. Den första avtalsperioden

omfattar perioden 2000 2002.

Samtliga län har tagit fram utkast till regionala

tillväxtavtal. Arbetet med tillväxtavtalen har lett

till att breda partnerskap har etablerats.

Näringslivets engagemang är stort. De åtgärder

som prioriteras spänner över ett stort antal

ämnesområden. Utbildning,

kompetensutveckling och företagsfrämjande

åtgärder dominerar. Flertalet län har lämnat

förslag som syftar till att förbättra samordningen

av insatser mellan olika politikområden och att

öka statliga myndigheters engagemang i

processen.

Regeringen tydliggör nu förutsättningarna för

berörda statliga myndigheter och organ inför

deras förhandlingar med partnerskapen om

genomförande och finansiering av tillväxtavtalen.

I budgetpropositionen föreslås bl.a. att

arbetsmarknadspolitiken blir mer

tillväxtorienterad. Vidare klarläggs hur vissa

nationella program, t.ex. för utveckling inom

storstadsregionerna samt näringslivsutveckling i

Östersjöregionen, knyts an till tillväxtavtalen.

Regionalpolitiken och de nya

strukturfondsprogrammen skall samordnas med

genomförandet av tillväxtavtalen för att ge större

effekt.

Sverige en ledande IT-nation

Sverige skall stärka sin ställning som en av de

ledande IT-nationerna. I regeringens vision om

det digitala Sverige används den nya

informationstekniken av alla. Ingen lämnas

utanför, varken gamla, arbetslösa,

funktionshindrade eller andra.

Informationstekniken ökar människors frihet

att välja bostad, arbete och studier. Därmed

motverkas dagens regionala obalanser. IT gör

företagen mer effektiva och ger näringslivet ökad

internationell slagkraft. IT-utvecklingen leder

också till att nya företag uppstår och att nya

arbetstillfällen skapas.

Regeringen kommer att vidta en rad åtgärder

för att stärka Sveriges position som en

världsledande IT-nation. Tre områden är

prioriterade: regelverken, utbildningen och

infrastrukturen.

Det måste finnas tydliga spelregler och hög

säkerhet. Elektroniska affärer skall stimuleras.

Regler som förhindrar utvecklingen av ett

digitalt samhälle skall tas bort.

I det digitala samhället är kunskap en

strategisk resurs. En fortsatt satsning görs därför

på utbildning och kompetensuppbyggnad.

Insatserna skall ske både på bredden i t.ex.

skola och företag och på spetskompetens

genom högskoleutbildning och forskning.

Sverige skall ta tillvara och bygga vidare på de

framgångar som vi nu har bl.a. genom[REDACTED_EFTERNAMN],

Telia. och de nya små växande IT-företagen.

Informationsteknikens betydelse för Sveriges

konkurrenskraft framgår bl. a. av den kraftiga

expansionen av företagens IT-investeringar och

tillväxten inom IT-sektorn under 1990-talet. Det

är av särskild betydelse för den regionala

tillväxten och de mindre företagens

utvecklingskraft och konkurrensförmåga.

En hög teknisk tillväxt och internationell

konkurrenskraft är en förutsättning för stark

ekonomisk tillväxt. En väl utvecklad IT-infra-

struktur har stor betydelse för att svenska

företag skall bibehålla sin framskjutna position

både som IT-användare och som producenter av

program och exempelvis

telekommunikationsprodukter. IT-

infrastrukturen är väsentlig för hela näringslivets

utveckling. Regeringen avser att fortlöpande ta

initiativ inom området och avser även att

återkomma i den IT-proposition som planeras

till början av år 2000.

Regeringen anser att staten har ett ansvar för

att en väl fungerande IT-infrastruktur finns

tillgänglig genom att möjliggöra investering i

öppen ledning, som säkerställer konkurrens

mellan skilda operatörer. Detta kan t.ex. ske i

form av ett stomnät mellan landets alla

kommuner som ett första steg mot högre

kapacitet i nätet som helhet. Det kräver nya

investeringar i bredbandig IT-infrastruktur vilket

kan ske både i privat och offentlig regi.

1.4.2 En uthållig tillväxt

Produktmarknaderna spelar en central roll i en

politik för uthållig tillväxt. Väl fungerande

marknader förbättrar de långsiktiga

tillväxtförutsättningarna ytterligare.

Ökad konkurrens leder till snabb

produktivitetstillväxt, hög standardutveckling

och ett internationellt konkurrenskraftigt

näringsliv. Detta främjar en hög sysselsättning.

Konkurrensen gynnar också konsumenterna i

form av lägre priser, bättre kvalitet och större

urval av varor och tjänster. En ökad konkurrens

bidrar till att motverka de tendenser till ökat

inflationstryck som kan uppkomma när

efterfrågan i ekonomin är hög.

En rad strukturreformer har genomförts

under 1990-talet som påverkar stora delar av den

svenska ekonomin:

- En konkurrenslag som innehåller ett

uttryckligt förbud mot

konkurrensbegränsande samarbete mellan

företag och missbruk av dominerande

ställning har införts.

- En elmarknadsreform har genomförts.

Produktion och försäljning av el har

omvandlats till konkurrensmarknader.

- Sverige har idag en av Europas mest

avreglerade telemarknader. Post- och

Telestyrelsens agerande har medfört sänkta

samtrafikavgifter för mobiltelefoni, vilket

bör leda till ännu bättre konkurrens.

- Postens ensamrätt till brevbefordran har

slopats och en rad följdreformer har

genomförts för att öka andra aktörers

tillgänglighet till den postala infrastrukturen.

- Inrikesflyget, järnvägstransporterna och den

långväga busstrafiken har avreglerats.

- En lag om offentlig upphandling har

tillkommit.

- Rådet för konkurrens på lika villkor mellan

privat och offentlig sektor har inrättats i

syfte att förbättra konkurrensen mellan

privata och offentliga aktörer.

- Inom EU har Sverige bland de lägsta

nivåerna på statsstöd till företag.

Regeringens arbete med att förbättra

konkurrensen och öka effektiviteten på varu-,

tjänste- och finansmarknaderna kommer att

fortgå med oförminskad styrka:

- Flera branscher kännetecknas i dag av

bristande konkurrens. Regeringen har

uppdragit åt Konkurrensverket att närmare

kartlägga, analysera och utvärdera hur

konkurrensförhållandena utvecklats på den

svenska marknaden under 1990-talet.

Regeringen avser att i en särskild

proposition återkomma med konkreta

förslag om hur konkurrensen skall öka

samtidigt som konsumentens ställning

stärks.

- De få kvarvarande hinder för konkurrens i

gränslandet mellan offentlig och privat

verksamhet skall undanröjas. Statskontoret

har fått i uppdrag att snarast se över hur de

statliga myndigheterna agerar på

konkurrensutsatta marknader.

- En väl fungerande konkurrens inom bygg-

sektorn är av stor betydelse för att minska

risken för ökat inflationstryck. Den kan

dessutom leda till att boendekostnaderna

blir lägre även i det nuvarande

bostadsbeståndet.

Byggkostnadsdelegationens fortsatta arbete

skall intensifieras och fokuseras enligt de

tilläggsinstruktioner som regeringen

överlämnade till delegationen i maj.

Byggkostnaderna skall sänkas och

konkurrensen på bygg- och

byggmaterialmarknaden förstärkas.

- Eventuella hinder för en fortsatt snabb

ökning av bostadsbyggandet i de expansiva

regionerna bör undanröjas. På regeringens

uppdrag har länsstyrelserna i

tillväxtregionerna tillsammans med berörda

kommuner kartlagt och analyserat plan- och

markberedskapen och vad som kan göras för

att klara ett ökat bostadsbyggande.

- Sveriges deltagande i den inre marknaden

ger konsumenterna ett bredare utbud och

lägre priser. Regeringen arbetar för att

ytterligare stärka konsumentintresset i

handelspolitiken bl.a. genom ökad

importkonkurrens. Ett exempel på detta är

frågan om utvidgad parallellimport.

- Regeringen har nyligen gett i uppdrag åt

Statistiska centralbyrån att undersöka

prisskillnaden mellan svenska och utländska

varor. Underlaget kommer att utgöra en

viktig bas för regeringens fortsatta

ansträngningar att sänka prisnivån i Sverige.

En förutsättning för det civila samhällets

utveckling är att rättsväsendet fungerar väl.

Rättsväsendet befinner sig mitt i en period av

reformarbete. Regeringens ambition är att med

fortsatt kraft driva moderniseringen,

förändringen och effektiviseringen av

rättsväsendet. Regeringen avser därför att i 2000

års ekonomiska vårproposition återkomma till

riksdagen när det gäller vilka ytterligare

resursförstärkningar som behövs för att fullfölja

statsmakternas intentioner i fråga om

utvecklingen av rättsväsendet.

De svenska produktmarknaderna är starkt

beroende av den internationella omgivningen.

För att effektivisera produkt- och

kapitalmarknaderna måste det ske ett ökat

samarbete inom EU om fortsatta reformer på

dessa marknader.

Det är viktigt att fördelarna av den inre

marknaden kommer EU:s konsumenter till del

på ett tydligt sätt genom lägre priser, ökat urval

och bättre kvalitet på produkter och tjänster. De

svenska miljö- och konsumentintressena skall tas

tillvara.

Sverige är mycket positiv till EU-samarbetet

kring reformer av produkt- och

kapitalmarknader, den s.k. Cardiff-processen.

Syftet är att förbättra den inre marknadens

funktionssätt. EU:s medlemsländer skall årligen

presentera rapporter om hur viktigare inhemska

marknader fungerar, vilka reformer som

genomförts, identifiera återstående brister för

effektiv konkurrens och slutligen presentera det

fortsatta reformarbetet.

En viktig marknad för Sverige är

Östersjöregionen som har goda förutsättningar

att bli en dynamisk tillväxtregion och

marknadsplats även i ett globalt perspektiv. Till

regionen räknas även Öresundsregionen där den

nya fasta förbindelsen över sundet möjliggör

ytterligare integration och ekonomisk aktivitet

över nationsgränserna. Genom sitt läge i

förhållande till kontinentala Europa,

tillväxtmarknaderna österut samt övriga Norden

bör Öresundsregionen kunna få stor betydelse

för utvecklingen i hela Östersjöområdet.

Hållbara Sverige

Regeringens övergripande mål för miljöpolitiken

är att till nästa generation kunna lämna över ett

samhälle där de stora miljöproblemen i Sverige är

lösta. Sverige skall vara ett föregångsland i

omställningen till hållbar utveckling.

Omställningen till ett ekologiskt hållbart sam-

hälle skapar en sysselsättningspotential. Denna

skall tas till vara. Framsynta krav på att skydda

naturen och människors hälsa och att gradvis öka

resurseffektiviteten skapar tryck på teknisk

utveckling och ger därmed möjligheter för ny

företagsamhet. Det bidrar till det

omvandlingstryck som driver på den

ekonomiska utvecklingen. Därmed kan

ytterligare resurser avsättas för en hållbar

utveckling.

Den ekonomiska politiken måste därför

kombineras med en effektiv miljöpolitik baserad

på såväl en skarp och tydlig lagstiftning som på

ekonomiska styrmedel och andra stimulanser.

Regeringens förslag på skatteområdet om grön

skatteväxling är en del i denna strategi.

Arbetet med att ställa om Sverige till ett

föregångsland för den ekologiska hållbarheten

skall fortgå och följs upp årligen genom

skrivelser som presenteras i anslutning till

budgetpropositionen. Årets skrivelse presenteras

i början av oktober. Skrivelsen kommer att

innehålla en redovisning av vilka åtgärder som

har vidtagits och en bedömning av vilka effekter

de har haft för omställningsarbetet.

Redovisningen innefattar också en

sammanställning av nya åtgärder som följer av

förslag som regeringen presenterat i

propositioner som lagts under året eller i

samband med andra beslut.

Anslagen för miljöpolitiken har ökat.

Kommunerna är brett engagerade genom bland

annat de lokala investeringsprogrammen.

Energiöverenskommelsen innebar ett stort

investeringsprogram för att ställa om

energisektorn. Ytterligare åtgärder gäller

forskning, teknikutveckling och miljöanpassad

upphandling, främjandet av export av svensk

miljöteknik, osv. Alla samhällssektorer är

berörda och samarbetet med näringslivet i dessa

frågor måste intensifieras.

Det internationella samarbetet inom bl.a. EU

är centralt. Arbetet med att skydda miljön,

stimulera lokala initiativ och främja

kretsloppstänkandet skall fortsätta. Åtgärder för

ekologisk hållbarhet skall stimulera teknisk

utveckling och nyföretagande och därmed också

samtidigt stärka ekonomi och sysselsättning.

Under de senaste två åren har regeringen gjort

stora satsningar på bl.a. naturvård,

miljöövervakning, marksanering och

miljöforskning.

Regeringen föreslår ytterligare åtgärder för att

stimulera omställningen till ett Hållbart Sverige:

- Ytterligare 20 miljoner kronor till

kalkningsverksamheten.

- Ytterligare 20 miljoner kronor till

biotopskyddet för att uppnå en god balans

mellan de olika statliga insatserna för att

bevara den biologiska mångfalden i skogen.

- Ytterligare 3 miljoner kronor till Kemikalie-

inspektionen.

- 500 miljoner kronor till ett sexårigt

samarbete med svenska biltillverkare för

forskning och utveckling av teknik för

framtidens miljövänliga fordon.

- 5 miljoner kronor till särskild satsning för

att underlätta svenska företags export av

varor och tjänster med hög miljöprestanda.

- Ett tidsbegränsat investeringsstöd till

termisk solvärme införs under förutsättning

att man kan åstadkomma ett avtal mellan

staten och solvärmebranschen. Inom ramen

för avtalet bör principer utformas för

åtgärder för att sänka kostnaderna för

tekniken.

Gröna nyckeltal

Som ett av de första länderna i världen

presenterade regeringen gröna nyckeltal i den

ekonomiska vårpropositionen. Gröna nyckeltal

är ett av regeringens instrument att följa det

övergripande målet för det miljöpolitiska arbetet

att till nästa generation kunna lämna över ett

samhälle där de stora miljöproblemen är lösta.

Nyckeltalen kan användas som vägledning för

politiska beslut och som underlag för

samhällsdebatt på samma sätt som de

ekonomiska nyckeltalen.

Utvecklingen av nyckeltal är en process där

nyckeltalen måste anpassas efter de mål de avser

följa, relevanta miljöproblem och

samhällsutvecklingen i övrigt. Regeringen

kommer därför att fortsätta arbetet med att

vidareutveckla nyckeltalen. Regeringen studerar

även möjligheterna att i framtiden presentera

prognoser för vissa av nyckeltalen. Regeringen

avser också att regelbundet presentera gröna

nyckeltal för riksdagen.

Den ekonomiska utvecklingen skall vara

ekologiskt hållbar. I vissa fall finns goda

möjligheter att nå fastställda miljökvalitetsmål

utan väsentliga kostnader eller uppoffringar. I

andra fall är det väsentligt svårare och förenat

med stora kostnader. Sambandet mellan miljö

och tillväxt är inte entydigt. Regeringen anser det

angeläget att undersöka hur sambanden ser ut

och har därför tillsatt en särskild utredning för

översyn av sambandet mellan tillväxt och miljö

samt utredning av behov av åtgärder för en

effektivare användning av naturresurser i syfte

att nå en hållbar utveckling .

Energianvändningen i Sverige de senaste 30

åren visar att den tekniska utvecklingen

möjliggjort en stabil nivå på energianvändningen

samtidigt som en ekonomisk tillväxt har skett.

Detta visas i nedanstående diagram.

Diagram 1.5 Total energianvändning resp. BNP 1970

1996

1991 års priser

Energianvändningen har en stark koppling till

flera miljöproblem, där sättet att producera

energin har stor betydelse. En fortsatt förbättrad

effektivitet i användningen av energi är också

nödvändig för att en positiv ekonomisk

utveckling skall kunna förenas med minskade

miljöproblem. Ökad energieffektivitet och

övergång till miljövänliga energislag kan

stimuleras på flera sätt, bland annat genom en

ökad användning av ekonomiska styrmedel.

Regeringens förslag i budgetpropositionen om

en grön skatteväxling är ett led i ett sådant

arbete.

Energianvändningen är ett av de elva gröna

nyckeltalen som beskrivs under utgiftsområde 20

 Allmän miljö- och naturvård . Där presenteras

ytterligare gröna nyckeltal som alla beskriver en

utveckling i samhället inom områden av stor

betydelse för miljön.

1.5 Rättvisa skatter för vård, skola

och omsorg

Skatternas främsta syfte är att finansiera

välfärden. Ytterst bestäms nivåerna på

skatteuttaget av samhällets välfärdsambitioner.

Väljer medborgarna ett välfärdssamhälle med bra

vård, skola och omsorg för alla, trygga

försäkringar mot inkomstbortfall vid sjukdom

och arbetslöshet, en bra utbildning för alla o.s.v.

 då måste erforderliga skatter tas ut för att

finansiera välfärden.

1.5.1 Vård, skola och omsorg

Regeringen har sedan den tillträdde 1994

konsekvent prioriterat vård, skola och omsorg. I

takt med framgångarna i saneringen av de

offentliga finanserna har ökade resurser kunnat

tillföras den kommunala sektorn. Den goda

tillväxten medför dessutom att den kommunala

sektorn får markant ökade skatteintäkter de

närmaste åren

I år är statsbidragen till kommuner och

landsting 16 miljarder kronor högre än de var

1996. Regeringen föreslår i enlighet med tidigare

aviseringar att statsbidragen nästa år höjs med

ytterligare 4 miljarder kronor. Därutöver får

kommuner och landsting i enlighet med tidigare

beslut ytterligare 1,3 miljarder kronor både 1999

och 2000 genom att de 200 kronor i statlig

inkomstskatt som alla löntagare betalar förs över

till den kommunala sektorn. Sammanlagt innebär

det att vård, skola och omsorg 2000 tillförs 21,3

miljarder kronor.

För 2001 har regeringen aviserat att ytterligare

4 miljarder kronor kommer att tillföras

kommuner och landsting.

Regeringen föreslår nu att ytterligare en

miljard kronor tillförs vård- och omsorgssektorn

redan 2001. Därutöver förelås nu att de 200

kronor i statlig inkomstskatt som alla löntagare

betalar omförs till den kommunala sektorn även

2001, vilket innebär 1,3 miljarder kronor.

Dessutom föreslås att ytterligare 0,7 miljarder

kronor tillförs anslaget för särskilda insatser för

kommuner och landsting. Därmed kommer

vården, skolan och omsorgen att tillföras

sammanlagt 27 miljarder kronor mer 2001

jämfört med 1996. I detta belopp ingår en viss

finansiering för att stegvis genomföra en allmän

förskola och en maxtaxa i barnomsorgen.

Vården, skolan och omsorgen prioriteras.

Sammantaget ger detta goda förutsättningar för

fler jobb och en ökad kvalitet på den svenska

välfärden.

Försvarsuppgörelsen innebär dessutom att

totalt ca 8 miljarder kronor bedöms kunna

frigöras för insatser inom vård- och

omsorgssektorn under perioden 2002 2004. Av

dessa resurser skall en första miljard kronor

utbetalas 2002, 3 miljarder kronor 2003 och 4

miljarder kronor 2004.

Även om utvecklingen i den kommunala

sektorn i sin helhet är god finns det en grupp

kommuner och landsting som halkar efter.

Många kommuner och landsting har ekonomiska

problem på grund av utflyttning, obalanser i

åldersstrukturen, fortsatt hög arbetslöshet och

låg tillväxt. Detta är yttre strukturella faktorer

som till stor del inte går att påverka, men som

delvis kompenseras genom det nuvarande

utjämningssystemet för kommuner och

landsting. För dessa kommuner och landsting

kan krävas särskilda insatser.

Regeringen har därför inrättat en delegation

som skall bereda ärenden om stöd till vissa

kommuner och landsting för åtgärder så att de

kan nå ekonomisk balans. Sedan tidigare används

en del av de ökade resurserna till särskilda

insatser i vissa kommuner och landsting.

Regeringen föreslår nu att resurserna för detta

ändamål ökas med 700 miljoner kronor år 2001.

År 2000 och 2001 kommer de sammanlagt att

uppgå till ca 4 miljarder kronor.

Många kommuner har ekonomiska problem

trots att man effektiviserat verksamheten och har

höga skatter på grund av utflyttning och stora

bestånd av outhyrda lägenheter. Generellt höjda

statsbidrag är emellertid inte alltid verkningsfulla

för att stödja just de kommuner och landsting

som har de största ekonomiska problemen.

Staten kan aldrig överta det ansvar som åligger

kommunerna att tillse att medborgarnas vilja

genomförs beträffande de kommunala skatterna

och den kommunala servicen. Skatteintäkterna

utgör omkring två tredjedelar av de totala

inkomsterna, resten utgörs av kommunala

avgifter och av statsbidrag.

Därför är långsiktigt ökade skatteinkomster

som uppstår genom tillväxt och ökad

sysselsättning viktigare för kommunernas

ekonomi än ökade statsbidrag. En god

utveckling av Sveriges ekonomi innebär att

kommunernas inkomster ökar. En ökad privat

sysselsättning bidrar till en direkt och kraftig

förstärkning av kommunernas och landstingens

resurser. Den goda tillväxten innebär att

kommunernas och landstingens skatteinkomster

beräknas öka med omkring 25 miljarder kronor

2000 och med ytterligare omkring 16 miljarder

kronor 2001.

Genom bidragen till vården, skolan och

omsorgen omfördelas stora belopp över livet och

mellan grupper. I den fördelningspolitiska

redogörelsen i bilaga 4 behandlas

fördelningseffekterna av den offentliga

konsumtionen.

Resultaten visar att de resurser som fördelas

genom offentliga tjänster bidrar till en jämnare

fördelning. Resurserna är högre för personer

med låg ekonomisk standard än för välbeställda.

Kvinnor gynnas mer än män i den offentliga

sektorn. De offentliga tjänsterna omfördelar

dessutom inkomster över livet. En omfördelning

sker från de välbeställda till de ekonomiskt svaga.

Skillnaderna i utnyttjande av barnomsorgen

mellan olika grupper har minskat under 1990-

talet. Barnomsorgen utnyttjas fortfarande i något

högre grad av välutbildade föräldrar. Ändå

innebär barnomsorgssubventioner som

finansieras med skatter en omfördelning från

välbeställda föräldrar till dem med låga

inkomster. Förskoleverksamheten stimulerar

och utvecklar barn. Den underlättar för föräldrar

att förena barn, arbete och studier. Det är en

politik för barns utveckling, för arbete och

jämställdhet, för tillväxt och rättvisa som

intresserar allt fler andra länder.

De nuvarande barnomsorgsavgifterna för

dock med sig problem. De inkomst- och

tidsberoende avgifterna minskar många

föräldrars möjlighet att påverka sin ekonomi.

Ofta lönar det sig dåligt för arbetslösa föräldrar

att börja arbeta, att ta korttidsjobb eller att gå

från deltidsarbetande till heltid. Regeringen har

därför skapat ett utrymme för att fr.o.m. 2001

stegvis genomföra en allmän förskola och en

maxtaxa i barnomsorgen.

Kunskap och utbildning är i den nya globala

ekonomin avgörande för tillväxt, sysselsättning

och rättvisa. Utbildningen är nyckeln till en

långsiktig politik för rättvisa och jobb. Den har

en stor betydelse för den framtida lönen,

utvecklingen och risken för arbetslöshet. För att

korrigera de bakomliggande orsakerna till en

ojämn inkomstfördelning är det effektivare med

en jämnare spridning av utbildningsmöjligheter

och kunskaper än att omfördela ekonomiska

resurser i efterhand. En gymnasieskola för alla,

fler högskoleplatser i hela landet, kunskapslyft

och ett reformerat studiemedelssystem bidrar till

att ge alla mer likvärdiga möjligheter.

Analyserna visar att de stora satsningarna har

medfört att klyftan i antalet utbildningsår

minskat markant de senaste åren. Sverige har en

jämnare fördelning av kunskaper än de flesta

andra länder. Utbildningssubventionerna för

grundskola och gymnasium är rättvist fördelade.

De är lika stora för föräldrar med olika

inkomster och social bakgrund.

Ett stort problem är att snedrekryteringen till

den högre utbildningen består. Subventionerna

till högskolan gynnar därför främst barn till

högutbildade och tjänstemän. Det kompenseras

delvis av att subventionerna i

arbetsmarknadsutbildning och vuxenutbildning

gynnar dem med lägre utbildning och inkomster.

Totalt sett får dock barn till personer med lägre

utbildning något lägre utbildningssubventioner

än barn till högutbildade.

Social rättvisa kan aldrig nås om gamla och

sjuka får stå tillbaka, om deras livsvillkor

försämras och om vården gynnar den som har

goda resurser. Det finns oroande tecken. De

stora skillnaderna i dödlighet och ohälsa mellan

olika sociala grupper minskar inte. Det finns

forskning som tyder på att välutbildade och

höginkomsttagare numera utnyttjar vården mer

än andra och detta även med hänsyn till

hälsoskillnader.

Men livslängden ökar och åtskilliga

indikatorer pekar på en bättre folkhälsa. Det

mest grundläggande i livet, livslängden, är allt

jämnare fördelad. Allt färre dör i förtid.

Subventionerna för sjukvård och äldreomsorg är

betydligt högre för låginkomsttagare än

välbeställda. Allt talar dessutom för att behoven

av offentliga tjänster ökar till följd av att Sveriges

befolkning blir äldre.

Tabell 1.8 Ökade resurser till vård, skola och omsorg

Miljarder kronor

1997

1998

1999

2000

2001

2002

1997 års ekonomiska vårproposition

4

8

8

8

8

8

Budgetpropositionen för 1998

4

8

8

8

1998 års ekonomiska vårproposition

4

4

4

4

4

Budgetpropositionen för 1999

1,3

2

2

1999 års ekonomiska vårproposition

1,3

2

3

Budgetpropositionen för 2000

31

Summa

4

12

17,3

21,3

272

252

Skatteintäkter jämfört med 19963

 1

5

13

38

54

57

1 1 vårdmiljard+1,3 miljarder kronor för 200-kronan +0,7 miljarder kronor för

särskilda insatser

2 I detta belopp ingår en viss finansiering av införandet av en maxtaxa inom

barnomsorgen samt allmän förskola

3 På grund av skattereduktion för egenavgifterna ändras såväl skatteintäkten som

 statsbidrag. Detta har ej beaktats i tabellen för en rättvis jämförelse.

Utbetalda skattemedel,

exklusive statsskatten om 200 kronor

Regeringen prioriterar en bred och långsiktig

rättvisepolitik. Den syftar både till en jämn

fördelning och förbättringar för de mest utsatta.

Den innefattar medborgarnas grundläggande

livsvillkor i vid mening och en utjämning av de

ekonomiska resurserna. Den ger stor tyngd till

en rättvis vård, skola och omsorg med god

kvalitet.

1.5.2 Skatter för jobb och rättvisa

De överskott som nu uppstår i de offentliga

finanserna är resultatet av en ansvarsfull och

målmedveten politik som syftat till att rädda

välfärdssamhället. Alla medborgare har fått bära

tunga bördor när skatter höjts och besparingar

genomförts för att rädda välfärden.

I takt med att de offentliga finanserna har

utvecklats positivt har det skapats utrymme för

att kompensera flera av de åtgärder i saneringen

som drabbade även de mest utsatta grupperna.

Ersättningsnivån i arbetslöshets-, föräldra- och

sjukförsäkringen har höjts till 80 procent,

pensionerna har höjts, speciella åtgärder för de

sämst ställda pensionärerna har vidtagits,

barnbidragen har höjts och beslut har fattats om

ytterligare höjningar. Dessutom har värnskatten

avvecklats i enlighet med riksdagsbeslutet hösten

1994. Justeringar har också gjorts i exempelvis

fastighetsskatten.

Som en följd av budgetsaneringen har

brytpunkten för statlig skatt inte räknats upp i

den takt som ursprungligen var avsikten och

egenavgifterna har höjts för alla löntagare. När

ett utrymme nu växer fram, prioriterar

regeringen därför att sänka skatten på ett sådant

sätt att den kompenserar löntagarna för de

egenavgifter som även framdeles kommer att tas

ut eftersom de nu är en del av det nya

ålderspensionssystemet. Löntagarna bör få en

återbäring på de skattehöjningar som

egenavgifterna i själva verket har inneburit.

Denna åtgärd sänker marginalskatterna för låg-

och medelinkomsttagare och har dessutom en

positiv fördelningsprofil eftersom egenavgifterna

är en tyngre börda för låginkomsttagare än för

andra.

För att ytterligare förbättra de

fördelningspolitiska effekterna föreslår

regeringen för 2000 dessutom en förlängning av

den temporära skattereduktionen riktad mot

låginkomsttagare. Avsikten är att en förlängning

skall ske för åren därefter. En alternativ metod

för att åstadkomma ett likvärdigt resultat kan

dock komma att övervägas. Regeringen föreslår

dessutom för 2000 en sänkning av

fastighetsskatten för hyreshus till 1,2 procent.

Förslaget om sänkta skatter gynnar den kom-

munala sektorn genom att öka tillväxten och de

kommunala skatteintäkterna. Regeringens

förslag innebär att en fjärdedel av egenavgifterna

ej blir avdragsgilla och samtidigt kompenserade

genom en skattereduktion. Därmed uppnås två

effekter. En fjärdedel av egenavgifterna

neutraliseras för alla som betalar dem samtidigt

som den kommunala sektorns skatteintäkter

ökar. Statsbidragen för kommunerna sänks i

motsvarande grad. Resultatet är neutralt för

kommunerna.

Dessutom innebär förslaget ökat stöd för

arbetslinjen genom att arbetsutbud och

arbetsmarknadsdeltagande främjas, vilket ökar

sysselsättningen och tillväxten ytterligare. När

inkomsterna ökar i samhället växer även

skatteinkomsterna för kommuner och landsting.

För att undvika att en kompensation för

egenavgifterna innebär att fler löntagare kommer

att betala statlig inkomstskatt föreslås samtidigt

att skiktgränsen för den statliga inkomstskatten

höjs. På sikt bör skiktgränsen höjas så att

målsättningen om att endast 15 procent av

skattebetalarna skall omfattas av den statliga

inkomstskatten uppfylls.

Regeringen har under våren bedrivit samtal

med övriga riksdagspartier för att undersöka om

det finns förutsättningar för en bred förankring

av en kommande skattereform. Regeringen avser

att under hösten fortsätta skattesamtalen för att

inom ramen för en fortsatt ansvarsfull

budgetpolitik stärka rättvisan och tillväxten i

Sverige.

Grön skatteväxling

Miljörelateringen av skattesystemet fortsätter.

De första stegen i en grön skatteväxling togs i

samband med skattereformen 1990 1991.

Regeringen föreslår nu ett ytterligare steg i en

grön skatteväxling. Dieselskatten föreslås från

den 1 januari 2000 höjas med 25 öre, elskatten

med 1 öre och kärnkraftsskatten med 0,5 öre.

Detta ger ökade skatteintäkter på i

storleksordningen 1,7 miljarder kronor.

Dessa ökade resurser används för två ändamål.

Dels för skattereduktion i samband med

individuell kompetenshöjning i arbetslivet och

dels för att skattemässigt likställa jordbruket

med industrin.

Sverige tar därmed ett ytterligare steg i att

strukturera omställningen till ett ekologiskt

hållbart samhälle.

I en särskild proposition föreslår regeringen

en ändring av förmånsbeskattningen av

miljöbilar för att på så sätt underlätta

introduktionen av nya bränslen och ny teknik i

personbilar. Vidare höjs fordonsskatten för

bussar, vilket tidigare aviserats i den

transportpolitiska propositionen. Därmed

uppnås neutralare konkurrensförhållanden

mellan olika transportslag.

Inom Regeringskansliet bedrivs ett arbete som

syftar till en övergripande reform av

energibeskattningen. Arbetet har som

utgångspunkt den principskiss som togs fram i

Skatteväxlingskommitténs betänkande.

Energibeskattningens miljöstyrande effekter är

en viktig aspekt i arbetet. På grundval av detta

arbete kommer energibeskattningen att

diskuteras i de pågående skattesamtalen mellan

regeringen och riksdagspartierna.

Skattepolitik för företagsamhet

En rad åtgärder föreslås för att stimulera

företagsamheten i Sverige.

Reserveringsmöjligheterna ökas genom att

avdragstaket för periodiseringsfondsavsättningar

höjs från 20 till 25 procent av inkomsten för

aktiebolag och andra juridiska personer. För

enskilda näringsidkare och handelsbolag höjs

taket från 25 till 30 procent. Dessutom förlängs

avsättningstiden från fem till sex år. Jordbrukets

energibeskattning likställs med vad som gäller

för annan industri. Flertalet av de så kallade

stoppreglerna för fåmansföretagare föreslås

avskaffas.

Kupongskatten för utdelning på

näringsbetingade aktier till utländska ägare

avskaffas från årsskiftet för att inte utländska

investeringar i Sverige skall missgynnas i

förhållande till investeringar i andra länder.

Regeringen avser också att föreslå en lättnad i

beskattningen av utländska experter. Regeringen

kommer under hösten att föreslå att

dröjsmålsavgift vid betalning av tull skall sänkas.

Reglerna vid beskattning av fåmansföretag, de

s.k. 3:12 reglerna, kommer att ses över.

Sverige stödjer aktivt ansträngningarna att

bekämpa skadlig skattekonkurrens, d.v.s. att

motverka att länder vid sidan om det ordinarie

skattesystemet erbjuder särskilda skatteförmåner

för att locka till sig företag från andra länder.

Inom EU har Sverige bidragit till att en s.k.

uppförandekod har antagits för

företagsbeskattningen. Vidare har på svenskt

initiativ ett operativt samarbete inletts på

skatteområdet mellan Östersjöländerna och

Norge. Syftet är att genom samordning försöka

förbättra skattekontrollen i regionen.

1.6 Fördelningseffekter

Sverige har en jämnare fördelning av inkomster

än nästan alla andra länder. Barn i Sverige har en

bättre relativ ekonomisk standard än i de flesta

andra länder. Andelen hushåll med en svag

ekonomi är förhållandevis låg. De äldre har

jämförelsevis mycket god ekonomisk standard.

Men under 1990-talet har inkomstklyftorna

fortsatt att öka. De ekonomiskt välbeställda får

en större del av de disponibla inkomsterna. Fler

har låga inkomster och behöver socialbidrag.

Liknande tendenser finns i många andra

länder, exempelvis i Norge och Finland.

Globalisering, teknologiska förändringar och

ökad konkurrens skapar nya

fördelningsproblem. De med högre utbildning

har arbete och får allt högre löner. Personer med

kortare utbildning och brist på yrkeserfarenheter

riskerar att bli långvarigt beroende av sociala

ersättningar.

Den ökade spridningen i marknadsinkomster

har hittills till stor del kompenserats av det

ekonomiska trygghetssystemen och utjämning

via skattesystemet. Regeringens förslag om

sänkta skatter till låg- och medelinkomsttagare

skall ses i ljuset av detta.

De höjda barnbidragen och studiebidragen

och förslagen om sänkta skatter 2000 har en

gynnsam fördelningsprofil. Sammantaget gynnas

framförallt hushåll med en låg ekonomisk

standard (diagram 1.6). Den femtedel av

hushållen som har lägst ekonomisk standard

(decilgrupp 1 och 2) får en ökning av den

disponibla inkomsten med över ca 2,6 procent

medan den femtedel av befolkningen som har

högst standard (decilgrupp 9 och 10) får en

ökning med ca 1,5 procent. Förslaget gynnar

kvinnor något mer än män.

Diagram 1.6 Förändring i disponibel inkomst, justerad för

försörjningsbörda, till följd av höjda barnbidrag och sänkta

skatter 1 januari 2000

Decilgrupp

Diagram 1.7 Förändring i disponibel inkomst för män

och kvinnor

Procent

Men fördelningspolitik handlar inte bara om att

omfördela inkomster genom skatter och

transfereringar. Alltför många människor har

inte arbete. De är utestängda från den sociala

gemenskap som ett arbete skapar och saknar

ekonomiskt oberoende.

Nu ökar sysselsättningen och tillväxten.

Hushållens inkomster och kvaliteten i

utbildning, vård och omsorg förbättras. Men

fortfarande försörjs nära var tionde i

förvärvsaktiv ålder varaktigt med sociala

transfereringar. En rättvis fördelning kan nås

bara när alla arbetar efter sin förmåga.

Regeringens långsiktiga arbete för att ta bort

fattigdomsfällor och minska marginaleffekter

fortsätter. Det är viktigt också för en väl

fungerande lönebildning. Arbete och utbildning

skall löna sig bättre.

Den minskade arbetslösheten ger både en

jämnare fördelning av arbetsinkomster och

bättre resurser för att stödja de sämst ställda.

Ökad sysselsättning är avgörande för att

motverka ökade inkomstklyftor.

Politiken för rättvisa grundas på utbildning,

arbete och den generella välfärden. Människors

förutsättningar och livets risker är ojämnt

fördelade. Det klarar inte marknaden av att

utjämna. Den generella välfärden ger alla

likvärdig tillgång till offentliga tjänster oavsett

plånbok, bostadsort och social bakgrund. Det

utjämnar faktiska levnadsförhållanden. Om alla

har goda möjligheter till bra utbildning ger det

en jämn fördelning av kunskaper. Behov, inte

ekonomiska förhållanden, bestämmer vården

och omsorgen. Det utjämnar livsvillkoren mellan

friska och sjuka eller funktionshindrade. Ytterst

handlar det om delningen av livets

grundläggande värden, om hur länge man får

leva, hälsa, kunskaper och därmed

arbetsmöjligheter. Ytterst handlar det om både

tillväxt och rättvisa.

2

Förslag till

riksdagsbeslut

2 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

såvitt avser den ekonomiska politiken och förslag till

statsbudget för budgetåret 2000

1. godkänner de allmänna riktlinjer för den

ekonomiska politiken som regeringen

förordar (kapitel 1),

2. med anledning av förslagen om höjd statlig

ålderspensionsavgift, ändrad finansierings-

princip för avtalsförsäkringar på det statliga

området och sänkt statsbidrag till

kommunerna till följd av begränsad

avdragsrätt för allmän pensionsavgift

fastställer utgiftstaket för staten inklusive

ålderpensionssystemet vid sidan av

statsbudgeten för år 2000 till 765 miljarder

kronor, för år 2001 till 790 miljarder kronor

och för år 2002 till 814 miljarder kronor

(avsnitt 4.1.1, tabell 4.1),

3. bemyndigar regeringen att under

budgetåret 2000 ta upp lån enligt lagen

(1988:1387) om statens upplåning och

skuldförvaltning (avsnitt 4.4.3),

4. godkänner beräkningen av förändringar av

myndigheters m.fl. in- och utlåning i

Riksgäldskontoret för budgetåret 2000

samt beräkningen av överföring av medel

från AP-fonden för budgetåret 2000

(avsnitt 4.4.3, tabell 4.11),

5. godkänner beräkningen av statsbudgetens

inkomster för budgetåret 2000 (avsnitt 6.4

samt bilaga 1),

6. beslutar om fördelning av utgifterna för

budgetåret 2000 på utgiftsområden i

enlighet med vad regeringen föreslår

(avsnitt 7.1, tabell 7.1),

7. godkänner beräkningen av förändringar av

anslagsbehållningar för budgetåret 2000

(avsnitt 7.1, tabell 7.1),

8. godkänner den preliminära fördelningen av

utgifterna på utgiftsområden för

budgetåren 2001 och 2002 som riktlinje för

regeringens budgetarbete (avsnitt 7.1, tabell

7.1),

9. godkänner beräkningen av de offentliga

utgifterna för åren 2000 - 2002 (avsnitt 7.3),

10. bemyndigar regeringen att för budgetåret

2000 besluta om lån i Riksgäldskontoret för

investeringar i anläggningstillgångar som

används i statens verksamhet intill ett

belopp av 18 700 000 000 kronor (avsnitt

7.6),

11. bemyndigar regeringen att för budgetåret

2000 besluta om krediter för myndigheters

räntekonton i Riksgäldskontoret intill ett

belopp av 14 200 000 000 kronor (avsnitt

7.6),

12. bemyndigar regeringen att för budgetåret

2000 vad avser sjunde AP-fondstyrelsens

verksamhet dels besluta om lån i

Riksgäldskontoret för investeringar i

anläggningstillgångar som används i

verksamheten intill ett belopp av 22 000 000

kronor, dels besluta om kredit på

räntekonto i Riksgäldskontoret intill ett

belopp av 49 300 000 kronor (avsnitt 7.6),

13. bemyndigar regeringen att under

budgetåret 2000, med de begränsningar

som följer av 6 § andra stycket lagen

(1996:1059) om statsbudgeten, besluta att

ett ramanslag, med undantag för anslag

anvisade för förvaltningsändamål, får

överskridas om ett riksdagsbeslut om anslag

på tilläggsbudget inte hinner inväntas samt

om överskridandet ryms inom utgiftstaket

för staten (avsnitt 7.9),

14. godkänner de riktlinjer för den fortsatta

utvecklingen av den ekonomiska styrningen

i staten som regeringen förordar (avsnitt

9.3),

såvitt avser tilläggsbudget till statsbudgeten för

budgetåret 1999

15. godkänner vad regeringen förordar om

användningen av medel för att täcka

avvecklings- och underskottskostnader i

samband med avvecklingen av

verksamheten vid Riksförsäkringsverkets

sjukhus (avsnitt 5.3.8),

16. bemyndigar regeringen att under år 1999,

såvitt avser det under utgiftsområde 14

Arbetsmarknad och arbetsliv uppförda

ramanslaget A2 Arbetsmarknadspolitiska

åtgärder, ingå ekonomiska förpliktelser som

inklusive tidigare gjorda åtaganden innebär

utgifter på högst 14 000 000 000 kronor

under åren 2000 - 2002 (avsnitt 5.3.10),

17. bemyndigar regeringen att under år 1999,

såvitt avser det under utgiftsområde 14

Arbetsmarknad och arbetsliv uppförda

ramanslaget A3 Särskilda åtgärder för

arbetshandikappade, ingå ekonomiska

förpliktelser som inklusive tidigare gjorda

åtaganden innebär utgifter på högst 6 700

000 000 kronor under åren 2000 - 2002

(avsnitt 5.3.10),

18. bemyndigar regeringen att under år 1999,

såvitt avser det under utgiftsområde 23

Jord- och skogsbruk, fiske med anslutande

näringar uppförda ramanslaget B11 Från

EG-budgeten finansierade regionala stöd till

jordbruket, ikläda staten ekonomiska

förpliktelser som inklusive tidigare gjorda

åtaganden innebär utgifter på högst

180 000 000 kronor efter år 1999 (avsnitt

5.3.16),

19. bemyndigar regeringen att under år 1999,

såvitt avser det under utgiftsområde 23

Jord- och skogsbruk, fiske med anslutande

näringar uppförda ramanslaget B15

Intervention och exportbidrag för

jordbruksprodukter, ikläda staten

ekonomiska förpliktelser som inklusive

tidigare gjorda åtaganden uppgår till högst 1

600 000 kronor efter år 1999 (avsnitt

5.3.16),

20. bemyndigar regeringen att under år 1999,

såvitt avser det under utgiftsområde 23

Jord- och skogsbruk, fiske med anslutande

näringar uppförda ramanslaget E3

Djurhälsovård och djurskyddsfrämjande

åtgärder, ikläda staten ekonomiska

förpliktelser som inklusive tidigare gjorda

åtaganden uppgår till högst 1 600 000

kronor efter år 1999 (avsnitt 5.3.16),

21. på tilläggsbudget till statsbudgeten för

budgetåret 1999 godkänner ändrade ramar

för utgiftsområden samt anvisar ändrade

och nya anslag i enlighet med specifikation i

bifogade tabell,

såvitt avser skattefrågor

22. antar regeringens förslag till lag om ändring

i kommunalskattelagen (1928:370),

23. antar regeringens förslag till lag om ändring

i lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt,

24. antar regeringens förslag till lag om ändring

i skattebetalningslagen (1997:483),

25. antar regeringens förslag till lag om

skattereduktion på förvärvsinkomster vid

2001 års taxering,

26. antar regeringens förslag till lag om ändring

i kupongskattelagen (1970:624),

27. antar regeringens förslag till lag om ändring

i lagen (1994:1776) om skatt på energi,

28. antar regeringens förslag till lag om ändring

i lagen (1983:1104) om särskild skatt på

elektrisk kraft från kärnkraftverk,

29. antar regeringens förslag till lag om ändring

i fordonskattelagen (1988:327),

30. antar regeringens förslag till lag om ändring

i lagen (1993:1538) om

periodiseringsfonder,

31. antar regeringens förslag till lag om ändring

i lagen (1981:691) om socialavgifter,

32. antar regeringens förslag till lag om ändring

i lagen (1994:1744) om allmän

pensionsavgift,

33. antar regeringens förslag till lag om ändring

i lagen (1994:1920) om allmän löneavgift,

34. antar regeringens förslag till lag om ändring

i lagen (1990:659) om särskild löneskatt på

vissa förvärvsinkomster,

35. antar regeringens förslag till lag om ändring

i lagen (1998:676) om statlig

ålderspensionsavgift,

36. antar regeringens förslag till lag om

underlag för fastighetsskatt i vissa fall vid

2001 års taxering,

37. antar regeringens förslag till lag om ändring

i lagen (1984:1052) om statlig

fastighetsskatt,

38. antar regeringens förslag till lag om

beräkning av viss inkomstskatt på

förvärvsinkomst vid 2002 års taxering, m.m.

Riksdagens förvaltningsstyrelse föreslår att

riksdagen

på tilläggsbudget till statsbudgeten för budgetåret

1999

1. till det under utgiftsområde 1 Rikets

styrelse uppförda ramanslaget B1

Riksdagens ledamöter och partier m.m.

anvisar ytterligare 9 355 000 kronor.

1.

Tabell 2.1 Specifikation av ändrade ramar för utgiftsområden samt ändrade och

nya anslag för budgetåret 1999

Tusental kronor

Utgifts-

område

Anslags-

nummer

Belopp enligt

statsbudgeten

1999 + TB1 1999

Förändring av

ram/ anslag

Ny ram/

ny anslagsnivå

1

Rikets styrelse

4 181 704

1 437

4 183 141

B1

Riksdagens ledamöter och partier m.m., ramanslag

489 000

9 355

498 355

C3

Allmänna val, ramanslag

100 000

-10 000

90 000

D3

Sametinget, ramanslag

13 661

165

13 826

E1

Presstödsnämnden och Taltidningsnämnden, ramanslag

4 601

-1 500

3 101

E2

Presstöd, ramanslag

531 579

9 117

540 696

E3

Stöd till radio- och kassettidningar, ramanslag

127 300

-6 700

120 600

F1

Samarbete och utveckling inom Östersjöregionen,

reservationsanslag

nytt

1 000

1 000

2

Samhällsekonomi och finansförvaltning

1 707 333

-692

1 706 641

B4

Riksgäldskontoret: Kostnader för upplåning och

låneförvaltning, ramanslag.

535 000

-692

534 308

4

Rättsväsendet

21 929 269

9 808

21 939 077

A1

Polisorganisationen, ramanslag

11 460 196

-2 220

11 457 976

B1

Åklagarorganisationen, ramanslag

620 140

9 428

629 568

B2

Ekobrottsmyndigheten, ramanslag

199 197

2 600

201 797

F4

Brottsoffermyndigheten, ramanslag

12 588

1 000

13 588

F5

Ersättning för skador på grund av brott, ramanslag

75 074

-1 000

74 074

6

Totalförsvar

44 107 565

58 456

44 166 021

A1

Förbandsverksamhet och beredskap m.m., ramanslag

19 384 738

-3 559

19 381 179

A2

Fredsfrämjande truppinsatser, ramanslag

392 376

92 015

484 391

B1

Funktionen Civil ledning, ramanslag

491 020

-5 000

486 020

B3

Funktionen Befolkningsskydd och räddningstjänst,

ramanslag

967 141

-41 200

925 941

B6

Funktionen Hälso- och sjukvård m.m., ramanslag

129 665

-10 000

119 665

C5

Statens räddningsverk: Samhällets skydd mot olyckor,

ramanslag

417 103

26 200

443 303

7

Internationellt bistånd

11 899 604

0

11 899 604

A1

Biståndsverksamhet, reservationsanslag

10 731 461

40 000

10 771 461

A2

Biståndsförvaltning, ramanslag

418 143

-40 000

378 143

8

Invandrare och flyktingar

4 324 184

255 100

4 579 284

A2

Mottagande av asylsökande, ramanslag

875 350

408 000

1 283 350

A3

Migrationspolitiska åtgärder, ramanslag

298 079

-152 900

145 179

B4

Kommunersättningar vid flyktingmottagande, ramanslag

2 183 958

35 000

2 218 958

B5

Hemutrustningslån, ramanslag

81 442

-35 000

46 442

9

Hälsovård, sjukvård och social omsorg

24 087 459

167 000

24 254 459

A1

Sjukvårdsförmåner m.m., ramanslag

1 992 000

226 000

2 218 000

A2

Bidrag för läkemedelsförmånen, ramanslag

13 491 000

167 000

13 658 000

A9

Smittskyddsinstitutet, ramanslag

108 750

5 000

113 750

A12

Hälso- och sjukvårdsnämndens ansvarsnämnd, ramanslag

22 421

-5 000

17 421

Utgifts-

område

Anslags-

nummer

Belopp enligt

statsbudgeten

1999 + TB1 1999

Förändring av

ram/ anslag

Ny ram/

Ny anslagsnivå

B2

Vissa statsbidrag inom handikappområdet,

reservationsanslag

275 000

-68 750

206 250

B8

Kostnader för statlig assistansersättning, ramanslag

4 653 000

-157 250

4 495 750

10

Ekonomisk trygghet vid sjukdom och handikapp

80 502 205

7 474 590

87 976 795

A1

Sjukpenning och rehabilitering m.m., ramanslag

20 035 000

7 439 590

27 474 590

A2

Förtidspensioner, ramanslag

37 896 000

35 000

37 931 000

11

Ekonomisk trygghet vid ålderdom

34 315 009

121 000

34 436 009

A1

Ålderspensioner, ramanslag

11 536 000

37 609

11 573 609

A2

Efterlevandepensioner till vuxna, ramanslag

12 734 000

2 000

12 736 000

A3

Bostadstillägg till pensionärer, ramanslag

9 841 000

26 000

9 867 000

A4

Delpension, ramanslag

204 009

55 391

259 400

12

Ekonomisk trygghet för familjer och barn

39 896 045

461 000

40 357 045

A3

Underhållsstöd, ramanslag

2 473 000

461 000

2 934 000

14

Arbetsmarknad och arbetsliv

47 971 400

-5 000

47 966 400

B2

Arbetslivsinstitutet, ramanslag

145 733

-5 000

140 733

16

Utbildning och universitetsforskning

29 129 747

8 000

29 137 747

A11

Bidrag till viss verksamhet motsvarande grundskola och

gymnasieskola, ramanslag

122 531

-18 629

103 902

C3

Centrala studiestödsnämnden, ramanslag

313 566

61 194

374 760

D1

Forskningsrådsnämnden: Forskning och forsknings-

information, ramanslag

90 585

-960

89 625

D3

Humanistisk-samhällsvetenskapliga forskningsrådet:

Forskning, ramanslag

206 546

-9 000

197 546

D9

Teknikvetenskapliga forskningsrådet: Forskning, ramanslag

241 402

-5 000

236 402

D10

Teknikvetenskapliga forskningsrådet: Förvaltning,

ramanslag

8 415

-3 505

4 910

E1

Kostnader för Sveriges medlemsskap i Unesco m.m.,

ramanslag

37 162

-3 300

33 862

E2

Utvecklingsarbete inom Utbildningsdepartementets område

m.m., ramanslag

19 959

-12 800

7 159

17

Kultur, medier, trossamfund och fritid

7 453 147

-497

7 452 650

H1

Centrala muséer: Myndigheter, ramanslag

603 287

420

603 707

I3

Utbyte av TV-sändningar mellan Sverige och Finland,

obetecknat anslag

25 533

-132

25 401

I4

Bidrag till dokumentation om den mediepolitiska utvecklingen

och till europeiskt mediesamarbete, ramanslag

821

-785

36

18

Samhällsplanering, bostadsförsörjning och byggande

20 503 080

-5 438

20 497 642

A7

Byggforskning, ramanslag

64 356

-6 850

57 506

A11

Bonusränta för ungdomsbosparande, ramanslag

6 000

692

6 692

C1

Länsstyrelser m.m., ramanslag

1 757 893

720

1 758 613

19

Regional utjämning och utveckling

2 742 897

26 266

2 769 163

A4

Ersättning för nedsättning av socialavgifter, ramanslag

320 000

26 266

346 266

22

Kommunikationer

25 501 314

-720

25 500 594

A1

Vägverket: Administration, ramanslag

1 125 242

-140 000

985 242

A2

Väghållning och statsbidrag, ramanslag

12 479 738

55 000

12 534 738

A4

Banverket: Banhållning, ramanslag

6 689 600

-720

6 688 880

B4

Bidrag till sjöfarten, ramanslag

405 000

85 000

490 000

Utgifts-

område

Anslags-

nummer

Belopp enligt

statsbudgeten

1999 + TB1 1999

Förändring av

ram/ anslag

Ny ram/

ny anslagsnivå

B6

Vissa kostnader med anledning av M/S Estonias förlisning,

obetecknat anslag

10 600

9 800

20 400

D2

Köp av interregional persontrafik på järnväg m.m.,

ramanslag

394 400

-9 800

384 600

23

Jord- och skogsbruk, fiske med anslutande näringar

11 973 865

12 000

11 985 865

D1

Främjande av rennäringen m.m., ramanslag

37 000

-165

36 835

H5

Skogsvårdsavgiftsprojekt, reservationsanslag

Nytt

12 165

12 165

24

Näringsliv

2 897 947

11 850

2 902 747

A2

Småföretagsutveckling, ramanslag

196 062

5 000

201 062

C1

Konkurrensverket, ramanslag

62 465

6 850

69 315

E2

Exportfrämjande verksamhet, ramanslag

157 656

1 500

159 156

G4

Avgifter till vissa internationella organisationer,

ramanslag

16 810

-1 500

15 310

Summa anslagsförändringar på tilläggsbudget

8 594 160

3

Lagförslag

3 Lagförslag

Regeringen har följande förslag till lagtext.

3.1 Förslag till lag om ändring i kommunalskattelagen

(1928:370)

Härigenom föreskrivs att 50 § kommunalskattelagen (1928:370) skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

50 § §

Den taxerade förvärvsinkomsten

minskas med på beskattningsåret

belöpande avgift enligt lagen

(1994:1744) om allmän pensionsav-

gift, kommunalt grundavdrag och,

såvitt avser skattskyldig som uppbu-

rit sjöinkomst som avses i punkt 1 av

anvisningarna till 49 §, sjöinkomst-

avdrag i nu nämnd ordning. Det som

därefter återstår utgör

beskattningsbar förvärvsinkomst.

Den taxerade förvärvsinkomsten

minskas med 75 procent av på

beskattningsåret belöpande avgift

enligt lagen (1994:1744) om allmän

pensionsavgift, kommunalt

grundavdrag och, såvitt avser

skattskyldig som uppburit

sjöinkomst som avses i punkt 1 av

anvisningarna till 49 §,

sjöinkomstavdrag i nu nämnd

ordning. Avdraget för allmän

pensionsavgift skall avrundas uppåt till

helt hundratal kronor. Det som

därefter återstår utgör

beskattningsbar förvärvsinkomst.

Denna lag träder i kraft den 31 december 1999 och tillämpas första gången

vid 2001 års taxering.

3.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1947:576) om statlig

inkomstskatt

Härigenom föreskrivs att 9 och 10 §§ lagen (1947:576) om statlig

inkomstskatt skall ha följande lydelse

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

9 §

Den taxerade förvärvsinkomsten

minskas med på beskattningsåret

belöpande avgift enligt lagen

(1994:1744) om allmän pensions-

avgift, statligt grundavdrag och sjö-

inkomstavdrag i nu nämnd ordning.

Det som därefter återstår utgör

beskattningsbar förvärvsinkomst.

Den taxerade förvärvsinkomsten

minskas med 75 procent av på

beskattningsåret belöpande avgift

enligt lagen (1994:1744) om allmän

pensionsavgift, statligt grundavdrag

och sjöinkomstavdrag i nu nämnd

ordning. Avdraget för allmän

pensionsavgift skall avrundas uppåt till

helt hundratal kronor. Det som

därefter återstår utgör

beskattningsbar förvärvsinkomst.

10 §

För fysiska personer beräknas statlig inkomstskatt enligt följande.

Skatt på förvärvsinkomst utgör

200 kronor,

20 procent av den del av den

beskattningsbara förvärvsinkomsten

som överstiger en skiktgräns på

214 900 kronor vid 1999 års taxering,

och

fem procent av den del av den

beskattningsbara förvärvsinkomsten

som överstiger en skiktgräns på

360 000 kronor vid 2000 års taxering.

20 procent av den del av den

beskattningsbara förvärvsinkomsten

som överstiger en skiktgräns på

232 600 kronor vid 2001 års taxering,

och

fem procent av den del av den

beskattningsbara förvärvsinkomsten

som överstiger en skiktgräns på

374 000 kronor vid 2001 års taxering.

Vid följande taxeringar uppgår skiktgränserna till skiktgränserna för

föregående taxeringsår multiplicerade med det jämförelsetal, uttryckt i

procent, som anger förhållandet mellan det allmänna prisläget i juni andra året

före taxeringsåret och prisläget i juni tredje året före taxeringsåret med

tillägg

av två procentenheter. Skiktgränserna fastställs av regeringen före utgången av

andra året före taxeringsåret och avrundas nedåt till helt hundratal kronor.

Skatt på kapitalinkomst utgör 30 procent av inkomsten av kapital enligt 3 §

14 mom.

För dödsbon beräknas skatten enligt andra-fjärde styckena med följande

undantag. Från och med beskattningsåret efter det kalenderår dödsfallet

inträffade tas det i andra stycket angivna beloppet 200 kronor ut bara om den

beskattningsbara förvärvsinkomsten överstiger ett belopp som motsvarar

grundavdrag enligt 48 § 2 mom. kommunalskattelagen (1928:370). Från och

med det fjärde beskattningsåret efter det kalenderår dödsfallet inträffade utgör

skatten på förvärvsinkomst 20 procent av den beskattningsbara

förvärvsinkomsten. Om den beskattningsbara förvärvsinkomsten överstiger

ett belopp motsvarande grundavdrag enligt 48 § 2 mom.

kommunalskattelagen tas dessutom 200 kronor ut.

Denna lag träder i kraft den 1 december 1999 och tillämpas första gången

vid 2001 års taxering.

3.3 Förslag till lag om ändring i skattebetalningslagen

(1997:483)

Härigenom föreskrivs att 8 kap. 3 § och 11 kap. 11§ skattebetalningslagen

(1997:483) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

8 kap.

3 §

De allmänna skattetabellerna skall ange skatteavdraget på olika

inkomstbelopp, beräknade för en månad eller kortare tid, och grundas på att

1. inkomsten är oförändrad under inkomståret,

2. arbetstagaren endast kommer att taxeras för den inkomst som anges i

tabellen,

3. arbetstagaren inte skall betala

någon annan skatt eller avgift än

kommunal inkomstskatt, statlig

inkomstskatt på förvärvsinkomster,

begravningsavgift enligt begrav-

ningslagen (1990:1144), avgift enligt

lagen (1994:1744) om allmän

pensionsavgift och avgift som avses i

lagen (1999:291) om avgift till

registrerat trossamfund, och att

4. arbetstagaren vid

inkomsttaxeringen inte medges

något annat avdrag än avdrag för

avgift enligt lagen om allmän

pensionsavgift och grundavdrag.

3. arbetstagaren inte skall betala

någon annan skatt eller avgift än

kommunal inkomstskatt, statlig

inkomstskatt på förvärvsinkomster,

begravningsavgift enligt begrav-

ningslagen (1990:1144), avgift enligt

lagen (1994:1744) om allmän

pensionsavgift och avgift som avses i

lagen (1999:291) om avgift till

registrerat trossamfund,

4. arbetstagaren vid

inkomsttaxeringen inte medges

något annat avdrag än avdrag för 75

procent av avgift enligt lagen om

allmän pensionsavgift och

grundavdrag, och att

5. arbetstagaren medges

skattereduktion för allmän

pensionsavgift enligt 11 kap. 11 §.

Skattetabellerna skall ange skatteavdraget med utgångspunkt från att

kommunal inkomstskatt, begravningsavgift enligt begravningslagen och avgift

som avses i lagen om avgift till registrerat trossamfund beräknas efter en

sammanlagd skatte- och avgiftssats i hela krontal.

Av tabellerna skall också framgå skatteavdraget för den som inte är skyldig

att betala allmän pensionsavgift.

11 kap.

11 §

Skattereduktion medges en skattskyldig för underskott av kapital enligt 3 §

14 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt. Skattereduktionen skall

uppgå till 30 % av den del av underskottet som inte överstiger 100 000 kronor

och 21 % av resten.

Skattereduktion medges en

skattskyldig för allmän pensionsavgift

enligt lagen (1994:1744) om allmän

pensionsavgift som belöper sig på

beskattningsåret. Skattereduktionen

skall beräknas till 25 procent av

avgiften och avrundas nedåt till helt

hundratal kronor.

Skattskyldig som haft sjöinkomst enligt punkt 1 av anvisningarna till 49 §

kommunalskattelagen (1928:370) under ett helt år medges skattereduktion

med 9 000 kronor vid anställning på svenskt handelsfartyg som går i närfart

och med 14 000 kronor vid anställning på svenskt handelsfartyg som går i

fjärrfart. Skattskyldig som haft sjöinkomst under en del av ett år medges

skattereduktion med en trehundrasextiofemtedel av det belopp som anges i

föregående mening för varje dag med sjöinkomst.

Skattereduktion sker i första hand

för sjöinkomst och därefter för

underskott i kapital. Skattereduktion

sker endast i fråga om kommunal

inkomstskatt, statlig inkomstskatt

och statlig fastighetsskatt.

Skattereduktion sker i första hand

för sjöinkomst, därefter för allmän

pensionsavgift och sist för underskott i

kapital. Skattereduktion sker endast i

fråga om kommunal inkomstskatt,

statlig inkomstskatt och statlig

fastighetsskatt.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000 och tillämpas första gången i

fråga om preliminär skatt för inkomståret 2000 och slutlig skatt enligt 2001 års

taxering.

3.4 Förslag till lag om skattereduktion på förvärvsinkomster

vid 2001 års taxering

Härigenom föreskrivs följande.

1 § Skattskyldig fysisk person, som varit bosatt här i landet under hela

beskattningsåret, har vid 2001 års taxering rätt till skattereduktion enligt 2 §

 på

skattepliktiga förvärvsinkomster som utgör sådan inkomst av anställning eller

sådan inkomst av annat förvärvsarbete som avses i 2 kap. lagen (1998:674) om

inkomstgrundad ålderspension.

Vid beräkning av inkomst av anställning skall avdrag göras för kostnader

som arbetstagaren har haft i arbetet i den utsträckning kostnaderna, minskade

med erhållen kostnadsersättning, överstiger ettusen kronor.

Vid beräkning av inkomst som avses i första stycket skall inkomst av

anställning och inkomst av annat förvärvsarbete var för sig avrundas till

närmast lägre hundratal kronor.

2 § Skattereduktionen uppgår till 1 320 kronor när förvärvsinkomsten enligt

1 § uppgår till högst 135 000 kronor. Om inkomsten överstiger 135 000

kronor minskas skattereduktionen med 1,2 procent av den överskjutande

inkomsten. Skattereduktionen får inte överstiga ett belopp motsvarande vare

sig förvärvsinkomsten enligt 1 § multiplicerad med den kommunala

skattesatsen eller den debiterade kommunala inkomstskatten.

3 § Skattskyldig fysisk person, som varit bosatt här i landet endast under en

del av beskattningsåret, har rätt till skattereduktion med en tolftedel av den

skattereduktion som skulle ha tillgodoförts honom om han varit bosatt i

landet under hela beskattningsåret, för varje kalendermånad eller del därav

under vilken han varit bosatt här i landet. I övrigt gäller 1 och 2 §§ i

tillämpliga

delar.

Avlider den skattskyldige under beskattningsåret skall bestämmelserna i

53 § 3 mom. första stycket kommunalskattelagen (1928:370) om taxering av

dödsbo tillämpas på motsvarande sätt vid beräkning av skattereduktion.

4 § I fråga om skattereduktion enligt denna lag tillämpas vad som gäller i fråga

om sådan skattereduktion som avses i 11 kap. 11 § skattebetalningslagen

(1997:483) om inte annat är föreskrivet i denna lag.

Skattereduktion enligt denna lag tillgodoräknas den skattskyldige före

annan skattereduktion.

5 § Skattetabellerna skall, förutom vad som framgår av 8 kap. skattebetalnings-

lagen (1997:483), grundas på att den skattskyldige har rätt till skattereduktion

enligt denna lag.

6 § Vid beräkning av F-skatt enligt 6 kap. skattebetalningslagen (1997:483)

skall om möjligt hänsyn tas till skattereduktion enligt denna lag.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000.

3.5 Förslag till lag om ändring i kupongskattelagen

(1970:624)

Härigenom föreskrivs att 4 § kupongskattelagen (1970:624) skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4 §

Skattskyldighet föreligger för utdelningsberättigad, om denne är fysisk

person, som ej är bosatt eller stadigvarande vistas här i riket, dödsbo efter

sådan person eller utländsk juridisk person, och utdelningen ej är hänförlig

till

inkomst av näringsverksamhet som bedrivits från fast driftställe här i riket.

Skattskyldighet föreligger dock inte för utdelningsberättigad utländsk juridisk

person för den del av utdelningen som enligt punkt 10 andra stycket av

anvisningarna till 53 § kommunalskattelagen (1928:370) har beskattats hos

delägaren.

För handelsbolag, europeisk ekonomisk intressegruppering, kommandit-

bolag och rederi föreligger skattskyldighet för den del av utdelningen som ej är

hänförlig till inkomst av näringsverksamhet som bedrivits från fast driftställe

här i riket och som belöper på delägare eller medlem som ej är bosatt eller

stadigvarande vistas här.

Skattskyldighet föreligger slutligen för utdelningsberättigad, som innehar

aktie under sådana förhållanden, att annan därigenom obehörigen beredes

förmån vid taxering till inkomstskatt eller vinner befrielse från kupongskatt.

Skattskyldighet föreligger icke för person, som avses i 17 § eller 18 §

1 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt.

Skattskyldighet föreligger inte heller för en juridisk person i en främmande

stat som är medlem i Europeiska gemenskapen, om den innehar 25 procent

eller mer av andelskapitalet i det utdelande bolaget och uppfyller villkoren i

artikel 2 i det av Europeiska gemenskapernas råd den 23 juli 1990 antagna

direktivet om en gemensam ordning för beskattning avseende moder- och

dotterbolag i olika medlemsstater i direktivets lydelse den 1 januari 1995

(90/435/EEG).

Skattskyldighet föreligger inte heller

för utländskt bolag som avses i 16 § 2

mom. andra eller tredje stycket lagen

om statlig inkomstskatt för utdelning

på aktier och andelar, om det

utländska bolaget innehar 25 procent

eller mer av andelskapitalet i det

utdelande bolaget.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000 och tillämpas i fråga om

utdelning som lämnas efter ikraftträdandet.

3.6 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1776) om skatt

på energi

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1994:1776) om skatt på energi att 2

kap. 1 och 10 §§ och 11 kap. 3 § skall ha följande lydelse

2 kap.

1 §

Nuvarande lydelse

Energiskatt och koldioxidskatt skall, om inte annat följer av andra

stycket, betalas för följande bränslen med angivna belopp:

KN-nr

Slag av bränsle

Skattebelopp

Energiskatt

Koldioxidskatt

Summa skatt

1.

2710 00 26,

2710 00 27,

2710 00 29

eller

2710 00 32

Bensin som

uppfyller krav för

a) miljöklass 2

3 kr 61 öre

per liter

86 öre

per liter

4 kr 47 öre

per liter

b) miljöklass 3

3 kr 68 öre

per liter

86 öre

per liter

4 kr 54 öre

per liter

2.

2710 00 26,

2710 00 34

eller

2710 00 36

Annan bensin

än som avses

under 1

4 kr 27 öre

per liter

86 öre

per liter

5 kr 13 öre

per liter

3.

2710 00 51,

2710 00 55,

2710 00 69

eller

2710 00 74

2710 00 78

Eldningsolja,

dieselbrännolja,

fotogen, m.m.

som

a) har försetts med

märkämnen eller ger mindre än

85 volymprocent destillat

vid 350oC,

743 kr per m3

1 058 kr per m3

1 801 kr per m3

b) inte har försetts med

märkämnen och ger

minst 85 volymprocent

destillat vid 350o C,

tillhörig

miljöklass 1

1 614 kr per m3

1 058 kr per m3

2 672 kr per m3

miljöklass 2

1 840 kr per m3

1 058 kr per m3

2 898 kr per m3

miljöklass 3

2 138 kr per m3

1 058 kr per m3

3 196 kr per m3

4.

ur 2711 12 11

2711 19 00

Gasol som används för

a) drift av motordrivet fordon,

fartyg eller luftfartyg

1 kr 01 öre

per liter

56 öre

per liter

1 kr 57 öre

per liter

b) annat ändamål än som avses

under a

145 kr per

1 000 m3

1 112 kr per 1 000

m3

1 257 kr per 1 000

m3

5.

ur 2711 29 00

Metan som används för

a) drift av motordrivet fordon,

fartyg eller luftfartyg

1 678 kr per

1 000 m3

792 kr per

1 000 m3

2 470 kr per

1 000 m3

b) annat ändamål än som avses

under a

241 kr per

1 000 m3

792 kr per

1 000 m3

1 033 kr per

1 000 m3

6.

2711 11 00,

2711 21 00

Naturgas som används för

a) drift av motordrivet fordon,

fartyg eller luftfartyg

1 678 kr per

1 000 m3

792 kr per

1 000 m3

2 470 kr per

1 000 m3

b) annat ändamål än som avses

under a

241 kr per

1 000 m3

792 kr per

1 000 m3

1 033 kr per

1 000 m3

7.

2701, 2702 eller

2704

Kolbränslen

316 kr per

1 000 kg

920 kr per

1 000 kg

1 236 kr per

1 000 kg

8.

2713 11 00-

2713 12 00

Petroleumkoks

316 kr per

1 000 kg

920 kr per

1 000 kg

1 236 kr per

1 000 kg

Föreslagen lydelse

Energiskatt och koldioxidskatt skall, om inte annat följer av andra

stycket, betalas för följande bränslen med angivna belopp:

KN-nr

Slag av bränsle

Skattebelopp

Energiskatt

Koldioxidskatt

Summa skatt

1.

2710 00 26,

2710 00 27,

2710 00 29

eller

2710 00 32

Bensin som

uppfyller krav för

a) miljöklass 2

3 kr 61 öre

per liter

86 öre

per liter

4 kr 47 öre

per liter

b) miljöklass 3

3 kr 68 öre

per liter

86 öre

per liter

4 kr 54 öre

per liter

2.

2710 00 26,

2710 00 34

eller

2710 00 36

Annan bensin

än som avses

under 1

4 kr 27 öre

per liter

86 öre

per liter

5 kr 13 öre

per liter

3.

2710 00 51,

2710 00 55,

2710 00 69

eller

2710 00 74

2710 00 78

Eldningsolja,

dieselbrännolja,

fotogen, m.m.

som

a) har försetts med

märkämnen eller ger mindre än

85 volymprocent destillat

vid 350oC,

743 kr per m3

1 058 kr per m3

1 801 kr per m3

b) inte har försetts med

märkämnen och ger

minst 85 volymprocent

destillat vid 350o C,

tillhörig

miljöklass 1

1 864 kr per m3

1 058 kr per m3

2 922 kr per m3

miljöklass 2

2 090 kr per m3

1 058 kr per m3

3 148 kr per m3

miljöklass 3

2388 kr per m3

1 058 kr per m3

3 446 kr per m3

4.

ur 2711 12 11

2711 19 00

Gasol som används för

a) drift av motordrivet fordon,

fartyg eller luftfartyg

1 kr 01 öre

per liter

56 öre

per liter

1 kr 57 öre

per liter

b) annat ändamål än som avses

under a

145 kr per

1 000 m3

1 112 kr per 1 000

m3

1 257 kr per 1 000

m3

5.

ur 2711 29 00

Metan som används för

a) drift av motordrivet fordon,

fartyg eller luftfartyg

1 678 kr per

1 000 m3

792 kr per

1 000 m3

2 470 kr per

1 000 m3

b) annat ändamål än som avses

under a

241 kr per

1 000 m3

792 kr per

1 000 m3

1 033 kr per

1 000 m3

6.

2711 11 00,

2711 21 00

Naturgas som används för

a) drift av motordrivet fordon,

fartyg eller luftfartyg

1 678 kr per

1 000 m3

792 kr per

1 000 m3

2 470 kr per

1 000 m3

b) annat ändamål än som avses

under a

241 kr per

1 000 m3

792 kr per

1 000 m3

1 033 kr per

1 000 m3

7.

2701, 2702 eller

2704

Kolbränslen

316 kr per

1 000 kg

920 kr per

1 000 kg

1 236 kr per

1 000 kg

8.

2713 11 00-

2713 12 00

Petroleumkoks

316 kr per

1 000 kg

920 kr per

1 000 kg

1 236 kr per

1 000 kg

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

I fall som avses i 4 kap. 1 § första stycket 7 och andra stycket samt 12 §

första stycket 4 och andra stycket tas skatt ut med ett belopp som motsvarar

skillnaden mellan de skattebelopp som gäller för bränslets olika

användningssätt.

 För kalenderåret 1999 och

efterföljande kalenderår skall de i

första stycket angivna

skattebeloppen räknas om enligt 10

§.

 För kalenderåret 2001 och

efterföljande kalenderår skall de i

första stycket angivna

skattebeloppen räknas om enligt 10

§.

10 §

För år 1999 och efterföljande

kalenderår skall energiskatt och

koldioxidskatt betalas med belopp

som efter en årlig omräkning

motsvarar de i 1 § angivna

skattebeloppen multiplicerade med

det jämförelsetal, uttryckt i procent,

som anger förhållandet mellan det

allmänna prisläget i oktober månad

året närmast före det år beräkningen

avser och prisläget i oktober 1997.

För år 2001 och efterföljande

kalenderår skall energiskatt och

koldioxidskatt betalas med belopp

som efter en årlig omräkning

motsvarar de i 1 § angivna

skattebeloppen multiplicerade med

det jämförelsetal, uttryckt i procent,

som anger förhållandet mellan det

allmänna prisläget i oktober månad

året närmast före det år beräkningen

avser och prisläget i oktober 1999.

Regeringen fastställer före november månads utgång de omräknade

skattebelopp som enligt denna lag skall tas ut för påföljande kalenderår.

Beloppen avrundas till hela kronor och ören.

11 kap.

3 §

Energiskatten utgör

1. 0 öre per kilowattimme för

elektrisk kraft som förbrukas i

industriell verksamhet i

tillverkningsprocessen eller vid

yrkesmässig växthusodling,

2. 9,6 öre per kilowattimme för

annan elektrisk kraft än som avses

under 1 och som förbrukas i

kommuner som anges i 4 §,

3. 12,9 öre per kilowattimme för

elektrisk kraft som förbrukas för el-,

gas-, värme- eller vattenförsörjning i

andra kommuner än de som anges i 4

§, och

4. 15,2 öre per kilowattimme för

elektrisk kraft som förbrukas i övriga

fall.

För elektrisk kraft som under

tiden den 1 november-den 31 mars

förbrukas i elektriska pannor som

ingår i en elpanneanläggning vars

installerade effekt överstiger 2

megawatt, utgör dock energiskatten

1. 11,9 öre per kilowattimme vid

förbrukning i kommuner som anges

i 4 § för annat ändamål än industriell

verksamhet i tillverkningsprocessen

eller yrkesmässig växthusodling, och

2. 15,2 öre per kilowattimme vid

förbrukning för el-, gas-, värme- eller

vattenförsörjning i andra kommuner

än de som anges i 4 §.

För kalenderåret 1999 och

efterföljande kalenderår skall de i

första och andra styckena angivna

skattebeloppen räknas om på det sätt

som i fråga om skatt på bränslen

anges i 2 kap. 10 §. Belopp som anges

i tiondels ören skall dock avrundas

till hela tiondels ören.

Energiskatten utgör

1. 0 öre per kilowattimme för

elektrisk kraft som förbrukas i

industriell verksamhet i

tillverkningsprocessen eller vid

yrkesmässig växthusodling,

2. 10,6 öre per kilowattimme för

annan elektrisk kraft än som avses

under 1 och som förbrukas i

kommuner som anges i 4 §,

3. 13,9 öre per kilowattimme för

elektrisk kraft som förbrukas för el-,

gas-, värme- eller vattenförsörjning i

andra kommuner än de som anges i 4

§, och

4. 16,2 öre per kilowattimme för

elektrisk kraft som förbrukas i övriga

fall.

För elektrisk kraft som under

tiden den 1 november-den 31 mars

förbrukas i elektriska pannor som

ingår i en elpanneanläggning vars

installerade effekt överstiger 2

megawatt, utgör dock energiskatten

1. 12,9 öre per kilowattimme vid

förbrukning i kommuner som anges

i 4 § för annat ändamål än industriell

verksamhet i tillverkningsprocessen

eller yrkesmässig växthusodling, och

2. 16,2 öre per kilowattimme vid

förbrukning för el-, gas-, värme- eller

vattenförsörjning i andra kommuner

än de som anges i 4 §.

För kalenderåret 2001 och

efterföljande kalenderår skall de i

första och andra styckena angivna

skattebeloppen räknas om på det sätt

som i fråga om skatt på bränslen

anges i 2 kap. 10 §. Belopp som anges

i tiondels ören skall dock avrundas

till hela tiondels ören.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000. Äldre föreskrifter gäller

fortfarande i fråga om förhållanden som hänför sig till tiden före

ikraftträdandet

3.7 Förslag till lag om ändring i lagen (1983:1104) om

särskild skatt på elektrisk kraft från kärnkraftverk

Härigenom föreskrivs att 5 § lagen (1983:1104) om särskild skatt på

elektrisk kraft från kärnkraftverk skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

5 §

Skatten tas ut med 2,2 öre per

kilowattimme.

Skatten tas ut med 2,7 öre per

kilowattimme.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000. Äldre föreskrifter gäller

fortfarande i fråga om förhållanden som hänför sig till tiden före

ikraftträdandet.

3.8 Förslag till lag om ändring i fordonsskattelagen

(1988:327)

Härigenom föreskrivs att 14 a § fordonsskattelagen (1988:327) och

punkten C i bilaga 1 till nämnda lag skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

14 a §

För en personbil, en buss med en

skattevikt av högst 3 500 kilogram

eller en lastbil med en skattevikt av

högst 3 500 kilogram, som uppfyller

kraven för miljöklass 1, 1 E eller 1 H

enligt 2 a § bilavgaslagen

(1986:1386), tas fordonsskatt inte ut

under de fem första åren från det

fordonet blir skattepliktigt första

gången.

För en personbil, en buss med en

skattevikt av högst 3 500 kilogram

eller en lastbil med en skattevikt av

högst 3 500 kilogram, som uppfyller

kraven för miljöklass 1 E eller 1 H

enligt 2 a § bilavgaslagen

(1986:1386), tas fordonsskatt inte ut

under de fem första åren från det

fordonet blir skattepliktigt första

gången.

Nuvarande lydelse

Bilaga 1 till fordonsskattelagen (1988:327)

Fordonsskatt

Fordonsslag

Skattevikt,

kilogram

Skatt, kronor

grundbelopp

tilläggsbelopp

för varje helt

hundratal

kilogram över

den lägsta

vikten i

klassen

C Bussar

1 Bussar som inte kan drivas med dieselolja

0-

1 601-

3 001-

1 600

3 000

390

430

984

0

40

0

2 Bussar som kan drivas med dieselolja

0-

1 601-

3 001-

1 600

3 000

720

775

1 545

0

55

D Lastbilar

Föreslagen lydelse

Bilaga 1 till fordonsskattelagen (1988:327)

Fordonsskatt

Fordonsslag

Skattevikt,

kilogram

Skatt, kronor

grundbelopp

tilläggsbelopp för

varje helt hundratal

kilogram över den

lägsta vikten i

klassen

C Bussar

1 Bussar som inte kan drivas med

dieselolja

0-

1 601-

3 001-

1 600

3 000

390

430

984

0

40

0

2 Bussar som kan drivas med dieselolja

2.1 Bussar med en högsta skattevikt av

3 500 kilogram som kan drivas med

dieselolja

2.2 Bussar med en skattevikt

överstigande 3 500 kilogram som kan

drivas med dieselolja

2.2.1 med två hjulaxlar

2.2.2 med tre hjulaxlar

2.2.3 med fyra eller flera hjulaxlar

0-

1 601-

3 001-

3 501-

6 001-

10 001-

13001-

16 001-

3 501-

6 001-

13 001-

18 001-

19 001-

20 001 -

22 001-

23 001-

24 001-

3 501-

6 001-

13 001-

24 001-

1 600

3 000

3 500

6 000

10 000

13 000

16 000

6 000

13 000

18 000

19 000

20 000

22 000

23 000

24 000

6 000

13 000

24 000

720

775

1 545

2 510

3 089

4 037

6 303

14 893

2 315

2 819

4 169

12 397

13 492

15 583

21 382

22 675

25 701

2 315

2 819

4 169

15 185

0

55

0

21

24

76

289

460

20

19

165

109

209

290

132

302

240

20

19

100

147

D Lastbilar

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000.

2. I fråga om personbil, buss med en skattevikt av högst 3 500 kilogram eller

lastbil med en skattevikt av högst 3 500 kilogram, som uppfyller kraven för

miljöklass 1 enligt bilaga 4 till bilavgasförordningen (1991:1481) i dess

lydelse

före den 15 juli 1999, gäller 14 a § i sin äldre lydelse. Detta gäller dock

endast

om ett sådant fordon blivit skattepliktigt före den 1 januari 2000.

3.9 Förslag till lag om ändring i lagen (1993:1538) om

periodiseringsfonder

Härigenom föreskrivs att 3 och 4 §§ lagen (1993:1538) om

periodiseringsfonder skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3 §

För juridisk person får avdrag för

avsättning till periodiseringsfond

uppgå till högst 20 procent av

inkomsten för beskattningsåret före

avdraget. Vad som sagts nu gäller

dock ej dödsbo.

I fråga om fysisk person och

dödsbo får avdraget uppgå till högst

25 procent av ett positivt belopp som

motsvarar inkomsten eller

underskottet av förvärvskällan enligt

lagen (1947:576) om statlig

inkomstskatt före avdrag för

avsättning till periodiseringsfond

med följande justeringar.

För juridisk person får avdrag för

avsättning till periodiseringsfond

uppgå till högst 25 procent av

inkomsten för beskattningsåret före

avdraget. Vad som sagts nu gäller

dock ej dödsbo.

I fråga om fysisk person och

dödsbo får avdraget uppgå till högst

30 procent av ett positivt belopp som

motsvarar inkomsten eller

underskottet av förvärvskällan enligt

lagen (1947:576) om statlig

inkomstskatt före avdrag för

avsättning till periodiseringsfond

med följande justeringar.

Som tillkommande poster räknas avdrag för egenavgifter enligt punkt 19 av

anvisningarna till 23 § kommunalskattelagen (1928:370), avdrag för premie för

pensionsförsäkring och inbetalning på pensionssparkonto enligt punkt 21 av

anvisningarna till 23 § kommunalskattelagen samt beräknad särskild löneskatt

enligt lagen (1991:687) om särskild löneskatt på pensionskostnader avseende

dessa poster och avdrag på grund av ökning av expansionsmedel enligt 2 §

lagen (1993:1537) om expansionsmedel.

Som avgående poster räknas sjukpenning och liknande ersättningar, återfört

avdrag för egenavgifter enligt punkterna 11 och 13 av anvisningarna till 22 §

kommunalskattelagen och intäkt på grund av minskning av expansionsmedel

enligt 2 § lagen om expansionsmedel.

4 §

Avdrag för avsättning till

periodiseringsfond återförs till

beskattning senast femte

beskattningsåret efter det

beskattningsår för vilket avdrag

medgetts.

Avdrag för avsättning till

periodiseringsfond återförs till

beskattning senast sjätte

beskattningsåret efter det

beskattningsår för vilket avdrag

medgetts.

Denna lag träder i kraft den 31 december 1999. Bestämmelserna i 3 §

tillämpas första gången vid 2002 års taxering. Bestämmelserna i 4 § tillämpas

första gången vid 2000 års taxering.

3.10 Förslag till lag om ändring i lagen (1981:691) om

socialavgifter

Härigenom föreskrivs att 2 kap. 1 §, 3 kap. 1 § och 4 kap. 3 § lagen

(1981:691) om socialavgifter skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 kap.

1 §

En arbetsgivare skall på det avgiftsunderlag som anges i 3-5 §§ för varje år

betala

1. sjukförsäkringsavgift med 7,50

procent,

2. efterlevandepensionsavgift med

1,70 procent,

1. sjukförsäkringsavgift med 8,50

procent,

3. ålderspensionsavgift med 6,40

procent,

3. ålderspensionsavgift med 10,21

procent,

4. föräldraförsäkringsavgift med 2,20 procent,

5. arbetsskadeavgift med 1,38 procent,

6. arbetsmarknadsavgift med 5,84 procent.

Arbetsgivare som avses i 1 kap. 2 § andra stycket skall dock beträffande

ersättning som avses i 2 kap. 11 eller 12 § lagen (1998:674) om

inkomstgrundad ålderspension betala endast ålderspensionsavgift.

3 kap.

1 §

En försäkrad som avses i 1 kap. 2 § skall på det avgiftsunderlag som anges i

3-5 §§ för varje år betala

1. sjukförsäkringsavgift med 8,23

procent,

2. efterlevandepensionsavgift med

1,70 procent,

1. sjukförsäkringsavgift med 9,23

procent,

3. ålderspensionsavgift med 6,40

procent,

3. ålderspensionsavgift med 10,21

procent,

4. föräldraförsäkringsavgift med 2,20 procent,

5. arbetsskadeavgift med 1,38 procent,

6. arbetsmarknadsavgift med 3,30 procent.

4 kap.

3 §

Fördelningen av influtna ålders-

pensionsavgifter skall göras enligt

följande. Den andel som beräknas

utgöra avgifter för inkomster som

överstiger 8,06 förhöjda

prisbasbelopp enligt 1 kap. 6 § lagen

(1962:381) om allmän försäkring

förs till staten. Den andel som

beräknas motsvara pensionsrätt för

premiepension för samma år förs till

Riksgäldskontoret för tillfällig

förvaltning. Återstoden förs till

Allmänna pensionsfonden med vars

tillgångar kostnaderna för

försäkringen för inkomstpension

och tilläggspension enligt lagen

(1998:674) om inkomstgrundad

ålderspension och tilläggspension i

form av ålderspension enligt lagen

om allmän försäkring skall täckas.

Fördelningen av influtna ålders-

pensionsavgifter skall göras enligt

följande. Den andel som beräknas

utgöra avgifter för inkomster som

överstiger 8,07 förhöjda

prisbasbelopp enligt 1 kap. 6 § lagen

(1962:381) om allmän försäkring

förs till staten. Den andel som

beräknas motsvara pensionsrätt för

premiepension för samma år förs till

Riksgäldskontoret för tillfällig

förvaltning. Återstoden förs till

Allmänna pensionsfonden med vars

tillgångar kostnaderna för

försäkringen för inkomstpension

och tilläggspension enligt lagen

(1998:674) om inkomstgrundad

ålderspension och tilläggspension i

form av ålderspension enligt lagen

om allmän försäkring skall täckas.

Regeringen skall för varje år fastställa de andelar som anges i första stycket

efter förslag från Riksförsäkringsverket. Skillnaden mellan beräknade belopp

och de belopp som slutligt framräknas för det aktuella året skall regleras vid

en

kommande överföring.

Medel som regleras gentemot staten skall beräknas med sådan ränta som

anges i 19 kap. 3 § skattebetalningslagen (1997:483) och medel som regleras

gentemot Riksgäldskontoret med sådan avkastning som anges i 8 kap. 1 §

första stycket lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension.

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000.

2. De nya bestämmelserna i 2 kap. 1 § tillämpas i fråga om avgiftspliktig

ersättning som betalas ut från och med den 1 januari 2000.

3. De nya bestämmelserna i 3 kap. 1 § tillämpas på inkomster som uppbärs

från och med den 1 januari 2000. Omfattar beskattningsåret tid såväl före som

efter utgången av år 1999 skall, om den försäkrade inte visar annat, så stor del

av beskattningsårets inkomst anses hänförlig till tiden efter utgången av år

1999 som svarar mot förhållandet mellan den del av beskattningsåret som

infaller under denna tid och hela beskattningsåret.

3.11

3.11 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1744) om

allmän pensionsavgift

Härigenom föreskrivs att 2 och 3 §§ lagen (1994:1744) om allmän

pensionsavgift skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 §

Den som uppbär sådan inkomst

som avses i 3 § skall på

avgiftsunderlaget för varje år betala

allmän pensionsavgift med 6,95

procent.

Den som uppbär sådan inkomst

som avses i 3 § skall på

avgiftsunderlaget för varje år betala

allmän pensionsavgift med 7 procent.

3 §

Avgiften beräknas dels på sådan inkomst av anställning som avses i 2 kap.

lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension, dels på sådan inkomst av

annat förvärvsarbete som avses i 2 kap. nämnda lag om den enskilde är

skattskyldig för inkomsten enligt kommunalskattelagen (1928:370). Inkomst

av anställning och inkomst av annat förvärvsarbete skall därvid var för sig

avrundas till närmast lägre hundratal kronor.

Vid beräkning av inkomst av anställning skall avdrag göras för kostnader

som arbetstagaren har haft i arbetet i den utsträckning kostnaderna, minskade

med erhållen kostnadsersättning, överstiger ettusen kronor.

Vid beräkning av avgiften bortses

från inkomst av anställning och

inkomst av annat förvärvsarbete till

den del summan av inkomsterna

överstiger 8,06 gånger det förhöjda

prisbasbeloppet som anges i 1 kap.

6 § lagen (1962:381) om allmän

försäkring. Därvid skall i första hand

bortses från inkomst av annat

förvärvsarbete.

Vid beräkning av avgiften bortses

från inkomst av anställning och

inkomst av annat förvärvsarbete till

den del summan av inkomsterna

överstiger 8,07 gånger det förhöjda

prisbasbeloppet som anges i 1 kap.

6 § lagen (1962:381) om allmän

försäkring. Därvid skall i första hand

bortses från inkomst av annat

förvärvsarbete.

Avgiften avrundas till närmast hela hundratal kronor. Avgift som slutar på

50 kronor avrundas till närmast lägre hundratal kronor.

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000 och tillämpas första gången vid

2001 års taxering.

2. De nya bestämmelserna tillämpas på inkomst som uppbärs från och med

den 1 januari 2000.

3. Omfattar beskattningsåret tid såväl före som efter utgången av år 1999

skall, om den skattskyldige inte visar annat, så stor del av beskattningsårets

inkomst anses hänförlig till tiden efter utgången av år 1999 som svarar mot

förhållandet mellan den del av beskattningsåret som infaller under denna tid

och hela beskattningsåret.

3.12 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1920) om

allmän löneavgift

Härigenom föreskrivs att 3 § lagen (1994:1920) om allmän löneavgift skall

ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3 §

Allmän löneavgift tas ut med 8,04

procent av underlaget och tillfaller

staten.

Allmän löneavgift tas ut med 3,09

procent av underlaget och tillfaller

staten.

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000.

2. De nya bestämmelserna tillämpas på lön eller annan ersättning enligt 1 §

som betalas ut från och med den 1 januari 2000.

3. De nya bestämmelserna tillämpas också på inkomst enligt 2 § som

uppbärs från och med den 1 januari 2000. Omfattar beskattningsåret tid såväl

före som efter utgången av år 1999 skall, om den avgiftsskyldige inte visar

annat, så stor del av beskattningsårets inkomst anses hänförlig till tiden efter

utgången av år 1999 som svarar mot förhållandet mellan den del av

beskattningsåret som infaller under denna tid och hela beskattningsåret.

3.13 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:659) om

särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster

Härigenom föreskrivs att 1 och 2 §§ lagen (1990:659) om särskild löneskatt

på vissa förvärvsinkomster skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 §

Särskild löneskatt skall för varje år

betalas till staten med 18,09 procent

på lön eller annan ersättning till

arbetstagare som vid årets ingång är

65 år eller äldre och i övrigt med

24,26 procent på

Särskild löneskatt skall för varje år

betalas till staten med 16,16 procent

på lön eller annan ersättning till

arbetstagare som vid årets ingång är

65 år eller äldre och i övrigt med

24,26 procent på

1. ersättning som utfaller enligt kollektivavtalsgrundad

avgångsbidragsförsäkring som tecknas av arbetsgivare till förmån för

arbetstagare,

2. avgångsersättning som annorledes än på grund av kollektivavtalsgrundad

avgångsbidragsförsäkring utbetalas av staten, kommun eller

kommunalförbund som arbetsgivare eller av Svenska Kommunförbundet,

Landstingsförbundet, det för kommunerna och landstingen gemensamma

organet för administration av personalpension eller Sjukvårdens och

socialvårdens planerings- och rationaliseringsinstitut, under förutsättning att

arbetsgivaren tillämpar kommunalt pensionsavtal eller av annan arbetsgivare,

under förutsättning att arbetsgivaren tillämpar kommunalt pensionsavtal och

att borgen eller liknande garanti tecknats av kommun, kommunalförbund,

Svenska Kommunförbundet eller Landstingsförbundet,

3. avgångsersättning som omfattas av s.k. trygghetsavtal,

4. ersättning som utges enligt gruppsjukförsäkring som åtnjuts enligt

grunder som fastställts i kollektivavtal mellan arbetsmarknadens

huvudorganisationer till den del ersättningen utgör komplement till

förtidspension eller till sjukbidrag,

5. ersättning som utges på grund av ansvarighetsförsäkring som åtnjuts

enligt grunder som fastställts i kollektivavtal mellan arbetsmarknadens

huvudorganisationer till den del ersättningen utges i form av engångsbelopp

som inte utgör kompensation för mistad inkomst,

6. bidrag som en arbetsgivare lämnar till en sådan vinstandelsstiftelse som

avses i 3 kap. 2 § andra stycket lagen (1962:381) om allmän försäkring eller en

annan juridisk person med motsvarande ändamål med undantag för bidrag

som lämnas till en pensions- eller personalstiftelse enligt lagen (1967:531) om

tryggande av pensionsutfästelse m.m.

Skattskyldig är den som utgett sådan ersättning eller sådant bidrag som

avses i första stycket. I fråga om sådan för mottagaren skattepliktig intäkt i

form av rabatt, bonus eller annan förmån, som ges ut på grund av kundtrohet

eller liknande, skall den som slutligt har stått för de kostnader som ligger

till

grund för förmånen anses som skattskyldig enligt denna lag, om inte denne är

den som är skattskyldig till inkomstskatt för förmånen. I fråga om sådan för

mottagaren skattepliktig intäkt av tjänst i form av en förmån eller ersättning

som getts ut eller anses utgiven av fysisk person som är bosatt utomlands eller

av utländsk juridisk person, skall den hos vilken mottagaren är anställd i

Sverige anses som skattskyldig enligt denna lag, om förmånen eller

ersättningen kan anses ha sin grund i anställningen i Sverige och det inte finns

något anställningsförhållande mellan utgivaren av förmånen eller ersättningen

och mottagaren.

Vid bestämmande av skatteunderlaget tillämpas bestämmelserna i 2 kap. 3-

5 §§ lagen (1981:691) om socialavgifter med undantag av 4 § första stycket 13

och 5 § andra stycket första meningen.

Vid bestämmande av skatteunderlaget enligt första stycket 5 skall bortses

från ersättning för arbetsskada som inträffat före utgången av juni 1993 om

ersättningen avser tid därefter samt från ersättning för arbetsskada som

inträffat före utgången av år 1992 om skadan anmälts till allmän

försäkringskassa efter utgången av juni 1993. Detta gäller dock endast

ersättning som för en och samme arbetstagare beräknas på lönedelar som inte

överstiger sju och en halv gånger prisbasbeloppet enligt 1 kap. 6 § lagen om

allmän försäkring.

2§

En enskild person eller ett dödsbo

skall för varje år till staten betala

särskild löneskatt med 24,26 procent

på inkomst enligt

kommunalskattelagen (1928:370) av

annan näringsverksamhet här i landet

än sådan aktiv näringsverksamhet

som avses i 2 kap. 6 § lagen

(1998:674) om inkomstgrundad

ålderspension (passiv

näringsverksamhet) samt på

ersättning som utges enligt sådan

avtalsgruppsjukförsäkring som avses

i punkt 12 av anvisningarna till 22 §

kommunalskattelagen eller enligt

sådan trygghetsförsäkring som avses

i nämnda anvisningspunkt till den

del ersättningen utges i form av

engångsbelopp som inte utgör

kompensation för mistad inkomst.

Om en skattskyldig före årets början

har fyllt 65 år eller inte har fyllt 65 år

men under hela året uppburit hel

ålderspension skall särskild löneskatt

betalas med 18,09 procent eller, om

en skattskyldig avlidit under året,

med 24,26 procent på inkomst som

avses i 3 kap. 4 § andra stycket lagen

(1981:691) om socialavgifter.

Bedömningen om

näringsverksamhet är aktiv eller

passiv görs för en förvärvskälla enligt

kommunalskattelagen.

En enskild person eller ett dödsbo

skall för varje år till staten betala

särskild löneskatt med 24,26 procent

på inkomst enligt

kommunalskattelagen (1928:370) av

annan näringsverksamhet här i landet

än sådan aktiv näringsverksamhet

som avses i 2 kap. 6 § lagen

(1998:674) om inkomstgrundad

ålderspension (passiv

näringsverksamhet) samt på

ersättning som utges enligt sådan

avtalsgruppsjukförsäkring som avses

i punkt 12 av anvisningarna till 22 §

kommunalskattelagen eller enligt

sådan trygghetsförsäkring som avses

i nämnda anvisningspunkt till den

del ersättningen utges i form av

engångsbelopp som inte utgör

kompensation för mistad inkomst.

Om en skattskyldig före årets början

har fyllt 65 år eller inte har fyllt 65 år

men under hela året uppburit hel

ålderspension skall särskild löneskatt

betalas med 16,16 procent eller, om

en skattskyldig avlidit under året,

med 24,26 procent på inkomst som

avses i 3 kap. 4 § andra stycket lagen

(1981:691) om socialavgifter.

Bedömningen om

näringsverksamhet är aktiv eller

passiv görs för en förvärvskälla enligt

kommunalskattelagen.

Vid beräkning av skatteunderlaget gäller i tillämpliga delar bestämmelserna i

3 kap. 5 § lagen om socialavgifter.

Skatt betalas inte då skatteunderlaget understiger 1 000 kronor.

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000.

2. De nya bestämmelserna i 1 § tillämpas på lön eller annan ersättning som

betalas ut från och med den 1 januari 2000.

3. De nya bestämmelserna i 2 § tillämpas på inkomst som uppbärs från och

med den 1 januari 2000. Omfattar beskattningsåret tid såväl före som efter

utgången av år 1999 skall, om den skattskyldige inte visar annat, så stor del av

beskattningsårets inkomst anses hänförlig till tiden efter utgången av år 1999

som svarar mot förhållandet mellan den del av beskattningsåret som infaller

under denna tid och hela beskattningsåret.

4. För lön eller annan ersättning till arbetstagare som är födda 1937 eller

tidigare tillämpas 1 § i dess lydelse enligt lag (1998:340) om ändring i lagen

(1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster.

5. För skattskyldiga som är födda 1937 eller tidigare tillämpas 2 § i dess

lydelse enligt lag (1997:940) om ändring i lagen (1990:659) om särskild

löneskatt på vissa förvärvsinkomster.

3.14 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:676) om statlig

ålderspensionsavgift

Härigenom föreskrivs att 2 och 4 §§ lagen (1998:676) om statlig

ålderspensionsavgift skall ha följande lydelse

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 §

Avgiften utgör 6,40 procent av

ersättning i form av

Avgiften utgör 10,21 procent av

ersättning i form av

1. sjukpenning och rehabiliteringspenning enligt lagen (1962:381) om

allmän försäkring samt sjukpenning enligt lagen (1976:380) om

arbetsskadeförsäkring eller motsvarande ersättning som utgetts enligt annan

författning eller på grund av regeringens förordnande, i den utsträckning

ersättningen trätt i stället för en försäkrads inkomst av anställning enligt 2

kap.

3 § lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension eller inkomst av annat

förvärvsarbete enligt 2 kap. 6 § första stycket 1-3 nämnda lag,

2. föräldrapenningförmåner enligt lagen om allmän försäkring,

3. ersättning enligt lagen (1988:1465) om ersättning och ledighet för

närståendevård,

4. ersättning som en allmän försäkringskassa utgett enligt 20 § lagen

(1991:1047) om sjuklön,

5. livränta enligt 4 kap. lagen om arbetsskadeförsäkring eller motsvarande

livränta som bestäms med tillämpning av den lagen,

6. delpension enligt lagen (1979:84) om delpensionsförsäkring,

7. vårdbidrag enligt 9 kap. 4 och 4 a §§ lagen om allmän försäkring, i den

utsträckning bidraget inte är ersättning för merkostnader,

8. dagpenning från arbetslöshetskassa,

9. statsbidrag till arbetslösa som tillskott till deras försörjning när de

startar

egen näringsverksamhet,

10. utbildningsbidrag i form av dagpenning under

arbetsmarknadsutbildning och yrkesinriktad rehabilitering samt ersättning vid

generationsväxling,

11. utbildningsbidrag för doktorander,

12. korttidsstudiestöd och vuxenstudiebidrag enligt studiestödslagen

(1973:349),

13. vuxenstudiebidrag enligt lagen (1983:1030) om särskilt vuxenstudiestöd

för arbetslösa samt särskilt utbildningsbidrag,

14. timersättning vid vuxenutbildning för utvecklingsstörda (särvux) och

ersättning till deltagare i teckenspråksutbildning för vissa föräldrar (TUFF),

15. dagpenning till totalförsvarspliktiga som tjänstgör enligt lagen

(1994:1809) om totalförsvarsplikt och till andra som får dagpenning enligt de

grunder som gäller för totalförsvarspliktiga, samt

16. bidrag från Sveriges författarfond och Konstnärsnämnden i den

utsträckning som regeringen så föreskriver.

4 §

Vid beräkning av avgift på

ersättning enligt 2 § skall det bortses

från en försäkrads inkomster som

överstiger 8,06 förhöjda

prisbasbelopp enligt 1 kap. 6 § lagen

(1962:381) om allmän försäkring i

följande ordning:

Vid beräkning av avgift på

ersättning enligt 2 § skall det bortses

från en försäkrads inkomster som

överstiger 8,07 förhöjda

prisbasbelopp enligt 1 kap. 6 § lagen

(1962:381) om allmän försäkring i

följande ordning:

1. ersättningar enligt 2 § 1 som utgör inkomst av annat förvärvsarbete,

2. annan inkomst av annat förvärvsarbete,

3. ersättningar enligt 2 § som utgör inkomst av anställning,

4. annan inkomst av anställning.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000.

3.15 Förslag till lag om underlag för fastighetsskatt i vissa fall

vid 2001 års taxering

Härigenom föreskrivs följande.

Vid beräkning av fastighetsskatt vid 2001 års taxering för värderingsenhet

som avses i 3 § första stycket b lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt

skall, i stället för det taxeringsvärde som avses i nämnda punkt, som underlag

för skatten vara det närmast föregående beskattningsårets taxeringsvärde för

värderingsenheten om det är lägre. Gäller olika värden för skilda delar av ett

beskattningsår skall jämförelsen göras utifrån det genomsnittliga

taxeringsvärdet under beskattningsåret.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000.

3.16 Förslag till lag om ändring i lagen (1984:1052) om

statlig fastighetsskatt

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1984:1052) om statlig

fastighetsskatt att punkt 5 av övergångsbestämmelserna till lagen (1998:526)

om ändring i lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt skall ha följande

lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

5. I stället för det procenttal som

föreskrivs i 3 § första stycket b skall

procenttalet vid 2001 års taxering

utgöra 1,3.

5 . I stället för det procenttal som

föreskrivs i 3 § första stycket b skall

procenttalet vid 2001 års taxering

utgöra 1,2. På bostadsdelen för

fastighet som utgör hyreshusenhet och

som har värdeår 1989 eller 1990 skall

endast halv fastighetsskatt utgå vid

2001 års taxering. Om fastighetsskatt

skall beräknas enligt olika grunder för

skilda delar av fastigheten skall 3 §

femte stycket tillämpas.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000.

3.17 Förslag till lag om beräkning av viss inkomstskatt på

förvärvsinkomster vid 2002 års taxering, m.m.

Härigenom föreskrivs följande.

1 § Vid 2002 års taxering skall för fysiska personer den del av den statliga

inkomstskatten på förvärvsinkomst som enligt 10 § lagen (1947:576) om

statlig inkomstskatt anges till ett fast belopp om 200 kronor i stället utgöra

en

kommunal inkomstskatt. Vid tillämpning av lagen (1997:324) om begränsning

av skatt skall denna skatt dock anses utgöra statlig inkomstskatt.

2 § Av den sammanlagda inkomstskatten enligt 1 § skall 66,5 procent

utgöra skatt till kommuner och 33,5 procent skatt till landsting. Därvid skall

en kommun som inte ingår i ett landsting behandlas som om den även

utgjorde ett landsting.

En preliminär utbetalning av den sammanlagda inkomstskatten skall göras

av skattemyndigheten i januari 2001 i samband med slutavräkningen av 1999

års kommunalskattemedel. Detta belopp skall fastställas av regeringen eller

den myndighet regeringen bestämmer. Utbetalning skall ske till kommunerna

respektive landstingen med ett enhetligt belopp per invånare den 1 november

2000.

En slutavräkning av inkomstskatten skall ske när den årliga taxeringen år

2002 har avslutats. Därvid skall de bestämmelser tillämpas som gäller

slutavräkning av kommunalskattemedel enligt 4 § femte stycket lagen

(1965:269) med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menighets

utdebitering av skatt, m.m.

3 § Skattemyndighetens beslut enligt 2 § får överklagas hos regeringen.

Denna lag träder i kraft den 31 december 1999.

4

Budgetpolitiska mål

och statsbudgeten

4 Budgetpolitiska mål och statsbudgeten

I detta kapitel redovisas budgetpolitiska mål,

politiska prioriteringar och förslag till reviderade

utgiftstak. Vidare redovisas makroekonomiska

förutsättningar, statsbudgetens utveckling samt

den offentliga sektorns finanser.

4.1 Budgetpolitiska mål

De budgetpolitiska mål som regeringen

föreslagit och som riksdagen ställt sig bakom

ligger fast. Målen kan sammanfattas på följande

sätt:

- De takbegränsade utgifterna skall rymmas

inom beslutade utgiftstak för staten.

- Den offentliga sektorns finansiella sparande

skall uppgå till 2 procent av BNP i

genomsnitt över en konjunkturcykel.

De takbegränsade utgifterna omfattar

utgiftsramarna för 26 utgiftsområden (nr 1- 25

samt 27), utgifterna för ålderspensionssystemet

vid sidan av statsbudgeten samt minskning av

anslagsbehållningar. Utgiftsområde 26

Statsskuldsräntor m.m. ingår inte i de

takbegränsade utgifterna eftersom regeringen

och riksdagen i mycket begränsad omfattning

kan påverka dessa utgifter på kort sikt.

Minskning av anslagsbehållningar ingår som en

post under utgiftstaket, vilket innebär att den är

medräknad i såväl statsbudgetens saldo som den

offentliga sektorns finansiella sparande.

Budgeteringsmarginalen utgör skillnaden mellan

utgiftstaket och de takbegränsade utgifterna.

Den offentliga sektorns finansiella sparande

visar den förändring i den offentliga sektorns

finansiella nettoförmögenhet som beror på reala

transaktioner. Finansiella transaktioner, som köp

och försäljning av aktier och andra finansiella

tillgångar, påverkar således inte den offentliga

sektorns finansiella sparande. Detsamma gäller

värdeförändringar på tillgångar och skulder. Den

offentliga sektorns bruttoskuld påverkas

däremot av anskaffning och försäljning av

finansiella tillgångar samt värdeförändringar.

4.1.1 Utgiftstak

Regeringens förslag: Med anledning av förslagen

om höjd statlig ålderspensionsavgift, ändrad

finansieringsprincip för avtalsförsäkringar på det

statliga området och sänkt statsbidrag till

kommunerna till följd av begränsad avdragsrätt

för allmän pensionsavgift fastställs utgiftstaket

för staten inklusive ålderspensionssystemet vid

sidan av statsbudgeten till 765 miljarder kronor

år 2000, 790 miljarder kronor år 2001 och 814

miljarder kronor år 2002.

Regeringen presenterade i 1999 års ekonomiska

vårproposition ett förslag till utgiftstak för år

2002. Riksdagen har fastställt utgiftstaket för

staten och ålderspensionssystemet vid sidan av

statsbudgeten till 753 miljarder kronor år 1999,

761 miljarder kronor år 2000, 786 miljarder

kronor år 2001 och 810 miljarder kronor år 2002.

Regeringen föreslår nu att en teknisk justering

av utgiftstaken görs för åren 2000 2002.

Ändringen av utgiftstaken föranleds av följande

faktorer:

- Förslaget om en höjning av en statliga

ålderspensionsavgiften från 6,27 procent till

10,01 procent på pensionsgrundande

transfereringar som är belagda med allmän

pensionsavgift.

- Förslaget om en ändrad finansieringsprincip

för avtalsförsäkringar inom det statliga

området.

- Förändringen av det generella statsbidraget

till kommunerna till följd av föreslagna

inkomstskattesänkningar.

Den föreslagna höjningen av den statliga ålders-

pensionsavgiften innebär att de takbegränsade

utgifterna ökar med 3,8 miljarder kronor år 2000,

3,7 miljarder kronor år 2001 och med 3,6

miljarder kronor år 2002. Däremot påverkas inte

den offentliga sektorns konsoliderade utgifter

och inkomster eftersom statsbudgetens ökade

utgifter motsvaras av en lika stor inkomstökning

i ålderspensionssystemet.

Ålderspensionssystemets utgifter påverkas inte

heller av förändringen. Förändrade utgifter till

följd av höjda statliga ålderspensionsavgifter är

därmed att betrakta som en teknisk justering.

Förslaget om en ändrad finansieringsprincip

för avtalsförsäkringar är en saldoneutral

förändring som inte påverkar statens finansiella

sparande. Anslagen för förvaltningsändamål ökar

med 5,0 miljarder kronor år 2000, 5,1 miljarder

kronor år 2001 och med 5,2 miljarder kronor år

2002 till följd av denna förändring. Storleken på

utbetalda statliga avtalsförsäkringar påverkas inte

av förändringen.

Som en följd av den föreslagna begränsningen

av avdragsrätten för allmän pensionsavgift sänks

statens bidrag till kommunsektorn med 4,8

miljarder kronor åren 2000 2002.

Kommunsektorns totala inkomster blir därmed

oförändrad då den föreslagna begränsningen av

avdragsrätten ökar kommunsektorns

skatteinkomster med motsvarande belopp. Inte

heller denna förändring påverkar den offentliga

sektorns konsoliderade utgifter.

Sammantaget uppgår de anslagsförändringar

som motiverar en teknisk justering av

utgiftstaken till 4,1 miljarder kronor år 2000 och

till 4,0 miljarder kronor åren 2001 och 2002. En

redovisning av de tekniska justeringarnas

effekter på utgiftsramarna för olika

utgiftsområden ges i avsnitt 7.1.

I enlighet med tidigare etablerad praxis

avrundas utgiftstaket till hela miljarder kronor.

Regeringen föreslår därför att utgiftstaket höjs

med 4 miljarder kronor per år under perioden

2000 2002. Genom den föreslagna förändringen

begränsas de takbegränsade utgifterna

exklusive de nu tillkommande

interntransaktionerna inom den offentliga

sektorn till en nivå som överensstämmer med

de av riksdagen tidigare fastställda utgiftstaken.

Tabell 4.1 Utgiftstak för staten

Miljarder kronor

2000

2001

2002

Nuvarande utgiftstak

761

786

810

Statliga ålderspensionsavgiften

3,8

3,7

3,6

Statliga avtalsförsäkringar

5,0

5,1

5,2

Förändrat statsbidrag

-4,8

-4,8

-4,8

Summa tekniska justeringar

4,1

4,0

4,0

Förslag till justerat utgiftstak

765

790

814

Anm: Beloppen är avrundade och summerar därför inte alltid.

Utgiftstaket för den offentliga sektorn består av

summan av det fastställda utgiftstaket för staten

och den beräknade kommunala utgiftsnivån med

avdrag för interna transaktioner mellan staten,

kommunsektorn och ålderspensionssystemet vid

sidan av statsbudgeten. Den tekniska justering av

utgiftstaket för staten som sker till följd av

förändrade statliga ålderspensionsavgifter och

förändrade bidrag till kommunsektorn påverkar

därför inte utgiftstaket för den offentliga

sektorn. En reviderad beräkning av utgifterna för

den offentliga sektorn redovisas i avsnitt 7.3.

4.1.2 Överskott i den offentliga sektorns

finanser

Regering och riksdag har beslutat att ett centralt

långsiktigt budgetpolitiskt mål är att den

offentliga sektorns finansiella sparande skall

uppgå till 2 procent av BNP i genomsnitt över en

konjunkturcykel. En gradvis anpassning mot

detta mål uppnås genom ett målsatt överskott i

de offentliga finanserna på 0,5 procent av BNP år

1999 och 2,0 procent av BNP år 2000. Riksdagen

har tidigare fastställt målet för det finansiella

sparandet i den offentliga sektorn för åren 2001

2002 till 2,0 procent av BNP.

Målen för åren 1999 och 2000 gäller vid den

tillväxt som beräknades i 1997 års ekonomiska

vårproposition. Om tillväxten av

konjunkturmässiga skäl väsentligt skulle avvika

från denna skall motsvarande avvikelse tolereras.

Tillväxten beräknas nu bli betydligt starkare år

1999 och något starkare år 2000 än vad som

prognostiserades i 1997 års ekonomiska

vårproposition. I 1999 års ekonomiska

vårproposition beräknades den ackumulerade

tillväxten för åren 1997 2000 istället bli 1,0

procentenheter lägre jämfört med beräkningen i

1997 års ekonomiska vårproposition. Regeringen

gjorde då bedömningen att avvikelsen inte var

väsentlig och att den därför inte föranledde en

nedjustering av det målsatta sparandet på

2,0 procent av BNP för år 2000. Den starkare

tillväxt som nu förutses för åren 1999 och 2000

innebär att den ackumulerade tillväxten under

perioden 1997 2000 är ca 0,8 procentenheter

högre jämfört med beräkningen i 1997 års

ekonomiska vårproposition. Inte heller denna

avvikelse kan betraktas som väsentlig. Avvikelsen

föranleder därför ingen justering av målet om ett

överskott på 2,0 procent av BNP år 2000.

Tabell 4.2 BNP-tillväxt

Procent

1997

1998

1999

2000

Totalt

BP2000

1,8

2,6

3,6

3,0

11,5

VP1999

1,8

2,9

2,2

2,6

9,7

VP1997

2,3

2,5

2,8

2,7

10,7

Diff.BP2000-VP1997

-0,5

0,1

0,8

0,3

0,8

Diff VP1999-VP1997

-0,5

0,4

-0,6

-0,1

-1,0

Den övergång till det europeiska

nationalräkenskapssystemet ENS 95 som nu har

genomförts innebär att

bruttonationalproduktens nivå höjs med ca 70

miljarder kronor, vilket innebär att

överskottsmålet uttryckt i kronor höjs med ca

1,4 miljarder kronor vid ett mål på 2 procent av

BNP. Förändringen innebär också en ändrad

periodisering av skatter och statsskuldsräntor.

Under perioden 2000 2002 innebär

omläggningen att de statsskuldsräntor som ingår

i beräkningen av den offentliga sektorns

finansiella sparande blir något högre. Denna

effekt motverkas dock av att omläggningen leder

till högre beräknade skatteinkomster för åren

2000 2002.

4.2 Makroekonomiska förutsättningar

De makroekonomiska förutsättningarna är av

stor betydelse vid beräkningen av den offentliga

sektorns inkomster och utgifter.

Förutsättningarna återfinns i sin helhet i bilaga 2

Svensk ekonomi. I tabell 4.3 anges några faktorer

av särskild betydelse för de offentliga finanserna.

I fasta priser prognostiseras BNP växa med i

genomsnitt 3,6 procent år 1999 och med 3,0

procent år 2000. För åren 2001 och 2002

presenteras istället för en prognos en kalkyl med

olika antaganden om hur BNP-tillväxten

utvecklas. Den kalkyl som ligger till grund för

beräkningarna innebär en långsiktig tillväxttakt

kring 2,0 procentenheter per år, vilket medför att

den ackumulerade BNP-tillväxten under

perioden 1999 2002 uppgår till 11,2 procent. En

mer utförlig redovisning ges i avsnitt 1.1.4.

Jämfört med 1999 års ekonomiska

vårproposition revideras tillväxten upp med

1,4 procentenheter år 1999 och med

0,4 procentenheter år 2000. Den ekonomiska

tillväxten påverkar de totala inkomsterna i

ekonomin och är därför av central betydelse för

skatteinkomsternas storlek.

Tabell 4.3 Makroekonomiska förutsättningar

Värden från 1999 års ekonomiska vårproposition anges inom parentes

1998

1999

2000

2001

2002

BNP1

2,6

(2,9)

3,6

(2,2)

3,0

(2,6)

2,2

(2,5)

2,0

(2,5)

Prisbasbelopp2

36,4

(36,4)

36,4

(36,4)

36,6

(36,5)

36,9

(36,8)

37,6

(37,3)

KPI1

Årsgenomsnitt

0,4

(0,4)

0,3

(0,2)

1,2

(0,8)

1,9

(1,7)

2,0

(2,0)

Hushållens

konsumtionsutgifte

r1

2,4

(2,6)

3,1

(2,6)

3,0

(2,4)

2,2

(1,8)

2,1

(1,8)

Utbetald löne-

summa3

6,5

(6,6)

5,9

(4,2)

4,6

(3,7)

3,5

(3,8)

3,2

(3,7)

Sysselsättnings-

grad4

74,6

(74,6)

76,2

(75,3)

77,1

(75,6)

77,3

(76,1)

77,3

(76,5)

Öppen

arbetslöshet5

6,5

(6,5)

5,4

(5,8)

4,5

(5,4)

4,2

(5,1)

4,2

(5,0)

Arbetsmarknads-

politiska åtgärder5

3,9

(3,9)

3,3

(3,6)

3,5

(3,6)

3,5

(3,5)

3,5

(3,5)

Ränta 5 år

Årsgenomsnitt

4,7

(4,7)

4,3

(3,7)

4,8

(3,9)

5,0

(4,3)

5,0

(4,6)

Ränta 6 månader

Årsgenomsnitt

4,3

(4,3)

3,2

(3,2)

3,6

(3,3)

4,1

(3,6)

4,4

(4,0)

1 Årlig procentuell förändring.

2 Tusental kronor,

3 Årlig procentuell förändring i löpande priser

4 Andel av befolkningen mellan 20 och 64 år i reguljär sysselsättning

5 Andel av arbetskraften

Inflationen under perioden 1999 2001 beräknas

bli något högre än vad som antogs i

vårpropositionen, vilket medför att

prisbasbeloppet beräknas bli 100 kronor högre

åren 2000 och 2001 och 300 kronor högre år

2002. Inflationen beräknas, i likhet med vad som

antogs i 1999 års ekonomiska vårproposition,

öka till 2,0 procent år 2002. Prisbasbeloppet

påverkar framför allt statens och AP-fondens

utgifter för basbeloppsanknutna transfereringar

samt grundavdragen vid beräkningen av fysiska

personers inkomstskatt.

I fasta priser beräknas hushållens

konsumtionsutgifter öka med 3,1 procent år

1999 och med 3,0 procent år 2000.

Ökningstakten dämpas därefter och antas uppgå

till 2,1 procent år 2002. Detta innebär en viss

uppjustering av hushållens konsumtionsutgifter

åren 1999 2002 jämfört med beräkningen i

vårpropositionen. I löpande priser beräknas

hushållens konsumtionsutgifter nu bli 1,3

procent högre år 2000 och 1,8 procent högre år

2001 jämfört med bedömningen i

vårpropositionen. Hushållens

konsumtionsutgifter ligger framför allt till grund

för beräkningen av inkomster från

mervärdesskatt.

Den öppna arbetslösheten beräknas minska

successivt under perioden, från 6,5 procent år

1998 till 4,2 procent år 2002. Den öppna

arbetslösheten beräknas nu bli 0,9

procentenheter lägre åren 2000 2001 jämfört

med den tidigare bedömningen, vilket innebär

lägre utgifter för arbetslöshetsförsäkringen. De

konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska

åtgärderna beräknas åren 1999 och 2000 omfatta

en något mindre del av arbetskraften än vad som

beräknades i 1999 års ekonomiska

vårproposition.

I budgetpropositionen för 1999 presenterade

regeringen ett mål för sysselsättningsgraden som

innebär att den andel av befolkningen i åldrarna

20 64 år som är reguljärt sysselsatt skall uppgå

till minst 80 procent år 2004.

Sysselsättningsgraden var 74,6 procent år 1998

och beräknas nu stiga till 77,3 procent år 2002.

Sysselsättningsgraden beräknas nu bli väsentligt

högre under perioden 2000 2002 än vad som

antogs i vårpropositionen. Den högre

sysselsättningen innebär bl.a. att utbetald

lönesumma revideras upp. För åren 1999 2002

beräknas utbetald lönesumma bli omkring 2

procentenheter högre än vad som redovisades i

vårpropositionen, vilket leder till högre

skatteinkomster.

Den femåriga marknadsräntan väntas stiga

mot slutet av perioden. Jämfört med

beräkningen till vårpropositionen är den

femåriga räntan högre för de kommande åren.

4.3 Politiska prioriteringar

I 1999 års ekonomiska vårproposition föreslogs

en rad åtgärder för ökad tillväxt, sysselsättning

och rättvisa samt förbättrad jämställdhet och

miljö. I den beräkning av statsbudgetens

inkomster som redovisas i kapitel 6 och i den

fördelning av utgifterna på utgiftsområden som

föreslås i kapitel 7 har dessa åtgärder beaktats. I

tabell 4.4 finns en sammanfattning av effekterna

på de offentliga finanserna av de förslag till nya

satsningar, utgiftsminskningar och

utgiftsförskjutningar som regeringen presenterar

i denna proposition. Samtliga åtgärder ingår i

regeringens förslag till statsbudget för år 2000

samt i beräkningen av utgifterna för åren 2001

och 2002. Åtgärderna på skatteområdet ingår i

beräkningarna av inkomsterna. De nya

satsningarna är även medräknade i de förslag till

utgiftsramar som presenteras i kapitel 7.

Tabell 4.4 Nu föreslagna utgifts- och skatteförändringar

Nettoförsvagning av offentliga finanser och effekter på takbegränsade

utgifter.

Miljoner kronor

2000

2001

2002

Utgifter

UO1 Ordförandeskapet 2001,

 regeringskansliet

190

190

UO6 Kosovo

400

UO9 Assistansersättning

150

200

UO14 Europeiska socialfonden*

140

60

80

UO16 Storstadssatsning, skolor

45

UO17 Folkbildning

10

UO19 Europeiska regionala

 utvecklingsfonden*

360

500

400

UO19 Regionalpolitiska insatser

306

UO20 Kalkning, kemikalie-

 inspektionen

23

UO21 Småskalig elproduktion

250

UO23 Förskjutning av

 arealersättning*

-3 720

UO23 Agenda 2000*

85

775

910

UO23 Kompletterande

 kompensationsstöd*

440

UO23 Viltskador, nyckelbiotoper

27

UO24 Näringslivsutv. östersjö-

 regionen, miljöexport

-50

50

UO25 Fordonsskatt, kommun-

 kompensation

100

100

100

UO25 Vårdmiljard

1 000

UO25 Särskilda insatser till

 kommuner och landsting

700

Övrigt

-370

-130

-130

Summa ökning av

takbegränsade utgifter

-1 764

3 395

1 560

Summa försvagning av

offentliga finanser, utgifter

931

2 060

170

Inkomster

Hushåll

12 040

15 800

15 800

Företag m.m.

2 780

4 150

1 800

Energi

-1 350

-1 150

-1 150

Fastighetsskatter

600

600

Kompetensutveckling

1 350

1 150

1 150

Pensionsuppgörelsen

650

700

700

Förstärkt anställningsstöd

90

150

150

200-kronan till kommunerna

1 270

Övrigt

-10

-10

-20

Summa inkomstminskning, netto

15 550

22 660

19 030

Nettoförsvagning offentliga

finanser

16 481

24 720

19 200

*Påverkar ej finansiellt sparande i offentlig sektor.

Regeringen föreslår att regeringskansliets anslag

tillförs ytterligare medel åren 2000 och 2001 bl.a.

för genomförandet av ordförandeskapet i EU:s

ministerråd år 2001. Utgiftsområde 6

Totalförsvar tillförs 400 miljoner kronor år 2000

för svenskt deltagande med väpnad trupp i

Kosovo. De totala utgifterna för insatsen

beräknas år 2000 till 900 miljoner kronor.

Regeringen avser också att föreslå att personer

som beviljats assistansersättning före 65 års ålder

skall få behålla denna även efter fyllda 65 år.

Avsikten är att kunna presentera en proposition

hösten 2000 så att lagändringen skall kunna träda

ikraft vid årsskiftet 2000/2001.

Vidare sker det inom utgiftsområde 16 och 17

satsningar på skolor i storstadsområden samt på

folkbildningen.

På utgiftsområde 19 Regional utjämning och

utveckling föreslås ytterligare medel till följd av

att återflödet av medel i EU:s

strukturfondsprogram för perioden 2000 2006

beräknas bli större än tidigare beräknat. På

utgiftsområde 20 Allmän miljö- och naturvård

föreslås under år 2000 ytterligare medel för

kalkning av försurade sjöar och vattendrag.

Vidare tillförs Kemikalieinspektionen ytterligare

3 miljoner kronor för arbete med

bekämpningsmedel.

På utgiftsområde 23 Jord- och skogsbruk,

fiske med anslutande näringar minskar utgifterna

med 3,7 miljarder kronor år 2000 till följd av att

EG:s regler numera medger att arealersättningen

kan skjutas från november till januari.

Regeringen avser att senarelägga utbetalningen

av arealersättningen till januari. På samma

utgiftsområde ökar utgifterna p.g.a. ökade

direktstöd till följd av Agenda 2000 och

kompletterande kompensationsstöd beroende av

valutakursförändringar. Ytterligare medel

föreslås avsättas till nyckelbiotopskydd och till

ersättning för viltskador.

På utgiftsområde 25 Allmänna bidrag till

kommuner föreslås att kommuner och landsting

kompenseras för den föreslagna höjningen av

fordonsskatter för bussar genom att

statsbidragen ökas med 100 miljoner kronor i

enlighet med (prop.1997/98:56). Genom den s.k.

försvarsuppgörelsen kommer sammanlagt 8

miljarder kronor att tillföras vården och

omsorgen under perioden 2002 2004.

Regeringen gör emellertid bedömningen att det

finns behov av ytterligare resurser till vård och

omsorg. Mot den bakgrunden avser regeringen

att föreslå att ytterligare medel, 1 miljard kronor,

skall tillföras vården och omsorgen redan år

2001. Vidare aviserar regeringen att ytterligare

700 miljoner kronor engångsvis tillförs anslaget

Bidrag till särskilda insatser i vissa kommuner och

landsting år 2001.

De takbegränsade utgifterna minskar med

1,8 miljarder kronor år 2000 som en följd av de

föreslagna förändringarna. För åren 2001 och

2002 ökar de takbegränsade utgifterna till följd

av nya satsningar med 3,4 respektive 1,6

miljarder kronor. Effekten på det finansiella

sparandet för den offentliga sektorn skiljer sig

från effekten på de takbegränsade utgifterna

eftersom återflödet från EG-budgeten inte

påverkar det finansiella sparandet.

Som ett första steg i en kompensation för de

effekter på genomsnittsskatter och

marginalskatter som beror av den allmänna

pensionsavgiften föreslås för år 2000 en

skattereduktion med 25 procent av avgiften.

Skiktgränserna för uttag av statlig inkomstskatt

korrigeras, där uppjusteringen av den nedre

skiktgränsen medför att antalet personer som

betalar statlig inkomstsskatt minskar. I 1999 års

ekonomiska vårproposition aviserades en

förlängning av den tillfälliga skattereduktion som

gäller i år med ett motsvarande belopp. Den

tillfälliga skattereduktion som gäller i år föreslås

nu förlängas till att gälla även för år 2000. För

åren 2001 och 2002 har en minskning av

skatteinkomsterna med ett motsvarande belopp

lagts in i beräkningarna. Vidare kommer

regeringen föreslå att den fasta statliga skatten

om 200 kronor skall tillföras kommunerna även

för år 2001.

På företagskatteområdet föreslås ett antal

åtgärder. Företagens reserveringsmöjligheter

utvidgas dels genom att avdragstaken höjs, till 25

procent för aktiebolag och till 30 procent för

egenföretagare, dels genom att den tid inom

vilken periodiseringsfonder skall återföras

förlängs med ett år. Flertalet av de stoppregler

som gäller för fåmansföretagare slopas.

Kupongskatten på näringsbetingade aktier

slopas. Förslag läggs fram om återköp av aktier

och beskattning av utländska nyckelpersoner.

Bland annat som en följd av en uppgörelse

mellan de partier som står bakom

pensionsuppgörelsen föreslås vissa förändringar i

socialavgifterna. Regeringen föreslår vidare att

fastighetskatten på bostadshyreshus sänks till 1,2

procent för år 2000 och att vissa skattelättnader

ges för hyreshus tillhöriga vissa krisårgångar.

En grön skatteväxling sker genom att vissa

energiskatter höjs och där de ökade

skatteintäkterna används för reducerad skatt i

samband med kompetensutveckling i arbetslivet.

Jordbrukets energiskatter reduceras till den nivå

som gäller för industrin.

Nettoförsvagningen av de offentliga finan-

serna till följd av nämnda åtgärder beräknas till

16,5, 24,7 och 19,2 miljarder kronor för åren

2000 2002, varav skattesänkningar, netto,

förklarar 15,6, 22,7 och 19,0 miljarder kronor.

Beräkningen av skatteförslagens budgeteffekter

för de offentliga finanserna i tabell 4.4 har gjorts i

enlighet med nationalräkenskapernas

redovisningsprinciper. I kapitel 8 redovisas en

beräkning av skatteförslagens kassamässiga

effekter.

I den ekonomiska vårpropositionen gjordes

bedömningen att det fanns en risk för att utgifts-

taket för staten skulle överskridas år 1999 om

inga åtgärder vidtogs. Regeringen vidtog därför

utgiftsbegränsande åtgärder motsvarande totalt

ca 8 miljarder kronor för år 1999. I kapitel 5

redovisas regeringens prognos för de

takbegränsade utgifterna för år 1999. Enligt

regeringens bedömning kommer utgiftstaket för

år 1999 att klaras utan att ytterligare åtgärder

behöver vidtas. Regeringen kommer att noga

följa utgifternas utveckling under 1999 och

kommer, om det bedöms som nödvändigt, att

vidta de åtgärder som krävs för att förhindra ett

överskridande av utgiftstaket.

Även för år 2000 gjordes i den ekonomiska

vårpropositionen bedömningen att åtgärder

behövde vidtas för att undvika ett överskridande

av utgiftstaket. I förhållande till de utgiftsnivåer

som följde av en oförändrad politik innebar de

föreslagna besparingarna och satsningarna att de

takbegränsade utgifterna reducerades med ca

8 miljarder kronor år 2000. Regeringen gör nu

bedömningen att de takbegränsade utgifterna för

år 2000 blir högre än vad som beräknades i 1999

års ekonomiska vårproposition. Den beräknade

högre nivån föranleds bl.a. av att utgifterna för

sjukförsäkringen och avgiften till den Europeiska

gemenskapen nu förväntas bli högre år 2000 (se

även kapitel 7). Det är regeringens bedömning

att utgiftstaket för år 2000 riskerar att

överskridas om inga åtgärder vidtas. Regeringen

förbereder därför ett antal åtgärder i syfte att

begränsa utgifterna för år 2000. För att

säkerställa att utgiftstaket för år 2000 kan hållas

har regeringen för avsikt att införa

begränsningsbelopp som säkerställer

förbrukningen på några anslag och

utgiftsområden. De områden som berörs av

utgiftsbegränsningarna är bl.a. totalförsvaret, det

internationella biståndet samt utbildnings- och

energiområdet. Begränsningsbeloppet som gäller

för det internationella utvecklingssamarbetet år

1999 beräknas ha inneburit senareläggningar av

planerade projekt m.m. på ca 2,9 miljarder

kronor. Regeringen kommer att införa

begränsningsbelopp för det internationella

biståndet även år 2000. Begränsningsbeloppet

kommer att sättas på en sådan nivå att de projekt

m.m. som senarelagts till följd av

utgiftsbegränsningen 1999 i stället kan

genomföras år 2000. I den ekonomiska

vårpropositionen nästa år kommer regeringen

närmare informera om de vidtagna åtgärdernas

innebörd och omfattning.

4.4 Statsbudgetens utveckling

Den gynnsamma utvecklingen av de offentliga

finanserna sedan mitten av 1990-talet har burits

upp av en framgångsrik budgetsanering. Det

saneringsprogram som påbörjades 1994 innebär

en varaktig årlig förstärkning av de offentliga

finanserna med 126 miljarder kronor eller ca

8 procent av BNP. Förstärkningen av de

offentliga finanserna har åtföljts av en

förstärkning av statsbudgetens saldo.

Statsbudgetens saldo är sedan 1997 detsamma

som statens lånebehov. Ett positivt budgetsaldo

innebär att staten amorterar på statsskulden. År

1998 var statsbudgetens saldo positivt för första

gången sedan 1989 och staten kunde amortera

knappt 10 miljarder kronor på statsskulden.

Som framgår av diagram 4.1 beräknas

statsbudgeten uppvisa stora överskott under åren

1999 2002. Överskotten möjliggör en snabb

amortering av statsskulden. Totalt beräknas

staten amortera ca 224 miljarder kronor på stats-

skulden under denna period. De stora beräknade

överskotten i statsbudgeten beror på engångsvisa

effekter i samband med införandet av

ålderspensionsreformen och på inkomster från

försäljning av statligt aktieinnehav.

Diagram 4.1 Statsbudgetens saldo 1989-2002

Miljarder kronor

4.4.1 Statsbudgetens inkomster

I tabell 4.5 redovisas utfallet av statsbudgetens

skatteinkomster och övriga inkomster för år

1998 och den förväntade utvecklingen under

perioden 1999 2002. Statsbudgetens totala

inkomster beräknas bli ca 20 miljarder kronor

högre år 2002 jämfört med år 1999, varav 3

miljarder kronor avser högre skatteinkomster

och 17 miljarder kronor högre övriga inkomster.

Under år 2000 bedöms emellertid övriga

inkomster tillfälligt öka till en betydligt högre

nivå, framför allt till följd av högre

försäljningsinkomster. I relation till BNP

beräknas såväl statsbudgetens totala inkomster

som statsbudgetens skatteinkomster vara lägre i

slutet av perioden än år 1999.

Tabell 4.5 Statsbudgetens inkomster

1998

1999

2000

2001

2002

Miljarder kronor

 Skatteinkomster

639,7

652,4

617,1

622,7

655,8

 Övriga inkomster

66,6

54,4

165,2

70,8

71,1

 Totala inkomster

706,3

706,9

782,3

693,5

726,9

Diff. mot 1999 års

ekonomiska

vårproposition

 Skatteinkomster

3,3

-34,3

-50,1

-46,0

 Övriga inkomster

-41,9

55,1

-15,1

5,0

 Totala inkomster

-38,6

20,8

-65,2

-41,0

Procent av BNP

 Skatteinkomster1

34,2

33,4

30,2

29,3

29,6

 Totala inkomster

37,7

36,2

38,3

32,6

32,8

Anm: Beloppen är avrundade och summerar därför inte alltid.

1Denna kvot skall inte förväxlas med skattekvoten för hela offentliga sektorn.

Statsbudgetens inkomster beräknas öka med

drygt 75 miljarder kronor mellan år 1999 och år

2000. Ökningen förklaras främst av att

försäljningsinkomster beräknas öka med ca 95

miljarder kronor och av att inkomster från

aktieutdelningar tillfälligt beräknas bli högre år

2000. De minskade skatteinkomsterna år 2000

följer framför allt av den föreslagna

pensionsomläggningen och de i denna

proposition aviserade skattesänkningarna men

även av relativt stora slutregleringar av

kommunalskatter. Minskningen motverkas dock

av ökade inkomster från såväl energiskatt som

mervärdesskatt.

Som framgår i tabell 4.5 så beräknas

skatteinkomsterna bli avsevärt lägre under

perioden 2000 2002 jämfört med vad som

redovisades i 1999 års ekonomiska

vårproposition. Skillnaden mellan beräkningarna

beror till mycket stor del på de i denna

proposition föreslagna skattesänkningarna. De

lägre skatteinkomsterna förklaras till stor del av

följande:

- Inkomster från fysiska personer minskar

dels till följd av den föreslagna

skattereduktionen, dels av den föreslagna

höjningen av skiktgränserna. Vidare

kommer det fasta beloppet om 200 kronor

även år 2001 att utgöra en kommunal

inkomstskatt.

- Förslaget om att höja avsättningen av

obeskattade medel till periodiseringsfonder

samt att den tid inom vilken

periodiseringsfonder skall återföras till

beskattning förlängs med ett år medför

minskade inkomster från juridiska

personer.

I samband med pensionsreformen sker en av-

giftsväxling år 2000. Innebörden är bland annat

att ålderspensionsavgiften höjs medan den

allmänna löneavgiften sänks. Sammanlagt sänks

uttaget av arbetsgivaravgifter med 0,14 procent-

enheter år 2000. Dessa förändringar resulterar i

att inkomsterna från socialavgifter minskar. Sam-

tidigt höjs den allmäna pensionsavgiften från

6,95 till 7,0 procent av avgiftsunderlaget.

Under övriga inkomster är det framför allt

inkomster av försåld egendom som förändrats

sedan 1999 års ekonomiska vårproposition. För

år 1999 beräknas nu inkomster av försåld

egendom uppgå till ca 1 miljard kronor, vilket är

drygt 44 miljarder kronor lägre än vad som

beräknades i vårpropositionen. De i 1999 års

ekonomiska vårproposition planerade

försäljningarna beräknas nu istället genomföras

år 2000, vilket medför att inkomsterna blir drygt

50 miljarder kronor högre detta år. Även

minskningen om 17 miljarder kronor år 2001

förklaras av de ändrade försäljningstidpunkterna.

Under perioden 1999 2002 beräknas

försäljningar om 126 miljarder kronor

genomföras.

En mer utförlig redovisning av statsbudgetens

inkomster presenteras i kapitel 6.

4.4.2 Statsbudgetens utgifter

Utgifterna på statsbudgeten är indelade i 27

utgiftsområden. Därutöver ingår posterna

Minskning av anslagsbehållningar, Kassamässig

korrigering och Riksgäldskontorets

nettoutlåning.

Som framgår av tabell 4.6 uppgick utfallet för

statsbudgetens totala utgifter till ca 697 miljarder

kronor år 1998. År 2002 beräknas statsbudgetens

utgifter uppgå till ca 721 miljarder kronor.

Utgifterna beräknas således öka med cirka

24 miljarder kronor under perioden 1998 2002.

Som andel av BNP minskar emellertid utgifterna

med 4,7 procentenheter.

Ålderspensionsreformen innebär att stats-

budgetens utgifter ökar med ca 15 miljarder

kronor mellan åren 1998 och 1999. De ökade

utgifterna beror på att betalningsansvaret mellan

staten och AP-fonden har ändrats och på att

statliga ålderspensionsavgifter har införts. För att

möjliggöra en rättvisande jämförelse av

utgiftsutvecklingen från 1998 till 2002 kan 1998

års utgifter korrigeras för en tänkt ålders-

pensionsreform detta år. Efter en sådan

korrigering ökar statsbudgetens utgifter med

omkring 10 miljarder kronor mellan 1998 och

2002 eller med i genomsnitt ca 0,3 procent per år.

Av den återstående ökningen på totalt

10 miljarder kronor förklaras knappt 6 miljarder

kronor av att delpensionen och

arbetsskadeförsäkringen fr.o.m. 1999 förts över

från socialförsäkringssektorn vid sidan av

statsbudgeten till statsbudgeten.

Tabell 4.6 Statsbudgetens utgifter 1998-2002

Miljarder kronor

1998

1999

2000

2001

2002

Utgifter exkl.

statsskulds-

räntor1

585,72

616,2

623,5

641,5

640,0

Statsskulds-

räntor3

113,4

92,7

81,8

77,1

62,2

Riksgäldskontor

ets nettout-

låning m.m.4

-2,5

-57,3

-5,5

-106,1

18,9

Totala utgifter

696,65

651,5

699,8

612,5

721,1

Procent av BNP

Utgifter exkl.

statsskulds-

räntor

31,3

31,6

30,5

30,1

28,9

Totala utgifter

37,2

33,4

34,3

28,8

32,5

1 Inklusive minskning av anslagsbehållningar

2 Korrigerat för ålderspensionsreformen motsvarar detta 600,4 mdkr (dvs.

beloppet

skulle ha varit 600,4 mdkr om ålderspensionsreformen genomförts redan 1998).

3 Avser utgiftsområde 26 Statsskuldsräntor m.m.

4 Inklusive kassamässig korrigering, finansiell överföring från AP-fonden till

Riksgäldskontoret och beräkningsteknisk överföring till hushållen.

5 Korrigerat för ålderspensionsreformen motsvarar detta 711,3 mdkr.

Utgifter exklusive statsskuldsräntor

Med statsbudgetens utgifter exklusive stats-

skuldsräntor avses samtliga utgiftsområden

förutom utgiftsområde 26 Statsskuldsräntor

m.m. Korrigerat för en tänkt

ålderspensionsreform år 1998 ökar dessa utgifter

med knappt 40 miljarder kronor mellan åren

1998 2002 eller med i genomsnitt 1,6 procent

per år. I relation till BNP minskar emellertid

utgifterna exklusive stats-skuldsräntor med 3,2

procentenheter, från 32,1 procent år 1998 till

28,9 procent år 2002. Om korrigering även görs

för att delpensionen och

arbetsskadeförsäkringen fr.o.m. 1999 har lyfts in

på statsbudgeten uppgår ökningen från år 1998

till år 2002 till ca 34 miljarder kronor.

Utgifterna exklusive statsskuldsräntor

minskar realt med i genomsnitt 0,2 procent per

år under perioden 1998 2002. Som framgår av

tabell 4.7 motsvarar detta en minskning av

utgifterna i fasta priser med 4,1 miljarder kronor.

I tabellen redovisas de utgiftsområden som

uppvisar större ökningar eller minskningar i fasta

priser mellan åren 1998 och 2002.

Tabell 4.7 Förändring i fasta priser för utgifterna exklusive

statsskuldsräntor 1998-20021

Miljarder kronor

1998-2002

i % per år

Utgifter exkl. statsskuldsräntor1

-4,1

-0,2 %

större ökningar per utgiftsområde

Uo 10 Ek. trygghet sjukdom/handikapp

5,6

1,7 %

Uo 12 Ek. trygghet för familjer/barn

5,1

3,0 %

Uo 16 Utbildning och univ.forskning

7,6

6,2 %

större minskningar per utgiftsområde

Uo 13 Ek. trygghet vid arbetslöshet

-12,7

-9,3 %

Uo 14 Arbetsmarknad och arbetsliv

-4,8

-2,6 %

Uo 18 Samhällsplan, bostadsförsörjn.

m.m.

-11,4

-16,3 %

1 Fastprisberäkning med implicitprisindex för statlig konsumtion och

investeringar och

med KPI för övriga delar. För att möjliggöra en jämförelse över tiden har

korrigering

gjorts för en tänkt ålderspensionsreform år 1998. Vidare har hänsyn inte tagits

till den

föreslagna minskningen av statsbidraget till kommunsektorn på 4,8 miljarder

kronor

med anledning av den nu föreslagna skattesänkningen.

I tabell 4.8 redovisas de beräknade utgifterna i

löpande priser per utgiftsområde för åren 1998

2002. I en fotnot till tabellen redovisas en

beräkning av utgifterna per utgiftsområde i de

fall ålderspensionsreformen hade genomförts år

1998.

De största utgiftsökningarna under perioden

1998 2002 återfinns under följande

utgiftsområden:

Utgiftsområde 7 Internationellt bistånd

Anslagen inom utgiftsområdet ökar med ca

2,8 miljarder kronor under perioden 1998 2002.

Till största delen förklaras förändringen av den

ökade bruttonationalinkomsten (BNI) under

perioden. En del av denna ökning förklaras av

högre BNI på grund av övergången till det nya

europeiska nationalräkenskapssystemet ENS 95.

Vidare ökar anslagen p.g.a. att biståndsramen

som andel av BNI är högre år 2002 jämfört med

år 1998. Den totala biståndsramen som andel av

BNI uppgick år 1998 till 0,70 procent av BNI. I

1999 års ekonomiska vårproposition aviserade

regeringen en höjning av ramen för biståndet år

2002 till 0,74 procent av BNI.

Utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och

social omsorg

Jämfört med utfallet år 1998 beräknas utgifterna

inom utgiftsområdet öka med ca 3,1 miljarder

kronor t.o.m. år 2002. Utgifterna för

assistansersättningen ökar med ca 1,8 miljarder

kronor främst p.g.a. ett ökat antal personer och

timmar i ersättningssystemet. Vidare ökar

utgifterna för bidrag till läkemedelsförmånen

med ca 0,8 miljarder kronor under perioden

1998 2002. Utgiftsökningen är bl.a. en effekt av

att nya dyrare läkemedel introduceras på

marknaden och en stigande konsumtion av

läkemedel.

Utgiftsområde 10 Ekonomisk trygghet vid

sjukdom och handikapp

De totala utgifterna för utgiftsområdet ökar med

16,8 miljarder kronor under perioden 1998 2002

efter det att utgifterna rensats från

ålderspensionsreformens effekter (se fotnot 1 till

tabell 4.8). I fasta priser motsvarar detta en

ökning med i genomsnitt 1,7 procent per år.

Knappt 6 miljarder kronor av ökningen mellan

1998 och 2002 förklaras av utgifter för

arbetsskadeförsäkringen. Denna försäkring

redovisades fram t.o.m. 1998 vid sidan av

statsbudgeten, men fr.o.m. 1999 redovisas den på

anslag under utgiftsområdet. Större delen av den

resterande ökningen, 9,4 miljarder kronor,

förklaras av ökade kostnader för sjukpenning.

Antalet ersatta dagar med sjukpenning ökar med

ca 34 procent under perioden 1998 2002.

Utgiftsområde 12 Ekonomisk trygghet för

familjer och barn

Rensat för ålderspensionsreformens effekter

beräknas utgifterna öka med 7,6 miljarder

kronor under perioden 1998 2002 (se fotnot 1

till tabell 4.8). I fasta priser motsvarar detta en

ökning med i genomsnitt 3 procent per år. En

viktig förklaring är de högre utgifterna för

anslaget Allmänna barnbidrag. Ökningen beror

på regeringens förslag att höja barnbidraget med

100 kronor per barn och månad fr.o.m. år 2000

och med ytterligare 100 kronor fr.o.m. år 2001.

Vidare ökar kostnaderna för

föräldraförsäkringen under perioden 1998 2002.

Utgiftsområde 16 Utbildning och

universitetsforskning

Under perioden 1998 2002 ökar utgifterna med

11,2 miljarder kronor. I fasta priser motsvarar

detta en ökning med i genomsnitt 6,2 procent

per år. Utgiftsökningen förklaras främst av de i

1999 års ekonomiska vårproposition aviserade

satsningarna på kunskap och kompetens. I

satsningarna ingår bl.a. nya högskoleplatser, nytt

studiestödssystem och ökade resurser för

forskning och forskarutbildning. Dessutom har

ekonomiskt utrymme avsatts för att med start år

2001 införa en allmän förskola och en rätt till

förskoleverksamhet för barn till arbetslösa

föräldrar samt en maxtaxa i förskoleverksamhet

och skolbarnomsorgen. Förslaget om ändrad

finansieringsprincip för avtalsförsäkringar

förklarar ca 1,7 miljarder kronor av ökningen

under perioden 1998 2002.

Utgiftsområde 25 Allmänna bidrag till

kommunerna

Mellan åren 1998 och 2002 beräknas utgifterna

öka med 5 miljarder kronor. Beslutade,

föreslagna och aviserade tillskott till kommuner

och landsting uppgår år 2002 till 11,7 miljarder

kronor i förhållande till 1998 års statsbidragsnivå.

Regeringen föreslår att det generella

statsbidraget minskas med 4,8 miljarder kronor

till följd av den föreslagna minskningen av

avdragsrätten för allmän pensionsavgift. Den

förändrade avdragsrätten för allmän

pensionsavgift ökar kommunernas och

landstingens skatteintäkter med motsvarande

belopp. Det generella statsbidraget påverkas

också av vissa andra ekonomiska regleringar.

Även ramen för utjämningsbidraget påverkas av

den förändrade avdragsrätten samt av beslutade

förändringar i det kommunala

utjämningssystemet. Den sammanlagda effekten

blir att ramen för utjämningsbidraget minskar

med 2,7 miljarder kronor år 2000.

Utjämningsbidraget antas sedan ligga kvar på en

oförändrad nivå under resten av perioden. På

statsbudgetens inkomstsida sker en motsvarande

minskning av utjämningsavgiften.

Utgiftsområde 27 Avgiften till EG-budgeten

Avgiften till EU ökar med 2,5 miljarder kronor

under perioden 1998 2002. Ökningen beror

framför allt på den del av avgiften som är baserad

på bruttonationalinkomsten.

De största utgiftsminskningarna återfinns under

följande tre utgiftsområden:

Utgiftsområde 13 Ekonomisk trygghet vid

arbetslöshet

År 1998 uppgick den öppna arbetslösheten till

6,5 procent av arbetskraften. Utgifterna för

arbetslöshetsersättning uppgick detta år till

35,3 miljarder kronor eller ca 95 procent av

utgiftsområdets totala utgifter.

Utgifterna inom utgiftsområde 13 beräknas

minska med 11,3 miljarder kronor från år 1998

till år 2002. I fasta priser uppgår minskningen till

i genomsnitt 9,3 procent per år. De lägre

utgifterna härrör huvudsakligen från anslaget

Bidrag till arbetslöshetsersättning. Orsaken till de

lägre utgifterna är att den öppna arbetslösheten

beräknas minska med 2,3 procentenheter till

4,2 procent av arbetskraften år 2002.

Utgiftsområde 14 Arbetsmarknad och arbetsliv

Utgiftsområdet minskar med 1,8 miljarder

kronor mellan åren 1998 och 2002. Minskningen

förklaras till stor del av lägre utgifter för

arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Andelen i

arbetsmarknadspolitiska åtgärder beräknas för år

2002 uppgå till 3,5 procent av arbetskraften. Det

är en minskning med 0,4 procentenheter eller

cirka 17 000 personer jämfört med år 1998.

Utgiftsområde 18 Samhällsplanering,

bostadsförsörjning och byggande

Utgifterna beräknas minska med 10,7 miljarder

kronor under perioden 1998 2002. I fasta priser

motsvarar detta en minskning med i genomsnitt

16,3 procent per år. Den främsta anledningen är

att utgifterna för anslaget Räntebidrag m.m.

minskar från 10,8 miljarder kronor år 1998 till

1,6 miljarder kronor år 2002. Den kraftiga

minskningen beror framför allt på en allt lägre

räntenivå och att därmed hela det äldre

räntebidragssystemet snabbt avvecklas samt att

bostadsbyggandet ligger på en låg volym.

Ytterligare en anledning är att det

subventionssystem som infördes år 1993 är

konstruerat så att för varje ny årgång som

påbörjas minskar det statliga bidraget. Vidare

minskar utgifterna för anslaget Statens

bostadskreditnämnd: Garantiverksamhet.

Utgifterna för år 2002 beräknas till 0,6 miljarder

kronor, vilket är 2,1 miljarder kronor lägre än

utfallet år 1998. Orsaken till de lägre utgifterna

är främst det förbättrade ränteläget.

Minskning av anslagsbehållningar

Minskning av anslagsbehållningar beräknas som

nettot av förbrukningen av sparade medel från

föregående budgetår och sparade medel från

innevarande budgetår samt utnyttjande av

anslagskredit.

I redovisningen av utfallet för år 1998 och i

prognosen för år 1999 ingår minskningen av

anslagsbehållningar och utnyttjande av

anslagskredit under respektive utgiftsområde.

För åren 2000-2002 redovisas motsvarande

förändringar under posten Minskning av

anslagsbehållningar. Minskningen av

anslagsbehållningarna beräknas till 6,0 miljarder

kronor år 2000, 7,5 miljarder kronor år 2001 och

5,0 miljarder kronor år 2002.

Tabell 4.8 Takbegränsade utgifter 1998-2002

Miljarder kronor

19981

1999

Prognos

2000

Beräknat2

2001

Beräknat2

2002

Beräknat2

UO 1

Rikets styrelse

4,3

4,8

4,5

4,8

4,8

UO 2

Samhällsekonomi och finansförvaltning

2,0

1,6

1,6

1,6

1,7

UO 3

Skatteförvaltning och uppbörd

5,9

6,0

5,9

6,0

6,1

UO 4

Rättsväsendet

21,4

22,2

22,7

23,0

23,4

UO 5

Utrikesförvaltning och internationell samverkan

2,6

3,0

3,0

3,0

3,1

UO 6

Totalförsvar

42,4

44,7

46,6

46,1

45,1

UO 7

Internationellt bistånd

11,5

12,1

13,2

14,4

14,3

UO 8

Invandrare och flyktingar

4,2

4,7

4,9

4,9

4,5

UO 9

Hälsovård, sjukvård och social omsorg

23,1

24,8

25,4

25,9

26,2

UO 10

Ekonomisk trygghet vid sjukdom och handikapp

39,7

87,9

92,5

92,5

92,2

UO 11

Ekonomisk trygghet vid ålderdom

62,7

34,4

33,6

32,7

32,2

UO 12

Ekonomisk trygghet för familj och barn

35,9

40,9

44,8

47,9

48,2

UO 13

Ekonomisk trygghet vid arbetslöshet

37,3

33,5

30,6

28,5

28,3

UO 14

Arbetsmarknad och arbetsliv

47,7

48,8

46,1

46,3

46,6

UO 15

Studiestöd

21,9

19,8

21,0

24,5

24,8

UO 16

Utbildning och universitetsforskning

27,7

30,1

32,6

36,6

39,0

UO 17

Kultur, medier, trossamfund och fritid

7,3

7,6

7,6

7,7

7,9

UO 18

Samhällsplanering, bostadsförsörjning och byggande

22,4

18,3

15,6

12,3

11,7

UO 19

Regional utjämning och utveckling

3,4

4,0

3,3

3,8

3,1

UO 20

Allmän miljö- och naturvård

1,4

1,8

1,7

1,8

2,0

UO 21

Energi

0,9

1,2

1,4

1,9

1,7

UO 22

Kommunikationer

27,3

25,6

25,5

25,2

25,5

UO 23

Jord- och skogsbruk, fiske med anslutande näringar

11,8

12,2

9,7

14,0

14,1

UO 24

Näringsliv

2,8

3,3

3,0

3,0

2,9

UO 25

Allmänna bidrag till kommunerna

96,8

102,5

97,7

101,9

101,8

UO 26

Statsskuldsräntor m.m.

113,4

92,7

81,8

77,1

62,2

UO 27

Avgiften till Europeiska gemenskapen

21,2

20,6

23,1

23,8

23,7

Minskning av anslagsbehållningar

0,0

0,0

6,0

7,5

5,0

Summa utgiftsområden

699,1

708,8

705,3

718,6

702,2

Summa utgiftsområden exkl. statsskuldsräntor

585,7

616,2

623,5

641,5

640,0

Ålderspensionssystemet vid sidan av statsbudgeten

132,3

135,9

140,0

144,8

151,4

Takbegränsade utgifter

718,0

752,0

763,5

786,3

791,4

Budgeteringsmarginal

2,0

1,0

1,5

3,7

22,6

Utgiftstak för staten

720,0

753,0

765,0

790,0

814,0

Anm: Beloppen är avrundade och summerar därför inte alltid.

1 För att möjliggöra en jämförelse av utgifterna under perioden 1998-2002

redovisas nedan en schablonmässig beräkning av utgifterna för år 1998 i det fall

 ålderspensionsreformen

hade genomförts redan 1998:

UO10 75,8 mdkr, UO11 33,3 mdkr, UO12 40,7 mdkr, UO13 39,5 mdkr, UO14 48,0 mdkr,

UO15 22,5 mdkr, Summa utgiftsområden exkl. statsskuldsräntor 600,4 mdkr,

Ålderspensionssystemet vid sidan av statsbudgeten 137,1 mdkr och Takbegränsade

utgifter 737,5 mdkr. Om hänsyn också tas till att arbetsskade- och

delpensionsfonden fram t.o.m. 1998 redovisades utanför statsbudgeten beräknas

UO10 till 81,9 mdkr och UO11 till 33,9 mdkr.

2 Enligt förslaget till preliminära utgiftsområdesramar (se tabell 7.1).

Beräknad förbrukning av anslagsbehållningar och utnyttjande av anslagskredit

redovisas sammantaget för

samtliga utgiftsområden under posten Minskning av anslagsbehållningar.

Statsskuldsräntor

Räntor på statsskulden ingår under

utgiftsområde 26 Statsskuldsräntor m.m.

Utgifterna för statsskuldsräntorna påverkas av

ett antal olika faktorer. Viktigast är storleken på

statsskulden, statsbudgetens saldo samt ränte-

och valutakursutvecklingen. Statsskuldsräntorna

påverkas även av tekniska faktorer till följd av

Riksgäldskontorets upplånings- och

skuldförvaltningsteknik.

I diagram 4.2 redovisas statsskuldsräntorna

som andel av BNP för åren 1993 2002. År 1998

uppgick statsskuldsräntorna till 113,3 miljarder

kronor eller 6,0 procent av BNP. Mellan åren

1998 2002 beräknas statsskuldsräntorna som

andel av BNP minska med ca 3,2 procentenheter

för att år 2002 uppgå till 62 miljarder kronor eller

2,8 procent av BNP. De kraftigt minskade

ränteutgifterna under perioden 1999 2002

förklaras främst av den amortering på

statsskulden som sker till följd av överföringar

från AP-fonden till staten i samband med

ålderspensionsreformen och försäljningar av

statligt aktieinnehav. En ytterligare förklaring till

de kraftigt minskade räntebetalningarna är att lån

med höga kupongräntor successivt förfaller och

refinansieras med lån till lägre räntesatser.

Diagram 4.2 Statsskuldsräntor 1993-2002

Procent av BNP

Statsskuldsräntornas andel av statsbudgetens

totala utgifter uppgick år 1998 till 16,3 procent.

Statsskuldsräntorna var därmed statsbudgetens

enskilt största utgiftspost detta år. Som framgår

av diagram 4.3 beräknas andelen av de totala

utgifterna minska med 7,7 procentenheter under

perioden 1998 2002 för att år 2002 uppgå till

8,6 procent av statsbudgetens utgifter.

I relation till statsbudgetens skatteinkomster

minskar statsskuldsräntorna från 17,7 procent år

1998 till 9,5 procent år 2002.

Diagram 4.3 Statsskuldsräntor som andel av

statsbudgetens utgifter 1998-2002

Procent av statsbudgetens utgifter

I statsbudgeten redovisas statsskuldsräntor

utgiftsmässigt. Statsskuldsräntornas olika

komponenter visas i tabell 4.9. Utgiftsprognosen

för år 1999 uppgår till 93 miljarder kronor, vilket

är oförändrat jämfört med den nivå som

prognostiserades i 1999 års ekonomiska

vårproposition. Jämfört med 1998 beräknas

ränteutgifterna minska med ca 20 miljarder

kronor, bl.a. berorende på en lägre räntenivå år

1999 och mindrerealiserade valuta- och

kursförluster.

Tabell 4.9 Kassamässiga statsskuldsräntor

Miljarder kronor

1998

1999

2000

2001

2002

Räntor på lån i

svenska kronor

73,1

70

58

49

45

Räntor på lån i

utländsk valuta

23,6

21

20

20

19

Räntor på in- och

utlåning

-3,9

-3

-4

-4

-5

Över-/underkurser

vid emission

-5,7

-3

-2

-2

-2

Summa räntor

87,2

85

73

64

58

Valutaförluster/

-vinster

9,8

-3

1

5

1

Kursförluster/

-vinster

15,6

10

8

9

3

Övrigt

0,6

0

0

0

0

Summa ränte-

utgifter

113,3

93

82

77

62

Anm: Beloppen är avrundade och summerar därför inte alltid.

Det budgetpolitiska målet för den offentliga

sektorn avser det finansiella sparandet redovisat

enligt nationalräkenskaperna. Omläggningen av

nationalräkenskapsstatistiken till det europeiska

nationalräkenskapssystemet (ENS 95) innebär

att det räntemått som nu är relevant för

beräkningen av det finansiella sparandet är de

kostnadsmässiga räntor som redovisas i tabell

4.10. Tidigare baserades de räntor som ingick i

beräkningen av det finansiella sparandet på

delposten summa räntor i tabell 4.9.

Omläggningen innebär att de statsskuldsräntor

som ingår i beräkningen av den offentliga

sektorns finansiella sparande blir högre under

åren 1999 2002.

Kostnadsmässig redovisning innebär att

ränteutgifterna har periodiserats över lånens

löptid. Den kostnadsmässiga redovisningen är

mindre beroende av upplåningstekniken och

förändringar av räntekostnaderna kan lättare

förklaras av den underliggande lånebehovs- och

ränteutvecklingen. Enligt den periodiserade

redovisningen kommer räntekostnaderna att

minska från 93 miljarder kronor år 1998 till

64 miljarder kronor år 2002.

Tabell 4.10 Kostnadsmässiga statsskuldsräntor

Miljarder kronor

1998

1999

2000

2001

2002

Summa räntor enligt

tabell 4.9

(tidigare NR-räntor)

87

85

73

64

58

Justering kursdifferenser

vid emission

3

1

0

1

2

Justering nollkupongräntor

3

1

3

3

5

Summa kostnads-

justeringar

6

3

3

4

6

Summa räntekostnader

(nya NR-räntor)

93

88

76

68

64

Anm: Beloppen är avrundade och summerar därför inte alltid.

4.4.3 Statsbudgetens saldo, statens

finansiella sparande och statsskuld

Regeringens förslag: Riksdagen bemyndigar

regeringen att under budgetåret 2000 ta upp lån

enligt lagen (1988:1387) om statens upplåning

och skuldförvaltning.

Riksdagen godkänner beräkningen av

förändringar av myndigheters m.fl. in- och

utlåning i Rikgäldskontoret för budgetåret 2000

samt beräkningen av överföringen av medel från

AP-fonden för budgetåret 2000 enligt tabell 4.11.

Statsbudgetens saldo

Statsbudgetens saldo är sedan 1997 identiskt med

statens lånebehov. För att statsbudgetens saldo

skall överensstämma med statens lånebehov

redovisas Riksgäldskontorets nettoutlåning och

en kassamässig korrigering på statsbudgeten. I

tabell 4.11 särredovisas dessutom den

lånebehovspåverkande förändring i form av en

finansiell överföring från AP-fonden till staten

som föranleds av pensionsreformen.

Riksgäldskontorets nettoutlåning, kassamässig

korrigering och överföring från AP-fonden ingår

på utgiftssidan vid sidan av de utgifter som är

grupperade på 27 utgiftsområden.

Statsbudgetens saldo förbättrades från

-6,2 miljarder kronor år 1997 till 9,7 miljarder

kronor år 1998. Under perioden 1999 2002

beräknas det ackumulerade budgetöverskottet

uppgå till ca 224 miljarder kronor vilket innebär

en amortering på statsskulden med motsvarande

belopp. I beräkningen av amorteringen har

hänsyn tagits till en beräkningsteknisk

överföring till hushållen år 2002 på 20,6 miljarder

kronor.

Tabell 4.11 Statsbudgetens saldo och statsskulden

Miljarder kronor

1996

1997

1998

1999

2000

2001

2002

Inkomster

600,5

648,9

706,3

706,9

782,3

693,5

726,9

Utgifter exkl. statsskuldsräntor1

559,3

569,2

585,7

616,2

623,5

641,5

640,0

Statsskuldsräntor m.m.2

99,5

98,4

113,4

92,7

81,8

77,1

62,2

Saldo exkl. Riksgäldskontorets nettoutlåning m.m.

-58,3

-18,6

7,2

-2,0

77,0

-25,1

24,6

Riksgäldskontorets nettoutlåning

-125,8

-10,4

-2,8

-12,3

39,5

11,7

8,8

varav In-/utlåning från myndigheter (räntekonto) 3

-1,2

7,2

4,1

 Inbetalning av premiepensionsmedel inkl. ränta

-10,5

-12,1

-13,7

-22,6

-19,4

-19,6

-20,2

 Utbetalning av premiepensionsmedel

49,5

21,3

19,3

 Lönegarantifonden, inkl. ränta

-0,6

-0,7

-0,9

 CSN, studielån

8,9

9,9

10,1

10,6

11,3

11,7

11,1

 Insättningsgaranti

-1,0

-2,1

-2,1

-2,2

-2,2

-0,7

-0,8

 Övrigt, netto

-121,44

-12,7

-0,3

1,9

0,3

-1,0

-0,6

Kassamässig korrigering

88,5

-2,0

0,4

0,0

0,0

0,0

0,0

Överföring från AP-fonden

-45,0

-45,0

-117,8

-10,5

Statsbudgetens saldo före beräkningsteknisk

överföring till hushållen

-21,0

-6,2

9,7

55,3

82,5

81,0

26,3

Beräkningsteknisk överföring till hushållen

20,6

Statsbudgetens saldo efter beräkningsteknisk

överföring till hushållen

-21,0

-6,2

9,7

55,3

82,5

81,0

5,7

Skulddispositioner m.m.

4,4

14,7

26,4

-16,8

-7,3

-15,2

-1,0

Statsskuldsförändring

25,4

20,9

16,8

-72,1

-89,8

-96,2

-6,7

Statsskuld vid årets slut efter beräkningsteknisk

överföring till hushållen

1 411,2

1 432,1

1 448,9

1 376,8

1 287,0

1 190,7

1 184,0

Procent av BNP

80,5

79,4

77,4

70,6

63,0

55,9

53,4

Anm: Beloppen är avrundade och summerar därför inte alltid.

1Inklusive minskning av anslagsbehållningar

2 Avser hela utgiftsområde 26 Statsskuldsräntor m.m.

3 Normalt görs inga prognoser på In/utlåning från myndigheter (räntekonto) utan

här redovisas endast utfallet.

4 Varav Arbetsmarknadsfonden och Kärnbränslefonden förklarar 87 miljarder kronor

 respektive 19 miljarder kronor.

Riksgäldskontorets nettoutlåning till myndigheter,

affärsverk och statliga bolag

De största delposterna under Riksgäldskontorets

(RGK) nettoutlåning utgörs av förändringar av

myndigheternas räntekontobehållningar, in- och

utbetalningar av premiepensionsmedel, Centrala

studiestödsnämndens (CSN) upplåning för

finansiering av studielån samt insättningsgaranti-

avgifter.

Sedan 1995 har medel för premiepensionen

avsatts hos RGK. För åren 1999 2002 beräknas

de årliga inbetalningarna till ca 20 miljarder

kronor. Inbetalningarna inklusive ränta kommer

att överföras till Premiepensionsmyndigheten

(PPM) med två års eftersläpning. Utbetalningen

år 2000 till PPM, som avser

premiepensionsmedel för åren 1995 1998,

innebär att RGK:s nettoutlåning ökar med

omkring 50 miljarder kronor mellan år 1999 och

år 2000.

Riksgäldskontorets utlåning till CSN beräknas

uppgå till omkring 11 miljarder kronor per år

under perioden 1999 2002.

Kassamässig korrigering

Kassamässig korrigering utgör skillnaden mellan

å ena sidan saldot av statsbudgetens anslag och

inkomsttitlar och å andra sidan nettot av in- och

utbetalningar över statsverkets checkräkning

(SCR) i Riksbanken. Redovisningen över SCR

är kassamässig.

Utfallet av den kassamässiga korrigeringen

framräknas residualt. Några prognoser redovisas

inte för denna post.

Överföring från AP-fonden till statsbudgeten

Som ett led i den finansiella infasningen av det

nya ålderspensionssystemet kommer medel att

överföras från AP-fonden till RGK. Syftet med

överföringarna är att reducera den ökning av

statens lånebehov som det nya

ålderspensionssystemet annars leder till. För åren

1999 och 2000 har riksdagen beslutat att 45

miljarder kronor skall överföras för vart och ett

av åren. I avvaktan på ett beslut om

överföringens storlek för år 2001 gjordes ett

antagande i 1999 års ekonomiska vårproposition

om ett överföringsbelopp på 235 miljarder

kronor. Den 24 juni 1999 slöts en uppgörelse

mellan företrädare för de partier som stod

bakom uppgörelsen om en reformering av det

allmänna ålderspensionssystemet som bl.a.

innebar att överföringsbeloppet år 2001 fastställs

till 155 miljarder kronor. Överföringsbeloppet

kommer riksdagen att få ta ställning till efter en

särproposition hösten 1999. Den sammanlagda

överföringen åren 1999 till 2001 uppgår därmed

till 245 miljarder kronor. Det slutliga

överföringsbeloppet fastställs enligt

pensionsöverenskommelsen vid en

kontrollstation år 2004.

Då överföringen år 2001 till viss del består av

bostadsobligationer som antas behållas till

förfallotidpunkten påverkas lånebehovet med ca

118 miljarder kronor istället för 155 miljarder

kronor detta år. År 2002 beräknas

bostadsobligationer inklusive kupongräntor till

ett värde av knappt 11 miljarder kronor förfalla

till betalning och därmed minska lånebehovet.

Efter år 2002 beräknas bostadsobligationer till

ett värde av ca 30 miljarder kronor återstå.

Bostadsobligationerna förfaller och minskar

lånebehovet med motsvarande belopp

efterföljande år.

Statsbudgetens saldo justerat för större

engångseffekter

I tabell 4.12 redovisas statsbudgetens saldo

justerat för större engångseffekter. Som framgår

av tabellen är det justerade budgetsaldot negativt

för samtliga år under perioden 1998 2002.

Budgetsaldot justerat för större

engångseffekter uppgick år 1998 till -15,2

miljarder kronor. Engångseffekterna summerar

till 24,9 miljarder kronor varav inkomster från

avvecklingen av Delpensionsfonden (ingår i

posten försäljning av statliga bolag m.m.) svarar

för 8 miljarder kronor. Det justerade

budgetsaldot för år 1999 beräknas till -13,1

miljarder kronor, vilket är ca 68 miljarder kronor

lägre än det ojusterade budgetsaldot.

Engångseffekterna består främst av överföringen

från AP-fonden och inbetalningarna av

premiepensionsmedel till Riksgäldskontoret.

Tabell 4.12 Statsbudgetens saldo efter överföring till

hushållen samt justering för större engångseffekter

Miljarder kronor

1998

1999

2000

2001

2002

Statsbudgetens saldo

(efter beräknings-

teknisk överföring till

hushållen)

9,7

55,3

82,5

81,0

5,7

 varav beräknings-

 teknisk överföring till

 hushållen

-20,6

Större engångseffekter

24,9

68,4

124,9

132,8

25,5

 varav försäljning av

 statligt aktieinnehav

11,2

0,8

110,01

15,0

15,0

 Överföring från AP-

 fonden2

45,0

45,0

117,8

10,5

 Premiepensionsmedel,

 nettoinbetalningar

13,7

22,6

-30,13

Statsbudgetens saldo

justerat för större

engångseffekter

-15,2

-13,1

-42,4

-51,8

-19,8

1 Beloppet inkluderar aktieutdelning och inbetalning av reavinstskatt från

Förvaltningsaktiebolaget Stattums försäljning av innehavet i Pharmacia&Upjohn.

2 Total överföring år 2001 är 155 mdkr, varav 117,8 mdkr påverkar lånebehovet år

 2001

och 10,5 mdkr år 2002. Resterande belopp påverkar lånebehovet först efter år

2002.

3 Varav inbetalning 19,4 mdkr och utbetalning 49,5 mdkr. Utbetalningen avser

premiepensionsmedel för åren 1995-1998.

Efter de åtgärder som regeringen föreslår i denna

proposition beräknas det finansiella sparandet

åren 2000-2001 i stort sett sammanfalla med det

målsatta överskottet på 2 procent av BNP. År

2002 beräknas det finansiella sparandet överstiga

det målsatta sparandet med drygt 20 miljarder

kronor. I tabell 4.12 redovisas det justerade

budgetsaldot under förutsättning att detta

överskott tillförs hushållssektorn så att

saldomålet uppnås exakt. Statsbudgetens saldo

uppvisar ett överskott även efter denna

överföring till hushållssektorn. Som framgår av

tabell 4.12 beror detta på engångsvisa

inkomstförstärkningar till följd av försäljningar

av statliga bolag och överföringar från AP-

fonden.

Engångseffekterna är en viktig förklaring till

de stora budgetöverskotten och den snabba

amorteringen av statsskulden, men det är inte

tack vare dessa effekter som de budgetpolitiska

målen beräknas uppnås. Vid beräkningen av den

offentliga sektorns finansiella sparande

inkluderas varken försäljningsinkomster,

överföringar från AP-fonden eller in- och

utbetalningar av premiepensionsmedel. Inte

heller utgiftstaket påverkas av dessa

engångseffekter.

De negativa justerade budgetsaldona innebär

att statsskulden på sikt nominellt kommer att

vara ungefär oförändrad eller öka vid det

målsatta överskottet i de offentliga finanserna på

2 procent av BNP. En stor del av det målsatta

överskottet i de offentliga finanserna kommer

istället att komma från ålderspensionssystemet

vid sidan av statsbudgeten. Detta är en följd av

att ålderspensionsreformen på lång sikt innebär

en stor omfördelning av det offentliga sparandet

från staten till ålderspensionssystemet.

Statsbudgetens saldo och statens finansiella

sparande

Statsbudgetens saldo omfattar allt som påverkar

statens lånebehov, t.ex. Riksgäldskontorets

nettoutlåning och överföringar till eller från AP-

fonden. Statens finansiella sparande däremot

visar endast den förändring av statens finansiella

nettoförmögenhet som sker genom reala

transaktioner.

I tabell 4.13 redovisas de viktigaste

skillnaderna mellan statsbudgetens saldo och

statens finansiella sparande. En viktig förklaring

är överföringen av medel från AP-fonden till

statsbudgeten. Engångsöverföringen år 2001

kommer delvis att bestå av bostadsobligationer

som skall förvaltas av Riksgäldskontoret tills

obligationerna förfaller till betalning. Till den del

dessa obligationer förfaller till betalning efter år

2001 påverkas inte statens lånebehov det året. En

annan viktig förklaring är den utlåning som

Riksgäldskontoret förmedlar till studerande via

Centrala Studiestödsnämnden. Ytterligare en

skillnad finns i försäljningar av statliga

aktieinnehav som förbättrar statsbudgetens saldo

men inte det finansiella sparandet, eftersom byte

av en finansiell tillgång mot en annan inte har

någon effekt på den finansiella

förmögenhetsställningen. Slutligen påverkas

statsbudgetens saldo, men inte det finansiella

sparandet, av kurs- och valutavinster/förluster på

statskulden.

Tabell 4.13 Statsbudgetens saldo och statens finansiella

sparande efter beräkningsteknisk överföring till hushållen

Miljarder kronor

1998

1999

2000

2001

2002

Statsbudgetens

saldo

9,7

55,3

82,5

81,0

5,7

Effekt av överföring

från AP-fonden

37,2

-10,5

CSN studielån1

7,2

7,4

8,6

9,1

8,5

Försäljning av

bolag m.m.

-4,8

-110,0

-15,0

-15,0

Kurs-/valuta

förluster på

statsskulden

26,0

7,3

8,8

13,6

4,4

Delpensionsfonden

-6,3

Periodiserings-

effekter m.m.

-8,8

-6,1

-5,8

3,9

-1,2

Statens finansiella

sparande

23,0

63,9

-15,9

129,8

-8,1

1Nettot inkluderar förutom CSN studielån under Riksgäldskontorets

nettoutlåning

(tabell 4.11) även inbetalningar på inkomsttypen 4000 Återbetalning av lån.

Statsskulden

Statsskulden är den skuld som uppkommer

genom statens upplåning för att täcka underskott

i den löpande verksamheten eller för att

finansiera investeringar och kreditgivning.

Statsskuldens utveckling bestäms framför allt av

saldot för statsbudgeten. Skulden påverkas

emellertid också av valutaförändringar eftersom

nära 30 procent av skulden är upplånad i

utländsk valuta. Denna del av skulden värderas

till aktuella valutakurser.

Statsskulden uppgick vid utgången av 1998 till

knappt 1 449 miljarder kronor vilket motsvarar

ca 77 procent av BNP. Mätt som andel av BNP

minskade skulden med 2 procentenheter jämfört

med 1997. Som framgår av tabell 4.11 beräknas

statsskulden minska med omkring 265 miljarder

kronor under åren 1998 2002 för att vid

utgången av perioden uppgå till 1 184 miljarder

kronor eller 53,4 procent av BNP. Statsskulden

beräknas minska med ca 40 miljarder kronor mer

än den beräknade ackumulerade amorteringen

under perioden 1999 2002. Orsaken är främst

antagande om en starkare krona. Valutaskuldens

förändring till följd av valutakursförändringar

framgår av tabell 4.11 under posten

Skulddispositioner m.m.

I diagram 4.4 redovisas statsskuldens andel av

BNP (skuldkvoten) under perioden 1993 2002.

Stora budgetunderskott i början av 1990-talet

innebar att statsskulden ökade till drygt 75

procent av BNP år 1993. Under åren 1994 1997

stabiliserades skuldkvoten kring 80 procent av

BNP. Från och med 1998 beräknas skuldkvoten

minska med ca 24 procentenheter fram till år

2002. Den kraftiga minskningen av skuldkvoten

beror till största delen på de engångseffekter som

har redovisats ovan och på BNP-tillväxten.

Diagram 4.4 Statsskuldens utveckling 1993-2002

Procent av BNP

4.5 Kommunsektorns finanser

Kommunsektorns finansiella sparande visade ett

underskott på ca 3 miljarder kronor 1998. Från

och med år 2000 gäller att alla kommuner och

landsting skall uppvisa ekonomisk balans.

Vanligtvis krävs ett positivt finansiellt sparande

för att balanskravet skall uppfyllas.

Den kraftiga ökningen av sysselsättningen

medför en stark ökning av den kommunala

sektorns skatteintäkter under åren 1999 och

2000. Detta tillsammans med höjda statsbidrag

ger utrymme för ökade reala

konsumtionsutgifter med 1,7 procent i år och

med 1,3 procent nästa år.

Det finansiella sparandet beräknas till

4,3 miljarder kronor i år och till 14,5 miljarder

kronor nästa år. Det höga sparandet år 2000

beror på tillfälligt höga skatteinkomster till följd

av slutavräkningen av skatterna avseende 1999.

Effekten beräknas till ca 7,5 miljarder kronor.

Detta väntas inte leda till att kommuner och

landsting ökar sina utgifter, utan i stället antas

utgifterna anpassa sig till den varaktiga

inkomstnivån. Inkomstutvecklingen under 2001

och 2002 ger, med uppfyllandet av balanskravet,

utrymme för en fortsatt ökning av de reala

konsumtionsutgifterna.

Tabell 4.14 Kommunsektorns finanser

Miljarder kronor

1998

1999

2000

2001

2002

Inkomster

422,2

445,5

475,1

487,4

496,7

 Skatter

299,5

315,0

344,6

348,5

358,7

 Statsbidrag1

80,5

88,7

86,5

92,6

89,8

 Skatter och stats-

 bidrag procent

 av BNP

20,3

20,7

21,1

20,7

20,2

 Övrigt

42,1

41,8

44,0

46,3

48,2

Utgifter

425,3

441,3

460,6

478,1

492,9

 Transfereringar

49,3

46,8

47,4

48,2

49,0

 Konsumtionsutg.

351,6

370,5

387,8

402,5

414,8

 Volymförändring2

1,23

1,7

1,3

1,1

0,5

Investeringar

24,4

24,0

25,4

27,5

29,1

Finansiellt sparande

-3,1

4,3

14,5

9,3

3,7

Justerat finansiellt

sparande4

2,4

9,3

6,8

8,6

3,7

1 Statsbidrag redovisas netto efter avdrag för kommunernas och landstingens

avgifter

till momsåterbäringssystemet.

2Årlig procentuell förändring av konsumtionsutgifter i fasta priser.

3Rensad för övertagandet av kostnadsansvaret för läkemedelssubventionen från

stat till

landsting år 1998.

4Justerat sparande erhålls genom att föra slutavräkningen till det år den avser.

Källa: Konjunkturinstitutet, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

4.6 Ålderspensionssystemet

AP-fondens finansiella sparande uppgick till

24 miljarder kronor 1998 enligt redovisningen i

nationalräkenskaperna. Under 1998 överfördes

AP-fondens fastighetsinnehav till bolagsform,

vilket redovisas som en negativ utgift i tabell

4.15. Detta tillgodoräknas det finansiella

sparandet i nationalräkenskaperna, eftersom

aktier till skillnad från fastigheter betraktas som

en finansiell tillgång. Exklusive effekten av

bolagiseringen av fastigheter uppgick AP-

fondens finansiella sparande till ca 7 miljarder

kronor förra året.

Ålderspensionsreformen innebär att AP-

fonden fr.o.m. 1999 fått en delvis ny roll.

Fonden finansierar numera inkomstbaserade

ålderspensioner inom det reformerade systemets

s.k. fördelningsdel. Finansieringen av

efterlevande- och förtidspensioner sker över

statsbudgeten. Vidare medför reformen att

fondens avgiftsinkomster förstärks genom att

statliga ålderspensionavgifter införs på vissa

transfereringar m.m., som betalas över

statsbudgeten. Avgiftsuttaget höjs nästa år från

6,40 procent till 10,21 procent för

ålderspensionsavgiften och från 6,95 till

7 procent för den allmänna pensionsavgiften.

Vid sidan av AP-fonden sker en

förmögenhetsuppbyggnad inom

premiepensionssystemet. De medel som sedan

1995 avsätts motsvarar intjänad

premiepensionsrätt och placeras först i

Riksgäldskontoret och därefter hos den

fondförvaltare som den enskilde själv väljer.

Genom att den statliga myndigheten

Premiepensionsmyndigheten (PPM) formellt är

ägare av fondandelarna inräknas sparandet i

premiepensionssystemet i den offentliga sektorn.

Under den tillfälliga förvaltningen i

Riksgäldskontoret ingår avsättningarna till

premiepensionssystemet i statens sparande och

reducerar statsskulden. Under år 2000 överförs

retroaktiva premiepensionsmedel på

49,5 miljarder kronor avseende inkomståren

1995 98 från Riksgäldskontoret till PPM.

Därefter överförs medel motsvarande

premiepensionsrätten till PPM andra året efter

inkomståret. Det sparande som sker inom

premiepensionssystemet motsvaras således av ett

minskat sparande i staten.

Ålderspensionsreformen medför en ökad

belastning på statens finanser. Som

kompensation överförs under åren 1999 och

2000 ett belopp från AP fonden till staten på 45

miljarder kronor respektive år. År 2001 sker

ytterligare en överföríng på 155 miljarder

kronor.

Den finansiella infasningen av det reformerade

ålderspensionssystemet påverkar dess finansiella

sparande under perioden 1999 2001. År 2002

beräknas det finansiella sparandet i

pensionssystemet, dvs. AP-fonden och

premiepensionssystemet, uppgå till

48,7 miljarder kronor eller drygt 2 procent av

BNP.

Tabell 4.15 Ålderspensionssystemet

Miljarder kronor

1998

1999

2000

2001

2002

Inkomster

132,5

146,7

228,4

203,5

200,1

Avgifter

92,0

109,0

149,1

153,2

157,3

Premie-

pensionsmedel

49,6

21,2

18,9

Räntor,

utdelningar m.m.

40,5

37,7

29,6

29,0

23,7

Utgifter

108,6

180,8

185,0

299,8

151,4

Pensioner

124,9

135,0

139,0

143,6

150,1

Överföring till

staten

0,0

45,0

45,0

155,0

0,0

Övriga utgifter

-16,3

0,8

1,0

1,2

1,3

Finansiellt

sparande

24,0

-34,1

43,4

-96,3

48,7

Procent av BNP

1,3

-1,8

2,0

-5,0

2,2

AP-fonden

-34,1

-8,3

-120,0

26,2

Premiepensions-

myndigheten

51,7

23,7

22,5

Anm: Beloppen är avrundade och summerar därför inte alltid.

4.7 Den offentliga sektorns finanser

År 1998 uppgick den offentliga sektorns

finansiella sparande till 43,5 miljarder kronor

eller 2,3 procent av BNP, enligt redovisningen i

nationalräkenskaperna. Av detta överskott beror

emellertid ca 17 miljarder kronor eller 0,9

procent av BNP på att AP-fondens innehav av

fastigheter överfördes till bolagsform (se kapitel

4.6).

I år beräknas det finansiella sparandet uppgå

till ca 34 miljarder kronor eller 1,7 procent av

BNP. Det är en förbättring från 1998 efter det

att hänsyn har tagits till den bokföringsmässiga

effekten av bolagiseringen av AP-fondens

fastigheter förra året.

År 2000 förbättras sparandet ytterligare. Efter

beaktande av de skattesänkningar och andra

åtgärder, som förslås i denna proposition,

beräknas det finansiella sparandet uppgå till 2,1

procent av BNP år 2000. Den offentliga sektorns

inkomster och utgifter sjunker under hela

prognosperioden som andel av BNP. Den

minskade statsskulden leder till att

ränteutgifterna sjunker även nominellt. Även

inkomsterna av räntor och utdelningar faller

eftersom de finansiella tillgångarna minskar,

främst genom AP-fondens överföringar till

staten (se kapitel 4.6), men även till följd av

försäljningar av aktier i statliga bolag.

Inkomsterna från dessa försäljningar räknas inte

in i det finansiella sparandet. Däremot reduceras

den offentliga skulden och ränteutgifterna när

försäljningsinkomsterna används till

amorteringar av statsskulden.

Med hänsyn tagen till beslutade och föreslagna

reglerförändringar väntas det finansiella

sparandet uppgå till 2 procent av BNP år 2001

och sedan förstärkas till 2,9 procent av BNP år

2002. Sparandet år 2002 överstiger målet om ett

överskott på 2 procent av BNP med ca 21

miljarder kronor. Detta överskjutande överskott

antas i föreliggande kalkyl beräkningstekniskt

tillföras hushållssektorn så att budgetmålet för

den offentliga sektorn uppnås exakt.

Den offentliga sektorns konsoliderade

bruttoskuld defineras enligt de s.k.

Maastrichtkriterierna som det nominella värdet

av skulder minskat med den offentliga sektorns

innehav av egna skulder. För svenska

förhållanden innebär definitionen att

statsskulden och den kommunala sektorns

skulder på kreditmarknaden minskas med AP-

fondens innehav av statliga och kommunala

skulder. Den konsoliderade bruttoskulden är

lägre än statsskulden och uppgick vid utgången

av 1998 till 71,7 procent av BNP. Som andel av

BNP har den konsoliderade skulden sjunkit

sedan 1995. Under prognosperioden minskar

den även nominellt och beräknas understiga

60 procent av BNP år 2000.

Nettoskulden, som är nettot av den offentliga

sektorns samtliga finansiella tillgångar och

skulder, sjunker i takt med de finansiella

överskotten och de värdeförändringar som sker

på tillgångar och skulder. I slutet av

prognosperioden beräknas nettoskulden

understiga 1 procent av BNP

Tabell 4.16 Den offentliga sektorna finanser

Miljarder kronor

1998

1999

2000

2001

2002

Inkomster

1 136,9

1 155,1

1 189,5

1 212,6

1 252,9

 procent av BNP

60,7

59,2

58,3

57,0

56,5

 Skatter och avgifter

998,2

1 021,5

1 056,4

1 081,4

1 124,4

 procent av BNP

53,3

52,4

51,7

50,8

50,7

 Kapitalinkomster

73,5

67,1

64,8

61,0

56,4

 Övriga inkomster

64,8

66,5

68,4

70,2

72,1

Utgifter

1 093,0

1 121,0

1 147,6

1 169,8

1 188,0

 procent av BNP

58,4

57,5

56,2

55,0

53,6

 Transfereringar

456,0

448,1

461,1

467,9

471,7

 Konsumtion och investeringar

529,3

569,5

594,6

617,9

637,1

 Ränteutgifter

107,8

103,4

91,9

84,0

79,2

Finansiellt sparande före överföring

43,5

34,1

41,9

42,8

64,9

 procent av BNP

2,3

1,7

2,1

2,0

2,9

Beräkningsteknisk överföring

20,6

Finansiellt sparande efter överföring

43,5

34,1

41,9

42,8

44,3

 procent av BNP

2,3

1,7

2,1

2,0

2,0

Finansiell ställning

 Nettoskuld

288,6

237,6

116,5

60,2

15,4

 procent av BNP

15,4

12,2

5,7

2,8

0,7

 Konsoliderad bruttoskuld

1 342,2

1 289,4

1 199,5

1 152,6

1 152,8

 procent av BNP

71,7

66,1

58,8

54,1

52,0

5

Prognos och tilläggs-

budget 1999

5 Prognos och tilläggsbudget 1999

5.1 Inledning

För innevarande budgetår skall regeringen enligt

36 § lagen (1996:1059) om statsbudgeten

redovisa prognoser över utfallet av statens

inkomster och utgifter samt statens lånebehov

vid minst två tillfällen. Väsentliga skillnader

mellan budgeterade belopp och beräknat utfall

skall förklaras.

I denna proposition redovisas nu en andra

prognos för år 1999. Den första prognosen

redovisades i 1999 års ekonomiska

vårproposition. I avsnitt 5.2 redovisas

utgiftsprognosen för 1999, inklusive utgifterna

för ålderspensionssystemet vid sidan av

statsbudgeten. Inkomstberäkningarna för år

1999 redovisas i kapitel 6.

Uppföljningen av budgetåret 1998 skedde i

regeringens skrivelse 1998/99:150. I skrivelsen

lämnade regeringen en redogörelse för det

ekonomiska utfallet i staten under 1998.

Skrivelsen innehåller resultaträkning,

balansräkning och finansieringsanalys för staten

samt det slutliga utfallet på statsbudgetens

inkomsttitlar och anslag.

5.2 Utgiftsprognos 1999

Det av riksdagen beslutade utgiftstaket för staten

år 1999 på 753 miljarder kronor ligger fast.

Regeringen följer noggrant utgiftsutvecklingen.

Kontinuerlig utgiftsuppföljning och granskning

av prognoser är centralt för att i tid kunna vidta

nödvändiga åtgärder om utgiftstaket bedöms

vara hotat. Regeringen gjorde i 1999 års

ekonomiska vårproposition bedömningen att

utgiftstaket för staten 1999 var hotat. För att

undvika ett överskridande beslutade regeringen

därför om ett antal besparingar och

utgiftsbegränsningar. Totalt vidtog regeringen

utgiftsbegränsande åtgärder motsvarande ca

8 miljarder kronor. Regeringen gör nu, i likhet

med Ekonomistyrningsverket, bedömningen att

utgiftstaket år 1999 kan klaras utan ytterligare

åtgärder. Regeringen kommer även i

fortsättningen att följa utgifternas utveckling

under 1999 och vidta åtgärder om det bedöms

nödvändigt för att förhindra ett överskridande av

utgiftstaket.

5.2.1 Budgetsaldo och statsskuld 1999

I budgetpropositionen för 1999 beräknades

budgetsaldot till 16 miljarder kronor 1999.

Aktuell prognos för statsbudgetens saldo är 55,3

miljarder kronor (se tabell 5.1), dvs. en

förbättring med 39,3 miljarder kronor.

Inkomsterna ökar med 10,5 miljarder kronor

jämfört med den beräkning som gjordes i

budgetpropositionen för 1999 och beräknas nu

till 706,9 miljarder kronor. Det är samtidigt

38,6 miljarder kronor lägre än den beräkning

som presenterades i 1999 års ekonomiska

vårproposition. De lägre inkomsterna jämfört

med beräkningen i vårpropositionen beror

främst på att försäljning av aktier i statliga bolag,

som tidigare bedömdes äga rum 1999, kommer

att ske först 2000. Den inkomstökning som ändå

kvarstår, i förhållande till beräkningen i

statsbudgeten, beror främst på ett högre

antagande om lönesummans och därmed

inkomstskatternas utveckling (se avsnitt 6.4 för

en mer detaljerad redovisning av

inkomstprognosen för år 1999).

Statsbudgetens utgifter prognostiseras nu till

651,6 miljarder kronor, vilket är 28,8 miljarder

kronor lägre än vad som angavs i

budgetpropositionen för 1999.

Utgifter exklusive statsskuldsräntor förväntas

öka med 2,4 miljarder kronor i förhållande till

beräkningen i budgetpropositionen för 1999 och

beräknas nu till 616,2 miljarder kronor.

Statsskuldsräntorna under 1999 beräknas

uppgå till 92,7 miljarder kronor. Det är en

ökning med 8,1 miljarder kronor jämfört med

beräkningen i budgetpropositionen för 1999.

Utgiftshöjningen beror framför allt på lägre

överkurser vid emission än vad som tidigare

förväntades.

Prognosen för Riksgäldskontorets

nettoutlåning, inklusive den kassamässiga

korrigeringen och överföringen av medel från

AP-fonden, är

-57,3 miljarder kronor. Jämfört med beräkningen

i budgetpropositionen för 1999 visar den aktuella

prognosen att budgetsaldot förbättras med 39,3

miljarder kronor. Detta förklaras till största

delen av att det i budgetpropositionen för 1999

förutsattes att de av Riksgäldskontoret tillfälligt

förvaltade medlen för premiepensionen avseende

inkomståren 1995 1997 skulle överföras till

Premiepensionsmyndigheten under 1999. Över-

föringen har nu senarelagts till år 2000, vilket

förbättrar budgetsaldot med 37 miljarder kronor

år 1999.

Statsskulden beräknas vid utgången av år 1999

uppgå till 1 376,8 miljarder kronor, vilket är 5,5

miljarder kronor lägre än beräkningen i

budgetpropositionen för 1999.

Tabell 5.1 Budgetsaldo och statsskuld år 1999

Miljarder kronor

Differens mot

Aktuell

prognos

Vårpropo-

sitionen

Stats-

budgeten

Inkomster

706,9

-38,6

10,5

 varav skatteinkomster

652,4

3,3

21,9

 varav övriga inkomster

54,5

-41,9

-11,4

Utgifter

651,6

-0,7

-28,8

 varav utgifter exkl.

 statsskuldsräntor

616,2

0,2

2,41

 varav statsskulds-

 räntor

92,7

-0,2

8,1

 varav Riksgäldskontorets

 nettoutlåning m.m2

-57,3

-0,7

-39,3

Budgetsaldo

55,3

-37,9

39,3

Statsskuld

1376,8

51,4

-5,5

1 Inklusive posten minskning av anslagsbehållningar.

2 Inklusive kassamässig korrigering och den finansiella överföringen från

AP-fonden till

statsbudgeten.

5.2.2 Takbegränsade utgifter 1999

Utgiftstaket för staten omfattar utgiftsområdena

1 25 samt 27. Utgiftsområde 26

Statsskuldsräntor m.m. ingår således inte. Till de

takbegränsade utgifterna adderas också

utgifterna för ålderspensionssystemet vid sidan

av statsbudgeten samt i budgeteringen även

posten Minskning av anslagsbehållningar.

Skillnaden mellan det fastställda utgiftstaket och

de takbegränsade utgifterna utgörs av

budgeteringsmarginalen.

Riksdagen har för år 1999 fastställt

utgiftstaket för staten till 753 miljarder kronor.

De takbe-gränsade utgifterna beräknades i

budgetpropositionen för 1999 till 749,7 miljarder

kronor. Budgeteringsmarginalen uppgick

därmed till 3,3 miljarder kronor.

I 1999 års ekonomiska vårproposition

reviderades utgifterna under utgiftstaket upp till

751,8 miljarder kronor. Upprevideringen gjordes

bl.a. som en följd av att utgifterna för

sjukförsäkringen ökade kraftigt. Bedömningen

var att utgifterna för sjukförsäkringen skulle

komma att öka med 4,4 miljarder kronor i

förhållande till anvisade medel i statsbudgeten.

Utgiftstaket var hotat och regeringen beslutade

därför om såväl besparingar som

utgiftsbegränsningar. Efter dessa åtgärder

beräknades budgeteringsmarginalen uppgå till

1,2 miljarder kronor.

I den nu aktuella beräkningen bedöms de

takbegränsade utgifterna uppgå till 752 miljarder

kronor, vilket innebär att

budgeteringsmarginalen är 1 miljard kronor.

Detta innebär att budgeteringsmarginalen har

minskat med 0,2 miljarder kronor jämfört med

den beräkningen som redovisades i 1999 års

ekonomiska vårpropositionen. För några

enskilda utgiftsområden skiljer sig de redovisade

utgiftsprognoserna väsentligt mellan denna

proposition och vårpropositionen. Utgifterna för

sjukförsäkringen har reviderats upp med

ytterligare 3 miljarder kronor och utgifterna

inom utgiftsområde 14 Arbetsmarknad och

arbetsliv beräknas öka med 1,2 miljarder kronor.

Samtidigt motverkas dessa utgiftsökningar av att

avgiften till EU nu beräknas bli ca 2 miljarder

lägre och att utgifterna för utgiftsområde 15

Studiestöd och utgiftsområde 18

Samhällsplanering, bostadsförsörjning och

byggande bedöms minska med drygt 1 miljard

kronor vardera.

Som andel av BNP beräknas de takbegränsade

utgifterna uppgå till 38,5 procent. Jämfört med år

1998, då andelen var 38,3 procent, är de

takbegränsade utgifterna därmed något högre.

Detta beror i huvudsak på att utgiftstaket har

justerats med anledning av de statliga

ålderspensionsavgifter som införts från och med

år 1999 och som uppgår till ca 19 miljarder

kronor eller ca 1 procent av BNP.

Tabell 5.2 Takbegränsade utgifter år 1999

Miljarder kronor

Differens mot

Aktuell

prognos

Vårpropo-

sitionen

Stats-

budgeten

Utgifter exkl.

statsskuldsräntor

616,2

0,2

2,41

Ålderspensionssystemet vid

sidan av statsbudgeten

135,9

0,0

0,0

Takbegränsade utgifter

752,0

0,2

2,4

Budgeteringsmarginal

1,0

-0,2

-2,4

Utgiftstak för staten

753,0

0,0

0,0

1 Inklusive posten minskning av anslagsbehållningar.

5.2.3 Utgiftsprognoser per utgiftsområde

I tabell 5.3 redovisas prognoserna över utgifterna

per utgiftsområde samt ålderspensionssystemet

vid sidan av statsbudgeten. För samtliga

utgiftsområden har prognoserna reviderats i

förhållande till anvisade medel på statsbudgeten.

De största differenserna mellan prognos och

statsbudget redovisas utgiftsområdesvis. I vissa

fall kommenteras även förändringen mot den

prognos som redovisades i 1999 års ekonomiska

vårproposition.

Utgiftsområde 1

Rikets styrelse

Den nuvarande utgiftsprognosen innebär att

utgifterna förväntas uppgå till 4,8 miljarder

kronor, vilket är 0,6 miljarder kronor högre än

anvisade medel i statsbudgeten. De högre

utgifterna hänför sig i huvudsak till anslagen

Regeringskansliet m.m. och äldreanslaget

Samarbete och utveckling inom Östersjöregionen

(den s.k. Östersjömiljarden). Den högre

beräknade förbrukningen på dessa två anslag

finansieras med anslagssparande och

reservationer.

Utgiftsområde 4

Rättsväsendet

I statsbudgeten för år 1999 anvisades

utgiftsområdet 21,9 miljarder kronor. Den

aktuella prognosen visar att utgifterna överstiger

anvisade medel med 0,2 miljarder kronor. Största

delen av avvikelsen härrör från anslagen

Domstolsväsendet m.m. och Kriminalvården.

Utgiftsprognosen för de två anslagen innebär att

tilldelade medel överskrids och att

anslagskrediterna därmed måste utnyttjas.

Utgiftsområde 6

Totalförsvar

I statsbudgeten anvisades totalt 44,1 miljarder

kronor. Aktuell utgiftsprognos för

utgiftsområdet uppgår till 44,7 miljarder kronor

och överstiger därmed anvisade medel med 0,5

miljarder kronor. Störst avvikelse mot anvisade

medel uppvisar anslaget Utveckling och

investeringar. Prognosen för detta anslag är 0,7

miljarder kronor högre än anvisade medel. De

högre utgifterna för anslaget täcks av

anslagssparande och utnyttjande av anslagskredit.

Vidare är utgifterna för anslaget Fredsfrämjande

truppinsatser 0,4 miljarder kronor högre än

beloppet i statsbudgeten. Samtidigt beräknas

anslaget Förbandsverksamhet och beredskap m.m.

beräknas bli 0,8 miljarder kronor lägre än vad

som anvisats i statsbudgeten.

Utgiftsområde 8

Invandrare och flyktingar

I statsbudgeten anvisades 4,3 miljarder kronor

för detta utgiftsområde. Den nuvarande

prognosen innebär att anvisade medel överskrids

med 0,3 miljarder kronor. Orsaken är krisen i

Kosovo under våren 1999. Utgifterna på

anslagen Mottagande av asylsökande och

Kommunersättningar till flyktingar har ökat mer

än väntat. Utgiftsökningen är en följd av att

Sverige har tagit emot ett större antal personer än

vad som antogs i statsbudgeten och att ett stort

antal asylsökande från Förbundsrepubliken

Jugoslavien har fått tidsbegränsat

uppehållstillstånd och stannat kvar i Sverige.

Anslagskrediten räcker inte för att finansiera

överskridandet. Regeringen föreslår därför i

denna proposition att anslaget Mottagande av

asylsökande under år 1999 tillförs 0,3 miljarder

kronor. Finansieringen sker delvis genom

minskning av anslaget Migrationspolitiska

insatser.

Utgiftsområde 9

Hälsovård, sjukvård och social omsorg

I statsbudgeten anvisades totalt 24 miljarder

kronor. Utgiftsprognosen innebär att

budgeterade medel överskrids med 0,8 miljarder

kronor. Den främsta orsaken till avvikelsen är att

utgifterna för anslaget Bidrag för

läkemedelsförmånen beräknas överstiga beloppet i

statsbudgeten med omkring 0,7 miljarder

kronor. Regeringen föreslår i denna proposition

att anslaget tillförs 0,2 miljarder kronor.

Utgiftsområde 10

Ekonomisk trygghet vid sjukdom och handikapp

I statsbudgeten anvisades utgiftsområdet totalt

80,5 miljarder kronor. Nuvarande prognos visar

att utgifterna blir betydligt högre. Bedömningen

är att utgifterna kommer att bli 87,9 miljarder

kronor, vilket är 7,4 miljarder kronor mer än vad

som anvisades på statsbudgeten. Avvikelsen

härrör från anslaget Sjukpenning och

rehabilitering m.m. Prognosen för anslaget

uppgår till 27,4 miljarder kronor och i

statsbudgeten anvisades 20,0 miljarder kronor.

Utgifterna för sjukförsäkringen har ökat kraftigt

under år 1999. Antalet ersatta sjukpenningdagar

beräknas bli 63,2 miljoner dagar. Det är ca 12,8

miljoner fler än 1998. Trots att anslagskrediten

för anslaget utnyttjas fullt ut kommer tillgängliga

anslagsmedel inte att räcka. Regeringen föreslår

därför i denna proposition att anslaget tillförs 7,4

miljarder kronor på tilläggsbudget.

Utgiftsområde 12

Ekonomisk trygghet för familjer och barn

Utgiftsprognosen uppgår till 40,9 miljarder

kronor och är därmed 1 miljard kronor högre än

vad som anvisades i statsbudgeten. Till största

delen förklaras ökningen av högre utgifter för

anslagen för Föräldraförsäkring och för

Underhållsstöd, vilka ökar med 0,4 miljarder

kronor respektive 0,5 miljarder kronor. De högre

utgifterna inom föräldraförsäkringen leder till att

anslagssparandet utnyttjas. De ökade utgifterna

för underhållsstöd innebär ett överskridande av

anslagskrediten. Regeringen föreslår därför i

denna proposition att anslaget tillförs 0,5

miljarder kronor.

Utgiftsområde 13

Ekonomisk trygghet vid arbetslöshet

Prognosen för den öppna arbetslösheten år 1999

uppgår till 5,4 procent av arbetskraften, vilket är

en minskning med 0,3 procentenheter jämfört

med den bedömning som presenterades i

budgetpropositionen för 1999.

Aktuell utgiftsprognos för utgiftsområdet

uppgår till 33,5 miljarder kronor, vilket är ca 0,3

miljarder kronor lägre än vad som beräknades i

statsbudgeten.

Utgiftsområde 14

Arbetsmarknad och arbetsliv

Utgiftsprognosen för år 1999 uppgår till 48,8

miljarder kronor, vilket är 0,5 miljarder kronor

högre än vad som anvisades i statsbudgeten. Till

största delen förklaras ökningen av anslaget

Europeiska socialfonden m.m. I statsbudgeten

anvisades på anslaget 1,8 miljarder kronor. Den

nu aktuella bedömningen tyder på att utgifterna

kommer att uppgå till 2,3 miljarder kronor.

Ökningen täcks helt av anslagssparande.

Utgiftsområde 15

Studiestöd

Aktuell utgiftsprognos för utgiftsområdet

uppgår till 19,8 miljarder kronor. Det är 2,6

miljarder kronor lägre än vad som anvisades i

statsbudgeten. En av orsakerna är att utgifterna

för anslaget Studiemedel m.m. minskar med 1,6

miljarder kronor, delvis p.g.a. en

redovisningsteknisk förändring som innebär att

avräkningsprinciperna för Centrala

studiestödsnämnden gjorts mer enhetliga. I

stället för att som tidigare tillämpa både utgifts-

och kassamässig avräkning för olika slag av

utgifter under anslaget tillämpas efter

förändringen enbart en kassamässig

avräkningsprincip. Förändringen medför att ca

1,1 miljarder kronor avräknas år 2000 i stället för

år 1999. I viss mån förklaras minskningen också

av en något lägre studerandevolym. En annan

orsak till att utgifterna minskar är att utgifterna

på anslaget Vuxenstudiestöd beräknas bli

1 miljard kronor lägre än vad som anvisades i

statsbudgeten.

Utgiftsområde 16

Utbildning och universitetsforskning

I statsbudgeten anvisades totalt 29,0 miljarder

kronor. Utgifterna förväntas nu bli 1,1 miljard

kronor högre. Den främsta orsaken till utgifts-

ökningen är att en del av en tidigare beslutad

besparing uppgående till 1,1 miljard kronor

kompenseras genom förbrukning av

anslagsbehållningar med 0,6 miljarder kronor.

För utgiftsområdet uppgår den högsta tillåtna

anslagsbelastningen till 30,1 miljarder kronor.

Begränsningsbeloppet har justerats från 30,0 till

30,1 miljarder kronor till följd av förslag på

tilläggsbudget.

Utgiftsområde 18 Samhällsplanering,

bostadsförsörjning och byggande

För år 1999 beräknas utgifterna till 18,3 miljarder

kronor, vilket är 2,2 miljarder kronor lägre än

vad som anvisades i statsbudgeten. Anslaget Stöd

till lokala investeringsbidrag för ekologisk

hållbarhet utgör ca 0,5 miljarder kronor av

minskningen. Den lägre anslagsförbrukningen

beror dels på en besparing på 120 miljoner, dels

på utgiftsminskning till följd av att anslaget

omfattas av ett begränsningsbelopp. Vidare är

utgiftsprognoserna för anslagen Räntebidrag

m.m. och Bostadsbidrag sammanlagt omkring 0,5

miljarder kronor lägre än beloppen i

statsbudgeten. Den största utgiftsminskningen

avser anslaget Statens bostadskreditnämnd:

Garantiverksamhet där utfallet bedöms bli

1,1 miljarder kronor lägre än de medel som

anvisades i statsbudgeten. Orsaken är en låg

ärendetillströmning.

Utgiftsområde 19

Regional utjämning och utveckling

Utgiftsprognosen uppgår till 4,0 miljarder

kronor, vilket är 1,2 miljarder kronor högre än

vad som anvisades i statsbudgeten. Till största

delen beror avvikelsen på att vissa åtaganden

gjorda före år 1999 skall täckas av

anslagsbehållningar på främst äldreanslaget

Regionalpolitiska åtgärder. För att underlätta

övergången till ett bemyndigandesystem har ett

nytt anslag Allmänna regionalpolitiska åtgärder

förts upp på statsbudgeten år 1999. Anslaget

uppgår under en övergångsperiod till ett lägre

belopp på grund av att anslagsbehållningar på

äldreanslagen istället skall tas i anspråk.

På anslaget Europeiska regionala

utvecklingsfonden anvisades i statsbudgeten 0,8

miljarder kronor. Enligt nuvarande bedömning

kommer utgifterna att bli 0,3 miljarder kronor

högre. Ökningen täcks i sin helhet av

anslagssparande.

Utgiftsområde 21

Energi

Aktuell beräkning för utgiftsområdet uppgår till

1,2 miljarder kronor och understiger därmed

anvisade medel i statsbudgeten med 0,4 miljarder

kronor. Besparingar och utgiftsreduktioner på

grund av beslutade begränsningsbelopp förklarar

ca 0,2 miljarder kronor av minskningen. Vidare

har utgiftsprognosen för anslaget Introduktion av

ny energiteknik reviderats ned med ca 0,2

miljarder kronor jämfört med anvisade belopp i

statsbudgeten. Anledningen till detta är att

verksamheten ännu inte till fullo kommit igång.

Utgiftsområde 22

Kommunikationer

I statsbudgeten anvisades totalt 25,5 miljarder

kronor. Aktuell beräkning av utgifterna uppgår

till 25,6 miljarder kronor, vilket är 0,1 miljarder

kronor högre än anvisade medel. Orsaken är

främst en höjning av prognosen för anslaget

Ersättning till SJ vid utdelning från Swedcarrier.

Ökningen täcks helt av anslagssparande.

Utgiftsområde 24

Näringsliv

I statsbudgeten anvisades totalt 2,9 miljarder

kronor till utgiftsområdet. Den aktuella

utgiftsprognosen överstiger anvisade medel med

0,4 miljarder kronor. De beräknade högre

utgifterna är framför allt hänförliga till de två

anslagen Teknisk forskning och utveckling och

Program för småföretagarutveckling, förnyelse och

tillväxt (anvisades på statsbudgeten budgetåret

1995/96). De högre utgifterna täcks av

anslagssparande.

Utgiftsområde 25

Allmänna bidrag till kommuner

I statsbudgeten anvisades totalt 103,6 miljarder

kronor till detta utgiftsområde. I den aktuella

prognosen beräknas utgifterna bli omkring

1 miljard kronor lägre. Detta förklaras av att

utgifterna för anslaget Bidrag till särskilda insatser

i kommuner och landsting bedöms bli 0,3

miljarder kronor lägre än vad som anvisades i

statsbudgeten. En annan orsak är att det Statliga

utjämningsbidraget till kommuner och landsting

bedöms minska med ca 0,7 miljarder kronor

jämfört med vad som anvisades i statsbudgeten.

Utgiftsområde 27

Avgiften till EG-budgeten

Sveriges avgift till EU beräknas bli 1,3 miljarder

kronor lägre än vad som anvisades i

statsbudgeten för år 1999. Detta beror på att

slutregleringen av EU-budgeten för 1998, som

tidigare beräknades ske först år 2000, nu istället

beräknas ske redan år 1999.

Minskning av anslagsbehållningar

I statsbudgeten var förbrukningen av

anslagsbehållningar ej fördelad per utgiftsområde

utan redovisades under posten Minskning av

anslagsbehållningar. Förbrukningen

prognostiserades i statsbudgeten till 5 miljarder

kronor. I aktuell prognos ingår emellertid

förbrukningen av an-slagsbehållningar under

respektive anslag och utgiftsområde. Den

nuvarande bedömningen är att

anslagsbehållningarna minskar med ca 7,5

miljarder kronor, dvs. med ca 2,5 miljarder

kronor mer än vad som beräknades i

budgetpropositionen för 1999. De ingående

anslagsbehållningarna var vid 1999 års början

37,5 miljarder kronor. De utgående

anslagsbehållningarna vid årets slut bedöms

uppgå till ca 30 miljarder kronor.

Tabell 5.3 Användning av medel 1999

Miljarder kronor

Stats-

budget

Tilläggs-

budget i

vårpropo-

sitionen

Förslag på

tilläggs-

budget i

 BP00

Totalt

Prognos

Differens

prognos

statsbudget

UO 1

Rikets styrelse

4,2

0,0

0,0

4,2

4,8

0,6

UO 2

Samhällsekonomi och finansförvaltning

1,7

0,0

0,0

1,7

1,6

-0,1

UO 3

Skatteförvaltning och uppbörd

5,8

5,8

6,0

0,2

UO 4

Rättsväsendet

21,9

0,0

0,0

21,9

22,2

0,2

UO 5

Utrikesförvaltning och internationell samverkan

2,9

2,9

3,0

0,1

UO 6

Totalförsvar

44,1

0,0

0,1

44,2

44,7

0,5

UO 7

Internationellt bistånd

11,9

11,9

12,1

0,2

UO 8

Invandrare och flyktingar

4,3

0,0

0,3

4,6

4,7

0,3

UO 9

Hälsovård, sjukvård och social omsorg

24,0

0,1

0,2

24,3

24,8

0,8

UO 10

Ekonomisk trygghet vid sjukdom och handikapp

80,5

0,0

7,5

88,0

87,9

7,4

UO 11

Ekonomisk trygghet vid ålderdom

34,3

0,1

34,4

34,4

0,0

UO 12

Ekonomisk trygghet för familj och barn

39,9

0,5

40,4

40,9

1,0

UO 13

Ekonomisk trygghet vid arbetslöshet

33,8

0,2

33,9

33,5

-0,3

UO 14

Arbetsmarknad och arbetsliv

48,3

-0,3

0,0

48,0

48,8

0,5

UO 15

Studiestöd

22,4

-0,1

22,4

19,8

-2,6

UO 16

Utbildning och universitetsforskning

29,0

0,1

0,0

29,1

30,1

1,1

UO 17

Kultur, medier, trossamfund och fritid

7,5

0,0

0,0

7,5

7,6

0,1

UO 18

Samhällsplanering, bostadsförsörjning och

byggande

20,5

0,0

0,0

20,5

18,3

-2,2

UO 19

Regional utjämning och utveckling

2,7

0,0

2,7

4,0

1,2

UO 20

Allmän miljö- och naturvård

1,5

0,0

1,6

1,8

0,2

UO 21

Energi

1,7

1,7

1,2

-0,4

UO 22

Kommunikationer

25,5

0,0

0,0

25,5

25,6

0,1

UO 23

Jord- och skogsbruk, fiske med anslutande

näringar

12,0

0,0

12,0

12,2

0,3

UO 24

Näringsliv

2,9

0,0

0,0

2,9

3,3

0,4

UO 25

Allmänna bidrag till kommuner

103,6

0,0

103,5

102,5

-1,0

UO 26

Statsskuldsräntor m.m.

84,6

84,6

92,7

8,1

UO 27

Avgiften till Europeiska gemenskapen

21,9

21,9

20,6

-1,3

Minskning av anslagsbehållningar

5,0

0,0

-5,0

Summa utgiftsområden

698,4

0,0

8,7

702,0

708,8

10,5

Summa utgiftsområden exkl. statsskuldsräntor

613,8

617,5

616,2

2,4

Anm: Beloppen är avrundade och summerar därför inte.

5.3 Förslag till tilläggsbudget till

statsbudgeten för 1999

Enligt 9 kap. 5 § regeringsformen kan riksdagen

för löpande budgetår på tilläggsbudget göra en

ny beräkning av statsinkomster samt ändra och

anvisa nya anslag. De förändringar av gällande

statsbudget som nu kan överblickas och andra

frågor som regeringen anser bör tas upp,

redovisas i det följande.

Anslagsförändringarna i detta förslag till

tilläggsbudget innebär att anvisade medel

sammanlagt ökar med 8 594 miljoner kronor.

Inklusive av regeringen beslutade indragningar

av anslagsbehållningar leder åtgärderna till en

ökning av tillgängliga medel med 8 463 miljoner

kronor.

De föreslagna ökningarna av anslagen uppgår

till totalt cirka 9 353 miljoner kronor. I vissa fall

finns förslag till finansiering av den föreslagna

utgiftsökningen genom minskning av 1999 års

anslag. I några fall föreslås indragning av

anslagsbehållningar. Minskningarna av 1999 års

anslag uppgår totalt till cirka 759 miljoner

kronor. Minskningarna till följd av indragningar

av anslagsbehållningar uppgår till 131 miljoner

kronor.

Regeringens ambition är att ökade utgifter

skall finansieras genom motsvarande minskning

av utgifterna samma år. Efter de föreslagna

åtgärderna uppgår budgeteringsmarginalen till

1,0 miljarder kronor för år 1999.

5.3.1 Utgiftsområde 1

Rikets styrelse

B1 Riksdagens ledamöter och partier m.m.

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

489 000 000 kronor.

Riksdagens förvaltningsstyrelses förslag: Anslaget

B1 Riksdagens ledamöter och partier m.m. ökas

med 9 355 000 kronor. Finansiering sker genom

indragning av medel från det för budgetåret

1995/96 uppförda reservationsanslaget A2

Riksdagsutskottens resor utom Sverige med

motsvarande belopp.

Skälen för Riksdagens förvaltningsstyrelses

förslag: Medelsbehovet är större än anvisat

anslag. För att möjliggöra angelägna

verksamhetsförändringar bör anslaget höjas i en

utsträckning som motsvarar befintlig reservation

på ett s.k. äldreanslag som inte får användas efter

utgången av innevarande budgetår.

C3 Allmänna val

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

100 000 000 kronor.

För att bidra till finansieringen av höjningen

av anslaget B1 Åklagarorganisationen under

utgiftsområde 4 Rättsväsendet minskas anslaget

C3 Allmänna val med 10 000 000 kronor.

D3 Sametinget

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

13 661 000 kronor.

Regeringens förslag: Anslaget D3 Sametinget ökas

med 165 000 kronor. Finansieringen sker genom

att anslaget D1 Främjande av rennäringen m.m.

under utgiftsområde 23 minskas med

motsvarande belopp.

Skälen för regeringens förslag: Sametinget är

såväl ett folkvalt organ som en statlig myndighet.

Sametinget är nu inne i sin andra mandatperiod.

Nya samepolitiska partier, partiblock och

samepolitiker har tillkommit. För

administrationens del har ny personal

tillkommit. Det föreligger därför ett särskilt

behov att anordna en kurs i

förvaltningslagstiftning, myndighetsfrågor,

mötesteknik och demokrati.

E2 Presstöd

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

531 579 000 kronor.

Regeringens förslag: Anslaget E2 Presstöd ökas

med 9 117 000 kronor. Finansieringen sker

genom att anslagen E1 Presstödsnämnden och

Taltidningsnämnden minskas med 1 500 000

kronor samt E3 Stöd till radio- och

kassettidningar med 6 700 000 kronor. Dessutom

minskas anslagen I3 Utbyte av TV-sändningar

mellan Sverige och Finland och I4 Bidrag till

dokumentation om den mediepolitiska

utvecklingen och till europeiskt mediesamarbete

inom utgiftsområde 17 Kultur, medier,

trossamfund och fritid med 132 000 respektive

785 000 kronor.

Skälen för regeringens förslag: Anslaget får

användas i enlighet med bestämmelserna i

presstödsförordningen (1990:524). Enligt Press-

stödsnämndens prognos för år 1999 täcker inte

anslaget beräknade utbetalningar av presstöd

eftersom anslagskrediten använts för att täcka

utgifterna under föregående år. För att täcka

kostnaderna för presstödet för år 1999 föreslår

regeringen därför att 9 117 000 kronor anvisas

anslaget E2 Presstöd. Finansieringen sker genom

att anslagen E1 Presstödsnämnden och

Taltidningsnämnden och E3 Stöd till radio- och

kassettidningar under utgiftsområde 1 samt

anslagen I3 Utbyte av TV-sändningar mellan

Sverige och Finland och I4 Bidrag till

dokumentation om den mediepolitiska

utvecklingen och till europeiskt mediesamarbete

inom utgiftsområde 17 minskas för innevarande

år med totalt motsvarande belopp. Effekten av

finansieringsåtgärderna bedöms inte påverka

dessa verksamheters nuvarande omfattning och

inriktning.

Samarbete och utveckling inom Östersjöregionen

Något anslag för detta ändamål finns inte

uppfört i statsbudgeten för innevarande år.

Regeringens förslag: Reservationsanslaget

Samarbete och utveckling inom Östersjöregionen

förs ånyo upp på statsbudgeten och 1 000 000

kronor anvisas för år 1999 varigenom de

reservationer som finns under

reservationsanslaget därigenom kan utnyttjas

under den kommande treårsperioden.

Skälen för regeringens förslag: Riksdagen

beslutade (prop. 1995/96:222, bet. 1995/96:FiU

15, rskr. 1995/96:307) att på tilläggsbudget till

statsbudgeten för budgetåret 1995/96 anslå 1

miljard kronor för stöd till samarbete och

utveckling inom Östersjöregionen (den s.k.

Östersjömiljarden). Dessa medel anslogs som ett

reservationsanslag i syfte att stimulera tillväxt

och sysselsättning och för att utnyttjas för

åtgärder och projekt inom bl.a. områdena

livsmedel, energisystem, kunskapsutbyte,

infrastruktur och miljö samt för att öka handeln

och investeringarna och i övrigt stärka

samarbetet mellan stat och näringsliv i

Östersjöregionen.

Genom riksdagens beslut om

budgetpropositionen för budgetåret 1996/97

överfördes 50 miljoner kronor för ändamål inom

jordbrukssektorn varigenom anslaget

reducerades till 950 miljoner kronor.

Regeringens överväganden

Intresset för Östersjömiljarden har varit mycket

stort och antalet inkomna ansökningar och

projektförslag mycket brett. Regeringen har

beslutat om bidrag ur Östersjömiljarden

motsvarande ca 700 miljoner kronor och

utbetalningar har skett med ca 300 miljoner

kronor.

Regeringen har fattat beslut om bidrag för

projekt inom olika sektorer bl.a. miljö, energi,

informationsteknologi (IT), livsmedel,

infrastruktur, kultur och utbildning. Inom IT-

området kan nämnas satsningar på telemedicin

och IT-stöd för räddningsverksamhet. På

livsmedelsområdet har satsningar gjorts bl.a. i ett

demonstrationsjordbruk och mejeri i Sankt

Petersburg. Kulturellt inriktade projekt finns

också representerade genom bl.a. renovering av

kulturhistoriskt värdefulla byggnader i Polen och

kyrkorenoveringar i Tallinn. Särskilda

stipendieprogram, s.k. Visbystipendier, har

finansierats ur Östersjömiljarden och hanterats

av Svenska Institutet. På miljöområdet kan

nämnas ett flertal miljöförbättrande åtgärder

inom luft och vatten i Polen och Baltikum samt

inom energiområdet en satsning på

kollektivtrafiken i Baltikum.

Regeringen avser att i en särskild skrivelse till

riksdagen närmare redovisa erfarenheterna av

Östersjömiljarden och den verksamhet som

finansierats inom ramen för detta anslag.

Flera projekt har inletts först under 1998 eller

1999 och en fullständig utvärdering låter sig ännu

inte göras. Det ligger i sakens natur att projekt

med höga kvalitetskrav tar tid att förbereda och

genomföra. Regeringen bedömer dock att

erfarenheterna av projekten överlag är goda och

att aktiviteterna, även om de i vissa fall kommit

igång med viss fördröjning, ger positiva effekter

både för svenskt vidkommande och i övriga

länder i regionen.

Östersjömiljarden har stärkt Sveriges roll i

Östersjösamarbetet och har utgjort ett värdefullt

instrument för stöd till svensk

näringslivsaktivitet i regionen. En del av de

medel som ursprungligen anslogs av riksdagen

under detta reservationsanslag har ännu inte

förbrukats.

Regeringen föreslår därför att anslaget på nytt

förs upp på statsbudgeten för år 1999 med

1 000 000 kronor varigenom de reservationer

som finns under anslaget kan utnyttjas under

den kommande treårsperioden.

5.3.2 Utgiftsområde 2

Samhällsekonomi och

finansförvaltning

B4 Riksgäldskontoret: Kostnader för upplåning

och låneförvaltning

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

535 000 000 kronor.

För att bidra till finansieringen av höjningen

av anslaget A11 Bonusränta för

ungdomsbosparande, under utgiftsområde 18

Samhällsplanering, bostadsförsörjning och

byggande, minskas anslaget B4 Riksgäldskontoret:

Kostnader för upplåning och låneförvaltning med

692 000 kronor.

5.3.3 Utgiftsområde 4

Rättsväsendet

B1 Åklagarorganisationen

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

620 140 000 kronor.

Regeringens förslag: Anslaget B1

Åklagarorganisationen ökas med 9 428 000

kronor. Finansiering sker genom att anslaget C3

Allmänna val under utgiftsområde 1 Rikets

styrelse minskas med 10 000 000 kronor. Härvid

har beaktats att anslaget B1

Åklagarorganisationen skall minska med 192 000

kronor till följd av en korrigering av tidigare

genomförd pris- och löneomräkning och med

380 000 kronor till följd av överföring av

verksamhet till Ekobrottsmyndigheten.

Skälen för regeringens förslag: För budgetåret

1999 har åklagarorganisationens anslag ökats

engångsvis med 10 000 000 kronor.

Resurstillskottet används bl.a. till att ytterligare

utveckla samverkan med polisen och till en

satsning på kompetensutveckling. Regeringen

bedömer nu att åklagarorganisationen måste

tillföras ytterligare 10 000 000 kronor engångsvis

för att säkerställa genomförandet av den nyligen

reformerade grundutbildningen för åklagare

samt införandet av en högre utbildning för

åklagare med inriktning på bl.a. bekämpningen

av den grova organiserade brottsligheten med

internationell anknytning.

B2 Ekobrottsmyndigheten

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

199 197 000 kronor.

Regeringens förslag: Anslaget B2

Ekobrottsmyndigheten ökas med 2 600 000

kronor. Finansiering sker genom att anslaget A1

Polisorganisationen minskas med 2 220 000

kronor.

Skälen för regeringens förslag: Sedan den 1 juli

innevarande år ingår även

ekobrottsbekämpningen i Hallands län och

Gotlands län i Ekobrottsmyndigheten. Anslaget

ökas nu med ett belopp som motsvarar de

kostnader som Ekobrottsmyndigheten tar över

från polis- respektive åklagarorganisationen i de

berörda länen.

F4 Brottsoffermyndigheten

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

12 588 000 kronor.

Regeringens förslag: Anslaget F4

Brottsoffermyndigheten ökas med 1 000 000

kronor. Finansiering sker genom att anslaget F5

Ersättning för skador på grund av brott minskas

med motsvarande belopp.

Skälen för regeringens förslag: Antalet

inkomna brottsskadeärenden har ökat drastiskt

under första halvåret 1999, sannolikt till följd av

vidtagna informationsinsatser. Detta förhållande

samt en hög personalomsättning motiverar att

myndigheten redan nu tillförs medel för att

kunna genomföra personalförstärkningar.

Anslaget tillförs därför 1 000 000 kronor.

Finansiering sker genom att anslaget F5

Ersättning för skador på grund av brott minskas

med motsvarande belopp.

5.3.4 Utgiftsområde 6

Totalförsvar

A2 Fredsfrämjande truppinsatser

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

392 376 000 kronor.

Regeringens förslag: Anslaget A2 Fredsfrämjande

truppinsatser ökas med 92 015 000 kronor.

Finansiering sker genom att anslaget B1

Funktionen Civil ledning minskas med 5 000 000

kronor, anslaget B3 Funktionen Befolkningsskydd

och räddningstjänst minskas med 15 000 000

kronor, anslaget B6 Funktionen Hälso- och

sjukvård m.m. minskas med 10 000 000 kronor

och anslaget A1 Förbandsverksamhet och

beredskap m.m. minskas med 3 559 000 kronor.

Vidare kommer regeringen att dra in

anslagssparande uppgående till 58 456 000

kronor från anslag inom utgiftsområdena 6 och

24.

Skälen för regeringens förslag: Riksdagen har

godkänt regeringens förslag att ställa en väpnad

styrka till förfogande som ett svenskt bidrag till

en internationell fredsstyrka i Kosovo (prop.

1998/99:112, bet. 1998/99:UFöU2, rskr.

1998/99:252). För att finansiera den bataljon

som Sverige bidrar med behöver anslaget A2

Fredsfrämjande truppinsatser ökas med

92 015 000 kronor.

Regeringen föreslår att anslaget B1

Funktionen civil ledning minskas med 5 000 000

kronor, anslaget B3 Funktionen befolkningsskydd

och räddningstjänst minskas med 15 000 000

kronor, anslaget B6 Funktionen Hälso- och

sjukvård m.m. minskas med 10 000 000 kronor

och anslaget A1 Förbandsverksamhet och

beredskap m.m. minskas med 3 559 000 kronor.

Vidare avser regeringen dra in anslagssparande

uppgående till 58 456 000 kronor från anslag

inom utgiftsområdena 6 och 24.

C5 Statens räddningsverk: Samhällets skydd mot

olyckor

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

417 103 000 kronor.

Regeringens förslag: Anslaget C5 Statens

räddningsverk: Samhällets skydd mot olyckor ökas

med 26 200 000 kronor. Finansiering sker genom

att anslaget B3 Funktionen Befolkningsskydd och

räddningstjänst minskas med motsvarande

belopp.

Skälen för regeringens förslag: Regeringen

föreslog i budgetpropositionen för 1999 att

Statens räddningsverks utgifter för

förvaltningskostnader och kostnader med

anledning av fredsräddningstjänst skulle anvisas

under förevarande anslag. Till och med

budgetåret 1998 beräknades dessa utgifter under

anslaget B3 Funktionen Befolkningsskydd och

räddningstjänst. Riksdagen beslutade i enlighet

med förslaget (bet. 1998/99:FiU1, rskr.

1998/99:38.

Regeringen föreslog på tilläggsbudget till

statsbudgeten år 1999 i samband med den

ekonomiska vårpropositionen att anslaget C5

Statens räddningsverk: Samhällets skydd mot

olyckor skulle ökas med 88 890 000 kronor.

Finansiering föreslogs ske genom att anslaget B3

Funktionen Befolkningsskydd och räddningstjänst

skulle minskas med 86 390 000 kronor och

anslaget B6 Funktionen Hälso- och sjukvård m.m.

med 2 500 000 kronor. Riksdagen beslutade i

enlighet med förslaget (bet. 1998/99:FiU27, rskr.

1998/99:249). I regeringens förslag skulle

rätteligen ytterligare 26 200 000 kronor ha

beräknats under förevarande anslag, i stället för

under anslaget B3 Funktionen Befolkningsskydd

och räddningstjänst. Regeringen föreslår därför

att anslaget B3 Funktionen Befolkningsskydd och

räddningstjänst minskas med 26 200 000 kronor

och att anslaget C5 Statens räddningsverk:

Samhällets skydd mot olyckor ökas med

motsvarande belopp.

5.3.5 Utgiftsområde 7

Internationellt bistånd

A1 Biståndsverksamhet

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett reservationsanslag

på 10 731 461 000 kronor.

Regeringens förslag: Anslaget A1

Biståndsverksamhet ökas med 40 000 000 kronor.

Finansiering sker genom att anslaget A2

Biståndsförvaltning minskar med samma belopp.

Skälen för regeringens förslag: I ett

regeringsbeslut den 23 juni 1999 beslutades att

särskilda insatser på västra Balkan skall

finansieras med medel för humanitära ändamål

och från medel avsedda för Europeiska

utvecklingsfonden. Anslaget föreslås förstärkas

med 40 000 000 kronor, vilket finansieras med

medel under anslaget A2 Biståndsförvaltning.

5.3.6 Utgiftsområde 8

Invandrare och flyktingar

A2 Mottagande av asylsökande

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

875 350 000 kronor.

Regeringens förslag: Anslaget A2 Mottagande av

asylsökande ökas med 408 000 000 kronor.

Regeringen hinner inte avvakta riksdagens beslut

utan måste medge ett överskridande av anslaget.

Re-geringen föreslår att överskridandet regleras

genom att anslaget höjs med samma belopp.

Finansiering sker delvis genom en minskning av

anslaget A3 Migrationspolitiska åtgärder med

152 900 000 kronor.

Därutöver sker finansiering genom indragning av

medel på anslaget A3 Migrationspolitiska åtgärder

med 28 299 000 kronor, anslaget A4

Utlänningsnämnden med 38 000 kronor, anslaget

A5 Offentligt biträde i utlänningsärenden med

6 660 000 kronor, anslaget B1 Integrationsverket

med 855 000 kronor, anslaget B3

Integrationsåtgärder med 4 816 000 kronor och

anslaget B5 Hemutrustningslån med 2 331 000

kronor.

Skälen för regeringens förslag: Anslaget

finansierar mottagandet av asylsökande och vissa

personer med tidsbegränsade uppehållstillstånd.

Från anslaget bekostas även asylsökandes resor

från Sverige och kostnaderna för utlänningar

som tagits i förvar enligt Utlänningslagen

(1989:529) samt ersättning till kommunerna för

den ersättning som ges till vissa andra

utlänningar än asylsökande medan de väntar på

beslut om uppehållstillstånd.

Kostnaderna för mottagande av asylsökande

under år 1999 kommer enligt aktuella prognoser

att överstiga anslagna medel. Orsaken till detta är

framförallt långa vistelsetider för asylsökande

från Förbundsrepubliken Jugoslavien på grund

av händelserna där. Ett stort antal tidigare fattade

avvisningsbeslut rörande denna grupp har inte

gått att verkställa, dels på grund av att det

återtagandeavtal som förhandlades fram med

Jugoslavien aldrig ratificerades av Jugoslavien,

dels på grund av den politiska utvecklingen i

provinsen Kosovo. Sammantaget har detta

medfört att fler personer än beräknat vistats i

Invandrarverkets mottagandesystem.

Utfallet på anslaget beräknas bli 1 307 000 000

kronor, vilket innebär ett överskridande med

408 000 000 kronor.

Effekterna av finansieringsåtgärderna är att

regeringen disponerar medel som var

budgeterade för kvotuttagningar på anslaget A3

Migrationspolitiska åtgärder för att täcka

kostnader som hör samman med mottagandet av

de överförda flyktingarna från Kosovo. Ett visst

utrymme lämnades dock kvar för angelägna

kvotuttagningar från andra områden i samarbete

med UNHCR.

B4 Kommunersättningar vid flyktingmottagande

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

2 183 958 000 kronor.

Regeringens förslag: Anslaget B4

Kommunersättningar vid flyktingmottagande ökas

med 35 000 000 kronor. Finansiering sker genom

motsvarande minskning av anslaget B5

Hemutrustningslån.

Skälen för regeringens förslag: Det stora

kommunmottagandet av flyktingar åren 1997

och 1998 får utbetalningsmässigt genomslag även

år 1999. Regeringen bedömer att anslaget kan

komma att överskridas med 80-90 miljoner

kronor. Tillgänglig anslagskredit uppgår till 51

miljoner kronor. Vidare finansiering kan ske

genom en minskning av anslaget B5

Hemutrustningslån med 35 miljoner kronor, där

utgifterna för räntesubventioner och

låneeftergifter nu minskar kraftigt.

5.3.7 Utgiftsområde 9

Hälsovård, sjukvård och social

omsorg

A1 Sjukvårdsförmåner m.m.

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

1 992 000 000 kronor.

Regeringens förslag: Anslaget A1

Sjukvårdsförmåner m.m. ökas med 226 000 000

kronor. Finansieringen sker genom att anslagen

B2 Vissa statsbidrag inom handikappområdet och

B8 Kostnader för statlig assistansersättning

minskas med 68 750 000 respektive 157 250 000

kronor.

Skälen för regeringens förslag: Utgifterna

under anslaget avser ändamålen vuxentandvården

(tandvårdsstödet) och ersättningar till

sjukvårdshuvudmännen m.m. Huvudparten av

anslaget avser utgifter för vuxentandvård. Ett

reformerat tandvårdsstöd infördes den 1 januari

1999.

Utgiftsutvecklingen för vuxentandvården

präglades under år 1998 tidvis av en osäkerhet

om hur det reformerade stödet slutgiltigt skulle

utformas. Detta gav upphov till en ökad

efterfrågan på tandvård, främst från patienter

med mer omfattande tandvårdsbehov som

tidigarelade sina behandlingar. Utgifterna för år

1998 blev därför större än beräknat och anslaget

överskreds med 338 miljoner kronor.

Utgiftsutvecklingen för tandvårdsstödet

under år 1999 är fortfarande osäker inte minst

beroende på att många patienter med stöd av

övergångsbestämmelser under år 1999 har rätt att

slutföra sina under 1998 påbörjade behandlingar

enligt de ersättningsregler som då gällde.

Regeringen bedömer att utgifterna kommer att

överskrida de tillgängliga medlen under anslaget

med 326 miljoner kronor under år 1999. För att

delvis täcka detta belopp avser regeringen att

höja anslagskrediten med 100 miljoner kronor

till 200 miljoner kronor. Resterande belopp om

226 miljoner kronor föreslås finansieras inom

utgiftsområdet genom att anslagen B2 Vissa

statsbidrag inom handikappområdet och B8

Kostnader för statlig assistansersättning reduceras

med 68 750 000 kronor respektive 157 250 000

kronor.

A2 Bidrag för läkemedelsförmånen

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

13 491 000 000 kronor.

Regeringens förslag: Anslaget A2 Bidrag för

läkemedelsförmånen ökas med 167 000 000

kronor.

Skälen för regeringens förslag: Vid tiden för

budgetpropositionen för 1999 var

förhandlingarna mellan regeringen och

Landstingsförbundet om det särskilda

statsbidraget till landstingen för

läkemedelsförmånens kostnader för år 1999 inte

avslutade. Mot bakgrund av de pågående

förhandlingarna föreslog regeringen ett anslag på

13 491 000 000 kronor, vilket var ett oförändrat

belopp jämfört med utgifterna för 1998. Någon

uppräkning till 1999 års penningvärde har således

hittills inte skett för anslaget. Regeringen

träffade den 22 april 1999 en överenskommelse

med Landstingsförbundet om ett särskilt

statsbidrag till landstingen för

läkemedelsförmånens kostnader år 1999 m.m.

För att kompensera utsatta grupper för den

höjning av beloppsgränsen för

högkostnadsskyddet vid köp av läkemedel som

införts fr.o.m. den 1 juni 1999, genomfördes

höjningar av pensionstillskottet och det särskilda

bostadstillägget till pensionärer. Detta behandlas

under utgiftsområde 10 och 11 i det följande.

Sammantaget innebär detta att anslaget A2

Bidrag för läkemedelsförmånen bör ökas med

167 000 000 kronor.

A9 Smittskyddsinstitutet

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

108 750 000 kronor.

Regeringens förslag: Anslaget A9

Smittskyddsinstitutet tillförs 5 000 000 kronor.

Finansieringen sker genom att anslaget A12

Hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd minskas

med motsvarande belopp.

Skälen för regeringens förslag:

Smittskyddsinstitutet (SMI) prognostiserar i sin

delårsrapport för första halvåret 1999 ett

underskott för år 1999 på 12 250 000 kronor.

Underskottet beror till viss del på

verksamhetsöverskridanden, men i huvudsak av

ökade kostnader till följd av flytten till

Karolinska institutets område samt varsel- och

omställningskostnader beroende på genomförda

förändringar av verksamheten i syfte att klara

budgetramen år 2000.

Med anledning av

verksamhetsöverskridandena har SMI vidtagit

åtgärder för att minska kostnaderna i den

löpande verksamheten. De åtgärder som

vidtagits inkluderar personaluppsägningar,

reduktion av enheternas materialbudgetar,

nedläggning av bibliotek och utläggning av

servicefunktioner på entreprenad. I syfte att

uppnå en jämnare fördelning av kostnader och

intäkter har samarbetet med andra myndigheter

formaliserats. Den samlade besparingseffekten av

åtgärderna beräknas till 6 250 000 kronor som

realiseras under år 2000. En grundlig

verksamhetsöversyn pågår för närvarande inom

SMI för att ge underlag till nödvändiga

prioriteringar i syfte att anpassa verksamheten till

ramen för år 2000. Regeringen kommer noga att

följa den ekonomiska utvecklingen inom

myndigheten samt effekterna av de åtgärder som

SMI genomför i syfte att anpassa verksamheten

till de tilldelade medlen.

Regeringen föreslår att Smittskyddsinstitutet

engångsvis tillförs 5 000 000 kronor för år 1999.

Finansieringen sker genom att anslag A12 Hälso-

och sjukvårdens ansvarsnämnd engångsvis

minskas med motsvarande belopp. Resterande

beräknade underskott på 7 250 000 kronor

finansierar SMI med sitt anslagssparande på

2 325 000 kronor samt genom att utnyttja

anslagskrediten.

5.3.8 Utgiftsområde 10

Ekonomisk trygghet vid sjukdom

och handikapp

A1 Sjukpenning och rehabilitering m.m.

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

20 035 000 000 kronor.

Regeringens förslag: Anslaget A1 Sjukpenning och

rehabilitering, m.m. ökas med 7 439 590 000

kronor.

Skälen för regeringens förslag: På grund av den

kraftigt ökade sjukfrånvaron har utgifterna för

sjukpenning ökat kraftigt för år 1999 i

förhållande till budgeterade medel. Även för år

2000 och därefter beräknas en utgiftsökning ske i

förhållande till tidigare budgeterade medel.

Anvisade anslagsmedel inklusive beviljad

anslagskredit förutsågs bli förbrukade i

månadsskiftet augusti/september 1999.

Regeringen har därför beslutat att öka

anslagskrediten. Samtidigt beslutade regeringen

om att medge ett överskridande med högst

7 439 590 000 kronor efter det att utökad

anslagskredit har beaktats.

Regeringen föreslår att anslaget A1

Sjukpenning och rehabilitering, m.m. ökas med

7 439 590 000 kronor för år 1999 för att reglera

det beslutade överskridandet.

A2 Förtidspensioner

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

37 896 000 000 kronor.

Regeringens förslag: Anslaget A2 Förtidspensioner

ökas med 35 000 000 kronor.

Skälen för regeringens förslag: Regeringen

föreslog i prop. 1998/99:106 Vissa ändringar i

läkemedelsförmånen att beloppsgränsen för

högkostnadsskyddet inom läkemedelsförmånen

skulle höjas med 500 kronor från 1 300 kronor

till 1 800 kronor. Ändringen skulle gälla fr.o.m.

den 1 juni 1999. För att kompensera ekonomiskt

svaga grupper för denna höjning föreslogs att

pensionstillskottet till ålders- och

förtidspensionärer skulle höjas med 1,4

procentenheter. Riksdagen har beslutat i enlighet

med propositionen.

Höjningen av pensionstillskottet till

förtidspensionärer innebär att utgifterna under

anslaget A2 Förtidspensioner ökar med

35 000 000 kronor för år 1999.

A1 Sjukpenning och rehabilitering m.m.

B2 Allmänna försäkringskassor

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för dessa ändamål uppförda ramanslaget A1

Sjukpenning och rehabilitering m.m. på

20 035 000 000 kronor och ramanslaget B2

Allmänna försäkringskassor på 4 726 394 000

kronor.

Regeringens förslag: För att finansiera kostnader

och för täckning av underskott som föranleds av

att Riksförsäkringsverkets sjukhus avvecklas

medges att medel under anslaget B2 Allmänna

försäkringskassor och anslaget A1 Sjukpenning och

rehabilitering m.m. används.

Skälen för regeringens förslag: Regeringen har

gett Riksförsäkringsverket i uppdrag att svara för

den avveckling av Riksförsäkringsverkets

sjukhus som skall ske i samband med inrättandet

av försäkringsmedicinska center samt redovisa

kostnaderna för detta. Riksförsäkringsverket har

i skrivelse till regeringen redovisat de

engångsvisa kostnader avvecklingsarbetet

innebär. Verket beräknar att de totala utgifterna

för avvecklingen kan komma att uppgå till högst

110 miljoner kronor. Dessutom beräknas

inkomsterna vid sjukhusen att minska med 12,5

miljoner kronor under innevarande år.

Beräkningarna är dock i dagsläget behäftade med

osäkerhet. Regeringen anser att den del av

avvecklingskostnaderna som uppkommer under

innevarande budgetår bör finansieras från redan

anvisade anslag.

Regeringen föreslår därför att medel från

anslaget A1 Sjukpenning och rehabilitering m.m.

som är avsedda för utredningar vid

Riksförsäkringsverkets sjukhus och medel från

anslaget B2 Allmänna försäkringskassor skall

kunna användas för avvecklingskostnader och

för viss underskottstäckning. Högst 60 miljoner

kronor av försäkringskassornas anslag bedöms

behöva användas för att klara dessa

avvecklingskostnader avseende år 1999.

5.3.9 Utgiftsområde 11

Ekonomisk trygghet vid ålderdom

A1 Ålderspensioner

A2 Efterlevandepensioner till vuxna

A3 Bostadstillägg till pensionärer

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för dessa ändamål uppförda ramanslagen A1

Ålderspensioner på 11 536 000 000 kronor, A2

Efterlevandepensioner till vuxna på

12 734 000 000 kronor samt A3 Bostadstillägg till

pensionärer på 9 841 000 000 kronor.

Regeringens förslag: Anslaget A1 Ålderspensioner

ökas med 37 609 000 kronor, anslaget A2

Efterlevandepensioner till vuxna ökas med

2 000 000 kronor och anslaget A3 Bostadstillägg

till pensionärer ökas med 26 000 000 kronor.

Skälen för regeringens förslag: Regeringen

föreslog i prop. 1998/99:106 Vissa ändringar i

läkemedelsförmånen att beloppsgränsen för

högkostnadsskyddet inom läkemedelsförmånen

skall höjas med 500 kronor från 1 300 kronor till

1 800 kronor. Ändringen föreslogs gälla fr.o.m.

den 1 juni 1999. För att kompensera ekonomiskt

svaga grupper för denna höjning föreslogs att

pensionstillskottet skall höjas med 1,4 procent-

enheter. Vidare föreslogs att motsvarande

höjning skall göras av det särskilda

bostadstillägget till pensionärerna. Riksdagen har

beslutat i enlighet med förslagen i propositionen.

Höjningen av pensionstillskottet och

justeringen av det särskilda bostadstillägget

innebär att utgifterna under anslaget A1

Ålderspensioner ökar med 93 miljoner kronor för

år 1999. Härav kan 55 391 000 kronor finansieras

inom anslaget varför anslaget netto behöver ökas

med 37 609 000 kronor. För anslaget A2

Efterlevandepensioner till vuxna uppgår

utgiftshöjningen till 2 miljoner kronor och för

anslaget A3 Bostadstillägg till pensionärer till 26

miljoner kronor.

A4 Delpension

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

204 009 000 kronor.

Regeringens förslag: Anslaget A4 Delpension ökas

med 55 391 000 kronor.

Skälen för regeringens förslag: Utbetalning av

delpensioner har minskat under de senaste åren

och på sikt skall anslaget avvecklas. Några nya

delpensioner kommer inte att beviljas efter år

2000. När anslaget fastställdes överskattades

dock den nedåtgående trenden i

volymutvecklingen.

Prognosen för utgifterna för delpension under

år 1999 beräknas till 259 400 000 kronor, vilket

är drygt 55 000 000 kronor mer än som anvisats.

5.3.10 Utgiftsområde 12 Ekonomisk

trygghet för familjer och barn

A3 Underhållsstöd

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

2 473 000 000 kronor.

Regeringens förslag: Anslaget A3 Underhållsstöd

ökas med 461 000 000 kronor.

Skälen för regeringens förslag: Prognosen för

utgifterna för underhållsstöd under år 1999

beräknas till 2 955 miljoner kronor vilket innebär

ett överskridande med 461 miljoner kronor.

En särskild arbetsgrupp inom

regeringskansliet har, enligt vad som angavs i

1998 års vårproposition, analyserat regler och

ekonomiskt utfall av underhållsstödet.

Arbetsgruppens arbete har legat till grund för de

förslag som har lagts fram i regeringens

proposition (1998/99:78) Beräkning av

återbetalningsskyldighet för underhållsstöd till

barn med särlevande föräldrar. De av regeringen

framlagda förslagen beräknas leda till en

statsfinansiell besparing i storleksordningen

160 miljoner kronor per år. Förslagen kan av

administrativa skäl inte träda i kraft den 1 juli

1999, som tidigare avsetts, utan föreslås tillämpas

första gången i fråga om återbetalningsskyldighet

som avser tid efter den 31 januari 2000.

Förslagen påverkar därför belastningen på

anslaget först år 2000.

Regeringen föreslår mot bakgrund av vad ovan

anförts att anslaget A3 Underhållsstöd tillförs 461

miljoner kronor för år 1999.

5.3.11 Utgiftsområde 14

Arbetsmarknad och arbetsliv

A2 Arbetsmarknadspolitiska åtgärder

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändmål uppfört ett ramanslag på

21 069 086 000 kronor. Något bemyndigande för

regeringen att ingå ekonomiska förpliktelser har

inte begärts.

Regeringens förslag: Regeringen bemyndigas att

under år 1999, såvitt avser ramanslaget A2

Arbetsmarknadspolitiska åtgärder, ingå

ekonomiska förpliktelser som inklusive tidigare

gjorda åtaganden innebär utgifter på högst

14 000 000 000 under åren 2000-2002.

Skälen för regeringens förslag: Beslut om

arbetsmarknadspolitiska åtgärder under 1999 kan

innebära utfästelser om utgifter för kommande

budgetår. Riksrevisionsverket har

uppmärksammat förhållandet. Regeringen bör

därför få ett bemyndigande som innebär att

beslut kan fattas under 1999 som medför utgifter

under åren 2000-2002.

A3 Särskilda åtgärder för arbetshandikappade

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

6 745 092 000 kronor. Något bemyndigande för

regeringen att ingå ekonomiska förpliktelser har

inte begärts.

Regeringens förslag: Regeringen bemyndigas att

under år 1999, såvitt avser ramanslaget A3

Särskilda åtgärder för arbetshandikappade, ingå

ekonomiska förpliktelser som inklusive tidigare

gjorda åtaganden innebär utgifter på högst

6 700 000 000 under åren 2000-2002.

Skälen för regeringens förslag: Beslut om

särskilda åtgärder för arbetshandikappade under

1999 kan innebära utgifter för kommande

budgetår. Riksrevisionsverket har

uppmärksammat förhållandet. Regeringen bör

därför få ett bemyndigande som innebär att

beslut kan fattas under 1999 som medför utgifter

under åren 2000-2002.

B2 Arbetslivsinstitutet

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

145 733 000 kronor.

För att bidra till finansieringen av höjningen

av anslaget A2 Småföretagsutveckling under

utgiftsområde 24 Näringsliv minskas anslaget B2

Arbetslivsinstitutet med 5 000 000 kronor.

5.3.12 Utgiftsområde 16

Utbildning och

universitetsforskning

C3 Centrala studiestödsnämnden

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

313 566 000 kronor.

Regeringens förslag: Anslaget C3 Centrala studi-

estödsnämnden ökas med 61 194 000 kronor. Fi-

nansieringen sker genom att följande anslag

minskas med nämnda belopp: 18 629 000 kronor

från anslaget A11 Bidrag till viss verksamhet

motsvarande grundskola och gymnasieskola,

960 000 kronor från anslaget D1 Forsknings-

rådsnämnden: Forskning och forskningsinfor-

mation, 9 000 000 kronor från anslaget D3 Hu-

manistisk-samhällsvetenskapliga forskningsrådet:

Forskning, 5 000 000 kronor från anslaget D9

Teknikvetenskapliga forskningsrådet: Forskning,

3 505 000 kronor från anslaget D10 Teknikveten-

skapliga forskningsrådet: Förvaltning, 3 300 000

kronor från anslaget E1 Kostnader för Sveriges

medlemskap i Unesco m.m., 12 800 000 kronor

från anslaget E2 Utvecklingsarbete inom Utbild-

ningsdepartementets område m.m. Vidare finansie-

ras höjningen genom indragning av 8 000 000

kronor från äldreanslag inom utgiftsområde 16

Utbildning och universitetsforskning 1995/96

F2 Utvecklingsarbete.

Skälen för regeringens förslag: Den höjning

som engångsvis föreslås avseende anslaget C3

Centrala studiestödsnämnden avser att täcka

kostnadsökningar som i huvudsak beror på att

kostnader för datadrift och utveckling har ökat

mer än beräknat. Större besparingar har inte

kunna genomföras på grund av att de flesta

kostnader är svåra att påverka på kort sikt.

Höjningen finaniseras inom utgiftsområdets

ram. Effekten av finansieringsåtgärderna bedöms

inte påverka dessa verksamheters nuvarande

omfattning.

5.3.13 Utgiftsområde 17

Kultur, medier, trossamfund och

fritid

H1 Centrala museer: Myndigheter

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

603 287 000 kronor.

Regeringens förslag: Anslaget H1 Centrala museer:

Myndigheter ökas med 420 000 kronor.

Finansiering sker genom indragning av 420 000

kronor från det under elfte huvudtiteln för

budgetåret 1995/96 uppförda

reservationsanslaget B13 Sysselsättningsinsatser på

kulturområdet.

Skälen för regeringens förslag: Statens

musiksamlingar har detta budgetåret ett anslag

på 31 828 000 kronor. Den 1 juli 1999 överfördes

Svenskt visarkiv från Språk- och

folkminnesinstitutet till Statens musiksamlingar.

För att underlätta genomförandet av denna

förändring av huvudmannaskap bör åtgärder

vidtas för anknytning till nuvarande IT-system i

Statens musiksamlingar, anknytning till ny

telefonväxel, information m.m. Finansiering sker

genom indragning av medel från anslaget

1995/96 B14 Sysselsättningsinsatser på

kulturområdet.

I3 Utbyte av TV-sändningar mellan Sverige och

Finland

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett obetecknat anslag

på 25 533 000 kronor.

För att bidra till finansieringen av höjningen

av anslaget E2 Presstöd under utgiftsområde 1

Rikets styrelse minskas anslaget I3 Utbyte av

TV-sändningar mellan Sverige och Finland med

132 000 kronor.

I4 Bidrag till dokumentation om den

mediepolitiska utvecklingen och till europeiskt

mediesamarbete

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

821 000 kronor.

För att bidra till finansieringen av höjningen

av anslaget E2 Presstöd under utgiftsområde 1

Rikets styrelse minskas anslaget I4 Bidrag till

dokumentation om den mediepolitiska

utvecklingen och till europeiskt mediesamarbete

med 785 000 kronor.

5.3.14 Utgiftsområde 18

Samhällsplanering,

bostadsförsörjning och byggande

A7 Byggforskning

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

64 356 000 kronor.

För att bidra till finansieringen av höjningen

av anslaget C1 Konkurrensverket under

utgiftsområde 24 Näringsliv minskas anslaget A7

Byggforskning med 6 850 000 kronor.

A11 Bonusränta för ungdomsbosparande

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

6 000 000 kronor.

Regeringens förslag: Anslaget A11 Bonusränta för

ungdomsbosparande ökas med 692 000 kronor.

Finansiering sker genom att anslaget B4

Riksgäldskontoret: Kostnader för upplåning och

låneförvaltning inom utgiftsområde 2

Samhällsekonomi och finansförvaltning minskas

med motsvarande belopp.

Skälen för regeringens förslag: Lagen om

ungdomsbosparande trädde i kraft i december

1988. Lagen innebär att ungdomar mellan 16 och

25 år kan påbörja ett sparande i vissa banker eller

sparkassor som kan fortgå till och med det år

spararen fyller 28 år. När kontoinnehavaren har

sparat under tre år och det sparade kapitalet

uppgår till minst 5 000 kronor, blir

kontoinnehavaren berättigad till en årlig

bonusränta på 3 procent från det sparandet

påbörjades. Bonusräntan bekostas av staten och

betalas ut när kontoinnehavaren begär det.

Under 1998 blev utbetalningarna av bonus-

ränta för ungdomsbosparande 691 921 kronor

större än vad som beräknats. De ökade utbetal-

ningarna är en följd av att fler ungdomar än för-

väntat avslutade sina konton och därmed gott-

gjordes bonusräntan. Följden blev att hela

anslagskrediten på anslaget A11 Bonusränta för

ungdomsbosparande om 440 000 kronor utnytt-

jades samt att anslaget överskreds med 251 921

kronor. Anslaget bör därför ökas med 692 000

kronor för innevarande år. För att finansiera

detta föreslår regeringen att anslaget B4 Riks-

gäldskontoret: Kostnader för upplåning och lå-

neförvaltning inom utgiftsområde 2 Samhälls-

ekonomi och finansförvaltning minskas med

692 000 kronor. Effekten av

finansieringsåtgärden är bl.a. att

Riksgäldskontorets marknadsföringsinsatser för

ungdomsbosparandet dras ned.

C1 Länsstyrelserna m.m.

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

1 757 893 000 kronor.

Regeringens förslag: Anslaget C1 Länsstyrelserna

m.m. ökas med 720 000 kronor. Finansiering

sker genom att anslaget A4 Banverket:

Banhållning inom utgiftsområde 22

Kommunikationer minskas med motsvarande

belopp.

Skälen för regeringens förslag: Som ett led i

utbyggnaden av Västkustbanan till en

dubbelspårig järnväg, inledde Banverket 1992 ett

tunnelbygge genom Hallandsåsen. Den 6

oktober 1997 stoppades tunnelbygget, sedan det

visat sig att tätningsmedlet Rhoca Gil orsakat

skador på människor, djur och natur. Samma år

beviljade regeringen 1 750 000 kronor till Båstads

kommun för att hantera de extra arbetsinsatser

som krävts av kommunen för att informera

invånarna om giftet och den framtida

hanteringen av bygget. Länsstyrelsen i Skåne har

begärt ytterligare 720 000 kronor för fortsatta

informationsinsatser om bygget. Regeringen

bedömer att dessa informationsinsatser är

välbehövliga och föreslår att Banverkets anslag

A4 Banverket: Banhållning inom utgiftsområde

22 Kommunikationer minskas med motsvarande

belopp.

5.3.15 Utgiftsområde 19

Regional utjämning och utveckling

A4 Ersättning för nedsättning av socialavgifter

I statsbudgeten för innevarande år finns för detta

ändamål uppfört ett ramanslag på 320 000 000

kronor.

Regeringens förslag: Anslaget A4 Ersättning för

nedsättning av socialavgifter ökas med 26 266 000

kronor. Finansiering sker genom att

regelförändringar genomförs inom åtgärden

nedsättning av socialavgiften.

Skälen för regeringens förslag: Regeringen

bedömer nu att utgifterna på anslaget A4

Ersättning för nedsättning av socialavgifter

kommer att uppgå till 390 000 000 kronor. Den

ökade anslagsbelastningen under år 1999 beror

bl.a. på att antalet stödberättigade ökat i

jämförelse med vad som tidigare beräknats. Då

föreslagna regelförändringar förutsätter

lagstiftning kommer de dock inte att hinna träda

i kraft före den 1 januari år 2000.

Regelförändringarna kommer att medföra

minskade utgifter år 2000. En del av

medelsbehovet kan tillgodoses med

ianspråktagande av anslagskredit men anslaget

behöver också höjas.

5.3.16 Utgiftsområde 22

Kommunikationer

A2 Väghållning och statsbidrag

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

12 479 738 kronor.

Regeringens förslag: Anslaget A2 Väghållning och

statsbidrag ökas med 55 000 000 kronor.

Finansiering sker genom att anslaget A1

Vägverket: Administration minskas med

motsvarande belopp.

Skälen för regeringens förslag: För att

möjliggöra en ökad satsning på fysiska

trafiksäkerhetsåtgärder föreslår regeringen att

anslaget A2 Väghållning och statsbidrag ökas med

55 000 000 kronor. Finansiering sker genom en

minskning av anslaget A1 Vägverket:

Administrationskostnader. Förslaget innebär att

Vägverket kan öka sina insatser med fysiska

trafiksäkerhetsåtgärder för att minska antalet

döda och skadade i trafiken. Minskningen av

anslaget A1 kan ske till följd av rationaliseringar

inom Vägverkets administration.

A4 Banverket: Banhållning

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

6 689 600 kronor.

För att bidra till finansieringen av höjningen

av anslaget C1 Länsstyrelserna m.m. under

utgiftsområde 18 minskas anslaget A4 Banverket:

Banhållning med 720 000 kronor.

B4 Bidrag till sjöfarten

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

405 000 000 kronor.

Regeringens förslag: Anslaget B4 Bidrag till

sjöfarten ökas med 85 000 000 kronor.

Finansiering sker genom att anslaget A1

Vägverket: Administration minskas med

motsvarande belopp.

Skälen för regeringens förslag: Anslaget är för

närvarande 405 000 000 kronor. Anslaget är

beräknat på en betydligt lägre nivå för bidraget

till sociala avgifter än det som gäller fr.o.m. den 1

januari 1999. Höjningen av bidraget till sjöfarten

för sociala avgifter leder till att anslaget behöver

ökas.

B6 Vissa kostnader med anledning av M/S

Estonias förlisning

I statsbudgeten för innevarande år finns för detta

ändamål uppfört ett obetecknat anslag på

10 600 000 kronor.

Regeringens förslag: Anslaget B6 Vissa kostnader

med anledning av M/S Estonias förlisning ökas

med 9 800 000 kronor. Finansiering sker genom

att anslaget D2 Köp av interregional persontrafik

på järnväg m.m. minskas med motsvarande

belopp.

Skälen för regeringens förslag: Sommaren 1996

tömdes M/S Estonia på olja av miljöskäl.

Tömningen genomfördes av finska myndigheter

efter överenskommelse med Sjöfartsverket.

Myndigheterna kom vidare överens om att dela

kostnaderna för saneringen. Den slutliga

kostnaden för Sveriges del uppgår till 6 617 729

FIM, vilket motsvarar ca 9 800 000 kronor.

5.3.17 Utgiftsområde 23

Jord- och skogsbruk, fiske med

anslutande näringar

B11 Från EG-budgeten finansierade regionala

stöd till jordbruket

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

325 000 000 kronor. För innevarande år har

regeringen ett bemyndigande på högst

150 000 000 kronor för ekonomiska förpliktelser

med anledning av beslut om stöd.

Regeringens förslag: Regeringen bemyndigas att

under år 1999, såvitt avser ramanslaget B11 Från

EG-budgeten finansierade regionala stöd till

jordbruket, ikläda staten ekonomiska

förpliktelser som inklusive tidigare gjorda

åtaganden innebär utgifter på högst 180 000 000

kronor efter år 1999.

Skälen för regeringens förslag: Från

ramanslaget B11 Från EG-budgeten finansierade

regionala stöd till jordbruket sker utbetalningar

för bl.a. stöd till mål 6 och mål 5b samt Leader II

som löper över perioden 1995-1999 men där

utbetalningar får ske t.o.m. år 2001. För

innevarande år har regeringen i fråga om beslut

om stöd inom anslaget ett bemyndigande på

högst 150 000 000 kronor. De ackumulerade

åtagandena ryms dock inte inom anvisad

bemyndiganderam utan den behöver höjas med

30 000 000 kronor till totalt högst 180 000 000

kronor efter år 1999.

B15 Intervention och exportbidrag för

jordbruksprodukter

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

1 550 000 000 kronor. Något bemyndigande för

regeringen att ingå ekonomiska förpliktelser har

inte begärts.

Regeringens förslag: Regeringen bemyndigas att

under 1999, såvitt avser anslaget B15 Intervention

och exportbidrag för jordbruksprodukter, ikläda

staten ekonomiska förpliktelser som inklusive

tidigare gjorda åtaganden innebär utgifter på

högst 1 600 000 kronor efter år 1999.

Skälen för regeringens förslag: EG:s

medfinansiering av stöd till biodlingen

finansieras under ramanslaget B15 Intervention

och exportbidrag för jordbruksprodukter. Den

svenska finansieringen anvisas under anslag E3

Djurhälsovård och djurskyddsfrämjande åtgärder.

Enligt EG:s regelverk löper detta stödprogram

under EU:s verksamhetsår, som avser perioden

16 oktober till 15 oktober. För att under

innevarande år kunna fatta beslut om stöd för

biodlingen under EU:s verksamhetsår fordras

bemyndigande att ingå förpliktelser som efter år

1999 uppgår till högst 1 600 000 kronor för

anslaget B15.

D1 Främjande av rennäringen

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

37 000 000 kronor.

För att bidra till finansiering av höjningen av

anslaget D3 Sametinget under utgiftsområde 1

Rikets styrelse minskas anslaget engångsvis med

165 000 kronor.

E3 Djurhälsovård och djurskyddsfrämjande

åtgärder

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

20 490 000 kronor. Något bemyndigande för

regeringen att ingå ekonomiska förpliktelser har

inte begärts.

Regeringens förslag: Regeringen bemyndigas att

under år 1999, såvitt avser anslaget E3

Djurhälsovård och djurskyddsfrämjande åtgärder,

ikläda staten ekonomiska förpliktelser som

inklusive tidigare gjorda åtaganden innebär

utgifter på högst 1 600 000 kronor efter år 1999.

Skälen för regeringens förslag: Den svenska

finansieringen för stöd till biodlingen anvisas

under anslag E3 Djurhälsovård och

djurskyddsfrämjande åtgärder. EG:s

medfinansiering anvisas under anslaget B15

Intervention och exportbidrag för

jordbruksprodukter. Enligt EG:s regerlverk löper

detta stödprogram under EU:s verksamhetsår,

som avser perioden 16 oktober till 15 oktober

året därpå. För att under innevarande år kunna

fatta beslut om stöd för biodlingen under EU:s

verksamhetsår fordras bemyndigande att ingå

förpliktelser som efter år 1999 uppgår till högst

1 600 000 kronor för anslaget E3.

Skyddsvärda skogsbiotoper m.m.

Något anslag för detta ändamål finns inte

uppfört på statsbudgeten för innevarande år.

Regeringens förslag: Ett nytt reservationsanslag

H5 Skogsvårdsavgiftsprojekt uppgående till

12 165 000 kronor anvisas för budgetåret 1999.

Anslaget bör få disponeras för särskilda projekt

som rör biotopskyddet i skog och för andra

projekt som är av allmänt intresse för svenskt

skogsbruk. Finansiering sker genom indragning

av medel från det under tolfte huvudtiteln för

budgetåret 1995/96 uppförda

reservationsanslaget B6 Bidrag till

skogsfröplantager med 2 268 000 kronor samt

genom indragning av medel från det under

utgiftsområde 23 för budgetåret 1998 uppförda

reservationsanslaget H2 Bidrag till skogsvård

m.m. med 9 897 000 kronor. Anslagen motsvaras

av inbetalda skogsvårdsavgiftsmedel.

Skälen för regeringens förslag: I samband med

1993 års skogspolitiska beslut slopades samtliga

bidrag till skogsbruket utom vissa

naturvårdsbidrag. Efter den 1 juli 1993 har det

sålunda inte varit möjligt att bevilja nya sådana

bidrag. Före denna tidpunkt hade emellertid

omfattande utfästelser om bidrag gjorts, vilka

skulle betalas ut när de aktuella åtgärderna blivit

utförda och godkända av skogsvårdsstyrelsen.

De aktuella åtgärderna har nu i huvudsak

slutförts. Vissa av ursprungligen planerade

åtgärder kommer inte att utföras. Det återstår

därför medel på det under tolfte huvudtiteln för

budgetåret 1995/96 uppförda

reservationsanslaget B6 Bidrag till

skogsfröplantager och det under utgiftsområde 23

för budgetåret 1998 uppförda

reservationsanslaget H2 Bidrag till skogsvård

m.m. Den sammanlagda reservationen uppgår till

ca 12 miljoner kronor. Anslagen motsvarar

inbetalda skogsvårdsavgiftsmedel.

Skogsvårdsavgiften avskaffades i anslutning

till 1993 års skogspolitiska beslut. Återstående

medel som då inte bedömdes vara intecknade

anvisades för inventering av skyddsvärda

skogsbiotoper och sumpskogar.

Skogsvårdsavgiften som togs ut som en viss

andel av skogsbruksvärdet skulle enligt

riksdagens beslut användas för bidrag till

skogsbruket eller för åtgärder som var av allmänt

intresse för skogsbruket.

Mot denna bakgrund bör återstående medel

på de båda äldreanslagen få användas för ändamål

som överensstämmer med principerna för

skogsvårdsavgifternas användning. Exempel på

lämpliga sådana ändamål är särskilda projekt som

rör bioptoskyddet i skog och andra projekt som

är av allmänt intresse för svenskt skogsbruk, t.ex.

sådana som rör de för framtidens

skogsproduktion allvarliga viltskadorna.

5.3.18 Utgiftsområde 24

Näringsliv

A2 Småföretagsutveckling

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

184 062 000 kronor.

Regeringens förslag: Anslaget A2

Småföretagsutveckling ökas med 5 000 000

kronor. Finansiering sker genom att anslaget B2

Arbetslivsinstitutet, under utgiftsområde 14

Arbetsmarknad och arbetsliv, minskas med

motsvarande belopp.

Skälen för regeringens förslag: Regeringen har

gett Patent- och registreringsverket (PRV) i

uppdrag att utarbeta ett förslag till samordnat

uppgiftskravregister för företagsdata. Syftet är

bl.a. att minska företagens uppgiftsbörda till

myndigheter och göra det möjligt för

myndigheter att återanvända information.

Registret kommer att beröra ett stort antal

myndigheter. PRV och Statskontoret kommer i

januari 2000 att redovisa de totala kostnaderna

för projektet. För att PRV skall ha möjlighet att

redan nu inleda de första delarna av

uppgiftskravregistret måste medel nu reserveras

för en första fas av uppbyggnaden av registret.

Regeringen avser att återkomma i den

ekonomiska vårpropositionen när de totala

kostnaderna för registret är avrapporterade.

Finansiering sker genom att anslaget B2

Arbetslivsinstitutet, under utgiftsområde 14

Arbetsmarknad och arbetsliv, minskas med

5 000 000 kronor.

C1 Konkurrensverket

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

62 465 000 kronor.

Regeringens förslag: Anslaget C1

Konkurrensverket ökas med 6 850 000 kronor.

Finansiering sker genom att anslaget A7

Byggforskning, under utgiftsområde 18

Samhällsplanering, bostadsförsörjning och

byggande, minskas med motsvarande belopp.

Skälen för regeringens förslag: Ett viktigt sätt

att uppnå sänkta boende- och byggkostnader är

att med olika medel stärka konkurrensen inom

byggsektorn. Enligt regeringens uppfattning kan

konkurrensen i byggsektorn främjas genom både

generella och branschspecifika åtgärder. För att

möjliggöra mer generella åtgärder vid sidan av

mer riktade insatser samt för att täcka de utgifter

som uppstår vid Byggkostnadsdelegationens

efterarbete bör anslaget C1 Konkurrensverket

höjas. Finansiering sker genom att anslaget A7

Byggforskning, under utgiftsområde 18

Samhällsplanering, bostadsförsörjning och

byggande, minskas med 6 850 000 kronor.

E2 Exportfrämjande verksamhet

I statsbudgeten för innevarande budgetår finns

för detta ändamål uppfört ett ramanslag på

157 656 000 kronor.

Regeringens förslag: Anslaget E2 Exportfräm-

jande verksamhet ökas med 1 500 000 kronor. Fi-

nansieringen sker genom att anslaget G4 Avgifter

till vissa internationella organisationer minskas

med motsvarande belopp.

Skälen för regeringens förslag: De små och

medelstora företagen i den svenska

exportindustrin möter på den internationella

marknaden en intensifierad

marknadspositionering från andra nationers

aktörer. Det finns därför skäl för regeringen, att

genom strategiska exportfrämjandeåtgärder

medverka till att svenska spjutspetsområdens

möjligheter till framgång inte går förlorade under

den snabba utveckling som sker på

tillväxtmarknaderna. Regeringen anser att

ytterligare medel behövs för nämnda åtgärder.

Finansiering sker genom att anslaget G4 Avgifter

till vissa internationella organisationer minskas

med 1 500 000 kronor.

6

Inkomster

6 Inkomster

6.1 Inledning

I detta kapitel redovisas skatternas utveckling

under prognosperioden enligt tre olika

redovisningsprinciper.

Den periodiserade redovisningen, avsnitt 6.2,

visar de skatter som är hänförliga till ett visst

inkomstår. Dessa skatter har en direkt koppling

till det aktuella årets skatteregler och de

makroekonomiska förutsättningarna i form av

timlön, sysselsättning, inflation m.m.

I avsnitt 6.3 redovisas skatterna enligt det nya

nationalräkenskapssystemet. Dessa skatter utgör

huvuddelen av den offentliga sektorns inkomster

och påverkar därmed offentliga sektorns

sparande. Skillnaden gentemot den periodiserade

redovisningen är att skatterna inte periodiseras

fullt ut samt att vissa avgifter i

nationalräkenskaperna redovisas som skatter. En

ytterligare skillnad är att en del av de skatter som

finansierar avgiften till EU-budgeten inte

redovisas som nationella skatter.

I avsnitt 6.4 redovisas statsbudgetens

inkomster som utgörs av skatter och övriga

inkomster. De senare består främst av inkomster

av statlig verksamhet, försäljning av statlig

egendom samt bidrag från EU. Inkomsterna på

statsbudgeten är i huvudsak kassamässiga.

Skatternas utveckling under prognosperioden

enligt de olika redovisningsprinciperna framgår

av tabell 6.1. De periodiserade skatterna ökar

med mellan 26 och 43 miljarder kronor per år

under prognosperioden. Den svaga utvecklingen

år 2000 förklaras till största delen av de

skatteändringar regeringen avsierar i denna

proposition. Den stora ökningen år 2001

förklaras av bland annat ökade intäkter från

fastighetsskatt, vilket beror på att

omräkningsförfarandet återinförs.

Prisutvecklingen på fastigheter för perioden

1996 2000 får då fullt genomslag.

Tabell 6.1 Offentliga sektorns skatter, periodiserad

redovisning och redovisning enligt nationalräkenskaperna,

samt statsbudgetens inkomster

Miljarder kronor och procent

1998

1999

2000

2001

2002

Offentlig sektor,

periodiserade

skatter

1 017

1 060

1 086

1 127

1 166

Årlig förändring

 procent

43

4,1

26

2,4

41

3,6

39

3,3

Offentlig sektor,

enligt

nationalräkensk

aperna

 skatter

 övr. inkomster

 totalt

998

139

1 137

1 021

134

1 155

1 056

133

1 189

1 081

131

1 212

1 124

129

1 253

Årlig förändring

skatter

 procent

23

2,1

35

3,3

25

2,3

43

3,8

Statsbudgetens

inkomster

 skatter

 övr. inkomster

 totalt

640

67

706

652

54

707

617

165

782

623

71

694

656

71

727

Årlig förändring

skatter

 procent

12

1,8

-35

-5,7

6

1,0

33

5,0

Anm: Beloppen summerar ej alltid p.g.a avrundning.

Skatterna enligt nationalräkenskaperna (NR)

visar en annan utveckling mellan åren jämfört

med de periodiserade skatterna. Den årsvisa

utvecklingen uppgår till mellan 23 och 43

miljarder kronor. Ökningen år 2000 beror bland

annat på stora slutregleringar till kommunerna

samt att en del av de aviserade skatteändringarna

får genomslag år 2001. Den stora ökningen år

2002 beror främst på att effekten av

omräkningsförfarandet påverkar NR-skatterna

med ett års eftersläpning.

Statsbudgetens skatteinkomster minskar med 35

miljarder kronor år 2000. Nedgången beror

främst på pensionsomläggningen och de

föreslagna skatteändringarna.

Pensionsomläggningen innebär att ytterligare 29

miljarder kronor förs över till pensionssystemet.

Budgetåret 2001 påverkas både av stora

slutregleringar av kommunalskatter samt av de

föreslagna skatteändringarna. Den stora

ökningen av övriga inkomster år 2000 beror på

planerade försäljningar av statligt aktieinnehav.

6.2 Offentliga sektorns skatter

periodiserad redovisning

6.2.1 Antaganden om den

makroekonomiska utvecklingen

m.m.

Prognosen över skatteintäkterna baseras på de

makroekonomiska förutsättningar som finns

redovisade i Bilaga 2, Svensk ekonomi. I

beräkningarna har även hänsyn tagits till de

regeländringar inom skatteområdet som

regeringen lägger fram i denna proposition (se

kapitel 8). I tabell 6.2 redovisas de antaganden

som har störst inverkan på skatteintäkterna samt

förändringar i förhållande till 1999 års

ekonomiska vårproposition.

Inkomståret 1999 har både timlön och antal

arbetade timmar reviderats upp. Den utbetalda

lönesumman beräknas nu öka med 5,9 procent,

vilket är 1,7 procentenheter högre jämfört med

bedömningen i vårpropositionen. Även för år

2000 är upprevideringen relativt stor.

Schablonmässigt innebär en ökning av

lönesumman med en procentenhet att utbetalda

löner ökar med 8 9 miljarder kronor och

skatteintäkterna med 5 6 miljarder kronor.

Hushållens konsumtionsutgifter har i löpande

priser reviderats upp med 0,7 procentenheter,

vilket framförallt påverkar intäkterna från

mervärdesskatt. Den något högre

inflationstakten medför högre prisbasbelopp och

höjda skiktgränser. Prisbasbeloppet påverkar

utbetalda pensioner men även grundavdraget och

det särskilda grundavdraget. De högre

pensionerna ökar skatteintäkterna medan

höjningen av skiktgränsen och grundavdragen

minskar skatteintäkterna. Skiktgränsen har för år

2000 justerats upp med 8 300 kronor jämfört

med vårpropositionen. Den största delen av

uppjusteringen, 4 400 kronor, förklaras av den i

denna proposition föreslagna kompensationen

för begränsningen av avdragsrätten för den

allmänna pensionsavgiften. Regeringen föreslår

dessutom en ytterligare uppjustering med 3 600

kronor för att minska antalet personer som

betalar statlig inkomstskatt. Resterande 300

kronor beror på inflationsskyddet och

förändringen av konsumentprisindex.

Tabell 6.2 Antaganden och förändringar jämfört med 1999

års ekonomiska vårproposition (VP99)

Timlön, arbetade timmar, utbetald lönesumma och hushållens

konsumtionsutgifter: årlig procentuell förändring. Prisbasbelopp och

skiktgräns: kronor.

1999

2000

2001

2002

Timlön

Diff. mot VP99

3,4

0,4

3,2

0,0

3,0

0,0

3,0

0,0

Arbetade timmar

Diff. mot VP99

3,1

1,9

1,5

1,0

0,5

-0,3

0,2

-0,5

Utbet. lönesumma

Diff. mot VP99

5,9

1,7

4,6

0,9

3,5

-0,3

3,2

-0,5

Hushållens

konsumtionsutgifte

r i löpande priser

Diff. mot VP99

4,1

0,7

4,0

0,8

3,8

0,6

3,9

0,5

Prisbasbelopp

Diff. mot VP99

36 400

0

36 600

100

37 000

200

37 600

300

Skiktgräns

Diff. mot VP99

219 300

0

232 600

8 300

239 500

9 400

248 300

10 400

Övre skiktgräns

Diff. mot VP99

360 000

0

374 000

5 800

385 200

7 500

393 700

8 900

I prognosen har hänsyn tagits till det preliminära

taxeringsutfallet avseende inkomståret 1998. I

jämförelse med vårpropositionen har en del

nedjusteringar gjorts, framförallt vad gäller

hushållens löner och ränteinkomster. Dessa

nedjusteringar påverkar skattebaserna och får på

så sätt genomslag på samtliga prognosår. I tabell

6.4 redovisas skatteintäkter för åren 1997 2002.

6.2.2 Regeländringar

Utvecklingen mellan åren för de olika

skatteslagen beror dels på de underliggande

skattebasernas förändring, dels på beslutade eller

föreslagna regeländringar. Som exempel kan

nämnas att den statliga inkomstskatten beräknas

minska med 3,3 miljarder kronor mellan 1998

och 1999 (se avsnitt 6.2.3 Statlig inkomstskatt).

Om hänsyn tas till de regeländringar som

beslutats för 1999 framgår att nedgången till

största delen förklaras av skattesänkningar om

5,7 miljarder kronor. Den underliggande

utvecklingen är således i själva verket positiv, 2,3

miljarder kronor.

För att kunna följa den underliggande

utvecklingen av de olika skatteslagen redovisas

därför i tabell 6.3 effekterna av de viktigaste

regeländringarna under prognosperioden.

Beloppen visar den årligt tillkommande

intäktsförändringen till följd av ändrade

skatteregler.

Tabell 6.3 Bruttoeffekter av regeländringar

Miljarder kronor

1999

2000

2001

Statlig inkomstskatt

Höjd skiktgräns 25% statlig skatt

Allm.pensionsavgift tak 7,5 till 8,06 BB

200-kronan

Begränsat avdrag för allm. pensionsavg.

Höjd skiktgräns

-5,7

-4,2

-0,2

-1,3

-0,9

1,4

-2,3

Kommunal inkomstskatt

Allm.pensionsavgift tak 7,5 till 8,06 BB

Sänkt medelutdebitering

200-kronan

Begränsat avdrag för allm. pensionsavg.

-0,3

-0,3

-1,3

1,3

5,0

5,0

Skattereduktion

Låg och medelinkomsttagare

Skattereduktion för allm. pensionsavg.

-3,3

-3,3

-15,9

-15,9

Inkomstskatt bolag

Återföring av periodiseringsfonder

Återföring av skatteutjämningsreserv

upphör

Förlängd periodiseringsfond

Höjd periodiseringsfond 20%till 25%

-2,5

-2,5

2,5

2,5

-3,0

1,8

-2,1

-2,7

Socialavgifter o allm. pensionsavgift

Allm. pensionsavgift tak 7,5 till 8,06 BB

Allm. pensionsavgift 6,95% till 7,0%

Sänkt avgiftsuttag 33,06% till 32,92%

Anställningsstöd

-0,3

1,0

-1,3

-0,6

0,4

-1,2

0,2

Fastighetsskatt

Markvärdet vattenkraft 2,21% till 0,5%

Hyreshus 1,5% till 1,3%

Hyreshus 1,3 % till 1,2%

Hyreshus värdeår 89/90 1,2%till 0,6%

Återinfört omräkningsförfarande

-2,0

-1,2

-0,8

-0,6

-0,4

-0,2

6,3

0,8

0,4

0,2

4,9

Energiskatter

Höjda energiskatter

Sänkta energiskatter jordbruk

1,7

1,8

-0,1

-0,1

-0,1

Övrigt

Återköp av egna aktier

Kompentensutveckling

-1,9

-0,5

-1,4

0,2

0,2

Det är viktigt att understryka att redovisade

belopp avser bruttoeffekten, dvs. storleken på

den initiala skatteändringen. Nettoeffekten

beaktar även indirekta effekter på offentliga

utgifter och andra skattebaser via förändringar i

löner, priser och vinster.

De redovisade beloppen avser periodiserade

helårseffekter. Effekterna på de kassamässiga

inkomsterna och NR-inkomsterna är i regel

mindre införandeåret eftersom

uppbördsförskjutningar, jämkningar m.m. måste

beaktas.

6.2.3 Inkomstskatt hushåll

Statlig inkomstskatt

Miljarder kronor

Utfall

Prognos

1997

1998

1999

2000

2001

2002

Aktuell

beräkning

29,3

31,9

28,6

29,1

30,2

33,5

Diff. VP99

-1,0

0,0

-0,8

-2,6

-1,4

Mellan åren 1997 och 1998 beräknas den statliga

inkomstskatten öka med 2,6 miljarder kronor.

År 1999 minskar intäkterna med 3,3 miljarder

kronor till följd av att brytpunkten för uttag av

25 procent inkomstskatt ändrats från 245 000 till

389 500 kronor samt att det fasta beloppet om

200 kronor utgör en kommunal inkomstskatt.

År 2000 beräknas intäkterna öka med 0,5

miljarder kronor. Den låga ökningen förklaras av

den föreslagna höjningen av skiktgränsen. De

följande åren ökar inkomstskatten med 1,1

respektive 3,3 miljarder kronor. Den större

ökningen år 2002 beror på att det fasta beloppet

om 200 kronor åter blir en statlig inkomstskatt.

Det statliga skatteunderlaget är relativt litet

jämfört med det totala skatteunderlaget. I

diagram 6.1 visas de totala skattepliktiga

inkomsterna fördelat efter inkomstintervall

Diagram 6.1 Skattepliktiga inkomster år 2000

Skattepliktiga inkomster i miljarder kronor. Inkomstintervall i

tusental kronor

I intervallet upp till och med 100 000 kronor i

årsinkomst återfinns 50 procent av det totala

inkomsterna. I detta belopp ingår även de första

100 000 kronorna för de personer som har

årsinkomster över 100 000 kronor. Upp till och

med den första brytpunkten (254 700 kronor)

finns 89 procent av inkomsterna medan 4

procent av inkomsterna finns över den andra

brytpunkten (398 500 kronor)

Tabell 6.4 Offentliga sektorns skatteintäkter 1997 2002

Miljarder kronor

Inkomstår

1997

1998

1999

2000

2001

2002

Inkomstskatter

395,9

408,5

425,1

425,9

439,2

455,7

 Personer

334,5

347,9

359,4

357,8

369,5

382,9

 Kommunal skatt

292,7

305,8

321,1

337,4

348,8

359,5

 Statlig skatt

29,3

31,9

28,6

29,1

30,2

33,5

 Skatt på kapital

11,3

9,5

11,8

8,9

8,4

8,0

 Skattereduktioner m.m.

1,2

0,7

-2,1

-17,6

-17,9

-18,2

 Bolag

57,6

56,5

61,6

64,0

65,4

68,6

 Skatt på vinster

46,5

45,9

51,4

53,1

52,5

54,6

 Avkastningsskatt

12,3

11,5

10,3

10,7

12,7

13,7

 Skattereduktioner m.m.

-1,2

-0,9

-0,1

0,2

0,2

0,2

 Övriga inkomstskatter

3,8

4,1

4,2

4,1

4,2

4,3

Socialavgifter och allmän pensionsavg.

302,4

330,3

350,2

364,4

376,8

388,9

 Arbetsgivaravgifter

240,7

257,1

272,5

284,6

294,1

303,5

 Egenavgifter

6,3

6,7

6,9

7,2

7,5

7,8

 Allmän pensionsavgift

46,5

56,9

60,6

63,0

64,8

66,6

 Särskild löneskatt

12,8

15,4

16,0

16,7

17,2

17,8

 Nedsättningar

-3,8

-5,7

-5,8

-7,1

-6,8

-6,9

Skatt på egendom

37,0

36,6

35,4

35,3

42,7

43,9

 Fastighetsskatt

27,1

24,9

23,3

23,1

29,7

30,6

 Förmögenhetsskatt

5,5

5,7

6,0

6,0

6,8

6,9

 Arvs- och gåvoskatt

1,8

2,0

1,8

1,9

1,9

2,0

 Stämpelskatt

2,6

4,0

4,3

4,3

4,4

4,4

Skatt på varor och tjänster

230,3

241,2

249,6

260,7

268,6

277,0

 Mervärdesskatt

152,7

160,3

168,8

176,6

184,0

191,8

 Tobaksskatt

7,5

7,4

7,0

7,0

7,0

6,9

 Skatt på etylalkohol

4,7

4,6

4,6

4,6

4,6

4,6

 Skatt på vin m.m.

3,1

3,2

3,4

3,5

3,6

3,7

 Skatt på öl

2,0

2,2

2,4

2,3

2,3

2,4

 Skatt på energi

47,1

50,3

50,4

51,9

52,1

52,7

 Skatt på annonser och reklam

1,2

1,2

1,1

1,1

1,1

1,2

 Skatt på vägtrafik

6,2

6,1

6,2

6,4

6,5

6,5

 Tullmedel

3,5

3,4

3,1

3,2

3,3

3,5

 Övrigt

2,3

2,5

2,6

4,1

4,1

3,9

Offentliga sektorns skatteintäkter

965,6

1 016,6

1 060,3

1 086,3

1 127,3

1 165,5

varav

 Kommunalskatt

292,7

305,8

321,1

337,4

348,8

359,5

 Avgifter till pensionssystemet m.m.

106,2

112,1

111,1

147,5

152,3

156,9

 Statens skatteintäkter

566,8

598,7

628,1

601,4

626,2

649,2

Jämfört med beräkningen till 1999 års ekono-

miska vårproposition har intäkterna år 1998

reviderats ned med drygt 1 miljard kronor.

Revideringen har gjorts med anledning av det

preliminära taxeringsutfallet. Den för höga

prognosen kan troligen förklaras av att

inkomstfördelningen under och över

skiktgränsen har förändrats. Förändringarna åren

2000 och 2002 förklaras främst av den föreslagna

höjningen av skiktgränsen. Förändringen år 2001

beror på den föreslagna höjningen av

skiktgränsen men även på förslaget om att det

fasta beloppet om 200 kronor även år 2001

föreslås vara en kommunal inkomstskatt.

Skatt på kapitalinkomster

Miljarder kronor

Utfall

Prognos

1997

1998

1999

2000

2001

2002

Aktuell

beräkning

11,3

9,5

11,8

8,9

8,4

8,0

Diff. VP99

-3,1

1,3

-2,5

-2,4

-3,4

Den statliga skatten på kapitalinkomster utgörs

av nettot av skatt på intäktsräntor, realisa-

tionsvinster m.m. och skattereduktion för ut-

giftsräntor. Skatteintäkterna 1998 beräknas bli

1,8 miljarder kronor lägre jämfört med 1997 och

förklaras av lägre ränteinkomster och

realisationsvinster. År 1999 antas

realisationsvinsterna öka, vilket förklaras av att

aktie- och fastighetsmarknaderna hittills under

året har uppvisat en mycket stark utveckling.

Lägre utgiftsräntor medför minskade

skattereduktioner, vilket sammantaget innebär

att skatteintäkterna beräknas öka med 2,3

miljarder kronor. År 2000 beräknas

skatteintäkterna minska med 2,9 miljarder

kronor, bl. a till följd av att realisationsvinsterna

justerats till en mer långsiktig nivå. Även de

följande åren minskar skatteintäkerna, men då

till följd av högre utgiftsräntor

Jämfört med beräkningen till 1999 års ekono-

miska vårproposition har intäkterna reviderats

ned med 3,1 miljarder kronor år 1998. Enligt det

preliminära taxeringsutfallet blir utfallet för både

inkomsträntor och realisationsvinster lägre. En

förklaring till de lägre ränteinkomsterna kan vara

att reglerna om reducerad skatt på utdelning från

onoterade bolag kan ha använts i större

omfattning än beräknat. Dessutom kan

antagandet om ränteinkomsternas utveckling ha

varit för högt. År 1999 antas realisationsvinsterna

bli högre medan den lägre nivån på

inkomsträntorna även antas påverka de

kommande åren. I den nu aktuella beräkningen

antas hushållens ränteutgifter bli större under

hela prognosperioden, vilket minskar

skatteintäkterna. Sammantaget beräknas skatt på

kapitalinkomster bli 1,3 miljarder högre år 1999

medan intäkterna för resterande år förväntas bli

2 3 miljarder kronor lägre.

Kommunal inkomstskatt

Miljarder kronor

Utfall

Prognos

1997

1998

1999

2000

2001

2002

Aktuell

beräkning

292,7

305,8

321,1

337,4

348,8

359,5

Diff. VP99

-1,1

3,7

9,7

10,3

8,1

Den kommunala inkomstskatten beräknas öka

med 13 miljarder kronor år 1998. Detta kan

främst hänföras till en högre lönesumma.

Ökningen 1999 uppgår till 15 miljarder kronor

varvid beaktats dels att det fasta beloppet om 200

kronor tillförts kommuner och landsting, dels att

den genomsnittliga kommunalskattesatsen

sänkts med 0,17 procentenheter. De högre

skatteintäkterna förklaras i huvudsak av en

kraftigt ökad sysselsättning samt av retroaktiva

löneutbetalningar. År 2000 är ökningen drygt 16

miljarder kronor, varav 5 miljarder kronor

förklaras av förslaget om begränsad avdragsrätt

för den allmänna pensionsavgiften. Åren 2001

och framöver beräknas skatteintäkterna öka

något långsammare.

I förhållande till 1999 års ekonomiska vårpro-

position har kommunalskatteintäkterna 1998

justerats ned med drygt 1 miljard kronor med

hänsyn till det preliminära taxeringsutfallet. Åren

1999 2002 är intäkterna högre dels beroende på

en högre sysselsättning, dels på grund av den

begränsade avdragsrätten för pensionsavgiften.

Förändringen år 2001 förklaras även av att det

fasta beloppet om 200 kronor föreslås vara en

kommunal inkomstskatt.

Övriga skatter och skattereduktioner

Miljarder kronor

Utfall

Prognos

1997

1998

1999

2000

2001

2002

Aktuell

beräkning

1,2

0,7

-2,1

-17,6

-17,9

-18,2

Diff. VP99

0,0

0,0

-15,9

-19,3

-19,6

Övriga skatter och skattereduktioner utgörs av

nettot av ett antal beloppsmässigt mindre skatter

och skattereduktioner. På intäktssidan redovisas

skattetillägg, förseningsavgift,

expansionsmedelsskatt, avkastningsskatt och

fram till och med år 1998 sjömansskatt.

Skattereduktioner utgörs av reduktion för

reparation, om- och tillbyggnad (ROT),

skattereduktion för låg- och

medelinkomsttagare, reducerad fastighetsskatt

samt den i denna proposition föreslagna

skattereduktionen för den allmänna

pensionsavgiften. Möjligheten att erhålla ROT-

avdrag upphörde den 31 mars 1999.

Skattereduktionen för den allmänna

pensionsavgiften uppgår till 25 procent av den

debiterade avgiften.

De lägre skatteintäkterna 1998 förklaras av att

sjömansskatten inte längre redovisas separat utan

numera ingår som en del av statlig och

kommunal inkomstskatt. Nettot av övriga

skatter och skattereduktioner visar ett

underskott åren 1999 och framöver.

Underskottet år 1999 förklaras av

skattereduktionen för låg- och

medelinkomsttagare, vilken uppgår till 3,3

miljarder kronor. År 2000 uppgår denna

reduktion till 3,2 miljarder kronor, men då

tillkommer dessutom den föreslagna

skattereduktionen för den allmänna

pensionsavgiften som beräknas uppgå till 15,9

miljarder kronor.

Förändringen jämfört med beräkningen till

1999 års ekonomiska vårproposition beror på

den föreslagna skattereduktionen för den

allmänna pensionsavgiften samt att

skattereduktionen för låg- och

medelinkomsttagare har förlängts.

6.2.4 Inkomstskatt bolag

Inkomstskatt

Miljarder kronor

Utfall

Prognos

1997

1998

1999

2000

2001

2002

Aktuell

beräkning

46,5

45,9

51,4

53,1

52,5

54,6

Diff. VP99

-2,0

-4,8

-2,7

-2,8

-4,7

Enligt det preliminära taxeringsutfallet är

inkomstskatten 1998 något lägre än 1997. År

1999 beräknas intäkterna öka med 5,5 miljarder

kronor. Av ökningen kan 2,8 miljarder kronor

förklaras av den realisationsvinst som beräknas

uppkomma vid försäljningen av statens

aktieinnehav i Pharmacia & Upjohn. Resterande

del av ökningen beror på att företagens vinster

antas öka.

År 2000 beräknas intäkterna öka med

1,7 miljarder kronor. Utvecklingen år 2000 och

framöver påverkas i stor utsträckning av

avsättningar till och återföringar från

periodiseringsfonder. Systemet med

periodiseringsfonder infördes 1994 och ger

företagen möjlighet att minska det skattepliktiga

resultatet genom att avsätta 25 procent av vinsten

till en periodiseringsfond. Senast fem år efter

avsättningen måste beloppet återföras till

beskattning. År 1997 begränsades avsättningen

till 20 procent. Enligt det förslag som läggs fram

i denna proposition höjs avsättningen återigen

till 25 procent från och med inkomståret 2001.

Dessutom föreslås att avsättningen skall

återföras till beskattning efter sex år istället för

efter fem år. Den avsättning som gjordes 1994

behöver således inte återföras 1999 utan först

2000 osv.

I tabell 6.5 redovisas den samlade effekten på

inkomstskatten av avsättningar till och

återföringar från periodiseringsfonder under

prog-nosperioden. Den nuvarande beräkningen

skiljer sig från den som gjordes till 1999 års

ekonomiska vårproposition, främst beroende på

de föreslagna regelförändringarna men även på

att ny statistik visar att företagen under åren

1995-1997 frivilligt återfört avsättningar i en

större utsträckning än förväntat, vilket medfört

en nedrevidering av återföringarnas storlek år

2000.

Tabell 6.5 Effekter på inkomstskatten av

periodiseringsfonder

Miljarder kronor

1999

2000

2001

2002

Aktuell beräkning

2,5

1,5

1,3

 varav återföringar

 varav höjning till 25%

2,5

4,3

-2,7

4,0

-2,7

VP99

4,0

4,3

4,0

4,1

Diff mot VP99

-4,0

-1,8

-2,5

-2,8

Återföringar från periodiseringsfonder ökar

inkomstskatten 2000 med 2,5 miljarder kronor.

Högre vinster i företagen ökar skatten med

ytterligare 2,2 miljarder kronor. Den

sammanlagda ökningen av intäkterna motverkas

emellertid av de stora extraordinära intäkterna

under 1999 till följd av realisationsvinsten vid

försäljningen av statens aktieinnehav i Pharmacia

& Upjohn. Dessutom beräknas inkomstskatten

minska med drygt 0,2 miljarder kronor på grund

av att företagen fr.o.m. år 2000 får rätt att

återköpa egna aktier.

År 2001 beräknas inkomstskatten minska med

0,6 miljarder kronor. Förklaringen till

minskningen trots att de underliggande

vinsterna antas öka är dels att återföringar från

företagens skatteutjämningsreserver upphör

fr.o.m. detta år, vilket beräknas minska

intäkterna med 1,9 miljarder kronor, dels att

företagens möjlighet till avsättning till

periodiseringsfond höjs till 25 procent av

vinsten. År 2002 ökar inkomstskatten med 2,1

miljarder kronor beroende på ett antagande om

högre vinster för företagen.

I jämförelse med 1999 års ekonomiska

vårproposition har inkomstskatten minskat

samtliga prognosår. År 1998 uppgår

minskningen till 2,0 miljarder kronor. Perioden

1999 och framöver har inkomstskatten reviderats

ned med mellan 2,7 och 4,8 miljarder kronor.

Minskningen 1998 är en anpassning till det

preliminära taxeringsutfallet. De lägre intäkterna

1998 har även medfört att framförvarande år

reviderats ned med 0,8 miljarder kronor.

Inkomstskatten 1999-2002 minskar också på

grund av förändrade regler och de reviderade

beräkningarna avseende periodiseringsfonderna.

Intäkterna dessa år påverkas dessutom av

ändrade vinstantaganden.

Avkastningsskatt

Miljarder kronor

Utfall

Prognos

1997

1998

1999

2000

2001

2002

Aktuell

beräkning

12,3

11,5

10,3

10,7

12,7

13,7

Diff. VP99

-0,5

-0,5

1,3

2,4

2,4

Avkastningsskatten bestäms av

kapitalunderlagets storlek vid årets ingång och

den genomsnittliga statslåneräntan föregående

år. Under åren 1997 1999 minskar

avkastningsskatten beroende på att den

genomsnittliga statslåneräntan under åren 1996

1998 har fallit kontinuerligt. Från och med år

2000 beräknas avkastningsskatten istället öka,

dels beroende på att statslåneräntan antas stiga,

dels till följd av att utvecklingen av

kapitalunderlaget antas vara positiv.

Jämfört med beräkningen till 1999 års

ekonomiska vårproposition har

avkastningsskatten 1998 minskat med 0,5

miljarder kronor, vilket förklaras av en

anpassning till det preliminära taxeringsutfallet.

Till följd av detta har även avkastningsskatten

1999 reviderats ned med 0,5 miljarder kronor.

Avkastningsskatten 2000 2002 är 1,3 2,4

miljarder kronor högre än i vårpropositionen.

Upprevideringen beror på ett högre antagande

om den genomsnittliga statslåneräntan åren

1999 2001.

6.2.5 Socialavgifter och allmän

pensionsavgift

Arbetsgivaravgifter, egenavgifter och särskild

löneskatt

Miljarder kronor

Utfall

Prognos

1997

1998

1999

2000

2001

2002

Aktuell

beräkning

255,9

273,4

289,7

301,4

312,0

322,3

Diff. VP99

1,2

5,7

7,9

7,3

6,2

Socialavgifter tas ut som arbetsgivaravgifter,

egenavgifter och särskild löneskatt. Av tabell 6.6

nedan framgår avgiftssatserna år 1999 och år

2000. I samband med uppgörelsen om

pensionsreformen sker en avgiftsväxling år 2000.

Sjukförsäkringsavgiften och

ålderspensionsavgiften höjs till 8,5 respektive

10,21 procent medan den allmänna löneavgiften

sänks till 3,09 procent. Totalt sänks därmed

arbetsgivaravgiften med 0,14 procentenheter år

2000. En motsvarande förändring sker

beträffande egenavgifterna. Totalt beräknas

avgiftssänkningarna minska intäkterna med 1,2

miljarder kronor år 2000.

Tabell 6.6 Arbetsgivaravgifter 1999 och 2000.

Procent

1999

2000

Förän-

dring

Sjukförsäkringsavgift

7,50

8,50

1,00

Arbetsmarknadsavgift

5,84

5,84

0,00

Arbetsskadeavgift

1,38

1,38

0,00

Efterlevandepensionsavgit

1,70

1,70

0,00

Föräldraförsäkringsavgift

2,20

2,20

0,00

Ålderspensionsavgift

6,40

10,21

3,81

Allmän löneavgift

8,04

3,09

-4,95

Totalt

33,06

32,92

-0,14

År 1999 beräknas intäkterna från

arbetsgivaravgifterna uppgå till 272,5 miljarder

kronor. Därefter beräknas avgifterna öka med

cirka 10-12 miljarder kronor per år. Ökningen

följer i stort utvecklingen av utbetalda löner.

Egenavgifterna beräknas år 1999 uppgå till 6,9

miljarder kronor och ökar därefter med ungefär

0,3 miljarder kronor per år. Prognosen för

särskild löneskatt år 1999 uppgår till 16 miljarder

kronor. Intäkterna antas därefter öka med cirka

0,5 miljarder kronor per år. I vissa fall medges

nedsättning av avgiftsuttaget, som till exempel

regional nedsättning och företagsstöd. År 1999

beräknas nedsättningarna till cirka 5,8 miljarder

kronor och ökar följande år till 7 miljarder

kronor.

Jämfört med beräkningen till 1999 års

ekonmiska vårproposition ökar intäkterna från

socialavgifterna med 5,7 miljarder kronor år 1999

och med 6-8 miljarder kronor år 2000 och åren

därefter. Ökningen förklaras av att både

timlönen och sysselsättningen har reviderats upp.

Allmän pensionsavgift

Miljarder kronor

Utfall

Prognos

1997

1998

1999

2000

2001

2002

Aktuell

beräkning

46,5

56,9

60,6

63,0

64,8

66,6

Diff. VP99

0,0

1,1

1,8

1,7

1,6

Den allmänna pensionsavgiften utgår på lön och

skattepliktiga transfereringar och betalas av

fysiska personer upp till 66 års ålder.

Avgiftssatsen är 6,95 procent år 1999. I samband

med avgiftsväxlingen i pensionsuppgörelsen höjs

avgiften till 7,0 procent.

År 1999 beräknas intäkterna öka med 3,7

miljarder kronor. Av ökningen förklaras cirka 1

miljard kronor av att taket för avgiftsuttaget

höjts från 7,5 till 8,06 gånger det förhöjda

prisbasbeloppet (8,07 fr.o.m år 2000). Höjningen

av avgiftssatsen år 2000 ökar intäkterna med ca

0,4 miljarder kronor. I övrigt följer den årliga

förändringen utvecklingen av lönesumman.

Jämfört med beräkningen till 1999 års

ekonomiska vårproposition har intäkterna för

samtliga prognosår ökat med mellan 1 och 2

miljarder kronor.

6.2.6 Egendomsskatter

Fastighetsskatt

Miljarder kronor

Utfall

Prognos

1997

1998

1999

2000

2001

2002

Aktuell

beräkning

27,1

24,9

23,3

23,1

29,7

30,6

Diff. VP99

0,0

0,0

-0,6

0,8

0,4

Fastighetsskatt tas ut på småhus, flerfamiljshus,

lokaler samt industrifastigheter. År 1999

beräknas skatteintäkterna minska med ca 1,6

miljarder kronor på grund av tidigare beslutade

skattesänkningar. I denna proposition föreslås

att skatten på flerfamiljshus sänks till 1,2 procent

år 2000 och att flerfamiljshus med värdeår 1989

och 1990 medges ytterligare ett år med halv

fastighetsskatt. Sammantaget beräknas dessa

åtgärder leda till ett intäktsbortfall om 0,6

miljarder kronor. År 2001, då

omräkningsförfarandet återinförs, beräknas

skatteintäkterna öka med 6,6 miljarder kronor,

varav omräkningsförfarandet svarar för 4,9

miljarder kronor.

I förhållande till beräkningen i 1999 års

ekonomiska vårproposition minskar

skatteintäkterna med 0,6 miljarder kronor år

2000 beroende på ovan nämnda

skatteförändringar. År 2001 och 2002 beräknas

intäkterna öka med 0,8 respektive 0,4 miljarder

kronor främst beroende på en högre

prisutveckling på bostadshus än vad som tidigare

antagits.

Prognosen på fastighetsskatten baseras på

antaganden om prisutvecklingen för de olika

fastighetskategorierna och tillväxten i de olika

fastighetsbestånden. Tabell 6.7 redovisar an-

taganden om prisutveckling på småhus i

nuvarande beräkning jämfört med de antaganden

som har använts i tidigare beräkningar.

Tabell 6.7 Prisutveckling på småhus

Årlig procentuell förändring1

1996-

1997

1997-

1998

1998-

1999

1999-

2000

1996-

2000

Aktuell beräkning

6,8

6,9

9,2

1,5

26,5

Vårproposition 99

6,8

6,9

3,9

1,5

20,4

Budget-

proposition 99

6,8

8,2

1,5

1,5

19,1

1Prisutvecklingen avser perioden juli -juni.

Prisutvecklingen åren 1996 2000 har successivt

justerats upp vid de olika beräkningstillfällena. I

nuvarande beräkning förväntas priserna öka med

drygt 26 procent, vilket är en ökning med cirka 6

procentenheter jämfört med beräkningen till

vårpropositionen. Uppjusteringen förklaras av en

fortsatt stark prisutveckling på småhus under

första halvåret 1999. Enligt gällande regler

påverkas emellertid inte skatteintäkterna förrän

år 2001 då omräkningsförfarandet återinförs.

Tabell 6.8 redovisar skatteintäkterna för de

olika fastighetskategorierna.

Tabell 6.8 Fastighetsskatt fördelat på fastighetstyp

Miljarder kronor

1997

1998

1999

2000

2001

2002

Småhus

14,7

13,2

13,2

13,2

16,7

17,1

Flerfamiljs-

hus

5,6

5,8

5,2

4,8

7,8

8,1

Lokaler

2,8

2,9

3,1

3,3

3,4

3,5

Industri

1,4

1,4

1,4

1,4

1,4

1,4

Vattenkraft

2,5

1,6

0,4

0,4

0,4

0,4

Not: Skatteintäkterna år 1997 är beräknade utifrån taxeringsutfallet. År 1998

t.o.m. år

2002 är prognoser.

Småhus och bostadsdelen i flerfamiljshus svarar

för 75 80 procent av skatteintäkterna. I samband

med skattesänkningen från 1,7 till 1,5 procent på

småhus år 1998 minskade intäkterna med cirka

1,5 miljarder kronor. Däremot syns inte

motsvarande sänkning på flerfamiljshus i

skatteintäkterna. Istället ökar intäkterna 1998

jämfört med 1997 beroende på att en större andel

av beståndet debiterades hel och halv skatt. Åren

1999 och 2000 sänks skatten på flerfamiljshus,

först till 1,3 och därefter till 1,2 procent, vilket

bidrar till att intäkterna beräknas minska med 0,6

respektive 0,4 miljarder kronor. År 2001

återinförs omräkningsförfarandet vilket beräknas

öka skatteintäkterna med 3,5 miljarder kronor på

småhus och 1,4 miljarder kronor på

flerfamiljshus. Skatteintäkterna på vattenkraft

och lokaler varierar kraftigt under perioden

1996-1999 bl.a. beroende på ändrade skatteregler.

Förmögenhetsskatt

Miljarder kronor

Utfall

Prognos

1997

1998

1999

2000

2001

2002

Aktuell

beräkning

5,5

5,7

6,0

6,0

6,8

6,9

Diff. VP99

0

0

0

0

0

Förmögenhetsskatten beräknas 1999 uppgå till 6

miljarder kronor. För åren 1998-2000 har

prisutvecklingen på fastigheter ingen inverkan på

förmögenhetsskatten. I och med att

omräkningsförfarandet av taxeringsvärden för

fastigheter återinförs ökar intäkterna år 2001.

Prognosen är oförändrad jämfört med

beräkningen till 1999 års ekonomiska

vårproposition.

6.2.7 Skatt på varor och tjänster

Mervärdesskatt

Miljarder kronor

Utfall

Prognos

1997

1998

1999

2000

2001

2002

Aktuell

beräkning

152,7

160,3

168,8

176,6

184,0

191,8

Diff. VP99

0,1

2,1

3,2

4,1

4,8

Den årsvisa förändringen av mervärdesskatten

uppgår till 7-8 miljarder kronor under hela

prognosperioden. Mervärdesskatten utgörs till

70 procent av mervärdesskatt på hushållens

konsumtion. Till resterande del härrör

mervärdesskatten från investeringar och

förbrukning i både företag och kommunsektorn.

Eftersom mervärdesskattepliktiga företag har

avdragsrätt för ingående mervärdesskatt påverkas

inte intäkterna av investeringar och förbrukning i

dessa företag. Däremot påverkar investeringar

och förbrukning i företag med undantag från

skatteplikt intäkterna. Detsamma gäller för

kommunsektorn, som visserligen har rätt till

återbetalning av ingående mervärdesskatt, men

dessa återbetalningar redovisas inte på

inkomsttiteln.

Varor och tjänster beskattas enligt olika

skattesatser, vilket innebär att även fördelningen

mellan hög- och lågbeskattade varor och tjänster

har betydelse för hur intäkterna utvecklas. Detta

förhållande är särskilt tydligt åren 1998 och 1999,

vilket framgår i diagram 6.2.

Diagram 6.2. Mervärdesskatt och hushållens

konsumtionsutgifter i löpande priser, årlig förändring

Procent

Åren 1998 och 1999 är förändringen av

mervärdesskatten betydligt större än

förändringen av hushållens konsumtionsutgifter.

En del av skillnaden 1998 förklaras dock av en

kraftig ökning av den mervärdesskatt som

betalas av kommunsektorn.

I jämförelse med 1999 års ekonomiska

vårproposition har intäkterna reviderats upp med

2,1 respektive 3,2 miljarder kronor avseende åren

1999 och 2000. De högre intäkterna förklaras

främst av att hushållens konsumtionsutgifter nu

beräknas bli högre, men också av ett ändrat

konsumtionsmönster med en större andel

högbeskattade varor och tjänster. Främst är det

varugrupperna bilar och sällanköpsvaror som

ökar mer än genomsnittet. En högre förbrukning

i kommunsektorn är ytterligare en förklaring till

de högre intäkterna. De följande åren beräknas

intäkterna bli 4,1 respektive 4,8 miljarder kronor

högre jämfört med beräkningen i

vårpropositionen.

Tobaksskatt

Miljarder kronor

Utfall

Prognos

1997

1998

1999

2000

2001

2002

Aktuell

beräkning

7,5

7,5

7,0

7,0

7,0

6,9

Diff. VP99

0,3

0,4

0,4

0,4

Intäkterna från tobaksskatten beräknas uppgå till

7 miljarder kronor 1999. För de följande prog-

nosåren beräknas intäkterna minska svagt till

följd av en långsiktigt nedåtgående trend i

tobaksrökningen.

I jämförelse med beräkningen till 1999 års

ekonomiska vårpropositionen har intäkterna

räknats upp med 0,3 till 0,4 miljarder kronor per

år. De högre intäkterna förklaras av att den

skattesänkning på cigaretter som genomfördes

den 1 augusti 1998 har medfört en snabbare

återhämtning av konsumtionen av beskattade

cigaretter dels inom landet, dels via en ökad

gränshandel.

Alkoholskatt

Miljarder kronor

Utfall

Prognos

1997

1998

1999

2000

2001

2002

Aktuell

beräkning

9,8

10,0

10,4

10,4

10,5

10,7

Diff. VP99

0,5

0,5

0,5

0,6

Under inkomsttiteln Alkoholskatt redovisas skatt

på etylalkohol, skatt på vin och andra jästa

drycker, skatt på mellanklassprodukter samt

skatt på öl. Under mellanklassprodukter

återfinns i huvudsak starkviner, men även

drycker där alkoholhalten inte enbart

uppkommit genom jäsning, t.ex. sherry.

För 1999 beräknas skatten på alkohol uppgå

till 10,4 miljarder kronor. Intäkterna från skatt

på etylalkohol och öl förväntas under perioden i

stort sett vara oförändrad medan skatt på vin

väntas öka något. De sammanlagda intäkterna

från alkoholskatter beräknas öka med 0,3

miljarder kronor mellan 1999 och 2002.

Jämfört med beräkningen till 1999 års

ekonomiska vårproposition har intäkterna

räknats upp med 0,5 miljarder kronor per år,

vilket till största delen förklaras av en ökad

vinkonsumtion.

Skatt på energi

Miljarder kronor

Utfall

Prognos

1997

1998

1999

2000

2001

2002

Aktuell

beräkning

47,1

50,3

50,4

51,9

52,1

52,7

Diff. VP99

-0,2

0,7

0,4

0,4

Under inkomsttiteln Energiskatt redovisas inte

enbart energiskatt, utan även koldioxidskatt och

svavelskatt. Under perioden 1999 2002 beräknas

de sammanlagda skatterna på energi öka med

2,3 miljarder kronor. Fördelningen av intäkterna

på olika skatte- och energislag framgår av tabell

6.9. Till övriga bränslen i tabell 6.9 hänförs bl.a.

oljeprodukter och kolbränslen.

Tabell 6.9 Intäkter från energiskatter

Miljarder kronor

1998

1999

2000

2001

2002

Energiskatt

37,2

37,2

38,8

39,0

39,5

 varav

 elektrisk kraft

10,4

10,7

11,2

11,3

11,4

 bensin

19,7

19,1

19,6

19,8

20,1

 övrigt

7,2

7,4

8,0

8,0

8,0

Koldioxidskatt

12,9

13,1

12,9

13,0

13,0

 varav

 bensin

4,7

4,6

4,6

4,7

4,7

 övrigt

8,3

8,5

8,3

8,3

8,3

Svavelskatt

0,1

0,1

0,1

0,1

0,1

Not: På grund av avrundning summerar inte alltid delsummorna till totalsummorna.

Energiskatten utgör knappt 75 procent av de

totala skatterna på energi medan resten

huvudsakligen består av koldioxidskatt. Av

intäkterna från skatterna på energi utgör skatt på

bensin knappt 50 procent, skatt på elektrisk kraft

drygt 20 procent och skatt på övriga energislag

cirka 30 procent.

År 1999 beräknas intäkterna vara i princip

oförändrade jämfört med 1998. År 2000 ökar

däremot intäkterna med 1,5 miljarder kronor,

vilket främst beror på de skattehöjningar på

energi som regeringen föreslår i denna

proposition. Energiskatten på elektrisk kraft

föreslås höjas med 1 öre/kWh och med 25 öre

per liter för dieselolja. Dessutom föreslås att

jordbruket får samma reduktion av energi- och

koldioxid-skatterna som industrin för

närvarande har. Åren 2001 och 2002 ökar

intäkterna med mellan 0,2 och 0,6 miljarder

kronor per år.

Jämfört med beräkningen till 1999 års

ekonomiska vårproposition är skatteintäkterna

högre för perioden 2000 2002, vilket förklaras av

de föreslagna skatteändringarna.

Övriga skatter

Prognosen för särskild skatt på elektrisk kraft

har utarbetats med hänsyn tagen dels till

Regeringsrättens beslut att driften av reaktorn

Barsebäck 1 upphör vid utgången av november

1999, dels till det förslag om skattehöjning som

regeringen föreslår i denna proposition. Jämfört

med beräkningen till 1999 års ekonomiska

vårproposition är skatteintäkterna något lägre

1999 medan den föreslagna skattehöjningen ökar

intäkterna åren 2000 2002 med 0,3 miljarder

kronor.

6.3 Offentliga sektorns

inkomster enligt

nationalräkenskapssystemet

Skatteinkomsterna svarar för nästan 90 procent

av den offentliga sektorns totala inkomster. De

skatter som ingår i den offentliga sektorns

inkomster enligt nationalräkenskapssystemet

skiljer sig från de periodiserade skatterna av flera

orsaker. I hushållens och företagens skatter ingår

dels de preliminärt debiterade skatterna avseende

inkomståret, dels det över- eller underuttag av

skatt som avser året före inkomståret. De delar

av avgiften till EU-budgeten som avser tullar

samt den momsbaserade delen av avgiften ingår

inte i inkomsterna, eftersom dessa

definitionsmässigt inte är nationella skatter utan

skatter som tillhör Europeiska Gemenskapen. En

ytterligare skillnad är att även en del andra

inkomster i NR redovisas som skatter. Bland

dessa kan nämnas insättningsgarantin, avgifter

till kärnbränslefonden och inlevererat överskott

från AB Svenska Spel. I tabell 6.10 redovisas den

offentliga sektorns skatteinkomster fördelat på

sektorer. Pensionsomläggningen år 2000 minskar

statens inkomster men ökar inkomsterna i

pensionssystemet.

Tabell 6.10 Offentliga sektorns skatter redovisade enligt

nationalräkenskaperna, sektorsvis

Miljarder kronor och procent

1998

1999

2000

2001

2002

Staten

607

613

582

599

628

Pensionssystemet

92

94

129

133

137

Kommunerna

299

315

345

349

359

S:a skatter

998

1 021

1 056

1 081

1 124

Övriga inkomster

139

134

133

131

129

S:a inkomster

1 137

1 155

1 189

1 212

1 253

Utvecklingen av skatterna mellan åren för hela

den offentliga sektorn uppgår till mellan 23 och

43 miljarder kronor. Den stora ökningen år 2000

förklaras av stora slutregleringar av

kommunalskatter och hushållesskatter avseende

inkomståret 1999. Den genomsnittliga ökningen

mellan åren uppgår till 30 miljarder kronor.

Utvecklingen av skatterna fördelat på olika

skatteslag framgår av tabell 6.11. Mellan 1999

och 2002 ökar de totala skatterna med drygt 100

miljarder kronor. Hushållens inkomst- och

kapitalskatter ökar med drygt 30 miljarder

kronor och socialförsäkringar med drygt 70

miljarder kronor. De ökade skatteinkomsterna

kan således till största delen förklaras av

tillväxten i lönesumman.

Tabell 6.11 Offentliga sektorns skatter redovisade enligt

nationalräkenskaperna, skatteslag

Miljarder kronor

1998

1999

2000

2001

2002

Inkomst- och

kapitalskatter,

hushåll

364

370

381

386

402

Inkomst- och

kapitalskatter,

företag

68

64

64

60

67

Socialförsäkring

o pensionssystem

272

262

314

325

335

Produktskatter

126

127

134

140

147

Produktskatter

exkl. moms mm

82

82

85

86

87

Övriga

produktionsskatt

er

86

115

78

85

87

Totalt

998

1 021

1 056

1 081

1 124

6.4 Statsbudgetens inkomster

kassamässig redovisning

Regeringens förslag: Beräkningen av

statsbudgetens inkomster för budgetåret 2000

enligt bilaga 1 godkänns.

6.4.1 Övergången från periodiserad till

kassamässig redovisning

I avsnitt 6.2 redovisas skatterna periodiserat. Det

innebär att de är beräknade utifrån gällande

skatteregler och de inkomster den skattskyldige

har ett visst inkomstår. Statsbudgetens

inkomster redovisas emellertid kassamässigt,

vilket innebär att det är de skatter och avgifter

som under budgetåret betalas in till staten som

redovisas. Dessutom avser redovisningen av de

periodiserade skatterna hela den offentliga

sektorn medan statsbudgeten enbart omfattar

statens skatteinkomster. Skillnaden mellan

intäkter, dvs. periodiserade skatter, och

inkomster, dvs. kassamässiga skatter, förklaras i

huvudsak av förskjutningar i uppbörden och av

att vissa skatter betalas in som preliminära

skatter med slutreglering året efter.

Två inkomsttitlar, fysiska och juridiska

personers inkomstskatt, redovisar

skatteinkomster som avser både flera år och flera

skatter. På titlarna redovisas emellertid inte de

inbetalda skatterna utan debiterade

preliminärskatter och skillnaden mellan slutlig

och preliminär skatt avseende det föregående

inkomståret. Om betalningen avviker från de

deklarerade beloppen redovisas denna skillnad på

inkomsttiteln Betalningsdifferenser. Denna titel

kan således redovisa antingen ett positivt eller ett

negativt belopp. Redovisningsordningen innebär

att vissa titlar redovisar ett mellanting av intäkt

och inkomst medan andra endast redovisar

inkomster. Statsbudgetens totala inkomster blir

däremot alltid kassamässigt redovisade eftersom

även betalningsdifferenser ingår.

6.4.2 Skatter m.m.

Miljarder kronor

Utfall

Prognos

1998

1999

2000

2001

2002

Aktuell

beräkning

639,7

652,4

617,1

622,7

655,8

Diff. VP99

3,3

-34,3

-50,1

-46,0

exkl.

pensionso

m-

läggning

639,7

652,4

646,0

655,3

689,5

Diff. VP99

3,3

-5,4

-17,5

-12,2

Under prognosperioden 1999-2002 beräknas

statsbudgetens skatteinkomster öka med 3

miljarder kronor. År 2000 minskar inkomsterna

med 35 miljarder kronor vilket till största delen

förklaras av pensionsomläggningen. Nedgången

beror även på föreslagna skatteändringar år 2000

och relativt stora slutregleringar av

kommunalskatter. Även år 2001 påverkas av

kommunala slutregleringar och ändrade

skatteregler. År 2002 ökar skatteinkomsterna

med 33 miljarder kronor, vilket utöver den

underliggande inkomstutvecklingen förklaras av

att det återinförda omräkningsförfarandet för

fastigheter samt att det fasta beloppet om 200

kronor åter blir en statlig inkomstskatt.

För många inkomsttitlar överensstämmer den

periodiserade skatten i stort sett med den

kassamässiga. Det som i vissa fall skiljer är att

uppbörden sker med en månads eftersläpning.

Denna redovisning gäller för flertalet

inkomsttitlar under Skatt på varor och tjänster,

Övriga inkomstskatter och Övrig skatt på

egendom. Den kassamässiga fastighets- och

förmögenhetsskatten är den periodiserade

skatten två år tillbaka i tiden. Dessa skatter ingår

i den samordnade uppbörden och omförs från

inkomstskattetitlarna andra året efter

inkomståret. För de skatter som redovisas över

skattekontot är redovisningen speciell, varför de

kommenteras nedan. En ytterligare skillnad

mellan de periodiserade skatterna och de

kassamässiga är att tillkommande, restituerade,

indrivna och restförda skatter ingår i den

kassamässiga redovisningen men inte i den pe-

rodiserade. Tillkommande skatter och

restitutioner beror på omprövningsbeslut av

tidigare års taxeringar

Tabell 6.12 Statens skatteintäkter och statsbudgetens skatteinkomster 1997 2002

Miljarder kronor

Utfall

Utfall/Prognos

Prognos

1997

1998

1999

2000

2001

2002

Statens skatteintäkter

566,8

598,7

628,1

601,4

626,2

649,2

Betalningsförskjutningar m.m.

-12,2

19,7

3,8

-2,7

-21,9

-11,8

Kommunal utjämningsavgift

20,7

21,3

20,5

18,4

18,4

18,4

Skatter m.m. på statsbudgeten

575,3

639,7

652,4

617,1

622,7

655,8

Tabell 6.13 Statsbudgetens inkomster 1998 2002

Miljarder kronor

Budgetår

Utfall

Prognos

1998

1999

2000

2001

2002

1000

Skatter m.m.

639,7

652,4

617,1

622,7

655,8

1100

Skatt på inkomst

114,2

131,3

94,9

85,8

105,4

varav

1111 Fysiska personers inkomstskatt

39,8

56,9

21,3

14,1

25,5

1121 Juridiska personers inkomstskatt

68,3

68,8

68,6

66,9

75,2

 Övriga inkomstskatter

6,1

5,6

5,0

4,8

4,7

1200

Socialavgifter och allmän pensionsavgift

210,9

233,7

219,5

224,9

231,6

varav

 Inkomster

322,2

343,6

364,2

375,8

387,9

 Utgifter

111,3

109,8

144,7

150,9

156,2

1300

Skatt på egendom

35,1

38,7

36,8

35,5

35,5

varav

1310 Skatt på fast egendom

24,0

27,1

24,9

23,3

23,1

1320 Förmögenhetsskatt

5,1

5,5

5,7

6,0

6,0

1341 Stämpelskatt

4,0

4,3

4,3

4,4

4,4

 Övriga egendomsskatter

2,0

1,8

1,9

1,9

2,0

1400

Skatt på varor och tjänster

243,1

248,3

258,9

267,1

275,6

varav

1411 Mervärdesskatt

162,6

167,3

175,1

182,5

190,2

1424 Tobaksskatt

7,5

7,0

7,0

7,0

6,9

1425 Alkoholskatt

10,0

10,4

10,4

10,5

10,7

1428 Energiskatt

49,8

50,6

51,9

52,0

52,6

1452 Annons- och reklamskatt

1,2

1,1

1,1

1,1

1,2

1460 Skatt på vägtrafik

6,1

6,2

6,4

6,5

6,5

1471 Tullmedel

3,4

3,1

3,2

3,3

3,5

 Övriga skatter på varor och tjänster

2,6

2,6

3,8

4,1

4,1

1500

Utjämningsavgift

21,3

20,5

18,4

18,4

18,4

1600

Betalningsdifferenser

15,1

-20,1

-11,5

-9,0

-10,8

2000

Inkomster av statens verksamhet

37,5

34,4

48,9

34,6

34,4

varav

2411 Inkomster av statens aktier

8,9

8,6

18,8

5,5

5,2

3000

Inkomster av försåld egendom

11,2

0,8

95,0

15,0

15,0

varav

3312 Övriga inkomster av försåld egendom

11,2

0,8

95,0

15,0

15,0

4000

Återbetalning av lån

2,9

3,2

2,7

2,6

2,6

5000

Kalkylmässiga inkomster

5,2

5,3

9,0

9,0

9,0

6000

Bidrag m.m. från EU

9,6

10,7

9,6

9,7

10,1

7000

Extraordinära medel från EU

0,3

0,0

0,0

0,0

0,0

Statsbudgetens totala inkomster

706,3

706,9

782,3

693,5

726,9

1111 Fysiska personers inkomstskatt

Miljarder kronor

Prognos

/Utfall

Prognos

1998

1999

2000

2001

2002

Periodiserad

redovisning

46,5

43,1

25,5

26,0

28,9

Kassamässig

redovisning

39,8

56,9

21,3

14,1

25,5

I den periodiserade redovisningen utgörs fysiska

personers inkomstskatt av statlig inkomstskatt,

skatt på kapitalinkomster samt en del

beloppsmässigt mindre skatter och

skattereduktioner. Den kassamässiga

redovisningen skiljer sig från den periodiserade

genom att även kommunal inkomstskatt, allmän

pensionsavgift, egenavgifter, fastighets-,

förmögenhets- och mervärdesskatt betalas in på

titeln. Med undantag för kommunal

inkomstskatt omförs dessa till andra

inkomsttitlar på statsbudgeten. Omföringen av

den allmänna pensionsavgiften och

ålderspensionsavgiften görs preliminärt under

inkomståret med en slutreglering två år efter

inkomståret. Mervärdesskatten omförs året efter

inkomståret medan övriga skatter och

egenavgifter omförs andra året efter inkomståret.

Kommunalskatteutbetalningar sker dels med ett

preliminärt belopp, vilket fastställs i december

året innan inkomståret, dels med en

slutavräkning som görs två år efter inkomståret.

I tabell 6.14 görs en jämförelse mellan de

periodiserade och de kassamässiga skatterna.

Tabell 6.14 Skillnad mellan kassamässig och periodiserad

skatt - Fysiska personers inkomstskatt

Miljarder kronor

1998

1999

2000

2001

2002

Skillnad mellan

kassamässig och

periodiserad skatt

-6,6

13,9

-4,4

-12,4

-3,4

varav omföringar

-4,1

-2,6

-5,0

0,2

0,7

varav

kommunalskatt

6,0

11,6

-2,2

-7,4

0,1

varav

betalningsförskjutn

ingar

-5,8

7,9

5,3

-2,7

-0,8

varav övrigt

-2,7

-3,1

-2,5

-2,5

-3,4

Omföringarna påverkar titeln negativt åren

1998 2000 medan de påverkar titeln positivt

2001 och 2002. Det positiva bidraget beror på

fastighetsskatten och förmögenhetsskatten som

båda ökar år 2001 p.g.a. det återinförda

omräkningsförfarandet.

Kommunalskatterna bidrar positivt till titeln

1998 och 1999. Förskotten till kommunerna är

fastställda och eftersom lönesumman har

reviderats upp tillgodoförs titeln de ökade

kommunalskatterna. Effekten blir dock negativ

åren 2000 och 2001 då slutregleringen av

kommunalskatterna betalas ut.

Även avvikelser mellan debiterade och faktiskt

inbetalda skatter, s.k. underuttag, ger upphov till

en skillnad mellan den kassamässiga och

periodiserade redovisningen. Den stora

betalningsförskjutningen 1999 förklaras av

införandet av skattekontosystemet, som medför

att kvarskatten avseende inkomståret 1997 och

underuttaget avseende inkomståret 1998

redovisas på titeln 1999. I skattekontosystemet

debiteras hela underuttaget på titeln året efter

inkomståret. I det gamla uppbördssystemet

redovisas en del av kvarskatten på titeln två år

efter inkomståret. Posten övrigt består av

restitutioner och tillkommande skatt och för

åren 1998 och 1999 även av restförda skatter.

Från och med år 2000 redovisas de restförda

skatterna på titeln Betalningsdifferenser.

1121 Juridiska personers inkomstskatt

Miljarder kronor

Prognos

Prognos

/Utfall

1998

1999

2000

2001

2002

Periodiserad

redovisning

56,3

61,3

63,7

65,2

68,3

Kassamässig

redovisning

68,3

68,8

68,6

66,9

75,2

Juridiska personers inkomstskatt är högre

kassamässigt än periodiserat samtliga prognosår.

Skillnaden kan främst förklaras av omföringar

och betalningsförskjutningar. Fastighetsskatt,

särskild löneskatt, förmögenhetsskatt och

mervärdesskatt betalas in på titeln Juridiska

personers inkomstskatt men omförs till respektive

titel efter två år, förutom mervärdesskatten som

omförs efter ett år. För samtliga år, utom 2000,

överstiger summan av dessa skatter det som

omförs från titeln.

Tabell 6.15 Skillnad mellan kassamässig och periodiserad

skatt - Juridiska personers inkomstskatt

Miljarder kronor

1998

1999

2000

2001

2002

Skillnad mellan

kassamässig och

periodiserad skatt

12,0

7,5

4,9

1,7

6,9

varav omföringar

5,8

0,3

-0,6

3,7

4,3

varav

betalningsförskjutn

ingar

6,7

4,8

4,1

-3,6

1,0

varav övrigt

-0,5

2,4

1,4

1,6

1,6

Den stora betalningsförskjutningen 1998 beror

främst på stora egna inbetalningar avseende

inkomståret 1997. Från och med budgetåret

1999 redovisas egna inbetalningar på titeln

Betalningsdifferenser. De

betalningsförskjutningar som redovisas för

övriga år beror på skillnaden mellan den slutliga

och den preliminära skatten. Posten övrigt

utgörs av tillkommande skatt och restitutioner.

Åren 1998 och 1999 ingår även restförda skatter i

posten övrigt. Från och med år 2000 redovisas

restförda skatter på titeln Betalningsdifferenser.

1200 Socialavgifter och allmän

pensionsavgift

Miljarder kronor

Prognos

Prognos

/Utfall

1998

1999

2000

2001

2002

Periodiserad

redovisning

218,2

239,1

216,9

224,5

232,0

Kassamässig

redovisning

210,9

233,7

219,5

224,9

231,6

Periodiserade intäkter på titeln består av

arbetsgivaravgifter, särskild löneskatt, allmän

pensionsavgift och egenavgifter med avdrag för

omföringar till ålderspensionssystemet och

avgiftsnedsättningar. Vid en jämförelse mellan

åren framgår att de periodiserade nettointäkterna

minskar med 22 miljarder kronor mellan 1999

och 2000. Nedgången förklaras i huvudsak av

avgiftsväxlingen i samband med

pensionsuppgörelsen. Höjningen av

ålderspensionsavgiften innebär att

utbetalningarna till pensionssystemet ökar, vilket

minskar nettointäkterna. Den kassamässiga

minskningen motsvarande period är mindre, 14

miljarder kronor, bl.a. beroende på att

uppbörden sker med en månads eftersläpning.

Av tabell 6.16 framgår skillnaden mellan kassa-

mässiga och periodiserade avgifter och olika

faktorers betydelse för differensen.

Tabell 6.16 Skillnad mellan kassamässig och periodiserad

skatt - Socialavgifter och allmän pensionsavgift

Miljarder kronor

1998

1999

2000

2001

2002

Skillnad mellan

kassamässig och

periodiserad skatt

-7,3

-5,4

2,6

0,4

-0,4

varav omföringar

-4,3

-4,3

-1,6

-1,8

-2,8

varav

betalningsförskjutn

ingar

-4,0

-2,4

1,3

0,8

1,8

varav utbetalningar

1,0

1,3

2,8

1,4

0,6

Egenavgifterna och särskild löneskatt omförs

från titlarna fysiska och juridiska personers

inkomstskatt två år efter inkomståret.

Omföringarna påverkar titeln negativt samtliga

prognosår. Betalningsförskjutningar, som att

arbetsgivaravgifterna betalas med en månads

fördröjning, påverkar titeln negativt åren 1998

1999, därefter råder det omvända förhållandet.

Utbetalningarna till pensionssystemet påverkar

titeln positivt samtliga år, vilket beror på att

utbetalningarna sker med viss eftersläpning.

1411 Mervärdesskatt

Miljarder kronor

Prognos

Prognos

/Utfall

1998

1999

2000

2001

2002

Periodiserad

redovisning

160,3

168,8

176,6

184,0

191,8

Kassamässig

redovisning

162,6

167,3

175,1

182,5

190,2

Skillnaden mellan den periodiserade och den

kassamässiga mervärdesskatten förklaras i

huvudsak av omföringar och

betalningsförskjutningar. Mervärdesskatt, som

deklareras i fysiska och juridiska personers

inkomstdeklarationer, omförs till inkomsttiteln

året efter inkomståret. Betalningsförskjutningar

utgörs av den tidsförskjutning som uppstår p.g.a.

att mervärdesskatten deklareras och betalas drygt

en månad efter verksamhetsmånaden. För

företag med en årsomsättning över 40 miljoner

kronor är förfallodagen den 26:e i månaden efter

verksamhetsmånaden medan förfallodagen för

övriga företag är den 12:e andra månaden efter

verksamhetsmånaden. Den andel av

mervärdesskatten som betalas av större företag är

cirka 55 procent. I tabell 6.17 redovisas

skillnaden fördelad på olika faktorers betydelse.

Tabell 6.17 Skillnad mellan kassamässig och periodiserad

skatt - Mervärdesskatt

Miljarder kronor

1998

1999

2000

2001

2002

Skillnad mellan

kassamässig och

periodiserad skatt

2,3

-1,5

-1,4

-1,5

-1,5

varav omföringar

3,9

-0,3

-0,2

-0,2

-0,2

varav

betalningsförskjutn

ingar

-1,7

-1,1

-1,2

-1,2

-1,3

Bortsett från 1998 är den periodiserade

mervärdesskatten högre för samtliga år. År 1998

ändrades tidpunkten för omföringar av

mervärdesskatt från inkomsttitlarna fysiska och

juridiska personers inkomstskatt. Omföringarna

gjordes tidigare i juni månad andra året efter

inkomståret, medan de nu omförs i december

första året efter inkomståret. Under 1998

omfördes således mervärdesskatt avseende både

inkomståret 1996 och 1997, vilket förklarar den

positiva effekten av omföringarna.

1600 Betalningsdifferenser

Miljarder kronor

Utfall

Prognos

1998

1999

2000

2001

2002

Aktuell

beräkning

15,1

-20,1

-11,5

-9,0

-10,8

Diff. VP99

2,3

-4,5

-1,1

-2,4

På titeln Betalningsdifferenser bokförs de skulder

respektive fordringar som de skattskyldiga har

gentemot staten. Om de debiterade skatterna är

större än inbetalningarna uppkommer en negativ

betalningsdifferens medan en positiv differens

uppkommer vid det motsatta förhållandet. Detta

innebär att titeln uppvisar stora variationer

mellan både enskilda månader och år. Utfallet för

1998 var 15,1 miljarder kronor och förklaras av

stora egna inbetalningar av preliminär skatt,

inbetalda men ej bokförda skatter samt av

bokförd men ej utbetald negativ mervärdesskatt.

Budgetåret 1999 påverkas titeln dels av

utbetalningar av överskjutande skatter, dels av att

kvarstående skatter, som debiteras fysiska och

juridiska personers inkomsttitlar, enbart till viss

del kommer att betalas under 1999. Av beloppet

om 20 miljarder kronor avser drygt 11 miljarder

kronor fysiska personer och drygt 5 miljarder

kronor juridiska personer. De följande åren

minskar det negativa beloppet till mellan 9 och

11 miljarder kronor och utgörs av restförda

skatter samt betalningsförskjutningar.

I jämförelse med beräkningen till den 1999 års

ekonomiska vårproposition har den negativa

betalningsdifferensen 1999 minskat med 2

miljarder kronor, vilket bl.a. beror på en

upprevidering av fysiska personers

realisationsvinster. Betalningen av den högre

skatten sker som kompletteringsbetalningar och

görs dels i december, dels under våren året efter

inkomståret. Förändringen de kommande åren

är också en följd av skatter som inte

preliminärbeskattas.

6.4.3 Övriga inkomster

Övriga inkomster beräknas öka med ca 18

miljarder kronor mellan åren 1999 och 2002,

vilket motsvarar en genomsnittlig ökningstakt på

ca 10 procent per år. Det är framförallt

förändrade försäljningsinkomster och ökade

inkomster från statliga pensionsavgifter som

förklarar inkomstökningen mellan åren. År 2000

ökar övriga inkomster med drygt 110 miljarder

kronor jämfört med år 1999. Den kraftiga

ökningen följer av stora försäljningar av statligt

aktieinnehav.

2000 Inkomster av statens verksamhet

Miljarder kronor

Utfall

Prognos

1998

1999

2000

2001

2002

Aktuell

beräkning

37,5

34,4

48,9

34,6

34,4

Diff. VP99

1,1

0,5

0,1

0,0

Inkomsttitlar med de största inkomsterna är

Riksbankens inlevererade överskott, Inlevererat

överskott från AB Svenska Spel, Inkomster av

statens aktier och Finansieringsavgift från

arbetslöshetskassor.

Mellan budgetåren 1999 och 2002 beräknas

inkomsterna vara oförändrade. Den stora

ökningen om ca 15 miljarder kronor mellan år

1999 och år 2000 förklaras dels av den beräknade

inleveransen på 11 miljarder kronor efter

försäljningen av aktieinnehavet i Pharmacia &

Upjohn AB, dels av att Riksbankens inlevererade

överskott beräknas öka med ca 4 miljarder

kronor.

Jämfört med beräkningen till 1999 års

ekonomiska vårproposition ökar inkomsterna

med ca 1,1 miljarder kronor år 1999. Ökningen

beror bl.a. på uppreviderade aktieutdelningar och

att inkomster från Exportkreditnämnden inte

tidigare har beaktats. Dessa två

inkomstförstärkningar motverkas dock av

minskade inkomster från AB Svenska spel, p.g.a.

ändrade regler för tidpunkter för inleveranser. I

samband med att Statens fastighetsförvaltning

AB sålde delar av sitt fastighetsinnehav

förändrades företagets soliditet. Då inlevererade

medel baseras på företagets soliditet minskar

inkomsterna 1999 med cirka 0,2 miljarder

kronor i jämförelse med 1999 års ekonomiska

vårproposition. Inkomstökningarna åren 2001

och 2002 förklaras av inleveranser från

Exportkreditnämnden och av högre

offentligrättsliga avgifter. De högre inkomsterna

motverkas dock av lägre inlevererade överskott

från AB Svenska spel.

3000 Inkomster av försåld egendom

Miljarder kronor

Utfall

Prognos

1998

1999

2000

2001

2002

Aktuell

beräkning

11,2

0,8

95,0

15,0

15,0

Diff. VP99

-44,2

50,0

-20,0

0,0

Försäljningar av statligt aktieinnehav beräknas

under perioden 1999-2002 uppgå till totalt

125 miljarder kronor.

I förhållande till 1999 års ekonomiska

vårproposition beräknas inkomsterna bli cirka 44

miljarder kronor lägre år 1999, 50 miljarder

kronor högre år 2000 och 20 miljarder kronor

lägre år 2001. De stora differenserna beror på att

tidsplanen för försäljningarna har reviderats och

att det är svårt att uppskatta exakta

försäljningsbelopp och när i tiden försäljningarna

kommer att ske.

4000 Återbetalning av lån

Miljarder kronor

Utfall

Prognos

1998

1999

2000

2001

2002

Aktuell

beräkning

2,9

3,2

2,7

2,6

2,6

Diff. VP99

0,0

0,0

0,0

0,0

Under perioden 1999-2002 beräknas

inkomsterna minska med närmare 0,6 miljarder

kronor. Minskningen följer av att inkomsterna

endast baseras på återbetalningar av studielån

tecknade före år 1989. Det innebär således att

kapitalstocken minskar över tiden och därmed

återbetalningar av lån.

I jämförelse med beräkningen till 1999 års

ekonomiska vårproposition är prognosen

oförändrad.

5000 Kalkylmässiga inkomster

Miljarder kronor

Utfall

Prognos

1998

1999

2000

2001

2002

Aktuell

beräkning

5,2

5,3

9,0

9,0

9,0

Diff. VP99

0,0

3,8

3,8

3,7

Inkomster från statliga pensionsavgifter beräknas

öka med 3,7 miljarder mellan åren 1999 och

2000. Ökningen följer av att statliga myndigheter

fr.o.m. år 2000 skall betala premier som

motsvarar avtalsförsäkringarnas

försäkringsmässiga kostnad. Samtidigt kommer

myndigheternas förvaltningsanslag att anpassas

till de nya premienivåerna. De ökade

inkomsterna är varaktiga, vilket innebär att

förändringarna mellan de kommande åren

beräknas bli oförändrade.

I jämförelse med beräkningarna till 1999 års

ekonomiska vårproposition ökar inkomsterna

med ca 3,7 miljarder kronor per år under

perioden 1999-2002. Ökningen i förhållande till

den tidigare beräkningen beror på den beslutade

avgiftshöjningen.

6000 Bidrag m.m. från EU

Miljarder kronor

Utfall

Prognos

1998

1999

2000

2001

2002

Aktuell

beräkning

9,6

10,7

9,6

9,7

10,1

Diff. VP99

1,2

0,8

1,1

1,1

Under perioden 1999-2002 minskar inkomsterna

med ca 0,6 miljarder kronor, vilket till stor del

förklaras av lägre bidrag från EG:s regionalfond.

Minskningen begränsas dock av att inkomster

från djurbidrag och kompletterande åtgärder

ökar i förhållande till beräknade inkomster år

1999.

I jämförelse med 1999 års ekonomiska

vårproposition är inkomsterna högre för samtliga

år. Ökningen 1999 och 2000 förklaras till stora

delar av högre inkomster från EG:s

jordbruksfonds garantisektion och

utvecklingssektion. Ökningen 2001 och 2002

förklaras till största delen av ökade bidrag från

EG:s jordbruksfonds garantisektion.

6.4.4 Ändrad redovisning av titlar

Följande inkomsttitlar används inte längre och

tas därför bort:

- 1260 Allmänna egenavgifter

- 1261 Allmän sjukförsäkringsavgift

- 2370 Räntor på beredskapslagring

- 2371 Räntor på beredskapslagring och

förrådsanläggningar

- 2385 Ränteinkomster på lån för

studentkårslokaler

- 2545 Närradioavgifter

- 2626 Inkomster från Banverket

- 5140 Övriga avskrivningar

- 5144 Avskrivningar på förrådsanläggningar

för civilt totalförsvar

- 7000 Extraordinära medel från EU

- 7111 Återbetalning avseende avgiften till

gemenskapsbudgeten

Inkomsttiteln 2524 Bidrag för

arbetsplatsintroduktion namnändras till 2524

Finansieringsbidrag för arbetspraktik.

6.5 Kommunskatter

Kommunernas skatteinkomster är framförallt

beroende på utvecklingen av lönesumman, dvs.

sysselsättning och timlön, men även

utvecklingen av skattepliktiga transfereringar är

viktig. Av skatteunderlaget år 2000 utgörs 72

procent av löner, 18 procent av pensioner, 8

procent utgörs av transfereringar exklusive

pensioner medan inkomst av näringsverksamhet

utgör 2 procent. Nivån på skatterna är även

beroende av den kommunala utdebiteringen.

Medelutdebiteringen år 1999 är 20,55 procent för

kommunerna, 9,74 procent för landstingen och

1,19 procent för kyrkliga församlingar, dvs. totalt

31,48 procent.

Kommunalskatterna kan redovisas enligt tre

olika redovisningsprinciper - periodiserat

avseende inkomståret, kassamässigt avseende

budgetåret och enligt den metod som används i

nationalräkenskaperna. Den kassamässiga

skatten utgörs dels av ett förskott avseende

inkomståret, dels av en slutavräkning som avser

inkomståret två år tidigare. Slutregleringar

påverkar de kassamässiga skatterna till och med

år 2001, då slutregleringen avseende inkomståret

1999 betalas ut. Även NR-skatterna påverkas av

slutregleringarna, men endast med ett års

eftersläpning, vilket innebär att NR-skatterna

överensstämmer med den periodiserade skatten

från och med år 2001. I diagram 6.3 redovisas

kommunernas och landstingens skatter enligt

alla tre redovisningsprinciperna för åren 1998-

2002.

Diagram 6.3 Kommunernas och landstingens skatter.

Periodiserad redovisning, redovisning enligt

nationalräkenskaperna (NR) samt kassamässig redovisning

Miljarder kronor

Mellan år 1999 och 2002 beräknas de

periodiserade skatterna öka med 37 miljarder

kronor, vilket är betydligt mindre än ökningen

av de utbetalda skatterna och NR-skatterna, vilka

ökar med 48 respektive 42 miljarder kronor. Att

ökningen är betydligt större i de senare fallen

beror på slutregleringar av kommunalskatt

avseende tidigare inkomstår. Den periodiserade

skatten påverkas år 2000 av den föreslagna

begränsningen av avdraget för den allmänna

pensionsavgiften. Denna ändring ökar

kommunskatterna med 4,8 miljarder kronor. De

ökade intäkterna medför dock ingen

inkomstförstärkning för kommuner och

landsting, eftersom en motsvarande neddragning

görs av de generella statsbidragen.

6.6 Skattekvoten

Skattekvoten visar förhållandet mellan det totala

skatteuttaget och BNP. Det finns flera olika

definitioner av skattekvoten och i regel är de

internationellt bestämda. Den vanligaste

skattekvoten är den som baseras på de skatter

som redovisas enligt nationalräkenskaperna.

Omläggningen av det svenska

nationalräkenskapssystemet från SNA68 till

SNA93/ENS95 (skillnaderna mellan de olika

systemen finns beskrivna i ett appendix till bilaga

2) har medfört att skattekvoten blivit något

lägre. Den lägre skattekvoten beror i huvudsak

på att BNP har reviderats upp med cirka 70

miljarder kronor. Enligt det gamla systemet var

skatterna kassamässiga, vilket innebar att de

hänfördes till det år då inbetalningen skedde.

Enligt ENS95 är skatterna mer periodiserade.

Den skattekvot som beräknas utifrån

nationalräkenskapernas definition är dock inte

strikt periodiserad, eftersom skillnaden mellan

slutlig skatt och preliminär skatt räknas till

påföljande år. Skattekvoten är således beroende

av när i tiden den skattskyldige väljer att betala

sin skatt, vilket inte är fallet med den skattekvot

som beräknas utifrån en fullständig periodisering

av skatterna. En skatteändring för ett visst år

påverkar den periodiserade skattekvoten för

samma år medan detta inte behöver vara fallet vid

beräkningen av NR:s skattekvot.

Internationella jämförelser av skattekvoter är

svåra att göra, eftersom olika länders

skattelagstiftningar behandlar inkomster och

avdrag på skilda sätt. Ett land som t.ex. ger sitt

stöd till barnfamiljer via en transferering får en

högre skattekvot jämfört med det land som

istället ger sitt stöd som en skattereduktion.

Transfereringar till hushåll behandlas

skattemässigt mycket olika bland OECD-

länderna. I vissa länder är huvuddelen av

transfereringarna skattepliktiga medan det

motsatta förhållandet gäller i andra länder. Ett

alternativ vid internationella jämförelser är därför

att exkludera skatter på offentliga transfereringar

vid beräknig av skattekvoten. Som framgår av

tabell 6.18 tillhör Sverige den grupp av länder

inom OECD som har en hög andel

skattepliktiga transfereringar. Om skatten på

offentliga transfereringar exkluderas kommer

den uppmätta skattekvoten för Sveriges del att

minska med i storleksordningen 5 6

procentenheter.

Tabell 6.18 Skattepliktiga transfereringars inverkan på

skattekvoten

Procent av BNP

0-0,5

0,5-3

5,0-6,0

Australien

Irland

UK

USA

Belgien

Italien

Norge

Tyskland

Danmark

Holland

Sverige

Källa: OECD.

I tabell 6.19 redovisas skattekvoten för perioden

1998 2002 dels enligt NR:s definition, dels

beräknad utifrån de periodiserade skatterna. Vid

beräkningen av skattekvoten ingår även skatter

som tillhör Europeiska Gemenskapen.

Tabell 6.19 Skattekvot enligt nationalräkenskaperna (NR)

och periodiserad skattekvot

Procent

1998

1999

2000

2001

2002

Skattekvot enl. NR

varav

staten

pensionssystemet

kommunsektorn

EU

53,9

32,4

5,0

16,0

0,7

53,0

31,4

4,8

16,1

0,6

52,3

28,5

6,3

16,9

0,6

51,4

28,2

6,3

16,4

0,6

51,3

28,4

6,2

16,2

0,6

Periodiserad

skattekvot

52,9

53,0

51,9

51,6

51,3

Skattekvoten enligt NR är som högst år 1998

medan den periodiserade skattekvoten är högst

1999. Skattekvoten enligt NR är även fördelad på

olika sektorer. Fram till och med år 1999 är

statens andel drygt 30 procent medan andelen

därefter, till följd av pensionsomläggningen,

sjunker till drygt 28 procent. EU-skatternas

andel av skattekvoten uppgår till 0,6 procent.

Den höga nivån på den periodiserade

skattekvoten år 1999 förklaras bland annat av

hushållens höga kapitalinkomster detta år. De av

regeringen föreslagna skattesänkningarna får

genomslag på skattekvoten år 2000, då

skattekvoten går ned med 1,1 procentenheter .

7

Utgifter åren 2000-2002

7 Utgifter åren 2000-2002

7.1 Utgifternas fördelning på

utgiftsområden

Regeringen presenterade i 1999 års ekonomiska

vårproposition (prop. 1998/99:150) en

preliminär fördelning av utgifterna på

utgiftsområden för åren 2000 2002. Riksdagen

godkände förslaget (bet. 1998/99:FiU20, rskr.

1998/99:256).

I detta kapitel presenterar regeringen en

reviderad fördelning av utgifterna på

utgiftsområden för år 2000 och en reviderad

preliminär fördelning av utgifterna på

utgiftsområden för åren 2001 och 2002.

Förslaget till utgiftsramar för åren 2000 2002

samt skillnader i förhållande till de preliminära

ramarna i 1999 års ekonomiska vårproposition

redovisas i tabell 7.1. Beräkningarna av

fördelningen på utgiftsområden för åren 2001

och 2002 är baserade på nu kända förutsättningar

vad avser den ekonomiska utvecklingen och

gällande regelsystem och skall betraktas som

preliminära. I bilaga 1 presenteras regeringens

budgetförslag för budgetåret 2000 fördelat på

utgiftsområden och anslag.

Regeringens förslag: Utgifterna för år 2000

fördelas på utgiftsområden enligt tabell 7.1.

Förändringar av anslagsbehållningar under år

2000 beräknas enligt tabell 7.1.

Den preliminära fördelningen av utgifterna på

utgiftsområden för budgetåren 2001 och 2002

godkänns som riktlinje för regeringens budget-

arbete.

Det är flera faktorer som leder till reviderade

utgiftsramar jämfört med beräkningen i 1999 års

ekonomiska vårproposition. Utgiftsramarna har

ändrats till följd av föreslagna satsningar och

utgiftsbegränsningar, reviderade

makroekonomiska förutsättningar, reviderad

preliminär pris- och löneomräkning för åren

2001-2002 och förändrade volymer inom t.ex.

sjukförsäkringen. I tabell 7.2 har förändringen av

de takbegränsade utgifterna för åren 2000 2002

jämfört med beräkningen i 1999 års ekonomiska

vårproposition delats upp på dessa faktorer.

Tabell 7.1 Utgiftstak och takbegränsade utgifter 2000 2002

Tusental kronor 2000, miljoner kronor 2001 - 2002 samt differenser mot den

ekonomiska vårpropositionen

Differens mot vårpropositionen

2000

2001

2002

2000

2001

2002

UO 1

Rikets styrelse

4 460 583

4 750

4 778

246

267

149

UO 2

Samhällsekonomi och finansförvaltning

1 578 345

1 623

1 678

89

96

98

UO 3

Skatteförvaltning och uppbörd

5 921 618

6 021

6 112

152

185

193

UO 4

Rättsväsendet

22 667 103

23 019

23 382

524

642

675

UO 5

Utrikesförvaltning och internationell

samverkan

2 983 393

3 027

3 066

155

169

176

UO 6

Totalförsvar

46 648 614

46 061

45 129

1 791

1 533

1 591

UO 7

Internationellt bistånd

13 236 909

14 358

14 326

779

1 060

1 162

UO 8

Invandrare och flyktingar

4 900 562

4 917

4 471

684

485

586

UO 9

Hälsovård, sjukvård och social omsorg

25 362 652

25 900

26 209

11

-371

-90

UO 10

Ekonomisk trygghet vid sjukdom och

handikapp

92 470 469

92 454

92 247

5 593

5 519

4 241

UO 11

Ekonomisk trygghet vid ålderdom

33 618 800

32 691

32 198

173

59

155

UO 12

Ekonomisk trygghet för familj och barn

44 755 500

47 915

48 243

1 288

1 707

1 528

UO 13

Ekonomisk trygghet vid arbetslöshet

30 573 000

28 466

28 273

-1 344

-1 810

-1296

UO 14

Arbetsmarknad och arbetsliv

46 130 042

46 251

46 642

657

642

711

UO 15

Studiestöd

20 981 447

24 533

24 833

-1 155

372

324

UO 16

Utbildning och universitetsforskning

32 572 588

36 628

38 956

1 748

1 852

1 915

UO 17

Kultur, medier, trossamfund och fritid

7 570 486

7 672

7 858

46

47

52

UO 18

Samhällsplanering, bostadsförsörjning och

byggande

15 592 068

12 282

11 718

-677

-768

436

UO 19

Regional utjämning och utveckling

3 310 433

3 837

3 094

635

501

401

UO 20

Allmän miljö- och naturvård

1 721 371

1 830

2 020

51

32

34

UO 21

Energi

1 445 526

1 921

1 738

250

6

9

UO 22

Kommunikationer

25 532 440

25 168

25 534

272

493

533

UO 23

Jord- och skogsbruk, fiske med anslutande

näringar

9 726 327

13 969

14 121

-2 999

766

898

UO 24

Näringsliv

2 983 313

3 019

2 934

-28

73

31

UO 25

Allmänna bidrag till kommunerna

97 666 700

101 872

101 792

-4 550

- 2 825

-4 525

UO 26

Statsskuldsräntor m.m.

81 810 000

77 110

62 210

4 405

4 021

9 293

UO 27

Avgiften till Europeiska gemenskapen

23 083 000

23 821

23 677

3 648

2 367

1 408

Minskning av anslagsbehållningar

6 000 000

7 500

5 000

-2 500

2 500

2 000

Summa

705 303 289

718 615

702 238

9 946

19 621

22 690

Summa exkl. statsskuldsräntor

623 493 289

641 505

640 028

5 541

15 600

13 397

Ålderspensionssystemet vid sidan av

statsbudgeten

140 033 800

144 805

151 390

570

770

1 694

Takbegränsade utgifter

763 527 089

786 310

791 418

6 111

16 370

15 092

Budgeteringsmarginal

1 472 911

3 690

22 582

-2 111

-12 370

-11 092

Utgiftstak

765 000 000

790 000

814 000

4 000

4000

4 000

Tabell 7.2 Förändring av takbegränsade utgifter mellan 1999 års ekonomiska

vårproposition och budgetpropositionen för år

2000.

Miljarder kronor

2000

2001

2002

Takbegränsade utgifter i vårpropositionen 1999

757,4

769,9

776,3

Utgiftsreformer och utgiftsbegränsningar

-1,8

3,4

1,6

Makroekonomiska förändringar exkl. PLO

-2,0

-2,4

-0,8

Pris- och löneomräkning (PLO)

0,6

0,7

Volymeffekter , prognosfel m.m.

8,3

8,3

7,6

Minskning av anslagsbehållningar (förändring)

-2,5

2,5

2,0

Summa takbegränsade utgifter enligt nuvarande definition

759,4

782,3

787,4

Höjning av den statliga ålderspensionsavgiften

3,8

3,7

3,6

Ändrad finansieringsprincip för avtalsförsäkringar

5,0

5,1

5,2

Ändrat kommunbidrag p.g.a. skattesänkning

-4,8

-4,8

-4,8

Summa tekniska justeringar

4,1

4,0

4,0

Takbegränsade utgifter i BP00 enligt ny definition

763,5

786,3

791,4

Satsningar, utgiftsbegränsningar och

utgiftsförskjutningar

Av redovisningen i avsnitt 4.3 framgår att de

satsningar, utgiftsbegränsningar och

senareläggningar av utgifter som nu föreslås eller

aviseras för åren 2000-2002 sammantaget

beräknas minska utgiftsramarna med ca 1,8

miljarder kronor år 2000 och öka utgiftsramarna

med 3,4 respektive 1,6 miljarder kronor åren

2001 och 2002 i förhållande till beräkningen i

den ekonomiska vårpropositionen. För år 2000

är det främst den senareläggning av

utbetalningen av arealersättning från år 2000 till

år 2001 som förklarar förändringen. För åren

2001 och 2002 beror förändringen av

utgiftsramarna till största delen på en oväntad

stor ökning av återflödet för olika ändamål från

EG:s budget och på ökade bidrag till kommuner

och landsting.

Makroekonomiska förändringar

Utgifternas fördelning på utgiftsområden

påverkas av en ändrad bedömning av den

allmänna ekonomiska utvecklingen. De anslag

som är beroende av makroekonomiska

antaganden har för åren 2000 2002 justerats med

hänsyn till nya antaganden om den ekonomiska

utvecklingen jämfört med beräkningen i 1999 års

ekonomiska vårproposition. Denna justering

berör huvudsakligen ett fyrtiotal olika anslag för

transfereringsändamål.

Den öppna arbetslösheten beräknas nu bli 0,9

procentenheter lägre åren 2000 och 2001 jämfört

med beräkningen i den ekonomiska

vårpropositionen. År 2002 beräknas

arbetslösheten bli 0,8 procentenheter lägre. Vid

en oförändrad medel-ersättning per arbetslös

innebär dessa förändringar att utgifterna för

arbetslöshetsförsäkringen minskar med ca 4

miljarder kronor per år. Andra

makroekonomiska förändringar jämfört med

antagandena i den ekonomiska vårpropositionen

medför emellertid att de takbegränsade

utgifterna blir högre. Den genomsnittliga

timlönen beräknas bli högre under samtliga år

vilket innebär ökade utgifter för

inkomstrelaterade transfereringar.

Upprevideringen av tillväxten och den därmed

högre bruttonationalinkomsten innebär att

utgiftsramarna för Internationellt bistånd och

Avgiften till den Europeiska gemenskapen blir

större. En högre nivå på prisbasbeloppet

beräknas öka statens och ålders-

pensionssystemets utgifter för basbelopps-

anknutna transfereringar med ca 0,6 miljarder

kronor åren 2000 och 2001 och med ca 1,8

miljarder kronor år 2002 jämfört med

beräkningen i vårpropositionen. Sammantaget

beräknas förändrade makroekonomiska

förutsättningar minska de takbegränsade

utgifterna med 2,0 miljarder kronor år 2000, 2,4

miljarder kronor år 2001 och med 0,8 miljarder

kronor år 2002 jämfört med beräkningen i den

ekonomiska vårpropositionen.

Pris- och löneomräkning av anslagen till myn-

digheternas förvaltningskostnader

I den inledande fasen av budgetprocessen

hanteras anslag för förvaltningsändamål i fasta

priser. Dessa anslag reflateras till löpande priser

genom att pris- och löneindexar knyts till

anslagen.

I 1999 års ekonomiska vårproposition gjordes

en slutlig pris- och löneomräkning av anslagen

för förvaltningsändamål för år 2000 och en

preliminär omräkning av anslagen för åren 2001

2002. Den preliminära pris- och

löneomräkningen för åren 2001 2002 baserar sig

på bl.a. löneutvecklingen mellan 1998 och år

2000 inom den konkurrensutsatta sektorn. Till

följd av förändrade antaganden om den

förväntade pris- och löneutvecklingen revideras i

denna proposition den preliminära pris- och

löneomräkningen för åren 2001 2002. Totalt

ökar utgiftsramarna med ca 0,6 miljarder kronor

år 2001 och med ca 0,7 miljarder kronor år 2002

till följd av den reviderade preliminära pris- och

löneomräkningen. Förändringen berör främst

utgiftsområdena 4 Rättsväsendet, 6

Totalförsvaret och 16 Utbildning och

universitetsforskning vars utgiftsramar ökar med

0,1-0,2 miljarder kronor vardera till följd av den

reviderade beräkningen.

Omräkningen av lönekostnadsandelen i

myndigheternas anslag för år 2000 baseras på ett

index för arbetskostnadsutvecklingen inom

tillverkningsindustrin under 1998, i enlighet med

av riksdagen godkända riktlinjer.

Från och med år 1995 infördes en allmän

löneavgift och en höjning genomfördes bl.a. av

den särskilda löneskatten på vissa

förvärvsinkomster för att finansiera

medlemsavgiften till EU. Som en

besparingsåtgärd, och i enlighet med vad som

anmälts till riksdagen, har inte myndigheterna

kompenserats för de årliga kostnader som följer

av detta (prop. 1994/95:150, bil. 1, prop.

1996/97:1, vol. 1). För budgetförslaget för år

2000 innebär detta att det arbetskostnadsindex

som används för att räkna upp

lönekostnadsandelen i myndigheternas anslag

blir 1,52 procentenheter lägre än vad det annars

skulle ha blivit.

Under 1999 har den allmänna löneavgiften

höjts till följd av avgiftsväxlingar mellan olika

arbetsgivaravgifter. Om myndigheterna inte

kompenseras för dessa avgiftsväxlingar kommer

det arbetskostnadsindex som används för

budgetförslaget för år 2001 att bli ca 2,9

procentenheter lägre än vad det annars skulle ha

blivit. Eftersom effekterna av 1999 års

avgiftsväxlingar blir så omfattande nästan

dubbelt så stora som föregående år avser

regeringen att kompensera myndigheterna för

detta. Regeringen avser därför att inkludera

förändringen av den allmänna löneavgiften år

1999 i det arbetskostnadsindex som kommer att

utgöra utgångspunkt för löneomräkningen i

budgetförslaget för år 2001.

Volymeffekter, prognosfel m.m.

Övriga förändringar av utgiftsramarna i

förhållande till beräkningen i 1999 års

ekonomiska vårproposition förklaras

huvudsakligen av förändrade volymer, tidigare

prognosfel, tillkommande ny information och

övergången till det nya europeiska

nationalräkenskapssystemet

ENS 95. Dessa faktorer medför att

utgiftsramarna sammantaget ökar med ca 8

miljarder kronor åren 2000 - 2002 jämfört med

beräkningen i den ekonomiska vårpropositionen.

Förändringarna orsakas främst av följande

faktorer:

- Övergången till ENS 95 innebär att

bruttonationalinkomsten, BNI, ökar med

omkring 80 miljarder kronor under de

kommande åren. Denna förändring innebär

att biståndsramen höjs med 0,6-0,7

miljarder kronor per år under den

kommande treårsperioden.

- Jämfört med beräkningen i den ekonomiska

vårpropositionen beräknas kostnaden för

flyktingmottagandet under de kommande

åren bli högre på grund av ett större antal

flyktingar. Utgiftsramen för utgiftsområde

8 Invandrare och flyktingar höjs av detta

skäl med omkring 0,5 miljarder kronor.

- Sjukfrånvaron har ökat under 1998 och

1999. Vid beräkningen av anslaget

Sjukpenning och rehabilitering antas nu

antalet sjukdagar med sjukpenning per

person i arbetskraften bli ca 20 procent

högre år 2000 jämfört med vad som antogs i

den ekonomiska vårpropositionen. Den

beräknade ökningen av antalet sjukdagar

har föranlett en uppjustering av ramen för

utgiftsområde 10 Ekonomisk trygghet vid

sjukdom och handikapp med ca 4 miljarder

kronor år 2000 jämfört med beräkningen i

vårpropositionen.

- Till följd av nya och förbättrade

beräkningsmetoder har utgiftsramarna för

utgiftsområde 12 Ekonomisk trygghet för

familjer och barn och utgiftsområde 13

Ekonomisk trygghet vid arbetslöshet

sammantaget höjts med omkring 2,5

miljarder kronor per år under den

kommande treårsperioden. Utgiftsramen

för utgiftsområde 15 Studiestöd har sänkts

med 1 miljard kronor år 2000 jämfört med

beräkningen i den ekonomiska

vårpropositionen till följd av att kostnaden

för vuxenstudiestödet nu förväntas bli lägre.

- Utgifterna för Bostadskreditnämndens

garantiverksamhet förväntas åren 2000 och

2001 bli lägre jämfört med beräkningen i

vårpropositionen till följd av en lägre

ärendetillströmning. Denna förändring har

medfört att ramen för utgiftsområde 18 har

sänkts med ca 0,7 miljarder kronor dessa år.

- Avgiften till EG-budgeten ökar år 2000

med ca 1,2 miljarder kronor jämfört med

beräkningen i vårpropositionen till följd av

EU-regler för hantering av kommunal

moms i bruttonationalinkomsten.

Förändringen beror dels på en retroaktiv

betalning för åren 1995-99 på ca 1 miljard

kronor, dels på att den årliga avgiften ökar

med ca 0,2 miljarder kronor till följd av

förändringen. Avgiften för år 2000 ökar

också med ca 1,9 miljarder kronor till följd

av att återbetalningen av överskottet i EG-

budgeten från år 1998 nu beräknas ske år

1999 i stället för år 2000. För åren 2001 och

2002 beräknas avgiften bli högre jämfört

med beräkningen i den ekonomiska

vårpropositionen till följd av bl.a. EU-

kommissionens budgetförslag. Till detta

kommer den höjning av avgiften som beror

på den höjning av bruttonationalinkomsten

som uppkommer till följd av högre tillväxt

jämfört med beräkningen i

vårpropositionen och som ingår i effekten

av makroekonomiska förändringar i tabell

7.2.

Minskning av anslagsbehållningar

Statliga myndigheter har tämligen stor frihet att

fördela sina utgifter över tiden. Ramanslag som

inte utnyttjas fullt ut kan sparas till efterföljande

år. På motsvarande sätt kan en myndighet

använda tidigare sparade anslagsmedel som

komp-lement till årets anslag för att finansiera en

större utgift. Myndigheter har också möjligheter

att inom vissa gränser låna av efterföljande års

anslag om medelstilldelningen ett visst år är

otillräcklig. Förskjutningar av detta slag

redovisas som en för alla ramanslag och

reservationsanslag gemensam nettopost kallad

minskning (eller ökning) av anslagsbehållningar.

För kommande budgetår erhålls en prognos på

de takbegränsade utgifterna genom att en

beräknad storlek på minskningen av

anslagsbehållningarna adderas till utgiftsramarna

och ålderspensionssystemets utgifter.

Myndigheternas förbrukning av

anslagsbehållningar är en osäker faktor i

utgiftsberäkningen. Minskningen av

anslagsbehållningarna bedömdes i 1999 års

ekonomiska vårproposition bli ca 8,5 miljarder

kronor år 2000, 5 miljarder kronor år 2001 och 3

miljarder kronor år 2002.

Den aktuella utgiftsprognosen för år 1999

innebär att de utgående anslagsbehållningarna

vid årsskiftet 1999/2000 beräknas uppgå till ca 30

miljarder kronor (se kap. 5). Minskningen av

anslagsbehållningarna under perioden 2000 -

2002 beräknas nu uppgå till sammanlagt 18,5

miljarder kronor, varav 6 miljarder kronor år

2000, 7,5 miljarder kronor år 2001 och 5

miljarder kronor år 2002.

Anledningen till att posten Minskning av

anslagsbehållningar nu revideras ned för år 2000

jämfört med beräkningen i den ekonomiska

vårpropositionen är bl.a. att regeringen har för

avsikt att fatta beslut om begränsningsbeloppp

för att säkerställa att förbrukningen på vissa

anslag och utgiftsområden inte överstiger vissa

bestämda nivåer under år 2000 (se avsnitt 4.3).

Den förändring som införts i

anslagsförordningen (1996:1189) och som

innebär att anslagssparande överstigande 3

procent får användas först efter regeringens

prövning, kommer också att förbättra

regeringens möjligheter att kontrollera

utgiftsutvecklingen under år 2000.

De medel som inte utnyttjas år 2000 till följd

av begränsningsbeloppen kommer inte

automatiskt att dras in utan kan efter regeringens

prövning föras över till efterföljande år i form av

ett anslagssparande eller

reservationsmedelsbehållning. Av denna

anledning har beräkningen av posten Minskning

av anslagsbehållningar reviderats upp för år 2001

och 2002 jämfört med beräkningen i

vårpropositionen.

Tekniska justeringar

I avsnitt 4.1.1 föreslår regeringen att en teknisk

justering görs av utgiftstaken åren 2000 2002.

Ändringen av utgiftstaken föranleds bl.a. av de

statliga ålderspensionsavgifter som införts i det

reformerade ålderspensionssystemet. De statliga

ålderspensionsavgifter som infördes år 1999 och

som förs till ålderspensionssystemet vid sidan av

statsbudgeten innebär att statsbudgetens utgifter

ökar. I budgetpropositionen för 1999 beräknades

de takbegränsade utgifterna öka med 18,7

miljarder kronor år 2000 och med 19,1 miljarder

kronor år 2001 till följd av

ålderspensionsreformen. Eftersom de statliga

ålderspensionsavgifterna utgör en intern

transaktion inom den offentliga sektorn som inte

påverkar sektorns konsoliderade utgifter föreslog

regeringen i budgetpropositionen för 1999 att

utgiftstaken för åren 1999 2001 skulle höjas med

19 miljarder kronor. Riksdagen har beslutat i

enlighet med regeringens förslag.

Den 24 juni i år nådde den s.k.

Genomförandegruppen, bestående av företrädare

för de partier som stod bakom uppgörelsen om

en reformering av det allmänna

ålderspensionssystemet, en uppgörelse i

ålderspensionsreformens utestående frågor.

Uppgörelsen innebär bland annat att de statliga

ålderspensionsavgifterna höjs från dagens

6,40 procent av avgiftsunderlaget till 10,21

procent av avgiftsunderlaget. Eftersom man vid

beräkning av statlig ålderspensiongavgift även i

fortsättningen skall bortse från den del av den

försäkrades inkomst som överstiger 8,07

förhöjda prisbasbelopp skall det schablonmässiga

avgiftsuttaget på hela inkomstersättningen höjas

från 6,27 procent till 10,01 procent för samtliga

berörda anslag.

Regeringen föreslår därför i denna proposition

att den statliga ålderspensionsavgift som tas ut på

pensionsgrundande inkomstersättningar som är

belagda med allmän pensionsavgift höjs från 6,27

procent av inkomstersättningarna till 10,01

procent av inkomstersättningarna. Förändringen

innebär att de statliga ålderspensionsavgifterna

ökar med 3,8 miljarder kronor år 2000 och med

3,7 respektive 3,6 miljarder kronor åren 2001 och

2002, vilket motiverar en höjning av utgiftstaken

för staten med motsvarande belopp åren 2000

2002. Den förändrade beräkningen påverkar

utgifterna inom främst utgiftsområde 10, 12, 13,

14 och 15 (se tabell 7.3).

I budgetpropositionen för 1999 informerade

regeringen om att justeringar hade genomförts

av anslagen för förvaltningskostnader för åren

1998 och 1999. Justeringarna var föranledda av

förändrad finansiering av avtalsförsäkringarna på

det statliga området. Regeringen anmälde att

justeringarna skulle behöva revideras inför år

2000 eftersom regeringen såg vissa problem med

den tillämpade modellen för premieberäkningar

(se vidare volym 7, avsnitt 6.1). En sådan

revidering har nu gjorts, vilket resulterat i en

justering av anslagen (belopp per anslag anges

under respektive anslagsavsnitt). Justeringen har

ingen effekt på statsbudgetens saldo eftersom

inkomsterna på inkomsttitel 5211 Statliga

pensionsavgifter ökar i motsvarande grad.

Storleken på utgående statliga tjänstepensioner

m.m. påverkas heller inte av förändringen. I

budgetpropositionen för 1999 gjordes

bedömningen att dessa justeringar var av den

storleksordningen att de fastställda utgiftstaken

behövde höjas. Höjningen av utgiftstaket med

anledning av denna justering av anslagen är att

betrakta som en teknisk justering. Totalt uppgår

justeringen av anslagen till 5,0 miljarder kronor

år 2000, 5,1 miljarder kronor år 2001 och 5,2

miljarder kronor år 2002.

Regeringen föreslår i denna proposition att

avdragsrätten för allmän pensionsavgift

begränsas till 75 procent fr.o.m. år 2000.

Begränsningen av avdragsrätten innebär att

kommunsektorns skatteinkomster ökar med 4,8

miljarder kronor år 2000. För att

kommunsektorns totala inkomster inte skall

påverkas av förändringen föreslår regeringen att

statens bidrag till kommunerna sänks med

motsvarande belopp. Eftersom den offentliga

sektorns konsoliderade utgifter inte påverkas av

förändringen samtidigt som de takbegränsade

utgifterna minskar bör denna sänkning av

kommunbidraget ingå i beräkningen av den

tekniska justeringen av utgiftstaket.

Totalt uppgår de förändringar av anslagen som

motiverar en teknisk justering av utgiftstaket till

4,1 miljarder kronor år 2000 och till 4,0 miljarder

kronor åren 2001-2002. I enlighet med tidigare

etablerad praxis att avrunda utgiftstaket till hela

miljarder kronor (prop. 1995/96:150 och prop.

1996/97:150) föreslår regeringen att utgiftstaket

revideras upp med 4 miljarder kronor för vart

och ett av åren 2000 2002 till 765, 790 respektive

814 miljarder kronor.

Tabell 7.3 Teknisk korrigering av utgiftstaket år 2000

Miljoner kronor

Statliga

avtalsför-

säkringar

Reviderade

ålders-

pensions-

avgifter

Totalt

Uo1 Rikets styrelse

64

0

64

Uo2 Samhällsekonomi

75

0

75

Uo3 Skatteförvaltning

152

0

152

Uo4 Rättsväsendet

515

0

515

Uo5 Utrikesförvaltning

84

0

84

Uo6 Totalförsvar

1 386

-2

1 384

Uo7 Internationellt bistånd

18

0

18

Uo8 Invandrare och flyktingar

10

0

10

Uo9 Hälso- och sjukvård

61

0

62

Uo10 Sjukdom

19

1 533

1 551

Uo11 Ålderdom

0

4

4

Uo12 Familjer och barn

0

663

663

Uo13 Arbetslöshet

0

869

869

Uo14 Arbetsmarknad

180

457

637

Uo15 Studiestöd

0

294

294

Uo16 Utbildning och forskning

1 590

18

1 644

Uo17 Kultur m.m.

64

3

67

Uo18 Samhällsplanering

75

0

75

Uo19 Regional utjämning

1

0

1

Uo20 Miljövård

29

0

29

Uo22 Kommunikationer

424

0

424

Uo23 Jord- och skogsbruk

106

0

106

Uo24 Näringsliv

26

0

26

Uo25 Kommuner

0

0

0

Uo26 Statsskuldsräntor

0

0

0

Uo27 Avgiften till Europeiska

 gemenskapen

0

0

0

 Nya myndigheter

100

0

100

Totalt

5 015

3 840

8 855

Avgår: minskat statsbidrag till

kommunsektorn1

4800

Totalt teknisk justering

4 055

1Avser neutraliseringen av de ökade skatteinkomsterna för kommuner och landsting

 till

följd av skattereformen (reducerad avdragsrätt för allmän pensionsavgift).

7.2 Budgeteringsmarginalen och

utnyttjande av saldoutrymme

Förslaget till utgiftsramar, beräkningen av

utgifterna för ålderspensionssystemet vid sidan

av statsbudgeten och beräkningen av posten

Minskning av anslagsbehållningar innebär att de

takbegränsade utgifterna beräknas uppgå till

763,5 miljarder kronor år 2000, 786,3 miljarder

kronor år 2001 och 791,4 miljarder kronor år

2002. Rensat för de utgifter som föranleder en

teknisk justering av utgiftstaket beräknas de

takbegränsade utgifterna bli ca 2 miljarder

kronor högre år 2000 jämfört med beräkningen i

1999 års ekonomiska vårproposition. För åren

2001 och 2002 beräknas de takbegränsade

utgifterna nu bli ca 12 respektive 11 miljarder

kronor högre efter en sådan rensning. Som andel

av BNP beräknas de takbegränsade utgifterna

minska från 38,5 procent år 1999 till 35,7 procent

år 2002. Rensat för de utgifter som föranleder en

teknisk justering av utgiftstaket minskar de

takbegränsade utgifterna till 35,5 procent av

BNP år 2002. Efter denna rensning minskar de

takbegränsade utgifterna realt med i genomsnitt

0,3 procent per år under perioden 1999 2002.

Budgeteringsmarginalen utgör skillnaden

mellan utgiftstaket för staten och de

takbegränsade utgifterna.

Budgeteringsmarginalen beräknas uppgå till 1,5

miljarder kronor år 2000 och till 3,7 miljarder

kronor år 2001. Budgeteringsmarginalen för år

2001 har därmed minskat med 12,4 miljarder

kronor i förhållande till vad som redovisades i

1999 års ekonomiska vårproposition. Enligt 42 §

lagen (1996:1059) om statsbudgeten skall

regeringen vidta sådana åtgärder som den har

befogenhet till eller föreslå riksdagen nödvändiga

åtgärder om det finns risk för att ett beslutat tak

för statens utgifter kommer att överskridas.

Regeringen kommer att följa utgiftsutvecklingen

under åren 2000 och 2001 mycket noga och

kommer att besluta eller föreslå åtgärder om

dessa marginaler inte visar sig vara tillräckliga.

Budgeteringsmarginalen för år 2002 beräknas

uppgå till 22,6 miljarder kronor, vilket är en

minskning med 11,1 miljarder kronor jämfört

med beräkningen i 1999 års ekonomiska

vårproposition. För år 2002 är

budgeteringsmarginalen betryggande stor för att

möta makroekonomisk osäkerhet och den

osäkerhet som följer av systemet med möjlighet

till anslagssparande och utnyttjande av

anslagskredit. Regeringen framhöll i den

ekonomiska vårpropositionen att den särskilda

utredare som skall bedöma den nya

budgetprocessens mål och intentioner även skall

föreslå riktlinjer för budgeteringsmarginalens

minsta nivå för det pågående budgetåret och de

kommande tre åren för att nämnda osäkerheter

skall kunna hanteras.

Det finansiella sparandet i den offentliga

sektorn beräknas åren 2000 och 2001 ungefär

motsvara det målsatta överskottet i de offentliga

finanserna på 2 procent av BNP. Beräkningen av

överskottet i de offentliga finanserna för år 2001

är betingad av en kalkylmässig tillväxt på 2,2

procent av BNP detta år. Det finansiella

sparandet i den offentliga sektorn beräknas öka

från 2,0 procent av BNP år 2001 till 2,9 procent

av BNP år 2002. Den del av överskottet i de

offentliga finanserna som överstiger målsatta

överskott - det s.k. saldoutrymmet - beräknas

uppgå till 20,6 miljarder kronor år 2002.

Saldoutrymmet för 2002 antas i denna

proposition beräkningstekniskt tillföras

hushållssektorn.

7.3 Beräkning av utgifterna för den

offentliga sektorn

Regeringens förslag: De offentliga utgifterna

beräknas till 1 066 miljarder kronor år 2000, 1

101 miljarder kronor år 2001 och 1 142 miljarder

kronor år 2002.

Utgiftstaket för den offentliga sektorn beräknas

som summan av det statliga utgiftstaket och de

beräknade kommunala utgifterna med avdrag för

interna transaktioner mellan staten,

kommunsektorn och ålderspensionssystemet vid

sidan av statsbudgeten. De interna

transaktionerna består huvudsakligen av olika

former av statsbidrag till kommunsektorn och av

de statliga ålderspensionsavgifter som förs från

staten till ålderspensionssystemet fr.o.m. år 1999.

Utgiftstaket för den offentliga sektorn påverkas

därför inte av den föreslagna tekniska justering

av utgiftstaket för staten som sker till följd av

höjningen av den statliga ålderspensionsavgiften

och regleringen av statens bidrag till

kommunsektorn till följd av förändrade

skatteregler. Att riksdagen skall godkänna ett tak

för hela den offentliga sektorn kan motiveras

med att det är de offentliga utgifterna som på

sikt är avgörande för skatteuttagets nivå.

Riksdagen fastställde under våren 1999

beräkningen av den offentliga sektorns utgifter

till 1 078 miljarder kronor för år 2000, 1 114

miljarder kronor för år 2001 och 1 152 miljarder

kronor för år 2002. Utgiftstaket för den

offentliga sektorn revideras nu i förhållande till

de beräkningar som gjordes i 1999 års

ekonomiska vårproposition till följd av en

reviderad beräkning av kommunal konsumtion,

reviderade beräkningar av interna transaktioner

inom den offentliga sektorn och till följd av den

tekniska justeringen av utgiftstaket för staten.

Minskningen av de beräknade kommunala

utgifterna jämfört med beräkningen i

vårpropositionen beror på att förändringar i och

med omläggningen av nationalräkenskaperna till

det nya europeiska nationalräkenskapssystemet

ENS 95 har orsakat en väsentlig minskning av

den beräknade nivån på kommunsektorns

utgifter. Utgiftstaket för den offentliga sektorn

åren 2000 2002 beräknas till 1 066, 1 101

respektive 1 142 miljarder kronor. Som andel av

BNP minskar utgiftstaket för den offentliga

sektorn från 52,2 procent år 2000 till 51,5

procent år 2002.

Tabell 7.4 Utgiftstak för den offentliga sektorn

Miljarder kronor

2000

2001

2002

Staten inkl. ålders-

pensionssystemet

765

790

814

Kommunerna

479

497

511

Interna transaktioner

178

185

183

Summa

1 066

1 101

1 142

Procent av BNP

52,2

51,7

51,5

Anm: Beloppen är avrundade och summerar därför inte.

7.4 Beskrivning av utgiftsområden

I följande avsnitt redovisas regeringens

sammanfattande bedömning av utgiftsområdena.

I tabellform redovisas utfallet för 1998, anvisade

medel för år 1999 (inklusive beslut på

tilläggsbudget i samband med 1999 års

ekonomiska vårproposition), beräknat utfall för

år 1999, förslag till ram för år 2000 samt

preliminära utgiftsramar för åren 2001 och 2002 i

löpande priser.

Utgiftsprognoserna för budgetåret 1999

avviker i vissa fall från anvisade medel på

statsbudgeten. Detta beror bl.a. på att

anslagssparanden och reservationer förbrukas

samt på förändrade antaganden om den

ekonomiska utvecklingen.

För varje utgiftsområde redovisas de viktigaste

målen liksom prioriterade verksamheter och

eventuella omprioriteringar av medel.

Utgiftsområde 1

Rikets styrelse

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Förslag

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

4 328

4 182

4 791

4 461

4 750

4 778

Utgiftsområdet omfattar verksamheterna stats-

chefen, riksdagen och dess myndigheter, rege-

ringen m.m., centrala myndigheter samt medie-

frågor. För år 1999 uppgår anvisade medel enligt

statsbudget till 4,2 miljarder kronor, varav 2,3

miljarder kronor avser regeringen m.m., 1,1

miljard kronor avser riksdagen och dess

myndigheter samt 0,7 miljarder kronor avser

mediefrågor.

Några övergripande mål för utgiftsområdet

har inte beslutats på grund av att verksamheterna

är så olikartade. Målet för Regeringskansliet är

att det skall vara ett effektivt och kompetent

instrument för regeringen att styra riket och

förverkliga sin politik. Sverige innehar

ordförandeskapet i EU:s ministerråd under det

första halvåret år 2001. Utgångspunkten för såväl

planerings- som genomförandefasen av

ordförandeskapet är att arbetet ges hög prioritet

inom Regeringskansliet. Viktiga mål inom

verksam-hetsområdet mediefrågor är att staten

skall stödja mångfald och reella

yttrandemöjligheter, garan-tera massmediernas

oberoende samt säkerställa tillgängligheten till

massmedierna.

I syfte att stärka regeringens ledning och styr-

ning av statsförvaltningen, öka kvaliteten i Rege-

ringskansliets beredning av regeringsärenden

samt för att förbereda och genomföra det svens-

ka ordförandeskapet i EU:s ministerråd år 2001

m.m. föreslås utgiftsområdet tillföras ytterligare

190 miljoner kronor för år 2000 och 190 miljoner

kronor för år 2001, utöver det som tidigare

tillförts utgiftsområdet för detta ändamål. Övriga

ökningar av ramen för utgiftsområdet åren 1999

2001 hänförs huvudsakligen till en teknisk

justering av finansieringen av avtalsförsäkringar

på det statliga området.

Ramen för utgiftsområdet föreslås år 2000

uppgå till 4 461 miljoner kronor.

Utgiftsområde 2

Samhällsekonomi och finansförvaltning

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Förslag

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

1 981

1 707

1 608

1 578

1 623

1 678

Utgiftsområdet omfattar ett antal centrala

myndigheter, bl.a. Riksrevisionsverket,

Ekonomistyrningsverket, Statskontoret,

Statistiska centralbyrån, Konjunkturinstitutet,

Riksgäldskontoret, Kammarkollegiet, Statens

kvalitets- och kompetensråd, Statens

fastighetsverk, Fortifikationsverket,

Finansinspektionen, Insättningsgarantinämnden

och Premiepensionsmyndigheten. Vidare ingår

vissa kostnader för statens upplåning och

låneförvaltning, vissa särskilda finansierings- och

garantiåtaganden samt Riksdagens revisorer. För

år 1999 uppgår anvisade medel enligt statsbudget

till 1,7 miljarder kronor, varav 889 miljoner

kronor till effektivisering och utveckling av

statlig förvaltning, 751 miljoner kronor till det

finansiella systemet, 49 miljoner kronor till

särskilda finansierings- och garanti-åtaganden

samt 19 miljoner kronor till Riksdagens

revisorer.

Viktiga mål för utgiftsområdet är att statsför-

valtningen skall bedrivas effektivt och i det all-

männas intresse. Statsfinanserna och statens

egendom skall förvaltas och hanteras på ett så

kostnadseffektivt sätt som möjligt. Officiell

statistik och annan statlig statistik skall bidra till

att öka kunskapen om tillstånd, utveckling och

samband i samhället i stort. Myndigheterna skall

erbjudas stöd av hög kvalitet. Det finansiella

systemet skall vara effektivt och tillgodose såväl

samhällets krav på stabilitet som

konsumenternas intresse av ett gott skydd.

Statens skuld skall förvaltas så att kostnaden för

skulden långsiktigt minimeras samtidigt som

riskerna i förvaltningen beaktas. Administration

och förvaltning av premiepensionerna skall

bedrivas kostnadseffektivt och till nytta för

premiepensionsspararna. Regeringen bedriver

omfattande utredningsarbete bl.a. med

inriktning på den ekonomiska styrningen i

staten.

Förändringen av utgiftsområdesramen jämfört

med 1999 års ekonomiska vårproposition

förklaras i huvudsak av ny pris- och

löneomräkning samt teknisk justering av

förvaltningskostnadsanslagen för korrigering av

kompensation för premier för avtalsförsäkringar.

Ökningen av ramen för utgiftsområdet mellan år

2001 och 2002 förklaras av att anslaget A7 Folk-

och bostadsräkning beräknas tillföras ökade

resurser år 2002, i enlighet med den ekonomiska

vårpropositionen för år 1999.

Ramen för utgiftsområdet föreslås år 2000

uppgå till 1 578 miljoner kronor.

Utgiftsområde 3

Skatteförvaltningen och Tullverket

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Förslag

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

5 864

5 811

5 979

5 922

6 021

6 112

Utgiftsområdet omfattar Riksskatteverket

(RSV) och skattemyndigheterna (skatte-

förvaltningen) samt Tullverket. För år 1999

uppgår de anvisade medlen enligt statsbudgeten

till ca 5,8 miljarder kronor varav ca 4,7 miljarder

kronor till skatteförvaltningen. Ett gemensamt

mål för myndigheterna inom utgiftsområdet är

att inom ramen för gällande regelverk säkerställa

avsedda skatte-, tull- och avgiftsintäkter.

Tullverket har vidare till uppgift bl.a. att

kontrollera trafiken till och från utlandet så att

bestämmelser om in- och utförsel av varor

efterlevs. Skatteförvaltningen ansvarar för

folkbokföring och fastighetstaxering.

En prioriterad uppgift för skatteförvaltningen

är att fortsätta effektiviseringen av verksamheten

med hjälp av förbättrat IT-stöd. Det gäller bl.a.

arbetet med att slutföra utvecklingen av

skattekontosystemet. Även i övrigt skall insatser

som underlättar för de skattskyldiga och som

syftar till att förebygga fusk och oavsiktliga fel

ges hög prioritet.

Styrning, uppföljning och utvärdering av

kontrollverksamheten skall förbättras med

utgångspunkt från den kontrollpolicy som RSV

har slagit fast. Skatteförvaltningen skall

systematiskt verka för att förbättra

förutsättningarna för samarbete med andra

länder i kontrollarbetet.

Uppbyggnaden av skattebrottsenheterna skall

fortsätta.

Vad gäller Tullverket skall

narkotikakontrollen ges fortsatt högsta prioritet.

Vidare skall kontrollinsatserna mot illegal

införsel av sprit och tobak ges hög prioritet.

Regeringen lägger stor vikt vid utvecklings- och

effektiviseringsarbetet inom tullverksamheten

vilket bl.a. omfattar utveckling av nya

arbetsmetoder, IT-utveckling, förenklingsarbete

samt information. Detta kräver investeringar i

såväl ny teknik som kompetensutveckling. De

olika delarna stöder varandra i utvecklandet av en

modern, effektiv och ändamålsenlig

tullverksamhet.

I enlighet med vad som redovisades i 1999 års

ekonomiska vårproposition görs en besparing på

Tullverket med 10 miljoner kronor år 2000.

Ramen för utgiftsområdet föreslås år 2000

uppgå till 5 922 miljoner kronor.

Utgiftsområde 4

Rättsväsendet

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Förslag

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

21 413

21 929

22 168

22 667

23 019

23 382

Utgiftsområdet omfattar polisen,

åklagarväsendet, domstolsväsendet, rättshjälpen,

kriminalvården, exekutionsväsendet,

Brottsförebyggande rådet,

Brottsoffermyndigheten, Rättsmedicinalverket

och Gentekniknämnden. För år 1999 uppgår

anvisade medel enligt statsbudgeten till 21,9

miljarder kronor, varav polisväsendet svarar för

ca 11,8 miljarder kronor, domstolsväsendet för

ca 3,1 miljarder kronor och kriminalvården för ca

3,6 miljarder kronor.

Det överordnade målet för rättsväsendet är att

garantera den enskildes rättstrygghet och

rättssäkerhet. Målet för kriminalpolitiken är att

minska brottsligheten och öka människors

trygghet. Förändringsarbetet inom rättsväsendet

skall intensifieras. Viktiga utgångspunkter är

därvid medborgarperspektiv och samverkan

mellan myndigheterna. Centrala beståndsdelar i

utvecklingsarbetet skall vara frågor om styrning,

kompetensutveckling och personalförsörjning.

Kriminalpolitiken skall utvecklas. Arbetet skall

bygga på kunskap om brottsligheten och präglas

av helhetssyn och humanism. Följande områden

skall prioriteras. Moderniseringen av

rättsväsendet skall fortsätta i syfte att öka

rättstryggheten och rättssäkerheten och för att

rationaliteten och effektiviteten i rättsväsendets

arbete skall öka. Detta ger bättre förutsättningar

för att förebygga och bekämpa brottsligheten

och för att öka tryggheten. Satsningen på det

brottsförebyggande arbetet och verksamheten i

närpolisområden fortsätter med oförminskad

styrka för att, utifrån ett solidariskt

förhållningssätt, ge bättre förutsättningar att

bekämpa den brottslighet som drabbar

människor i deras vardag och påverkar deras

välfärd och livskvalitet. Stödet till brottsoffer

skall stärkas. Rättsväsendets förmåga att bemöta

brottsoffer utvecklas. Skyddet för målsägande

och vittnen skall stärkas. För att minska

återfallen i brott förstärks kriminalvårdens

insatser för att under verkställighetstiden

utveckla de intagnas personliga ansvar och för att

förbättra förberedelserna för frigivning från

kriminalvårdsanstalt.

Kampen mot ekonomisk brottslighet och

miljöbrottslighet fortsätter och ges bättre

förutsättningar. Bekämpningen av bedrägerier

och annat fusk med EU-medel förstärks genom

att EU-bedrägeridelegationens uppgifter

överförs till Ekobrottsmyndigheten och att ett

organ bör inrättas i anslutning till myndigheten

för frågor rörande skyddet av gemenskapernas

finansiella intressen.

Insatserna för kampen mot den

gränsöverskridande brottsligheten förstärks.

Förberedelserna inför Sveriges ordförandeskap i

EU:s ministerråd första halvåret 2001 ger

möjligheter att driva på det internationella

samarbetet.

Liksom under föregående år inriktas en stor

del av rättsväsendets resurser inom det kriminal-

politiska området på att förebygga och bekämpa

den allvarligaste brottsligheten våldsbrott,

särskilt våld mot kvinnor, brott mot barn, brott

med rasistiska, främlingsfientliga eller

homofobiska inslag, ekonomisk brottslighet och

narkotikabrott.

I enlighet med vad som redovisades i 1999 års

ekonomiska vårproposition tillförs

utgiftsområdet 150 miljoner kronor under tre år

från och med år 2000.

Regeringen avser att i 2000 års ekonomiska

vårproposition återkomma till riksdagen när det

gäller vilka ytterligare resursförstärkningar som

behövs för att myndigheterna skall kunna

fullfölja statsmakternas intentioner i fråga om

utvecklingen av rättsväsendet.

Ramen för utgiftsområdet föreslås år 2000

uppgå till 22 667 miljoner kronor.

Utgiftsområde 5

Utrikesförvaltning och

internationell samverkan

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Förslag

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

2 638

2 871

3 011

2 983

3 027

3 066

Utgiftsområdet omfattar förvaltningskostnader

för Utrikesdepartementet och de 106

utlandsmyndigheterna, bidrag till vissa

internationella organisationer, information om

Sverige i utlandet, nedrustnings- och

säkerhetspolitiska frågor samt övriga

utrikespolitiska frågor som bland annat omfattar

strategisk exportkontroll och

europainformation. För år 1999 uppgår anvisade

medel enligt statsbudget till 2,9 miljarder kronor,

varav ca 1,7 miljarder kronor till

utrikesförvaltningen, 1 miljard kronor till bidrag

till internationella organisationer och 0,2

miljarder kronor till övrig verksamhet.

Målet för utgiftsområdet är att säkerställa

Sveriges intressen i förbindelse med andra länder.

Utvidgningen av det regionala samarbetet kring

Östersjön, EU-samarbetet och FN kommer att

vara prioriterade verksamheter även under år

2000.

Ramen för utgiftsområdet har justerats för

premier för statens avtalsförsäkringar samt med

hänsyn till kompensation för vissa

valutakursförändringar. Ramen för

utgiftsområdet har därför ökat med 155 miljoner

kronor jämfört med bedömningen i regeringens

ekonomiska vårproposition.

Ramen för utgiftsområdet föreslås år 2000

uppgå till 2 983 miljoner kronor.

Utgiftsområde 6

Totalförsvar

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Förslag

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

42 399

44 108

44 654

46 649

46 061

45 129

Utgiftsområdet omfattar militärförsvar,

civilförsvar, Kustbevakningen, nämnder samt

totalförsvarsgemensamma verksamheter

(tidigare benämnt stödverksamhet till det

militära och civila försvaret). Vidare ingår även

internationell fredsfrämjande verksamhet med

svensk trupp utomlands, verksamhet som

bedrivs av Kustbevakningen, Statens

räddningsverk avseende fredsräddningstjänst,

vissa nämnder och Sprängämnesinspektionen.

För år 1999 uppgår anvisade medel enligt

statsbudgeten till 44,1 miljarder kronor, varav

39,8 miljarder kronor till det militära försvaret,

2,4 miljarder kronor till det civila försvaret och

1,9 miljarder kronor till övrig verksamhet.

Nu gällande försvarsbeslutsperiod omfattar

åren 1997 - 2001. En säkerhetspolitisk

kontrollstation genomfördes våren 1999 (prop.

1998/99:74, bet. 1998/99:FöU5, rskr.

1998/99:224, bet. 1998/99:UFöU1, rskr.

1998/99:222). Riksdagen biföll regeringens

förslag som innebär en ändrad inriktning av

totalförsvaret. Den ekonomiska ramen för varje

år under nästa försvarsbeslutsperiod åren 2002 -

2004 skall vara fyra miljarder kronor mindre än

ramen för 2001. Utöver detta anslås ett

omställningsbidrag med 3 miljarder kronor år

2002 och med 1 miljard kronor år 2003. Vidare

utgår den särskilda uppräkningen av anslaget för

anskaffning av materiel, den s.k. teknikfaktorn,

fr.o.m. år 2000.

Mot bakgrund av den säkerhetspolitiska

kontrollstationen har ett förändringsarbete

påbörjats för anpassa verksamheten till de

minskade ekonomiska ramarna. Regeringen

avser att återkomma under hösten 1999 till

riksdagen med en proposition som skall omfatta

förslag till omstrukturering av totalförsvaret.

Riksdagen har den 14 juni 1999 godkänt

regeringens förslag att ställa en väpnad styrka till

förfogande som ett svenskt bidrag till en

internationell fredsstyrka i Kosovo. Som en del

av den totala finansieringen kommer

utgiftsområdet att tillföras 400 miljoner kronor

för år 2000. Från och med år 2000 förs ett nytt

anslag upp under utgiftsområde 6, anslaget C6

Sprängämnesinspektionen. Ramen för

utgiftsområdet har också justerats för premier

för statens avtalsförsäkringar. Ramen för

utgiftsområdet har därför ökat med 1 792

miljoner kronor jämfört med bedömningen i

regeringens ekonomiska vårproposition.

Ramen för utgiftsområdet föreslås år 2000

uppgå till 46 649 miljoner kronor.

Utgiftsområde 7

Internationellt bistånd

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Förslag

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

11 479

11 900

12 095

13 237

14 358

14 326

Utgiftsområdet omfattar utvecklingssamarbete

med utvecklingsländer och samarbete med

länder i Central- och Östeuropa. För år 1999

uppgår anvisade medel enligt statsbudgeten till

11,9 miljarder kronor, varav 11,1 miljarder

kronor till utvecklingssamarbete med

utvecklingsländer och 0,8 miljarder kronor till

samarbete med länder i Central- och Östeuropa.

Målet för Sveriges internationella

utvecklingssamarbete är att höja de fattiga

folkens levnadsnivå. Riksdagen har lagt fast sex

biståndspolitiska mål: resurstillväxt, ekonomisk

och politisk självständighet, ekonomisk och

social utjämning, demokratisk

samhällsutveckling, en framsynt hushållning med

naturresurser och omsorg om miljön samt

jämställdhet mellan kvinnor och män.

En bred parlamentarisk översyn och fortsatt

modernisering av utvecklingssamarbetet

planeras.

Målen för samarbetet med Central- och

Östeuropa är att främja en säkerhetsgemenskap,

fördjupa demokratins kultur, stödja en socialt

hållbar ekonomisk omvandling samt att stödja en

miljömässigt hållbar utveckling. Härtill har

regeringen beslutat att allt samarbete skall

genomsyras av ett jämställdhetsperspektiv.

I enlighet med vad som angavs i 1999 års

ekonomiska vårproposition är biståndsramen år

2000 0,72 procent av BNI. År 2001 ökas den till

att motsvara 0,73 procent av BNI och år 2002 till

0,74 procent av BNI.

På grund av det förändrade beräkningssättet

för nationalräkenskaperna, den uppreviderade

tillväxtprognosen samt en teknisk justering ökar

biståndsanslaget med 914 miljoner kronor

jämfört med 1999 års ekonomiska

vårproposition. Avräkningarna från

biståndsramen förändras med 135 miljoner

kronor i förhållande till 1999 års ekonomiska

vårproposition. Detta innebär att

biståndsanslaget ökat med 779 miljoner kronor

sedan 1999 års ekonomiska vårproposition.

Ramen för utgiftsområdet föreslås år 2000

uppgå till 13 237 miljoner kronor.

Utgiftsområde 8

Invandrare och flyktingar

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Förslag

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

4 186

4 324

4 651

4 901

4 917

4 471

Utgiftsområdet omfattar migrations- och

integrationspolitik. Från och med år 2000

omfattar området också insatser för nationella

minoriteter. För år 1999 uppgår anvisade medel

enligt statsbudgeten till 4,3 miljarder kronor,

varav 1,8 miljarder kronor till

migrationspolitiken och 2,5 miljarder kronor till

integrationspolitiken.

Målen för migrationspolitiken är att verka för

att migration till och från vårt land kan ske i

ordnade former, att värna asylrätten och att

upprätthålla den reglerade invandringen. Vidare

skall verksamheten präglas av rättssäkerhet,

humanitet och respekt för individens mänskliga

rättigheter.

Integrationspolitikens mål är lika rättigheter

och möjligheter för alla oavsett etnisk och kultu-

rell bakgrund, en samhällsgemenskap med sam-

hällets mångfald som grund samt en samhällsut-

veckling som kännetecknas av ömsesidig respekt

och tolerans och som alla oavsett bakgrund skall

vara delaktiga i och medansvariga för. Ytterligare

mål är att bryta den sociala och etniska segrega-

tionen i storstadsregionerna och verka för jämli-

ka levnadsvillkor för storstädernas invånare. En-

ligt regeringens bedömning i den

minoritetspolitiska propositionen (prop.

1998/99:143) skall minoritetspolitiken inriktas

på att ge skydd och stöd för nationella

minoriteter.

Inom området prioriteras en ökning av be-

slutskapaciteten i asylärenden och arbetet med

att bryta segregationen.

I överensstämmelse med vad som redovisades

i budgetpropositionen för 1999 är asylsökande

från Förbundsrepubliken Jugoslavien och Irak

fortfarande de största grupperna. Krisen i pro-

vinsen Kosovo förvärrades under våren 1999. De

krigshandlingar som då bröt ut ledde till en av de

största flyktingkatastroferna under senare tid.

Regeringen utfärdade den 15 april 1999

förordningen (1999:209) om tidsbegränsade

uppehållstillstånd i vissa utlänningsärenden. Den

trädde i kraft den 29 april 1999. Med tillämpning

av förordningen tog Sverige emot 3 865 person

från Kosovoprovinsens närområde, inom den

humanitära evakueringen som genomfördes i

UNHCR:s regi. I förhållande till tidigare

antaganden i budgetpropositionen för 1999 har

ett större antal asylsökande från

Förbundsrepubliken Jugoslavien stannat kvar i

Sverige då de beviljats tidsbegränsade

uppehållstillstånd med stöd av nämnda

förordning. Antalet registrerade i Statens

invandrarverks mottagandesystem kommer

därför att bli högre än vad som tidigare beräknats

för 1999. Orsaken är framförallt de långa

vistelsetiderna i mottagandesystemet för

asylsökande från Förbundsrepubliken

Jugoslavien.

De största utgiftsposterna inom

utgiftsområdet avser mottagande av asylsökande

och statlig ersättning till kommunerna för att ta

emot flyktingar och vissa anhöriga. Dessa

beräknas under åren 2000-2002 öka mer än vad

som antogs i beräkningarna i

budgetpropositionen för 1999. Det innebär även

att anslagen för offentligt biträde och utresor för

utvisade och avvisade ökar.

För att få en effektivare handläggning av den

ökade mängden ärenden föreslås Statens invand-

rarverk och Utlänningsnämnden få utökade ra-

mar för år 2000 med sammanlagt 30 miljoner

kronor. Anslaget A3 Migrationspolitiska åtgärder

föreslås ökas med 15 miljoner kronor för

återvändandeinsatser.

Ramen för utgiftsområdet föreslås år 2000

uppgå till 4 901 miljoner kronor.

Utgiftsområde 9

Hälsovård, sjukvård och social omsorg

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Förslag

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

23 124

24 088

24 819

25 363

25 900

26 209

Utgiftsområdet omfattar verksamheterna hälso-

och sjukvård, social omsorg samt stöd till

sektorsforskning. Landstingen och kommunerna

står för den största delen av de offentliga

utgifterna för hälso- och sjukvård och social

omsorg. Statens utgifter utgör en mindre del av

de samlade offentliga utgifterna för hälso- och

sjukvården och social omsorg. De största

utgiftsposterna inom utgiftsområdet utgörs av

bidrag för läkemedelsförmånen, kostnader för

statlig assistansersättning samt tandvårdsstödet.

Vidare ingår utgifter för flertalet myndigheter

under Socialdepartementet, bidrag till

organisationer samt olika slag av stimulans- och

utvecklingsbidrag inom det sociala området. För

år 1999 uppgår anvisade medel enligt

statsbudgeten till 24,1 miljarder kronor, varav 17

miljarder kronor avser hälso- och sjukvård, 6,6

miljarder kronor avser social omsorg, 0,4

miljarder kronor avser Socialstyrelsen och 0,1

miljarder kronor avser stöd till forskning.

Målen för utgiftsområdet är att trygga en god

hälsa och goda levnadsvillkor, att se till att hälso-

och sjukvården och den sociala omsorgen

bedrivs med god kvalitet och effektiv

resursanvändning och tillgodoser den enskilde

individens behov av vård, omsorg, stöd och

service.

Regeringen föreslår för år 2000 att 10,3

miljoner kronor flyttas från utgiftsområde 9

Hälsovård, sjukvård och social omsorg till

utgiftsområde 4 Rättsväsendet. Av dessa medel

skall 7,8 miljoner kronor användas för att

förstärka Rättsmedicinalsverkets verksamhet.

Vidare skall i enlighet med förslagen i

alkoholpropositionen (prop. 1998/99:134) 2,5

miljoner kronor av dessa medel användas för att

utöka polisens insatser mot olovlig sprit. Medlen

finansieras via neddragningar på anslagen för

Hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd, Alkohol-

och narkotikapolitiska åtgärder samt

Folkhälsoinstitutet. Vidare minskas

Alkoholinspektionens anslag till 7 miljoner

kronor i enlighet med förslagen i

alkoholpropositionen.

Genom den s.k. försvarsuppgörelsen kommer

sammanlagt 8 miljarder kronor att tillföras

vården och omsorgen under perioden 2002-

2004. Regeringen gör emellertid bedömningen

att det finns behov av ytterligare resurser till vård

och omsorg. Mot den bakgrunden avser

regeringen att föreslå att ytterligare medel - en

miljard kronor - skall tillföras vården och

omsorgen redan för år 2001.

Regeringen avser att i en särskild proposition

återkomma med förslag som innebär att

personer som beviljats assistansersättning före 65

års ålder skall få behålla denna ersättning även

efter fyllda 65 år. Avsikten är att kunna

presentera en proposition hösten 2000 så att

lagändringen skall kunna träda ikraft vid årskiftet

2000/2001. Innan en proposition kan läggas

måste dock förslaget utredas i en arbetsgrupp

eller utredning. Vidare måste förhandlingar ha

genomförts och överenskommelse ha träffats

med Svenska kommunförbundet. Detta kan

komma att påverka tidsschemat. Preliminärt har

för ändamålet uppförts 150 miljoner kronor 2001

och 200 miljoner kronor år 2002.

I förhållande till 1999 års ekonomiska

vårproposition ökar utgiftsområdet med 12

miljoner kronor.

Ramen för utgiftsområdet föreslås år 2000

uppgå till 25 363 miljoner kronor.

Utgiftsområde 10

Ekonomisk trygghet vid sjukdom och

handikapp

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Förslag

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

39 685

80 502

87 873

92 470

92 454

92 247

Utgiftsområdet omfattar två

verksamhetsområden, ekonomisk trygghet vid

sjukdom och handikapp samt kostnader för

socialförsäkringsadministrationen, dvs.

Riksförsäkringsverket och de allmänna

försäkringskassorna. Socialförsäkringsförmåner

som lämnas vid ohälsa utges i form av

dagersättningar såsom sjukpenning,

rehabiliteringsersättning, närståendepenning

samt vissa yrkesskadeersättningar. Därutöver

ingår i utgiftsområdet folkpension och

pensionstillskott i form av förtidspension samt

handikappersättning. Sedan 1999 ingår även

utgifterna för ATP i form av förtidspension,

arbetsskadeersättningar, kostnader för

sysselsättning av vissa förtidspensionärer samt

ersättning för kroppskador. Det senare omfattar

det statliga personskadeskyddet i de fall skadan

inträffat under militär verksamhet.

För år 1999 uppgår anvisade medel enligt

statsbudgeten till 80,5 miljarder kronor varav 5,4

miljarder kronor avser socialförsäkringens

administration. Skillnaden mellan 1998 års utfall

och anslaget för 1999 förklaras av ett flertal

förändringar. Med anledning av

ålderspensionsreformen ökades ramen för

utgiftsområdet för år 1999 och för åren därefter.

Därtill redovisades utgifterna för Allmän

tilläggspension (ATP) i form av förtidspension

samt utgifterna för arbetsskadeförsäkringen vid

sidan av statsbudgeten år 1998. Anslaget A6

Ersättning vid kroppsskador redovisades under

utgiftsområde 6 Totalförsvar år 1998.

Målet för utgiftsområdet är att ge ekonomisk

trygghet för sjuka och funktionshindrade.

Den kraftiga avvikelsen mellan anslagna medel

1999 och den nuvarande prognosen förklaras

främst av utfallet för anslaget A1 Sjukpenning och

rehabilitering m.m. Under 1999 har utgifterna för

sjukpenning ökat mycket kraftigt p.g.a. en ökad

sjukfrånvaro och utgiftsprognosen har successivt

reviderats. Det finns ett flertal faktorer som kan

antas påverka sjukfrånvaron och därmed

kostnaderna. Under 1998 genomfördes flera

reformer vilka innebar att ersättningsnivån

höjdes från 75 procent till 80 procent,

sjuklöneperioden förkortades från 28 till 14

dagar och de begränsande reglerna för

kompletterande avtalsersättningar togs bort.

Kostnaderna för sjukförsäkringen ökar i takt

med att arbetskraften ökar och varierar även med

konjunktur och arbetslöshet. Antalet nybeviljade

förtidspensioner har också minskat något.

En utredning är under tillsättande som skall

fördjupa analysen av varför sjukfrånvaron och

utgifterna för sjukpenningen har förändrats över

tiden. Utredaren skall därutöver bl.a. klarlägga

sambanden mellan sjukförsäkringen och

förtidspensionssystemet samt belysa effekterna

för framtida förtidspensionering av stigande

sjukfrånvaro. Utredaren skall senast i maj år 2000

lämna förslag till konkreta åtgärder för att

minska sjukfrånvaron och för att reducera

utgifterna inom sjukförsäkringen.

För närvarande bereds inom Regeringskansliet

ett förslag om nya beräkningsregler,

Beräkningsunderlag för dagersättning -

sjukpenning, föräldrapenning m.m. (Ds

1999:19). I detta sammanhang kommer inkomna

remissyttranden att beaktas.

I förhållande till 1999 års ekonomiska

vårproposition har utgiftsramarna för år 2000

höjts med 5,6 miljarder kronor. Av dessa

förklaras cirka 1,5 miljarder kronor av den

tekniska justeringen med anledning av ändrade

ålderspensionsavgifter. Resterande del förklaras

huvudsakligen av de under året kraftigt ökade

utgifterna för sjukpenning.

Ramen för utgiftsområdet föreslås år 2000

uppgå till 92 470 miljoner kronor.

Utgiftsområde 11

Ekonomisk trygghet vid ålderdom

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Förslag

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

62 684

34 315

34 350

33 619

32 691

32 198

Utgiftsområdet omfattar folkpension för de

ålderspensionärer som saknar ATP och

pensionstillskott i form av ålderspension. Vidare

ingår ATP och folkpension i form av

efterlevandepension till vuxna, bostadstillägg till

pensionärer samt delpension. För år 1999 uppgår

anvisade medel enligt statsbudgeten till 34,3

miljarder kronor. Därav svarar ålderspensionerna

för ca 11,5 miljarder kronor,

efterlevandepensionen för ca 12,7 miljarder

kronor samt bostadstillägget till pensionärer för

ca 9,8 miljarder kronor.

Målet för utgiftsområdet är att ge ekonomisk

trygghet till äldre och efterlevande. Regeringen

anser att det är av stor vikt att ge de äldre en

ekonomisk trygghet som tillgodoser ett

grundläggande konsumtionsbehov och tillgång

till bostad med tillfredsställande standard.

I samband med omställningen till det nya

pensionssystemet har en rad utredningar som

berör utgiftsområdet tillsatts och genomförts,

bl.a. efterlevandepensionsutredningen,

utredningen av systemet för inkomstprövning av

bostadstillägg till pensionärer samt utredningen

av den övergångsvisa garantipensionen. Dessa

utredningar kommer under år 2000 och

kommande år att ligga till grund för ett flertal

förändringar som anpassar anslagen på

utgiftsområdet till övriga delar av det

reformerade ålderspensionssystemet. I samband

med att beslutet togs att införa det nya

ålderspensionssystemet beslutades även att

delpensionen skall avvecklas. I och med att

ålders-pension enligt de nya reglerna kommer att

utbetalas från och med år 2001 skall inga nya

delpensioner beviljas.

För att kompensera ekonomiskt utsatta

grupper för den höjning av högkostnadsskyddet

i läkemedelsförmånen som genomfördes under

1999 (prop. 1998/99:106) beslutades samtidigt

om en höjning av pensionstillsskottet med 509

kronor om året för en pensionär med fullt

pensionstillskott.

Jämfört med 1999 års anslagsnivå beräknas

utgifterna för år 2000 och framöver att minska

något, främst på grund av att andelen

pensionärer med ATP ökar och att färre

pensionärer därmed är berättigade till

pensionstillskott. Av samma anledning minskar

också utgifterna för bostadstillägg till

pensionärer.

I förhållande till vad som angavs för år 2000 i

1999 års ekonomiska vårproposition har dock

utgiftsområdet ökat med 173 miljoner kronor,

vilket beror dels på ovan nämnda höjning av

pensionstillskottet, dels på ett högre

basbeloppsantagande.

Ramen för utgiftsområdet föreslås år 2000

uppgå till 33 619 miljoner kronor.

Utgiftsområde 12

Ekonomisk trygghet för familjer och barn

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Förslag

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

35 910

39 896

40 893

44 756

47 915

48 243

Utgiftsområdet omfattar ekonomiskt stöd till

barnfamiljer, studiehjälp för gymnasiestuderande

som återfinns under utgiftsområde 15 och

bostadsbidrag som återfinns under

utgiftsområde 18. Stöden utgörs av allmänna

barnbidrag inklusive flerbarnstillägg och förlängt

barnbidrag, föräldraförsäkring inklusive

havandeskapspenning, underhållsstöd, bidrag till

kostnader för internationella adoptioner,

barnpension i form av folkpension och allmän

tilläggspension, vårdbidrag för

funktionshindrade barn och pensionsrätt för

barnår. För år 1999 uppgår anvisade medel enligt

statsbudget till 39,9 miljarder kronor, varav 16,7

miljarder kronor till allmänna barnbidrag, 14,8

miljarder kronor till föräldraförsäkringen, 2,5

miljarder kronor till underhållsstöd 20 miljoner

kronor till kostnader för internationella

adoptioner, 1 miljard kronor till barnpension, 1,8

miljarder kronor till vårdbidrag för

funktionshindrade barn och 3,1 miljarder kronor

till pensionsrätt för barnår.

Målen inom utgiftsområdet är att utjämna

levnadsvillkoren mellan familjer med och utan

barn, att stödja föräldrarnas möjligheter att

kombinera förvärvsarbete med föräldraskap samt

att lämna särskilt ekonomiskt stöd till familjer i

utsatta situationer.

Regeringen avser att tillsätta en särskild

utredare för att utreda utgiftsutvecklingen inom

underhållsstödet. Utredningen bör ske utifrån

ett samlat familjepolitiskt perspektiv. Syftet med

utredningen är att pröva om det är möjligt att

förändra bidragsgivningen i en riktning som

innebär att marginaleffekter minskar och att

fattigdomsfällorna blir färre samtidigt som den

fördelningspolitiska träffsäkerheten bibehålls.

Regeringen avser att föreslå ändrade regler för

utfyllnadsbidrag vid växelvis boende. Förslaget

beräknas ge minskade utgifter för

underhållsstödet med 50 miljoner kronor per år.

Förslaget beräknas kunna tillämpas för

underhållsstöd som avser tid efter den 30

september år 2000. Besparingen på anslaget år

2000 blir därmed 12,5 miljoner kronor.

För närvarande bereds inom Regeringskansliet

ett förslag om nya beräkningsregler,

Beräkningsunderlag för dagersättning -

sjukpenning, föräldrapenning m.m. (Ds

1999:19). I detta sammanhang kommer inkomna

remissyttranden att beaktas.

Regeringen föreslår förändringar i

föräldraförsäkringen som innebär att

förmånsnivån avseende föräldrapenning vid

flerbarnsfödsel för varje barn utöver det andra

barnet för de tillkommande 180

föräldrapenningdagarna utgår med belopp som

motsvarar förälderns sjukpenning. Förslaget

beräknas medföra ökade utgifter med en halv

miljon kronor år 2000.

Regeringen föreslår att barnbidraget höjs med

100 kronor per barn och månad fr.o.m. januari år

2000. Regeringen avser att år 2001 höja

barnbidraget med ytterligare 100 kronor. Fler-

barnstillägget höjs i motsvarande mån. Förslaget

beräknas medföra ökade utgifter med 2 175

miljoner kronor år 2000.

I förhållande till vad som angavs i den

ekonomiska vårpropositionen är det en ökning

med

1 288 miljoner kronor. Orsaken är bl.a. en

reviderad prognos för kostnaderna för

föräldraförsäkringen.

Ramen för utgiftsområdet föreslås år 2000

uppgå till 44 756 miljoner kronor.

Utgiftsområde 13

Ekonomisk trygghet vid arbetslöshet

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Förslag

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

37 331

33 939

33 463

30 573

28 466

28 273

Utgiftsområdet omfattar verksamheterna bidrag

till arbetslöshetsersättning samt bidrag till

lönegarantiersättning. Från anslaget Bidrag till

arbetslöshetsersättning täcks utgifterna även för

åtgärderna tillfällig avgångsersättning och

generationsväxling. Fram till den 30 september

1999 belastar utgifter för den s.k. aktivare

användningen av arbetslöshetsersättningen

anslaget. För år 1999 uppgår anvisade medel

enligt statsbudget till 33,9 miljarder kronor,

varav 32,8 miljarder kronor till

arbetslöshetsersättning och ca 1,1 miljard kronor

till lönegarantiersättning.

Målet för utgiftsområdet är att underlätta och

stimulera omställning och därigenom öka

flexibiliteten på arbetsmarknaden.

Prioriterade frågor under år 2000 är

fortfarande aktivitet och omställning under

arbetslöshet. En arbetsgrupp med uppgift att se

över vissa frågor inom arbetslöshetsförsäkringen

har tillsatts inom Näringsdepartementet.

Uppdraget skall redovisas senast den 28

september 1999. Arbetsgruppen har i uppdrag att

lämna förslag som säkerställer att arbetslösa

behandlas lika i likartade situationer.

Arbetsgruppen ser över reglerna om

skyldigheten att ta ett anvisat lämpligt arbete och

lämnar förslag till preciseringar av vad detta

innebär mot bakgrund av försäkringens

grundläggande krav på att stå till

arbetsmarknadens förfogande. Arbetsgruppen

analyserar vidare hur arbetsförmedlingens

kontrollfunktion fungerar och föreslår

förbättringar som kan behövas. I uppdraget ingår

också att se över tillsynen av

arbetslöshetsförsäkringen. Regeringen avser att

under år 2000 lämna förslag till riksdagen om

ändringar.

Utgiftsnivån påverkas primärt av den öppna

arbetslösheten vad gäller utgifterna för

arbetslöshetsersättningen och av antalet

konkurser vad gäller utgifterna för

lönegarantiersättningen. Den minskande

arbetslösheten har medfört att utgifterna under

utgiftsområdet sjunkit under det senaste året.

Prognoserna för den öppna arbetslösheten har

successivt reviderats ned. Däremot beräknas

utgifterna inte minska proportionellt med

arbetslösheten. En orsak är att den statliga

ålderspensionsavgiften, som belastar anslag A1

Bidrag till arbetslöshetsersättning har höjts med

0,7 miljarder kronor. En annan orsak kan vara att

de som i störst utsträckning lämnar arbetslöshet

är arbetslösa med låg eller ingen ersättning.

Därtill är beräkningsmetoderna nya och

förbättrade. De beräknade utgifterna för

utgiftsområdet har reviderats ned i förhållande

till beräkningen i 1999 års ekonomiska

vårproposition med 81 miljoner kronor. De

beräknade utgifterna för utgiftsområdet har

reviderats ned med 1 344 miljoner kronor för år

2000, med 1 810 miljoner kronor för år 2001 och

med 1 296 miljoner kronor för år 2002.

Från anslaget Bidrag till lönegarantiersättning

betalas utgifter för lönegarantiersättning.

Ramen för utgiftsområdet föreslås år 2000

uppgå till 30 573 miljoner kronor.

Utgiftsområde 14

Arbetsmarknad och arbetsliv

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Förslag

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

47 668

47 971

48 796

46 130

46 251

46 642

Utgiftsområdet omfattar

arbetsmarknadspolitiska åtgärder,

Arbetsmarknadsverket, Arbetarskyddsstyrelsen

och ytterligare ett antal myndigheters förvaltning

samt forskning och utveckling på

arbetsmarknads- och arbetslivsområdet.

Området omfattar även merkostnadsersättning

till Samhall AB:s verksamhet, vissa utgifter för

jämställdhetspolitiska frågor samt statliga

arbetsgivarfrågor. För år 1999 uppgår anvisade

medel enligt statsbudget till 48,0 miljarder

kronor, varav ca 34,4 miljarder kronor till

arbetsmarknad, 5,4 miljarder kronor till

arbetslivsfrågor, 0,03 miljarder kronor till

jämställdhetsfrågor och 8,1 miljarder kronor till

statliga arbetsgivarfrågor.

Målen för arbetsmarknadspolitiken är att öka

flexibiliteten på arbetsmarknaden, bryta de

obalanser som finns på olika delarbetsmarknader

liksom könsuppdelningen på arbetsmarknaden,

hjälpa personer med särskilda behov och

förebygga permanent utslagning från arbetslivet.

Målet för arbetslivspolitiken är en god och

utvecklande arbetsmiljö, jämställdhet mellan

kvinnor och män samt ett artbetsliv som präglas

av integrering och mångfald.

Inom utgiftsområdet prioriteras under år 2000

även fortsättningsvis dels åtgärder för att

förbättra arbetsmarknadens funktionssätt och på

så sätt bidra till en ökad sysselsättning, dels

åtgärder för att förbättra effektiviteten och

träffsäkerheten i stödformer som riktas till

arbetshandikappade kvinnor och män. Som ett

led i arbetet med att förenkla det

arbetsmarknadspolitiska regelverket presenterar

regeringen en ny struktur. Regeringen avser att

återkomma med ett utförligt förslag till

riksdagen under våren år 2000.

I syfte att motverka flaskhalsar på

arbetsmarknaden och förstärka

arbetsförmedlingarnas arbete med

företagskontakter disponerar

Arbetsmarknadsstyrelsen (AMS) 850 miljoner

kronor för tillfälliga personalförstärkningarna vid

arbetsförmedlingar och arbetsmarknadsinstitut

under 1999. I takt med den förbättrade

situationen på arbetsmarknaden bör dessa medel

reduceras. För år 2000 föreslår regeringen att

AMS disponerar 700 miljoner kr.

I förhållande till vad som angavs 1999 års

ekonomiska vårproposition har ramen för

utgiftsområdet för år 2000 reviderats upp med

657 miljoner kronor, vilket i huvudsak förklaras

av ändrade beräkningar av statliga

ålderspensioner samt en ökning av anslaget A 4

Europeiska socialfonden m.m.

Ramen för utgiftsområdet föreslås år 2000

uppgå till 46 130 miljoner kronor.

Utgiftsområde 15

Studiestöd

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Förslag

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

21 919

22 355

19 820

20 981

24 533

24 833

Utgiftsområdet omfattar utgifter för studiehjälp

till gymnasiestuderande i form av studiebidrag,

inackorderingtillägg m.m. och studiemedel samt

olika former av vuxenstudiestöd. För år 1999

uppgår anvisade medel enligt statsbudgeten till

22,4 miljarder kronor, varav studiemedel 10

miljarder kronor, särskilt utbildningsbidrag 7

miljarder kronor och särskilt vuxenstudiestöd

(svux och svuxa) 2 miljarder kronor.

Studiestödet är en viktig del av

utbildningspolitiken och skall bidra till att de

övergripande målen för området uppnås.

Studiestödet skall verka rekryterande och

därmed bidra till ett högt deltagande i

utbildningar samt ha en utjämnande verkan

mellan individer och grupper inom befolkningen

och därmed bidra till ökad social rättvisa.

Prioriterat under budgetperioden 2000 - 2002

är en höjning av studiehjälpen med 100 kronor

per månad från år 2000 och ytterligare 100

kronor från år 2001.

I förhållande till den tidigare beräknade ramen

för år 2000 föreslås en minskning med 1 155

miljoner kronor, beroende på en förändrad

avräkningsprincip för skatter på studiestöd.

Utgiftsramen påverkas också av att utgifterna för

statliga ålderspensionsavgifterna ökar med 294

miljoner kronor, samt en förväntat något lägre

efterfrågan på vuxenstudiestöd

Regeringen kommer senare under hösten att

lämna förslag om ett reformerat sammanhållet

studiestödssystem som avses träda i kraft under

år 2001.

Budgetförslaget för år 2000 utgår vidare från

den pågående utbildningssatsningen inom

vuxenutbildningen och den utbyggnad av

högskolan som regeringen presenterade i den

ekonomiska vårpropositionen (se utgiftsområde

16). Detta innebär att volymen successivt ökar

vad gäller studiemedel.

Ramen för utgiftsområdet föreslås år 2000

uppgå till 20 981 miljoner kronor.

Utgiftsområde 16

Utbildning och universitetsforskning

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Förslag

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

27 737

29 130

30 086

32 573

36 628

38 956

Utgiftsområdet omfattar skola och barnomsorg,

vuxenutbildning, kvalificerad yrkesutbildning,

högskoleutbildning och forskning samt centrala

myndigheter inom Utbildningsdepartementets

ansvarsområde. För år 1999 uppgår anvisade

medel enligt statsbudgeten till 29,1 miljarder

kronor, varav 6,8 miljarder kronor avser

barnomsorg, skola och vuxenutbildning, 19,5

miljarder kronor avser utbildning och forskning

vid universitet och högskolor samt 2,2 miljarder

kronor avser forskning.

I beräkningen av ramen för utgiftsområdet har

ekonomiskt utrymme avsatts för att fr.o.m. 2001

stegvis genomföra en allmän förskola och en

maxtaxa inom förskoleverksamhet och

skolbarnomsorg.

Antalet platser i kunskapslyftet ligger i stort

kvar på samma nivå som år 1999 fram till och

med första halvåret 2002. Detta innebär att den

tidigare planerade utbyggnaden inte kommer till

stånd. Under andra halvåret 2002 fortsätter

kunskapslyftet på en lägre nivå. Regeringen avser

att under år 2000 återkomma till riksdagen, efter

det att underlag inhämtats från den

parlamentariska kunskapslyftskommittén,

beträffande perioden efter år 2002.

Genom att den tidigare planerade

utbyggnaden av kunskapslyftet inte genomförs

kan besparingen om 1,1 miljarder kronor inom

Utbildningsdepartementets område tas ut fr.o.m.

år 2000, delvis inom utgiftsområde 15

Studiestöd, delvis inom utgiftsområde 16

Utbildning och universitetsforskning.

Regeringen aviserade i 1999 års ekonomiska

vårproposition att utbyggnaden av grundutbild-

ningen vid universitet och högskolor skulle

fortsätta efter år 2000. Medel beräknades för 10

000 nya högskoleplatser fr.o.m. den 1 juli 2001

samt ytterligare 10 000 platser fr.o.m. den 1 juli

2002. Regeringen lämnar i denna proposition

förslag till fördelning av nya platser inom den

ekonomiska ram som angavs i den ekonomiska

vårpropositionen. Den huvudsakliga delen av

platserna läggs på de naturvetenskapliga och

tekniska utbildningsområdena. Vidare föreslås

viss del av platserna läggas på medicinsk- och

vårdutbildning samt humanistisk och

samhällsvetenskaplig utbildning. Särskilt

uppmärksammas behovet av utbildning inom IT-

området och gränsöverskridande utbildningar

mellan de nämnda områdena.

Satsningen på forskning och forskarutbildning

fortsätter för att bidra till en hög kunskaps- och

kompetensnivå i samhället. I 1999 års

ekonomiska vårproposition aviserades stärkta

resurser till anslagen för grundforskning och

forskarutbildning om totalt 779 miljoner kronor

för perioden 2000-2002. Regeringen lämnar i

denna propostion förslag till fördelning av en

mindre del av dessa medel, främst till de nya

universiteten i Karlstad, Växjö och Örebro. Hur

resterande del av tillskotten skall disponeras

kommer att redovisas i den forskningspolitiska

propositionen som regeringen avser lämna till

riksdagen under år 2000.

Ramen för utgiftsområdet för år 2000 har ökat

främst med anledning av den tekniska

justeringen avseende ändrad finansieringsprincip

för de statliga avtalsförsäkringarna (1 590

miljoner kronor) samt med anledningen av

satsningen på skolor i storstadsområden (45

miljoner kronor).

Ramen för utgiftsområdet föreslås år 2000

uppgå till 32 573 miljoner kronor.

Utgiftsområde 17

Kultur, medier, trossamfund och fritid

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Förslag

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

7 342

7 453

7 576

7 570

7 672

7 858

Utgiftsområdet omfattar kultur och medier, stöd

till folkbildning, ungdomsfrågor samt folkrörelse

och idrottsfrågor. För år 1999 uppgår anvisade

medel enligt statsbudgeten till 7,5 miljarder

kronor, varav 4,3 miljarder kronor hänför sig till

kulturområdet.

De viktigaste målen på området är att värna

yttrandefrihet, delaktighet i kulturlivet, främja

kulturell mångfald och förnyelse, bevara och

bruka kulturarvet, främja bildningssträvanden,

främja ungdomars levnadsvillkor och delaktighet

samt uppmuntra medborgarnas engagemang i

olika typer av folkrörelser och föreningar.

Inom utgiftsområdet prioriteras under år 2000

bl.a. fortsatta insatser för att litteraturen och

läsandet skall stärkas, att konstnärernas villkor

skall förbättras samt insatser för kulturarvets

demokratiska funktioner och industrisamhällets

kulturarv. Värdefull svensk filmproduktion skall

upprätthållas och utvecklas och en bred

spridning och visning av svensk film skall

främjas. Arbetet inom arkitektur, formgivning

och design är fortsatt prioriterat. Kulturen som

utvecklingsfaktor och mediefrågorna lyfts fram.

Mål och inriktning för dels en nationell

ungdomspolitik, dels en nationell idrottspolitik

har lagts fram och kommer prioriteras i det

fortsatta arbetet.

Folkbildningen tillförs 10 miljoner kronor

engångsvis år 2000.

Ramen för utgiftsområdet föreslås år 2000

uppgå till 7 570 miljoner kronor.

Utgiftsområde 18

Samhällsplanering, bostadsförsörjning och

byggande

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Förslag

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

22 371

20 503

18 296

15 592

12 282

11 718

Utgiftsområdet omfattar plan-, bygg- och bo-

stadsväsendet, geotekniska frågor, länsstyrelser-

na, lantmäteriverksamhet samt stöd till ekologisk

omställning och utveckling. För år 1999 uppgår

anvisade medel enligt statsbudgeten till 20,5 mil-

jarder kronor.

Målet för utgiftsområdet är att skapa förut-

sättningar för alla att leva i goda bostäder till

rimliga kostnader och i en stimulerande och

trygg miljö inom ekologiskt hållbara ramar samt

under jämlika och värdiga levnadsförhållanden.

Vidare skall ekologisk hållbarhet vara grunden

för planering och byggande. Stöd till

kommunerna för investeringsprogram skall bidra

till omställningen till ett hållbart samhälle.

Prioriterat inom området är arbetet med att

stödja utvecklingen mot ekologisk hållbarhet.

Vidare skall fortsatta insatser göras för ett miljö-

och hälsoriktigt byggande och boende. Arbetet

med olika insatser för att sänka

boendekostnaderna och för att undanröja

hindren för ett ökat bostadsbyggande skall

fortsätta. Lantmäteriverket skall fortsätta arbetet

med att säkerställa ekonomisk balans och en

rationell fastighetsbildning.

Utgifterna för räntebidrag fortsätter att mins-

ka de närmaste åren om den nuvarande ränteni-

vån består. På längre sikt kommer utgifterna

dock att öka i takt med att nya bidragsärenden

tillkommer.

Förlusterna inom kreditgarantisystemet för

bostäder bedöms ha kulminerat och väntas i

framtiden bli lägre än vad som beräknats i 1999

års ekonomiska vårproposition under

förutsättningen att det prognostiserade

ränteläget består. Bedömningen grundas på en ny

prognosmodell som under året arbetats fram av

Bostadskreditnämnden.

Införandet av det av riksdagen beslutade bi-

draget till bostadsinvesteringar som främjar

ekologisk hållbarhet senareläggs med ett år till år

2001. Senareläggningen skall ses i kombination

med föreslagen utsträckning av lokala investe-

ringsprogram för ekologisk hållbarhet med ett

år.

Det statliga räntestödet för reparation och un-

derhåll (RBF-stöd) betalas inte ut år 2000.

Ytterligare kommuner har under våren 1999

fått statsbidrag inom ramen för regeringens sats-

ningar på lokala investeringsprogram. De insat-

ser som ges stöd bedöms medföra påtagliga ef-

fekter på miljön och dessutom leda till nya

arbetstillfällen, framför allt i bygg- och anlägg-

ningssektorn. Enligt uppskattningar från kom-

munerna skapas brutto totalt ca 11 500 årsarbe-

ten åren 1998 2001 genom de beslut som hittills

fattats.

Tidsperioden för de lokala investeringsprog-

rammen har utsträckts genom att medlen för pe-

rioden 1999 2001 förskjutits med sammanlagt

1,2 miljarder kronor till år 2002. Därmed beräk-

nas ca 40 kommuner per år få stöd för lokala in-

vesteringsprogram.

Byggandet och förvaltningen av byggnader

skall utvecklas för ökad resurseffektivitet och

kretsloppslösningar. Byggforskningen har därför

fått en förstärkning med 50 miljoner kronor per

år under treårsperioden genom en motsvarande

neddragning på anslaget lokala investeringsprog-

ram. Från byggforskningen tas 13 miljoner från

och med år 2000 eftersom ansvaret för

verksamheten vid Institutionen för byggd miljö

förs över till Högskolan i Gävle.

Regeringen föreslår att fler ges möjlighet att få

stöd till åtgärder mot fukt och mögel. Detta sker

genom att lånesjälvrisken tas bort.

Minskningen av ramen för år 2000 med

knappt 0,7 miljarder kronor jämfört med den

ekonomiska vårpropositionen, förklaras främst

av en minskning av anslaget för

Bostadskreditnämndens garantiverksamhet.

Ramen för utgiftsområdet föreslås år 2000

uppgå till 15 592 miljoner kronor.

Utgiftsområde 19

Regional utjämning och utveckling

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Förslag

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

3 437

2 743

3 976

3 310

3 837

3 094

Utgiftsområdet omfattar bl.a. olika former av

regionalpolitiska företagsstöd och medel som

länsstyrelserna och självstyrelseorganen samt

Närings- och teknikutvecklingsverket förfogar

över för regional projektverksamhet samt en del

av medfinansieringen av EG:s

strukturfondsprogram. Vidare ingår även medel

för utbetalningar från EG:s regionalfond samt

medel för Glesbygdsverket och Statens institut

för regionalforskning. För år 1999 uppgår

anvisade medel enligt statsbudgeten till 2 743

miljoner kronor, varav 950 miljoner kronor på

anslaget för Allmänna regionalpolitiska åtgärder

och 782 miljoner kronor för utbetalning från

EG:s regionalfond, perioden 1995-1999.

Målet för regionalpolitiken är att den skall

skapa förutsättningar för uthållig ekonomisk

tillväxt, rättvisa och valfrihet så att likvärdiga

levnadsvillkor skapas för medborgarna i hela

riket. Målet för utgiftsområdet är att

verksamheten främst skall underlätta för

näringslivet i regionalpolitiskt prioriterade

områden att utvecklas så att det bidrar till att

uppfylla målet för regionalpolitiken.

Utgiftsområdet benämns ofta den "lilla"

regionalpolitiken.

Den "stora" regionalpolitiken omfattar

åtgärder med regionalpolitisk betydelse inom

andra politikområden. Denna politik är

sammantaget av avgörande betydelse för den

regionala utvecklingen.

Inom utgiftsområdet prioriteras under år 2000

även fortsättningsvis arbetet med att öka

samordningen av och effektiviteten i åtgärderna

för utjämning och tillväxt i de regionalpolitiskt

utsatta regionerna samt att förstärka de

regionalpolitiska åtgärderna inom den "stora"

regionalpolitiken. Dessutom kommer

avslutningen av nuvarande strukturfondsperiod

att prioriteras för att Sverige bl.a. skall

tillgodogöra sig återflödet från EG:s

strukturfonder fullt ut. Vidare kommer vikt att

läggas vid framtagandet och starten av de nya

strukturfondsprogrammen samt att införa en

organisation som fungerar effektivt vid

programperiodens början, som omfattar

perioden 2000-2006. Genomförandet av

tillväxtavtalen inom den regionala

näringspolitiken innebär att tillgängliga

tillväxtfrämjande resurser bl.a. inom

regionalpolitiken och i EG:s

strukturfondsprogram, samordnas för att

därigenom ge en större effekt på tillväxt och

sysselsättning. Vidare skall den parlamentariska

kommitté som tillsatts av regeringen lämna

förslag senast den 31 augusti år 2000 om den

framtida inriktningen och utformningen av den

svenska regionalpolitiken.

I 1999 års ekonomiska vårproposition

bedömde regeringen att medelsramen för år 2000

skulle uppgå till 2 675 miljoner kronor.

Regeringen bedömer nu att medelsramen skall

uppgå till 3 310 miljoner kronor, huvudsakligen

beroende på att ett nytt anslag som redovisar

utbetalningarna från Europeiska regionala

utvecklingsfonden avseende programperioden

2000 2006 föreslås upprättas.

Ramen för utgiftsområdet föreslås år 2000

uppgå till 3 310 miljoner kronor.

Utgiftsområde 20

Allmän miljö- och naturvård

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Förslag

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

1 372

1 577

1 759

1 721

1 830

2 020

Utgiftsområdet omfattar frågor rörande

biologisk mångfald och naturvård, sanering och

återställning av förorenade områden, vatten- och

luftvård, avfallsfrågor, bilavgasfrågor,

miljöskydd, miljö- och kretsloppsforskning,

kemikaliekontroll, strålskydd och

säkerhetsfrågor kopplade till kärnkraften samt

internationellt miljösamarbete. För år 1999

uppgår anvisade medel enligt statsbudget till 1,6

miljarder kronor, varav 1,4 miljarder kronor till

miljövård och 0,2 miljarder till strålskydd och

kärnsäkerhet.

Målen för utgiftsområdet är att skydda männi-

skors hälsa, bevara den biologiska mångfalden,

främja en långsiktigt god hushållning med natur-

resurser samt att skydda natur- och kulturland-

skap.

Till grund för det fortsatta miljöarbetet ligger

miljöbalken som trädde i kraft den 1 januari

1999. En viktig utgångspunkt är också den nya

strukturen för miljöarbetet med de 15 nationella

miljökvalitetsmålen, som riksdagen antog våren

1999 (prop. 1997/98:145, bet. 1998/99:MJU6,

rskr. 1998/99:183). För att uppnå miljökvali-

tetsmålen avser regeringen återkomma till riks-

dagen med förslag till nya delmål och åtgärds-

strategier samt samhällsekonomiska

konsekvensanalyser under hösten år 2000.

Inom utgiftsområdet prioriterar regeringen

under år 2000 bevarandet av biologisk mångfald

genom kraftigt ökat skydd av värdefulla

naturområden, främst skogsområden,

miljöforskning, sanering och återställande av

förorenade områden samt arbetet med

miljöfrågor inom EU.

I enlighet med vad som angavs i 1999 års eko-

nomiska vårproposition föreslår regeringen att

skyddet av värdefulla naturområden ytterligare

förstärks. Detta omfattar bevarandet av den

biologiska mångfalden genom att medel för

ytterligare markinköp anslås, samt

upprätthållande av en tillräcklig nivå på

verksamheten med kalkning av försurade sjöar

och vattendrag. I förhållande till den ekonomiska

vårpropositionens förslag föreslås att resurserna

för kalkning förstärks med ytterligare 20

miljoner kronor, i avvaktan på re-missbehandling

av Naturvårdsverkets nationella plan för

kalkning av sjöar och vattendrag. Vidare föreslås

anslagen för sanering och återställning av

förorenade mark- och vattenområden öka.

Regeringen föreslår också i enlighet med vad

som angavs i den ekonomiska vårpropositionen

att en förstärkning för utgiftsområdet görs avse-

ende miljöforskning och då framför allt för mil-

jöeffektforskning och miljötoxikologisk forsk-

ning. Denna forskning bidrar bl.a. med underlag

för miljökvalitetsnormer som kan införas med

stöd av miljöbalken. Vidare föreslås engångsvis

för år 2000 ett nytt anslag för Investeringsbidrag

för främjande av omställning i ekologisk hållbar

riktning.

Ramen för utgiftsområdet föreslås år 2000

uppgå till 1 721 miljoner kronor.

Utgiftsområde 21

Energi

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Förslag

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

867

1 681

1 246

1 446

1 921

1 738

Utgiftsområdet omfattar insatser för omställning

och utveckling av energisystemet samt insatser

för att främja utvecklingen av effektiva

energimarknader. För år 1999 uppgår anvisade

medel enligt statsbudget till 1,7 miljarder kronor,

varav 0,1 miljarder kronor till omställning och

utveckling av energisystemet.

De viktigaste målen inom utgiftsområdet är

att på kort och lång sikt trygga tillgången till el

och annan energi på konkurrenskraftiga villkor

för att främja en god ekonomisk och social

utveckling i Sverige, att skapa villkor för en

effektiv energianvändning och en

kostnadseffektiv svensk energiförsörjning med

låg negativ påverkan på hälsa, miljö och klimat

samt att underlätta omställningen till ett

ekologiskt uthålligt samhälle.

Inom utgiftsområdet prioriteras under år 2000

den fortsatta satsningen på det energipolitiska

programmet som har beslutats av riksdagen

(prop. 1996/97:84, bet. 1996/97:NU12, rskr.

1996/97:272). Satsningen uppgår till totalt

9 miljarder kronor och löper fram t.o.m. år 2004.

Merparten av åtgärderna avser insatser för att

genom forskning, utveckling och demonstration

kraftigt sänka kostnaderna för ny och effektivare

teknik. Målet är att under de närmaste tio till

femton åren öka el- och värmeproduktionen från

förnybara energikällor och utveckla

kommersiellt lönsam teknik och

energieffektivisering. En första utvärdering av

det energipolitiska programmet har skett och de

huvudsakliga slutsatserna redovisas i bilagan för

utgiftsområde 21.

Enligt riktlinjerna för energipolitiken skulle en

reaktor i Barsebäcksverket ställas av före den 1

juli 1998. Regeringsrätten beslöt den 14 maj 1998

att inhibera regeringens beslut om avställning av

den första reaktorn i avvaktan på ett rättsligt

avgörande. Den 16 juni 1999 meddelade

regeringsrätten att regeringens beslut skall stå

fast. Rätten att driva kärnkraftsreaktorn

Barsebäck 1 skall emellertid inte upphöra förrän

vid utgången av november 1999. Den andra

reaktorn i Barsebäck skall ställas av före den 1

juli 2001. Ett villkor för stängningen av den

andra reaktorn i Barsebäck är dock att bortfallet

av elproduktion kan kompenseras genom

tillförsel av ny elproduktion och minskad

användning av el. Det energipolitiska

programmet innehåller därför åtgärder för att

under en femårsperiod stimulera användningen

av förnybara energislag samt en effektivare

energianvändning.

Leveranskoncessionssystemet för el upphör

den 1 november 1999. Som en följd av detta

avsätts 250 miljoner kronor för år 2000 för att

under en övergångsperiod täcka kostnaderna för

stöd till leverantörerna av småskalig

elproduktion. Regeringen avser att presentera en

långsiktig lösning för de småskaliga

leverantörerna under år 2000.

I förhållande till det beräknade beloppet för år

2000 i 1999 års ekonomiska vårproposition ökar

därmed ramen med 250 miljoner kronor.

Det har gjorts en omfördelning i tiden av

anslagsbelopp. Sammanlagt 420 miljoner kronor

har förts bort som indragning under åren 1999

och 2000, medan utgiftsområdets anslagsvolym

för vart och ett av åren 2001 och 2002 utökas

med 210 miljoner kronor.

Ramen för utgiftsområdet föreslås år 2000

uppgå till 1 446 miljoner kronor.

Utgiftsområde 22

Kommunikationer

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Förslag

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

27 348

25 501

25 580

25 532

25 168

25 534

Utgiftsområdet omfattar väghållning och

banhållning, vägtrafik och järnvägstrafik, sjöfart,

luftfart, postbefordran, telekommunikationer

och övergripande informationsteknikfrågor. I

utgiftsområdet ingår även sektorsforskning och

miljöfrågor. För år 1999 uppgår anvisade medel

enligt statsbudget till 25,5 miljarder kronor,

varav 22,9 miljarder kronor till väg och järnväg.

Målet för transportpolitiken skall vara att

säkerställa en samhällsekonomiskt effektiv och

långsiktigt hållbar transportförsörjning för

medborgarna och näringlivet i hela landet. Målet

består av delmålen: ett tillgängligt

transportsystem, en hög transportkvalitet, en

säker trafik, en god miljö och en positiv regional

utveckling.

Ett annat mål är att enskilda och myndigheter

i hela landets olika delar skall ha tillgång till

effektiva telekommunikationer samt att det skall

finnas en posttjänst av god kvalitet i hela landet

så att alla kan ta emot brev och paket.

Regeringen konstaterar att

trafiksäkerhetsmålet till år 2000 om högst 400

dödade personer i trafiken inte torde uppnås.

Inom utgiftsområdet prioriteras under år 2000

det fortsatta arbetet med att förbättra

trafiksäkerheten. Som en följd av svårigheterna

att uppnå trafiksäkerhetsmålet kommer ca 400

miljoner kronor per år under åren 1999-2003

omfördelas från Vägverkets administration och

sektorsuppgifter till fysiska

trafiksäkerhetsåtgärder. Regeringen har under

våren 1999 presenterat ett program med 11

punkter för ökad trafiksäkerhet. Prioriterat är

även åtgärder för att upprätthålla standarden på

vägnätet och att inhämta delar av eftersläpat

underhåll. Även åtgärder som bidrar till ett

ekologiskt hållbart transportsystem och ett

trafiksystem anpassat till de funktionshindrades

behov prioriteras.

Infrastrukturens betydelse för tillväxt

understryks tydligt i de utkast till tillväxtavtal

som lämnats till regeringen under våren. Det är

därför regeringens uppfattning att det är

väsentligt att kunna genomföra de fastställda 10-

åriga infrastrukturplanerna, dock med viss

tidsförskjutning.

Regeringen anser att staten har en roll vad

gäller informationsteknik när det gäller

tillgänglighet, regelverk, förutsättningen för god

konkurrens samt utbildning och kompetens.

Regeringen avser att fortlöpande ta initiativ inom

området och även att återkomma i den IT-

proposition som planeras till början av år 2000.

Den 1 juli 1999 började Rikstrafiken sin

verksamhet. Den nya myndigheten skall bl.a.

verka för utveckling och samordning av den

inter-regionala kollektiva persontrafiken.

Rikstrafiken skall också svara för statens

upphandling av interregional kollektivtrafik som

är transportpolitiskt motiverad som inte

upprätthålls i trafikhuvudmännens regi och där

det saknas förutsättningar för kommersiell drift.

Ramen för utgiftsområdet föreslås år 2000

uppgå till 25 532 miljoner kronor.

Utgiftsområde 23

Jord- och skogsbruk, fiske med anslutande

näringar

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Förslag

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

11 836

11 974

12 229

9 726

13 969

14 121

Utgiftsområdet omfattar jordbruk och

trädgårdsnäring, fiske, rennäring, djurskydd och

djurhälsovård, livsmedelskontroll, viss utbildning

och forskning samt skogsnäring. För år 1999

uppgår anvisade medel enligt statsbudget till 12

miljarder kronor, varav ca 60 procent av beloppet

finansieras av EG-budgeten. Merparten av EG-

stödet avser obligatoriska åtgärder såsom

arealersättning, djurbidrag, intervention och

exportbidrag vilka helt finansieras av EG-

budgeten. Därtill kommer delfinansierade stöd

och ersättningar som förutsätter nationell

medfinansiering. Till dessa hör miljöersättningar,

stöd till mindre gynnade områden och

strukturstöd.

Utgiftsområdet domineras av EG:s

gemensamma jordbrukspolitik vars mål

formuleras i EG-fördraget.

De viktigaste målen för utgiftsområdet är en

reformerad gemensam jordbrukspolitik och

fiskeripolitik, en hållbar livsmedelproduktion för

ökad miljöanpassning, sysselsättning, regional

balans och uthållig tillväxt, en produktion av

säkra livsmedel av hög kvalitet och en

förstärkning av konsumentperspektivet, ett gott

djurskydd och ett gott hälsotillstånd bland djur i

människans tjänst samt ett värnande av

jordbrukets natur- och kulturmiljövärden och en

minimering av jordbrukets negativa

miljöpåverkan.

Inom utgiftsområdet prioriteras under år 2000

konkurrenskraftig miljö- och

djurskyddsanpassad livsmedelsproduktion till

nytta för konsumenterna, reformering av den

gemensamma jordbrukspolitiken med fortsatt

marknadsanpassning och implementering av det

nya landsbygdsprogrammet, förberedelse inför

reformeringen av den gemensamma

fiskeripolitiken och implementering av det nya

strukturfondsprogrammet på fiskets område

samt säkra livsmedel och andra åtgärder för att

stärka konsumentperspektivet inom

livsmedelsområdet. Vidare prioriteras en

förbättrad djurtillsyn och gott hälsotillstånd

bland djur i människans tjänst samt forskning

och utveckling, bl.a. inom området växtgenetiska

resurser.

Utgiftsområdesramen för år 2000 minskar

jämfört med den beräkning som gjordes i 1999

års ekonomiska vårproposition. Minskningen

föranleds framför allt av att utbetalningen av

arealersättningarna fr.o.m. år 2000 förskjuts från

november till januari året efter.

Ramen för utgiftsområdet föreslås år 2000

uppgå till 9 726 miljoner kronor.

Utgiftsområde 24

Näringsliv

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Förslag

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

2 777

2 898

3 313

2 983

3 019

2 934

Utgiftsområdet omfattar verksamheterna

näringspolitik, teknologisk infrastruktur,

konkurrensfrågor, teknisk forskning, och

utveckling, utrikeshandel, export och

investeringsfrämjande, konsumentfrågor och

övriga åtaganden. För år 1999 uppgår anvisade

medel enligt statsbudgeten till 2,9 miljarder

kronor, varav 0,8 miljarder kronor till

näringspolitik, 0,2 miljarder kronor till

teknologisk infrastruktur, 0,1 miljarder kronor

till konkurrensfrågor, 0,7 miljarder kronor till

teknisk forskning och utveckling, 0,6 miljarder

kronor till rymdverksamhet, 0,4 miljarder

kronor till utrikeshandel, export- och

investeringsfrämjande samt 0,1 miljarder kronor

till konsumentfrågor.

Några av de viktigaste målen inom

utgiftsområdet är att förbättra förutsättningarna

för företagande och entrepenörskap och att

stärka drivkrafterna för ökad tillväxt och

sysselsättning, att bidra till ökad kunskap och

kompetens i näringslivet för att stimulera tillväxt

och förnyelse, att verka för väl fungerande

marknader och effektiv konkurrens och att

konsumenterna skall ha en stark ställning på

marknaden samt sådana konsumtions- och

produktionsmönster som bidrar till en långsiktig

hållbar utveckling.

Ökad tillväxt förutsätter både att Sverige får

fler företag och att de företag som redan finns

kan växa. Framförallt små och medelstora

företag är centrala för en ökad tillväxt och

sysselsättning. Ett tillväxtfrämjande skattesystem

är också avgörande för att gynna företagande och

expansion.

Regelförenklingsarbetet har under året

intensifierats genom bl.a. inrättandet av

SimpLex-gruppen i regeringskansliet. Företagens

uppgiftsbörda till myndigheter skall minskas och

myndigheters information och service skall

förbättras. En översyn av de statliga insatserna

för fler och växande företag har inletts, varav en

effektivare kapitalförsörjning för små- och

medelstora företag är en viktig del. Ett uppdrag

har getts till Konkurrensverket och

Statskontoret för att analysera hur

konkurrensförhållandena utvecklats under 1990-

talet både i den privata och den offentliga

sektorn att ta fram förslag som stärker

konkurrensen och konsumenternas ställning.

Inom utgiftsområdet prioriteras under år 2000

insatser avseende små- och medelstora företag.

Behovet av att undanröja hinder och genomföra

förenklingar för dessa företag är centralt.

Inom utgiftsområdet avsätts resurser för att

säkerställa och utveckla tillgången på teknik- och

kunskapsöverföring från bl. a. högskolorna till

små- och medelstora företag. Vidare fortsätter

det tidigare aviserade programmet för

småföretagsutveckling (prop. 1995/96:222)

genom att 180 miljoner kronor uppförs på ett

särskilt anslag år 2000.

Regeringen har också avsatt medel för att

främja särskilt de små och medelstora företagens

handel. Vidare avser regeringen att göra särskilda

exportsatsningar på IT, teknikutveckling och

miljöområdet och att förstärka svenska företags

position i Östersjöregionen och att förbättra

förutsättningarna för svenska företags deltagande

i utvecklingen av regionens näringsliv.

Regeringen har också avsatt exportfrämjande

medel för att främja miljöexport.

Ramen för utgiftsområdet föreslås år 2000

uppgå till 2 983 miljoner kronor.

Utgiftsområde 25

Allmänna bidrag till kommuner

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Förslag

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

96 784

103 525

102 533

97 667

101 872

101 792

Utgiftsområdet omfattar merparten av statens

bidrag till kommuner och landsting. För år 1999

uppgår anvisade medel enligt statsbudgeten till

103,5 miljarder kronor, varav 78,7 miljarder

kronor till generellt statsbidrag, 21,3 miljarder

kronor till statligt utjämningsbidrag, 2,6

miljarder kronor till ett tillfälligt bidrag till

kommuners och landstings skatteinkomster år

1997 och ca 1 miljard kronor till särskilda

insatser i vissa kommuner och landsting.

Målet för utgiftsområdet är att så långt som

möjligt skapa goda och likvärdiga ekonomiska

förutsättningar för kommunerna och landstingen

att uppnå de nationella målen inom olika

verksamheter. De höjda statsbidragen syftar till

att underlätta för kommuner och landsting att

klara det lagstadgade kravet om ekonomisk

balans år 2000 och samtidigt ge utrymme för

fortsatta satsningar inom de prioriterade

områdena skola, vård och omsorg.

Riksdagen har beslutat om tillskott till

kommuner och landsting under åren 1997 till

1999 om sammanlagt 16 miljarder kronor.

Regeringen föreslår för år 2000 att statsbidraget

skall öka med ytterligare 4 miljarder kronor.

Samtidigt minskas det generella statsbidraget

med 4,8 miljarder kronor till följd av regeringens

förslag till skattereform. Denna innebär bl.a. en

reducering av avdragsrätten för allmän

pensionsavgift vilket ökar kommunernas och

landstingens skatteintäkter med motsvarande

belopp. Utgiftsområdesramen år 2000 påverkas

också av regleringar till följd av regeringens

förslag om förändrad fordonsskatt för bussar

och förändringar i utjämningsbidraget till följd

av skattereformen.

Riksdagen har beslutat att den statliga skatt på

200 kronor som utgår för skattskyldiga med

förvärvsinkomster skall utgöra kommunal

inkomstskatt 1999 och 2000.

För år 2001 har regeringen aviserat en höjning

av bidragen till kommuner och landsting med 2,3

miljarder kronor. Beloppet är exklusive de 1,7

miljarder kronor som överförts till utgiftsområde

16. Regeringen föreslår nu att ytterligare medel

tillförs den kommunala sektorn år 2001 genom

att den statliga skatt på 200 kronor även detta år

skall utgöra kommunal inkomstskatt samt

aviserar att ytterligare 0,7 miljarder kronor

engångsvis tillförs anslaget för särskilda insatser.

Genom den s.k. försvarsuppgörelsen kommer

sammanlagt 8 miljarder kronor att tillföras

vården och omsorgen under perioden 2002-2004.

Regeringen gör emellertid bedömningen att det

finns behov av ytterligare resurser till vård och

omsorg. Mot den bakgrunden avser regeringen

att föreslå att ytterligare medel - 1 miljard kronor

- skall tillföras vården och omsorgen redan år

2001.

Beslutade och aviserade tillskott innebär i

förhållande till 1996 års nivå således en

sammanlagd höjning av statsbidragen till

kommuner och landsting med 25 miljarder

kronor år 2002, obeaktat den reglering som sker

till följd av skattereformen. I detta belopp ingår

medel som tillförts utgiftsområde 16 för att från

och med år 2001 stegvis genomföra en allmän

förskola och maxtaxa i barnomsorgen.

Ramen för utgiftsområdet föreslås år 2000

uppgå till 97 667 miljoner kronor.

Utgiftsområde 26

Statsskuldsräntor m.m.

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Förslag

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

113 405

84 560

92 670

81 810

77 110

62 210

Utgiftsområdet omfattar utgifter för räntorna på

statsskulden, oförutsedda utgifter samt Riks-

gäldskontorets provisionskostnader i samband

med upplåning och skuldförvaltning. Utgiftsom-

rådet statsskuldsräntor m.m. ingår inte under ut-

giftstaket eftersom regeringen och riksdagen i

mycket begränsad omfattning kan påverka dessa

utgifter på kort sikt. För år 1999 uppgår anvisade

medel enligt statsbudgeten till 84,6 miljarder

kronor, varav 84,5 miljarder kronor till

statsskuldsräntor, 0,1 miljarder kronor till

Riksgäldskontorets provisionskostnader i

samband med upplåning och skuldförvaltning

och 10 miljoner kronor till oförutsedda utgifter.

Målet för statsskuldsförvaltningen är att

skulden skall förvaltas så att kostnaden

långsiktigt minimeras samtidigt som risken i

förvaltningen beaktas. Förvaltningen skall ske

inom ramen för de krav som penningpolitiken

ställer.

Ränteutgifternas storlek är beroende av ett

flertal olika faktorer. Grundläggande är

statsskuldens storlek, aktuella upplåningsbehov

samt ränte- och valutakursutvecklingen. Dessa

faktorer är avgörande för ränteutgifterna sett

över en längre tidsperiod.

Ramen för utgiftsområdet föreslås år 2000

uppgå till 81 810 miljoner kronor.

Utgiftsområde 27

Avgiften till Europeiska gemenskapen

Miljoner kronor

Utfall

Anslag

Prognos

Förslag

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

21 210

21 908

20 593

23 083

23 821

23 677

Utgiftsområdet avser Sveriges avgift till EU-

budgeten. För år 1999 uppgår anvisade medel

enligt statsbudget till 21,9 miljarder kronor.

Utgifterna för 2000 beräknas enligt

kommissionens budgetförslag. Avgiften kan

under året förändras till följd av avvikelser mellan

prognos och faktisk uppbörd av tullar och

importavgifter, utfallet av EU-budgeten tidigare

år, EU:s tilläggsbudgetar, valutakursutvecklingen

samt andra korrigeringar av avgiften.

Sveriges mål är att verka för en effektiv och

återhållsam budgetpolitik inom EU, att bidra till

att närhetsprincipen tillämpas på budgetområdet

samt att verka för förbättrad uppföljning och

kontroll.

Den årliga EU-budgeten fastställs inom ramen

för budgetplanen för 2000-2006, det s.k.

finansiella perspektivet.

Avgiften har reviderats i förhållande till de

beräkningar som presenterades i 1999 års

ekonomiska vårproposition. I vårpropositionen

var det inte möjligt att basera beräkningarna på

EU-budgetdokument för 2000, vilka nu finns

tillgängliga. Denna justering ger upphov till en

ny beräkning av avgiften. Dessutom beaktas

EU:s tilläggsbudget 1 för 1999 vilken för

närvarande behandlas av EU:s

budgetmyndigheter. Härutöver har sedvanlig

justering gjorts till följd av nya antaganden om

den ekonomiska utvecklingen.

Ramen för utgiftsområdet föreslås för år 2000

uppgå till 23 083 miljoner kronor.

Ålderspensionssystemet vid sidan av

statsbudgeten

Miljoner kronor

Utfall

Beräknat

Prognos

Beräknat

Beräknat

1998

1999

1999

2000

2001

2002

132 340

135 849

135 860

140 034

144 805

151 390

Utgifterna omfattar fr.o.m. år 1999

ålderspension i form av allmän tilläggspension

(ATP) och ålderspension i form av folkpension

till pensionärer som även uppbär ATP. För år

1999 prognostiseras utgifterna för

ålderspensionssystemet vid sidan av

statsbudgeten till 135,9 miljarder kronor.

Utgifterna för ATP styrs i huvudsak av antalet

pensionärer, deras medelbelopp för ATP samt

prisbasbeloppets storlek. Såväl det totala antalet

pensionärer som basbeloppets storlek väntas den

närmaste treårsperioden öka i relativt liten

utsträckning. Den för närvarande mest

betydelsefulla utgiftsdrivande faktorn är i stället

ATP-systemets mognad, dvs. äldre pensionärer

med låg eller ingen ATP ersätts successivt av

nytillkommande pensionärer med avsevärt högre

ATP. De senare har i genomsnitt erhållit fler

ATP-år och även erhållit högre medelpoäng

genom reallöneökningar under ett flertal år. Mot

bakgrund av den utvecklingen beräknas

utgifterna öka för år 2000 och framöver.

I förhållande till 1999 års ekonomiska

vårproposition ökar utgifterna med ca 0,6

miljarder kronor år 2000. Detta är främst en följd

av ett högre basbeloppsantagande.

Ramen för ålderspensionssystemet vid sidan

statsbudgeten beräknas för år 2000 uppgå till 140

miljarder kronor.

7.5 Avgiftsbelagd verksamhet

Enligt 18 § lagen (1996:1059) om statsbudgeten

skall en verksamhet där statens kostnader helt

täcks med verksamhetens intäkter inte budgete-

ras och inte heller redovisas på anslag eller in-

komsttitlar. Detta innebär att avgiftsbelagd verk-

samhet där myndigheterna får disponera

avgiftsintäkterna inte tas upp på statsbudgeten.

Avseende avgiftsbelagd verksamhet innehåller

statsbudgeten endast offentligrättslig verksamhet

där inkomsterna betalas in på inkomsttitel.

Större delen av avgiftsintäkterna i staten får

myndigheterna disponera själva. År 1998 fick

myndigheterna (exklusive affärsverken) dispone-

ra 87 procent av avgifterna, motsvarande knappt

45 miljarder kronor. Av de offentligrättsliga av-

gifterna disponerades dock endast 19 procent av

avgifterna, motsvarande 1,6 miljarder kronor.

Avgifter som tas ut med stöd av 4 § avgiftsför-

ordningen (1992:191), dvs. avgifter för tidskrif-

ter, kursmaterial, uthyrning av lokaler etc., dis-

poneras alltid av myndigheten.

I tabell 7.5 redovisas hur de totala

avgiftsintäkter som myndigheterna får disponera

har utvecklats under 1997 och 1998, prognosen

för 1999 samt budget för 2000. I beloppen

inkluderas inte de avgifter som myndigheterna

får ta ut enligt 4 § avgiftsförordningen.

Tabell 7.5 Totala avgiftsintäkter som myndigheterna får

disponera 1997 2000

Miljarder kronor (löpande priser)

Utfall 1997

Utfall 1998

Prognos 1999

Beräknat 2000

40,3

42,6

33,4

35,6

Prognosen för 1999 och budgeten för 2000 base-

ras på de uppgifter som redovisas i berörda an-

slagsavsnitt. Jämfört med 1998 beräknas en

minskning av avgiftsintäkterna 1999 och 2000,

vilken huvudsakligen är hänföring till för-

svarsområdet. Siffrorna i tabell 7.5 inkluderar de

interndebiteringar som görs inom staten.

Elimineras dessa uppgick avgiftsintäkterna som

myndigheterna får disponera till 11,7 miljarder

kronor 1998. Motsvarande siffror för 1999

prognosticeras till 9 miljarder kronor och för

2000 till 10 miljarder kronor.

I tabell 7.6 görs en redovisning per ut-

giftsområde för åren 1999 och 2000.

Tabell 7.6 Avgiftsintäkter som myndigheterna får disponera

per utgiftsområde åren 1999 och 2000

Miljoner kronor

Prognos

1999

Beräkn.

2000

UO2

Samhällsekonomi och

finansförvaltning

4 030

3 926

UO3

Skatteförvaltning och uppbörd

801

801

UO4

Rättsväsendet

635

634

UO5

Utrikesförvaltning och

internationell samverkan

71

71

UO6

Totalförsvar

21 0811

22 0271

UO7

Internationellt bistånd

4

4

UO8

Invandrare och flyktingar

6

4

UO9

Hälsovård, sjukvård och social

omsorg

225

257

UO 10

Ekonomisk trygghet vid sjukdom

och handikapp

394

525

UO 14

Arbetsmarknad och arbetsliv

433

450

UO 16

Utbildning och

universitetsforskning

350

352

UO 17

Kultur, medier, trossamfund och

fritid

606

619

UO 18

Samhällsplanering,

bostadsförsörjning och

byggande

892

957

UO 20

Allmän miljö- och naturvård

218

218

UO 22

Kommunikationer

1 867

2 957

UO 23

Jord- och skogsbruk, fiske med

anslutande näringar

1 174

1 178

UO 24

Näringsliv

626

613

Summa

33 413

35 594

1 Merparten avser avgiftsintäkterna vid Försvarets materielverk och utgörs till

en

mycket stor del av interndebiteringar inom staten.

I anslagsavsnitten redovisas förutom avgiftsin-

täkter även budgeterade kostnader för den av-

giftsbelagda verksamheten. En uppdelning görs i

offentligrättslig verksamhet och uppdragsverk-

samhet. Även avgifter som betalas in på in-

komsttitel redovisas.

7.6 Finansiering av investeringar och

rörelsekapital

Regeringens förslag: Regeringen får för

budgetåret 2000 besluta om lån i

Riksgäldskontoret för investeringar i

anläggningstillgångar som används i statens

verksamhet intill ett belopp av 18,7 miljarder

kronor.

Regeringen får vidare för budgetåret 2000

besluta om krediter för myndigheternas

räntekonton i Riksgäldskontoret intill ett belopp

av 14,2 miljarder kronor.

För sjunde AP-fondstyrelsens verksamhet får

regeringen för budgetåret 2000 dels besluta om

lån i Riksgäldskontoret för investeringar i

anläggningstillgångar som används i

verksamheten intill ett belopp av 22 miljoner

kronor, dels besluta om kredit på räntekonto i

Riksgäldskontoret intill ett belopp av 49,3

miljoner kronor.

Skälen för regeringens förslag: Enligt lagen

(1996:1059) om statsbudgeten skall riksdagen

årligen fastställa en total låneram i

Riksgäldskontoret för investeringar i

anläggningar som används i statens verksamhet

(20 §). Vidare skall riksdagen årligen fastställa en

total kreditram i Riksgäldskontoret för att täcka

behovet av rörelsekapital (21 §).

Låneramar för år 2000

I tabell 7.7 redovisas för varje utgiftsområde det

beräknade sammanlagda behovet av låneramar

för budgetåret 2000. Behovet avser den totala

skuld som regeringen via myndigheterna högst

får ha i Riksgäldskontoret under år 2000.

Tabell 7.7 Låneram för budgetåret 2000

Miljoner kronor

Låneram

2000

U01

Rikets styrelse

538

UO2

Samhällsekonomi och finansförvaltning

1 452

UO3

Skatteförvaltning och uppbörd

922

UO4

Rättsväsendet

2 578

UO5

Utrikesförvaltning och internationell

samverkan

186

UO6

Totalförsvar

2 607

UO7

Internationellt bistånd

62

UO8

Invandrare och flyktingar

49

UO9

Hälsovård, sjukvård och social omsorg

152

UO10

Ekon. trygghet vid sjukdom och handikapp

2 012

UO14

Arbetsmarknad och arbetsliv

759

UO16

Utbildning och universitetsforskning

5 566

UO17

Kultur, medier, trossamfund och fritid

360

UO18

Samhällsplanering, bostadsförsörjning

341

UO19

Regional utjämning och utveckling

2

UO20

Allmän miljö- och naturvård

45

UO21

Energi

20

UO22

Kommunikationer

177

UO23

Jord- och skogsbruk, fiske

615

UO24

Näringsliv

161

För oförutsedda behov

96

Summa

18 700

Som framgår av tabellen beräknar regeringen att

det behövs en sammantagen låneram på 18,7

miljarder kronor för budgetåret 2000. För att

kunna möta oförutsedda behov kommer preli-

minärt 96 miljoner kronor inte att fördelas till

myndigheterna.

Myndigheternas totala skuld avseende lån i

anläggningstillgångar uppgick till 9,7 miljarder

kronor vid halvårsskiftet 1999, vilket är 1,8

miljarder kronor mer än vid samma tidpunkt ett

år tidigare.

Diagram 7.1 Myndigheternas lån perioden

juni 1993 juni 1999

Diagram 7.1 visar att lånevolymen ökar kraftigt

mellan 1993, då systemet infördes, och 1996.

Ökningen har därefter fortsatt, även om

ökningstakten har avtagit något. De senaste två

årens ökningar beror till stor del på den nyligen

inrättade Premiepensionsmyndigheten (utgifts-

område 2), investeringar till följd av det

reformerade ålderspensionssystemet

(utgiftsområde 10), samt den fortsatta

utbyggnaden av högskolans grundutbildning och

forskning (utgiftsområde 16).

Som framgår av tabell 7.8 har marginalen

mellan låneramen och de av myndigheterna

upptag-na lånen per den 30 juni minskat under

perioden 1997-1999.

Tabell 7.8 Lån och låneramar 1997 1999

Miljoner kronor

Lån per den

30 juni

Låneram

Marginal mellan lån per

den 30 juni och låneram1

1997

8 498

14 700

6 202 (42%)

1998

9 716

15 337

5 621 (37%)

1999

11 525

16 700

5 175 (31%)

1 Procenttalen anger marginalen som andel av låneramen.

Uttryckt som andel av låneramen har marginalen

minskat med 11 procentenheter under perioden.

Anledningen till detta är att regeringens pröv-

ning av myndigheternas låneramar successivt har

blivit mer grundlig, då omotiverat stora lå-

neramar kan resultera i investeringar som visar

sig betungande att betala tillbaka.

Räntekontokredit för 1999

Myndigheterna placerar överskottslikviditet och

finansierar tillfälliga likviditetsunderskott i

Riksgäldskontoret. Myndigheterna har för dessa

ändamål ett räntekonto med kredit. Ramen

förräntekontokrediten varierar men ligger

normalt i intervallet 5-10 procent av respektive

myndighets omslutning. Beräknat behov av

kreditramar för budgetåret 2000 redovisas per

utgiftsområde i tabell 7.9.

Tabell 7.9 Kreditram för budgetåret 2000

Miljoner kronor

Kreditram

2000

U01

Rikets styrelse

385

UO2

Samhällsekonomi och finansförvaltning

336

UO3

Skatteförvaltning och uppbörd

664

UO4

Rättsväsendet

1 971

UO5

Utrikesförvaltning och internationell

samverkan

177

UO6

Totalförsvar

4 701

UO7

Internationellt bistånd

21

UO8

Invandrare och flyktingar

31

UO9

Hälsovård, sjukvård och social omsorg

141

UO10

Ekon. trygghet vid sjukdom och handikapp

551

UO14

Arbetsmarknad och arbetsliv

560

UO16

Utbildning och universitetsforskning

1 495

UO17

Kultur, medier, trossamfund och fritid

165

UO18

Samhällsplanering, bostadsförsörjning

405

UO19

Regional utjämning och utveckling

3

UO20

Allmän miljö- och naturvård

37

UO21

Energi

6

UO22

Kommunikationer

2 039

UO23

Jord- och skogsbruk, fiske

305

UO 24

Näringsliv

170

Ej fördelat

37

Summa

14 200

Som framgår av tabellen beräknar regeringen att

det behövs en räntekontokreditram på 14,2

miljarder kronor för budgetåret 2000. För att

kunna möta oförutsedda behov kommer

preliminärt 37 miljoner kronor inte att fördelas

till myndigheterna.

Eftersom det stora flertalet myndigheter har

inlåning på räntekontot var den sammanlagda

ställningen vid halvårsskiftet 1999 positiv (ca 20

miljarder kronor). De 23 myndigheter som vid

halvårsskiftet hade ett negativt saldo på

räntekontot hade då tillsammans en skuld om 5,2

miljarder kronor. Försvarets materielverk

(FMV) stod för nästan hela skulden (4,7

miljarder kronor).

Sjunde AP-fondstyrelsen

Inom ramen för det reformerade systemet för

inkomstgrundad ålderspension har en sjunde

fondstyrelse inom Allmänna pensionsfonden

inrättats. Styrelsen skall förvalta en särskild fond,

Premiesparfonden. Fonden skall förvalta pre-

miepensionsmedel för de försäkrade som inte

gör ett aktivt val av fondförvaltare. Kostnaderna

för förvaltningen av Premiesparfonden skall tas

ur de förvaltade medlen. Sjunde AP-

fondstyrelsen kommer att få medel till

verksamheten tidigast under senare delen av år

2000, när den första överföringen av medel

beräknas ske till förvaltare inom

premiepensionssystemet. För att täcka utgifterna

fram till denna tidpunkt bör sjunde

fondstyrelsen, i likhet med vad som gällt under

1998 och 1999, ges möjlighet att erhålla lån och

kredit i Riksgäldskontoret (jfr. bet. 1997/98:

SfU13 och bet. 1998/99:FiU01).

Övrig utlåning från Riksgäldskontoret

Enligt 23 § lagen (1996:1059) om statsbudgeten

kan riksdagen för en viss myndighet eller för viss

anskaffning besluta att finansieringen skall ske på

annat sätt än genom ovan beskrivna låneramar

eller kreditramar. I tabell 7.10 presenteras en

översikt av övriga låneramar i Riksgäldskontoret.

Tabell 7.10 Övriga låneramar i Riksgäldskontoret

Miljoner kronor

Ställning

1999 (30/6)2

Låneram 2000

Banverket

7 735

8 410

Fortifikationsverket

2 510

3 900

Luftfartsverket1

887,5

6 000

Sjöfartsverket1

0

110

Statens fastighetsverk

4 850

7 000

Statens järnvägar1

800

10 700

Svenska kraftnät1

1 500

1 500

Vägverket

2 466,5

3 659

Omstrukturering av vissa statliga

bolag

0

150

Centrala studiestödsnämnden

75 154,6

91 100

Försvarets materielverk

12 481,6

30 000

Överstyrelsen för civil beredskap

330

472

Statens räddningsverk

0

1 240

Exportkreditnämnden

0

obegränsad

RGK garantiverksamhet

0

obegränsad

BKN garantiverksamhet

0

obegränsad

Socialstyrelsen

0

445

Riksskatteverket3

1 705,5

obegränsad

Jordbruksverket

319,2

5 500

1Låneramarna för LFV, Sjöfartsverket, SJ och Svenska kraftnät avser ramar både i

 och

utanför Riksgäldskontoret.

2Ställningen per den 30 juni 1999 kan i vissa fall ge en missvisande bild då

variationen

under året kan vara stor.

3Kommunernas mervärdesskattekonton.

Förslagen till beslut om nya eller utökade

låneramar och övriga bemyndiganden återfinns

inom respektive utgiftsområde.

7.7 Garantier

Under 1997 infördes en ny garantimodell för

statliga garantier. Garantisystemet innebär att

risken beräknas i varje garantiengagemang eller

grupp av engagemang och utifrån beräkningen

fastställs sedan en avgift för garantin. Avgiften

skall spegla garantins finansiella risker och

administrativa kostnader. Till den del

garantitagaren inte betalar en avgift som helt

täcker garantins risker och kostnader är det en

statlig subvention. En sådan subvention skall

belasta ett anslag. De avgifter, och i

förekommande fall anslagsmedel, som

garantiverksamheten genererar reserveras på ett

konto - en garantireserv - i Riksgäldskontoret.

Reserven finansierar infrianden, administration

och andra kostnader som är förknippade med

garantierna. Eventuella återvinningar vid

infrianden tillförs garantireserven. Till reserven

är en obegränsad kredit kopplad.

Som tidigare aviserats skall regeringen införa

liknande principer för de garantier som

utfärdades innan den nya garantimodellen trädde

i kraft (prop. 1996/97:1, prop. 1997/98:1 och

prop. 1998/99:1). Merparten av de äldre

garantierna administreras av Riksgäldskontoret. I

detta skede fokuseras därför arbetet på de

garantier som administreras av

Riksgäldskontoret.

Riksgäldskontoret har i uppdrag att beräkna

subventionsvärden för de äldre garantierna.

Subventionsvärdet för ett enskilt garantiåtagande

kan sägas utgöra ett nuvärde av den möjliga

framtida budgetbelastning som åtagandet kan

komma att medföra. När dessa

subventionsvärden har beräknats och garantins

kostnad fastställts skall motsvarande värden föras

upp på anslag inom respektive utgiftsområde, om

inte respektive garantis avgifter kan höjas i

motsvarande grad. Riksgäldskontorets arbete

med att invärdera de äldre garantierna bör vara

slutfört senast den 31 december 2001. Om ett

infriande av en äldre garanti blir aktuellt innan

dess subventionsvärde har fastställts och

anslagsmedel har anvisats, skall infriandet

finansieras genom anslagsmedel från det

utgiftsområde till vilket den verksamhet som

garantin omfattar kan hänföras. I ett sådant fall

avser regeringen att återkomma till riksdagen

med förslag till finansiering.

Införandet av dessa principer kan komma att

medföra att en separat garantireserv behöver

bildas, huvudsakligen för vissa äldre garantier

som sammanhänger med Sveriges medlemskap i

internationella organisationer. Till en sådan

reserv skall då befintliga garantianslag och

avgifter för äldre garantier föras. Anslagsmedel

skall tillföras garantireserven senast då ett

permanent underskott har uppstått. Regeringen

avser att ge Riksgäldskontoret i uppdrag att

föreslå bedömningsgrunder för vad som skall

anses vara ett permanent underskott.

I regeringens skrivelse Årsredovisning för

staten 1998 (skr. 1998/99:150, kap. 7) finns en

redovisning av garantiverksamhetens omfattning

under 1998.

7.8 Bemyndigande om ekonomiska

förpliktelser

Enligt 12 § lagen (1996:1059) om statsbudgeten

får regeringen, för det ändamål och med högst

det belopp som riksdagen bestämmer, beställa

varor eller tjänster samt besluta om bidrag, er-

sättning, lån eller liknande som medför utgifter

även under senare budgetår än det statsbudgeten

avser.

Regeringen begär bemyndiganden i anslagsav-

snitten för de anslag som berörs. Där redovisas

tabeller med information om bland annat nya

och infriade förpliktelser under åren 1998-2000. I

tabell 7.11 görs en sammanfattning per

utgiftsområde av begärda bemyndiganden för år

2000.

I kolumnen Ingående förpliktelser 2000

redovisas de åtaganden staten beräknas ha i form

av beställningar av varor och tjänster, beslut om

bi-drag m.m. vid ingången av år 2000. I nästa

kolumn anges de Nya förpliktelser av denna typ

som staten förväntas ikläda sig under år 2000.

Kolumnen Infriade förpliktelser 2000 visar de

gjorda förpliktelser som förväntas innebära ut-

gifter under år 2000. Kolumnen Utestående för-

pliktelser 2000 utgör summan av ingående och

nya förpliktelser minus infriade förpliktelser. I

den sista kolumnen, Begärda bemyndiganden

2000, redovisas omfattningen av de bemyndi-

ganden som regeringen begär i denna budget-

proposition. Dessa bemyndiganden avser

normalt maximalt utstående förpliktelser i slutet

av år 2000. Bemyndigandena innebär att

riksdagen medger att regeringen får ikläda staten

förpliktelser som innebär utgifter efter år 2000.

Förpliktelserna innebär i många fall utgifter både

år 2001 och åren därefter.

Av tabellen framgår att regeringen begär

bemyndiganden om totalt 161 miljarder kronor.

Utgiftsområde 14 uppvisar den största

förändringen jämfört med redovisningen av

bemyndiganden i budgetpropositionen för år

1999. Förklaringen är det nya

bemyndigandesystem som föreslås införas under

1999 avseende arbetsmarknadspolitiska åtgärder

och särskilda åtgärder för arbetshandikappade.

En avvikelse finns även i år mellan beräknade

utestående förpliktelser och begärda

bemyndiganden på utgiftsområde 7

Internationellt bistånd. Denna avvikelse beror på

de schabloner som används i det bilaterala

utvecklingssamarbetet. Bland annat finns ett

bemyndigande att ingå åtaganden som motsvarar

högst fem gånger landramen för programländer.

Förklaringen till att begärda bemyndiganden

inom utgiftsområde 17, 18 respektive 23

understiger beräknade utestående förpliktelser

vid utgången av år 2000 är att vissa ekonomiska

förpliktelser har täckning i anslagssparanden,

dvs. i redan anvisade medel.

Tabell 7.11 Sammanfattande redovisning av beställningsbemyndiganden avseende år

2000

Miljoner kronor

Utgifts-

område

Ingående

förpliktelser

2000

Nya förpliktelser

2000

Infriade

förpliktelser

2000

Utestående

förpliktelser

2000

Begärda

bemyndiganden

2000

UO 1

Rikets styrelse

0

485

0

485

485

UO 2

Samhällsekonomi och finansförvaltning

0

50

0

50

50

UO6

Totalförsvar

84 385

15 125

-22 038

77 472

77 633

UO7

Internationellt bistånd

14 359

11 154

-10 837

14 676

38 157

UO9

Hälsovård, sjukvård och social omsorg

530

307

-307

530

638

UO10

Ekonomisk trygghet vid sjukdom och

handikapp

9

3

-3

9

9

UO14

Arbetsmarknad och arbetsliv

21 300

23 465

- 21 045

23 720

23 770

UO15

Studiestöd

1

27

-25

3

3

UO16

Utbildning och universitetsforskning

1 918

1 298

-1 201

2 014

2 049

UO17

Kultur, medier och trossamfund

107

332

-343

96

71

UO18

Samhällsplanering, bostadsförsörjning

och byggande

2 430

2 705

-1 112

4 023

2 744

UO19

Regional utjämning och utveckling

3

5

-2

5

5

UO20

Allmän miljö- och naturvård

120

76

-60

136

136

UO21

Energi

1 587

3 051

-1 095

3 543

3 543

UO22

Kommunikationer

407

400

-324

484

550

UO23

Jord- och skogsbruk, fiske med

anslutande näringar

5 639

7 654

-3 707

9 586

9 282

UO24

Näringsliv

2 142

981

-1 353

1 770

1 900

Summa

134 937

67 117

-63 452

138 602

161 025

7.9 Bemyndigande för ramanslag

Regeringens förslag: Regeringen bemyndigas att

under budgetåret 2000 besluta att ett ramanslag

som inte avser förvaltningsändamål får

överskridas om

1. ett riksdagsbeslut om anslag på tilläggsbudget

inte hinner inväntas, samt

2. överskridandet ryms inom det fastställda

utgiftstaket för staten.

Enligt 6 § andra stycket lagen (1996:1059) om

statsbudgeten får regeringen med riksdagens

bemyndigande besluta att ett ramanslag får över-

skridas, om detta är nödvändigt för att i en verk-

samhet täcka särskilda utgifter som inte var kän-

da då anslaget anvisades eller för att ett av

riksdagen beslutat ändamål med anslaget skall

kunna uppfyllas.

För de flesta ramanslag kan oundvikliga ut-

giftsökningar i förhållande till anvisade medel

rymmas inom den högsta tillåtna anslagskrediten

på 10 procent som föreskrivs i 6 § första stycket

budgetlagen. I allmänhet sätter regeringen kre-

diten för anslag för förvaltningsändamål till

3 procent och för de flesta övriga ramanslag till

5 procent. I fråga om ramanslag för förvaltning-

sändamål är det nästan aldrig aktuellt att över-

skrida anslaget mer än vad som ryms inom den

tillåtna högsta anslagskrediten. Något särskilt

bemyndigande som ger regeringen befogenhet

att besluta om överskridande av ramanslag som

anvisats för förvaltningsändamål behöver därför

inte inhämtas. Vid behov kommer ytterligare

medel att begäras på tilläggsbudget. I avvaktan på

riksdagsbeslut om ytterligare medel kan likvidi-

tetsbehovet undantagsvis behöva klaras genom

att regeringen tillfälligt utökar myndighetens

kredit på räntekonto inom ramen för den av

riksdagen beslutade samlade kreditramen.

När det däremot gäller ramanslag som anvisats

för regelstyrd verksamhet, icke påverkbara EU-

relaterade utgifter, infriande av garantier samt

oförutsedda utgifter kan så stora förändringar

inträffa att utgifterna inte ryms inom den högsta

tillåtna anslagskrediten. Regeringen avser i såda-

na fall att i första hand återkomma till riksdagen

med förslag om anslag på tilläggsbudget. Föränd-

ringarna kan dock inträffa snabbt och betalning-

arna kan behöva göras utan dröjsmål. Om anslag

på tilläggsbudget inte hinner anvisas bör rege-

ringen bemyndigas att besluta om överskridande

när de förutsättningar som anges i 6 § andra

stycket budgetlagen är uppfyllda, dvs. om det är

nödvändigt för att i en verksamhet täcka särskil-

da utgifter som inte var kända då anslaget anvisa-

des eller för att ett av riksdagen beslutat ändamål

med anslaget skall kunna uppfyllas. Överskri-

dandet får inte vara större än att det ryms inom

det fastställda utgiftstaket för staten. Bemyndi-

gandet begärs för ett budgetår i sänder. Rege-

ringens avsikt är att även fortsättningsvis på

tilläggsbudget föreslå förändringar av berörda

anslag som ersätter det medgivna överskridandet.

I årsredovisningen för staten 1998 (skr.

1998/99:150, sid 64) lämnades en redovisning för

vilka anslag som regeringen medgivit överskri-

dande under år 1998. Innevarande år har rege-

ringen medgivit ett överskridande med högst 7,4

miljarder kronor på anslaget Sjukpenning och

rehabilitering under utgiftsområde 10 Ekono-

misk trygghet vid sjukdom och handikapp. Vida-

re har regeringen medgivit ett överskridande på

407,9 miljoner kronor på det under utgiftsområ-

de 8 Invandrare och flyktingar anvisade anslaget

Mottagande av asylsökande. På tilläggsbudget

(avsnitt 5.3) föreslås förändringar av dessa an-

slag.

En fullständig redovisning av hur

bemyndigandet har utnyttjats under innevarande

år kommer att lämnas i årsredovisningen för

staten 1999.

I anslutning till utgiftsområde 21 Energi samt

utgiftsområde 26 Statsskuldsräntor m.m. åter-

kommer regeringen med förslag om bemyndi-

ganden rörande överskridanden av vissa anslag.

8

Skattefrågor

8 Skattefrågor

8.1 Inledning

Regeringen redovisar här ett antal förslag på

skatte- och socialavgiftsområdet med effekter för

budgetåret 2000 och de därpå följande åren.

För beskattningen av förvärvsinkomster

föreslås ett första steg i en reform med bl.a.

kompensation för uttaget av allmän

pensionsavgift.

På företagsskatteområdet föreslås bl.a.

utvidgade reserveringsmöjligheter för företagen.

För socialavgifterna lämnas förslag om

förändrad struktur bl.a. med anledning av

överenskommelser på pensionsområdet. Vidare

redovisas vissa förslag om fastighetsskatten för år

2000.

En grön skatteväxling sker genom att vissa

energiskatter höjs. Jordbrukets

energibeskattning föreslås reduceras till

industrins nivå. Vidare lämnas förslag på

fordonsskatteområdet. De ökade

skatteintäkterna används för reducerad skatt i

samband med kompetensutveckling.

I ett avslutande avsnitt redovisas de finansiella

effekterna av de skatteförslag som lämnas i

denna proposition och dessutom av de förslag i

andra propositioner som lämnas i anslutning till

budgetpropositionen.

Ärendet och dess beredning

Lagförslag har upprättats i enlighet med

förteckningen i kapitel 3 Lagförslag. Samtliga

lagförslag har under hand beretts med

Riksskatteverket.

Under våren 1999 har inom

Finansdepartementet utarbetats en promemoria

Vissa skattefrågor med anledning av att

aktiebolag skall kunna förvärva egna aktier, m.m.

I den promemorian behandlades även frågan om

kupongskatt vid näringsbetingat innehav.

Promemorian har remissbehandlats.

Promemorian och en sammanställning av

remissyttrandena finns tillgängliga i

lagstiftningsärendet (dnr Fi 1999/2419).

Inom Finansdepartementet har även

utarbetats en promemoria med förslag om hur en

höjning av basvärdena avseende hyreshus

(bostadsdelen) vid 2000 års fastighetstaxering

inte skall slå igenom på fastighetsskatteuttaget

vid 2001 års taxering. Promemorian har

remissbehandlats. Promemorian och en

sammanställning av remissyttrandena finns

tillgängliga i lagstiftningsärendet (dnr Fi

1999/2400).

Vad gäller höjningen av fordonsskatten för

tunga bussar har det bakomliggande förslaget

från Trafikbeskattningsutredningen, Bilen,

miljön och säkerheten (SOU 1999:62)

remissbehandlats och under hand även beretts

med Vägverket. Remissinstansernas yttranden

finns tillgängliga i lagstiftningsärendet (dnr Fi

1999/2011).

Lagrådet

Förslaget till lag om skattereduktion på

förvärvsinkomster vid 2001 års taxering

motsvarar i princip den lag som reglerar samma

åtgärd vid 2000 års taxering. Den lagen

granskades av Lagrådet hösten 1998 (SFS

1998:1476). Även förslaget till lag om beräkning

av viss inkomstskatt på förvärvsinkomster vid

2002 års taxering är i princip likalydande med

den under hösten 1998 lagrådsgranskade lagen i

samma ämne (SFS 1998:1477). Det finns därför

inte skäl att höra Lagrådet över de nu framlagda

förslagen. Förslaget till lag om underlag för

fastighetsskatt i vissa fall vid 2001 års taxering är

dock av sådan karaktär att Lagrådets yttrande

normalt borde inhämtas. En lagrådsgranskning i

denna del skulle emellertid innebära att ett

förslag inte skulle kunna lämnas i sådan tid att

det är möjligt att åstadkomma en avslutad

riksdagsbehandling under hösten. Det är av

synnerlig vikt att den åsyftade lindringen av

fastighetsskatten kan börja tillämpas snarast

möjligt. Med hänsyn till att Lagrådets hörande

skulle fördröja lagstiftningsfrågans behandling

har något yttrande inte inhämtats. Övriga förslag

är av så enkel beskaffenhet att Lagrådets hörande

saknar betydelse.

8.2 Beskattning av förvärvsinkomster

8.2.1 Allmän inriktning av en reform

Regeringens bedömning: Med början inkomståret

2000 inleds en reform av

förvärvsinkomstbeskattningen som innebär att

löntagare och övriga personer med

pensionsgrundande inkomst kompenseras för

effekterna av den allmänna pensionsavgiften på

genomsnittsskatter och marginalskatter. Fullt

utbyggd innebär reformen en skattereduktion

för den allmänna pensionsavgift som skall betalas

för beskattningsåret. Skattereduktionen

kombineras med en slopad avdragsrätt för den

allmänna pensionsavgiften vid beräkningen av

underlaget för kommunal och statlig

inkomstskatt.

Samtidigt påbörjas en förändring som minskar

antalet skattskyldiga som betalar statlig

inkomstskatt på förvärvsinkomster med

inriktning på att andelen skall sjunka till 15

procent av de skattskyldiga med

förvärvsinkomster.

I vilken takt en reform av detta slag kan

genomföras blir beroende av den löpande

bedömning som görs av de offentliga finanserna

och det konjunkturpolitiska läget och också på

en avvägning i förhållande till de behov som

finns att säkerställa en tillfredsställande kvalité i

de offentliga åtagandena, särskilt för vården,

skolan och omsorgen.

1990 års skattereform innebar en genomgripande

förändring av beskattningen av

förvärvsinkomster. Skattesatserna sänktes och

skattebasen breddades. Det gav ett reducerat

skatteuttag som till betydande del finansierades

genom bl.a. höjda indirekta skatter. För alla

inkomsttagare sänktes såväl det genomsnittliga

skatteuttaget som marginalskatterna. Den

statliga inkomstskatten på förvärvsinkomster

som i reformen sattes till 20 procent sänktes

kraftigt vilket innebar att den absoluta

majoriteten av personer med förvärvsinkomster

enbart kom att betala kommunal inkomstskatt.

I den skatteskala som infördes genom

skattereformen var avsikten att såväl

grundavdrag som olika skiktgränser skulle

justeras upp i takt med förändringar i det

allmänna prisläget. För grund-avdraget liksom

för de olika gränser som styr grundavdraget

skedde detta genom en koppling till basbeloppet

enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring.

För den skiktgräns som utgör den nedre gränsen

för uttag av statlig inkomstskatt gjordes

kopplingen direkt till utvecklingen av

konsumentprisindex. För att förhindra att

antalet personer med statlig inkomstskatt skulle

öka infördes en extra uppräkning med 2

procentenheter. I praktiken innebar denna regel

att först vid en ökning av reallönen före skatt

med mer än 2 procent skulle antalet personer

som betalade statlig skatt öka.

Sedan skattereformen har

inkomstskattereglerna förändrats i olika

avseenden. Grundavdraget har reducerats såväl

genom att dess andel av basbeloppet sänkts från

32 procent till 24 procent som genom att

indexeringen av själva basbeloppet under vissa år

ej fullt ut beaktat inflationen. För uttaget av

statlig inkomstskatt har på ett liknande sätt

korrigeringar skett genom att uppräkningen av

skiktgränsen också reducerats genom en partiell

och temporär avindexering. Därutöver har

uttaget av statlig inkomstskatt förändrats genom

att ett extra skalsteg införts i skatteskalan som en

fördelningspolitisk korrigering av

skattereformen (se vidare 1998 års ekonomiska

vårproposition).

De förändringar som har gjorts i skatteskalan

sedan skattereformen innebär att för år 2000

kommer grundavdraget, såvitt gäller dess

normala nivå, att ligga på 8 700 kronor. Detta

kan jämföras med de 11 900 kronor som skulle

ha gällt om avdragets grundnivå i procent av

basbeloppet behållits och uppräkning skett enligt

de ursprungliga intentionerna. För en person

med genomsnittlig kommunalskatt innebär detta

ett förhöjt skatteuttag med ca 1 000 kronor om

denne enbart betalar kommunalskatt och med ca

1 600 kronor om även 20 procent i statlig skatt

tas ut.

Den nedre skiktgränsen för uttaget av statlig

skatt beräknas för år 2000 ligga på 224 600

kronor vilket kan jämföras med de 247 000

kronor som skulle ha gällt vid full uppräkning

enligt ursprungliga intentioner. Enligt

skattelagstiftningen avser skiktgränsen den

beskattningsbara inkomsten. För att erhålla

brytpunkten, dvs. motsvarande taxerad inkomst

(ung. = lön) måste hänsyn tas till inverkan av

grundavdraget och, vilket är av större betydelse,

till den avdragsgilla allmänna pensionsavgiften

som för år 2000 föreslås uppgå (se avsnitt 8.4) till

7 procent av den pensionsgrundande inkomsten

före avdrag för avgiften. Vid oförändrade regler

för år 2000 innebär det att brytpunkten detta år

ligger vid ca 250 800 kronor. Med grundavdrag

enligt skattereformen (11 900 kronor) och vid en

skiktgräns på 247 000 kronor skulle brytpunkten

i stället ha legat på 258 900 kronor.

I detta sammanhang kan noteras betydelsen av

de sedan skattereformen införda allmänna egen-

avgifterna (numera den allmänna

pensionsavgiften). Genom att dessa är

avdragsgilla vid beräkningen av bl.a. statlig

inkomstskatt har de successivt införda avgifterna

bidragit till att hålla uppe brytpunkten för statlig

skatt. I frånvaro av egenavgifter och vid ett

grundavdrag på 8 700 kronor och en skiktgräns

på 224 600 kronor skulle brytpunkten i stället ha

legat på 233 300 kronor, dvs. 17 500 kronor lägre

än vad som gäller nästa år i frånvaro av åtgärder.

Allmänna egenavgifter introducerades som en

del av den krisuppgörelse som gjordes hösten

1992, då en allmän sjukförsäkringsavgift om 0,95

procent infördes fr.o.m. år 1993. År 1994

kompletterades denna med en allmän

arbetslöshetsförsäkringsavgift på 1,0 procent.

1995 höjdes, omvandlades och lades den senare

avgiften samman med den tidigare

sjukförsäkringsavgiften till en total

sjukförsäkringsavgift på 2,95 procent. Samma år

infördes en allmän pensionsavgift på 1,0 procent

vilket gav ett totalt egenavgiftsuttag detta år på

3,95 procent. Som en del av det ekonomiska

saneringsprogrammet beslutade riksdagen att

sjukförsäkringsavgiften skulle höjas med 3

procentenheter under åren 1996-1998 vilket

skulle ge en sjukförsäkringsavgift år 1998 på 5,95

procent. Inför detta år omvandlades emellertid

sjukförsäkringsavgiften till allmän pensionsavgift

vilket gav en total egenavgift till

pensionssystemet detta år på 6,95 procent. I

avsnitt 8.4 föreslås efter en uppgörelse mellan de

partier som står bakom pensionsuppgörelsen att

denna avgift höjs till 7 procent inför nästa år.

Även om den allmänna pensionsavgiften till

betydande del ger sociala förmåner genom

pensioner i framtiden uppfattas den ändå av

många som en skatt och bidrar till att höja den

"synliga" marginalskatten och

genomsnittsskatten. Effekterna mildras dock av

att avgiften är avdragsgill vid beräkningen av

underlagen för kommunal och statlig

inkomstskatt. Nettobelastningen av

pensionsavgiften vid några olika inkomstnivåer

framgår av tabell 8.1.

Tabell 8.1 Den allmänna pensionsavgiften, brutto och netto

med hänsyn till avdragsgillhet mot inkomstskatt vid olika

inkomstnivåer år 2000.

Kronor per år och i procent av inkomst.

Inkomst

Avgift

brutto

Kr/år

Avgift

netto

Kr/år

Avgift

netto

procent av

inkomst

30 000

2 100

1 439

4,8

60 000

4 200

2 878

4,8

90 000

6 300

4 317

4,8

120 000

8 400

5 766

4,8

150 000

10 500

7 195

4,8

180 000

12 600

8 634

4,8

210 000

14 700

10 072

4,8

240 000

16 800

11 511

4,8

270 000

18 900

9 170

3,4

300 000

21 000

10 189

3,4

330 000

21 000

10 189

3,1

360 000

21 000

10 189

2,8

390 000

21 000

10 189

2,6

420 000

21 000

9 139

2,2

Av tabellen framgår att nettobelastningen i

kronor ökar med inkomsten upp till

brytpunkten för uttag av statlig skatt. När

inkomsten närmar sig brytpunkten sjunker

nettobelastningen i kronor som en följd av att

avgiften i tilltagande grad blir avdragsgill mot

den statliga skatten. Därefter stiger återigen

nettobelastningen i kronor upp till taket för

uttag av pensionsavgift (301 000 kronor).

Därefter ligger nettobelastningen i kronor

konstant upp till brytpunkten för uttag av

förhöjd statlig skatt (398 500 kronor) för att där

sjunka något p.g.a. den högre avdragseffekten.

Ser man till effekterna av pensionsavgiften på

det genomsnittliga skatteuttaget kan noteras att

denna har en viss regressiv effekt då belastningen

sjunker vid brytpunkterna och vid taket för

avgiften. Men det framgår också att den allmänna

pensionsavgiften bidrar till att höja

marginalskatten upp till taket för uttag av

avgiften och att den marginalskattehöjande

effekten är störst 4,8 procentenheter för de

som enbart betalar kommunal inkomstskatt. För

de med statlig skatt höjer avgiften

marginalskatten med 3,4 procentenheter (för de

med statlig skatt på 20 procent) respektive 3,1

procentenheter (för de med statlig skatt på 25

procent).

Regeringen anser det angeläget såväl av

fördelningspolitiska skäl som för att stödja

arbetslinjen genom att gynna arbetsutbud,

arbetsmarknadsdeltagande och utbildning att

på sikt eliminera de effekter den allmänna

pensionsavgiften har på såväl genomsnittsskatter

som marginalskatter. För regeringen framstår

pensionsavgiften som den mest besvärande av-

vikelsen i förhållande till de skatteregler som

infördes genom skattereformen och följaktligen

den som det är mest angeläget att korrigera.

Regeringen återkommer senare till andra

angelägna förändringar.

Åtgärder som syftar till att korrigera för den

allmänna pensionsavgiften kommer av naturliga

skäl att begränsas till de som betalar den. Detta

omfattar personer med löneinkomster, inkomst

av aktiv näringsverksamhet och olika slag av

inkomstberoende transfereringar som

sjukpenning, föräldrapenning och

arbetslöshetsersättning. Däremot omfattas inte

pensionärerna om de inte har pensionsgrundande

inkomster.

Frågan är då på vilket sätt en kompensation

för pensionsavgiften skall ske. I den allmänna

debatten har ofta tanken på ett förvärvsavdrag

förts fram.

Ett förvärvsavdrag skulle i princip innebära att

man knöt ett särskilt avdrag till samma bas som

gäller för uttag av pensionsavgiften, nämligen

den pensionsgrundande inkomsten (före uttag av

pensionsavgift, den s.k. brutto-PGI). Vid

konstruktionen av ett avgiftskompenserande

förvärvsavdrag ställs man inför ett antal frågor.

Som framgår av tabell 8.1 beror

pensionsavgiftens nettobelastning på

inkomstnivån dels, genom att en stigande

inkomst (under avgiftstaket) leder till en högre

nettobelastning, dels genom att

nettobelastningen beror av huruvida personen

betalar statlig inkomstskatt eller ej. Särskilt det

senare förhållandet innebär att ett perfekt

kompenserande avdrag skulle få ett

förhållandevis komplicerat utseende.

Det skulle i princip vara nödvändigt att enbart

medge avdrag vid beräkningen av underlaget för

kommunal inkomstskatt. Ett avdrag mot såväl

kommunal som statlig inkomstskatt skulle

utan korrigeringar i övrigt ge en större

skattelättnad för personer med statlig skatt, dvs.

personer för vilka nettobelastningen av

pensionsavgiften är lägre.

Men även om avdraget enbart skulle göras

mot kommunalskatt blir det komplicerat vilket

beror på att det skattemässiga värdet av

pensionsavgiftsavdraget varierar kring de olika

brytpunkterna i skatteskalan. Ett perfekt

kompenserande avdrag skulle behöva delas in i

inte mindre än sex olika intervall där olika

procentsatser skulle behöva tillämpas för

inkomsten i varje enskilt intervall Det första

skiktet skulle sträcka sig upp till den inkomstnivå

där avdraget för avgiften börjar påverka den

statliga skatten. För år 2000 ligger denna gräns

vid 233 300 kronor summan av nedre

skiktgräns på 224 600 kronor och grundavdraget

på 8 700 kronor. Därefter skulle avdraget behöva

trappas av för inkomster upp till den nedre

brytpunkten, 250 800 kronor. Efter detta skulle

avdraget i ett tredje skikt återigen öka upp till

avgiftstaket, 301 000 kronor, varefter avdraget i

ett fjärde skikt skall vara konstant i kronor. I ett

femte skikt, för inkomster mellan 377 400

kronor summan av den övre skiktgränsen på

368 700 kronor och grundavdraget på 8 700

kronor och den övre brytpunkten, 398 500

kronor, skall avdraget trappas ned (jfr.

situationen under nedre brytpunkten). Därefter

skall i det sjätte skiktet, för inkomster över 398

500 kronor, avdraget återigen vara konstant.

Att införa ett avdrag av det slaget är av

naturliga skäl inte lämpligt. I princip är det

möjligt att åstadkomma vissa förenklingar och

minska antalet skikt genom att exempelvis

justera skiktgränserna för att undvika avtrappade

bidrag kring brytpunkterna. Men även efter

sådana justeringar kvarstår betydande problem.

Ett har att göra med att det inte råder full

överensstämmelse mellan den

pensionsgrundande inkomsten och den taxerade

inkomsten. Ett betydligt större problem har att

göra med att avdragets värde kommer att variera

beroende på vilken kommun individen bor i. Ett

enhetligt avdrag uttryckt som olika procenttal

av den pensionsgrundande inkomsten i olika

skikt kommer att få ett större skattemässigt

värde för personer i högskattekommuner än för

personer i lågskattekommuner. En sådan effekt

blir felaktig med tanke på att pensionsavgiftens

nettobelastning är lägre vid en och samma

inkomst för personer i högskattekommuner.

Problemet kan mildras genom att man i stället

för ett inkomstberoende förvärvsavdrag

använder en inkomstberoende skattereduktion.

Men även vid en sådan konstruktion kvarstår

behovet av att arbeta med olika intervall för

skattereduktionen.

Av ovanstående skäl framstår inte ett

förvärvsavdrag som en framkomlig väg om man

önskar att kompensera för den allmänna

pensionsavgiften på ett träffsäkert sätt. Till detta

kommer att ett förvärvsavdrag skulle vara ett helt

nytt inslag i inkomstskattesystemet som skulle

lagras över det existerande regelverket som redan

är förhållandevis komplicerat, bl.a. genom

förekomsten av ett variabelt grundavdrag i vissa

inkomstintervall.

En betydligt enklare metod är att utgå från att

det är pensionsavgiftens nettobelastning för varje

enskild individ som skall kompenseras. Antag att

avgiften uppgår till 100 och att kommunalskatten

ligger på 30 procent. Detta innebär att

nettobelastningen uppgår till 70. Denna

nettobelastning kan elimineras genom två

samtidiga åtgärder. Den första innebär att

avdragsrätten för avgiften vid beräkning av

underlaget för inkomstskatt tas bort vilket

isolerat betraktat innebär en skatteskärpning på

30. Men denna åtgärd kombineras med en

skattereduktion motsvarande hela avgiften på

100. Därmed har nettobelastningen på 70

eliminerats.

Detta slag av kompensation fungerar

tillfredsställande även för personer som betalar

statlig skatt i vilket fall nettobelastningen på 50

(eller 45) elimineras genom den slopade

avdragsrätten (-50 eller -45 för den enskilde) och

skattereduktionen på 100. Metoden fungerar

även tillfredsställande för personer som bor i

kommuner med olika kommunalskatt. Vid en

kommunalskatt på 34 procent är

nettobelastningen 66 som elimineras genom

slopad avdragsrätt (-34) och skattereduktion på

100 medan vid en kommunalskatt på 27 procent

nettobelastningen är 73 som elimineras genom

slopad avdragsrätt (-27) och skattereduktion på

100.

Metoden innebär att den allmänna

pensionsavgiftens effekter på såväl det

genomsnittliga skatte- och avgiftsuttaget som på

individens marginalskatt elimineras. Detta sker

utan att uttaget av allmän pensionsavgift

påverkas i något avseende. Avgiften tas liksom

tidigare ut på ett oförändrat underlag upp till ett

visst avgiftstak och avgiftsintäkterna tillförs

pensionssystemet i ograverad omfattning. Det

som händer är att den enskilde krediteras ett

belopp motsvarande beskattningsårets

pensionsavgift i form av en skattereduktion som

minskar hans eller hennes övriga skatter.

Den finansiella belastningen av

skattereduktionen faller i sin helhet på

statsbudgeten. För statens del uppkommer dock

en motverkande effekt genom att intäkterna av

den statliga skatten på förvärvsinkomster ökar

(se dock nedan). Den slopade avdragsrätten

innebär också att de kommunala skatteintäkterna

ökar. Regeringens utgångspunkt är att detta skall

regleras.

Eftersom metoden inte påverkar uttaget av

allmän pensionsavgift och intjänad pensionsrätt

är den väl förenlig med pensionsuppgörelsen.

Mot den slopade avdragsrätten kan möjligen

invändas att denna bryter en grundläggande

symmetriprincip i skattesystemet genom att de

avgifter som är avdragsgilla grundar pensioner

som vid utbetalning är skattepliktiga. Så är fallet i

fråga om privat pensionsförsäkringssparande där

avdragsrätt föreligger inom vissa ramar medan

utfallande pensionsbelopp beskattas. En annnan

symmetri finns mellan den avdragsgilla

pensionsavgiften och motsvarande

arbetsgivaravgift, ålderspensionsavgiften, som

också är låt vara indirekt genom effekter på

lönerna avdragsgill mot inkomstskatten.

Denna invändning skulle vara relevant om den

slopade avdragsrätten utgjorde en isolerad

åtgärd. Nu kombineras den emellertid med en

skattereduktion som tillsammans med den

slopade avdragsrätten resulterar i samma

situation som skulle ha gällt i frånvaro av

avgiftsuttag överhuvudtaget.

En annan invändning som kan komma att

riktas mot metoden är att den innebär en slags

öronmärkning av en viss del av det samlade

skatte- och avgiftsuttaget och att, som en

konsekvens därav, det vore mer naturligt att föra

samman uttaget av allmän pensionsavgift och det

allmänna skatteuttaget. Vid en sådan lösning

skulle det emellertid vara nödvändigt att

bibehålla ett dubbelt inkomstskattesystem med

hänsyn till det framtida pensionssystemet och

kravet att en viss del av avgiften till detta skall

baseras på inkomster av visst slag upp till ett visst

tak. Det ena systemet skulle motsvara dagens

gällande inkomstskattesystem och det andra

innebära att en viss del av skatten tas ut på vissa

inkomster upp till viss nivå. En sådan ordning

skulle knappast vara enklare och inte heller på

något bättre sätt uppfylla de krav på transparens

som bör gälla för ett skatte- och avgiftssystem.

Metoden innebär att underlaget för den

statliga inkomstskatten ökar genom den slopade

avdragsrätten och därmed att antalet personer

som betalar statlig inkomstskatt ökar. Utan

åtgärder i övrigt skulle detta vid ett hypotetiskt

fullt genomförande år 2000 innebära att den

nedre brytpunkten skulle sjunka från 250 800

kronor till 233 300 kronor. Enligt regeringens

bedömning är denna effekt inte acceptabel. För

att eliminera denna effekt krävs att den nedre

skiktgränsen höjs med ett belopp motsvarande

avgiftsuttaget vid en inkomst på 250 800 kronor

som uppgår till 17 500 kronor. För att hålla

antalet personer med statlig skatt konstant krävs

alltså en höjning av den nedre skiktgränsen från

224 600 kronor till 242 100 kronor. Tillsammans

med grundavdraget ger detta en oförändrad

nedre brytpunkt på 250 800 kronor.

Den slopade avdragsrätten får i princip samma

effekt för den övre brytpunkten. För att inte

antalet personer som betalar den högre statliga

skatten skall öka år 2000 krävs återigen vid ett

hypotetiskt fullt genomförande detta år att den

övre skiktgränsen höjs med ett belopp

motsvarande den maximala pensionsavgiften,

dvs. med 21 100 kronor eller från 368 700 kronor

till 389 800 kronor. Tillsammans med

grundavdraget på 8 700 kronor skulle detta ge en

oförändrad övre brytpunkt på 398 500 kronor.

De just skisserade skiktgränsjusteringarna kan

ses som en med kompensationen för

pensionsavgiften sammanhängande del. Såvitt

gäller den nedre skiktgränsen finns anledning till

ytterligare överväganden. I anslutning till arbetet

med 1990 års skattereform uttalades önskemål

om att andelen skattskyldiga med

förvärvsinkomster som skulle betala statlig

inkomstskatt skulle ligga på en viss nivå. I

anslutning till de analyser som gjordes av

Kommittén för utvärdering av skattereformen

(KUSK, SOU 1995:104) beräknades denna

andel till 15 procent. En detaljerad redovisning

av utvecklingen av denna andel, liksom för andra

grupper av skattskyldiga, har lämnats i

regeringens utvärdering av skattereformen

(prop. 1997/98:1, bilaga 1, underbilagan).

För närvarande kan för år 2000 andelen

skattskyldiga till statlig inkomstskatt beräknas

till ca 19 procent eller till ca 1,3 miljoner

skattskyldiga. I förhållande till en andel på 15

procent är det överskjutande antalet

statsskattebetalare ca 300 000 personer.

Regeringen anser det angeläget att minska

andelen skattskyldiga som betalar statlig

inkomstskatt. Framför allt handlar det om att ge

goda skattemässiga villkor för vidareutbildning

och karriärutveckling. En höjning av den nedre

skiktgränsen bidrar i kombination med den

föreslagna kompensationen för den allmänna

pensionsavgiften till en förhållandevis likformig

reduktion av det genomsnittliga skatteuttaget för

stora delar av löntagarna. Detta är betydelsefullt

för utbildningsval då den s.k. utbildningspremien

är kopplad till inkomsten efter (genomsnitts-

)skatt efter genomgången utbildning i

förhållande till inkomsten efter skatt före

utbildning.

Uttryckt i de ekonomiska förhållandena för år

2000 skulle en minskning av andelen

skattskyldiga med statlig inkomst till 15 procent

motivera en höjning av skiktgränsen från den

nivå som följer av den slopade avdragsrätten för

egenavgifter, 242 100 kronor, till 260 200 kronor.

Tillsammans med grundavdraget skulle detta ge

en nedre brytpunkt på 268 900 kronor, dvs.

personer med upp till 22 400 kronor i månadslön

skulle enbart betala kommunal inkomstskatt.

De två åtgärder som här kortfattat beskrivits

en kompensation för pensionsavgiften enligt den

föreslagna metoden och en höjning av den nedre

brytpunkten är för regeringen de mest

angelägna korrigeringarna av den framtida

inkomstskatten. Den tredje avvikelsen i

förhållande till skattereformens skatteskala den

lägre nivån för det allmänna grundavdraget har

också bidragit till ett ökat skatteuttag. En

uppjustering av grundavdragets nivå skall inte

uteslutas men framstår i förhållande till de två

övriga åtgärderna som mindre angelägen.

En inkomstskattereform av det slag som

skisserats ovan skulle innebära betydande

skattesänkningar. Beräkningar för förhållandena

år 2000 visar på en total offentlig-finansiell

kostnad på ca 46 miljarder kronor. Regeringen

lämnar i nästa avsnitt förslag om ett första steg i

den skisserade inkomstskattereformen.

8.2.2 Inkomstskatten för år 2000

Regeringens förslag: För år 2000 ges en

skattereduktion motsvarande 25 procent av den

allmänna pensionsavgiften för beskattningsåret.

Vid beräkningen av underlaget för kommunal

och statlig inkomstskatt medges avdrag med 75

procent av den allmänna pensionsavgiften. Vid

uttaget av statlig inkomstskatt på

förvärvsinkomster skall den nedre skiktgränsen

sättas till 232 600 kronor och den övre

skiktgränsen till 374 000 kronor. Den tillfälliga

skattereduktion som gällt för 1999 förlängs till

att gälla även för år 2000. Avsikten är att en

förlängning skall ske även för åren därefter. En

alternativ metod för att åstadkomma ett

likvärdigt resultat kan dock komma att

övervägas.

Skälen för regeringens förslag: I avsnitt 8.2.1

har regeringen redovisat de allmänna riktlinjerna

för en reformering av inkomstskatten för de

närmaste åren. Ett huvudinslag vid denna

reformering utgörs av en kompensation för den

allmänna pensionsavgiften i form av en

skattereduktion kombinerad med en slopad

avdragsrätt för avgiften vid beräkningen av

underlaget för kommunal och statlig

inkomstskatt. Ett annat centralt inslag är en

uppjustering av den nedre skiktgränsen vid

beräkningen av statlig inkomstskatt så att på sikt

enbart 15 procent av de skattskyldiga med

förvärvsinkomster skall betala statlig

inkomstskatt.

Som framgår av avsnitt 8.2.1 medför en

reform med ovanstående utformning en

betydande offentlig-finansiell kostnad.

Kostnaden uppgår till ca 46 miljarder kronor (i

de ekonomiska förhållandena för år 2000).

Genomförandet bör därför ske under ett antal år

efter en löpande bedömning av det ekonomiska

läget och efter sammanvägning av olika

angelägna resursanspråk.

För år 2000 bedömer regeringen att det är

möjligt att som ett första steg genomföra en

fjärdedel av reformen vilket innebär en

skattesänkning med ca 11,8 miljarder kronor. De

olika inslagen innebär följande.

Såvitt gäller kompensationen för allmän

pensionsavgift utformas den i enlighet med vad

som beskrivits i avsnitt 8.2.1 som en

kombination av två åtgärder. För det första får

skattskyldiga som betalar allmän pensionsavgift

en skattereduktion motsvarande 25 procent av

avgiften. Samtidigt begränsas avdragsrätten för

allmän pensionsavgift till 75 procent av avgiften.

Innebörden av dessa regler kan illustreras med

ett exempel:

Antag att pensionsavgiften uppgår till 100. Vid

en kommunalskatt på 30 procent uppgår

nettobelastningen för individen till 70. De

föreslagna reglerna innebär att skattereduktion

medges med 25. Samtidigt uppkommer ett ökat

uttag av kommunalskatt genom att avdrag inte

medges för 25 av avgiften. Det senare leder till en

skattehöjning på 7,5. Individens inkomst efter

allmän pensionsavgift, skatter och

skattereduktion kommer därmed att öka med

17,5 (25-7,5) vilket utgör en fjärdedel av den

totala nettobelastningen på 70. En person som

utöver kommunalskatt på 30 procent även

betalar statlig inkomstskatt på 20 procent och

för vilken den totala nettobelastningen uppgår

till 50 får en ökning av inkomsten efter allmän

pensionsavgift, skatter och skattereduktion på

12,5 (25-12,5), dvs. även i detta fall sker en

kompensation med en fjärdedel av

nettobelastningen.

Den begränsade avdragsrätten för allmän

pensionsavgift innebär att brytpunkten för uttag

av statlig inkomstskatt sjunker. Därmed kommer

antalet personer som betalar statlig inkomstskatt

att öka. Vid gällande regler för år 2000 ligger

brytpunkten vid 250 800 kronor. Vid denna

inkomst uppgår den allmänna pensionsavgiften

till 17 500 kronor. Genom att avdrag vägras för

en fjärdedel av denna avgift, dvs. för 4 375

kronor, krävs en uppjusterering av den nedre

skiktgränsen med samma belopp, dvs. med 4 375

kronor från 224 600 kronor till (efter viss

avrundning) 229 000 kronor. Denna

uppjustering av skiktgränsen beräknas minska

inkomsterna från den statliga inkomstskatten

med ca 1,3 miljarder kronor.

Ovanstående uppjustering av skiktgränsen kan

ses som en med kompensationen för allmän

pensionsavgift sammanhängande del. För att

minska andelen personer som betalar statlig

inkomstskatt utifrån målsättningen att den på

sikt skall sjunka till 15 procent krävs en

ytterligare uppjustering av den nedre

skiktgränsen. Om justeringen baseras på en

fjärdedel av den beräknade totalkostnaden för

den fulla uppjusteringen av skiktgränsen erhålls

som resultat att den nya nedre skiktgränsen skall

ligga på 232 600 kronor vilket ger en brytpunkt

på 254 600 kronor. Denna ytterligare

uppjustering beräknas medföra att antalet

personer med statlig inkomstskatt kommer att

sjunka med ca 75 000 i förhållande till vad som

följer av gällande regler. Kostnaden för denna

uppjustering beräknas uppgå till ca 0,9 miljarder

kronor.

Den begränsade avdragsrätten för allmän

pensionsavgift medför också att antalet personer

som på marginalen betalar statlig

inkomstskatt med 25 procent kommer att öka.

För att hålla antalet personer som betalar denna

skatt konstant krävs alltså en liknande

uppjustering som den som föreslås för den nedre

skiktgränsen. Vid den aktuella inkomstnivån

utgår allmän pensionsavgift med 21 100 kronor

(se avsnitt 8.4). Följaktligen krävs en

uppjustering av övre skiktgränsen med 5 275

kronor vilket efter viss avrundning ger en ny

övre skiktgräns på 374 000 kronor. Kostnaden

för denna åtgärd beräknas till 0,08 miljarder

kronor.

För år 1999 gäller en särskild skattereduktion

som utgår till personer med pensionsgrundande

inkomst. Reduktionsbeloppet uppgår till 1 320

kronor för inkomster upp till 135 000 kronor

och trappas därefter av med 1,2 procent för

överskjutande inkomst, vilket innebär att

reduktionen upphör vid en inkomst på 245 000

kronor.

Denna reduktion infördes i avvaktan på en

större inkomstskattereform. För att ge ett

tillfredsställande fördelningspolitiskt utfall av de

samlade regeländringar som föreslås för år 2000

behålls reduktionen med oförändrad utformning

även för inkomståret 2000. Avsikten är att en

förlängning skall ske även för åren därefter. Ett

belopp motsvarande skattereduktionen för år

2000 har därför avsatts i inkomstberäkningarna

för åren 2001 och 2002. En alternativ metod för

att åstadkomma ett likvärdigt resultat kan dock

komma att övervägas.

Effekterna för löntagare i olika inkomstskikt

av de olika regeländringarna framgår av tabell 8.2.

Redovisningen görs både med och utan

beaktande av förlängningen av den tillfälliga

skattereduktionen.

Uppgifterna i tabellerna baseras på

beräkningar för faktiska individgrupper efter

framskrivning av inkomster hämtade från

taxeringsutfallet för inkomståret 1997 till år

2000. Löntagarna (=individer utan

folkpensionskod) har grupperats i 20 000-

kronors intervall upp till en taxerad inkomst på

440 000 kronor. För individer utöver denna

gräns blir effekterna i kronor ungefär desamma

som de för individer i det högsta redovisade

skiktet de föreslagna åtgärderna innebär ju att

skattesänkningen i kronor blir densamma över

vissa inkomstgränser.

Avdrag för allmän pensionsavgift tillgodoförs

skattskyldiga genom att den taxerade

förvärvsinkomsten minskas med på

beskattningsåret belöpande avgift enligt 50 §

kommunalskattelagen (1928:370). Förslaget

innebär alltså att detta avdrag begränsas till 75

procent av avgiften. Avdraget föreslås avrundas

uppåt till helt hundratal kronor.

Skattereduktion för allmän pensionsavgift kan

regleras antingen i en särskild lag eller i

skattebetalningslagen (1997:483).

Skattereduktion för sjöinkomst och underskott

av kapital medges enligt den lagen. Den

föreslagna reformen med kompensation för

allmän pensionsavgift genom en skattereduktion

bör ses som ett permanent inslag i

beskattningssystemet. Reglerna om

skattereduktion för den allmänna

pensionsavgiften bör därför tas in i

skattebetalningslagen och inte i en särskild lag.

Skattereduktionen beräknas till 25 procent av

den allmänna pensionsavgift som belöper sig på

beskattningsåret. För att avdraget för allmän

pensionsavgift vid beskattning tillsammans med

skattereduktionen skall motsvara den avgift som

skall betalas föreslås att skattereduktionen

avrundas nedåt till helt hundratal kronor.

Skattereduktionen för allmän pensionsavgift får

göras mot kommunal och statlig inkomstskatt

samt statlig fastighetsskatt.

Förslaget om höjda skiktgränser medför

ändringar i lagen (1947:576) om statlig

inkomstskatt.

Tabell 8.2 Skatteförändringar för löntagare i olika inkomstintervall år 2000

enligt föreslagna regler med eller utan

beaktande av förlängd tillfällig skattereduktion.

Kronor per månad och i procent av taxerad inkomst.

Inkomst

1000-tal kronor

Taxerad inkomst

(genomsnitt)

Antal personer i

skiktet

Utan skattereduktion

Med skattereduktion

Skillnad i skatt i

kronor per månad

Skillnad i skatt i

procent av

inkomst

Skillnad i skatt i

kronor per månad

Skillnad i skatt i

procent av

inkomst

20 - 40

29 145

204 000

30

1,22

137

5,64

40 - 60

49 586

140 000

50

1,20

158

3,82

60 - 80

69 863

130 000

70

1,20

177

3,04

80 - 100

90 338

139 000

90

1,20

197

2,62

100 - 120

110 324

168 000

110

1,20

218

2,37

120 - 140

130 551

233 000

130

1,19

236

2,17

140 - 160

150 245

334 000

147

1,17

247

1,97

160 - 180

170 153

358 000

167

1,18

249

1,76

180 - 200

190 248

440 000

187

1,18

251

1,59

200 - 220

209 856

454 000

208

1,19

254

1,45

220 - 240

229 636

397 000

227

1,19

256

1,34

240 - 260

249 525

326 000

267

1,29

278

1,34

260 - 280

269 545

249 000

326

1,45

327

1,46

280 - 300

289 475

172 000

338

1,40

340

1,41

300 -320

309 219

122 000

345

1,34

346

1,34

320 - 340

329 555

87 000

346

1,26

347

1,26

340 - 360

349 541

70 000

346

1,19

347

1,19

360 - 380

369 412

54 000

346

1,12

347

1,13

380 - 400

389 612

44 000

345

1,06

347

1,07

400 - 420

409 552

36 000

346

1,01

347

1,02

420 - 440

429 451

29 000

347

0,97

349

0,97

Källa: SCB och Finansdepartementet, 1997 års storurval framskrivet till år 2000.

8.2.3 Det fasta beloppet vid

beskattningen av förvärvsinkomster

Regeringens förslag: Den statliga skatt om

200 kronor som utgår på förvärvsinkomster för

fysiska personer och som vid 2000 och 2001 års

taxeringar utgör en kommunal inkomstskatt

skall även vid 2002 års taxering utgöra en

kommunal inkomstskatt.

Skälen för regeringens förslag: Statlig

inkomstskatt för fysiska personer utgår dels med

en fast skatt om 200 kronor, dels med 20 procent

av den del av den beskattningsbara

förvärvsinkomsten som överstiger en nedre

skiktgräns samt med 25 procent av den del av

den beskattningsbara inkomsten som överstiger

en övre skiktgräns. Vid 2000 års taxering skall

den fasta skatten om 200 kronor utgöra en

kommunal skatt enligt lagen (1998:1477) om

beräkning av viss inkomstskatt på

förvärvsinkomster vid 2000 års taxering, m.m.

Av den sammanlagda inkomstskatten skall 66,5

procent utgöra skatt till kommuner och 33,5

procent skatt till landsting. Överföringen av

skatten motiverades med att kommunerna och

landstingen under senare tid hade fått kostnader

som ledde till att utrymme för vård, skola, och

omsorg minskat.

I den ekonomiska vårpropositionen 1999

konstaterade regeringen att den kommunala

sektorn fortfarande var i behov av en ekonomisk

förstärkning. Regeringen föreslog därför att det

fasta beloppet om 200 kronor även vid 2001 års

taxering skulle utgöra en kommunal

inkomstskatt. Riksdagen beslutade i enlighet

med regeringens förslag (SFS 1999:648). Även

för år 2001 kan konstateras att kommunerna har

ett visst behov av medelsförstärkning.

Regeringen föreslår därför att den fasta skatten

om 200 kronor också vid 2002 års taxering skall

utgöra en kommunal inkomstskatt.

8.3 Företagsskattefrågor

8.3.1 Beskattning av bolagsinkomster

Skattesatsen för aktiebolag och andra juridiska

personer är 28 procent. Med hänsyn till de

reserveringsmöjligheter som skattesystemet

tillåter, främst avsättning till periodiseringsfond

och överavskrivningar på inventarier m.m., är

den effektiva skatten lägre. Internationellt sett

har Sverige efter 1990 års skattereform en

konkurrenskraftig bolagsskatt. Sverige har

tillsammans med Finland och Norge, vilka också

har 28 procent i bolagsskatt, den lägsta nominella

skattesatsen inom OECD-området. I fråga om

effektiv skatt ligger Sverige också relativt väl till

men intar inte någon tätposition.

Likväl hävdas det ofta i den allmänna debatten

att villkoren för företagande i Sverige är

oförmånliga. Det som då stått i förgrunden är att

Sverige tillämpar ett så kallat klassiskt system för

beskattning av bolagsvinster där vinsten först

beskattas en gång med bolagsskatt i företagsledet

och sedan en andra gång som kapitalinkomst på

ägarnivå när vinsten delas ut eller ägaren avyttrar

aktierna. Denna s.k. dubbelbeskattning har

under det senaste året ofta angetts som en orsak

till utflyttningen av svenska företag och har

dessutom i övrigt ansetts medföra negativa

effekter för näringslivet.

Vid en diskussion kring effekterna av

nuvarande system för beskattning av

bolagsinkomster och av en förändring av detta

 finns i den allmänna debatten en oklarhet kring

vilken samhällsekonomisk fråga diskussionen

rör. Det är nödvändigt att skilja mellan möjliga

effekter på realinvesteringar i Sverige, på det

svenska sparandet, särskilt hushållssparandet,

och på företagens lokalisering av sina

huvudkontor.

Anledningen till att det är nödvändigt att hålla

isär olika frågeställningar är att det för en liten

öppen ekonomi som den svenska med i

tilltagande grad internationaliserade

kapitalmarknader finns en skillnad mellan

verkningarna av, å ena sidan beskattningen av

fysiska personers kapitalinkomster, å andra sidan

beskattningen av juridiska personers inkomster.

Beskattningen av fysiska personers

kapitalinkomster liksom för övrigt

förmögenhetsskatten påverkar i första hand

sparandet i ekonomin medan

bolagsbeskattningen påverkar

realinvesteringarna.

Frågan om s.k. enkelbeskattning och dess

inverkan på företagsinvesteringarna utreddes

ingående av 1992 års företagsskatteutredning. I

sitt betänkande En lättnad i dubbelbeskattningen

av mindre företags inkomster (SOU 1996:119)

avvisade utredningen ett generellt slopande av

dubbelbeskattningen som ett medel att förbättra

villkoren för företagande. Anledningen är att

avkastningskravet på investeringar är

internationellt bestämt. En lindrad

ägarbeskattning leder visserligen till att

aktiekurserna initialt stiger men kursstegringen

blir inte bestående. Internationella placerare som

inte beskattas i Sverige och därför inte får del av

skattelättnaden liksom i Sverige skattebefriade

institutioner kommer p.g.a. de höjda

aktiekurserna att finna det oförmånligt att

placera i svenska aktier och kommer att sälja

svenska aktier. Detta kommer i sin tur att leda

till att aktiekurserna tenderar att återgå till sin

ursprungliga nivå. Slopad dubbelbeskattning är

därför inte effektivt som medel att sänka

företagens kostnader för kapitalanskaffning.

Dessa skäl är fortfarande bärkraftiga.

Den personliga kapitalinkomstbeskattningen,

bl.a. av utdelningsinkomster och reavinster på

aktier, är alltså i ekonomisk mening i första hand

en skatt på sparande vilket innebär att

förändringar endast i begränsad omfattning

skulle påverka realinvesteringar och

sysselsättning.

För små och medelstora företag som för sin

kapitalförsörjning, särskilt med externt

riskkapital, i vissa avseenden kan anses vara mer

eller mindre avskärmade från de internationella

kapitalmarknaderna, är situationen delvis

annorlunda. För dessa företag och dess ägare,

särskilt för företagaren/entreprenören, är den

personliga kapitalinkomstbeskattningen till viss

del också en skatt på företagets investeringar. I

skattelagstiftningen har detta förhållande

beaktats genom de särskilda lättnader som sedan

1997 gäller vid beskattningen av utdelningar och

reavinster på onoterade aktier.

De små och medelstora företagen har alltså en

delvis annorlunda situation än vad som gäller för

större företag. Till den del dessa företag har ägare

som är verksamma i företaget omfattas de av de

s.k. 3:12-reglerna som innehåller vissa

bestämmelser om hur utdelningar och reavinster

skall beskattas. Regeringen har idag utfärdat

direktiv till en särskild utredare med uppgift att

bl.a. se över dessa regler med inriktning att

förbättra de skattemässiga villkoren för

expansion och investeringar.

I huvudsak är alltså skatten på

utdelningsinkomster och aktiereavinster en skatt

på hushållens sparande. Ett lägre skatteuttag på

detta slag av kapitalinkomster än på övriga

kapitalinkomster, särskilt ränteinkomster, skulle

innebära en olikformig beskattning av sparande.

De samhällsekonomiska motiven för att

introducera en sådan olikformighet är svaga. En

sannolik effekt av en utvidgad lättnad i

ägarbeskattningen till att avse alla aktier skulle bli

en förändrad sammansättning av hushållens

förmögenhetsportföljer med en högre andel

aktier eftersom avkastningen efter skatt på

aktieplaceringar skulle stiga. Till en betydande

offentlig-finansiell kostnad skulle alltså

hushållens sparmönster förändras med

betydande inkomstförstärkningar för aktieägarna

men med begränsade effekter på

företagsinvesteringar och sysselsättning.

Såvitt gäller kapitalbeskattningens effekter på

företagens lokalisering av sina huvudkontor, en

under det senaste året omdiskuterad fråga, kan

följande sägas. Gällande svenska regler, dvs. det

klassiska systemet för beskattning av

bolagsvinster, är neutralt visavi lokaliseringen av

huvudkontor då det likabehandlar ägare i Sverige

och ägare i utlandet. Det är även neutralt mellan

investeringar i Sverige och investeringar i

utlandet. Diskussionen om skatternas betydelse

för huvudkontorens lokalisering har sin egentliga

bakgrund i spänningen mellan detta neutrala

system och de skattemodeller som tillämpas i

vissa andra länder. De senare modellerna bygger

på lättnader i ägarledet vid beskattningen av

inhemska ägare, vanligtvis genom s.k.

avräkningssystem. Dessa innebär att man

regelmässigt diskriminerar såväl utländska ägare

som investeringar i utlandet. Det har har

ifrågasatts om dessa system är förenliga med EG-

rätten. Ett antal länder i vår omvärld har också,

bl.a. mot denna bakgrund, minskat eller avser att

minska eller avveckla sina avräkningssystem. Två

aktuella exempel på detta är Storbritannien och

Tyskland. I det läget framstår det som oklokt att

införa ett sådant system i Sverige.

Avräkningssystemen har i hög grad sin

bakgrund i en annan ekonomisk och

skattesystematisk miljö än den som gäller i dag.

Tidigare var de nationella ekonomierna slutna

mot omvärlden vilket bl.a. innebar att skatter

på utdelningsinkomster då i högre grad än vad

som gäller i dag påverkade

företagsinvesteringarna. I skattesystematiskt

avseende infördes också flertalet

avräkningsmodeller i en miljö där

utdelningsinkomster beskattades tillsammans

med förvärvsinkomster enligt en progressiv

skatteskala. Sedan dess har en tendens mot att

beskatta kapitalinkomster separat gjort sig

gällande.

Motiven för avräkningssystem på ägarnivå

inkl. system med motsvarande egenskaper har

alltså försvagats i takt med den ekonomiska och

skattesystematiska utvecklingen. Detta gör i

kombination med de effekter som kan förväntas

uppkomma vid övergången till ett sådant system

 att denna metod att reducera skatteuttaget på

bolagsinkomster inte framstår som någon

lämplig väg.

Företagsskatteutredningen ansåg att det mest

effektiva medlet att förbättra villkoren för

företagande är sänkt skattesats. En

bolagsskattesatssänkning sänker

avkastningskravet på investeringar med eget

kapital.

Internationellt finns en tydlig trend för sänkta

bolagsskattesatser. Danmark och Storbritannien

har nyligen sänkt bolagsskatten. Tyskland har

aviserat att bolagsskatten skall sänkas till 25

procent. Detta balanseras med andra åtgärder.

Tyskland begränsar bl.a. sin lättnad på utdelad

vinst. Storbritannien har radikalt minskat

lättnaden i ägarbeskattningen.

Denna internationella trend kan förklaras med

effektivitetsskäl. I en mer internationell värld är

det alltmer viktigt att ett lands skattesystem ter

sig begripligt och transparent för utländska

betraktare för att landet i fråga skall vara

attraktivt och dra till sig investeringar. Vidare

krävs givetvis att vinster inte låses in i företaget

utan kan tas hem. Länder med låg nominell

skattesats eller låg effektiv skatt är mer attraktiva

än länder som har ett högt nominellt eller reellt

skatteuttag.

Sänkt bolagsskatt sänker som framgått

företagens kapitalkostnader, vilket gör

investeringar i Sverige billigare. Detta är givetvis

inte bara av värde i ett internationellt perspektiv

utan även för företag som enbart arbetar på

svenska marknader samt för svenska investerare.

En sänkt skattesats skulle också vara mycket

betydelsefull för mindre företag. Som framgår av

ett appendix till detta kapitel betalar små företag

som kollektiv en något större andel av sin vinst i

skatt än kollektivet stora företag. Skillnaderna i

skattebelastning torde bl.a. kunna förklaras av att

stora företag oftare har skilda verksamheter med

olika konjunkturcykler och därigenom bättre

kvittningsmöjligheter. Nuvarande högre relativa

skattebelastning på små företag innebär att dessa

skulle få ett relativt större utbyte av sänkt

skattesats än stora företag.

Företagarnas riksorganisation har i en

skrivelse till regeringen (dnr Fi1999/2758)

begärt lättnader för småföretag i form av sänkt

skattesats och vidgade reserveringsmöjligheter.

Regeringen föreslår i denna proposition utökade

reserveringsmöjligheter för företagen. Enligt

regeringens mening är dock selektiva åtgärder

inte lämpliga på företagsskatteområdet. Bortsett

från svårigheter att finna korrekta

storlekskriterier medför selektiva åtgärder

tröskeleffekter, konkurrenssnedvridningar samt

risk för uppdelning av företag.

Med de bedömningar som nu kan göras av de

offentlig-finansiella överskotten under de

kommande åren prioriterar regeringen åtgärder

vid beskattningen av fysiska personers

förvärvsinkomster enligt de riktlinjer som

redovisas i avsnitt 8.2.1.

8.3.2 Utvidgade reserveringsmöjligheter

Regeringens förslag: Möjligheterna att sätta av till

periodiseringsfond förstärks fr.o.m. 2002 års

taxering (inkomståret 2001). För aktiebolag och

andra juridiska personer höjs avdragstaket från

20 till 25 procent av inkomsten. För enskilda

näringsidkare och fysiska personer som är

delägare i handelsbolag höjs avdragstaket från 25

till 30 procent av inkomsten. Tiden inom vilken

återföring av periodiseringsfond skall ske

förlängs från fem till sex år för alla

företagsformer fr.o.m. 2000 års taxering.

Skälen för regeringens förslag: Vid

beräkning av inkomst av näringsverksamhet

finns sedan 1995 års taxering en generell

reserveringsmöjlighet, nämligen avdrag för

avsättning till periodiseringsfond enligt lagen

(1993:1538) om periodiseringsfonder.

Avsättningsmöjligheten gäller både för juridiska

och fysiska personer. Avdrag medges för

juridiska personer med högst 20 procent av

beskattningsårets inkomst före avdrag. För

enskilda näringsidkare medges avdrag med högst

25 procent av ett motsvarande underlag.

Avdraget skall återföras till beskattning senast

femte beskattningsåret efter avsättningsåret. Vid

2000 års taxering skall de avsättningar som gjorts

beskattningsåret 1994 (1995 års taxering)

återföras.

Systemet med periodiseringsfonder har i

huvudsak två funktioner. För det första sänker

det skatteuttaget på sådana investeringar som

finansieras med internt genererade inkomster.

För det andra möjliggör det för företagen att

under år med goda inkomster göra avsättningar

som kan användas för att täcka förluster under

senare år. När reglerna infördes ansågs ett

avdragsutrymme om 25 procent av årsinkomsten

med en återföringsskyldighet på fem år innebära

ett lämpligt avvägt reserveringsutrymme. Som ett

led i finansieringen av ägarlättnaden för aktier i

onoterade bolag och mot bakgrund av då

rådande statsfinansiella situation sänktes taket till

20 procent år 1997. I 1998 års ekonomiska

vårproposition föreslogs en utvidgning till nu

gällande 25 procent för enskilda näringsidkare.

Förslaget motiverades i första hand med att en

ökad avsättningsmöjlighet för enskilda

näringsidkare sannolikt medför att skatten på

internfinansierade investeringar sänks. Därmed

förbättras också lönsamheten efter skatt på dessa

investeringar. Förslaget genomfördes med

verkan fr.o.m. 1999 års taxering.

Rent allmänt får reserveringsmöjligheterna för

de svenska företagen anses vara goda. Det finns

också tecken som tyder på att

reserveringsmöjligheterna inte används fullt ut.

Vidare visar tillgänglig statistik att mindre

företag tycks utnyttja systemet i något mindre

utsträckning än storföretag.

Reserveringsmöjligheten torde vara av särskilt

värde för den kategorin företag som har

svårigheter eller begränsade möjligheter att få

externt riskkapital. I frånvaro av externt

riskkapital är den gruppen av företag hänvisade

till att finansiera sina investeringar med

vinstmedel som har genererats i den egna

verksamheten. Detta gäller i särskilt hög grad för

enskilda näringsidkare och fysiska personer som

är delägare i handelsbolag samt generellt för

nystartade företag. Enligt regeringens mening är

det därför angeläget att återgå till det tidigare

avsättningsutrymmet på 25 procent för

aktiebolag och andra juridiska personer. Även

för fysiska personer bör avdragstaket höjas.

För att göra periodiseringsfondssystemet mer

attraktivt för företagen bör tidsperioden för att

återföra avdraget till beskattning förlängas. Detta

är av särskilt värde för mindre företag som ofta

är mer konjunkturkänsliga än storföretag vilket

förklaras av att småföretag till skillnad från

storföretag mer sällan har skilda verksamheter

med olika konjunkturcykler. Regeringen föreslår

därför att tidsperioden utsträcks till sex år. Det

motsvarar bättre vad som är en normal

konjunkturcykel och bör vara till fördel för

mindre företag.

Förslagen föranleder ändringar i 3 och 4 §§

lagen om periodiseringsfonder.

8.3.3 Befrielse från kupongskatt vid

näringsbetingat innehav

Regeringens förslag: Kupongskatten slopas på

utdelning till utländska bolag som innehar minst

25 procent av andelskapitalet i ett svenskt bolag.

Promemorians förslag: Överenstämmer med

regeringens förslag.

Remissinstanserna: De remissinstanser som

har uttalat sig har tillstyrkt förslaget.

Skälen för regeringens förslag: Sedan många

år tillbaka har det varit en svensk policy att vid

förhandlingar om skatteavtal föreslå ett

ömsesidigt avstående av källskatt på utdelning

(kupong-skatt) på näringsbetingade innehav av

en viss storlek. Redan innan Sveriges inträde i

EU hade detta uppnåtts gentemot några

europeiska länder. Genom medlemskapet i EU

uppnås detta gentemot övriga medlemsstater

genom att den svenska lagstiftningen anpassats

till rådets direktiv (90/435/EEG) den 23 juli

1990 om ett gemensamt beskattningssystem för

moderbolag och dotterbolag hemmahörande i

olika med-lemsstater.

Dessutom har kupongskatten på näringsbe-

tingat innehav av viss storlek avskaffats i skatte-

avtal med några viktigare länder utanför EU.

Som exempel kan nämnas Norge (SFS 1989:933

och SFS 1996:1512), Schweiz (SFS 1992:856)

och Japan i ett protokoll undertecknat den 19

februari 1999. Vid omförhandlingarna av skatte-

avtalet med USA föreslogs från svensk sida att

kupongskatten i denna del ömsesidigt skulle av-

skaffas. Det är emellertid en fast amerikansk po-

licy att kupongskatt skall tas ut med fem procent

på sådana innehav. USA har inte gentemot något

land, och således inte heller gentemot Sverige,

accepterat att helt slopa kupongskatten på dessa

innehav.

Under senare år har källskatten på bl.a. utdel-

ning kommit att bli allt lägre dels genom intern

lagstiftning i många länder och dels genom skat-

teavtal. Det är önskvärt att en sänkning av skat-

ten sker ömsesidigt genom skatteavtal. Flera län-

der har emellertid valt att ensidigt avskaffa

kupongskatten. Det senaste exemplet är

Danmark som fr. o. m. den 1 januari 1999

generellt avskaffat kupongskatten på

näringsbetingade innehav. Ett annat exempel är

Luxemburg som i skatteavtalet med USA

ensidigt valt att avstå från att ta ut kupongskatt.

Det är angeläget att utländska företags inves-

teringar i Sverige inte skattemässigt missgynnas

när vinstmedel delas ut från Sverige. Därför före-

slås att kupongskatten på utdelning till utländskt

bolag som innehar minst 25 procent av

andelskapitalet i ett svenskt bolag avskaffas fr. o.

m. den 1 januari 2000.

En förutsättning för skattefrihet är således att

mottagaren av utdelningen är ett utländskt bolag

enligt den definition som anges i 16 § andra eller

tredje stycket lagen (1947:576) om statlig

inkomstskatt, SIL. Som utländskt bolag anses ett

bolag som är hemmahörande och skattskyldigt

till inkomstskatt i något av de länder med vilket

Sverige har ett skatteavtal och som finns med i

uppräkningen i 16 § tredje stycket SIL. Detta

gäller under förutsättning att bolaget omfattas av

avtalets regler om begränsning av beskatt-

ningsrätten. En utländsk juridisk person som är

hemmahörande i ett land med vilket Sverige inte

har något skatteavtal, i ett land med vilket

Sverige har ett skatteavtal men som inte finns

med i uppräkningen eller i ett land som finns

med i uppräkningen men som inte omfattas av

avtalets regler om begränsning av

beskattningsrätten anses också som ett utländskt

bolag om den juridiska personen i den stat där

den är hemmahörande är föremål för en

beskattning som är likartad den som svenska

företag är underkastad.

En förutsättning för befrielse från kupong-

skatt är att det mottagande bolaget innehar minst

25 procent av det utdelande bolagets aktiekapital

vilket överensstämmer med vad som gäller enligt

rådets direktiv (90/435/EEG) som nämnts ovan.

8.3.4 Slopade stoppregler

Regeringens bedömning: Flertalet av stoppreglerna

kan slopas. En ny regel om beskattning av

förbjudna lån som intäkt av näringsverksamhet

bör införas. Definitionerna av fåmansföretag,

fåmansägt handelsbolag och företagsledare bör

förtydligas. Uppgiftsskyldigheten bör bibehållas

i sin nuvarande form.

Utredningens förslag: Stoppreglerna tar sikte på

transaktioner mellan fåmansägda företag och

deras ägare. Syftet är att förhindra att

intressegemenskapen mellan företaget och

ägaren missbrukas skattemässigt.

Stoppregelutredningen har haft till uppdrag att se

över reglerna för att om möjligt slopa dessa så att

beskattningen i stället kan ske enligt allmänna

regler.

Utredningen föreslår i betänkandet

Stoppreglerna (SOU 1998:116) att de flesta

stoppreglerna slopas. Vid sidan om stoppreglerna

föreslås att kopplingen mellan det civilrättsliga

låneförbudet och skattereglerna slopas. I stället

föreslås särskilda skatterättsliga bestämmelser

om beskattning av lån från fåmansägda

aktiebolag. Vidare föreslår utredningen bl.a. att

definitionerna av fåmansföretag, fåmansägt

handelsbolag och företagsledare förtydligas.

Dessutom föreslås att uppgiftsskyldigheten som

gäller för vissa transaktioner i fåmansägda företag

utvidgas till att avse i princip samtliga

transaktioner mellan sådana företag och

delägarna.

Remissinstanserna: Remissinstanserna är

övervägande positiva till utredningens förslag

men det finns kritiska inslag.

Näringslivsföreträdarna tillstyrker förslagen

men vill avskaffa ännu fler regler än utredningen.

Vidare motsätter man sig utvidgningen av

uppgiftsskyldigheten. Flera instanser motsätter

sig att kopplingen mellan det civilrättsliga

låneförbudet och den skattemässiga regleringen

slopas. LO är mest negativt och avstyrker

förslaget i dess helhet. Handelshögskolan vid

Göteborgs universitet anser att bestämmelserna

om företags anskaffning av egendom för

företagsledarens privata bruk respektive

införsäljning av onyttig egendom till företaget

bör behållas. Förbundet Civilekonomerna

avstyrker huvuddelen av förslagen och

ifrågasätter om den föreslagna

uppgiftsskyldigheten är realistisk med hänsyn till

den kraftiga ökning av antalet förmånsvärden

och transaktioner de materiella förslagen medför.

RSV avstyrker att reglerna om företags

anskaffning av egendom för företagsledarens

privata bruk, delägares införsäljning av onyttig

egendom och den särskilda begränsningen för

fåmansföretags rätt till avdrag för avsättning till

personalstiftelse slopas. I övrigt tillstyrker eller

motsätter sig RSV inte de framlagda förslagen

men lämnar kritiska synpunkter och

betänkligheter i skilda frågor.

Skälen för regeringens bedömning: Ett

grundläggande drag i regeringens ekonomiska

politik är att förbättra förutsättningarna för de

små och medelstora företagen. Skattesystemet

skall vara neutralt och skattereglerna enkla och så

långt som möjligt generella. Regeringen anser

därför att det är en viktig åtgärd att så långt som

möjligt avskaffa de särregler som finns för de

fåmansägda företagen. En förutsättning för att

regler skall kunna slopas är dock att en korrekt

beskattning ändå kan ske och att inte obehöriga

skatteförmåner kan befaras uppkomma i alltför

stor utsträckning.

Regeringen bedömer att de allra flesta

stoppreglerna kan slopas. Efter en genomgång av

reglerna, deras syften och möjligheterna till

beskattning enligt allmänna regler anser

regeringen i likhet med utredningen att endast

regler om kostnader för personalavveckling bör

behållas. Till skillnad från utredningen anser

regeringen att kopplingen mellan skattereglerna

och det civilrättsliga låneförbudet bör behållas.

Det bör dock klargöras att även lån som lämnats

till juridiska personer skall beskattas.

För att förbättra rättssäkerheten och

förutsebarheten vid taxeringarna anser

regeringen att definitionerna av fåmansföretag,

fåmansägt handelsbolag och företagsledare bör

förtydligas.

Regeringen bedömer att den

uppgiftsskyldighet som redan gäller för

transaktioner i fåmansföretag och fåmansägda

handelsbolag är tillräcklig för att tillgodose det

kontrollbehov som kommer att uppstå när de

flesta stoppreglerna slopas. Något behov av att

utöka uppgiftsskyldigheten kan inte anses

föreligga. Slopandet av stoppreglerna bör dock

noga följas upp och utvärderas för att minska

riskerna för en inte önskvärd utveckling.

Sammanfattningsvis bedömer regeringen att

de föreslagna förändringarna av reglerna för

fåmansföretag och fåmansägda handelsbolag

kommer att förbättra förutsättningarna för

verksamheten och tillväxten i små och

medelstora företag.

En lagrådsremiss kommer att överlämnas till

Lagrådet inom kort. Regeringen avser att snarast

återkomma till riksdagen med ett förslag.

8.3.5 Återköp av egna aktier

Aktiebolagskommittén har i delbetänkandet,

SOU 1997:22, Aktiebolagets kapital, föreslagit

regler om att svenska aktiebolag under vissa

förutsättningar skall kunna återköpa eller på

annat sätt förvärva egna aktier. Frågan om de

ändringar av aktiebolagslagstiftningen som

behövs för att möjliggöra återköp av egna aktier

bereds inom Justitiedepartementet. I 1999 års

ekonomiska vårproposition berördes frågan om

anslutande skatteregler (avsnitt 8.3.2).

Regeringen aviserade att ett skatteförslag med

denna inriktning skulle presenteras under hösten

1999. Det angavs att förslaget skulle avse publika

bolag. Det aviserades samtidigt att ett sådant

förslag också skulle omfatta frågan om uttag av

kupongskatt för utländska aktieägare i samband

med omstruktureringar. En inom

Finansdepartementet upprättad promemoria

Vissa skattefrågor med anledning av att

aktiebolag skall kunna förvärva egna aktier,

m.m., dnr Fi1999/2419 har remissbehandlats

under sommaren. Beredningen i

Justitiedepartementet siktar på att ändringarna i

aktiebolagslagstiftningen skall träda i kraft den 1

mars 2000. Skattereglerna bör träda i kraft vid

samma tidpunkt. Arbetet i Finansdepartementet

sker med denna inriktning.

8.3.6 Beskattning av utländska

nyckelpersoner

För att Sverige skall kunna behålla sin position

som ett högteknologiskt och kunskapsintensivt

land är det angeläget att svenska företag även i

framtiden kan anställa utländska företagsledare,

experter och forskare med hög kompetens. En

departementspromemoria angående beskattning

av utländska nyckelpersoner, Ds 1999:25, har

nyligen remissbehandlats. Remissutfallet är i

huvudsak positivt. Regeringen avser att lägga

fram förslag om skattelättnader för utländska

experter, forskare, företagsledare och andra

nyckelpersoner vid tidsbegränsad vistelse i

Sverige. Innan ett förslag läggs fram för

riksdagen bör förslagets förenlighet med EU:s

statsstödsregler stämmas av.

8.3.7 Kontantmetod för småföretagare

Förenklingsutredningen har i delbetänkandet

Kontantmetod för småföretagare (SOU

1999:28) lämnat ett förslag till hur en

kontantmetod för mindre tjänsteföretag skulle

kunna utformas. En utgångspunkt för förslaget

är att näringsidkarens redovisning enligt

skattelagstiftningen och

redovisningslagstiftningen bör stämma överens.

Annars måste redovisningen göras enligt två

system, vilket skulle försvåra arbetet för

företagen. Enligt förslaget skall de näringsidkare

som väljer att tillämpa kontantmetoden vid

inkomstberäkningen inte ta hänsyn till in- och

utgående balanser avseende varuinköp, pågående

arbeten, fordringar och skulder etc. Inkomster

och utgifter skall alltså inte periodiseras utan

avgörande för beskattningstidpunkten är när

betalning har skett. Kontantmetoden föreslås

även tillämpas när det gäller utgifter för

anskaffning av inventarier. Konkret innebär

förslaget att direktavdrag får göras med högst ett

prisbasbelopp per år för sådana utgifter. Reglerna

om räntefördelning, expansionsmedel och

periodiseringsfond skall inte få tillämpas

samtidigt med kontantmetoden. Vidare skall

räntekostnader dras av i inkomstslaget kapital.

Genom den föreslagna kontantmetoden skulle

en möjlighet öppnas att tillämpa ett enklare

regelsystem vid inkomstberäkningen. Enklare

regler för inkomstberäkningen har ett värde i sig

och ger den enskilde näringsidkaren bättre

förutsättningar att själv klara av sin bokföring

och deklaration. Mot metoden talar den

omständigheten att skattesystemet, sett i sin

helhet, blir mer komplext om ett alternativt sätt

att beräkna inkomst av näringsverksamhet

införs. Regeringen delar utredningens

uppfattning att det vid en slutlig bedömning av

om det är lämpligt eller inte att införa

kontantmetoden bör läggas avgörande vikt vid

berörda näringsidkares inställning.

Förslaget har remissbehandlats. Många

remissinstanser är positiva till

förenklingsutredningens strävan att åstadkomma

enkla och lätthanterliga regler för

inkomstredovisningen. Den allmänna

uppfattningen är emellertid att förslaget har fått

en sådan inriktning att det har begränsat värde

för den tänkta målgruppen. Mot den bakgrunden

anser regeringen att det nu vore olämpligt att

införa den föreslagna kontantmetoden. Ett

slutligt ställningstagande är inte

aktuellt utan ytterligare beredning av frågan.

8.4 Förändrade avgiftsnivåer för

socialavgifterna m.m.

Regeringens förslag: Den allmänna

pensionsavgiften höjs från 6,95 till 7 procent av

avgiftsunderlaget. Taket för uttag av avgiften

höjs från 8,06 till 8,07 förhöjda prisbasbelopp.

I fråga om socialavgifterna höjs

ålderspensionsavgiften från 6,40 till 10,21

procent av avgiftsunderlaget. Den andel av

influtna ålderspensionsavgifter som förs till

staten skall beräknas för inkomster överstigande

8,07 i stället för 8,06 förhöjda prisbasbelopp.

Sjukförsäkringsavgiften för arbetsgivare höjs från

7,50 till 8,50 procent och för dem som har

inkomst av annat förvärvsarbete från 8,23 till

9,23 procent.

Den statliga ålderspensionsavgiften höjs från

6,40 till 10,21 procent av det beräknade

underlaget. Vid beräkningen av avgiften skall

bortses från i sig pensionsgrundande inkomster

som överstiger 8,07 förhöjda prisbasbelopp.

Den allmänna löneavgiften sänks från 8,04 till

3,09 procent av avgiftsunderlaget, vilket innebär

att det sammantagna uttaget av socialavgifter och

allmän löneavgift sänks med 0,14

procentenheter.

Den särskilda löneskatten för arbetstagare

respektive försäkrade som vid årets ingång är 65

år eller äldre sänks från 18,09 till 16,16 procent

av avgiftsunderlaget.

Förändringarna skall träda i kraft den 1 januari

2000.

Skälen för regeringens förslag: I juni 1998

fattade riksdagen beslut om införande av ett nytt

ålderspensionssystem (prop. 1997/98:151 och

152, bet. 1997/98:SfU13 och 14, rskr. 1997/98:-

315 och 320). Som redovisas under avsnitt 3.3.2

under Utgiftsområde 11 - Ekonomisk trygghet

vid ålderdom, volym 6, återstår alltjämt vissa

frågor att reglera, bl.a. fördelningen av avgifterna

 allmän pensionsavgift respektive socialavgifter

 för finansieringen av ålderspensionerna. Som

framgår av nämnda redogörelse har de fem

partierna bakom pensionsöverenskommelsen

kommit överens om vilka avgifter som skall gälla

för finansiering av pensionerna år 2000.

Regeringen lämnar nu förslag till avgiftsuttag i

enlighet med denna överenskommelse.

Socialförsäkringarna finansieras av allmän

pensionsavgift, socialavgifter, statlig

ålderspensionsavgift och allmänna skattemedel.

Allmän pensionsavgift tas ut enligt lagen

(1994:1744) om allmän pensionsavgift för

finansiering av försäkringen för inkomstpension

och tilläggspension enligt lagen (1998:674) om

inkomstgrundad ålderspension och

tilläggspension i form av ålderspension enligt

lagen (1962:381) om allmän försäkring. Avgiften

betalas av den enskilde och beräknas på ett

underlag som består av inkomst av anställning

och inkomst av annat förvärvsarbete till den del

summan av inkomsterna inte överstiger 8,06

förhöjda prisbasbelopp enligt lagen om allmän

försäkring.

Socialavgifter tas ut enligt lagen (1981:691)

om socialavgifter för finansiering av den

allmänna försäkringen, ålderspensioneringen och

vissa andra sociala ändamål. Avgifterna tas ut

som arbetsgivaravgifter och egenavgifter.

Arbetsgivaravgifter betalas av arbetsgivare och

beräknas på ett underlag som består av lön och

andra skattepliktiga förmåner som en

arbetsgivare utger till anställda. Egenavgifter

betalas främst av den som bedriver

näringsverksamhet och beräknas på ett underlag

som består av inkomst av annat förvärvsarbete.

För närvarande finns det sex olika

arbetsgivaravgifter och egenavgifter (se tabell

8.3).

De statliga ålderspensionsavgifterna tas ut

enligt lagen (1998:676) om statlig

ålderspensionsavgift för finansiering av

försäkringen för inkomstgrundad ålderspension

enligt lagen om inkomstgrundad ålderspension.

Denna avgift betalas endast för vissa

socialförsäkringsersättningar m.m. till den del

dessa ersättningar tillsammans med övriga

pensionsgrundande inkomster inte överstiger

8,06 förhöjda prisbasbelopp.

Därutöver tas allmän löneavgift ut enligt lagen

(1994:1920) om allmän löneavgift.

Avgiftssatserna enligt gällande regler framgår av

tabell 8.3.

Tabell 8.3 Avgiftssatser enligt gällande regler

Procent

Socialavgifter

Arbetsgivar-

avgifter

Egenavgifter

Ålderspensionsavgift

6,40

6,40

Sjukförsäkringsavgift

7,50

8,23

Arbetsskadeavgift

1,38

1,38

Arbetsmarknadsavgift

5,84

3,30

Efterlevandepensionsavgift

1,70

1,70

Föräldraförsäkringsavgift

2,20

2,20

Summa

25,02

23,21

Allmän löneavgift

8,04

8,04

Summa

33,06

31,25

Särskild löneskatt

24,26

24,26

Särskild löneskatt > 65 år

18,09

18,09

Allmän pensionsavgift

6,95

6,95

Den allmänna pensionsavgiften

Allmän pensionsavgift tas för närvarande ut med

6,95 procent av avgiftsunderlaget. Influtna

allmänna pensionsavgifter förs till Allmänna

pensionsfonden.

I samband med införandet av det nya

pensionssystemet beslutades att den allmänna

pensionsavgiften skall dras av vid beräkningen av

den pensionsgrundande inkomsten. Samtidigt

höjdes inkomsttaket för uttag av den allmän

pensionsavgiften till 8,06 förhöjda prisbasbelopp.

Den nu träffade överenskommelsen om

finansieringen av ålderspensionerna innebär att

den allmänna pensionsavgiften skall höjas från

6,95 till 7 procent av avgiftsunderlaget och att

taket för uttag av avgifter skall höjas från 8,06 till

8,07 förhöjda prisbasbelopp. Regeringen föreslår

därför att den allmänna pensionsavgiften höjs till

7 procent av avgiftsunderlaget och att det vid

beräkningen bortses från inkomster överstigande

8,07 förhöjda prisbasbelopp. Ändringarna

föreslås träda i kraft den 1 januari 2000.

Ålderspensionsavgiften

Fördelningen av influtna ålderspensionsavgifter

skall enligt gällande regler (4 kap. 3 § lagen om

socialavgifter) göras enligt följande. Den andel

som beräknas utgöra avgifter för inkomster som

överstiger 8,06 förhöjda prisbasbelopp förs till

staten. Den andel som beräknas motsvara

pensionsrätt för premiepension för samma år

förs till Riksgäldskontoret för tillfällig

förvaltning. Återstoden förs till Allmänna

pensionsfonden med vars tillgångar kostnaderna

för försäkringen för inkomstpension och

tilläggspension enligt lagen om inkomstgrundad

ålderspension och tilläggspension i form av

ålderspension enligt lagen om allmän försäkring

skall täckas. Regeringen skall för varje år

fastställa dessa andelar efter förslag från

Riksförsäkringsverket. Skillnaden mellan

beräknade belopp och de belopp som slutligt

framräknas för det aktuella året skall regleras vid

en kommande överföring.

Regeringen föreslår i enlighet med

pensionsöverenskommelsen från juni 1999 att

ålderspensionsavgiften för såväl arbetsgivare som

för den som har inkomst av annat förvärvsarbete

höjs från 6,40 till 10,21 procent av

avgiftsunderlaget. Regeringen föreslår vidare att

andelen som beräknas utgöra avgifter för

inkomster överstigande 8,07 förhöjda

prisbasbelopp förs till staten. Ändringarna

föreslås träda i kraft den 1 januari 2000.

Sjukförsäkringsavgiften

Sjukförsäkringsavgifter förs till staten för

finansiering av bl.a. kostnader för sjukpenning,

folkpension i form av förtidspension för

personer som har rätt till tilläggspension i form

av förtidspension, tilläggspension i form av

förtidspension, och rehabiliteringsersättning, allt

enligt lagen om allmän försäkring.

Sjukförsäkringsavgiften skall även finansiera

Centrala studiestödsnämndens kostnader med

anledning av att sådana studielån som belöper på

en studerandes sjukperiod enligt

studiestödslagen (1973:349) inte skall återbetalas,

vissa av de allmänna försäkringskassornas

förvaltningskostnader, samt kostnader enligt

lagen (1988:1465) om ersättning och ledighet för

närståendevård. Sjukförsäkringsavgiften uppgår

för närvarande till 7,50 procent för arbetsgivare

och 8,23 procent för den som har inkomst av

annat förvärvsarbete.

Ett syfte med den förändrade avgiftsstruktur

som riksdagen beslutat med anledning av

budgetpropositionen för år 1998 (prop.

1997/98:1 bet. 1997/98:FiU1, rskr. 1997/98:36)

var att inom ramen för ett i princip oförändrat

avgiftsuttag skapa bättre samstämmighet mellan

inkomster och utgifter i bl.a.

sjukförsäkringssystemet. Genom de

strukturförändringar på avgiftssidan som

infördes i samband med pensionsreformen gick

arbetet vidare i den riktningen (prop.

1997/98:151). För år 2000 beräknas de kostnader

som sjukförsäkringsavgiften avser att täcka

uppgå till 72,7 miljarder kronor. Mot bakgrund

härav föreslår regeringen att

sjukförsäkringsavgiften från och med den 1

januari 2000 höjs till 8,50 procent för

arbetsgivare och till 9,23 procent för den som har

inkomst av annat förvärvsarbete.

Den statliga ålderspensionsavgiften

Fördelningen av de statliga

ålderspensionsavgifterna skall enligt gällande

regler (8 § lagen om statlig ålderspensionsavgift)

göras enligt följande. Den andel som beräknas

motsvara pensionsrätt för premiepension för

samma år förs till Riksgäldskontoret för tillfällig

förvaltning. Återstoden förs till Allmänna

pensionsfonden. Regeringen skall för varje år

fastställa dessa andelar efter förslag från

Riksförsäkringsverket.

Den statliga ålderspensionsavgiften skall i

princip motsvara den ålderspensionsavgift som

arbetsgivare och den som har inkomst av annat

förvärvsarbete skall betala (prop. 1997/98:151).

Regeringen föreslår därför att den statliga ålders-

pensionsavgiften höjs från 6,40 till 10,21 procent

av det beräknade underlaget. Vidare föreslår

regeringen att det vid beräkning av avgiften skall

bortses från i sig pensionsgrundande inkomster

överstigande 8,07 i stället för 8,06 förhöjda

prisbasbelopp. Ändringarna föreslås träda i kraft

den 1 januari 2000.

Förändringar av det sammantagna uttaget av

socialavgifter och allmän löneavgift

Det sammantagna uttaget av arbetsgivaravgifter

och allmän löneavgift skall enligt

pensionsuppgörelsen från juni 1999 sänkas med

0,14 procentenheter, dvs. från 33,06 till 32,92

procent av avgiftsunderlaget. Enligt den

ursprungliga pen-sionsuppgörelsen år 1994 skall

pensionerna till hälften finansieras via

socialavgifter, vilket innebär en

ålderspensionsavgift på 8,47 procent. För år 2000

föreslås dock att ålderspensionsavgiften tas ut

med 10,21 procent av avgiftsunderlaget. Härmed

överskrids den ursprungligen överenskomna

nivån med 1,74 procentenheter. Vid

pensionsuppgörelsen i juni 1999 bedömdes att

lönesumman över 8,07 förhöjda prisbasbelopp

uppgick till 70,2 miljarder kronor och att det

därigenom fanns ett utrymme att sänka det

sammantagna uttaget av arbetsgivaravgifter och

allmän löneavgift med 0,14 procentenheter. Till

följd av de ovan föreslagna förändringarna

avseende ålderspensionsavgiften och

sjukförsäkringsavgiften föreslår regeringen

därför att den allmänna löneavgiften för såväl

arbetsgivare som den som har inkomst av annat

förvärvsarbete sänks från 8,04 procent till 3,09

procent av avgiftsunderlaget. Ändringen föreslås

träda i kraft den 1 januari 2000.

Den särskilda löneskatten

Särskild löneskatt skall för varje år betalas till

staten enligt lagen (1990:659) om särskild

löneskatt på vissa förvärvsinkomster. Den

särskilda löneskatten är avsedd att motsvara

skattedelen av socialavgifterna. Denna skatt

beräknas för närvarande schablonmässigt enligt

de principer som fastslogs i samband med

skattereformen (prop. 1989/90:110).

Det nya ålderspensionssystemet innebär bl.a.

att pensionsrätt kan intjänas även av den som har

fyllt 65 år och att socialavgifter i form av ålders-

pensionsavgift och allmän pensionsavgift därför

även skall betalas efter det att arbetstagaren

respektive den försäkrade fyllt 65 år. En lägre

nivå för den särskilda löneskatten på

förvärvsinkomster infördes av denna anledning

samtidigt för dessa personer. Särskild löneskatt

skall enligt nu gällande regler betalas med 18,09

procent i dessa situationer. I övriga fall tas

särskild löneskatt ut med 24,26 procent. Mot

bakgrund av de nya nivåer för

ålderspensionsavgiften och den allmänna

pensionsavgiften som följer av

pensionsöverenskommelsen från juni 1999 bör

den särskilda löneskatten för dessa personer

justeras. Med tillämpning av nuvarande

beräkningsschablon utgör skattedelen 8,10

procentenheter (0,5 x (10,21 + 7-1) = 8,10) av

det sammantagna uttaget på 17,21 procent av

ålderspensionsavgift och allmän pensionsavgift.

Regeringen föreslår därför att den särskilda

löneskatten för personer som vid årets ingång är

65 år eller äldre sänks till 16,16 procent av

avgiftsunderlaget (24,26 - 8,10 = 16,16). Liksom

tidigare skall dessa bestämmelser inte gälla för

personer som är födda 1937 eller tidigare

eftersom de inte omfattas av det nya

pensionssystemet. De nya reglerna föreslås träda

i kraft den 1 januari 2000.

Sammanfattning av förslagen om förändrade

avgiftsnivåer

Förslagen till nya nivåer på socialavgifter m.fl.

avgifter sammanfattas i tabell 8.4.

Tabell 8.4 Nya avgiftssatser fr.o.m. år 2000

Socialavgifter

Arbetsgivar-

avgifter

Egenavgifter

Ålderspensionsavgift

10,21

10,21

Sjukförsäkringsavgift

8,50

9,23

Arbetsskadeavgift

1,38

1,38

Arbetsmarknadsavgift

5,84

3,30

Efterlevandepensionsavgift

1,70

1,70

Föräldraförsäkringsavgift

2,20

2,20

Summa

29,83

28,02

Allmän löneavgift

3,09

3,09

Summa

32,92

31,11

Särskild löneskatt

24,26

24,26

Särskild löneskatt > 65 år

16,16

16,16

Allmän pensionsavgift

7,00

7,00

8.5 Fastighetsskattefrågor

8.5.1 Underlaget för fastighetsskatt vid

2001 års taxering

Regeringens förslag: Vid beräkning av

fastighetsskatt vid 2001 års taxering skall i fråga

om hyreshus (bostadsdelen) skatten beräknas på

det lägsta av 1999 och 2000 års taxeringsvärden.

Promemorians förslag: Överensstämmer

med regeringens.

Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser

är positiva till den föreslagna ändringen. Några

remissinstanser anser dock att åtgärden inte skall

begränsas till hyreshus vid 2001 års taxering.

Skälen för regeringens förslag: Allmän

fastighetstaxering sker vart sjätte år räknat

fr.o.m. år 1988 för hyreshus och industrienheter,

år 1990 för småhusenheter och år 1992 för

lantbruksenheter. Vid allmän fastighetstaxering

bestäms för varje taxeringsenhet ett basvärde

som skall motsvara 75 procent av dess

marknadsvärde. Detta bestäms med hänsyn till

det genomsnittliga prisläget under andra året

före det år då allmän fastighetstaxering sker.

Prisutvecklingen mellan de allmänna

fastighetstaxeringarna beaktas genom ett särskilt

årligt omräkningsförfarande. Detta innebär att

basvärdet omräknas med hjälp av ett

omräkningstal som fastställs av RSV med hänsyn

till det genomsnittliga prisläget i olika

prisutvecklingsområden under

tolvmånadersperioden mellan den 1 juli andra

året före taxeringsåret och den 30 juni året före

taxeringsåret.

I samband med besluten om omräkningstal till

1996 och 1997 års omräkningar

uppmärksammade RSV vissa tekniska brister i

förfarandet. Dessa hade i första hand att göra

med det förhållandet att omräkningstalen inte

kunde bestämmas med beaktande av andra

faktorer än prisutvecklingen för samtliga

fastigheter av ett visst slag. När det gällde

hyreshus grundades den redovisade

prisutvecklingen i vissa områden uteslutande på

försäljningar av äldre fastigheter eftersom yngre

fastigheter från de s.k. krisårgångarna inte alls

hade avyttrats i dessa områden. Ett

omräkningstal baserat på dessa uppgifter kunde

för yngre fastigheter leda till oriktiga värden. I

fråga om småhus innebar omräkningen år 1996

att de redan höga taxeringsvärdenivåerna i vissa

attraktiva områden ytterligare skulle höjas.

Mot bakgrund härav begärde riksdagen under

hösten 1996 hos regeringen en översyn av

reglerna om fastighetstaxeringsförfarandet. I

avvaktan på en sådan översyn beslöt riksdagen

om en begränsning av omräkningstalen för 1997

års taxeringsvärden i vissa fall, bet. 1996/97:

SkU14, rskr. 1996/97:134, SFS 1996:1615. I mars

1997 förordnade regeringen en särskild utredare

som har till uppgift att se över förfarandet vid

fastighetstaxeringen

(Fastighetstaxeringsutredningen, dir. 1997:36).

För 1998 års omräkningstal ansåg regeringen

mot bakgrund av kritiken mot i första hand

reglerna om omräkningsförfarandet och i

avvaktan på vad den särskilde utredaren skulle

komma till för slutsatser att förfarandet inte

borde leda till några förändringar av

taxeringsvärdena för hyreshus (bostadsdelen)

eller för småhusenheter. Detta innebar att

omräkningstalen för dessa fastighetstyper skulle

vara desamma för år 1998 som de som gällde för

år 1997. Lagstiftningen trädde i kraft den 1 juli

1997 (prop. 1996/97:150, bet. 1996/97:FiU20,

rskr. 1996/97:284, SFS 1997: 441).

I 1998 års ekonomiska vårproposition

föreslog regeringen en förlängning för år 1999.

Lagstiftningen trädde i kraft den 1 juli 1998 (bet.

1997/98: FiU20, rskr.1997/98:318, SFS

1998:525).

I 1999 års ekonomiska vårproposition

föreslog regeringen en förlängning även för år

2000 för småhusens del (avsnitt 8.2.1).

Lagstiftningen trädde i kraft den 1 augusti 1999

(bet. 1998/99:FiU20, rskr. 1998/99:256, SFS

1999:637). Något förslag till förlängning för

hyreshusens del lämnades inte i

vårpropositionen. Detta motiverades med att

förhållandena inför år 2000 för hyreshusen är

annorlunda och mer komplicerade än tidigare.

Detta beror på att hyreshusen skall göras till

föremål för en allmän fastighetstaxering under år

2000. Det finns skäl att anta att detta för många

hyreshus kommer att innebära höjda basvärden.

Taxeringsvärdena för hyreshus kommer därmed

att höjas, även med oförändrade omräkningstal.

Regeringen ansåg därför att den förväntade

höjningen av basvärdena avseende hyreshus

(bostadsdelen) inte skulle tillåtas slå igenom på

fastighesskatteuttaget vid 2001 års taxering och

uttalade sin avsikt att återkomma med ett förslag

med den angivna inriktningen. Inom

Finansdepartementet har utarbetats en

promemoria med förslag till lagstiftning.

Promemorian har remissbehandlats och

remissutfallet var övervägande positivt, jfr.

avsnitt 8.1.

Som framkommit av det ovan sagda fungerar

en "frysning" av omräkningstalen år 2000 för

hyreshusen (bostadsdelen) inte på samma sätt

som tidigare år på grund av den allmänna

fastighetstaxering av hyreshus som sker detta år.

Oförändrade omräkningstal ger inte oförändrade

taxeringsvärden eftersom basvärdena ändras. I

och för sig kan det göras gällande att en höjning

av taxeringsvärdena som beror på att basvärdena

höjts vid en allmän fastighetstaxering inte står i

strid mot de ställningstaganden som regeringen

och riksdagen gjort till tidigare år. Kritiken har i

första hand tagit sikte på omräkningsförfarandet

och inte på taxeringsförfarandet i allmänhet.

Det finns emellertid skäl som talar för att den

förväntade höjningen år 2000 av basvärdena

avseende hyreshus (bostadsdelen) inte skall

tillåtas slå igenom på taxeringsvärdena vid 2001

års taxering till fastighetsskatt. Det går i

sammanhanget inte att bortse från det

förhållandet att tidigare ställningstaganden i fråga

om omräkningstalen i realiteten tagit sikte på att

förhindra ett ökat uttag av fastighetsskatt.

Hittills har oförändrade omräkningstal inneburit

i princip oförändrade taxeringsvärden och till

följd därav inga förändringar av

fastighetsskatteuttaget mellan åren.

Fastighetsskatteuttaget bör därför inte bara när

det gäller småhus utan även i fråga om

hyreshusen (bostadsdelen) med bortseende

från den sänkning av fastighetsskatten som

betingas av förslagen i avsnitt 8.5.2 vara

oförändrat också vid 2001 års taxering. Till

bilden hör också att frågan om fastighetsskattens

framtida utformning är föremål för

Fastighetsbeskattningskommitténs (dir.

1998:20) överväganden och att

taxeringsförfarandet utreds av

Fastighetstaxeringsutredningen.

Mot denna bakgrund föreslås att

fastighetsskatten vid 2001 års taxering skall

beräknas på ett underlag motsvarande det lägsta

av 1999 och 2000 års taxeringsvärden.

I sammanhanget bör dock följande påpekas.

Metoden att förhindra ett ökat

fastighetsskatteuttag genom att skatten beräknas

på det lägsta av de två aktuella taxeringsvärdena

är principiellt annorlunda än att med samma

verkan i princip oförändrad fastighetskatt

"frysa" omräkningstalen. Det beror på att ett

högre taxeringsvärde för år 2000 i jämförelse

med året innan inte uteslutande behöver avspegla

den allmänna prisutvecklingen. Till skillnad mot

omräkningstalen som endast återspeglar just

prisutvecklingen kan ett förändrat basvärde

förklaras av att fastighetsägaren t.ex. har byggt ut

fastigheten. Det skulle emellertid vara alldeles för

komplicerat att avgöra hur skillnaderna i

basvärden mellan de aktuella åren fördelar sig på

den allmänna prisutvecklingen och andra

faktorer. Något förslag som tar hänsyn till detta

läggs därför inte fram. Den nya metoden innebär

även att det lägre underlaget knyts till den

aktuella taxeringen till fastighetsskatt och inte till

kalenderåret. Den föreslagna ordningen skall

tillämpas även om värderingsenheten har ändrat

storlek till följd av ägarbyte eller

fastighetsbildning o.d.

Vad nu sagts innebär att hyreshusens

taxeringsvärden för år 2000 på vanligt sätt

kommer att bestämmas av basvärdena och det

omräkningstal som enligt riksdagens beslut har

satts till 1,00. Det är endast fastighetsskatten vid

2001 års taxering som kan beräknas på det lägsta

av de två årens respektive taxeringsvärden. I

andra sammanhang där taxeringsvärdena är av

betydelse får de nya taxeringsvärdena genomslag

enligt vanliga regler.

8.5.2 Sänkt fastighetsskatt för

bostadshyreshus

Regeringens förslag: Fastighetsskattesatsen sänks

för hyreshus (bostadsdelen) vid 2001 års taxering

från 1,3 till 1,2 procent. På bostadsdelen för

hyreshus som har värdeår 1989 eller 1990 skall

endast halv fastighetsskatt utgå vid samma

taxering.

Skälen för regeringens förslag: I 1999 års

ekonomiska vårproposition föreslog regeringen

att sänkningen av fastighetsskattesatsen för

hyreshus under år 1999 från 1,5 till 1,3 procent

skulle förlängas ytterligare ett år (avsnitt 8.5.2).

Lagstiftningen trädde i kraft den 1 augusti 1999

(bet. 1998/99:FiU20, rskr. 1998/99:256, SFS

1999:636). Sänkningen från 1,5 till 1,3 procent

gjordes i avvaktan på de ställningstaganden som

regering och riksdag kan göra med anledning av

de förslag Fastighetsbeskattningskommittén kan

komma att lägga fram. Regeringen har nu gjort

den bedömningen att fastighetsskattesatsen för

hyreshus (bostadsdelen) vid 2001 års taxering

kan sänkas från 1,3 till 1,2 procent.

För hyresfastigheter med värdeår 1989 och

1990 gäller vid 2000 års taxering att halv

fastighetsskatt utgår. Sådana fastigheter hör till

de s.k. krisårgångarna. Enligt huvudregeln gäller

för dessa fastigheter vid 2001 års taxering att det

för första gången utgår full fastighetsskatt.

Regeringen anser att för hyresfastigheter med de

nämnda värdeåren skall halv fastighetsskatt utgå

även vid 2001 års taxering. Syftet med de nu

föreslagna åtgärderna är att skapa förutsättningar

för lägre hyresnivåer.

8.5.3 Nytt stickår

Regeringens bedömning: Med hänsyn till det

skattebortfall som förslaget att flytta stickåret

från 1952 till 1975 skulle medföra bör det nu inte

läggas fram några förslag

Skälen för regeringens bedömning: Vid

reavinstbeskattningen av fastigheter gäller

särskilda regler för fastigheter som förvärvats

före år 1952. Som anskaffningsvärde skall

användas 150 procent av 1952 års taxeringsvärde

om inte den skattskyldige kan visa att det

verkliga anskaffningsvärdet är högre. I 1999 års

ekonomiska vårproposition aviserades att

regeringen skulle återkomma med ett förslag om

att flytta det s.k. stickåret från 1952 till ett senare

år (avsnitt 8.2.2). Frågan har beretts inom

Finansdepartementet och en promemoria (dnr

Fi1999/2400) i ämnet har remissbehandlats. I

promemorian föreslås att den nya stickårsregeln

skall ta sikte på förvärv före år 1975 och att

anskaffningsvärdet i så fall skall anses utgöra 133

procent av 1975 års taxeringsvärde om inte den

skattskyldige kan visa att det verkliga

anskaffningsvärdet är högre. I promemorian

redovisas att förslaget är förenat med visst

skattebortfall. Förslaget har rönt ett blandat

mottagande. Promemorian och en

sammanställning av remissvaren finns tillgänglig

i lagstiftningsärendet. Regeringen gör den

bedömningen att det med hänsyn till det

skattebortfall som förslaget skulle medföra inte

nu bör läggas fram något förslag om ett nytt

stickår.

8.5.4 Begränsad fastighetsskatt

Regeringen tillsatte under våren 1998 en

parlamentarisk kommitté,

Fastighetsbeskattningskommittén, som enligt

sina direktiv (Dir. 1998:20) skall se över och

utvärdera reglerna om fastighetsskatt m.m. I

kommitténs uppdrag ingår att ta ställning till

frågan om en undantagsreglering med sikte på

fastighetsskatten i attraktiva områden. I

direktiven nämns skärgårdarna på ost- och

västkusten och fjällområdena. Utgångspunkten

är de svårigheter för de fastboende som kan

uppkomma när kapitalstarka fritidsboende driver

upp taxeringsvärdena och därmed

fastighetsskatten. Frågeställningen har

behandlats med förtur av kommittén som i mae

1999 avlämnade ett delbetänkande, SOU

1999:59, Begränsad fastighetsskatt. I betänkandet

presenteras ett förslag till en begränsningsregel

för fastighetsskatten. Förslaget tar sikte på

hushåll med låga inkomster och som är bosatta i

småhus med höga taxeringsvärden.

Begränsningsregeln föreslås omfatta småhus på

både småhusenheter och lantbruksenheter.

Regeln innebär att uttaget av fastighetsskatt

under vissa förutsättningar begränsas så att den

inte överstiger en viss andel av

hushållsinkomsten. Kommittén har valt att

redovisa två olika modeller. Den ena har getts en

generell utformning och föreslås gälla alla hushåll

som uppfyller vissa villkor. Den andra modellen

är regional och bygger på att man först fastställer

inom vilka områden begränsningsregeln

överhuvudtaget skall kunna tillämpas.

Avgörande är den genomsnittliga

taxeringsvärdenivån och den genomsnittliga

inkomstnivån inom området. Inom ett sådant

område kan begränsningsregeln tillämpas av de

fastighetsägare som uppfyller villkoren avseende

hushållets inkomster och taxeringsvärdet på det

egna småhuset. Remisstiden för delbetänkandet

går ut den 13 september 1999. Regeringen

kommer därefter att ta ställning i frågan

8.6 Energi- och trafikskattefrågor

8.6.1 Jordbrukets energibeskattning

Regeringens förslag: Jordbruket ges från den 1 juli

2000 samma reduktion av energi- och

koldioxidskatten som industrin f.n. har.

Skälen för regeringens förslag: Regeringen har

tidigare i regeringsförklaringen och i 1999 års

ekonomiska vårproposition uttalat sig för att

jordbruket skall ges villkor som är likvärdiga

med andra näringars. Regeringen avser att i

vårpropositionen 2000 lägga fram ett förslag om

att jordbruket skall få tillämpa samma

skattereduceringar som finns för

tillverkningsindustrins förbrukning av el och

bränslen för uppvärmning, dvs. att ingen

energiskatt tas ut och att koldioxidskatten är

nedsatt till hälften. Förändringarna avses träda i

kraft den 1 juli 2000.

8.6.2 Skatteväxling

Regeringens förslag: I enlighet med vad som

angavs i 1999 års ekonomiska vårproposition tas

ytterligare ett steg i en skatteväxling genom att

energiskatten på dieselolja höjs med 25 öre per

liter, energiskatten på el höjs med 1 öre per kWh

och produktionsskatten på kärnkraftsel höjs med

0,5 öre per kWh från den 1 januari 2000. Den

särskilda skatten på kärnkraftsel görs om till en

effektskatt. Omläggningen avses äga rum den 1

juli 2000.

Skälen för regeringens förslag: Regeringen

redovisade i vårpropositionen i år att den delade

Skatteväxlingskommitténs bedömning att den

ökade miljörelateringen av skattesystemet under

de senaste årtiondena bör fortsätta. Nu

återkommer därför regeringen med förslag om

höjda energiskatter på dieselolja och el. För

produktionsskatten på kärnkraft föreslås också

en höjning av skatteuttaget. Avsikten är att till

vårpropositionen 2000 återkomma till riksdagen

med förslag om en omläggning av skatten så att

den i framtiden tas ut med kärnkraftverkets

termiska effekt som grund.

Som ett nytt steg i den ökade

miljörelateringen av skattesystemet föreslås att

energiskatten på dieselolja höjs med 25 öre per

liter (250 kronor per m3) och att energiskatten på

el höjs med 1 öre per kWh.

Dieselskattehöjningen kan bidra till att minska

de miljöskadliga utsläppen på så sätt att

försäljningen av dieselolja på sikt minskar. Detta

gäller all användning, dvs. såväl i personbilar som

inom transportsektorn i övrigt. Detta underlättar

möjligheterna att nå kväveoxidmålet.

Naturvårdsverket har i en rapport, Vad blir

konsekvenserna för miljö och hälsa av en ökad

andel dieselbilar i den svenska bilparken?, dnr

M98/1689/7, hösten 1998 visat att

dieselpersonbilar i vissa avseenden är sämre för

miljön än bensinbilar. De har betydligt högre

utsläpp av kväveoxider, partiklar och

cancerframkallande ämnen. En viktig styreffekt

av denna skattehöjning kan således bli minskade

utsläpp av dessa ämnen. Utsläppen av koldioxid

är dock normalt mindre från dieselbilar.

Regeringen har för avsikt att följa effekterna av

skattehöjningen med avseende på miljöpåverkan

och konkurrenskraften för jordbruket,

åkerinäringen och näringslivet i övrigt. En

skattehöjning på el ger incitament till en ökad

hushållning och bidrar till energieffektivisering.

Ändringarna föreslås träda i kraft den 1 januari

2000.

Regeringen föreslår också att den särskilda

produktionsskatten på kärnkraftsel skall höjas

som ett led i skatteväxlingen. Skatten bör höjas

med 0,5 öre per kWh och i likhet med höjningen

av energiskatten bör den träda i kraft den 1

januari 2000. Skatten bör vidare omformas från

den nuvarande rörliga skatten som baseras på

energiproduktionen till en fast skatt som baseras

på den termiska effekten hos

kärnkraftsreaktorerna. I regeringens proposition

(prop. 1996/97:84) En uthållig energiförsörjning,

uttalades bl.a. att produktionsskatten på

kärnkraft kan medföra snedvridningar i

elproduktionssystemet. Eftersom de rörliga

kostnaderna påverkas av den nuvarande skatten

snedvrids den kostnadsmässiga rangordningen av

elproduktionsanläggningarna med ett sämre

resursutnyttjande som följd. Ändrade

produktionskostnader i någon del av systemet

får genomslag på utnyttjandet av hela

produktionskapaciteten. Detta kan motverkas

genom en övergång till en fast skatt som utgår

oberoende av produktionsnivån. Skatten skall

utformas så att den begränsar störningar i driften

av kärnkraftverk. En övergång kan också bidra

till den del produktionsskatten övervältras på

elkonsumenterna på en marknad som dock i

tilltagande grad avregleras och kännetecknas av

ökad konkurrens till att störningarna i

konsumentledet minskar.

Höjningarna inom energiskatteområdet

finansierar reducerad skatt för satsningar på

kompetensutveckling i arbetslivet.

8.6.3 Fordonsskatt för tunga bussar

Regeringens förslag: Fordonsskatten för

dieseldrivna tunga bussar skall höjas. Skatten

viktdifferentieras på samma sätt som redan sker

för tunga lastbilar. Det innebär att bussarna

indelas i olika skatteklasser beroende på vikt och

antalet axlar.

Utredningens förslag:

Trafikbeskattningsutredningen har i sitt

slutbetänkande, Bilen, miljön och säkerheten

SOU 1999:62, lämnat förslag på den närmare

utformningen av en höjning av fordonsskatten

för tunga bussar. Utredningen föreslår att en

höjning av fordonsskatten för tunga bussar

endast bör omfatta dieseldrivna bussar.

Fordonsskatten för dessa bussar bör

viktdifferentieras på samma sätt som för tunga

dieseldrivna lastbilar. Enligt utredningen bör

bussarna indelas i olika skatteklasser beroende på

om de har två, tre eller fyra eller flera axlar.

Vidare kan storleken på en höjning av

fordonsskatten, med vissa mindre justeringar,

bestämmas utifrån beräkningar av Statens

Institut för KommunikationsAnalys (SIKA).

Bakgrunden till regeringens förslag:

Regeringen har i proposition 1997/98:56,

Transportpolitik för en hållbar utveckling,

bedömt att fordonsskattesystemet för tunga

bussar, dvs. bussar med skattevikter över 3 500

kg, bör omarbetas för att ta hänsyn till de externa

kostnaderna som busstrafiken medför.

Regeringen uttalade att skattesystemet borde

utformas på samma sätt som fordonsskatten för

tunga lastbilar, dvs. med olika skatteklasser

beroende på vikt och axelkonfiguration. En

omarbetning av skattesystemet borde, enligt

regeringen, ske utifrån de beräkningar som gjorts

av SIKA. Riksdagen har beslutat i enlighet med

propositionen i denna del (bet. 1997/98:TU10,

rskr. 1997/98:266).

Skälen för regeringens förslag:

Trafikbeskattningsutredningen anser att det kan

ifrågasättas om en höjning av fordonsskatten

skall omfatta både bensin- och dieseldrivna

bussar. Regeringen delar denna åsikt. Avgörande

för en bedömning om en höjning av

fordonsskatten skall omfatta både bensin- och

dieseldrivna bussar bör vara om busstyperna kan

jämställas i beskattningshänseende. Det kan

konstateras att det finns vissa olikheter mellan

diesel- respektive bensindrivna bussar.

Energiskatten för bensin är högre än för

dieselolja. Vidare har bensindrivna bussar en

högre bränsleförbrukning än dieseldrivna bussar.

Körsträckorna är dessutom ofta längre för

dieseldrivna bussar än för de bensindrivna

bussarna. Sammantaget anser därför regeringen

att en höjning endast bör ske av fordonsskatten

för dieseldrivna bussar.

Det har inte framkommit skäl för att välja

någon annan viktdifferentiering för tunga

dieseldrivna bussar än den som gäller för tunga

dieseldrivna lastbilar, dvs. hundrakilosintervaller.

Däremot bör vissa förändringar göras av

indelningen i olika skatteklasser beroende på

antalet axlar. För tunga lastbilar med anordning

för påhängsvagn eller annan draganordning finns

i dag två skatteklasser. Till en klass förs tvåaxlade

lastbilar, medan lastbilar med tre eller flera axlar

hänförs till en annan klass. De flesta bussar är

visserligen tvåaxlade, men antalet tre- och

fyraxlade bussar förväntas öka. I likhet med

Trafikbeskattningsutredningen föreslår därför

regeringen att bussarna delas in i tre olika

skatteklasser beroende på om de har två, tre eller

fyra eller flera axlar.

SIKA:s beräkningar av storleken på

fordonsskatten för tvåaxlade bussar visar att

erforderlig skattehöjning varierar i de skilda

viktintervallen. Som exempel kan nämnas att

höjningen i intervallet 12 000 till 13 000 kg

beräknats till 1 107 kronor medan höjningen i

intervallet 13 000 till 14 000 kg beräknats till 10

079 kronor. För det fall dessa beräkningar skulle

ligga till grund för en höjning av fordonsskatten

skulle skatteskalan stiga brant från 13 000 till 14

000 kg för att sedan plana ut och återgå till en

mer jämn stigning vid 17 000 kg. Skatteskalorna

bör dock inte stiga alltför brant i

viktintervallerna. Regeringen föreslår därför, i

likhet med Trafikbeskattningsutredningen, att

skatteskalan för tvåaxlade bussar utjämnas i

intervallet 13 000 till 17 000 kg och i övrigt

utformas i enlighet med SIKA:s beräkningar.

För treaxlade bussar omfattar SIKA:s

beräkningar inte bussar i de lägre

viktintervallerna. Regeringen anser emellertid att

för bussar med en relativt låg skattevikt kan

förhållandet mellan tvåaxlade och treaxlade

bussar antas vara detsamma som förhållandet

mellan motsvarande tvåaxlade respektive tre-

eller fleraxlade lastbilar. Med anledning härav bör

fordonsskatten för treaxlade bussar med

skattevikt från 3 501 till 13 000 kg beräknas med

utgångspunkt från fordonsskatten för tvåaxlade

bussar, justerat med ledning av skillnaden i

fordonsskatten för motsvarande tvåaxlade och

tre- eller fleraxlade lastbilar. För skattevikter i

intervallet 13 001 till 18 000 kg bör skatteskalan

utjämnas så att den vid skattevikten 23 001 kg är

i nivå med SIKA:s beräkningar.

För fyraxlade bussar har SIKA beräknat vad

fordonsskatten bör uppgå till såvitt avser

skattevikter från 24 000 till 26 000 kg. För

skattevikter från 3 501 till 13 000 kg bör

fordonsskatten beräknas på samma sätt som för

treaxlade bussar. Skatteskalorna för treaxlade och

fyr- eller fleraxlade bussar sammanfaller därför i

dessa viktintervaller. Bussar med fyra eller flera

axlar har dock lägre externa kostnader vid högre

vikter. Från 13 001 kg bör därför skatteskalorna

skiljas åt och skattesatsen för bussar med fyra

axlar eller fler föreslås vara lägre än den skattesats

som skall utgå för treaxlade bussar med

motsvarande vikt. Vid skattevikten 24 000 kg bör

skatteskalan vara i nivå med SIKA:s beräkningar.

De nya reglerna föreslås träda i kraft den 1

januari 2000.

8.6.4 Lättnad i beskattningen av

miljövänliga bilar

Regeringens bedömning: En skattelättnad kan

införas i trafikbeskattningen för alla bilar i

miljöklass 1.

Regeringen har i 1999 års ekonomiska

vårproposition föreslagit att en skattelättnad

skall införas i trafikbeskattningen för lätta bilar

som uppfyller de framtida avgaskraven i EG:s

direktiv 98/69EG om åtgärder mot

luftföroreningar genom avgaser från

motorfordon och om ändring av direktiv 70/220

EEG (EGT L 350, 28.12.98, s. 1, Celex

398L0069).

De framtida skärpta kraven på utsläpp av

avgaser för lätta bilar i det nämnda direktivet har

nyligen införlivats i bilavgasförordningen som

nya krav för miljöklass 1 och 2. Enligt direktivet

kan en skattelättnad införas för personbilar och,

under förutsättning att den skattegrundande

vikten inte överstiger 1 305 kg, lätta lastbilar från

den 1 januari 2000 och för övriga lätta bilar från

den 1 januari 2001. Regeringen föreslår att en

skattelättnad om 3 500 kronor införs den 1 juli

2000, med retroaktiv verkan från den 1 januari

2000, för personbilar samt lätta lastbilar med en

skattegrundande vikt om högst 1 305 kg som

uppfyller de nya avgaskraven i miljöklass 1. Från

den 1 januari 2001 kan även övriga lätta bilar i

miljöklass 1 omfattas av en skattelättnad.

Finansiering av en sådan skattelättnad skall enligt

regeringens uppfattning ske inom

trafikbeskattningen. I enlighet med direktivet

kommer skattelättnadsbeloppet att behöva

minskas till 1 500 kronor när avgaskraven i

miljöklass 2 blir obligatoriska för alla nya bilar.

Den föreslagna skattelättnaden ersätter den nu

gällande femåriga befrielsen från fordonsskatt

för bilar i den tidigare miljöklass 1 som därmed

skall upphöra att gälla från den 1 januari 2000.

De bilar som dessförinnan fått en sådan

skattebefrielse är dock befriade från fordonsskatt

till dess att befrielsen upphör efter fem år.

Eftersom avgaskraven för lätta bilar i den nya

miljöklass 2 blir obligatoriska inom en snar

framtid bedömer regeringen att en skattelättnad

för dessa har mycket begränsad miljöeffekt. Mot

denna bakgrund föreslår inte regeringen någon

skattelättnad för dessa fordon.

8.6.5 Övriga punktskattefrågor

Regeringen avser att i anslutning till

budgetpropositionen föreslå att enhetliga

energiskattesatser för gasol, metan och naturgas

införs motsvarande de nivåer som i dag tas ut för

respektive bränsle när det används för

uppvärmning samt att den i dag övergångsvis

gällande begränsningsregeln avseende

energibeskattningen för kalk- och

cementbranscherna m.m. förlängs ytterligare ett

år.

Regeringen avser även att återkomma under

hösten med förslag om korrigeringar av miljö-

klassystemet för bensin och dieselolja med

anledning av ett EG-direktiv. I samband därmed

kommer en ny miljöklass för bensin att föreslås.

Avsikten är att de differentierade skattesatser

som finns för dessa miljöklasser skall justeras

samtidigt.

8.7 Andra förslag i särpropositioner

under hösten 1999

I detta avsnitt redovisas kortfattat innehållet i

andra propositioner på skatteområdet som

lämnas under hösten 1999 och som har

budgetpåverkan för budgetåret 2000.

Förmånsbeskattning av miljöbilar

I en särskild proposition (prop. 1999/2000:6),

som överlämnas till riksdagen samtidigt som

budgetpropositionen, föreslår regeringen att

beskattningen av s.k. miljöbilar skall lindras, om

bilen används som förmånsbil av en anställd.

Med en miljöbil förstås en bil som helt eller

delvis körs på ett miljövänligare drivmedel än

bensin eller dieselolja eller med elektricitet. En

sådan bil har idag ett nybilspris som överstiger

nybilspriset för en motsvarande bensin- eller

dieseldriven bil. Därigenom blir förmånsvärdet

för miljöbilen högre än det förmånsvärde som

åsätts en motsvarande, konventionellt driven bil.

Förslaget innebär att det förmånsvärde som skall

påföras den anställde beräknas till ett belopp som

motsvarar förmånsvärdet för en motsvarande bil

som drivs konventionellt. Finansieringen av en

sådan skattelättnad skall ske inom ramen för

trafikbeskattningen. Den föreslagna ändringen

underlättar introduktionen av miljöbilar på

marknaden. Förslaget har aviserats i årets

ekonomiska vårproposition (prop. 1998/99:100 s

168).

Öresundsförbindelsen

Regeringen avser att senare lägga fram en

proposition om att belägga avgifter för trafik

över bro eller genom tunnel mellan Sverige och

annat land med mervärdesskatt. Det innebär att

mervärdesskatt med 25 procent kommer att tas

ut på de avgifter som skall betalas för passage

över Öresundsförbindelsen.

Beskattningsåtgärderna utgör en anpassning till

de regler som gäller inom EU och som Danmark

redan infört. Eftersom förbindelsen till viss del

ligger i Danmark och till viss del i Sverige, skall

endast en del av avgiften beskattas i Sverige.

Beräkningarna i budgetpropositionen grundas på

antagandet att 50 procent av avgiften kommer att

beskattas i Sverige.

Regeringen avser att under hösten ingå en

överenskommelse med danska regeringen som

bl.a. skall reglera hur stor del av avgiften som

skall beskattas i respektive land. Vidare skall av-

talas om vissa förenklingar avseende hanteringen

av mervärdesskatten. Den aviserade propositio-

nen kommer att lämnas till riksdagen efter det

att denna överenskommelse ingåtts.

Dröjsmålsränta vid för sen betalning av tull

Av artikel 232 i förordning (EEG) nr 2913/92

(tullkodexen) framgår att dröjsmålsränta skall tas

ut vid för sen betalning av tull. Enligt 30 §

tullagen (1994:1550) skall om tull och annan

skatt eller avgift som tas ut vid import inte

betalas i rätt tid dröjsmålsavgift tas ut enligt

lagen (1997:484) om dröjsmålsavgift. Såväl

Tullverket som företrädare för näringslivet har

framfört att tillämpningen av räntesatserna i

lagen om dröjsmålsavgift leder till att

dröjsmålsavgift ibland tas ut med oskäligt höga

belopp, särskilt vid korta dröjsmål. Detta är

särskilt kännbart för småföretagen. Tullverket

har i en framställning till regeringen som genom

beslut den 16 oktober 1997 (Dnr Fi 98/1418)

överlämnades till Tullagsutredningen hemställt

om att dröjsmålsräntan i stället skall beräknas

enligt 19 kap. 8 § skattebetalningslagen.

Tullagsutredningen har i sitt slutbetänkande

SOU 1999:54 En ny tullag föreslagit en sådan

ändring. Utredningen menar att en på så sätt

beräknad ränta skulle framstå som rimligare och

påpekar också fördelen med att dröjsmålsräntan

vid för sen betalning av tull och annan skatt eller

avgift som tas ut vid import skulle komma att

beräknas enligt samma bestämmelser som

kostnadsräntan vid för sen betalning av

exempelvis mervärdesskatt vid omsättning inom

landet. Regeringen delar Tullagsutredningens

bedömning och finner det angeläget att den

föreslagna ändringen kommer till stånd.

8.8 Finansiella effekter m.m.

Den inkomstberäkning för år 2000 som

redovisas i kapitel 6 och bilaga 1 baseras förutom

på bedömningar av den ekonomiska

utvecklingen m.m. även på de förslag till

förändrade skattteregler som presenteras i denna

proposition och i ett antal propositioner som

överlämnas samtidigt med budgetpropositionen,

senare under hösten eller, i ett fall, under början

av år 2000. I detta avsnitt redovisas de olika

förslagens offentlig-finansiella effekter och

innebörden av förslagen i de övriga

propositionerna.

Fokusering sker på de förslag som påverkar

statsbudgetens saldo för år 2000.

Tidsperspektivet är dock förlängt genom att

förslag med budgeteffekter för år 2001 och

framåt redovisas.

Budgeteffekterna för åren 2000-2002

redovisas i tabell 8.5. Redovisade effekter är av

olika slag. Först anges bruttoeffekterna (räknat

på helår) dock med undantag för de åtgärder

som har en temporär karaktär som beskriver

den statiskt beräknade effekten av åtgärden utan

beaktande av eventuella indirekta effekter.

Därefter redovisas kalenderårseffekterna för

statsbudgeten och för den offentliga sektorn.

Redovisningen sker i kassamässiga termer vilket

innebär att att olika slag av

uppbördsförskjutningar i skatte- och

avgiftsuttaget har beaktats. Därigenom kan

effekten för ett enskilt år inkludera flöden av

skatter och avgifter som avser inkomster från ett

tidigare år. Vid bedömningen har hänsyn också

tagits till olika slag av indirekta effekter på andra

skattebaser och på offentliga utgifter.

Slutligen redovisas varaktiga

nettobudgeteffekter för den offentliga sektorn av

de olika förslagen. Avvikelser mellan varaktiga

effekter och olika årseffekter kan bero bl.a. på

fördröjd övervältring av vissa skatter på andra

skattebaser. Vid temporära åtgärder utgörs den

varaktiga effekten av räntan på nuvärdet av

framtida saldoförändringar.

8.8.1 Förslag i budgetpropositionen

Förslaget om ett första steg i en inkomstreform

innehåller bl.a. en kompensation för uttag av

allmän pensionsavgift. Den beräknade

nettobudgetförsvagningen av denna åtgärd

uppgår till 9,5 miljarder kronor som utgör nettot

av en skattereduktion om 15,9 miljarder kronor

motsvarande 25 procent av allmän pensionsavgift

för år 2000, en p.g.a den begränsade

avdragsrätten för pensionsavgiften motverkande

ökning av kommunalskatteinkomsterna med 5

miljarder kronor och av samma skäl en ökning

också av statlig inkomstskatt med 1,4 miljarder

kronor. För det första året år 2000 blir den

kassamässiga belastningen för stat och offentlig

sektor något mindre p.g.a.

uppbördsförskjutningar. Inkomstförstärkningen

för kommunsektorn regleras genom minskade

statsbidrag till kommuner och landsting vilket

innebär att statsbudgetens saldo förstärks med 5

miljarder kronor.

Uppjusteringarna av skiktgränserna år 2000 för

uttag av statlig inkomstskatt ger en

budgetförsvagning om 2,3 miljarder kronor. Som

tidigare har kommenterats är 1,4 miljarder av

detta belopp hänförligt den uppjustering som

sker för att antalet personer i de olika

inkomstskikten ej skall påverkas. Resterande del

 med en budgetbelastning på 0,9 miljarder

kronor beror på att den nedre skiktgränsen

justeras upp ytterligare för att minska andelen

individer som betalar statlig inkomstskatt på

förvärvsinkomster.

Förlängningen av 1999 års tillfälliga

skattereduktion till att avse även år 2000 beräknas

ge en budgetförsvagning på 3,3 miljarder kronor.

Den kassamässiga belastningen år 2000 blir något

lägre på grund av förskjutningar i uppbörden.

Dessa belopp har tidigare redovisats i 1998 års

ekonomiska vårproposition och redovisas inte

därför i tabell 8.5. För åren 2001 och 2002

redovisas budgetbelopp för en förlängning

genom åtgärder med likvärdig inriktning.

Förslaget om att det fasta beloppet vid

beskattningen av förvärvsinkomster om 200 kronor

även skall tillfalla kommunerna för år 2001

beräknas försvaga såväl statsbudget som offentlig

sektor med 1,25 miljarder kronor detta år.

Förslaget om förlängning av återföringstiden för

periodiseringsfond från fem till sex år beräknas ge

en varaktig budgetbelastning på 0,14 miljarder

kronor. De kassamässiga budgetbelastningen blir

högre och uppgår år 2000 till 2,5 miljarder

kronor. Året därpå år 2001 uppkommer en

dubbeleffekt dels genom att företagen ej betalar

in skatt på i frånvaro av regeländringar återförda

fonder för inkomståret 2000, dels genom att

preliminärskatten för år 2001 som styrs av

slutskatten år 1999 sjunker. År 2002

uppkommer en motverkande

budgetförstärkning bl.a. genom att den vid

taxeringen år 2000 uppskjutna fondåterföringen

nu återförs till beskattning.

Förslaget om höjt tak för maximal avsättning

till periodiseringsfond fr.o.m. 1 januari 2001

beräknas ge en varaktig budgetförsvagning med

0,7 miljarder kronor. Den kassamässiga

belastningen är högre 2,7 miljarder kronor

men uppkommer först inkomståret år 2002 p.g.a

förskjutningar i uppbörden genom att företagen

antas ej jämka preliminärskatten för år 2001

vilket förskjuter budgetbelastningen till år 2002.

Förslaget om slopande av kupongskatten på

näringsbetingade aktier beräknas ge en

budgetförsvagning på 0,23 miljarder kronor.

Förslaget om höjd allmän pensionsavgift

beräknas ge en varaktig budgetförstärkning för

offentlig sektor på 0,26 miljarder kronor. För

statsbudgeten uppkommer en viss försvagning

p.g.a att underlaget för statlig inkomstskatt

sjunker något. I förhållande till bruttoeffekten på

0,46 miljarder kronor uppkommer en liknande

försvagning också för offentlig sektor beroende

på att underlaget för kommunal inkomstskatt

sjunker.

Förslaget om sänkt allmän löneavgift ger en

varaktig nettobudgetförsvagning på 0,59

miljarder kronor varvid i enlighet med gällande

beräkningskonventioner har antagits att

avgiftssänkningen leder till ökade löner vilket

ökar underlaget för socialavgifter och

inkomstskatt. Effekterna de första åren blir

större beroende på att denna löneabsorption

antas ta viss tid.

Förslaget om höjd energiskatt på el beräknas ge

en varaktig nettobudgetförstärkning med 0,57

miljarder kronor. Budgetförstärkningen de första

åren blir något större beroende på att indirekta

effekter via bl.a. KPI-beroende offentliga utgifter

och ändrad indexering av skatteskalan inte

hinner få fullt genomslag.

Förslaget om höjd produktionsskatt för

kärnkraftsproducerad el beräknas ge en varaktig

nettobudgetförstärkning med 0,24 miljarder

kronor. De kassamässiga effekterna de första

åren blir högre beroende på att de antagna

indirekta effekterna på kärnkraftsföretagens

inkomstskatt får genomslag med viss

fördröjning.

Den höjda energiskatten på diesel beräknas ge

en varaktig nettobudgetförstärkning med 0,55

miljarder kronor. Även i detta fall blir den

kassamässiga förstärkningen de första åren något

högre beroende på att indirekta effekter får

genomslag med viss fördröjning.

De sänkta energiskatterna för jordbruket

beräknas ge en nettobudgetförsvagning med 0,26

miljarder kronor. Den kassamässiga försvagning

år 2000 begränsas dock, i första hand beroende

på att skattesänkningarna sker först fr.o.m. den 1

juli 2000.

För reducerad skatt i syfte att främja

kompetenshöjande åtgärder i arbetslivet redovisas

en ram om 1,35, 1,15 respektive 1,15 miljarder

kronor för åren 2000-2002.

Förslaget om förändrad fordonsskatt för bussar

beräknas ge en varaktig nettobudgetförstärkning

med 0,15 miljarder kronor. I tabellen redovisas

de isolerade effekterna av den höjda

fordonskatten. Inkomstförstärkningen för det

offentliga blir dock mindre eftersom kommuner

och landsting skall kompenseras för

skattehöjningen.

Förslaget om nedsatt fordonsskatt för

miljövänliga bilar innebär en temporär

skatterabatt för dessa slag av fordon. För år 2000

beräknas budgetförsvagningen för staten,

liksom för offentlig sektor, till 0,03 miljarder

kronor. Den varaktiga

nettobudgetförsvagningen beräknas uppgå till

0,02 miljarder kronor.

Förslaget om en sänkning av fastighetsskatten

för hyreshus till 1,2 procent för år 2000 beräknas

ge en bruttobudgetförsvagning på 0,43 miljarder

kronor (inkl. effekt av omräkning). I

kassamässiga termer uppkommer den finansiella

belastningen först år 2001 p.g.a. förskjutningar i

skatteuppbörden. Den varaktiga effekten för

offentlig sektor av denna temporära åtgärd,

beräknad som en ränteeffekt på den engångsvisa

budgetförsvagningen, uppgår till 0,01 miljarder

kronor.

Sänkningen av fastighetsskatten för

bostadshyreshus med värdeår 1989 och 1990

beräknas försvaga såväl statsbudget som den

offentliga sektorns finanser med 0,23 miljarder

kronor år 2001.

Vad i övrigt gäller fastighetsskatten för år 2000

aviserade regeringen i budgetpropositionen för år

1999 att omräkningstalen för småhus m.m. skulle

vara oförändrade. Effekterna av detta beaktades i

den inkomstberäkning som lämnades i denna

proposition och redovisas därför inte här. I den

ekonomiska vårpropositionen för år 1999

lämnades förslag om att den sänkning av

skatteuttaget på hyreshus till 1,3 procent som

gäller i år skulle förlängas till att avse även år

2000 och effekterna av detta redovisades och

beaktades i den inkomstberäkning som lämnades

i vårpropositionen. Detsamma gäller det nu

preciserade förslaget om oförändrad

fastighetsskatt för hyreshus med anledning av

2000 års allmänna fastighetstaxering för

hyreshus.

8.8.2 Förslag i andra propositioner

I en proposition senare i höst föreslås förändrade

stoppregler för fåmansföretag. Förändringarna

beräknas ge en varaktig budgetförsvagning med

0,04 miljarder kronor.

Det aviserade förslaget om sänkt skatt för vissa

utländska nyckelpersoner beräknas ge en varaktig

nettobudgetförssvagning med 0,04 miljarder

kronor.

I en proposition i början av år 2000 kommer

enligt vad som aviserades i den ekonomiska

vårpropositionen för år 1999 att föreslås att

företag ges rätt att förvärva egna aktier. Förslaget

beräknas ge en varaktig nettobudgetförsvagning

med 0,47 miljarder kronor. År 2000 beräknas

budgetbelastningen bli större beroende på att

bortfall av preliminärskatt på

utdelningsinkomster (möjligen att förvärva egna

aktier antas till begränsad del medföra att

återköp ersätter utdelningar i förhållande till

läget i frånvaro av regeländring) ej balanseras av

ökade skatteintäkter på reavinster på återköpta

aktier (de senare skatteintäkterna uppkommer

först taxeringsåret).

I proposition 1999/2000:06 föreslås

nedjusterade värde vid förmånsbeskattning av

miljövänliga bilar. Åtgärden beräknas medföra en

varaktig nettobudgetförsvagning med 0,01

miljarder kronor. Budgetbelastningen

uppkommer fr.o.m. budgetåret 2001.

I en senare proposition kommer att föreslås att

mervärdesskatt tas ut på avgifter för passage över

broar m.m. till utlandet. Detta beräknas ge en

varaktig nettobudgetförstärkning med 0,09

miljarder kronor. Effekten för staten och den

offentliga sektorn beräknas för år 2000 uppgå

till 0,05 miljarder kronor.

I en proposition senare under hösten 1999

föreslås förändringar vid beräkningen av

dröjsmålsavgifter vid uttag av tull. Detta beräknas

ge en budgetförsvagning med 0,02 miljarder

kronor.

Tabell 8.5 Budgeteffekter av åtgärder på skatteområdet i och i anslutning till

BP 2000.

Bruttoeffekter, kassamässiga effekter för staten och offentliga sektorn år

2000 2002 samt varaktiga effekter för offentlig

sektor

Miljarder kronor i ikraftträdandeårets priser och volymer

 Staten

 Offentlig sektor

I kraft

Brutto

effekt

2000

2001

2002

2000

2001

2002

Varaktig

effekt

off sekt

I. Förslag i budgetpropositionen

Kompensation för egenavgift

1/1 2000

-9,5

-8,3

-9,5

-9,5

-8,3

-9,5

-9,5

-9,5

varav skattereduktion

1/1 2000

-15,9

-14,6

-15,9

-15,9

-14,6

-15,9

-15,9

-15,9

varav ökad kommunalskatt

1/1 2000

5,0

5,0

5,0

5,0

5,0

5,0

5,0

5,0

varav ökad statlig skatt

1/1 2000

1,4

1,3

1,4

1,4

1,3

1,4

1,4

1,4

Uppjustering av skiktgränser

1/1 2000

-2,3

-2,1

-2,3

-2,3

-2,1

-2,3

-2,3

-2,3

Förlängd tillfällig skattereduktion

1/1 2000

-3,2

0

-2,9

-3,2

0

-2,9

-3,2

-3,2

Omvandling av 200-krona

1/1 2000

0,0

-1,25

0,0

0,0

-1,25

0,0

0,0

Förlängd period periodiserings-

fond

1/1 2000

-2,5

-2,5

-4,3

1,0

-2,5

-4,3

1,0

-0,14

Höjt tak periodiseringsfond

1/1 2001

-2,7

0

0

-2,7

0

0

-2,7

-0,7

Ej kupongskatt

näringsbetingade aktier

1/1 2000

-0,23

-0,23

-0,23

-0,23

-0,23

-0,23

-0,23

-0,23

Höjd allmän pensionsavgift

1/1 2000

0,43

-0,03

-0,03

-0,03

0,24

0,26

0,26

0,26

Sänkt allmän löneavgift

1/1 2000

-1,2

-0,96

-0,94

-0,87

-0,62

-0,59

-0,52

-0,59

Höjd energiskatt el

1/1 2000

0,75

0,8

0,75

0,73

0,69

0,58

0,56

0,57

Höjd skatt kärnkraftsel

1/1 2000

0,34

0,31

0,24

0,15

0,31

0,24

0,15

0,24

Höjd energiskatt diesel

1/1 2000

0,7

0,7

0,63

0,59

0,64

0,58

0,54

0,55

Sänkta energiskatter jordbruket

1/7 2000

-0,33

-0,14

-0,28

-0,26

-0,14

-0,27

-0,25

-0,26

Ram reducerad skatt

kompetensåtgärder

1/1 2000

-1,35

-1,35

-1,15

-1,15

-1,35

-1,15

-1,15

-1,15

Förändrad fordonsskatt bussar

1/1 2000

0,19

0,18

0,16

0,14

0,18

0,16

0,14

0,15

Nedsatt fordonsskatt miljö-

vänliga fordon

1/1 2000

-0,03

-0,08

-0,11

-0,03

-0,08

-0,11

-0,02

Fastighetsskatt hyreshus år 2000

1,2 procent

1/1 2000

0

-0,37

-0,5

0

-0,32

-0,55

-0,01

Sänkt fastighetsskatt för

hyreshus med vissa värdeår

1/1 2000

0

-0,23

0

0

-0,23

0

-0,01

Delsumma

-20,90

-13,65

-21,78

-18,24

-13,21

-21,30

-17,86

-16,34

 Staten

 Offentlig sektor

I kraft

Brutto-

effekt

2000

2001

2002

2000

2001

2002

Varaktig

effekt

off sekt

II. Förslag i andra

propositioner

Förändrade stoppregler

fåmansföretag

1/1 2000

-0,04

0

-0,04

-0,04

0

-0,04

-0,04

-0,04

Sänkt skatt utländska

experter

1/1 2000

-0,04

-0,04

-0,04

-0,04

-0,04

-0,04

-0,04

-0,04

Företags förvärv av

egna aktier

1/1 2000

-0,72

-0,50

-0,55

-0,72

-0,50

-0,55

-0,47

Förmånsbeskattning

miljöbilar

1/1 2000

-0,01

0

-0,01

-0,01

0

-0,01

-0,01

-0,01

Momsavgifter

Öresundsbron

1/1 2000

0,08

0,05

0,07

0,08

0,05

0,07

0,08

0,09

Ändrade

dröjsmålsavgifter tull

1/1 2000

-0,02

-0,02

-0,02

-0,02

-0,02

-0,02

-0,02

-0,02

Delsumma

-0,03

-0,73

-0,54

-0,58

-0,73

-0,54

-0,58

-0,49

Summa tot

-20,93

-14,38

-22,32

-18,82

-13,94

-21,84

-18,44

-16,83

Appendix Skattebelastning m.m. för

företag av olika storlek

I detta appendix beskrivs skattebelastning m.m.

för svenska aktiebolag med utgångspunkt i

uppgifter från 1998 års taxering (inkomståret

1997). Uppgifterna är hämtade från FRIDA, en

företagsregister- och individdatabas, utvecklad

vid Finansdepartementet. Företagen delas upp i

små, medelstora och stora bolag enligt de

kriterier som används inom EU, bl.a. vid arbete

med statsstöd. Denna uppdelning sker enligt tre

kriterier, nämligen antalet anställda, företagens

omsättning och deras balansomslutning .

Redovisningen gäller här endast aktiebolag.

Denna associationsform står dock för merparten

av skatteinkomsterna från samtliga företag.

Generellt sett gäller att redovisningen avser

enskilda juridiska personer, dvs.

koncernrelationer m.m. har ej beaktats.

De svenska aktiebolagen är enligt EU:s

definition nästan uteslutande småföretag. Endast

2 procent räknas som medelstora och 0,4 procent

som räknas som stora. Tabell 8.6 visar dock att

de företag som räknas som stora är den kategori

som har flest antal anställda. Vidare redovisas

antalet företag och anställda på respektive

storlekskategori samt antalet företag inom

tjänste- respektive varuproduktion.

Storleksklasserna är vidare indelade efter

ägarstruktur i börsbolag, fåmansaktiebolag och

övriga bolag. Om bolaget återfinns på börsen

eller ägs av ett börsnoterat bolag kategoriseras

företaget som börsnoterat bolag. I gruppen

fåmansaktiebolag återfinns de bolag som ägs av

ett begränsat antal fysiska personer. Tabell 8.6

visar att den enskilt största kategorin, både

avseende antal bolag och antal anställda, är små

fåmansaktiebolag.

Tabell 8.6 Antal företag och anställda med indelning i

storleksklasser, näringsgrenar och efter ägarkategori.

Antal

företag

Tjänste-

företag

Varu-

företag

Antal

anställda

Stora företag

1 071

507

516

815 699

Börsnoterade

bolag

289

105

159

235 007

Fåmans-

aktiebolag

235

136

87

130 883

Övriga bolag

547

266

270

449 809

Medelstora

företag

5 371

3 189

1909

385 556

Börsnoterade

bolag

886

511

345

74 326

Fåmans-

aktiebolag

2 855

1 690

967

197 388

Övriga bolag

1 630

988

597

113 842

Små företag

249 724

169 393

26 536

782 246

Börsnoterade

bolag

2 811

1 928

406

21 697

Fåmans-

aktiebolag

240 906

163 122

2 5245

718 476

Övriga bolag

6 007

4 343

885

42 073

Totalt

256 166

173 089

28 961

1 983 501

Källa: Finansdepartementet, FRIDA 1997

Majoriteten av alla aktiebolag var 1997

tjänsteproducenter. Detta är mest tydligt för små

företag men gäller även medelstora företag.

Bland de stora företagen är fördelningen jämnare

med lätt övervikt för varuproduktion. De bolag

som inte klassas som varu- eller

tjänsteproducenter ingår i gruppen samtliga

företag. Dessa har huvudsakligen sin verksamhet

inom jakt, fiske eller byggnadsrörelse.

Tabell 8.7 Vinster och förluster i företag med indelning i

storleksklasser och efter ägarkategori.

Antal och miljoner kronor.

Vinst

företag

Vinster i

Mkr

Förlust

företag

Förluster i

Mkr

Stora företag

914

10 3248

158

30 568

Börsnoterade

bolag

240

40 126

50

21 930

Fåmans-

aktiebolag

215

11 228

21

804

Övriga bolag

459

51 894

87

7 834

Medelstora

företag

4 561

84 026

809

13 312

Börsnoterade

bolag

641

33 884

214

5 495

Fåmans-

aktiebolag

2 504

24 139

350

4 917

Övriga bolag

1 416

26 003

245

2 900

Små företag

210 704

16 0492

39 021

37 773

Börsnoterade

bolag

1 972

47 810

840

8 345

Fåmans-

aktiebolag

204 240

80 843

36 666

18 070

Övriga bolag

4 492

31 839

1 515

11 358

Totalt

216 179

347 766

39 988

81 653

Källa: Finansdepartementet, FRIDA 1997

Tabell 8.7 återger samtliga svenska aktiebolags

justerade resultat, definierat som resultatet före

bokslutsdispositioner med avdrag för

utdelningar från dotterbolag . Detta justerade

resultat skall i största möjliga mån avspegla den

ekonomiskt korrekta vinsten. Företagen har

delats in i grupper baserat på huruvida de

redovisat vinst eller förlust. Tabellen visar antalet

företag inom respektive grupp samt det

summerade justerade resultatet.

Beskrivningen i tabell 8.7 avser samtliga

aktiebolag. Fortsättningsvis behandlas de bolag

som betalat bolagsskatt, dvs. har en positiv

taxerad inkomst. I tabell 8.8 redovisas alltså de

justerade resultatet för de företag med positiv

taxerad inkomst. Det totala justerade resultatet

uppgick till cirka 214 miljarder kronor år 1997.

De små bolagen stod för den största andelen av

vinsten, 42 procent, medan de stora bolagen stod

för 34 procent. Med vinstandel menas respektive

kategoris andel av total vinst. Med skatteandel

menas motsvarande mått för skatt. De stora

bolagens skatteandel är densamma som deras

vinstandel till skillnad från de små bolagens andel

som överstiger deras andel av de totala vinsterna.

De små bolagen betalar därmed mer skatt i

förhållande till deras vinst än de stora företagen.

Detta syns tydligt i kolumnen för effektiv skatt.

Den effektiva skattesatsen beräknas här genom

att faktisk betald skatt sätts i relation till det

justerade resultatet. Detta ger en uppfattning

om den skatt som belastar den ekonomiskt

korrekta vinsten.

Tabell 8.8 Vinster och skatter för företag av olika storlek.

Miljoner kronor och procent.

Vinst i Mkr

Skatt i

Mkr

Vinst-

andel

Skatte-

andel

Effekti

v skatt

Stora företag

73 187

12 820

34

34

17,5

Medelstora

företag

50 195

6 704

24

18

13,4

Små företag

90 747

1 8436

42

48

20,3

Totalt

214 129

37 960

17,7

Källa: Finansdepartementet, FRIDA 1997

Eftersom den nominella skattesatsen är

densamma för alla aktiebolag beror skillnaden på

beräkningen av skatteunderlaget. Detta är i

normalfallet lägre än den verkliga vinsten

eftersom man vid beräkning av beskattningsbar

inkomst skall ta hänsyn till bokslutsdispositioner

och skattemässiga justeringar. Dessa poster gör

det möjligt för företagen att påverka

skattebelastningen.

De skattemässiga justeringarna är i första hand

korrigeringar av resultatet för skattemässigt icke

avdragsgilla kostnader och ej skattepliktiga

intäkter. Bland bokslutsdispositionerna ligger

överavskrivningar, koncernbidrag och

periodiseringsfonder. Det är i första hand genom

att använda dessa som företagen kan påverka

skattebelastningen. Större företag ingår därtill

ofta i koncerner varvid de får möjlighet att kvitta

vinster i en verksamhet mot förluster i en annan

verksamhet samma år. Denna möjlighet till

direkt resultatutjämning har de små bolagen

endast i undantagsfall.

Tabell 8.9 Avsättningar till periodiseringsfond i stora,

medelstora och små företag

Miljoner kronor och procent.

Avsatt 1997

Utnyttjandegrad

i procent

Ackumulerad

avsättning

Stora företag

8 998

82

38 527

Medelstora

företag

5 437

92

26 170

Små företag

11 675

75

44 335

Totalt

26 110

81

103 533

Källa: Finansdepartementet, FRIDA 1997

Skillnader i företagens beteende med avseende på

utnyttjandet av periodiseringsfondsreglerna kan

ge ytterligare en förklaring till skillnaderna i

skattebelastning. Dessa regler tillkom

inkomståret 1994 och enligt de regler som gällde

1997 har företagen möjlighet att sätta av 20

procent av beskattningsbar inkomst till en fond

som senast fem år därefter skall återföras till

beskattning. Detta system ger företagen en

möjlighet till resultatutjämning över tiden

genom att vinster under goda år kan kvittas mot

eventuella förluster under senare år.

I tabell 8.9 redovisas företagens avsättningar

till periodiseringsfond 1997, den beräknade

utnyttjandegraden av dessa fonder samt de i 1997

års bokslut ackumulerade fondavsättningarna.

Utnyttjandegraden för år 1997 beräknas genom

att den faktiska avsättningen detta år relateras till

beräknad maximal avsättning. De små företagen

gör totalt sett en större avsättning 1997 än de

större företagen, men de större företagen har

utnyttjat reglerna i något större utsträckning (82

procent) än de små företagen (75 procent).

En förklaring till de små företagens höga

skatteandel och därmed deras höga effektiva

skatt är att de inte utnyttjat

bokslutsdispositioner i mindre omfattning än de

stora företagen. Det finns flera teorier om skälen

till det senare förhållandet. En som framförts är

bl.a. att det är viktigare för små företag att

redovisa vinst och på så vis skicka en god signal

till kreditgivare. De små företagen saknar också

ofta möjlighet till förlustutjämning via

koncernbidrag. De stora företagens relativt sett

låga skattebelastning förklaras av deras

möjligheter till både direkt resultatutjämning och

utjämning över tiden.

9

Ekonomisk styrning

9 Ekonomisk styrning

9.1 Inledning

I årsredovisning för staten 1998 (skr.

1998/99:150) behandlades det arbete som

bedrivits under de senaste åren med utveckling

av den ekonomiska styrningen i staten, det

utvecklingsbehov som finns samt en rad

principiella frågeställningar. Regeringen

återkommer nu med förslag till riktlinjer för det

fortsatta utvecklingsarbetet.

Förslagen till riktlinjer har diskuterats med

den parlamentariska referensgrupp som följer

arbetet med utveckling av den ekonomiska

styrningen i staten.

Ekonomisk styrning ett verktyg för

politikens förverkligande

Den ekonomiska styrningens främsta uppgift är

att vara ett verktyg för politikens förverkligande.

Det innebär att den måste skapa förutsättningar

för

- god kontroll av statens finanser,

- resursfördelning i enlighet med politiska

prioriteringar, samt

- hög produktivitet och effektivitet i

användandet av statens resurser.

Regeringen har i budgetpropositionen för 1998

(prop. 1997/98:1) angett att den ekonomiska

styrningen i staten omfattar såväl planering som

uppföljning och utvärdering, och såväl finansiell

styrning som resultatstyrning.

Finansiell styrning avser de delar av den

ekonomiska styrningen som är inriktade på de

resurser som används i verksamheten, medan

resultatstyrning avser de delar av den

ekonomiska styrningen som är inriktade på de

prestationer och effekter som blir resultatet av

verksamheten.

I samma proposition betonade regeringen att

resultatstyrningen och den finansiella styrningen

måste stödja varandra om den ekonomiska

styrningen skall bli effektiv.

9.2 Utvecklingsbehov

De senaste årens utvecklingsarbete har bidragit

till att långsiktigt förbättra den ekonomiska

styrningen i staten. Bland annat har den

reformerade budgetprocessen skapat

förutsättningar för ökad budgetdisciplin.

Utvecklingen av den statliga

redovisningsmodellen, myndigheternas

årsredovisningar och årsredovisningen för staten

har vidare bidragit till att förbättra

uppföljningsinformationen på olika nivåer i

staten. Samtidigt finns det områden inom vilka

det finns ett fortsatt utvecklingsbehov som

hänger samman med bl.a. två förhållanden.

För det första har enskilda delar i den

ekonomiska styrningen getts stort utrymme i

utvecklingsarbetet, medan samverkan mellan

delarna har fått mindre uppmärksamhet.

För det andra har styrningen av

myndigheterna getts stort utrymme i

utvecklingsarbetet, medan

verksamhetsperspektivet har fått mindre

uppmärksamhet.

Mot den bakgrunden är målen för

utvecklingsarbetet bl.a. att förbättra

möjligheterna att

- utifrån statsbudgeten få en god bild av den

statliga ekonomin,

- relatera den budgeterade

resursförbrukningen till fastställda mål så

att prioriteringsdiskussioner underlättas,

- ställa resultatet av en verksamhet mot de

resurser som förbrukats inom

verksamheten.

9.3 Framtida utvecklingsinsatser

Regeringens förslag: Utgångspunkten för

utvecklingsarbetet:

Statsbudgeten skall kunna presenteras i termer

av intäkter och kostnader, inbetalningar och

utbetalningar samt tillgångar och skulder.

I statsbudgeten skall utöver mål även

kostnadsramar föreslås för statlig verksamhet.

Styrningen av enskilda myndigheter och deras

sakverksamheter skall verksamhetsanpassas.

Det utvecklingsbehov som lyfts fram i avsnitt 9.2

har till stor del att göra med budgeteringens och

redovisningens avgränsning, principer,

presentation samt de mål och ekonomiska ramar

som sätts för olika delar av den statliga

verksamheten.

Regeringen avser att ytterligare fördjupa

analysen av hur den ekonomiska styrningen skall

kunna utvecklas i enlighet med de redovisade

utgångspunkterna för arbetet. Resultatet av

analysen, som bl.a. kommer att redovisas i en

rapport i departementsserien, kommer att ges en

bred förankring i förvaltningen.

Regeringen kommer fortlöpande att

informera den parlamentariska referensgruppen

om utvecklingsarbetet.

Principer för budgetering och redovisning

Principerna för budgetering och redovisning

handlar om vilka aspekter som beaktas i den

ekonomiska styrningen.

För närvarande är anslag för

förvaltningsändamål och investeringar inkomst-

och utgiftsmässiga i statsbudgeten, medan

transfereringar m.m. presenteras enligt

kassamässiga principer. I redovisningen baseras

olika dokument på olika principer.

Myndigheternas årsredovisningar och

årsredovisningen för staten är uttryckta i termer

av intäkter och kostnader, in- och utbetalningar

samt tillgångar och skulder. Redovisningen mot

anslag och inkomsttitlar i statsbudgeten är

däremot uttryckt i termer av inbetalningar och

utbetalningar respektive inkomster och utgifter

beroende på vilken grund budgeten beslutats.

Utgångspunkten för utvecklingsarbetet är att

principerna för statsbudgeten bör ändras så att

budgeteringen och redovisningen konsekvent

kan uttryckas i termer av intäkter och kostnader,

inbetalningar och utbetalningar samt tillgångar

och skulder.

En budgetering som uppfyller dessa krav gör

det möjligt att presentera utvecklingen av den

statliga ekonomin på ett bättre sätt. En

resultatbudget kan upprättas som visar

resursförbrukning och resurstillskott, en

finansieringsbudget kan upprättas som visar

betalningsflöden mellan staten och övriga

samhällssektorer, en balansbudget kan upprättas

som visar förändringar i statens tillgångar och

skulder, en driftsbudget kan upprättas som visar

kostnader för olika verksamheter och en

investeringsbudget kan upprättas som

komplement till finansieringsbudgeten.

Budgeteringens och redovisningens

avgränsning

Budgeteringens och redovisningens avgränsning

handlar om hur staten avgränsas i de olika

budget- och redovisningsdokumenten.

För närvarande tillämpas olika avgränsningar

av staten i olika dokument. Statsbudgeten och

redovisningen mot statsbudgeten omfattar de

statliga verksamheter som anslagsfinansieras.

Årsredovisningen för staten omfattar både

anslagsfinansierad verksamhet och verksamhet

som finansieras på annat sätt. Därmed

kompliceras presentationen av den statliga

ekonomin och sambandet mellan olika

dokument blir oklart.

Utgångspunkten för val av den framtida

avgränsningen bör vara att budgeten och

redovisningen skall omfatta alla delar av den

statliga verksamheten som det är relevant att

beakta i budgetprocessen.

Budgeteringens och redovisningens

presentation

Budgeteringens och redovisningens presentation

handlar om vilka indelningar som görs av

informationen.

Utgångspunkten för valet av framtida

presentationsformer är att de skall bidra till att

budget- och redovisningsdokumenten till

riksdagen och regeringen belyser den statliga

verksamheten och ekonomin på ett sätt som ger

ett fullgott beslutsunderlag.

För närvarande innehåller budget- och

redovisningsdokumenten en blandning av

verksamhetsmässiga och organisatoriska

indelningar.

Utgångspunkten för utvecklingsarbetet är att

budgeten på ett mera renodlat sätt bör

presenteras i en verksamhetsmässig och en

organisatorisk indelning.

Mål och ekonomiska ramar för verksamheter

Budgetering enligt de principer som presenteras

ovan möjliggör förbättrad koppling mellan

finansiell styrning och resultatstyrning.

En viktig förutsättning för en sådan koppling

är den översyn av mål och målstrukturer som

regeringen aviserade i budgetpropositionen för

1999 (prop. 1998/99:1, volym 1, s. 150), och som

skall genomföras under åren 1999 och 2000.

Denna s.k. tvåårsöversyn lägger grunden för en

verksamhetsindelning i statsbudgeten.

Utgångspunkten för utvecklingsarbetet är att

statsbudgeten skall innehålla förslag till såväl mål

som kostnadsramar för den statliga

verksamheten. När det gäller resultatstyrningen

av enskilda myndigheter är regeringens

inriktning att verksamhetsanpassningen måste

öka dvs. att målen måste anpassas till vad som är

mest lämpligt med avseende på förutsättningarna

för den enskilda verksamheten.

Målöversynen

Tvåårsöversynen omfattar samtliga

utgiftsområden. Regeringen har tillsatt en

arbetsgrupp med representanter från samtliga

departement som har till uppgift att utveckla

resultatstyrningen inom ramen för översynen. I

uppdraget till gruppen betonar regeringen dock

att gemensamma principer endast kan fastställas

för målen som presenteras i

budgetpropositionen.

Under innevarande år inriktas

tvåårsöversynens arbete på att fastställa

gemensamma principer för mål och målstruktur

för utgiftsområdena. När översynen är avslutad i

december år 2000 bör det också finnas uttalade

strategier för hur målen skall följas upp och

utvärderas. Detta för att bl.a. säkerställa att

resultatinformationen till riksdagen förbättras.

Resultatet av översynen av mål och

målstrukturer kommer att märkas successivt i

kommande budgetpropositioner. Förändringar i

resultatinformationen till riksdagen dröjer

ytterligare två år.

Förutom det utvecklingsarbete som bedrivs

inom tvåårsöversynen finns även en arbetsgrupp

i regeringskansliet som utvecklar uppföljningen

av kommuner och landsting. Gruppens uppgift

är bl.a. att med utgångspunkt från befintliga

nationella mål för vård, skola och omsorg

bedöma hur målen kan följas upp.

10

Inriktningen av

förvaltningspolitiken

10 Inriktningen av förvaltningspolitiken

10.1 Utvecklingen inom

statsförvaltningen

Riksdagen har betonat vikten av att få en

kontinuerlig och samlad uppföljning av

förändringarna inom statsförvaltningen. Bland

annat har riksdagen uttryckt önskemål om att

omfattningen och inriktningen av genomförda

strukturförändringar redovisas fortlöpande.

Statskontoret har därför regeringens uppdrag

att årligen göra en översiktlig redovisning av

utvecklingen inom statsförvaltningen. I likhet

med tidigare år behandlar Statskontorets rapport

Staten i omvandling de strukturella föränd-

ringarnas inverkan på ekonomi och

sysselsättning m.m. I regeringens skrivelse

1998/99:150 Årsredovisning för staten 1998

informerades riksdagen om delar av innehållet i

rapporten, bl.a. konsumtion av statliga tjänster

och sysselsättning. Nedan redogörs för

utvecklingen när det gäller den statliga

myndighetsstrukturen, verkschefer i staten,

bättre service genom IT och an-passningen till år

2000. Redogörelsen bygger på Statskontorets

rapport, som kommer att publiceras under

hösten. Efter avsnittet ger regeringen sin

bedömning av den utveckling som rapporten

visar.

10.1.1 Halvering av antalet myndigheter

Antalet statliga myndigheter har mer än halverats

sedan 1990, från 1 360 till 590 år 1998 . Såväl

små som stora myndigheter har blivit färre. Det

är bara de allra största, de med minst 1 000

anställda, som i absoluta tal blivit något fler

under 1990-talet. Det är framför allt

myndigheter med mellan tjugo och hundra

anställda, som har minskat (diagram 10.1).

Diagram 10.1 Statliga myndigheter fördelade efter antalet

anställda 1990 och 1998

Procent

Huvudorsaken till minskningen av antalet

myndigheter är enligt Statskontoret att flera

"myndighetskoncerner", som har en regional or-

ganisation, har slagits samman till färre och

större enheter. Skälet till detta är ett ökat behov

av samordning mellan myndigheter och en

önskan att rationalisera genom att minska

administrationskostnaderna.

Minskningen av antalet myndigheter beror

också på att de lagts ned och att

arbetsuppgifterna, i de allra flesta fall, övertagits

av en annan myndighet. Det är endast i

undantagsfall som själva verksamheten har

upphört. Ytterligare ett skäl till att statliga

myndigheter avvecklats är att verksamhet som är

konkurrensutsatt har bolagiserats. Vid sidan av

bolagiseringen av fem affärsverk under perioden

1991 1994 är AMU-Gruppen och

Byggnadsstyrelsen exempel på ombildningar till

aktiebolag som berört många anställda.

Trettio stora myndigheter

I dag finns det ett trettiotal myndigheter som har

fler än 1 000 anställda. De svarar tillsammans för

närmare 60 procent av de statsanställda. Hälften

av dem har en sysselsättning på mer än 3 000

personer (tabell 10.1).

Tabell 10.1 De största myndigheterna i staten 1998, antal

och andel anställda

Myndighet

Antal anställda

Andel av total

sysselsättning %

Försvarsmakten

22 540

11,8

Vägverket

7 490

3,9

Banverket

7 090

3,7

Lunds universitet

5 960

3,1

Polismyndigheterna i

Stockholm

5 390

2,8

Uppsala universitet

4 780

2,5

Göteborgs universitet

4 300

2,2

Regeringskansliet

4 290

2,2

Stockholms universitet

3 520

1,8

Polismyndigheten i Västra

Götaland

3 280

1,7

Kungliga tekniska högskolan

3 170

1,7

Umeå universitet

3 160

1,7

Karolinska institutet

3 110

1,6

Sveriges lantbruksuniversitet

3 060

1,6

Totalt

81 140

42,3

Källa: SCB:s arbetsmarknadsstatistik

De största minskningarna av antalet statliga

myndigheter har skett inom området

samhällsskydd och rättskipning. Kulturområdet

är det enda exemplet på statlig verksamhet inom

vilket antalet myndigheter ökat något under

1990-talet.

10.2 Verkschefer i staten

Statskontoret har gjort en studie av statens

verkschefer avseende ålder, kön, utbildning,

arbetslivserfarenhet m.m. Studien baseras på en

enkät till 100 av drygt 200 regeringstillsatta

myndighetschefer.

Tre fjärdedelar är män

Av de undersökta verkscheferna är drygt tre

fjärdedelar män. Det stora flertalet av dem är

över 50 år gamla enligt Statskontorets rapport.

Medelåldern för männen är 55 år medan

kvinnorna är något yngre, 52 år.

Nästan 90 procent av verkscheferna

rekryterades ur den statliga sektorn, där de

verkat i stort sett i hela sin yrkesverksamma

karriär. Andelen verkschefer som rekryterats

från statsförvaltningen har successivt ökat under

de senaste tjugo åren.

Omkring 70 procent av verkscheferna hade en

annan chefsbefattning eller en professionell

befattning närmast före utnämningen till

verkschef. Var fjärde verkschef hade en politisk

befattning - riksdagsledamot, statsråd,

kommunal/landstingråd, statssekreterare - som

närmast föregående befattning. Går man längre

tillbaka i tiden finner man att närmare 40 procent

av verkscheferna någon gång har innehaft en

politisk befattning.

Påtaglig ökning av kvinnliga verkschefer

Jämförelser med två studier som genomfördes

1971 och 1990 visar att andelen kvinnliga

generaldirektörer har ökat markant. I dag är

nästan var fjärde verkschef kvinna mot några få

procent i början av 1970-talet. Hela denna

ökning har infallit under 1990-talet. År 1990 var

andelen kvinnliga verkschefer fortfarande så låg

som 3 procent. Den aktiva politik för att öka

andelen kvinnor på högre chefspositioner som

förts under 1990-talet har alltså givit utslag på

detta område.

Regeringens insatser för att uppnå målet att

minst hälften av de nya myndighetscheferna

inom den civila statsförvaltningen skall vara

kvinnor har givit resultat enligt Statskontoret. År

1997 uppnåddes det nästan helt när andelen

kvinnor bland de nyutnämnda cheferna uppgick

till 43 procent. År 1998 minskade dock andelen

till 27 procent.

Medelåldern har inte minskat

Verkschefernas medelålder har inte ändrats sedan

1970-talets början enligt Statskontorets rapport.

Den låg på 55 år såväl för trettio år sedan som

1998. Spridningen över åldrarna har dock

förändrats. Idag finns ett par verkschefer, som är

40 år eller yngre, mot ingen år 1971.

Mellangruppen, de mellan 41 50 år, var dock

större bland verkscheferna vid 1970-talets

början. Den svarade då för 30 procent medan

den idag endast uppgår till 20 procent.

Anställningstiden har blivit kortare

I början av 1990-talet var den genomsnittliga

anställningstiden i samma verkschefsbefattning

omkring åtta år. Denna tid har successivt

förkortats under 1990-talet och uppgick år 1998

till omkring tre år. Detta beror bl.a. på att

riksdagen 1987 tog ett principbeslut om att

förlängning av ett förordnande som verkschef

normalt skulle omfatta tre år istället för sex år

som tidigare varit normen.

Diagram 10.2 Fördelning av generaldirektörernas

månadslöner i januari 1998

Procent

Kvinnliga verkschefers löner

Diagram 10.2 visar att de kvinnliga

verkschefernas löner är jämnare fördelade över

hela löneskalan jämfört med de manliga

kollegornas. I de två lägsta samt i intervallet 55

70 000 kronor i månaden är kvinnornas andel

högre än männens. De allra högsta lönerna

innehas dock alla av män, vilket bidrar till att

kvinnornas genomsnittslön är 4 000 kronor

lägre än männens.

Diagrammet visar förhållandena för år 1998.

Det relativa/genomsnittliga löneläget för

kvinnliga verkschefer har dock förbättrats under

år 1999. Anledningen är främst att ett flertal

kvinnor nyrekryterats till relativt tunga

verkschefsposter. Härtill kommer att vissa

kvinnliga verkschefer fått väsentliga

lönehöjningar i samband med den revision av

verkschefslönerna som skett under året.

10.3 Bättre service genom IT

I regeringsförklaringen 1998 slås fast att Sveriges

tätposition som IT-land skall befästas.

Myndigheterna skall vara föregångare inom IT-

utvecklingen genom högt ställda krav på

tillgänglighet av offentlig information och aktiv

användning av tekniken.

Regeringens krav har enligt Statskontoret fått

genomslag i förvaltningen. Myndigheternas

tillgänglighet elektroniskt och kommunikation

via Internet ökar och myndigheter utvecklar

successivt sin elektroniska förvaltning. Under de

senaste två åren har de flesta myndigheter

etablerat sig på nätet och erbjuder kontakt med

medborgare och företag.

Enligt Statskontoret fortsätter utvecklingen av

redan befintliga tjänster och introduktionen av

nya informations- och servicetjänster via

Internet och telefoni. Några av de större

myndigheterna som Arbetsmarknadsstyrelsen

(AMS), Riksskatteverket (RSV), och Centrala

studiestödsnämnden (CSN), utmärker sig med

mycket höga nyttjandesiffror. Nya

grundläggande tjänster, s.k. portaler, gör också

att det blir lättare att ta en första kontakt med

myndigheterna.

SverigeDirekt - en ingång till det offentliga Sverige

SverigeDirekt är den gemensamma ingångssidan,

portalen, till det offentliga Sverige. Arbetet drivs

i projektform och är ett samarbete mellan

riksdagen, Regeringskansliet,

Landstingsförbundet och Svenska

Kommunförbundet. SverigeDirekt förväntas bli

permanent och målet är att samtliga kommuner

och statliga myndigheter skall finnas med.

Sommaren 1999 fanns länkar till ca 240

myndigheter, vilket innebär att så gott som alla

större statliga myndigheter nu är anslutna.

Utan särskild marknadsföring har antalet

besökare vid Sverige Direkt ökat från ca 30 000

per månad år 1998 till omkring 50 000 år 1999. I

dag förutsätter tjänsten kunskap om

myndighetens verksamhetsområde för att hitta

rätt. Framöver förväntas dock möjligheten till

kvalificerad sökning vara utbyggd och nyttan av

tjänsten kommer därmed att öka.

90 procent av myndigheterna finns nu på nätet

En förutsättning för att den elektroniska

förvaltningen ska kunna utvecklas är att de

statliga myndigheterna finns på nätet. Fler och

fler myndigheter ansluter sig nu till Internet och

skaffar sig en publik webbplats. En genomgång

av ca 280 myndigheter visar att närmare 90

procent hade egen webbplats år 1999, en ökning

med en femtedel jämfört med året innan. Det är

främst mindre myndigheter som tillkommit

under senare tid.

Hos nästan alla fanns en myndighetsbrevlåda

för elektronisk post år 1999. Det var endast sju,

eller knappt 3 procent, som saknade en sådan

kontaktmöjlighet. Det innebär också en ökning

under senare år. I början av 1997 hade 70-80

procent av de statliga myndigheterna åtminstone

någon e-post adress. I den s.k. IT-propositionen

har regeringen satt upp som mål att alla

myndigheter ska ha brevlåda för e-post. Det

målet bör vara uppfyllt under år 2000.

Många surfar sig till jobben

De mest centrala IT-tjänsterna hos

Arbetsmarknadsstyrelsen (AMS) är Platsbanken

och Sökandebanken. Platsbanken presenterar

lediga arbeten och i Sökandebanken kan både

arbetstagare och företag registrera sig. Båda

tjänsterna redovisar mycket höga besökssiffror

och ökningen i april 1999 jämfört med samma

månad året innan var kraftig enligt Statskontoret.

Över en miljon surfade till Platsbanken, vilket

innebär att Platsbanken är en av de mest besökta

webbplatserna i Sverige.

AMS har fått särskilda medel av regeringen för

Internetsatsningen och målsättningen på ca

200 000 registrerade sökande i slutet av 1999

skall nås med annonskampanjer och nya

interaktiva lösningar där företag och sökande

snabbt skall kunna hitta varandra.

Centrala studiestödsnämnden (CSN) erbjuder

svar på frågor om ansökan och utbetalning m.m.

både via deras webbplats, CSN Direkt, och

datasvar via telefon. CSN Direkt hade 1998 ca

900 000 anrop och beräknas få 1,6 miljoner år

1999. De allra flesta, 90 procent, ställer frågor

som rör just ansökan och utbetalning. På

webbplatsen kan man också få information om

statusen på ansökan, uppgift om utbetalning och

möjlighet att räkna på återbetalning.

Riksskatteverket ger service via Fyrklövern

Riksskatteverket erbjuder självbetjäning inom

det sammanhängande konceptet Fyrklövern, dvs

Skattemyndighetens servicetelefon, RSV:s

webbplats, Servicejouren och

Serviceterminalerna. De sistnämnda är ett

försöksprojekt där även AMS, RFV och CSN

ingår. Publika terminaler där medborgare kan gå

direkt in på de fyra myndigheternas webbsidor är

nu utplacerade i en testverksamhet.

Fyrklövern inriktar sig främst på

självbetjäning, men ett komplement är den nya

Servicejouren som tar emot och svarar på e-post.

I framtiden är det tänkt att den också skall kunna

ta emot telefonförfrågningar.

I april 1999 laddades hela 560 000 blanketter

eller instruktioner ned så att personen kunde

skriva ut den på sin skrivare. Bara 16 000

skickades med post från myndigheten.

Helt elektronisk ärendehantering vid Tullverket

Ett omfattande kvalitetsarbete vid Tullverket,

där näringslivet också deltar, syftar till att

informationen inom tulldatasystemet skall

utnyttjas än mer effektivt. Nya arbetsmetoder

innebär att man använder informationen i

systemet till riskanalyser. Ju mer information

som finns om ett företag och dess handel desto

fler kvalitetssäkrade rutiner går att genomföra

vilket ger en effektivare klarering.

Tullverket har målsättningen att senast år 2005

nå en helt elektronisk ärendehantering. Under

1999 beräknas att 4,5 miljoner deklarationer

kommer att behandlas i tulldatasystemet. I

systemet expedieras 80 procent helt papperslöst

och 50 procent av det totala antalet kan

behandlas utan kontroll. Målsättningen att nå en

helt elektronisk ärendehantering är helt

beroende av tillförlitligheten i informationen

som finns lagrad i tulldatasystemet.

Ett datoriserat folk

En elektronisk förvaltning kan bara byggas upp

om tjänsterna efterfrågas. En förutsättning för

detta är att medborgare och företag har tillgång

till dator och Internet.

Andelen datoranvändare har ökat kraftigt i

Sverige sedan 1995. Över 3,8 miljoner personer

hade år 1998 en dator antingen hemma, på

arbetet eller i skolan, vilket motsvarar över 70

procent av den vuxna befolkningen. Det är en

ökning med mer än 10 procentenheter under

treårsperioden. Två tredjedelar hade tillgång till

persondator på arbetet mot drygt hälften år

1995. Det är framför allt andelen som har

hemdatorer som stigit kraftigt under perioden.

På tre år ökade den med hela 24 procentenheter.

År 1998 hade över hälften av den vuxna

befolkningen en dator hemma.

Mer än hälften har tillgång till Internet

Mer än hälften av Sveriges befolkning i åldern

18-64 år hade i maj 1998 tillgång till Internet på

arbetet och/eller i bostaden.

De uppgifter som i dag finns pekar mot en

fortsatt ökning för Internet. Antalet som

använder nätet i åldrarna mellan 12 och 79 år

uppgick till 3,5 miljoner år 1999, en ökning med

nästan en miljon, eller 40 procent, jämfört med i

maj året innan.

10.4 Anpassningen till år 2000

Risken för allvarliga störningar är liten

Enligt förordningen (1997:30) om översyn av

statliga myndigheters informationssystem inför

år 2000 skulle anpassningen av system av

väsentlig betydelse för statlig verksamhet vara

avslutad senast den 1 juni 1999. Knappt hälften

av de 108 myndigheter, som följts upp av

Statskontoret, klarade detta krav. Av dem som

inte var färdiga vid denna tidpunkt återstod ett

mer omfattande arbete vid ett tiotal

myndigheter. I ett par fall var marginalerna

mellan den i juni beräknade färdigtidpunkten

och årsskiftet mycket knappa.

Flera myndigheter har alltså råkat ut för

förseningar i anpassningsarbetet. Störst

senareläggning redovisade de myndigheter som

arbetade med att utveckla helt nya system som

ersättning för befintliga. I många fall hade man,

för säkerhets skull, parallellt även påbörjat en

anpassning av de gamla systemen.

Samtliga myndigheter bedömde dock i juni

1999 att anpassningen av de verksamhetskritiska

systemen skulle hinna fullföljas i tid före

årsskiftet. System som är av betydelse för den

enskildes försörjning eller grundläggande välfärd

hade prioriterats högt och arbetet med dessa var

redan avslutat. Risken för störningar som medför

allvarliga konsekvenser för allmänheten i

samband med millennieskiftet borde därmed

vara liten enligt Statskontorets bedömning.

Kostnad upp till två miljarder

Anpassningsarbetet har involverat merparten av

myndigheternas IT-personal och annan

utveckling har fått stå tillbaka eller dragits ned.

Sammantaget räknade de myndigheter som följts

upp av Statskontoret med en kostnad för år

2000-anpassningen på 1,6 miljarder kronor. Vissa

myndigheter påpekade dock vid uppföljningen

att den summa de uppgivit även omfattar

kostnader för investeringar och uppgraderingar

som med största sannolikhet ändå skulle ha

genomförts. På grund av svårigheterna att isolera

effekterna av millennieskiftet från annat har

andra myndigheter helt avstått från att uppskatta

kostnaderna.

Anpassningsarbetet innehåller också inslag

som innebär positiva effekter. Mest uppenbart är

att nödvändiga byten till år 2000-säkrade

standardsystem och utrustningar också resulterat

i modernare tekniska lösningar och i att ny

funktonalitet och ökad kapacitet tillförts

myndigheterna.

Särskilda regeringsuppdrag

Myndigheter med tillsynsansvar skall för

regeringen redovisa en bedömning av

anpassningsarbetet inom sitt område. När det

gäller de viktigaste samhällsfunktionerna har

dessutom ett antal myndigheter fått särskilda

regeringsuppdrag att bedöma risker och föreslå

åtgärder. Dessa myndigheter har ofta tagit egna

initiativ till erfarenhetsutbyte, anordnande av

seminarier och utveckling av gemensamma

informationsstrategier.

Regeringens bedömning: Statskontorets rapport är

ett viktigt underlag för bedömningen av

konsekvenserna av de förändringar som har

genomförts i statsförvaltningen. Regeringen

avser att fortsätta att se över

myndighetsstrukturerna. Bland annat bör antalet

nämndmyndigheter minska. Nämnd- och

småmyndigheter har svårt att möta de krav som

regeringen har anledning att ställa på en

myndighets förmåga att tillämpa de för

statsförvaltningen gemensamma regelverken. Få

anställda ger också en sårbar organisation. När så

är möjligt bör särskilda beslutsfunktioner inom

vanliga förvaltningsmyndigheter användas i

stället för nämndmyndighetsformen. Regeringen

kommer att lägga större vikt vid att de

verksamhetsmässiga konsekvenserna av

strukturförändringarna följs upp och analyseras.

Det fortsatta effektiviseringsarbetet kommer i

första hand att inriktas mot att mer systematiskt

pröva det statliga åtagandet. De uppgifter som är

artfrämmande för staten bör avvecklas eller

överlåtas till annan huvudman. Regeringens

förvaltningspolitiska arbete syftar till att

förbättra kvaliteten i den statliga förvaltningen

bl. a. genom en förstärkt styrning och ledning av

förvaltningen. Inrikningen är också att höja de

statsanställdas kompetens och etik samt att

utnyttja informationstekniken för att öka

kvalitet och tillgänglighet.

Regeringens slutsats

Statskontorets rapport visar att

statsförvaltningen utvecklas i enlighet med de av

riksdagen och regeringen fastlagda riktlinjerna.

Inte minst blir detta tydligt inom IT-området.

De krav som regeringen har ställt på

myndigheterna, nämligen att de skall vara

föregångare inom IT-utvecklingen, har fått

genomslag i förvaltningen.

2000-talet ställer emellertid staten och därmed

den statliga förvaltningen inför ökade krav. En

fortsatt stram finanspolitik i kombination med

ökade krav hos medborgarna på offentliga

tjänster av hög kvalitet utgör en utmaning som

sätter ramarna för det fortsatta

utvecklingsarbetet. En annan utmaning är den

tilltagande internationaliseringen av företagande,

handel och politiska beslut, som placerar det

viktiga i att ha en god förvaltning i ett nytt

sammanhang.

Myndigheter som har förmågan att vara

snabba, handlingskraftiga, lättillgängliga, öppna

och korrekta samt arbetar med enkla och

begripliga regler spelar en viktig roll för såväl

svenska företags internationella konkurrenskraft

som för att locka utländska investeringar till

Sverige. Myndigheter har således en viktig roll att

spela i regeringens arbete med att skapa bättre

villkor och förutsättningar för småföretagens

tillväxt.

Regeringen har i enlighet med propositionen

En statlig förvaltning i medborgarnas tjänst

(prop. 1997/98:136, bet. 1997/98:KU31, rskr.

1997/98:294) inlett genomförandet av ett

flerårigt handlingsprogram som syftar till

förbättra kvaliteten i den statliga förvaltningen

genom att förstärka styrningen och ledningen av

förvaltningen, höja de statsanställdas kompetens

och etiska förhållningssätt samt förbättra

servicen till medborgarna.

Centralt för regeringen i detta arbete är att

förvaltningen skall genomsyras av sitt

medborgaruppdrag vilket bl.a. innebär

myndigheter som förmår anpassa

tillhandahållandet av sina tjänster till

medborgarnas olika behov och förutsättningar.

Ett av de främsta redskapen för att uppnå detta

är informationstekniken. Informationstekniken

skall användas för att förenkla och förbättra

enskilda individers och företags kontakter med

myndigheterna både i fråga om

deltagande/delaktighet och ärendebehandling,

för att skapa bättre förutsättningar för insyn och

kontroll, för att öka kunskapen om statlig

verksamhet samt för att effektivisera samverkan

mellan myndigheterna. En webbplats med

information anpassad till medborgarens olika

livssituationer och händelser genom portalen

SverigeDirekt skall underlätta kontakterna med

förvaltningen.

Särskilda uppdrag har getts i regleringsbreven

till myndigheter med omfattande

företagskontakter att förkorta

handläggningstider och förbättra öppettider och

information. Uppföljning kommer att ske

genom särskilda kundundersökningar och

återrapportering i myndigheternas

årsredovisning.

Chefsförsörjningen är av vital betydelse för

statsförvaltningen och bör i ökad grad

uppmärksammas på alla nivåer inom

förvaltningen. Stor omsorg bör ägnas åt en

kvalificerad beredningsprocess inför

utnämningar och åt balans i rekryteringarna.

Regeringen ser mot bakgrund av

utnämningsmaktens ökade betydelse i dagens

statsförvaltning löpande över sin chefspolicy och

riktlinjer för beredningsprocessen. Särskild upp-

märksamhet ägnas åt att bredda

rekrytringsbasen. Arbetet med att öka antalet

kvinnliga myndighetschefer kommer att

intensifieras ytterligare.

Att stödja och stimulera systematiskt kvali-

tetsarbete och benchmarking på myndigheterna

är en annan viktig del i regeringens

förvaltningspolitiska arbete, och där den sedan

årsskiftet nyinrättade myndigheten Statens

kvalitets- och kompetensråd spelar en viktig roll.

Vad gäller arbetet med IT-omställningen inför

år 2000 går det nu in i en slutfas. Omfattande

åtgärder har vidtagits för att den statliga

verksamheten och viktiga samhällsfunktioner

inte skall drabbas av några allvarligare störningar.

Arbetet intensifieras inom områden som ännu

inte är klara och ytterligare kontroller genomförs

under hösten. En utvärdering av

omställningsarbetet kommer att genomföras för

att dra lärdomar inför framtiden.

 Förslag av Riksdagens förvaltningsstyrelse.

 Senaste lydelse 1997:951.

 Senaste lydelse 1997:944.

 Senaste lydelse 1998:593.

 Senaste lydelse 1999:315.

 Senaste lydelse 1997:1145.

 Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:996.

 Senaste lydelse 1994:1868.

 Senaste lydelse 1997:450.

 Senaste lydelse 1997:449.

 Senaste lydelse 1998:289.

 Senaste lydelse 1996:1222.

 Senaste lydelse 1999:692.

 Senaste lydelse 1997:1138.

 Senaste lydelse 1998:594.

 Senaste lydelse 1994:785.

 Lagen omtryckt 1989:633.

 Senaste lydelse 1998:679.

 Senaste lydelse 1998:679.

 Senaste lydelse 1998:679.

 Senaste lydelse av lagens rubrik 1997:936.

 Senaste lydelse 1998:680.

 Senaste lydelse 1998:680.

 Senaste lydelse 1998:700.

 Senaste lydelse av lagens rubrik 1991:688.

 Lydelse enligt prop. 1998/99:124.

 Senaste lydelse 1998:685.

 Senaste lydelse 1999:636.

 Brytpunkten erhålls som (224 600 + 8 700)/(1-0,07).

 Det bör noteras att varje bedömning av andelar och antalet personer

med statsskatt för framtida år även om det handlar om nästa år är

förknippad med viss osäkerhet beroende på osäkerhet om

inkomstfördelningens utveckling.

 För en utförlig beskrivning av kriterier och gränsvärden se

publikationen EGT nr L107, 30.4.96, s. 4. Vid redovisningen i denna

bilaga har dock inte angivna kriterier om ägande kunnat beaktats.

 Detta avdrag görs för att jämförelsen av skattebelastning mellan olika

bolag skall bli mer rättvisande. Dessa utdelningar är skattefria hos

mottagaren men den bakomliggande inkomsten har beskattats i tidigare

led.

 I dessa uppgifter ingår inte affärsverken, försäkringskassor och de ca

150 statliga nämndmyndigheter som saknar egna anställda. Myndigheter

som ingår i myndighetskoncerner har räknats in även om dessa inte

lämnar egna årsredovisningar till regeringen.

PROP. 1999/2000:1

233

PROP. 1999/2000:1

PROP. 1999/2000:1

10

13

PROP. 1999/2000:1

PROP. 1999/2000:1

38

39

PROP. 1999/2000:1

PROP. 1999/2000:1

233

233

PROP. 1999/2000:1

PROP. 1999/2000:1

46

47

PROP. 1999/2000:1

PROP. 1999/2000:1

233

233

PROP. 1999/2000:1

PROP. 1999/2000:1

78

79

PROP. 1999/2000:1

PROP. 1999/2000:1

233

233

PROP. 1999/2000:1

PROP. 1999/2000:1

102

101

PROP. 1999/2000:1

PROP. 1999/2000:1

233

233

PROP. 1999/2000:1

PROP. 1999/2000:1

122

121

PROP. 1999/2000:1

PROP. 1999/2000:1

233

233

PROP. 1999/2000:1

PROP. 1999/2000:1

142

139

PROP. 1998/99:100

PROP. 1998/99:100

148

147

PROP. 1998/99:100

PROP. 1998/99:100

233

233

PROP. 1999/2000:1

PROP. 1999/2000:1

182

179

PROP. 1999/2000:1

PROP. 1999/2000:1

233

233

PROP. 1999/2000:1

PROP. 1999/2000:1

218

219

PROP. 1999/2000:1

PROP. 1999/2000:1

233

233

PROP. 1999/2000:1

PROP. 1999/2000:1

224

225

PROP. 1999/2000:1

PROP. 1999/2000:1

233

233

PROP. 1999/2000:1

PROP. 1999/2000:1

228

229

PROP. 1999/2000:1

PROP. 1999/2000:1

230

231