Regeringens proposition 1990/91:127

om Sveriges tillträde till FNs narkotikabrottskonvention, m.m.

Prop. 1990/91:127

Regeringen föreslår riksdagen au anla de förslag som har tagils upp i bifo­gade uldrag ur regeringsprotokollel den 7 mars 1991.

På regeringens vägnar Odd Engströtn

Laila Freivalds

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att Sverige skall ratificera Förenta Nationernas kon­vention den 19 december 1988 mot olaglig hantering av narkotika och psyko-tropa ämnen.

Konvenlionen innehåller bl.a. bestämmelser om skyldighel att kriminali­sera s.k. tvätt av inkomster från narkotikabrottslighet, dvs. hjälp atl dölja eller omsätta vinsterna från denna verksamhel. Med hänsyn härtill föreslås i proposilionen ändringar i bestämmelsema om häleri i brottsbalken. Slraff­ansvarel ulvidgas för den som otillbörligen främjar någons möjligheter all tillgodogöra sig värdet av egendoin som härrör från etl brollsligt förvärv eller annars medverkar till atl dölja alt egendom har förvärvals genom brott. Ändringen gäller inle endasl den som döljer inkomster från narkotikabrotts­lighet. Genom lagändringen ökar också möjligheterna atl ingripa mol den som medverkar till att dölja vad som har förväivais genom l.ex. stöld eller rån.

Ändringarna i häleribestämmelserna innebär vidare att ansvaret utvidgas för befattning med misstänkt brotlsgods. 1 anslutning till detta görs en ändring i siöldgodslagen soin medför ökade möjligheler att ta egendom i förvar.

I proposilionen föreslås också att regeringen genom en särskild lag ges befogenhet atl tillåta att en främmande stal ingriper mol etl svenskl fartyg, om

1 Riksdagen 1990/91. 1 satid. Nr 127

det finns misstanke om att fartyget används för narkotikabrottslighet som

Prop. 1990/91:127

berör den främmande staten.

Lagförslagen föreslås träda i kraft den 1 juli 1991.

Propositionens lagförslag

1 Förslag till

Lag om ändring i brottsbalken

Prop. 1990/91:127

Härigenom föreskrivs att 9 kap. 6 och 7 §§ brottsbalken   skall ha föl­jande lydelse.

Nuvarande Ivdelse

Föreslagen lydelse

9 kap. 6§'

Den som köper något, som är frånhänt antian genom brott, eller tdlgodogör sig det eller eljest där­med tager befattning ägnad att för­svåra dess återställande, dömes för häleri till fängelse i högst två år eller, otn gärtiingen är ringa, dll böter eller fängelse i högst sex måtiader. Detsamma skall gälla, om någon bereder sig on 11 bör Ii g vin­ning av annans brottsliga förvärv, så ock om någon genotn krav, överlåtelse eller på annat dylikt sätt hävdar genotn brott tillkotnmen fordran.

För häleri dömes likaledes den som i näringsverksamhet eller som i ett led i en verksamhet, som bedri­ves vanemässigi eller annars i slörre omfattning, förvärvar eder, på sätt som är ägtiat att försvåra ett åter­ställande, mottager något som skä­ligen kan antas vara frånhänt annan genom brott.

Är brotl som anges i första eller andra stycket alt 

an.se

som grovt, dömes lill fängelse, lägst sex måna­der och högsl fyra år.

Den sotn

1.

på ett sätt sotn är ägnat att försvåra ett återställande tar be­fattning tned något som är frånhänt antian getiotn brott,

2.

bereder sig ottllbörlig vintiing av annans brottsliga föiTäiy,

3.

otillbörligen främjar tnöjUghe-ternaför annan att tiUgodogöra sig egetidom som härrör från brottsdgt förvärv eller värdet av sådan egen­dom,

4.

med uppsåt an dölja egettdo-mens ursprung medverkar till att bortföra, överlåta, omsätta eller vidta annan sådan åtgärd med egendotii sotn härrör från brottsligt förväiv, eller

5.

genom krav, överlåtelse eller på annat liknande sätt hävdar ge­nom brott tillkommen fordran

dötnsför häleri tillfätigelse i högst n-å år.

För häleri döms likaledes den som i näringsverksamhel eller som i ell led i en verksamhel, som bedrivs vanemässigi eller annars i slörre omfattning, på ett sätt som är ägttat att försvåra ett återställatide förvär­var eller mottar något som skäligen kan antas vara frånhänt annan ge­nom brott.

Är brott som anges i första eller andra stycket att anse som grovt, döms lill fängelse, lägst sex måna­der och högst fyra år.

' Senaste Ivdelse 1980:107.

Nuvarande Ivdelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1990/91:127

7

§

i

Otn gärtutigstnannen i fall som i 6 § första stycket sägs icke insåg men hade skälig anledning antaga att brott förelåg, dömes för häleri­förseelse till böter eller fängelse i högst .sex månader.

För häleriförseelse skall ock dö­mas, otn den, som på sätt i 6 § för­sta stycket sägs medverkat vid det brott varigenom egendomen från-händes antian, ej insåg men hade skälig anledning antaga att brott förövades.

År brolt som avses i 6 § att anse sotn ringa, döms Jör häleri-förseelse   till böter eller fäng­else högst sex måiwder.

För häleriförseelse skall också dötnas den som

1.

i antwt fall än som avses i 6 § andra stycket på ett sätt sotn är äg­nat att försvåra etl återställande förvärvar eller tnoiiar något som skäligen kan antas vara frånhänt annan genotn brott.

2.

ifall som avses i 6 § första stycket inte insåg tnen hade skälig anledning att anta all broll förelåg, eller

3.

på sätt som anges i 6 § första styckel 1 tnedverkat vid del brolt varigenom egendotnen frånhändes annan och inte insåg tnen hade skä­lig anledning an anla att brotl för­övades.

Denna lag d-äder i kraft den Ijuli 1991.

' Senasle lydelse 1980:107.

2 Förslag till

Prop. 1990/91:127

Lag om ändring i lagen (1974:1065) om visst stöldgods

m.m

Härigenom föreskrivs alt 1 § lagen (1974:1065) om visst stöldgods m.m. skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1§'

Har egendom som frånhänts nå-

Har egendom som frånhänis nå-

gon genom brott anträffats hos an- gon genom brott anträffats hos an­

nan som uppenbart saknar rätt lill nan som uppenbart saknar rält till

egendomen eller har den anträffats egendomen eller har den anträffats

ulan all vara i någons besinning och ulan alt vara i någons besittning och

är varken ägaren eller annan som är varken ägaren eller annan som

har räll lill egendomen känd, skall har rätt lill egendomen känd, skall

egendomen las i förvar, om det inte egendomen las i förvar, om del inte

är uppenbart oskäligt. Detsamina är uppenbart oskäligt. Detsamma

gäller egendom som har förvärvats gäller egendom som har förvärvats

eller mottagits under förhållanden eller mottagits under förhållanden

som anges i 9 kap. 6 § andra stycket som anges i 9 kap. 6 § andra stycket

brottsbalken.

eller 7 § andra stycket 1 brotts-

balken.

Första styckel lillämpas också om varken ägaren eller annan som har rätt lill egendomen gör anspråk på den.

Om förfarandel med egendom som tagits i förvar enligt första eller andra stycket och om rält för ägare som sedermera blir känd eller annan som har räll lill egendomen alt få egendomen utlämnad lill sig eller au erhålla er­sättning finns bestämmelser i lagen (1974:1066) om förfarande med förver­kad egendoin och hittegods m.m.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1991.

' Senaste lydelse 1986:1008.

3 Förslag till

Prop. 1990/91:127

Lag om tillstånd till ingripande mot svenskt fartyg

Härigenom föreskrivs följande.

Efler framställning av annan suil får regeringen medge den staten att ingripa mol eu svenskl fartyg utanför svenskl territorium i enlighet med Förenta Nationernas konvention den 19 december 1988 mot olaglig hanlering av narkotika och psykoiropa ämnen.

Ett sådanl medgivande får dock lämnas endasl om alt det finns skälig anledning att anta alt fartyget används för brottslighet som begås på den främmande statens territorium eller som är avsedd alt fullbordas där eller som annars riklar sig mol den slatens iniressen samt atl brottsligheten mot­svarar brott för vilkel enligt svensk lag är föreskrivet fängelse i mer än etl år.

Regeringen får förena elt medgivande med de villkor som anses behöv­liga.

Denna lag oäder i krafl den 1 juli 1991.

Justitiedepartementet

Prop. 1990/91:127

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanlräde den 7 mars 1991

Näi-varande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Hjelm-Wallén, S.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], G.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet Freivalds

Proposition om Sveriges tillträde till FNs narkotika­brottskonvention, m.m.

1 Inledning

Inom justitiedepartementet upprättades år 1988 promemorian (Ds 1988:27) Häleri. Promemorian innehåller förslag till ändringar av bestämmelsema om häleri och häleriförseelse i 9 kap. 6 § resp. 7 § brottsbalken samt förslag till ändring i lagen (1974:1065) om visst stöldgods m.m. Förslagen har sam­band bl.a. med det då pågående arbetet inom Förenta Nationerna med en konvention mot olaglig hantering av narkotika. I promemorian föreslås vidare utvidgat straffansvar för befattning med misstänkt brott.sgods.

I december 1988 avslutades konventionsarbetei genom att FNs konven­tion mot olaglig hantering av narkotika och psykoiropa ämnen antogs (United Nations Convention against lllicit Traffic in Nai-colic Drugs and Psychotropic Subsiances; i fortsättningen benämnd narkoiikabroitskonven-tionen). Sverige har undertecknat konventionen.

Konventionstexien i engelsk lydelse och i svensk översättning bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 1.

Inom justitiedepartementet utarbetades därefter promemorian (Ds 1990: 53) Sveriges lillträde lill FNs narkotikabroitskonveniion. I promemorian föreslås att Sverige skall ratificera konvenlionen. Promemorian innehåller överväganden om behovet av lagstiftningsåtgärder för att ratifikation skall kunna ske. 1 promemorian föreslås ändringar i 9 kap. 6 § brottsbalken. För­slagen innebär delvis en omarbetning av förslagen i promemorian Ds 1988:27.

Båda promemoriorna har remissbehandlats.

Sammanställningar över remissyinandena har upprättals i justiiiedeparte-mentei och finns tillgängliga i lagstiftningsärendet (dnr 88-1536 resp. 90-2125).

Under beredningen av lagstiftningsärendet har överiäggningar ägl rum med föreirädaie för regeringskanslierna i Danmark, Finland och Norge.

Jag avser atl nu ta upp frågan om all genomföra förslagen.

Förteckningar över remissinstanserna och promemoriornas lagförslag bör       Prop. 1990/91:127 fogas lill protokollet i detta ärende som bilaga 2-5.

Lagrådet

Regeringen beslutade den 21 februari 1991 att inhämla lagrådets yttrande över de lagförslag som utarbetats i ärendel. De lill lagrådet remitterade lag­förslagen bör fogas till protokollet i detta äiende som bilaga 6.

Lagrådet har den 28 februari 1991 lämnat de remitterade förslagen utan erinran. Lagrådets yttrande bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 7.

1 förhållande till lagrådsremissen har vissa redaktionella ändringar gjons i proposilionen.

2 Narkotikabrottskonventionen 2.1 Bakgrund

Narkoiikabroitskonveniionen är avsedd att komplettera lidigare narkotika­konventioner, dels 1961 års allmänna narkotikakonveniion (Single Convention on Narcoiic Drugs) och 1972 års tilläggsprotokoll till denna (båda kallas i fortsättningen gemensamt allmänna narkoiikakonveniionen), dels 1971 års konvention om psykoiropa ämnen (Convention on Psycho­tropic Subsiances; fortsättningsvis kallad psykotropkonventionen),

Allmiinna narkotikakonventionen behandlar de s,k, egentliga narkotiska preparaten, dvs, opium, opiumalkaloider, syntetiska inorfinersättningsmedel, cannabi.s jämte hans däiav, kokablad och kokain m.m. Syftet med konven­tionen är bl.a. att begränsa produktionen och användningen av narkotika till uteslutande medicinska och vetenskapliga ändamål. Konventionsparterna åtar sig att begränsa tillverkning och impoil till vad som behövs för den le­gitima förbrukningen. Paiierna åläggs att genomföra olika former av kontroll för tillverkning, handel och distribution. Konventionen innebär vidare atl parterna förbinder sig att straffbelägga vissa förfaranden för att motverka il­legal narkotikahantering.

I psykotropkonventionen behandlas kontrollen av vad som i internatio­nella sammanhang brukar benämnas psykoiropa ämnen, dvs hallucinogener, centralstimulaniia, sömnmedel och lugnande medel. Genom psykotropkon­ventionen infördes en reglering i fråga om dessa ämnen motsvarande den som gäller för de egentliga narkotiska ämnena enligt allmänna narkotika-konventionen.

I Sverige görs i allmänhet inte någon uppdelning mellan de egentliga nar­kotiska preparaten och psykoiropa ämnen utan den gemensamma beteck­ningen narkotika används om samtliga preparat i de båda konventionerna. I den följande framställningen används därför beteckningen narkotika i fråga om båda slagen av substanser

Kontrollen av konventionernas efterievnad ankommer i första hand på den internationella narkotikakonirollstyrelsen (The Inteniational Narcoiic Con-

ttol Board, INCB) under FNs ekonomiska och sociala råd (ECOSOC) och     Prop. 1990/91:127 narkotikakommissionen (The Commission on Narcoiic Drugs).

Sverige har ratificerat båda konventionerna, allmänna narkotikakonven­tionen är 1964 och psykotropkonventionen år 1972 (Sveriges överenskom­melser med främmande makter, SÖ, 1964:59 med ändringar 1972:41 samt 1972:42).

Syftel med den nya konventionen, narkotikabrottskonventionen, är att för­stärka det internationella samarbetet ytterligare och effektivisera insatserna mol den internationella narkotikabrottsligheten. De slraffbeslämmelser .som parterna åtar sig all införa på del nationella planet sträcker sig längre än be­stämmelserna i de lidigaie konventionema, Konvenlionen innehåller sålunda förpliktelser för parterna att i olika hänseenden sttaffbelägga inte bara illegal framställning, försäljning och innehav av narkotika utan också förfaranden som innebär hjälp att dölja eller omsätta vinstema frän den illegala markna­den. Också frågor om förverkande, utlämning och annat intemationellt rätts­ligt samarbete las upp i konvenlionen. I konventionen betonas betydelsen av bistånd mellan parterna.

I konvenlionen finns också bestämmelser om vissa kemiska ämnen som i och för sig har en omfattande legal användning men som samlidigt ofta ingår som beståndsdelar vid framställning av narkotika. Beträffande dessa ämnen föreskriver konventionen elt kontrollsystem liknande dem som finns i all­männa narkötikakonventionen och psykotropkonventionen.

Därutöver innehåller konventionen också bestämmelser om ökade kon­trollåtgärder i andra avseenden. Det gäller olika former av samarbete mellan ländernas polis- och tullmyndigheter, kontroll av fraklföretag och av export-och imporiförsändelser.

Även frågor som hänger samman med ingripanden mot olagliga narkoti-katransporier lill havs behandlas i konvenlionen.

Narkolikabrottskonveniionen trädde i kraft den 11 november 1990, tre månader efier det att Spanien som tjugonde stat tillträdde konventionen. Hittills har den lillträtis av 26 stater. Cirka 90 stater har undertecknat kon­ventionen.

2.2 Innehållet i narkotikabrottskonventionen

Inledningsvis lämnas i artikel 1 definitioner av vissa termer som skall vara vägledande för konventionens lillämpning.

I artikel 2 anges bl.a. alt konventionens syfte är att effektivisera bekämp­ningen av den internationella narkotikahanteringen. Bestämmelsen erinrar vidare om staternas suveränitet och nationella integritet.

Som tidigare har berörts innehåller konventionen långtgående åtaganden av sttaffrätislig karaklär. Dessa ålerfinns i artikel 3. Parterna åtar sig här alt kriminalisera bl.a. produktion, tillverkning, överiåtelse och innehav av nar­kotika liksom odling i olagliga syften av växter som innehåller narkotiska ämnen.

Ett av syftena med narkoiikabroitskonveniionen är att vissa ämnen som visserligen inie klassificeras som narkotika men som utöver sin legala an-

vändning ofta utnyttjas för framställning av narkotika skall underkastas kon- Prop. 1990/91:127 troll. Ämnena används som beståndsdelar eller för andra ändamål som t.ex. rening. De ämnen som avses är angivna i tvä till konvenlionen fogade för­teckningar. Dessa omfattar efedrin, ergometrin, ergolamin, lysergsyra, l-fenyl-2-piopanon, pseudoefedrin (förteckning I), äitiksyraanhydrid, aceton, antranilsyra, eiyleier, fenyläiiiksyra och piperidin (förteckning 

II) 

samt förekommande salter av dessa ämnen,

Anikel 3 innebär alt partema skall straffbelägga bl.a. tillverkning och till­handahållande av ämnena i fråga, om det sker med kännedom om att de skall användas för olaglig narkotikaframslällning.

Etl av de viktigaste inslagen i narkotikabroltskonventionen är bestämmel­serna i artikel 3 om straffrättsliga ålgärder mol personer som pä olika sätt främjar den illegala narkotikahanteringen ulan att själva vara direkt inblan­dade i denna verksamhet. Främsl gäller del förfaranden som innebär att medverkan till att vinster som härrör från narkotikabrottslighet omsätts eller pä annat sätt slussas över till legal verksamhet.

De angivna bestämmelserna innebär att parterna ålar sig att under vissa förutsättningar kriminalisera hjälp som lämnas narkotikabrottslingar att om­sätta eller överlåta egendom som hänör från deras brottsliga verksamhet. Även gärningar som innebär medverkan till att dölja egendomens ursprung skall beläggas med siraff

1 artikel 3 anges vissa ytterligare gärningar som parlerna skall belägga med siraff "med reservation för partens konstitutionella principer och grundbegreppen i dess rättsordning". Det gäller under vissa förutsättningar innehav av egendom som hänör från narkotikabrottslighet, av utruslning el­ler någol sådant ämne som anges i någon av de tidigare t)ehandlade förteck­ningarna eller anstiftan av eller annan delaktighet i brott som omfattas av ar­tikel 3.

I övrigt innehåller artikel 3 bl.a. bestämmelser om påföljder för brott som avses där, om villkorlig frigivning och preskription. Sammanfattningsvis in­nebär beslämmelserna alt brottens allvarliga kaiakiär bör beaktas vid straff-mätningen och vid bedömningen av frågan om villkorlig frigivning samt att en läng preskiipiionstid bör gälla för brotten.

Vidare anges att brotten när det gäller samarbetet mellan de fördragsslu-lande parterna inte skall anses som skaiiebroil eller som politiska eller poli­tiskt grundade broll, om inte annat följer av en stats konstitution eller grundläggande nationella lagstiftning.

I artikel 4 behandlas frågan om jurisdiktion (domsrätl) i fråga om sådana brotl som omfattas av konvenlionen. Parlerna skall vidla erforderliga åtgär­der för att kunna utöva domsrätl, om brottet har förövats inom dess teniio-rium eller ombord på ett fartyg som för paitens flagga eller ombord på elt luftfartyg som äi' registrerat enligt dess lag. Därutöver innehåller artikel 4 vissa fakultativa regler om jurisdiktion i andra fall, bl.a. då en av partens medborgare begått brolt i en annan stat. I vissa sådana situationer skall par­ten överlämna ärendel till egna myndigheter för åtal. Det gäller l.ex, om ut­lämning vägras för brott som förövats av en av statens egna medborgare.

10

Artikel 5 behandlar frågor om förverkande vid brolt som omfattas av kon- Prop. 1990/91:127 veniionen. Parterna skall se till att förverkande kan ske dels av vinning som hänör från brottet eller av egendom som moisvaiar värdet av vinningen, dels av narkotika, material, utrustning och andra hjälpmedel som använts eller varil avsedda att användas vid ett sådant brott. Vidare skall det finnas möj­ligheter lill tvångsmedel motsvarande kvarstad och beslag. De rättsliga myn­digheterna skall kunna fä lillgång lill handlingar som rör ekonomiska förhål­landen, l.ex. bank- och andra affärshandlingar, utan hinder av bestämmelser om banksekretess.

Enligt anikel 5 skall vinning av narkotikabrott som har omsatts till annan egendom eller blandats med annan egendom kunna förverkas i samma ut­sträckning som det ursprungliga brottsulbytei.

Artikel 5 innehåller också föreskrifter om internationellt samarbete i fråga om förverkande. Bestämmelserna innebär sammanfattningsvis att parterna ålar sig att efler framställning från en annan part anlingen utverka ell beslut om förverkande från egna myndigheter eller verkställa utländska förverkan­debeslut i fråga om egendom som befinner sig inom partens territorium. Även bistånd i form av tvångsmedel skall kunna lämnas för atl säkra förver­kande i de fall något slutligt förverkandebeslut ännu inte föreligger.

I arttkel 6 behandlas utlämning. I korthet innebär reglerna att broll som avses i konventionen skall anses som brolt som kan medföra utlämning mellan parlerna. För utlämning, inklusive de grunder som kan åberopas för all vägra utlämning, skall bestämmelserna i den anmodade partens nationella lag gälla. Utlämning fär vägras bl.a. om det finns grundad anledning att anta atl den som begärs utlämnad kommer att åtalas eller straffas pä grund av sin ras, tro, nationalitet eller politiska uppfattning,

Arttkel 7 innehåller bestämmelser om inbördes rättshjälp. Parterna skall i största möjliga utsträckning lämna varandra inbördes rättshjälp vid förunder­sökning, ålal och andra rättsliga förfaranden i fråga om de aktuella brotten. Rättshjälp skall lämnas bl.a. för upplagande av viunesmål eller andra utsa­gor, delgivning av rättegångshandlingar eller för husrannsakan och beslag.

Om rättshjälp beviljas, får information och bevismaterial som lämnats inte vidarebefordras eller användas för annat ändamål än det för vilket uppgif­terna begärts utan samtycke från den part som lämnai uppgifterna.

En framställning om rättshjälp får avslås, om den anmodade parten anser atl verkställandet av den begärda åtgärden skulle kränka dess suveränitet, medföra fara för dess säkerhet, strida mot grundläggande rättsprinciper (ordre public) eller andra väsentliga intressen eller om bifall lill framställ­ningen skulle Slrida mot den anmodade panens lagstiftning om intemationell rättshjälp.

Artikel 7 innehåller också en immunitetsregel som innebär atl den som på kallelse inställer sig inför etl annal lands rättsliga myndigheter för all med­ verka i ulredning eller rättegång angående etl bron av del aktuella slaget un­der den liden inte får lagföras eller fängslas eller underkastas annan in­skränkning i sin personliga frihet på grund av gärningar eller domar som hänför sig till liden före hans avresa från den anmodade partens territorium.

11

Arttkel 8 innehåller en rekommendation om överförande av lagföring i de      Prop. 1990/91:127 fall ett överförande är i rättskipningens intresse,

I artikel 9 behandlas olika fonner av samarbete och utbildning när det gäl­ler bekämpningen av narkotikabrottslighet. Parlerna bör i den utsträckning den nationella lagen tillåter samarbeta i fråga om informationsutbyte och vid Ulredning av broll med internationell omfattning. 1 samarbetet bör också ingå gemensamma forsknings- och utbildningsprogram.

Enligt artikel 10 bör panenia i största möjliga utsträckning lämna bistånd åt sådana länder som utnyttjas för transiiering i den olagliga narkotikahante­ringen.

Artikel 11 behandlar s.k. kontrollerade leveranser. Därmed avses i delta sammanhang alt myndigheterna underlåter atl ingripa mol en olaglig narkotikasändning i syfte att klarlägga transportvägar och vilka som är inblandade i verksamheten. Enligt bestämmelsen bör parterna i den utsträckning som nationell lag tillåter utnyttja metoden med kontrollerade leveranser,

I artikel 12 behandlas konlrollen av de ämnen som anges i de lill konven­tionen fogade förteckningarna I och 

II. 

Som lidigare har påpekats är del fråga om ämnen som ulan att klassas som narkotika ofta används vid fram­ställning av narkotika.

Genom artikel 12 ålar sig parlerna atl övervaka tillverkning och distribu­tion av ämnena i fråga, t,ex. genom alt kräva att tillverkare och distributörer skall ha särskilda lillslånd eller genom att införa begränsningar i fråga om lagring m.m.

Pariema ålar sig vidare alt konlrollera den intemationella handeln med de akluella ämnena. Kontrollen innefattar bl.a. rapporteringsskyldighet om misstänkta leveranser. Import- och exportförsändelser skall förses med ve­derbörliga etiketter. Fakturor och tull- och fraktdokument skall innehålla uppgifter om vilka ämnen det är fråga om samt namn och adress på exportör, importör och om möjligt också pä varumottagare. Affärshandlingarna skall förvaras under minst två år och vara tillgängliga för konlroll av myndighe­terna.

Vissa yllerligare bestämmelser gäller i fråga om de ämnen som anges i förteckning I (punkl 10). Dessa ämnen utnyttjas nästan enbart inom läkeme­delsindustrin och används inle i samma utsträckning som ämnen enligt för­teckning

II. 

Tilläggsbestämmelserna innebär bl.a. all myndigheterna i im­portlandet på begäran skall förses med upplysningar om leveranserna, namn på avsändare och mottagare samt lid och plals för gränspassering.

I artikel 12 behandlas också föifaiandet för beslut om att någol nyll ämne skall intas i någon av förteckningarna eller om någon annan ändring i fråga om förteckningarna. Beslut i frågan skall fallas av narkotikakommissionen med tvä tredjedelars majoritet och skall träda i kraft 180 dagar efter det alt en part fått meddelande om beslutet, om parten inte begär att beslutet skall underställas ECOSOC:s prövning.

Parlerna hai- också ålagts åilig rapporteringsskyldighet lill narkotikakon­irollstyrelsen och kommissionen bl.a, om vilka mängder av ifrågavarande

ämnen som lagits i beslag.

12

I en särskild undantagsbestämmelse  anges att föreskrifterna i artikel 12     Prop. 1990/91:127 inie skall tillämpas pä läkemedel eller andra preparat, som visseriigen inne­håller någon av de aktuella ämnena men där sammansättningen är sådan atl de inte kan användas eller återvinnas pä ett enkelt satt.

Enligt artikel 13 skall panerna vidta lämpliga åtgärder för att förhindra att material och utrustning som behövs vid tillverkningen når tillverkare av olaglig narkotika.

I arttkel 14 föreskrivs att panerna skall sträva efter att förhindra olaglig odling av narkotikaväxier inom partens teniiorium. Bestämmelsen innehål­ler molsvarande föreskrifter om all åtgärder skall vidtas också i syfle att minska den olagliga efterfrågan på narkotika.

Arttkel 15 innehåller bestämmelser om yrkesmässiga fraktförare. Därmed avses de som bedriver transport av personer eller gods, oavsett om det sker i offentiig eller privat regi. Parlerna skall genom överenskommelser eller pä annal sätt tillse atl fraktförare vidtar säkerhetsåtgärder för all förhindra att deras fordon eller andra transportmedel används för olagliga narkotikatrans-porier. Pariema bör också samarbeta vid gränsstationer och liknande områ­den för att förhindra atl obehöriga får lillträde till fordonen eller lasten.

I artikel 16 behandlas frågor om erforderiig dokumentering av exportför­sändelser som innehåller narkotika utöver de dokumentaiionskrav som följer av allmänna narkötikakonventionen och psykotropkonventionen, I affärs­handlingar säsom fakturor och tull- och fraktdokumeni skall anges bl,a, äm­nets beteckning enligt konventionerna, varumängd och uppgift om exportör och importör. Panerna skall kräva att försändelsema inte förses med felaktig märkning i fråga om innehållet.

Artikel 17 behandlar olagliga narkotikairansporter till havs. Samman­fattningsvis innebär bestämmelserna au parterna skall samarbeta i största möjliga utsträckning för att bekämpa den olagliga narkotikahanteringen till havs i enlighel med den internationella havsrälien. En part som har anled­ning atl misstänka att ett fartyg som för dess flagga eller som inte visar nå­gon flagga eller registreringsinärken är inblandad i en illegal narkoiikalrans-porl kan begära hjälp från andra parter för att förhindra atl fartyget utnyttjas på detta sätt. Finns del misstanke om all ett främmande fartyg som utnyttjar sin rätl lill fri sjöfart enligt internationell rält är inblandad i olaglig narkolikairafik, kan en part begära tillstånd av flaggsiaien att få ingripa mot fanygel, t.ex, att börda och genomsöka fartyget.

Arttkel 18 avser kontroll i frizoner och frihamnar. Panerna åtar sig bl.a. all tillse all konlrollen i sådana områden inte är mindre omfattande än i andra delar av parternas teiTitorium.

1 arttkel 19 föreskrivs alt parlerna skall vidta ålgärder för all förhindra att posiförbindelser utnyttjas i den olagliga narkoiikaverksamheien.

Artikel 20 innehåller föreskrifter om information som parlerna skall lämna lill narkotikakommissionen. Upplysningar skall lämnas om de författ­ningar som utfärdas för atl sälla konventionen i krafl. Rapporteringen skall också gälla uppgifter om brottslig verksamhel av belydelse och uppgifter om olika ämnen som använls.

13

I artiklartia 21-34 behandlas narkoiikakontrollstyrelsens och narkotika-kommissionens uppgifter samt förfarandel för ratificering m.m.

Prop. 1990/91:127

3 Allmän motivering

3.1  Sveriges tillträde till narkotikabrottskonventionen

Mitt förslag: Sverige skall ratificera narkotikabrouskonveniionen.

Förslaget i promemorian Ds 1990:53 överenstämmer med min.

Remissinstanserna har tillstyrkt förslagel.

Skälen för mitt förslag: Kampen mot narkotikabrottsligheten är en av de viktigaste kriminalpolitiska uppgifterna. Från samhällets synpunkl har miss­bruket förödande konsekvenser. Bruk av narkotika medför mycket allvariiga hälsorisker och medverkar lill social ulslagning. Dessutom är missbruket drivkraften i en omfattande kriminalitet av annat slag. Det finansieras genom stöld, rån eller häleri och även genom prostitution. Missbrukarna skaffar sig också inkomster genom atl sälja narkotika till ungdomar som i sin tur kan bli fast i narkotikaberoende.

Den svenska narkotikakontrollen påverkas i hög grad av situationen i an­dra länder. Inhemsk produktion av narkotika lär inte förekomma i nägon nämnvärd utsträckning utan behovet tillgodoses genom impon utifrån. Den illegala narkotikahanteringen är i hög grad en intemationell företeelse och för att bekämpa den är internationellt samarbete en nödvändighet.

Sverige har anslutit sig till allmänna narkötikakonventionen och psyko­tropkonventionen och deltar i etl omfattande internationellt samarbele. Det gäller bl.a. informationsbyle och annan samverkan med utländska polis- och tullmyndigheter. Genom de gällande konventionerna är framställningen av narkotika och handeln dänned underkastade internationell konlroll. En sådan kontroll är en cenlral förutsättning för atl de preventiva insatserna skall bli effektiva.

Narkotikabroltskonventionen innebär en förstärkning av det internatio­nella samarbetet. Genom den äta)- sig panerna att bredda de brottsbekäm-pande åtgärderna. En huvudpunkt i konvenlionen är kriminalisering av gär­ningar som innebal- bistånd lill att omsätta vinster från olaglig narkotikahan­tering eller hjälp att på annat sätt dölja var sådana tillgångar härrör från. Narkotikabroltskonventionen medför också vidgade möjligheter för parterna att begära bistånd av varandra för att l.ex. säkra förverkande av vinsterna från narkolikatJrottsligheten. Konventionen medför vidare en starkare inler­nalionell konttoll av narkotikaframsiällningen. Som lidigare har påpekats är en sådan kontroll mycket viktig för en effektiv pievenlion.

En bakgrund till konventionens utformning är de enorma vinster som den illegala narkotikahanteringen alstrar. Utifrån uppskattningar av produktionen och konsumtionen och med ledning av priset "pä galan" har försök gjorts att beräkna slorieken av de finansiella flöden som hänör från narkotikahandeln.

14

Några säkra siffror om hur stora summor det gäller föreligger naturligtvis Prop. 1990/91:127 inte. Men uppgifter finns om att de samlade intäkterna frän den illegala nar­kotikahandeln uppgår till hundratals miljarder kronor åriigen. Enligt upp­skattningar som redovisals av FNs generalsekreterare omsätter den illegala narkotikahanteringen i dag mer än oljehandeln i väriden och övenräffas bara av vapenhandeln.

Till skillnad frän förhållandena vid mänga andra fomier av brottslighet beslår intäkterna från narkotikahandeln till siörsta delen av konianter. Det medför svårigheter för narkotikabrottslingarna, eftersom de ofta inte kan genomföra omfattande kontaniiransaktioner utan att väcka misstankar. I många länder är banker och andra finansiella institutioner skyldiga att rapportera transaktioner som överstiger ett vissl belopp. Det gör att narkotikabrottslingarna ofta måste söka sig lill andra kanaler.

Erfarenheter från flera länder visar alt det vid sidan av den illegala narko­tikahanteringen finns en omfattande verksamhet som har till uteslutande syfte atl förvandla vinsterna till "vita" pengar Denna sk, penningtvätt be­drivs ofta av personer som saknar annan anknyining till narkoti­kabrottsligheten. Verksamheten har i vissa fall mer eller mindre föreiagsmässiga former. Organisalionerna förfogar ofta över världs­omspännande kontaktnät. Pengar kan genom olika transaktioner förflyttas genom flera länder, t.ex, via brevlådeföretag på platser där tillräcklig kontroll saknas. Sädana transaktioner gör det naturligtvis svårt att spåra pengarnas ursprung. Det förekommer alt organisationerna vid sidan om bedriver i och för sig laglig verksamhet i vilka pengar kan flyta in eller lämnar affärsmässig rådgivning om lämpligt sätt att slussa över pengarna till legal verksamhet, Pä sina håll har penningtvätten i sig själv blivit en mycket lönsam affärsverksamhet.

Den stora lönsamheten utgör själva drivkraften i den olagliga narkotika­hanteringen. En avgörande förutsättning för atl framgångsrikt kunna be­kämpa narkotikabrottsligheten är därför att effektiva insatser pä ett interna­tionellt plan kan göras för att förhindra eller försvära för gärningsmannen au använda vinstema. Hjälp som lämnas för att dölja att tillgångar är förvärvade genom brott verkar i sig brollsbefrämjande. Frän kiiminalpolitiska utgångs­punkter kan det inte rimligen råda någon tvekan om att även den som lämnar sådan hjälp bör drabbas av straff.

Det slår således enligt min mening helt klart att Sverige bör tillträda nar-kotikabiottskonveniionen. Det är också en uppfattning som fält allmän an­slutning under remissbehandlingen av promemorian. Mitt förslag är därför atl Sverige ratificerar konventionen.

Med utgångspunkt i att ratificering bör ske kominer jag i det följande all behandla vilka lagändringar som en ratifikation kräver. Jag kommer också atl ta upp vissa synpunkter som har lämnats av remissinstansema i fråga om de svenska reglernas överensstämmelse med konventionen. I det följande kommer jag således att utgå från övervägandena i promemorian Ds 1990:53.

15

3.2   Nuvarande svenska bestämmelser i jämförelse med      Prop. 1990/91:127 narkotikabrottskonventionen m.m.

3.2.1 Straffbestämmelser

Enligt 1 § narkotikastrafflagen (1968:64) straffbeläggs som narkotikabrott olovliga förfaranden innefattande överiåtelse av narkotika (punkt 1), fram­ställning av narkotika som är avsedd för missbmk (punkl 2), förvärv av nar­kotika i överiåtelsesyfte (punkl 3), anskaffande, bearbetning, förpackande, ttansport, förvaring eller annan liknande befattning med narkotika som inte är avsett för egel bruk (punkt 4), utbjudande av narkotika till försäljning, förvaring eller befordran av vederlag för narkotika, förmedlande av kontak­ter mellan säljare och köpare eller andra liknande åtgärder, om förfarandet är ägnat att främja narkotikahandel (punkt 5) samt innehav, bruk eller annan befattning med narkotika (punkt 6).

Beträffande olaglig införsel och utförsel av narkotika finns komplette­rande straffbestämmelser i lagen (1960:418) om straff för varusmuggling,

I artikel 3 punkt 1 a i narkotikabroltskonventionen anges atl parterna skall belägga vissa handlingar med sttaff, om de begås uppsåtligen. Det gäller lill en början vissa gärningar som innefattar någon form av tillverkning, försälj­ning, transport, förmedling eller import och export av narkotika (a:i). Det gäller också olaglig odling av opiumvallmo, kokabuskar eller cannabisväxter (a:ii) saml innehav eller köp av narkotika som inle är avsett endasl för per­sonligt bruk (a;iii).

De gärningsformer som tas upp i dessa punkter har sin motsvarighet i all­männa narkotikakonventionen (artikel 36 punkt 1 a). En skyldighet atl kri­minalisera gärningarna följer således redan av den konvenlionen. Del torde heller inte råda ågon tvekan om att de åsyftade gärningarna utgör broll enligt narkotikastrafflagen eller varusmugglingslagen.

Punkterna 1 a:iv-v omfattar olika former av medhjälp och förberedelse lill sådana brott anges i de tidigare punkterna, Punkl a:iv gäller tillverkning, transport eller distribution av utrustning, material eller av sädana ämnen som anges i förteckningarna I och II, om det sker med vetskap om att utrust­ningen eller ämnena skall användas för olaglig odling eller framställning av narkotika.

I fråga om dessa gärningar görs i promemorian den bedömningen alt dessa enligt svensk rätt bör vara att bedöma som medhjälp lill narkotika­brott, om narkotika framställts med hjälp av utrustningen eller ämnena eller som medverkan till försök lill narkotikabrott alternativt förberedelse till sådanl brolt, om händelseförioppet avbrutits tidigare. Etl par remissinstanser har invänt att det är osäkert om övervägandena i promemorian är hållbara när det gäller straffbelagd förberedelse enligt 23 kap. 3 § brottsbalken. Man har därvid hänvisat till atl del i praxis förekommit att ämnen som inte är klassificerade som gift inte ansetts ulgöra hjälpmedel i den mening som avses i denna bestämmelse, även om syftel varit all de skulle användas för olaglig narkotikaframslällning. En motsvarande bedömning skulle kunna göras i fråga om de ämnen som anges i de akluella förteckningarna i de fall

16

händelseförloppet avbrutits så tidigt alt den s.k försökspunkien inte nåtts.      Prop. 1990/91:127 Dessa har ju ett legalt användningsområde och är inte giflklassificerade.

Jag håller med om att det kan råda tvekan om hur långt förberedelsebe­stämmelserna sträcker sig i sådana fall. I prakliken måste del dock röra sig om ganska speciella undanlagssilualioner som inte i sig själva motiverar nä­gon utvidgad lagsliflning. Tolkningen av konventionsreglerna skall göras mot bakgrund av atl de är avsedda att tillämpas av flera länder med sinsemellan olika rättsyslem och reglerna går i vissa hänseenden olika långt. Med hänsyn härtill har konveniionsreglema inte alltid fält en hell bestämd utformning. Åliggandena enligt konvenlionen får enligt min mening anses uppfyllda, om den nationella lagstiftningen läcker vad som är i praktiken fö­rekommande situationer

Punklen 1 a:v gäller planläggning, organiserande eller finansiering av brolt. Sådana gärningar bör efter omständigheterna vara atl bedöma som an­tingen medhjälp till narkotikabrott, medhjälp till försök till sådant brott eller förberedelse eller stämpling till narkotikabrott.

Slutsatsen av del anförda äi" således alt svensk lagstiftning fär anses vara i överensstämmelse med konvenlionen i denna del.

Enligt putikt I b skall parlerna vidare kriminalisera hjälp alt omsätta eller överiåla egendom som härrör från narkotikabrott, om del sker för att dölja varifrån egendomen kommer eller för att bistå brottslingen att undandra sig de rättsliga följderna av brottet (b:i). Kriminaliseringen skall vidare omfatta gärningar som innefattar döljande av egendomens ursprung, förfogandel över den eller dess förflyttande eller av äganderätten eller andra rättigheter till den med vetskap om att den härrör frän narkolikabrollsligliei (b:ii).

De nu angivna bestämmelserna berör för svenskt vidkommande flera olika straffstadganden. Det gäller föreskrifter i narkotikastrafflagen, beslämmelserna i brottsbalken om häleri och skyddande av brottsling (9 kap. 6 § resp. 17 kap. 11 §) samt medverkansreglema i 23 kap. brottsbalken.

Enligt 1 § 5 narkotikastrafflagen är det slraffbelagl som narkotikabrott att förvara eller befordra vederlag för narkotika. En förulsällning är att gär­ningen är ägnad atl främja narkotikahandel, varmed avses vanemässig eller yrkesmässig försäljning liksom även större förväi-v eller överlåtelser som förutsätter en organiserad eller annars mer omfattande avyttringsverksamhet i missbrukariedei (prop. 1982/83:141 s. 21 f). Bestämmelsen tar enligt för­arbetena sikte pä åtgärder som typiskl sett har en mer omedelbar anknytning till den illegala narkotikahanteringen och gäller kurirer och andra mellan­man. Bestämmelsen har därför ett snävare tillämpningsområde än konven-tionsbestämmelserna. 1 des.sa anges inte heller den begränsning som ligger i att gärningen skall vara ägnad att främja narkotikahandel.

När del gäller häleri är det främst bestämmelserna i brottsbalken om vad som bmkar kallas sakhäleri och vinningshäleri som är av inlresse. Sakhäleri (9 kap. 6 § första styckel, första meningen) innebär atl gärningsmannen köper något som är frånhänt annan genom brotl eller lar befattning med det på någol annat sätt som är ägnat att försvåra egendomens återställande. Eftersom vinster frän narkotikahantering i andra fall än då slulen egendom överlämnas som betalning inte kan an.ses vara frånhända annan uppfyller

17

2 Riksdagen I990I91. I satnl. Nr 127

beslämmelsen om sakhäleri inle de krav pä kriminalisering som konventio-      Prop. 1990/91:127 nen uppställer.

Vinningshäleri (9 kap. 6 § första styckel, andra meningen) innebär att nå­gon för egen eller annans räkning bereder sig otillbörlig vinning av annans brottsliga förvärv. Denna bestämmelse går i vissa hänseenden längre än sak­häleri. Vinningshäleri är inte begränsat till egendom som har fränhänts an­nan. Straffansvar kan följa efler vilkel förbrott .som helst som medför ett för­värv för den som har begäll brottet, Beslämmelserna om vinningshäleri kan tillämpas också belräffande l,ex, pengar som influtit vid försäljning av nar­kotika. Ansvar förutsätter inte heller att vinningen hänför sig till just de till­gångar som förvärvats genom brottet. Till skillnad frän narkotikabroltskon­ventionen gäller dock enligt den svenska lagstiftningen alt ansvar för vin­ningshäleri kan komma i fråga endasl om gärningsmannen berett sig otill-böriig vinning. Konvenlionen uppställer över huvud laget inte något krav pä att vinning skall föreligga: all medverkan till att omsätta eller överiäta egen­dom från illegal narkotikahantering skall kriminaliseras. Bestämmelsen om vinning.shäleri lorde därför inle vara tillräckligt långtgående för atl motsvara konventionens krav på kriminalisering.

I vissa fall bör bestämmelsen i 17 kap, 11 § brottsbalken om skyddande av brottsling kunna tillämpas i de hänseenden konventionen gäller. Enligt denna bestämmelse kan den drabbas av straff som döljer någon som har förövat brolt, hjälper honom att undkomma, undanröjer bevis om brollel eller pä annat dylikt sätt motverkar att brottet upptäcks eller beivras.

Beslämmelsen omfattar således förutom döljande av brottslingen även döljande av hans brottslighet. Ansvar enligt denna bestämmelse kan exem­pelvis komma i fråga för den som förvarar eller döljer annans brottsliga för­värv, om ansvar för medverkan eller häleri är uteslutet.

Denna bestämmelse kan således vara tillämplig i vissa situationer som av­ses under punklen b:i, nämligen dä hjälp att omsätta eller dölja egendomen har lämnats för alt gärningsmannen skall kunna undandra sig de rättsliga konsekvenserna.

Konventionsbestämmel.serna går emellertid längre och omfattar all hjälp som lämnas för atl dölja all egendomen härrör frän olaglig narkotikahante­ring. Uttrycket "egendom som hänör från brott" som används i konven­tionstexien innebär alt den hjälp som lämnats gärningsmannen inte behöver avse del ursprungliga konkreta brottsulbytei ulan även vad som trätt i slällel för detta. Kriminaliseringen enligt 17 kap. 11 § brottsbalken är därför inle tillräcklig för atl uppfylla konventionsbestämmelsema.

Reglerna i 23 kap. brottsbalken om straffbar medverkan gäller medverkan i planläggningen eller utförandet av ett brotl. De former av medverkan som regleras i de akluella konventionsbestämmelserna gäller däremot i första hand medverkan till redan fullbordade brott. Det innebär att inte heller brottsbalkens allmänna medverkansregler annat än undantagsvis kan tilläm­pas pä sådana handlingar som av.ses i dessa konventionsbestämniel.ser.

Enligt promemorian uppfyller nuvarande svenska lagsliflning inle de krav som följer av punkl I b. Denna slutsats delas ocksä av remissinstanserna. Om Sverige skall kunna ansluta sig lill konventionen, behöver gällande

18

lagstiftning ulvidgas. Jag tar senare upp frågan hur en sädan lagstiftning      Prop. 1990/91:127 skall utformas (avsnitt 3.3).

De bestämmelser enligt artikel 3 som hittills har behandlats är ovillkor­liga. Parterna skall straffbelägga åsyftade förfaranden.

I punkt I c anges vissa ytteriigare gärningar som panerna skall belägga med straff med resei-vation för vad som följer av en parts konstitutionella principer och grundläggande räusbegrepp. Åtagandet är således inte lika ka­tegoriskt som de föregäende utan lämnar utrymme för all iaktta principer och systematik i de nationella rättsordningarna.

Beslämmelsen omfattar till en början förvärv, innehav eller användning av egendom med vetskap att egendomen härrör frän ett brotl enligt någon av de föregående bestämmelserna (c:i) samt innehav av utmstning, material eller ämnen upptagna i någon av förteckningarna I och II ined vetskap om alt ut­rustningen eller ämnena används eller skall användas för olaglig framställ­ning av narkotika (c:ii). Vidare omfallas "offentlig" anstiftan eller uppma­ning lill brott enligt artikel 3 eller till olagligl bruk av narkotika (c:iii) samt delaktighet i eller samverkan och sammansvärjning till sådana brott eller för­sök till sådana brotl eller bistånd genom råd eller däd (c: iv).

Beträffande bestämmelsen i punkt c:i om förvärv m.m, av egendom som hänör från brott lorde i alll väsentligt motsvarande förhållanden gälla som lidigare har angetts i fråga om brott enligt punkt 1 b. Gärningarna täcks såle­des inte helt och hållet av de svenska reglerna.

Däremot bör inte punklen c:ii om innehav av utrustning eller ämnen upp­tagna i förteckningania I eller 

II 

behöva kräva ny lagstiftning, I del fall det inle föreligger gärningsmannaskap bör dessa gärningar anses motsvara medhjälp, försök eller förberedelse lill narkotikabrott.

Punkt c:iii innehåller förbud mol att "offentligen" anstifta brott.

I 16 kap. 5 § brottsbalken finns en beslämmelse som behandlar brottet uppvigling. Med denna beslämmelse avses att nägon "muntligen inför me­nighet eller folksamling, i skrift som sprides eller utlämnas för spridning el­ler i annat meddelande lill allmänheten uppmanar eller eljest söker förleda lill brottslig gärning". Uppvigling ulgör även tryckfrihetsbrott (7 kap. 4 § 10 tryckfrihetsförordningen) och yttrandefrihetsbrolt enligt den i prop. 1990/91:64 föreslagna nya ytirandefrihetsgrundlagen.

Offentiiga uppmaningar lill brotl kan således följas av straff enligt svensk lag. Föreskriften i konventionen kan inte anses sträcka sig längre än den svenska lagstiftningen. Det förtjänar emellertid atl framhållas alt del inle heller föreligger nägon absolut förpliktelse lill kriminalisering. Yltrande-frihetsrällsliga hänsynstaganden får anses utgöra sädana konstitutionella principer .som en part kan åberopa enligt konvenlionen. Tillräcklig anledning all Ulvidga kriminaliseringen i Sverige pä denna punkt kan inte anses föreligga.

Bestämmelsen i punkt c:iv om delaktighet och andra s.k. osjälvständiga gärningsformer motsvaras i svensk räll av narkotikastrafflagens regler om medverkan, försök, förberedelse och stämpling. Det sagda gäller visserligen i full ulslräckning endasl i den män gärningen ulgör brott mot narkotikalag-sliftningen. Som lidigare har berörts kan gärningar som innefaimr t.ex, hjälp

19

att dölja brottsligt förvärvad egendom nägon gång vara att bedöma som hä-     Prop. 1990/91:127 leri eller skyddande av brottsling. Försök, förberedelse eller stämpling till dessa brott är inte sttaffbelagda enligt svensk lag.

I promemorian görs bedömningen att en svensk anslutning till konventio­nen inte kräver att dessa gämingsformer beläggs med siraff. eftersom kon­venlionen tillåter hänsynstagande förutom till konslilulionella principer också lill grundläggande nationella rättsbegrepp.

Under remissbehandlingen har invänts att det är tveksamt om man till stöd för ståndpunkten att inte sttaffbelägga försök m.m. kan åberopa att det skulle slrida mot grundläggande rättsliga principer i den svenska rättsordningen.

Innebörden av utttycket "grundläggande rättsliga principer" är inte hell klar. Som jag tidigare har anfört mäste en av utgängspunkierna för tolk­ningen av konventionsbestämmelsema vara att konventionen skall kunna lillämpas av länder med olika rättssystem. För att det skall kunna ske, har det ansetts nödvändigt att i viss utsträckning ta hänsyn till den nationella lagstiftningen. Mol den bakgrunden anser jag atl en rimlig tolkning är att parlerna bör ha utrymme för atl ta hänsyn till allmänna principer som lett fram lill att lagsliflningen utformats på ell visst sätt. Överväganden av det slaget har gjorl att man har avstått frän att kriminalisera gäniingsformerna stämpling, förberedelse och försök till häleri och skyddande av brottsling. Jag ansluler mig därför till de överväganden som görs i promemorian och som innebär att dessa konveniionsbestämmelser inte kräver ny svensk lag­sliftning. Jag anser inte heller att det finns andra skäl atl göra en sädan än­dring.

I artikel 3 punkt 2 behandlas frågan om straffansvar för innehav, köp och odling av narkotika som är avsedd för eget bruk, (För innehav i andra fall gäller föreskrifterna under punkt 1 a,) Enligt bestämmelsen är parterna skyl­diga atl straffbelägga innehav, köp och odling av narkotika, även om narkotikan är avsedd endast för eget bruk, under förutsättning att gämingen är uppsåtlig. Även här lämnas utrymme för tillämpning av konstitutionella bestämmelser och grundläggande rättsliga begrepp i den nationella lag­stiftningen.

Narkotikastrafflagen omfatiai- all framställning av narkotika som är av­sedd för missbruk (1 § 2) liksom allt innehav, bruk eller annan befattning med narkotika (1 § 6). Narkolikabrottskonveniionen påkallar således inte någon ytterligare lagsliftning för svensk del i detta hän.seende.

I artikel 3 punkt 3 anges all i de fall dä uppsåt eller avsikt utgör elt särskilt rekvisit för broll domslolen har rätt alt dra slutsatsen atl rekvisitet är uppfyllt utifrån de faktiska omständigheterna. Erkännande eller annan bevisning som lar direki sikte på sådan avsikt som sägs i exempelvis punkt 1 b:i är således inte nödvändig för straffansvar. Principen överensstämmer med svensk rätt.

I punkt 4 behandlas påföljder för brotl enligt punkt 1. Besiänimelsen inne­bär att brotten skall beläggas med straff som står i proportion lill brottens allvarliga art såsom fängelse eller annan frihetsberövande påföljd, ekonomiska sanklioner eller förverkande, Domslolen kan utöver sådan straffpåföljd förordna om l.ex. behandling. I ringa fall eller då gär-

20

ningsmannen är missbrukare kan påföljd som innebär behandling komma i      Prop. 1990/91:127 fråga i ställel för någon av de lidigaie angivna påföljderna.

Svensk lagstiftning är förenlig med de angivna beslämmelserna.

I punkt 5 anges exempel pä omständigheter som bör anses som försvä­rande. Det gäller bl.a. alt det är fråga om en organiserad verksamhel, alt våld eller vapen kommit till användning, att brottet riktats mot underåriga eller att underåriga utnyttjats i den brottsliga verksamheten. .Även den omständighe­ten all brottet förövats pä en kriminalvårdsansialt bör anses som försvårande liksom att gärningsmannen tidigare gjort sig skyldig lill liknande broll.

Enligt 3 § narkotikastrafflagen skall vid bedömningen av om brotiei är grovl beaktas särskill bl.a. om brottet utgjort led i en verksamhet som bedri­vits i stöne omfattning eller yrkesmässigt eller eljest varil av särskilt all­varlig eller hänsynslös art. De omständigheter som enligt narkotikastraffla­gen kan föranleda atl ett brolt bedöms som grovt torde i stor utsträckning motsvara sådana omständigheter som enligt konventionen bör verka i försvårande riktning.

Konventionsbestämmelsen innebär dock inte nägot krav på att gradindela brotten, l.ex. i narkotikabrott och grovt narkotikabrott. För att uppfylla kon­venlionen är del tillräckligt att domstolen har möjlighet att beakta omstän­digheter av del angivna slaget vid bestämmande av påföljden. Det bör vidare noteras att de omständigheter som anges i konventionen endast är exempel, vilkas belydelse självfallel också kan variera väsentligt mellan olika enskilda fall. Bestämmelsen påminner i det hänseendet om 29 kap. 2 § brottsbalken där del också anges omständigheter som skall anses försvårande vid be­dömningen av en gärnings slraffvärde. Exemplen i brottsbalken motsvarar till stor del de omständigheter som anges i konventionen. Med hänsyn till det sagda måste de svenska reglerna anses motsvara föreskrifterna i punkt 5.

I punkt 6 föreskrivs all parlerna i fråga om brott enligt artikel 3 skall utöva den diskreiionära prövningsrätt i fråga om ålal som kan finnas föreskriven i deras nationella lagar på elt sådant sätt alt brottsbekämpningen blir sä effek­tiv som möjligt och under hänsynstagande till behovet av att avskräcka frän sådana brotl.

Beslämmelsen gäller för svenskl vidkommande möjlighelerna att meddela ålalsunderlåtelse. Innebörden av konvenlionsbestämmelsen är att dessa möj­ligheler skall utnyttjas restriktivt. Allmänna bestämmelser om ålalsunderlå­telse finns i 20 kap. 7 och 7 a §§ rättegångsbalken. När det gäller brott som någon har begått före fyllda arton är finns särskilda bestänunelser i lagen (1964:167) om unga lagöverträdare. Allmänt sett är praxis i fråga om brotts­lighet som hänger samman med narkotikahantering sådan alt uiryinmet för alt meddela åtalsunderläielse ar litet, i varje fall när det gäller andra än unga lagöverträdare. Gällande ordning motsvarar konventionens krav.

1 punkt 7 behandlas möjligheter till frigivning för dem som dömts för sä­dana brotl som anges i punkl 1. Parterna skall .se till att domstolar och andra behöriga myndigheter beaktar brottens allvariiga karaktär liksom omständig­heter som anges i punkl 5 (försvårande omständigheter) när fråga uppkom­mer om frigivning av personer som dömts för sädana brotl.

21

Bestämmelsen synes förulsälla en ordning som innebär au en prövning Prop. 1990/91:127 görs i det enskilda fallel. Beslämmelsen lorde därför inte direki omfalta rättssystem som i likhel med det svenska bygger på principen om obligato­risk frigivning efter viss tid. Även om villkorlig frigivning efter avtjänande av halva strafftiden är huvudregeln enligt svensk lag, lämnas dock enligt 26 kap. 7 S brousbalken utrymme för viss särbehandling i fråga om den som har dömts lill fängelse i lägst två år för särskilt allvarlig brottslighet som har riktat sig mot eller medfört fara för liv eller hälsa och påtaglig risk föreligger att gärningsmannen efler frigivningen fortsätter brottslighet av samma slag, I sådana fall får den dömde inte friges föiTän två tredjedelar av strafftiden av­tjänats. Grov narkotikabrottslighet hör lill den brouslighet som avses i denna bestämmelse. Genom den bestämmelsen får konventionens krav anses upp­fyllda.

I punkt 8 föreskrivs alt parlerna där så är lämpligt skall införa en lång preskriptionslid för sädana brolt som anges i punkl I och en ännu längre preskriptionstid i de fall gärningsmannen undandragit sig lagföring.

Preskriptionstiden för narkotikabrott som inte är ringa är lio år och för grovt narkotikabrott femton år (1 och 3 §§ narkotikastrafflagen jämförda med 35 kap. ] § brottsbalken). Genom dessa bestämmelser torde kravet på en lång preskriptionstid vara uppfyllt.

När del sedan gäller förlängning av av preskriptionstiden i de fall gär­ningsmannen undandragit sig lagföring vill jag i anledning av vad en re­missinstans har anfört hänvisa lill att det enligt bestämmelsens ordalydelse överiämnas ät parterna att själva avgöra hur preskriptionstiden bör bestäm­mas närmare. Jag vill ocksä peka pä att den svenska regleringen innebär all preskriptionstiden förlängs, om någon undandrar sig lagföring sedan han fått del av ålal eller en gäng häktats. Jag delar därför den uppfattning som redo­visas i promemorian och som innebäj' att konventionens krav om en tillräck­lig preskriptionstid mäste anses uppfyllda.

Av övriga bestämmelser i artikel 3 bör putikt 10 anmärkas särskill. Enligt denna bestämmelse skall brotl som avses i artikel 3 inte anses som skatte­brott eller som poliliska eller politiskt grundade brott. Även på denna punkt lämnas utrymme för undantag som följer av staternas konstitution eller gmndläggande nationella lagstiftning.

Det kan förefalla tveksamt om narkotikabrott någon gång kan anses som politiskt brotl, Enligt 6 § lagen (1957:668) om utlämning för brotl får emel­lertid utlämning inte beviljas för politiskt brotl. Delta innebär alt Sverige förbehällit sig rätlen att ulifrån förhållandena i del enskilda fallel bedöma humvida en viss gäming är atl anse som ett politiskt brotl. Denna princip har

med hänsyn lill de grundsatser som i vårl land upprätthålls i fråga om asylrätten ansells vara av säi-skild vikt (prop. 1957:156 s.56). Della har kommit lill uttryck bl.a. i att Sverige reserverat sig mot en föreskrift i den europeiska utlämningskonventionen enligt vilken en viss typ av gärningar inte skall anses som poliliska brott. I motsats till den aktuella föreskriften i utlämningskonventionen måste föreskriften i narkotikabroltskonventionen

med hänsyn lill hänvisningen lill den nationella lagstiftningen anses

lämna utrymme för den ståndpunkt som den svenske lagstiftaren intagit.

22

Någon reservation lorde därför inle krävas. Däremol synes del lämpligt att     Prop. 1990/91:127 Sverige i samband med ratifikationen avger en förklaring om alt svensk lag innebär alt Sverige förbehåller sig rätten atl bedöma om eu visst brott är atl anse som politiskt brott utifrån omständighetema i det enskilda fallel.

3.2.2 Svensk domstols strafTrättsliga kompetens

Bestämmelser om svensk strafflags tillämplighet i rummet finns i 2 kap. brottsbalken. Enligt I § skall för brott .som har begåtts här i riket dömas ef­ter svensk lag och vid svensk domslol. Detsamma gäller om det är ovisst var brottet är begånget men det finns skäl atl anta att del förövats inom riket. Med "här i riket" avses Sveriges landterrilorium och svenskt sjö­territorium liksom luftrummet ovanför land- och sjöterritoriet.

I fråga om brott som har begåtts ulomlands är svensk domslol enligt 2 § första Slyckel 1 alltid behörig, om brottet har förövats av en svensk medborgare eller av en utlänning med hemvist i Sverige. Enligt 2 § första Slyckel 2 kan också utlänning utan hemvist i Sverige dömas här under förutsättning all han efter brottet har blivit svensk medborgare eller tagit hemvist här eller att han är medborgaie i ett annat nordiskt land och finns i Sverige. Slutligen kan enligt första stycket 3 även annan utiänning dömas i Sverige, om han finns här och för brottet kan följa fängelse i mer än sex månader.

1 2 § andra slyckel anges undanlag från de nu nämnda reglerna. Svensk domslol saknar domsrätl, orn gärningen är fri frän ansvar enligt lagen på gär­ningsorten. Detsamma gäller, om gärningen begåtts inom ett område som inte tillhör nägon stat och enligt svensk lag svårare straff än böler inte kan följa pä gämingen.

1 de fall då svensk domsrätl föreligger enligt 2 § får inte dömas till påföljd som är strängare än det svåraste suaff som är föreskrivet för brottet enligt lagen pä gärningsorten. Föreskrift om del finns i 2 § iredje stycket.

Genom 3 § utsträcks den svenska domsrätten yllerligare i vissa specialfall, där brott har förövats utomlands. Det gäller bl.a. brott ombord på svenskt fartyg eller luftfartyg.

Arttkel 4 punkt I a i narkolikabrottskonveniionen innehåller en föreskrift om all panerna skall vidta de åtgärder som kan vara nödvändiga för atl utöva domsrätl i fråga om brolt enligt artikel 3 punkt 1, om brottet har förövats inom partens område eller ombord pä ett av dess fartyg eller luftfartyg. Della motsvaras i svensk rätt av bestämmelserna i 2 kap. 1 och 3 §§.

1 artikel 4 punkt 1 b anges vissa situationer dä del överlämnas till varje part att avgöra om parten vill fastställa domsrätl över brotten i fråga. Det gäller brott som har förövats av en av dess medborgare eller av någon med hemvist i staten eller om brottet har förövats pä ell fartyg som panen fåll rätt att ingripa mot enligt artikel 17. Som tidigare har berörts innebär artikel 17 bl.a. att en paj-t kan begära tillstånd all få ingripa mot ett främmande lands fartyg, om det finns anledning all misstänka att fartyget utnyttjas för olaglig naikoiikahantering. Bestämmelsen i artikel 4 punkt 1 b gäller vidare siämp-

23

ling, förberedelse, försök eller medverkan som har begåtts utomlands, om     Prop. 1990/91:127 brotlel var avsett atl fullbordas inom partens lemiorium.

I flertalet av de berörda situationerna föreligger domsrätl enligt svensk lag. Med den begränsning som gäller till följd av kravel på dubbel slraffbar­het och som inle bör vålla några problem i förhållande lill andra stater som anslutit sig till konvenlionen gäller enligt beslämmelserna i 2 kap. brottsbal­ken svensk domsrätl i fråga om broll som förövats utomlands av svensk medborgare eller av någon med hemvist här. Av 2 kap. 4 § brottsbalken föl­jer att också medverkan eller försök lill broll kan vara slraffbara i Sverige, oavsett om dessa handlingar förelagils ulomlands. Nägon lagstiftning krävs inie för alt Sverige skall kunna tillträda konventionen i denna del.

Artikel 4 punkt 2 a i narkotikabroltskonventionen behandlar jurisdiktion i de fall utlämning inte kommer i fiäga. Del gäller när brottet förövats inom partens lemiorium eller ombord på en av dess fartyg eller luftfartyg eller när brotlel förövats av en av partens medborgare. Vägras utlämning, framgår av en jämförelse med arttkel 6 putikt 9 atl parten är skyldig atl vidta åtgärder för atl själv lagfora den misstänkte gärningsmannen.

För brott förövade inom Sverige eller pä svenskt fartyg eller luftfartyg fö­religger som tidigare nämnts alltid svensk domsrätl (2 kap. 1 och 3 §§ brotts­balken). Även i fråga om svenska medborgare föreligger domsrätl för brott som förövats utomlands, under förutsättning att gärningen är straffbelagd även pä gärningsorlen (2 kap. 2 §). Enligt 2 kap. 5 ij brottsbalken gäller emellertid dessutom att ålal för brott som förövats utom riket i vis.sa fall krä­ver särskill medgivande. Narkotikabroltskonventionen lorde emellertid inte innebära någon förpliktelse atl under alla förhällunden medge ålal i sådana situationer som omfattas av bestämmel.sen utan endast atl åtalsfrågan skall behandlas pä samma säll som gäller i andra fall. Flera andra länder tillämpar den s.k. opportunitetsprincipen vilkel innebär atl åklagaren har en diskretio-när prövningsrätt i fräga om brotl under allmänt åtal. Denna prövningsrätt påverkas inte av konvenlionen. De fall då svensk lag kräver särskill medgi­vande lill åtal för brott begångna utomlands kan ses som undantag frän den allmänna åtalsplikt som annars föreligger I dessa situationer gäller i slällel en sådan diskretionär prövningsrätt som är regel i vissa andra länder (jfr prop. 1971:92 s. 55 ff). Svensk lagstiftning fär därför anses förenlig med konventionen på denna punkt.

Artikel 4 punkt 2 b innehåller en fakultativ jurisdiktion.sregeI i fall där ut­lämning vägras av andra skäl än som behandlas i punkl 2 a. Som redan lidi-gai-e har berörts föreligger i flertal fall svensk slraffrätlslig kompetens även i fråga om brotl som förövats utomlands av utländsk medborgare som bor i Sverige, under förutsättning atl kravet pä dubbel slraffbarhet är uppfyllt (se l.ex. 2 kap. 2 § brottsbalken). Något behov av utvidgad straffrättslig kompe­tens föreligger inte för svensk del.

3.2.3 Förverkande m.m.

Enligt 6 § narkotikastrafflagen skall narkotika, som varil föremål för brolt enligt lagen eller värdet därav samt vinning av sådanl brott förverkas, om

24

det inle är uppenbart obilligi. Även förlag, dvs. ersättning för koslnader, för       Prop. 1990/91:127 brott enligt lagen eller dess värde kan förverkas, om förlaget mottagits och mottagandet ulgör brott enligt lagen.

Förverkande får också ske i fräga om egendom som använts som hjälpme­del vid brott enligt narkotikastrafflagen liksom av egendomens värde under fömtsättning att del är påkallat för att förebygga brott eller det annars före­ligger särskilda skäl. Även egendom med vilken har tagils befattning som Ulgör broll enligt lagen kan förverkas.

I fräga om brott enligt brottsbalken gäller i huvudsak motsvarande regler enligt 36 kap. brottsbalken.

Narkotikabroltskonventionen uppställer i artikel 5 putikt I krav på att för­verkande skall kunna ske dels i fråga om vinning som hänör från brott enligt artikel 3 punkl 1 eller egendom som motsvarar värdet av sådan vinning, dels av narkotika, material och utmstning eller andra hjälpmedel som använts vid eller varit avsedda atl användas vid brollel.

Som jag har redovisal tidigare (avsnitt 3.2.1) torde samtiiga gämingar som av.ses i artikel 3 punkt 1 a motsvaras av handlingar som är belagda med straff enligt narkotikastrafflagen, antingen som narkotikabrott, medhjälp lill narkotikabrott eller försök till sådant brotl eller som förberedelse eller stämpling lill sådanl brott.

Narkotikastrafflagen ger således möjlighet lill förverkande i berörda av­seenden.

Som jag också har angett i det föregäende omfattar artikel 3 punkt 1 olika fonner av medverkan till att omsätta eller dölja brottsligt förvärvad egendom (punkt b och c:i). Som har påpekats i anslutning till dessa bestämmelser krävs kompletterande lagstiftning i detta hänseende, om Sverige skall kunna ansluta sig till narkotikabrottskonventionen. Ändras straffbestämmelserna sä atl Sverige uppfyller konveniionsåtagandena, leder detta till all även kon­venlionens krav beträffande förverkande tillgodoses.

Artikel 5 omfattar även gärningar enligt artikel 3 punktema 1 c:ii-iv, dvs. innehav av egendom som hänör från narkotikabrott samt medverkan, försök m.m. Som har anmärkts lidigare i anslutning till dessa bestämmelser är gär­ningarna i slor utsträckning belagda med sttaff enligt svensk lag och möjlig­heter till förverkande föreligger i motsvarande mån. Det kan ånyo understry­kas all de nu berörda siraffbeslämmelsema i konventionen inte innebär något tvingande åtagande för panerna. Som jag redan har berört har panerna möj­lighet att ta hänsyn bl.a. till gmndläggande rättsliga principer 1 det samman­hangel redogjorde jag för vilket uttymme för nationella hänsynstagande som bör anses föreligga. Även om någon av de avsedda gärningsformerna inte skulle vara belagd med straff enligt svensk rätl, anser jag därför alt lagstift­ningen inte behöver ändras på grund av konvenlionen.

I artikel 5 punkt 6 behandlas situationer när egendom som härrör frän brott har omvandlats eller omsatts lill annan egendom. Denna egendom skall kunna vara föremål för samma åtgärder som vinningen. Om vinning har blandats med egendom som har förvärvats legitimt, skall sådan egendom kunna förverkas till den del som molsvarar vinningen. Dessutom skall intäk­ter och annat utbyte som hänör frän vinning, från egendom som vinningen

25

har omvandlats lill eller egendom med vilken vinningen har blandats kunna     Prop. 1990/91:127 förverkas på samma säll och i samma omfattning som vinning.

Som jag har nämnt ger såväl narkotikastrafflagen som brottsbalken möj­ligheler att i Slällel för viss egendom förverka egendomens värde. Däri­genom är del möjligt att förverkande kan ske trots atl egendomen l.ex, efter försäljning inte längre går att komma åt. Genom dessa bestämmelser lill­godoses narkoiikakonventionens laav på förverkande i del fall egendomen omsatts till annan egendom.

När del gäller möjligheterna alt förverka intäkter frän egendom som hänör frän brott har under remissbehandlingen salts i fråga om svensk rätt ger möjlighet lill förverkande i den utsträckning som konvenlionen kräver. Därvid har påpekats all konvenlionen föreskriver alt förverkande skall ske av intäkter eller annat utbyte som hänör från egendom med vilken vinningen har blandats och alt del då ocksä skulle kunna gälla egendom som inte kan hänföras lill brottslig verksamhel.

För egen del menar jag all hänvisningen i konventionen till atl förver­kande i dessa fall skall kunna ske på samma sätt och i samma omfattning som vinning måste tolkas sä att förverkande skall kunna ske till den del som molsvarar vinningen. Det ger de svenska förverkandereglerna uDymme för.

Nägra remissinslanser hai' anförl an del är iveksami om svensk räll alls ger möjlighet till att förverka avkastning från brottsligt förvärvad egendom.

Frågan berördes vid tillkomsten av förverkandebestämmelsenia i 36 kap. brottsbalken. I del lagstiftningsärendet anförde lagrådet att betänkligheterna mot alt föl-verka även avkastning av brottsligt åtkommen egendom förlorade i styrka genom att del alltid stod öppet för domstolen alt underlåta föi-ver-kande eller låta föi"verkandet bli endast partiellt. Enligt lagrådet borde frågan kunna överlämnas åt rättstillämpningen ulan några uttryckliga regler i lagtexten (prop. 1968:79 s. 76 f).

Förverkandebestämmelserna utesluter således inte att även avkastning kan förverkas. Avgörandet torde fä bero på omständigheterna i det enskilda fal­let. Enligt min mening finns det i nuvarande läge inte behov av nägon lag­ändring. I del fall del i framliden visar sig att nuvarande regler är otill­räckliga, får frågan las upp för nyll övervägände.

Punkterna 2 och 3 i artikel 5 behandlar användandet av tvångsmedel för au säkra elt förverkande. Behöriga myndigheter skall ges möjlighet att iden­tifiera, spåra, spana eller beslagta vinning, egendom, hjälpmedel eller annan egendom för att föi-verkande skall kunna ske. Anteckningar från banker och andra anteckningar rörande ekonomiska transaktioner skall kunna tas i be­slag eller göras tillgängliga pä annat sätt för att kunna användas i ulred­ningen. Banksekretessen får inle ulgöra hinder mot sådana åtgärder

Dessa bestämmelser motsvaras för svensk del av reglerna om kvarstad, beslag och husrannsakan i rättegångsbalken. Vad gäller banksekretess finns det inte några särskilda begränsningar som hindrar att handlingar som rör ekonomiska förhållanden tas i beslag, om de har betydelse för ulredning om brott.

I punkt 4 behandlas internationellt samarbete i fråga om verkställighet av beslut om förverkande.

26

Efter framställning av annan part som har jurisdiktion över brott enligt ar- Prop. 1990/91:127 tikel 3 punkt 1 skall sålunda den part inom vars lemiorium egendomen i fräga finns vidla åtgärder för att låla verkställa ell förverkandebeslut. Två alternativa möjligheter anvisas. Det ena alternativet är alt den anmodade parten vidarebefordrar framställningen till sina behöriga myndigheter för att utverka elt beslut om förverkande och, om etl sådant beslut meddelas, verk­ställa detta. Den andra möjligheten är att ett beslut om förverkande utfärdat av den ansökande parten vidarebefordras av den anmodade parten till dess myndigheter för verkställighet.

Parterna skall vidare lämna varandra bistånd i syfte atl säkra verkställig­heten av ett senare förverkande. Partema åtar sig att efler framställning från en annan part låta spåra och omhänderta egendom.

För förfarandel vid förverkande och vid de olika ivångsätgärderna .skall gälla reglerna i den anmodade partens nationella lag eller i överenskom­melse som panen kan vara bunden av i förhållande till den ansökande parten.

1 förhållande till ulomnordiska länder sker verkställighet i Sverige av en utomlands meddelad brotlmålsdom enligt lagen (1972:260) om internatio­nellt samarbete rörande verkställighet av brotlmålsdom (internationella verkställighetslagen). Lagen förutsätter i princip ömsesidighei, dvs. alt Sverige har ingått en internationell överenskommelse med en främmande stat om verkställighet. Den är efler regeringens förordnande tillämplig på domar som är meddelade dels i stater som har tillträtt 1970 års europeiska konvention om brottmålsdoms internationella rättsverkningar (brottmåls-domskonventionen) eller 1983 års europeiska konvention om överförande av dömda personer (överförandekonventionen), dels i en stat med vilken Sverige har ingått en annan överenskommelse än de nämnda (2 § första -iredje stycket).

Enligt internationella verkställighetslagen kan även beslut om förverkande som meddelats efter rättegång i en främmande stal verkställas i Sverige un­der vissa förutsättningar. Såväl sakförverkande som värdeförverkande kan komma i fråga (14 §). Hinder mot verkställighet i Sverige föreligger bl.a. om domen inte har vunnil laga kraft, om den gärning som påföljden gäller inte motsvarar brolt enligt svensk lag eller om verkställighet skulle vara oförenlig med grundläggande principer för den svenska rättsordningen. Har ett visst föremål förklarats förverkat, gäller dessutom att verkställighet får ske endast om föremålet hade kunnat föi-verkas enligt svensk lag, om lagföringen ägt rum här.

Egendom som har förklarats förverkad i en utländsk brotlmålsdom kan tas i beslag sedan framställning om verkställighet av domen har gjorts i Sverige.

För att uppfylla åliggandena enligt narkolikabrottskonveniionen torde inte några lagändringar krävas. Regeringen kan enligt 1 § internationella verk­ställighetslagen föreskriva att lagen skall gälla i förhållande till stater som har tillträtt konventionen och därvid meddela de bestämmelser om verkstäl­ligheten som behövs.

Mellan de nordiska länderna gäller lagen (1963:193) om samarbele med

Danmark, Finland, Island och Norge angående verkställighet av siraff m.m.

27

(nordiska verkställighetslagen). Enligt denna lag kan en dom i brottmål som      Prop. 1990/91:127 gäller förverkande verkställas här. Detsamma gäller beslut meddelade i annat nordiskt land om kvarstad, skingringsförbud eller beslag till tryggande av anspråk på bl.a. förverkande.

Möjlighelerna att innan dom föreligger meddela beslut om beslag och husrannsakan regleras i lagen (1975:295) om användning av vissa tvångs­medel pä begäran av främmande stat (tvångsmedelslagen). Numera har det i lagen vidtagits ändringar som innebär atl beslag och kvarstad kan ske även för att säkerställa framtida verkställighet av etl utiändski beslul i brottmål om sak- eller värdeförverkande. Som fömtsättning gäller att det kommande förverkandebeslutet kan verkställas här (prop. 1989/90:82, JuU30, rskr. 264, SFS 1990:273 ff). De»nya reglerna innebär att svensk lag motsvarai' de krav som narkotikabroltskonventionen släller i fräga om tvångsåtgärder.

1 artikel 5 punkt 5 anges att en avtalspart som beslutat om förverkande skall förfoga över egendomen i enlighel med sina nationella lagar och admi­nistrativa bestämmelser

I anslutning till denna bestämmelse kan anmärkas atl enligt 36 § interna­tionella verkställighetslagen penningbelopp eller annan egendom som förklarats förverkad med stöd av lagen tillfaller svenska staten. Har föremål förklarats förverkat, kan regeringen dock förordna alt föremålet i fråga skall överlämnas till den främmande staten.

Enligi p«/iA-f 7 kan parten överväga att låla bevisbördan vara omvänd vid prövning av fräga om förverkande. Konvenlionsbestämmelsen är alltså inte tvingande. För svensk del gäller här att det är åklagaren som har att bevisa all sådana omständigheter föreligger att egendomen kan förverkas. Någon ändring i denna ordning bör inte ske.

1 punkt 8 anges att konvenlionens bestämmelser om förverkande inte skall inkräkta på de rälligheler som tillkommer en godtroende tredje man. Dämied ges utrymme för partemas nationella regler om godlrosförvärv.

3.2.4   Utlämning för brott m.m.

Bestämmelser om utlämning för broll frän Sverige till etl annat nordiskt land finns i lagen (1959:254) om utiämning för brott till Danmark, Finland, Island och Norge medan bestämmelser om utiämning till ett ulomnordiski land ges i lagen (1957:668) om utlämning för brott. Båda dessa lagar bygger på principen att fråga om utiämning skall prövas fritt pä grundval av samt­liga föreliggande omständigheter i varje enskilt fall. För atl bevilja utläm­ning krävs inle att del finns etl utiämningsavtal mellan Sverige och den stat som begär utiämning.

Beslut om utiämning fattas av regeringen eller i vissa ärenden enligt 1959 års lag av riksåklagaren eller av annan allmän åklagare.

För all utiämning skall kunna medges måste vis.sa i lagarna angivna förut­sättningar vara uppfyllda. Sålunda får enligt 1957 års lag svensk medborgare inte utlämnas. Enligt samma lag skall den gärning för vilken utlämning be-gäi-s motsvara brott för vilket enligt svensk lag föreskrivs fängelse i mer än ett år. Vidare får, som tidigare har nämnls, utlämning inte beviljas för ett

28

politiskt brotl. Som villkor för utlämning gäller ocksä alt vederbörande inte      Prop. 1990/91:127 får straffas med döden.

Rättegångsbalkens regler om tvångsmedel kan tillämpas vid utlämning.

Lagarna innebär ingen skyldighet for Sverige att bevilja utlämning, även om samtliga de villkor som anges i den tillämpliga lagen är uppfyllda. Genom utiämningsavtal med en annan stat kan Sverige emellertid ha åtagit sig att till den staten utlämna en person som uppehåller sig här. Ett sådant avtal mäste dock alltid som förutsättning för utlämning frän Sverige inne­hålla bestämmelser som innebär att åtminstone de minimivillkor för utläm­ning som uppställts i utiämningslagarna är uppfyllda.

Artikel 6 i narkotikabrottskonventionen innebär att brolt som anges i arti­kel 3 punkt 1 skall vara ullämningsbara brott paiterna emellan. Av punk-tertia4 och 5 framgår alt en konvenlionssiai, som för utlämning inte kräver all utiämningsavtal skall finnas med den stat som begär utlämning, är,skyl­dig att belrakla de aktuella brotten som utlämningsbaia brott i enlighet med de villkor som föreskrivs i den anmodade partens lag.

Dessa bestämmelser innebär alt Sverige åtar sig alt se lill att gärningarna utgör brott som kan medföra utlämning. Däremol är Sverige inle skyldigt att bifalla en utlämningsansökan.

Flerlalel av de berörda gärningarna ulgör brott även enligt svensk lag. 1 fråga om dessa krävs inle heller nägra lagstiflningsätgärder för alt möjlig­göra utlämning. I nägra fall är emellertid inte de aktuella gärningarna brott enligt svenska bestämmelser Det gäller som påpekats vissa förfaranden som innebär befallning med egendom som hänör från narkotikabrott. I dessa hänseenden innebär .således även bestämmelserna i artikel 6 om utlämning ett krav pä utvidgad kiiminalisering för alt Sverige skall kunna motsvara de krav som ställs enligt konventionen. Dock gäller naturligtvis den begräns­ningen att konventionens krav pä alt utlämning skall kunna ske inte sträcker sig längre än dess krav på kriminalisering. Det innebär att det inte föreligger någol krav på atl en viss handling skall kunna föranleda utlämning, om en part i den ulslräckning konvenlionen tillåter valt alt inte kriminalisera gär­ningen i fräga.

Vissa av de brolt som enligt svensk rält molsvarar gämingar som omfattas av konventionen är gradindelade, varvid inte alla grader uppfyller kravet pä atl fängelse i mer än ett år skall kunna följa på brottet för att utlämning skall få ske. Det gäller t.ex. häleri som är ringa. I anledning av synpunkter som framförts under remissbehandlingen vill jag framhålla att kravet i narkotika­broltskonventionen på att brottet skall kunna föranleda utlämning enligt min mening mäste anses lillräckligl tillgodosett, om del finns en grövre fonn av brottet med en straffskala som är tillräcklig för att utlämning skall kunna ske.

För vissa situationer anges i putikt 9 att en part skall överiämna ärendel till

egna myndigheter för åtal, om en framställning om utlämning avslås. Som

jag har anfört i anslutning lill beslämmelserna om jurisdiktion (avsnitt 3.2.2)

kan des.sa föreskrifter dock inle anses innebära någon ovillkorlig skyldighet

att väcka åtal. Sverige uppfyller därför vad konventionen kräver pä denna

punkl.

29

Om den anmodade parten avslär en framställning om utiämning som be-      Prop. 1990/91:127 gärs för att en redan ädömd påföljd skall kunna verkställas, skall enligt punkt 10 den part som avslagit framställningen överväga att överta straff­verkställigheten.

Enligt internationella verkställighetslagen föreligger som har påpekats i anslutning lill förverkandereglerna (avsnilt 3.2.3) möjlighet att i Sverige verkställa påföljd som utdömts i en annan stat. Punkl 10 innebär emellertid inle nägra förplikiel.ser för parterna.

I detta sammanhang vill jag ocksä beröra artikel 8 om överförande av lagföring. För överförande av lagföring krävs i princip inte något särskilt avtal. För att överförande skall få ske krävs endast att gärningen utgör brott enligt svensk lag och att svenska domslolar är behöriga att döma över den. Särskilda regler rörande överförande av lagföring till eller från Sverige finns dock i lagen (1976:19) om intenialionellt samarbele rörande lagföring för brolt. Lagen gäller stater som har tillträtt 1972 års europeiska konvention i ämnet.

Det kan påpekas att beslämmelserna i artikel 8 inle är tvingande.

3.2.5 Inbördes rättshjälp

Sverige lämnar av tradition andra länder rättshjälp i brotiinäl i den utsträck­ning vår lagstiftning medger del ulan all nägot särskilt avtal har ingåtts. En del länder kräver emellertid avtal med andra stater för atl lämna sådan rättshjälp.

Mellan de nordiska länderna gäller överenskommelsen den 26 april 1974 om inbördes rättshjälp genom delgivning och bevisupptagning (SÖ 1975:42). Denna överenskommelse gäller säväl tvistemål som brottmål.

På brottmålsområdel finns en multilateral reglering genom den i Strasbourg den 20 april 1959 dagtecknade europeiska konvenlionen om in­bördes rättshjälp i broltmäl. Sverige har tillträtt denna konvention. Konventionen omfattar bevisupptagning för utredning, överiämnande av be­vismaterial eller handlingar saml delgivning m.m.

Beslämmelserna om bevisupptagning vid svensk domslol och om delgiv­ning här pä begäran av utländsk myndighel är i princip samma för brottmål och tvistemål. De viktigaste bestämmelserna finns i lagen (1946:816) om be­visupptagning åt utländsk domslol och i kungörelsen (1909:24 s.l) angående delgivning av handlingar pä begäran av utiändsk myndighel. Enligt den an­givna lagen kan svensk domslol på begäran av utiändsk myndighet föran­stalta om bl.a. förhör med pai-l eller bevisupptagning genom vittne, sakkun­nig eller syn.

En förutsättning för att bevisupptagning skall kunna äga rum i Sverige är att den gäming som avses med framställningen molsvarar broll enligt svensk lag. Vissa begränsningar gäller även för brott som har karaklär av politiskt brotl.

Bestämmelserna i den lidigare nämnda tvångsmedel slagen ger under vissa förutsättningar möjlighet lill beslag på begäran av främmande stat bl.a, i fråga om egendom som har belydelse för utredning av brott. Enligt lagen får

30

husrannsakan ske i enlighet med reglerna i rättegångsbalken för atl söka      Prop. 1990/91:127

efler föremål som är underkastade beslag. I fråga om framställningar från ett

ulomnordiski land gäller i princip alt den begärda åtgärden inte får vidtas.

om hinder mot utlämning skulle ha förelegat. Detta innebär bl.a. ett krav pä

atl gärningen enligt svensk lag molsvarar brott för vilket det kan följa

fängelse i mer än ett är.

Enligt lagen (1985:988) om immunitet för vissa vittnen m.fl. gäller im­munitet för den som efter kallelse inrest i Sverige för all höras som tilltalad, vittne eller sakkunnig i enlighel med överenskommelse som träffats med en främmande stat. I princip upphör immuniteten efler femlon dagar från den dag vederbörandes närvaro inte längre är påkallad.

Utöver dessa bestämmelser finns vissa särskilda regler om samarbete med andra länders tullmyndigheter. Lagen (1973:431) om utredning angående brott mot utländsk lullag ger sålunda möjlighet att för utländsk tullmyndig­hets räkning la i beslag och till den ufländska myndigheten överiämna bevis­material.

När del gäller narkoiikabrottskonveniionens bestämmelser om inbördes rälthjälp i arttkel 7 kan inledningsvis anmärkas all beslämmelserna i slor ut­sträckning hänvisar lill de regler som gäller enligt den nationella lagstift­ningen. I putikt 12 föreskrivs sålunda att den begärda åtgärden skall verkstäl­las enligt bestämmelserna i den anmodade partens nationella lag. Enligt punkt 15 anges olika grunder för att avslå en begäran om rättshjälp. Fömtom sådana fall där verkställigheten skulle inskränka på en stats suveränitet eller grundläggande rättsprinciper (ordre public), fär en framställning avslås också då verkställigheten skulle strida mol den anmodade parlens lagstiftning om inbördes rättshjälp (punkt d).

De åtgärder som rättshjälpen kan avse anges i punkt 2. Det gäller bl.a. bevisupptagning, delgivning, överiämnande av bevismaterial, husrannsakan och beslag. Svensk rätt lilläier atl sådan rättshjälp som omfattas av bestäm­melsen lämnas en främmande stal. Som villkor gäller all de särskilda förut­sättningarna enligt den svenska lagstiftningen är uppfyllda, l.ex. i fräga om beslag enligt tvångsmedelslagen atl för gärningen kan följa fängelse i mer än ett år.

Av övriga bestämmelser i artikel 7 bör punkterna 13,14 och 18 beröras särskilt.

Punkt 13 innehåller ett s.k. specialiteisförbehåll, som innebär att den ansö­kande parten inte utan den andra partens samtycke fär vidarebefordra eller använda information eller bevismaterial för andra ändamål än som har upp­getts i framställningen. Någon molsvarande begränsning gäller inte enligt svensk rätt. Om de upplysningai- som lämnas enligt denna bestämmelse in­nehåller uppgifter om brottsligt föifarande i andra hänseenden än det för vil­kel uppgifterna har lämnats, är enligt svensk rätl polis- och äklagarinyndig-heier skyldiga att beivra även dessa brolt. Liknande konflikter har aktualise­rats lidigare. Jag avser att senare i dag för regeringen anmäla ett förslag lill lagändring som gäller denna fräga.

Punkt 14 innehåller en föreskrift om seki-eless i ärenden om internationell rättshjälp. Det kan anmärkas att enligt 5 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100)

31

gäller sekreless bl.a. under förundersökning i broltmäl och i fräga om an-      Prop. 1990/91:127

vändningen av tvångsmedel i sådant mål. Dessa regler är i viss utsträckning

tillämpliga pä molsvarande åtgärder på begäran av utländsk myndighel.

Samtidigt bör dock påpekas atl punkt 14 inte föreskriver nägon ovillkorlig

skyldighet att hälla uppgifterna hemliga. Kan det kravet inte uppfyllas, skall

den stat som gjort framställningen undenättas.

Punkt 18 innehåller regler om immunitet för vittne, sakkunnig eller annan som har samtyckt till att avge vittnesmål eller pä annal sätt medverka i en brottsutredning eller annal rättsligt förfarande. Föreskrifterna läcks lill stor del av den lidigare nämnda lagen om immunitet för vissa vittnen m.m. Den svenska regleringen gäller emellertid endast för lilluilad, vittne eller sakkun­nig och omfallar bara inställelse inför domslol. Enligt narkolikabrottskon­veniionen .skall immuniteten gälla vittne, sakkunnig eller annan. t.ex. målsä­gande, och skall förutom vid inställel.se vid domstol gälla även medverkan vid ulredning av elt brotl, dvs. vid inställelse inför polis eller åklagare. Det innebär atl den svenska regleringen mäste utvidgas. 1985 års immuniieislag är aktuell i det andra lagstiftningsärende som jag nyss berörde. Jag lar därför upp frågan om en lagändring i del ärendel.

Med undantag för specialitelsförbehållel i punkl 13 och immunitets-reglerna i punkt 18 är svensk lagstiftning redan förenlig med reglerna om in­ternationell rättshjälp i narkolikabrottskonveniionen. Del sagda gäller i den Ulslräckning som de gärningar för vilka rättshjälp skall lämnas är straffbe­lagda enligt svensk lag. Som har påpekats krävs i vis.sa hänseenden en utvid­gad kriminalisering.

Enligt punkt 8 skall parterna ulse en eller flera myndigheter som har att avge eller motta framställningar om rättshjälp. Det är lämpligt att utrikesde­partementet, som redan har uppgifter av delta slag, utses till sådan myndig­het för svensk del.

3.2.6 Regler om övervakning och kontroll m.m.

I artiklarna 9-16 och 18-19 behandlas olika foriner av övervakning och kontroll. I slor utsträckning har dessa regler karaklär av rekommendationer och innebär således inte några krav pä lagstiftningsåtgärder.

Det gäller artikel 9, enligt vilken parterna i största möjliga utsträckning skall samarbeta för att bekämpa narkotikabrottsligheten. Samarbetet kan om­fatta bl.a. informationsutbyte och utveckling av gemensamma utbildnings­program. Dessutom rekommenderas parterna att organisera grupper med personal från olika länder för att utveckla samarbetet.

I anslutning till denna beslämmelse kan nämnas att Sverige deltar i ett in­temationellt samarbete som omfattar bl.a. informationsutbyte rörande narko­tikabrottslighet. Vidare samarbetar de nordiska länderna i fråga om utplace­rande av sambandsmän i andra länder.

Inte heller artikel 10, som rekommenderar partema att i största möjliga ul-sttäckning bislå stater som utnyttjas för transiiering i den illegala narkotika-trafiken, innehåller några ovillkoriiga skyldigheter för parterna.

32

I anikel 11 behandlas s.k, kontrollerade leveian.ser. Dänned avses i detta      Prop. 1990/91:127 sammanhang att myndigheterna underlåter att ingripa mot en olaglig narkotikasändning i syfte att klarlägga t.ex, transportvägar. Även denna bestämmelse lämnar utrymme för parter att bestämma hur längt samarbetet bördrivas.

För närvarande görs en översyn av riksåklagarens allmänna råd till åklagarna om samarbetet med polis- och tullmyndigheter. Enligt riksåklaga­ren kommer man i det sammanhanget att ta upp frågan om kontrollerade le­veranser för alt tillsammans med polis och tull fä till sländ en en sä effektiv och säker handläggning som möjligl. Jag utgår frän att man i samband där­med också kominer alt beakta de etiska aspekter som är förbundna med denna metod atl spåra brottslighet.

Artikel 12 gäller kontrollen av de ämnen som anges i förteckningarna I och II. Som har framgått av den tidigare redogörelsen för konventionens in­nehåll åtar sig panerna att kontrollera framställning och handel med ämnena i fräga.

Bestämmelserna lämnar i stor utsträckning ät parterna att avgöra i vilka fonner övervakningen bör ske. Mot bakgrund av de diskussioner som före­kommit i samband med konventionens utarbetande framgär alt frivilliga överenskommelser ined tillverkare och försäljare är tillräckliga. Enligt lagen (1975:85) med bemyndigande att meddela föreskrifter om in- eller utförsel av varor kan regeringen eller den myndighet regeringen bemyndigar med­dela föreskrifter om in- eller utförsel av ämnena i fräga, Deua bemyndigande kan utnyttjas för att pä myndighetsnivå meddela detaljbestäininelser.

Svenska tullmyndigheter hai- sedan ett antal är sänt listor med infonnation till industrin om kemikalier som används i illegal tillverkning och ocksä gjorl berörda svenska myndigheter och apotek uppmärksamma pä behovet av försiktighet vid hanteringen. Sverige importerar nästan hela sill lagliga behov av dessa kemikalier. En begränsad egen tillverkning har dock före­kommit, Nägon export från Sverige torde inte äga rum.

I detta sammanhang kan uppmärksammas FN-resolutionen 1985/12 "Measures against the diversion in inteniational cominerce of specific pre-cursors, cheinicals and solvents used in the illicit manufacture of narcoiic drugs and psychotropic subsiances". För svenskt vidkommande har general­tullstyrelsen utsetts till behörig myndighet för informationsutbyte med andra länder i fräga om misstänkta sändningar av de ifrågavarande kemikalierna.

Mellan de nordiska länderna har inletts ett gemensamt projekt som syftar till konlroll och övei"vakning av ämnena i fråga.

Även inom Euiopaiådei och EG pågår arbele med inriklning på kontrollen av dessa ämnen.

Min bedömning är att det för närvarande inte finns behov av nägra författ­ningsändringar i anledning av artikel 12, Den slutsatsen, som ocksä drogs i promemorian, har godtagils av remissinstanserna. Med anledning av det på­gående internationella samarbetet kan det dock finnas anledning att åter­komma till denna fråga i framtiden.

Arttkel 13 behandlar material och utrustning .som kan användas för fram­ställning av narkotika. Med material och utrustning lorde förslås bl.a. tablett-

33

3 Riksdagen 1990/91. 1 sund. Nr 127

maskiner och material för förpackning av narkotika. Parterna skall vidta åt-      Prop. 1990/91:127 gärder för att förhindra att sädan utmstning når tillverkare av olaglig narko­tika.

Bestämmelserna torde inte kräva nägra nya eller ändrade regler för svensk anslutning till narkolikabrottskonveniionen. Däremot bör läkemedels- och livsmedelsindustrin göras uppmärksamma pä problemen.

Inte heller artikel 14 påkallar nägra lagstiflningsätgärder för svensk del. Bestämmelsen innebär att parlerna skall vidta åtgärder för att utrota olaglig odling av narkotika och inotsvaiande krav på alt minska den olagliga efter­frågan på narkotika.

I anslutning till artikel 15 som gäller konlroll av transportföretag, kan nämnas all inom ramen för den narkotikabekämpning som bedrivs av olika länders tullmyndigheter har ell anlal "memorandum of undersianding" upp­rättats med inlernalionella ttansportorganisationer. Svenska tullmyndigheter har slutit motsvarande avtal med föreuädare för svenska transportföretag. Överläggningar om ytterligare sädana överenskommelser pägär. Överens­kommelser av della slag bör motsvara de krav som gäller enligt narkolika­brottskonveniionen.

Beslämmelserna i artikel 16 av dokumentering av exportförsändelser med narkotika skall ses mot bakgrund av att del länge ansetts vara ett problem atl narkotikaförsändelser förses med oriktiga uppgifter om innehållel, bl.a. för all undvika stöld. Nägra lag- eller förordningsändringar frän svensk sida lorde bestämmelserna inle kräva för en anslutning.

I anslutning lill artikel 18 om kontroll av frizoner och frihandelshainnar kan påpekas alt generaltullstyrelsen enligt 3 § narkoiikaförordningen (1962:704) kan meddela föreskrifter om att narkotika får importeras eller exponeras endast via särskilda orter liksom föreskrifter om förvaring pä tull­upplag eller i frihamn. Som tidigare har nämnts pågår ocksä elt internatio­nellt samarbete i frågor om export och import av narkotika. Nägra särskilda författningsändringar krävs inte på grund av artikel 18.

3.2.7 Olaglig narkotikahantering till havs

Av övriga bestämmelser lorde främsl artikel 17 behöva kommenteras. Dessa bestämmelser innebär att parterna skall samarbeta för att bekämpa den olagliga narkotikahanteringen till havs enligt internationell havsräii. Av särskilt inlresse är därvid punkterna 2-4. En stat som har anledning all anta all ett fartyg .som för dess flagga eller som inte visai- nägon flagga eller nägra registreringsmärken ullnyttjas för narkolikabrollsligliei skall kunna begära bistånd från andra stater för att förhindra atl fartyget utnyttjas på detta säll. Å andra sidan skall en stat vid skälig misstanke om att ell främmande fartyg, som utövar sin rätt till fri sjöfart enligt intemationell rätl, utnyttjas i olaglig narkotikahantering kunna begära lillständ av flaggstaten att vidta lämpliga åtgärder beträffande fartyget. I sä fall kan flaggstaten "i överens­stämmelse med punkt 3 eller gällande traktater mellan parterna eller avtal eller överenskommelser i övrigt som träffats av parterna" ge den ansökande staten tillstånd atl börda och genomsöka fartyget och, om bevis

34

på inblandning i olaglig hanlering påträffas, vidla lämpliga åtgärder beträf­fande fartyget, personerna och lasten ombord.

Enligt svensk rätt föreligger inte någon möjlighet alt lämna ett sådant till­stånd som avses i konventionen. I promemorian görs emellertid den bedöm­ningen att en ratifikation inte ovillkoriigen kräver lagstiftning som ger en så­dan möjlighet. Bedömningen lorde grunda sig pä atl konventionen inte för­skriver nägon skyldighet att lämna lillslånd och vidare förutsattes att etl så­dant lillslånd i stället för pä själva konvenlionen skulle kunna grundas på särskilda traktater, avtal eller andra överenskommelser som har slutits mel­lan stater som tillträtt konventionen. Enligt promemorian skulle det därför vara möjligt och lämpligt att avvakta med att införa en lagstiftning som öpp­nar att lämna tillstånd av del akluella slaget till dess Sverige ingått eventuella mer preciserade bi- eller multilaterala överenskommelser.

Bedömningarna i promemorian har inte mött nägra direkta invändningar under remissbehandlingen. För min del har jag dock funnit att det redan i samband med ratifikationen bör införas en sådan lagstiftning. Även om pro­memorians bedömning fonnellt sett kan vara hållbar, kan det på goda gmn­der sättas i fråga om Sverige på ett rimligt säll uppfyller sina förpliktelser enligt konvenlionen, om det inle ens fonnellt finns någon möjlighei att lämna ett tillstånd av del slag som avses i konventionen. Jag återkommer till utformningen av en sådan lagstiftning längre fram (avsnitt 3.6)

Enligt punkt 7 skall en part vid anslutningen till narkotikabrottskonventio­nen utse en myndighel som har all besvai-a framställningar enligt artikel 17. Också den frågan lar jag upp i samband med den nya lagstiftningen.

Prop. 1990/91:127

3.3 Utformningen av en ny lagstiftning om straff

Mitt förslag: För att uppfylla åtagandena enligt narkolikabrottskon­veniionen utvidgas bestämmelserna om häleri i 9 kap. 6 § brottsbal­ken. Beslämmelserna skall avse inte endasl egendom som hänör från narkgotikabrottslighei utan fär en generell räckvidd.

Promemorians förslag överensstämmer med mitl.

Remissinstanserna tillstyrker allmänl att de nya bestämmelsema ges en generell räckvidd. Endast nägra få har uttalat sig för alt nya bestämmelser begränsas till narkotikabrottslighet.

Skälen för mitt förslag: Som har framgått av det föregäende är del främsl i elt hänseende som Sveriges tillträde till narkötikakonventionen krä­ver ändrade svenska regler. Det gäller beslämmelserna i artikel 3 om stiaff-ansvar för befallning med egendom som hänör frän olaglig narkotikahan­tering, i första hand punkt 1 b om kriminalisering av gärningar som innebär bistånd lill att omsätta vinster frän olaglig narkolikaverksamhel eller hjälp att på annal sätt att dölja varifrån tillgångarna hänör. Också bestämmelsen i punkt 1 c:i om kriminalisering av innehav eller användning av egendom som hänör från sädan brottslighet är aktuell i sammanhanget. Samtidigt uppkommer även andra lagstiftningsfrågor. Genom tillträde till konveniio-

35

nen förbinder sig Sverige atl se till atl utbyte från de aktuella brotten förver-       Prop. 1990/91:127 kas saml att utlämning kan ske för dessa. En anslutning kräver vidare atl Sverige kan lämna internationell riitishjälp i fråga om brotten.

Som jag har framhållit lidigare är det en avgörande förutsättning för att med framgång kunna bekämpa narkotikabrottsligheten att ocksä de som hjälper narkotikabrottslingar alt använda vinsterna kan straffas. Inte desto mindre lämnar den svenska lagstiftningen sädana förfaranden straffria i en inte obetydlig utsträckning.

Visserligen är det enligt narkotikastrafflagen straffbelagt atl förvara eller befordra vederlag för narkotika (1 § 5). Denna bestämmelse tar emellertid sikle i första hand pä kurirer och andra som är mera direkt inblandade i en narkotikaförsäljning och som elt led i denna tar befallning med betalningen. Den gäller alltså nomialt inte den som när ttansaktionen väl är avslutad hjäl­per till atl omsätta pengarna.

Bestämmelsen i brottsbalken om sakhäleri (9 kap. 6 § första stycket, för­sta meningen) är tillämplig endast i begränsad utsträckning, eftersom den förutsätter befallning med nägot som är frånhänt annan, l.ex. stöldgods. I all­mänhet kan inte inkomster från narkotikabrolislighel anses vara frånhända annan.Vinningshäleri (9 kap, 6 § första stycket, andra meningen) lar sikte främst på situationer där nägon utnyttjat den omständigheten att ett brott har begåtts lill all skaffa sig oskäliga förmåner, t.ex, genom att vid en uppgörelse med brottslingen utverka underpris för nägot som han köper. Kravet atl gärningsmannen skall ha berett sig otillbörlig vinning medför en betydande begränsning av bestämmelsens lillämpning, Deua hindrar dock inte att den kun vai-a tillämplig pä en del förfaranden som avses i narkolika­brottskonveniionen.

Inte heller bestämmelsen om skyddande av brottsling (17 kap. 11 § brotts­balken) kan tillämpas annat än i begränsad utsträckning, eftersom den förut­sätter en direkt avsikt att hjälpa nägon att undandra sig följderna av ett brott, I varje fall när det gäller mera affärsmässiga fonner av penningtvätt torde knappast sädana avsikter alltid föreligga.

En svensk anslutning till narkolikabrottskonveniionen förutsätter således utvidgade straffbestämmelser.

Den fräga som först bör besvaras är om de nya bestämmelser som behövs bör begränsas lill narkotikabrottslighet. Något ytterligare krävs inte enligt naikotikabroitskonventionen. Som påpekas i promemorian har dock frågan om åtgärder mol dem som hjälper till att omsätta brottsligt förvärvade till­gångar diskuterats även i andra internationella sammanhang än i samband med narkotikabroltskonventionen.

Inom den s,k, G-7-gruppen, där de sju slora industriländerna ingår, har sedan är 1989 pägäll ai-bete med särskild inriktning pä åtgärder mot tvätt av pengar. En aktionsgrupp med representanter även frän utomstående länder, däribland Sverige, tillsattes för att överväga lämpliga åtgärder. Arbetet har haft sä]'skild inriktning på atl förhindra att banker och andra finansinstitut ut­nyttjas för tvätt av pengar. Bakgrunden är den omfattning som denna verk­samhet av allt atl döma har och de skadliga effekter det medför. En rapport

från aktionsgruppen har nyligen lagts fram. 1 rapporten betonas atl tvätt av

36

brottsligt förvärvade lillgångai- inte förekommer endast i narkotikasaminan-      Prop. 1990/91:127 häng ulan att motsvarande problem är förknippade med andra foriner av all­varligare brottslighet. För att effektivisera samhällets insatser mot organise­rad kriminalitet sägs det vara viktigt att lagstiftning inte begränsas bara till narkotikabrottslighet.

Av särskilt inlresse är en straffrättslig konvention om förverkande som nyligen utarbetas i Europarådet. Syftet med denna konvention är i likhet med narkotikabrottskonventionen att effektivisera insatserna mot allvarligare former av kriminalitet genom att försvåra för gärningsmannen att tillgodogöra sig vinsterna frän den brottsliga verksamheten. Konventionen innehåller långtgående åtaganden för parterna atl konfi.skera egendom som hänör frän brott. Även i denna konvention är ett av de centrala inslagen åtgärder mot tvätt av pengar. Bestämmelserna i den delen har utaibetats med narkotikabrottskonventionen som förebild.

Till skillnad frän narkotikabrottskonventionen gäller den europeiska kon­ventionen inte uteslutande narkotikabrottslighet utan omfattar i princip alla foriner av brott. Konventionen innebär således atl parterna skall kriminali­sera tvätt av pengar oavsett frän vilken typ av brottslighet som pengarna kommer. Konventionen ger dock möjlighet att begränsa kriminaliseringen lill vissa brott, I likhet med narkotikabroltskonventionen innebär ocksä den europeiska konventionen förpliktelser för parterna att i största möjliga ut­sträckning lämna varandra bistånd för att säkra förverkande.

Sverige undertecknade den europeiska konventionen i november 1990, Inom regeringskansliet övervägs för näi-vai-ande vilka lagändringar som kon­venlionen aktualiserar för svensk del. Konventionen har ännu inte ratificerats av etl sådant antal stater att den trätt i krafl. Det kan antas att även utomeuropeiska länder kominer alt ansluta sig till konvenlionen. I arbetet med konventionen har bl.a. USA och Canada deltagit.

Oavsett de förpliktelser som följer av narkotikabrottskonventionen och den europeiska konventionen finns det enligt vad som anförs i promemorian också starka kriminalpolitiska skäl för en generell reglering. Vad som har anförts i fråga om narkotikabrott gäller i viss utsträckning även annan brottslighet, t.ex. koppleri, illegalt spel eller smuggling. Brottslighet av det slaget och olaglig narkotikahantering äi' ofta sammanblandade och det skulle kunna innebära stora svårigheter att visa från vilken brottslighet tillgångarna kom, även om det i och för sig skulle stå klart att de föi-värvats genom broll. Enligt promemorian bör därför nya bestämmelser ges en generell räckvidd.

Vid remissbehandlingen har promemorieförslaget fält stöd av en klar ma­joritet av remissinstanserna. Mol förslaget har invänts huvudsakligen att det straffbelagda området genom en generell kriminalisering blir otydligt vilket kan innebära läiisosäkerhei.

Att hjälpa nägon alt dölja eller tillgodogöra sig tillgångar som förvärvats genom brott äi-, som jag tidigare har påpekat, i sig självt brollsbefrämjande. Det gäller naturligtvis inte endast narkotikabrottslighet. Om samhället lyckas försvåra omsättningen av brottsligt fön'ärvade tillgångar, bör detta kunna ha en dämpande effekt framför allt på den organiserade eller på annat sätt va-nemässiga brottsligheten. I promemorian har åberopats övertygande skäl till

37

varför nya sttaffbeslämmelser bör ges generell omfattning. Farhågorna för att generella regler skulle kunna medföra risker för rättsäkerheten är enligt min mening överdrivna. De kritiska synpunkler som har framförts bör kunna lillgodoses genom vissa omaibetningar av promemorians lagförslag. I likhet med en bred remissopinion an.ser jag således att de nya reglerna bör ha en generell inriklning.

Förfaranden som går ut på att omsätta brollsligt fön'äiA'ade tillgångar om­fattas i viss utsträckning av gällande bestämmelser om häleri i 9 kap. 6 § brottsbalken. Såsom föreslås i promemorian ligger det därför närmast lill hands atl lagstiftningsbehovei tillgodoses genom att de nuvarande häleribe-stämmelsema ulvidgas.

Del är också en uppfattning som fält en allmän anslutning av de remissin­slanser som uttalat sig för en generell kriminalisering. Rikspolisstyrelsen (RPS) har dock föreslagil att atl den nya regleringen las in i en särskild be­stämmelse i 9 kap. brottsbalken med egen brottsrubricering. Bestämmel.sen skulle vara subsidiär till häleri. Enligt RPS skulle det med hänsyn till det in­ternationella samarbetet vara fördelaktigt, om man frän svensk sida kunde åberopa en särskild bestämmelse med inriktning just på tvätt av pengar. Jag har visserligen förståelse för RPS synpunkter men anser att en säneglering skulle kunna ge upphov till vissa konkunensproblem i föriiållande till häle­ribestämmelserna, även om de nya reglerna gjordes subsidiära. Jag anser därför att del är lämpligare att följa promemorians förslag till lagteknisk uppläggning.

Prop. 1990/91:127

3.4 Oaktsaint förfarande

Mitt förslag: Även oaktsaint handlande skall kunna föranleda straff enligt de nya bestämmelserna.

Promemorians förslag överenstämmer med mitt.

Remissutfallet äi- blandat. En majoritet av remissinstansrna godtar dock förslaget.

Skälen för mitt förslag: I promemorian föreslås att straffansvaret skall omfatta inte endast uppsätligt handlande utan även oaktsaint. På samma sätt som nuvarande foriner av häleri skall ansvar kunna följa i fall där den som tagit befattning med vad som hänör från broll inte insåg men hade skälig an­ledning anla att brotl förelåg.

På denna punkt är remissutfallet ganska splittrat. Sammanfatlningsvis går de kiiliska synpunkter som riktats mot förslaget ul pä att gränsen mellan straffbelagt och slraffritt handlande blir svår att dra och att den enskilde kominer att åläggas en orimligt längtgäende skyldighet att undersöka om del han befattar sig med möjligen kan ha anknyining till brottslig verksamhet.

Varken i narkotikabroltskonventionen eller i den europeiska föi-\'ei-kande-konvenlionen slälls direkta krav pä en ki-iminalisering av annal än uppsåiliga gämingar. Även här finns det enligt min mening emellertid övertygande skäl som talar för en kriminalisering i enlighet med promemorians förslag.

38

Ofta torde det förhålla sig så att den som genom att köpa eller pä annat Prop. 1990/91:127 sätt lar befallning med brottsligt förvärvad egendom medvetet låter bli att ta reda pä varifrån egendomen kommer. Om de nya straffbestämmelserna skall vara tillräckligt effektiva, finns det enligt min mening åtskilligt som talar för att man också bör kunna komma åi situationer där det visserligen inte kan styrkas att vederbörande insäg att brotl förelåg men där omständigheierna ändå var sådana att han på goda grunder kunde misstänka det. Jag kan ha förståelse för synpunkten att gränsen mellan straffbart och straffritt ibland kan vara svär atl dra. Del lorde emellertid vara etl generellt problem i fall där straffansvar inte är begrän.sat till uppsålligl handlande och jag har svårt. att inse att svårigheterna pä någol avgörande sätt skulle vara stöne pä detta område än på andra.

Ell särskilt problem är visseriigen att narkotikabrottskonventionen ålägger parterna att kriminalisera inte endast befattning med det ursprungliga brottsulbytei utan också vad som trätt i stället för detta, s.k. substitut, t.ex. sedan pengar som tjänats pä brottslig verksamhel omsatts till annan egen­dom.

För häleri enligt nuvarande bestämmelser kan den straffas som bereder sig otillbörlig vinning av annans brottsliga förväi-v. Detta s.k. vinningshäleri omfattar också befattning med substitut. Som jag har redogjort för i samband med jämförelsen mellan svenska straffbestämmelser och narkotikabroltskon­ventionen kan denna bestämmelse ibland vara tillämplig i fall som omfattas av de aktuella konveniionsbestämmelserna. Även i fräga om vinningshäleri bestraffas oaktsaint förfarande. Det är således inte någon principiell nyhet att kriminalisera även oaktsamhet vid befattning med vad som trätt i stället för det ursprungliga brottsulbytei.

Självfallet är del inte endast på grund av narkolikabrottskonveniionen som det finns anledning atl belägga befattning med substitut med straff Som jag redan lidigaie har varit inne på är det en påtaglig begränsning i nuvarande bestämmelser atl befattning med vad som trätt i stället för det ursprungliga förvärvet i så stor utsträckning är siraffri. Det finns enligt min mening inte nägot bärande skäl för den skillnad som föreligger enligt nuvarande regle­ring och som innebär att t.ex. döljande av stöldgods är belagt med straff medan det är slraffritt att ta motsvarande befattning med de pengar som gäiningsinannen har fatt för det stulna.

1 fråga om häleri enligt nuvarande regler har det således an.seits kriminal-politiskt motiverat att kunna bestraffa även oaktsamhet. Som jag tidigare har varit inne på gör sig motsvarande synpunkter gällande ocksä i fräga om den nya häleriformen. 1 jämförelse med den nuvai-ande kriminaliseringen av häleri skulle svårförståeliga och icke önskvärda kon.sekven.ser följa om ny lagstiftning begränsades lill uppsätligt handlande. Det skulle innebära att oaktsam befattning med stöldgods kunde följas av straff medan det skulle vara slraffritt alt under molsvarande förhållanden befatta sig med flerdubbelt stöne värden som härrör från narkotikabrott eller illegalt spel.

Som jag kommer att beröra närmare i det följande är avsiklen inte att be­straffa varje befattning med vad som härrör frän brolt ens om det är fräga

39

om uppsätligt handlande. Det bör vara möjligl au slälla upp sådana begrän­sande brotisrekvisit att kriminaliseringen får en önskvärd omfattning.

Mot bakgrund av vad jag nu har anfört innebär mitt förslag au även oakl­saml handlande skall kunna föranleda straff Det är ocksä en lösning som en majoritet av remissinstanserna har anslutit sig till.

Prop. 1990/91:127

3.5 Den närmare utformningen av de nya bestämmelserna

Mitt förslag: I första hand skall ansvaret omfatta den som med uppsåt atl dölja egendomens ursprung medverkar till att bortföra, överlåta, omsävia eller vidla någon annan sådan åtgärd med egendoin som här­rör från ett brottsligt förvärv, .ansvar skall kunna komma i fråga även för den som på annat sätt otillbörligen främjar möjligheterna för nägon att tillgodogöra sig sådan egendoin.

Tidigare förslag: I Ds 1988:27 föreslås atl kriminaliseringen skal! gälla även befattning med vad som motsvarar tillgångar som undandragits genom brott. Förslaget i Ds 1990:53 överensstämmer i huvudsak med mitt,

Remissinstan.serna: Stark kritik har framförts mot att kriminaliseringen skall omfatta även egendom som motsvarar egendoin som undandragits ge­nom brott. Förslaget i Ds 1990:53 har tillstyrkts eller lämnats utan erinran av en majoritet av remissinstanserna men flera har efterlyst ytterligare för­tydliganden. Två remissinstanser, bl.a. JO, har uttryckligen avstyrkt försla­get.

Skälen för mitt förslag: Som jag har nämnt inledningsvis framlades är 1988 i promemorian (Ds 1988:27) Häleri förslag till ändringar av häleribe-stämmelsema. Bakgrunden var bl.a. det då ännu inte avslutade arbetet med narkolikabrottskonveniionen.

Utöver nuvarande gärningsformer.skulle enligt förslaget ansvar för häleri kunna ådömas den som genom att dölja, bortföra eller omsätta egendom eller pä annat sätt i väsentlig män främjade möjligheterna för någon att behålla eller tillgodogöra sig betydande värden som härrör från eller moisvai'ai- tillgångar som har föi-värvats eller undandragits genom brott. Som förutsättning för siraff skulle gälla att gärningen var otillbörlig.

Enligt förslaget skulle således egendom som undandragits beskattning, tull eller någon annan allmän avgiftsskyldighei jämställas med egendoin som förvärvats genom brott, 1 promemorian föreslogs att den nuvarande bestämmelsen om vinningshäleri skulle utvidgas pä motsvarande sätt.

Under remissbehandlingen av promemorian riktades omfattande krilik mot förslaget i denna del. Bla. invändes atl det med den föreslagna kon­struktionen skulle kunna vara straffbart att göra affärer med en person som visseriigen var misstänkt för skattebrott men där det ännu inte var slutligt avgjort att vederbörande vai' skyldig.

I och för sig anser jag att det i vissa fall finns skäl för att kunna ingripa mot den som hjälper en skattebrottsling att gömma undan vad han undan-

40

dragit i skatt. Med hänsyn till de lillämpningsproblem som förslaget onek-      Prop. 1990/91:127 ligen skulle innebära anser jag dock att förslaget i den delen i varje fall inte utan yllerligare bei-edningsunderlag bör läggas lill gmnd för lagstiftning.

Utgångspunkten för förslagen i promemorian Ds 1990:53 är att kriminali­seringen med hänsyn till narkotikabrottskonventionen i första hand skall om­fatta hjälp all omsätta eller överiäta egendom i avsikt att dölja att egendomen är förvärvad pä etl brottsligt sätt eller för att hjälpa gärningsmannen att komma undan de rättsliga följderna. Parterna är ocksä skyldiga att kriminali­sera andra uppsåtliga förfaranden varigenom egendomens ursprung döljs (anikel 3 punkl b),

Promemorieförslagel innebär i denna del en kriminalisering av medverkan till att omsätta egendom eller till att företa nägon liknande åtgärd som är ägnad att dölja att egendomen hänör från brott.

Enligt narkotikabrottskonventionen skall parterna också kriminalisera för­värv, innehav eller användning av egendom som man vet hänör frän brott (artikel 3 punkt le), 1 denna del finns det enligt konventionen utrymme för att utfonna regleringen i enlighel med grundläggande rättsliga principer och systematik.

Enligt de överväganden som görs i promemorian kan det på denna punkt finnas tvekan om hur långt kriminaliseringen bör sträckas. Att t.ex, ta emot en sedvanlig gåva frän nägon som tjänat pengar pä brott kan således knap­past anses straffvärt. Enligt promemorian bör det därför i fråga om hand­lingar som inte är särskilt inriktade pä atl dölja egendomens ursprung ställas upp vissa begränsningar. Enligt promemorians förslag bör siraff kunna följa även i fall där nägon förväi-var eller använder egendoin som härrör från brott, om han därigenom främjar möjligheterna för nägon annan att dra ekonomisk nytta av sin brottsliga verksamhet. Som begränsning gäller att straff kan följa först om förfarandet framstår som otillbörligt.

Även mot den senare promemorians förslag har riktats kritik. Tvä re-missinstan.ser, däribland JO, har uttryckligen avstyrkt atl förslaget läggs lill grund för lagsliftning. Även från andra häll har efterlysts förtydliganden. Å andra sidan har etl betydande anlal av remissinstanserna godtagit förslaget.

Del kan inte gärna komma i fräga atl bestraffa varje befattning med egen­dom som någon förväi-vat genom brottslig verksamhet. Det bör gälla, även om den som tagit befattning med egendomen in.seti att brott förelåg. Det kan pä goda grunder antas att egendom som i något tidigare led föi-värvats genom brott i ganska stor utsträckning cirkulerar i samhället. Det gäller t.ex, kontanter. En pä det sättet oinskränkt kriminalisering skulle fä som konse­kvens all ocksä allehanda rent vardagliga transaktioner skulle komma alt omfattas av ansvai-sreglerna.

Att transaktioner som är mer eller mindre klart inriktade pä att hjälpa brottslingai- att dölja vad de har tjänat pä sina brott bör omfattas av krimina­liseringen kan det inte rimligen råda nägon tvekan om. Men jag anser att det också finns andra rätt likartade situationer som bör vara ålkomliga med straffsanktioner.

Som vinningshäleri bestraffas den som bereder sig vinning av annans brottsliga förvärv, förutsatt atl vinningen framstår som oiillböriig. Vad man

41

därigenom velat bestraffa är fall där någon skaffat sig särskild nytta av att brott har begåtts. Det är däremot inte straffbart att tillhandahälla vad som i förarbetena till bestämmelsen kallas livets nödtorft, dvs. sedvanliga tjänster pä normala villkor, även om betalningen ytterst hänör frän brott,

Pä liknande sätt bör det enligt min mening finnas anledning att inskrida mol förfaranden som medfört särskilda möjligheler för den som tjänat pengar på brott att få avsättning för pengarna, även om transaktionen kanske inte i första hand varit avsedd att hjälpa den brottslige.

Jag anser därför all lagstiftningen bör kunna utformas i huvudsaklig över­ensstämmelse med promemorians förslag. Förslagen anknyter ocksä rätt nära till de aktuella bestämmelserna i narkotikabroltskonventionen. Förslagen bör emellenid omarbetas och förtydligas pä vissa punkter, 1 den delen hänvisar jag lill specialmotiveringen.

Prop. 1990/91:127

3.6   Lagstiftning angående olaglig narkotikahantering till havs

Mitt förslag: Genom en ny lag ges regeringen befogenhet alt i sär­skilda fall medge att en främmande stat ingriper mot etl svenskt fartyg som inte befinner sig på svenskt sjötenitorium, om ingripandet görs i syfte atl utreda eller beivra sådan brottslighet som avses i narkolika­brottskonveniionen. Ett sådant medgivande får dock lämnas endast om det finns skälig anledning atl anta atl fartyget används för brottslighet som begäs pä den främmande statens tenitorium eller som är avsedd alt fullbordas där eller som annars riklar sig mot den främmande statens intressen. Brottsligheten skall också vara sä allvarlig att utlämning från Sverige skulle kunna komma i fräga. Regeringen får förena ett medgivande med villkor t.ex. i fräga om ingripandets an och omfattning.

Promemorian har inte någol sådant förslag.

Skälen för mitt förslag: Såsom jag redan berört vid åtskilliga tillfällen är del kanske viktigaste syftet med naikotikabrottskonvenlionen att stärka det internationella samaibetet mot narkotikabrottsligheten. Ett säiskilt pro­blem i det sammanhanget är hur man på bästa sätt skall kunna motverka all fartyg som befinner sig till havs utnyttjas för olaglig narkotikahantering. Den frågan behandlas i anikel 17 i konventionen.

Problemet med att ingripa mot naikoiikahantering lill havs hänger delvis samman med de folkrättsliga principer som styr den rätt som enskilda stater har att ingripa med bl.a straffprocessuella rvångsmedel När det gäller fartyg är den allmänna principen att de i detta hänseende endasl är underkastade flaggstalens jurisdiktion. Om ett fartyg befinner sig i ett främmande stals hamnar eller inre vatten, har emellertid även denna stat en nära nog oin-ski-änkt jurisdiktion över faityget. Befinner sig fartyget i kuststatens tenito-rialhav, är däremot huvudregeln närmast den motsatta, dvs, kuststaten anses inte ha någon jurisdiktion över sädana fanyg. Kuststaten har emellertid rätt

42

att gripa nägon ombord på fartyget eller vidta förundersökningsätgärder       Prop. 1990/91:127 med anledning av brott som begäits under fartygets genomfart av kuststa­tens lemiorium under fömtsättning alt brottet på nägot sätt berör kuststaten.

Dessa principer framgär av bl.a. 1982 års havsrättskonvention, som ännu inie trätt i krafl men som ålminslone i långa stycken anses ge uttryck för vad som gäller enligt allmän folkrätt. Sverige har undertecknat men inte ratificerat konventionen.

I havsrällskonventionen behandlas även frågan om narkotikabrottslighet. När del gäller ingripanden inom kuststatens teniiorialhav äi' sädana således enligt konventionen möjliga inle endasl när brottet berört kuststatens inues-sen ulan också om de är nödvändiga som ett led i naikotikabekämpningen. Del finns ocksä en t>estänimelse som nära motsvarar artikel 17 punkt 2 i narkotikabroltskonventionen. Innebörden av den beslämmelsen är sålunda att en främmande stat på begäran av flaggstaten skall kunna ingripa mot elt fartyg som befinner sig på det fria havet ("on the high seas") i syfte att mot­verka all del används för olaglig naikoiikahantering.

All narkotikafrågorna uppmärksammats särskill när del gäller den havs-rättsliga regleringen har en praktisk och mycket påtaglig bakgrund. Det förekommer nämligen alt fartyg som hell eller lill siörsta delen uppehåller sig pä det fria havet används som baser eller centraler för narkotika­brottslighet som riktar sig mol en annan stat än flaggstaten. Det kan exempelvis gå lill sä all belydande mängder narkotika förvaras på etl större fartyg som uppehåller sig strax utanför en stats terriiorialvaitengräns. Mindre och mycket snabbgående bålar hämtar narkotikan från detta fartyg och för den i land i kuststaten. För kuststaten är det dä, även om man väl vet vad som försiggår, omöjligt alt ingripa mol det fartyg som befinner sig på det fria havet. Problemet kan också gälla de mindre båtarna, om dessa lyckas lämna kuststatens tenitorium innan ett ingripande hinner göras. För flaggstaten kan det också, även om viljan skulle finnas, vara praktiskt sett omöjligt all ingripa med hänsyn till att fartygen befinner längt från statens egel tenitorium.

Problem av det nu angivna slaget har i varje fall ännu inte gjort sig gäl­lande vid Sveriges kuster. Svenskflaggade fartyg har inle heller, såvitt be­kant, utnyttjats på elt sådant sätt som jag nyss har beskrivit. För inånga an­dra länder är däremol problemen av belydande omfattning. För dessa länder är den i narkotikabroiiskonventionen reglerade möjligheten att begära atl få ingripa mol fartyg som för främmande flagg ett väsentligt framsteg för nar-kotikabroiisbekämpningen.

För alt regleringen också i praktiken skall få någol genomslag är det dock givetvis nödvändigt att de länder som får en sådan begäran inte regelmässigt vägrar att lämna lillständ. När det gäller Sverige kan det visserligen antas atl vi endast rent undantagsvis kommer att fä nägon begäran. Detta utesluter dock inte alt det för konventionens allmänna genomslagskrafl kan vara av belydelse att vi genom en lagändring markerar den vikl vi fäster vid konventionen även i det aktuella hänseendet. Som jag redan tidigare har anfört, anser jag alltså alt det bör införas en lag som ger

43

Sverige möjlighet att i särskilda   fall bifalla en framställning om atl få       Prop. 1990/91:127 ingripa mot ett svenskt fanyg.

Om Sverige medger att en annan stal ingriper mot ett .svenskt fai-tyg, kan knappast nägot annat komma i fråga än att ingripandet sker med stöd av de regler och i den ordning som föreskrivs i den främmande statens lagstift­ning. En annan ordning skulle redan av praktiska skäl vara alltför svårhan-leriig för atl förtjäna närmare överväganden. Detta innebär att Sverige ge­nom ett tillstånd till ingripande medger etl undantag från sitt anspråk på exklusiv jurisdiktion. Elt sådant medgivande bör kunna komma ifråga endasl under vissa preciserade förutsättningar.

Del kan givetvis inte uteslutas alt liknande problem som de som gäller för narkotikahantering kan uppkomina även vid annan foi-m av brottslighet. Enligt min mening bör emellertid möjligheten att medge främmande stat rällen all ingripa mot svenska fartyg åtminstone lills vidare begränsas lill fall som avses i naikotikabroitskonventionen.

Etl medgivande bör också förutsätta att brottsligheten är av allvarligt slag. Olika alternativ äi- tänkbara när del gäller hur avgränsningen bör göras i det hänseendet. Ett medgivande för en främmande stat atl ingripa mot etl fartyg är en i vissa hänseenden ny form för internationellt samarbete pä broitniålsoiiiiådet. Normalt sker ett sådanl samarbete genom atl den anmo­dade staten för den andra statens räkning genomför en eller annan åtgärd. 1 det nu aktuella sammanhanget tillåter man i slället den ansökande staten att själv genomföra den åtgärd som staten önskar. Att man i konventionen reglerat en sädan möjlighet beror mindre pä principiella överväganden än pä del praktiska behov som finns genom att flaggstaten normalt saknar förut­sättningar att lämna rättshjälp genom egna åtgärder. Detta talar för all de principer som normalt gäller för internationell rättshjälp bör kunna vara vägledande även i detta sammanhang För egen del har jag därför stannat för att föreslå att det krav pä brottets svårhet som gäller för utlämning enligt 1957 års utlämningslag skall gälla även för ell medgivande att ingripa mol ett svenskt fartyg. Detta innebär att det skall vara fråga om misstänkt brotts­lighet som motsvarar brott för vilkel det enligt svensk lag är föreskrivel fängelse i mer än ett är.

För all ett medgivande skall lämnas bör vidare krävas att brottsligheten har anknytning till den ansökande staten. Ett medgivande bör .således kunna lämnas endasl om del finns skälig anledning att anta att fartyget används för brottslighet som begås pä den främmande statens tenitorium eller som är avsedd att fullbordas däi- eller som annars riktar sig mot den statens intres­sen.

För att elt ingripande skall få äga ruin bör vidare krävas att fartyget inte befinner sig pä svenskt sjöteiritorium.

Det kan självfallet diskuteras om del även härutöver borde uppställas olika formella krav för att ett medgivande lill ingripande skall fä lämnas. Det kan bl.a erinras om de olika hinder för utlämning som gäller enligt 1957 års utlämningslag. Det lorde stå hell klaii au sådana synpunkter som ligger bakom dessa i betydande utsträckning måste beaktas även när det gäller medgivande till ingripanden mot :>venska fanyg. Överhuvudtaget förtjänar

44

del att framhållas att en lagstiftning som lämnar möjlighet att medge ingri-        Prop. 1990/91:127 panden mot svenska fartyg mäste tillämpas med belydande restriktiviiet. Tillstånd till ingripanden bör lämnas endast när det är uppenbart att det finns ell påtagligt behov och ett starkt intresse av ett ingripande som klart övei-väger sädana motstående skäl som förtjänar beaktande.

Formella krav av del slag som finns i utlämningslagen kan dock vara svära att lillämpa i situationer av den här aktuella arten. Jag tänker dä inte bara pä att det i många fall självfallet kan saknas nännare uppgifter om exempelvis vilka personer som befinner sig ombord på fartyget eller pä vilket sätt de kan vara inblandade i en evenluell brottslighet. Situationen kan också vara sädan att det krävs ett snabbt beslut om medgivande. Jag har därför stannat för att inte föreslå nägra ytterligare formella begränsningar när det gäller möjligheten att lämna ett medgivande.

Del bör framhållas, att ett medgivande inte bör lämnas i det fall endast någon enstaka passagerare eller besättningsman smugglar narkotika eller pä annal säll gör sig skyldig till narkotikabrott. För atl medgivande skall ges bör krävas alt användandet av fartyget ingår som ett led i en brottslighet av stöne omfattning. Samlidigt mäste ocksä undvikas att ingripandet oskäligt drabbar någon annan än den som ingripandet gäller.

Olika synpunkter kan naturligtvis ocksä göras gällande när det gäller frå­gan om vem som skall kunna fatta ett beslut om medgivande lill ett ingri­pande mol elt svenskl fartyg. Det behov som kan finnas för elt snabbi beslut kan naturligtvis tala för en förhållandevis enkel och formlös procedur. Redan den omständigheten att ett medgivande innebär en eftergift när det gäller anspråken på exklusiv jurisdiktion lalar emellertid för en mer kvalifi­cerad beslutsordning. Detsamina gäller alla de känsliga avvägningsfrågor som kan aktualiseras genom en begäran. Ett väl avvägt beslut kan bl.a. för­utsätta goda kunskaper om den ansökande statens rättsordning och den praktiska lillämpningen av denna. Jag har därför för min del funnit att det bör ankomma pä regeringen atl fatta besluten om ett medgivande skall lämnas eller inte.

Enligt konventionen kan ett medgivande begränsas till att avse vissa ät-gärder Ett medgivande kan ock.så förenas med villkor som även kan gälla frågan om ansvar för eventuella brott. Motsvarande möjligheter bör självfal­let gälla också enligt den svenska lagen. Det bör därför föreskrivas att rege­ringen får förena elt medgivande med villkor, t,ex. angående ingripandets arl och omfattning samt vilka ålgärder i övrigt som får vidtas mot fartyget och personer och egendom som befinner sig på detta.

Vilka begränsningar och villkor som kan bli aktuella beror naturligtvis på omständigheterna i det aktuella fallel. Om ett medgivande begränsas lill att avse ingripanden som sker när kuststaten förföljer ett fartyg frän sitt eget sjötenitorium, torde ytteriigare begränsningar normalt inte kiävas. I andra fall kan behovel av begränsningar och villkor vara stöne.

Redan av konventionen följer att den som fått medgivandet när han vid­tar åtgärder måste ta vederbörlig hänsyn till kravet att inle säkerheten för människoliv till sjöss eller fartygets och lastens säkerhet äventyras och all ingripandel inte heller får inkräkta på flaggstalens eller annan berörd stats

45

affärsintressen eller rättsliga iniressen. Härutöver bör det vara angeläget att       Prop. 1990/91:127 medgivandet begränsas exempelvis när del gäller vilken egendom eller vilka personer som får las om hand liksom den varaktighet som ingripandet mot fartyget fär ha. Det fär antas att en begäran innehåller såvitt möjligl preciserade angivelser i dessa hänseenden. Om så inte är fallet, kan för­utsättningar saknas för att lämna ett medgivande.

Enligt artikel 17 punkt 7 i narkotikabrottskonventionen skall parterna i samband med att de ansluter sig till konvenlionen ulse en myndighet som skall besvara framställningar enligt artikel 17. I promemorian förslogs all uppgiften skulle anförtros sjöfartsverket. Med hänsyn till att det ankommer på regeringen att beslula i saken om framställningen gäller tillstånd till in­gripande mot ett svenskl fartyg anser jag att utrikesdepartementet bör utses till sådan myndighet.

3.7 Straffansvar för befattning med misstänkt brottsgods

3.7.1 Bakgrund

Enligt 9 kap. 6 § brottsbalken inträder ansvar för häleri (sakhäleri) för den som tar sådan befattning med nägot som är frånhänt annan genom brolt som är ägnad all försvära sakens återställande. För straffansvar krävs således atl det är styrkt att elt brott förbrott har förövats och att den som sedan log befallning med föremålet kände till att det förhöll sig sä.

Genom en lagändring är 1980 infördes ett nytt andra stycke i 9 kap. 6 § brottsbalken. Enligt denna bestämmelse kan under vissa förutsättningar ansvar för sakhäleri komina i fråga fastän del inle är styrkt att ett förbrott har förövats. Det räcker alt del skäligen kan antas atl egendomen är frånhänd annan genom broll.

Bakgrunden till bestämmelsen är atl del ibland kan vara svårt att bevisa att egendomen är fränhänd annan fastän det med hänsyn lill omständighe­terna är tydligt att sä är fallel. Det förekommer inte sä sällan att det hos nä­gon som är misstänkt för brott påträffas en mängd olika föremål som inte gärna kan ha förvärvats pä etl legalt sätt. Ell typexempel är alt det hos någon påträffas flera bilradioapparaier med avklippta sladdar. Om föremålen inte kunde härledas lill någon brottsplats eller någon viss målsägande, blev följden ibland tidigare atl vederbörande inie kunde ställas lill ansvar på grund av all del inte var styrkt all egendomen var stulen eller på annat sätt frånhänd annan. En konsekvens därav var atl egendomen i fräga fick återlämnas till den hos vilken man påträffat dem. Lagen (1974:1065) om visst stöldgods m.m. (stöldgodslagen) gav nämligen inte möjlighet alt ta egendomen i fön'ar i sådana fall. .

Mot denna bakgrund ansågs det påkallat alt under vissa förutsättningar efterge kiavet på styrkt förbrott. Som har nämnts ullrycks del pä det sättet att det skall vara fråga om egendom som "skäligen kan antas" vara frånhänd annan genom brotl.

Syftet med bestämmelsen var framför allt att komma åt den den etable­rade häleribrottsligheten. För att ansvaiet inte skulle bli för vidsträckt gjor­des beslämmelsen tillämplig endasl om gämingen befallning med miss-

46

tänkt brottsgods skett vid utövning av näringsverksamhet eller som ett       Prop. 1990/91:127 led i en verksamhel som bedrivs vanemässigi eller annars i större omfattning. Brottstypen har allmänt kommit att kallas "näringshäleri".

1 förhållande lill sakhäleri enligt paragrafens första stycke är tillämp­ningen av bestämmelsen om näringshäleri begränsad också i annat hän­seende. Första stycket omfattar varje befattning med egendomen som är äg­nad att försvära ett återställande. Ansvar för näringshäleri avser endast för­värv och mottagande av egendomen.

Ansvar för häleri föi-utsätter uppsåt hos gärningsmannen. För tillämpning av bestämmelsen om näringshäleri innebär det att gärningsmannen skall känna till de omständigheter pä vilka bedömningen grundas att egendomen skäligen kan antas vara frånhänd annan genom brott.

För bedömningen av om egendomen kan antas vara fränhänd annan är det endast omständigheter som inträffat eller som föreligger vid föi-vän'et eller mottagandet som kan beakias. Därefter inträffade omständigheter kan således inte inverka på prövningen. Däremot har förhållanden som förelig­ger vid denna tidpunkt men som blir kända först senare betydelse för ulfallel av bedömningen av om egendomen skäligen kan antas vara frånhänd annan. Det innebär bl.a. att åtalet skall ogillas om det blir känt att egendomen inte var stulen, även om gärningsmannen vid förvärvstillfället hade anledning att tro att brott förelag,

I siöldgodslagen har intagits en uttrycklig bestäininelse om att lagen skall tillämpas ocksä i fråga om egendom som förvärvats eller mottagits under förhållanden som anges i 9 kap, 6 § andra stycket brottsbalken.

Under beredningen av 1980 års lagstiftningsärende ansåg flera remiss­instanser atl kriminaliseringen enligt andra stycket borde ges en generell om­fattning. Som skäl anfördes att det borde vara straffbart att la befattning med vad som på goda grunder kunde misstänkas vara stöldgods oberoende av om det skedde i viss verksamhet eller inte. Med hänsyn till att uppmjukningen av kravel pä styrkt förbrott var en principiell nyhet och att syftet främst var att komina åt den organiserade häleriverksamheten lades inte något sådant förslag fram. Enligt föredragande statsrådet borde frågan dock kunna tas upp till förnyat övei-vägande sedan erfarenheter vunnits av tillämpningen av den nya bestämmelsen (prop. 1979/80:66 s. 14).

Efler 1980 års lagändring har frågan om en utvidgning diskuterats i olika sammanhang.

I förmögenheisbrotlsutredningens betänkande (SOU 1983:50) "Översyn av lagstiftningen om förmögenheisbrott utom gäldenärsbrott" lades sålunda fram förslag till en generellt utformad bestämmelse. Enligt förslaget skulle gärningen även om den skett i näringsverksamhet m.m. bedömas som häleriförseelse och inte föranleda strängare straff än böter eller fängelse i högsl .sex månader.

Förslagel om en generell bestämmelse fick ett positivt mottagande vid re­missbehandlingen av belänkandel. Däremot framfördes av flera remissin­stanser invändningar mot atl gärningen aldrig skulle bedömas allvariigare än som häleriförseelse.

47

I promemorian Ds 1988:27 Häleri har frågan om en utvidgad kriminalise­ring av befattning med misstänkt brottsgods tagits upp till ny behandling, I det följande kommer jag att behandla frågan om lagstiftning pä grundval av detta förslag.

Prop. 1990/91:127

3.7.2 Överväganden

Mitt förslag: En generell kriminalisering av befattning med misstänkt brottsgods införs. Fall som inte omfattas av den nuvarande bestäm­melsen i 9 kap. 6 § andra stycket brottsbalken skall rubriceras som häleriförseelse och bestraffas ined böler eller fängelse i högsl sex må­nader. En konsekvensändriiig görs i siöldgodslagen.

Promemorians förslag överensstämmer med min.

Remissinstanserna har i allmänhet tillstyrkt förslaget. Vissa erinringar har gjons i fråga om brottsrubricering och straff skala.

Skälen för mitt förslag: Den uppmjukning av kiavet pä styrkt förbrott som genomfördes genom 1980 års lagsliflning har enligt vad som allmänt omvittnats klart förbättrat möjligheterna att komma ät en del organiserad häleriverksamhet. Samtidigt har det visat sig att insai.ser .som huvudsakligen koncentreras mot den etablerade eller yrkesmässiga häleriverksamheten inte är tillräckliga för en effekliv bekämpning av slöldbrottslighelen. Att det går lätt att omsätta det stulna påverkar självfallet omfattningen av denna brotts­lighet. Inte minsl gäller det alt komina till rätta med stöldbrottsligheten i narkoiikakreisar. Det är väl känt att missbruket ofta finansieras genom snat­terier och stölder. Gods frän bostadsinbrott och butiksstölder kläder, klockor, smycken m.m. säljs på gatan, ofta direkt efter tillgreppet. Det är sällan som köparen i sädana fall enappas med att köpa nägon större mängd stöldgods, och vanemässigheten kan ofta vara svär att styrka, Möjlighetema att ställa köparen till ansvar är däiför begränsade, om som ofta är fallet godset inle kan härledas lill nägot bestämt brott.

Enligt min mening är det viktigt all ökade insatser görs mot häleribrotts­ligheten. Genom att man motverkar hanteringen av stöldgods avhålls fler frän atl befatta sig med sådan egendom. Försämrade möjligheter att fä av­sättning för del stulna bör få en allmänt dämpande effekt på stöldbrotls-ligheten.

Del är därför väsentligt att samhället kan ingripa ocksä då någon köper stöldgods, även om del inte kan bevisas varifrån det kommer. Till detta bör läggas den principiella synpunkten att det framstår som klandervärt att alls ta befattning ined egendom under omständigheter som gör att det på goda grunder kan misstänkas att det är fräga om brottsgods.

Under remissbehandlingen har förslaget om en generell kriminalisering fäll Slöd av en klar majoritet av remissinstanserna. Mot förslagel har dock invänts från vissa håll att det inte är acceptabelt vare sig från rent principi­ella utgångspunkler eller med hänsyn till den enskildes rättssäkerhet.

48

Det är visseriigen riktigt att slopandet av kravet pä styrkt förbrott var en Prop. 1990/91:127 principiell nyhet då det skedde genom 1980 års lagstiftningsärende och atl det dä fanns anledning till en viss försiktighet i fräga om bestämmelsens omfattning. Den hittillsvarande tillämpningen av den nuvarande bestämmel­sen ger enligt min mening inte anledning till farhågor för en försämrad rättssäkerhet.

Jag anser därför i likhet med en bred remissopinion att en generell be­stämmelse om straff för förvärv eller mottagande av misstänkt brottsgods bör införas.

Som föresläs i promemorian bör också siöldgodslagen kompletteras sä att det blir möjligt att ta egendom som varit föremål för brott enligt den nya generella bestämmelsen i förvar.

I fräga om den närmare utformningen av en sådan bestämmelse har olika uppfattningar framförts. Promemorieförslaget innebär att 9 kap. 6 § andra slyckel brottsbalken behälls oförändrat och att den nya bestämmelsen las in i 7 § i samma kapitel. Förvärv eller mottagande av misstänkt brottsgods utanför näringsverksamhet m,m. skulle således bestraffas som häleriför­seelse med böter eller fängelse högst sex månader.

De flesta remissinstanser som yttrat sig i frågan har inle haft några in­vändningar mot den föreslagna straffskalan. Andra har anfört att det inte finns nägon anledning att alltid särsiälla befattning som skett utanför nä­ringsverksamhet m.m. Även i de senare fallen kan det finnas skäl att till-lämpa en lika sträng straffskala som i fråga om häleri, i,ex. om befattningen gällt mycket slora värden.

Även om en generell reglering nu bör genomföras an.ser jag att de syn­punkter som ligger bakom 1980 års lagändring i viss män har bärkraft fort­farande genom atl det är mot den organiserade och yrkesmässiga häleriverk-samheten som det är särskilt angeläget atl ingripa. Enligt min mening skulle det föra för längt att tillämpa en lika sträng slraffskala i de fall som avses i den generella bestämmelsen.

Den lagtekniska lösningen i promemorian innebär följande. Bortsett frän att den generella bestämmelsen om befattning med misstänkt brottsgods tas in i 9 kap. 7 § brottsbalken föresläs att uppsätligt häleri som är ringa förs över till denna bestämmelse. I sakligt hänseende innebär det inle nägon för­ändring annat än i fräga om brottsrubriceringen. Straffsatsen, böter eller fängelse i högsl sex månader, förblir oförändrad.

Med promemorieförslagel kommer således 7 § att omfalta dels tvä lyper av uppsåiliga gärningar häleri som är ringa och den nya generella beslämmelsen om befattning med misstänkt brotlsgods och dels de nuvarande beslämmelserna om oaktsami handlande.

Mot förslaget har invänts all paragrafen blir svårläst i denna ulformning. Det har vidare påpekats att det är principiellt felaktigt att blanda sin.seniellan så olika brottstyper i samma bestämmelse.

Olika förslag har lämnats. Förslagen har dock i allmänhet den nackdelen att 6 § kompliceras på molsvarande sätt. För egen del anser jag att prome­morieförslagel är det bästa altemativ som finns. I syfte atl göra bestämmel-

49

4 Riksdagen 1990/91. 1 sattd. Nr 127

sen mera lättläst har den omarbetats på vissa punkter. Jag återkommer till      Prop. 1990/91:127 det i specialmoliveringen.

3.8    Vissa övriga frågor

Några remissinslanser har tagit upp vissa andra frågor med anknytning till häleribesiämmelserna, Bla. har framförts att straffskalan för grovt häleri, som för närvarande är fängelse, lägst sex månader och högst fyra är, bör jämställas med den som gäller för grov stöld, fängelse lägst sex månader och högsl sex år.

Vidare har i anledning av ett nyligen avgjort rällsfall i högsta domstolen diskuterats vissa frågor som gäller beslämmelserna om tillgrepp av forl­skaffningsmedel och olovligt brukande (8 kap. 7 § resp. 10 kap. 7 § brotts­balken). Diskussionen har gällt möjligheterna atl tillgripa häktning i fräga om den som är misstänkt för olovligt bmkande avseende annans bil.

Dessa frågor som båda har anknytning till gällande straffskalor kan enligt min bedömning inte avgöras isolerade utan har samband med Slraffskalorna även för andra brott i brottsbalken Jag är därför inte beredd att behandla frågorna i delta sammanhang.

Från generaltullsiyrelsens sida har framförts förslag om vidgade möjlighe­ler för tullmyndigheter att inleda och bedriva fömndersökning för brott med anknyining lill lagen (1960:418) om straff för varusmuggling. Denna fräga, som har samband med allmänna principer om vem som bör ha ansvaret för förundersökning, är för närvarande föremål för övervägande i andra sam­manhang. Frågan kominer sålunda alt behandlas av den pågående varu-smugglingsutredningen (Fi 1986:05), Jag anser därför att det inle finns an­ledning att nu ta upp denna fräga lill behandling,

3.9    Ikraftträdande m.m.

Narkotikabroltskonventionen har trätt i krafl. Det är angeläget att Sverige snarast kan delta i det internationella samarbete mot narkotikabrottsligheten som konventionen möjliggör. Även andra synpunkler lalar för att förslagen bör genomföras så snart det är möjligt. Jag föreslår därför att lagändringarna skall träda i kraft den 1 juli 1991.

Den i 10 kap. 5 § iredje stycket regeringsformen föreskrivna beslutsord­ningen lorde vara tillämplig vid riksdagens beslut när del gäller förslagel till lag 0111 lillständ till ingripande mot svenskt fartyg. Av bestämmelsen i 10 kap. 2 8 andra slyckel regeringsformen följer all samma ordning skall tillämpas i fråga om riksdagens beslul rörande förslaget lill godkännande av FNs narkolikabroltskonvention.

50

4 Upprättade lagförslag

Prop. 1990/91:127

I enlighet med vad jag nu har anfört har inom justitiedepartementet upprät­tats förslag till

1.     lag om ändring i brottsbalken,

2.

lag om ändring i lagen (1974:1065) om visst stöldgods m.m.,

3.

lag om tillstånd lill ingripande mol svenskt fartyg.

5 Specialmotivering

5.1 Förslaget till lag om ändring i brottsbalken

9 kap. 6 §

Den som

1.

på elt sätt som är ägnat atl försvära ett återställande tar befattning med nägot som är frånhänt annan genom brott,

2.

bereder sig otillböriig vinning av annans brottsliga förvärv,

3.

otillbörligen främjar möjligheterna för annan att tillgodogöra sig egen­dom som hänör från brottsligt förvärv eller värdet av sådan egendoin,

4.

med uppsåt atl dölja egendomens ursprung medverkar till alt bortföra, överiåla, omsätta eller vidla annan sädan åtgärd med egendom som hänör från brottsligt förvärv, eller

5.

genom krav, överlåtelse eller på annal liknande sätt hävdar genom brott tillkommen fordran

döms för häleri lill fängelse i högsl två år.

För häleri döms likaledes den som i näringsverksamhet eller som i ett led i en verksamhet, som bedrivs vanemässigi eller annars i stöne omfattning, på ett sätt som är ägnal att försvåra etl återställande förvärvar eller mottar något som skäligen kan antas vara frånhänt annan genom brott.

Är brott som avses i första eller andra styckel att anse som grovt, döms till fängelse, lägst sex månader och högsl fyra är.

De nuvarande bestämmelserna i 9 kap. 6 § brottsbalken om uppsåiliga hä-leribrotl har kompletterats med de nya formerna av häleri. Vidare har be­stämmelsen om häleri som är ringa överflyttats till 7 §. Elt par andra omar­betningar i förtydligande syfte har också gjorts. Redaktionellt har de olika formerna av häleri enligt första styckel lagits upp under olika punkter.

Första stycket Punkt I

Bestämmelsen har omarbetats något. I sak är innehållel avsett att vara oför­ändrat. Enligt den nuvarande lydelsen gäller bestämmelsen den som köper något, som är frånhänt annan genom broll, eller tillgodogör sig del eller eljest därmed tager befattning ägnal atl försvåra dess återställande. Viss oklarhet har förelegat om uttrycket "ägnal att försvåia dess återställande" är

51

hänförligi även till fall där gärningen består i att köpa eller tillgodogöra sig       Prop. 1990/91:127 egendom. Alt köpa eller tillgodogöra sig saken torde i och för sig vara ägnat atl försvära etl återställande. Normalt behöver därför nägon särskild prövning av della inte ske. (Jfr. lagrådets yttrande vid införandet av det nuvarande andra stycket; prop, 1979/80:66 s.l33),

Undantagsvis kan del dock förekomma att den som köper något som är frånhänt annan genom brott har ett rättsenligt motiv för sill handlande. Del gäller l.ex den som förvärvar egendomen för att återställa den lill dess ägare eller för atl lämna över den till polisen.

Självfallet kan inte den som haft sådana hell legala syften för sitt hand­lande anses ha gjort sig skyldig till häleri. I dessa fall har ju förvärvet inte varit ägnat alt försvåra etl återställande. Nägon tvekan pä den punkten torde inte föreligga. I förtydligande syfte har därför beslämmelsen getts lydelsen "på elt sätt som är ägnal all försvåra elt återställande lar befattning med något som är frånhänt annan genom brott". I sak överensstämmer således den nya lydelsen med gällande rätl.

Punkt 2 upptar gällande bestämmelse om vinningshäleri.

Punkt 3

Denna punkl gäller en av de nya fonnerna av häleri.

Bestämmelsen har vissa likheter med nuvarande bestämmelse om vin­ningshäleri. Enligt den bestämmel.sen straffas den som bereder sig otillbör­lig vinning av annans förvärv. Den nya bestämmelsen gäller emellertid inte den som bereder sig själv vinning. I slället avser bestämmelsen den som främjar möjligheterna för nägon annan att tillgodogöra sig tillgångar som hänör från brott.

Den brottsliga gärningen består således i att främja möjligheterna för någon att tillgodogöra sig egendoin eller värdet av egendom som härrör från ett brottsligt föivärv.

Punkt 3 är inte begränsad till egendoin som har frånhänts annan. På samma sätt som i fräga om vinningshäleri kan varje brott som innebär för­värv frän nägon utgöra förbrott. Brottsligt förvärv kan exempelvis vara en inkomst frän försäljning av narkotika eller stöldgods eller från koppleri eller illegal spelverksamhet. Kretsen av förbrott kommer således att vara den­samma som enligt nuvarande regler gäller i fräga om vinningshäleri. Del bör påpekas all det skall finnas ett lidigare brottsligt förvärv. Det innebär t.ex, att belopp som undandragils beskattning inte hör hit, eftersom pengarna inte är för\'ärvade genom brott.

Bestämmelsen avser inte endast det konkreta brollsutbytet utan även egendoin som har trätt i stället för det (substitut). Det uttrycks på det sättet att det skall vara fråga om egendoin söm hänör från brottsligt förvärv. I och för sig kan bestämmelsen tillämpas på flera led i en kedja av olika personer. 1 praktiken torde dock endasl förfaranden i något eller nägra led komma att omfattas, eftersom det nonnalt inte går alt följa kedjan längre tillbaka eller att klarlägga uppsåt.

52

Vissa problem kan också länkas uppkomma när sammanblandning med       Prop. 1990/91:127 legalt förvärvade medel har skett, Pä samma sätt som i fräga om egendoin som har omsatts i flera led torde det avgörande normall vara frågan om gär­ningsmannens uppsåt.

Det brottsliga förfarandet består i att främja möjligheterna för annan att dra nytta av det brottsliga förväi-vet. Främjandet skall med andra ord gä ut på att hjälpa någon all tillgodogöra sig tillgångar som hänör från brottslig verksamhet, t.ex. genom atl gömma undan egendomen eller att omsätta den på ell sådant sätt att möjlighetema ökar för den andre att fä behålla egendo­men eller dess värde.

För Slraffansvar enligt denna bestämmelse fordras att gämingen i det en­skilda fallet gynnat någons möjligheter att tillgodogöra sig egendomen eller dess värde. Så lorde regelmässigt vara fallel, om man exempelvis med­verkat till att försvåra möjligheterna atl klarlägga viss egendoms arl eller ursprung eller vem som är dess riktige ägare. Del räcker dock inle alt förfarandel typiskt sett varit ägnat att öka möjligheterna för någon att dra nytta av det brottsliga förvärvet.

Det bör dock betonas att bedömningen av om möjligheterna att tillgodo­göra sig egendomen eller dess värde främjats skall ske med utgångspunkt i förhållandena när den brottsliga gärningen begicks. Att brottsligheten av­slöjats i elt senare skede och den andre därigenom berövats möjligheten att definitivt tillgodogöra sig föi-väi-vet utesluter självfallet inte ansvar.

Ett främjande av möjligheterna för någon att dra nytta av egendoin som är förvärvad pä ett brollsligt sätt kan i och för sig ske pä olika sätt. Att t.ex, för egen del föi-värva något som hänör från brott kan samtidigt innebära att man hjälper någon att få avsättning för vad han tjänat på brottet. Avsikten är emellertid inte att varje befattning med brottsligt förvärvad egendom skall kunna föranleda ansvar. Som ytterligare villkor uppställs därför kravet att främjandet framslår som otillbörligt.

På liknande sätt som i fråga om vinningshäleri omfattar bestämmelsen inte normala vardagliga transaktioner. Att ta emot sedvanlig ersättning för dagligvaror eller för utförande av normala tjänster kan inle anses otillbör­ligt, även om betalningen hänör från brottslig verksamhel.

Som otillbörliga måsle försl och främsl anses förfaranden som mer eller mindre uttalat har till syfte atl hjälpa den brottslige alt dra nytta av sitt för­värv. Hit hör l.ex. atl hjälpa lill all föra bon egendomen, att förvara den eller att anvisa gömställen för den eller hjälpa lill att omsätta egendomen så att dess ursprung blir svårare alt spåra.

Exempel på förfaranden av det slaget är att låla någon annan sälta in pengar på ens bankkonto eller disponera ens bankfack. Vidare måste det ock.så anses otillbörligt alt medverka vid en överlåtelse av brottsligt för\'är-vad egendoin genom alt ställa sig till förfogande som bulvan eller genom atl låna ut sina identitetshandlingar så atl identiteten på den som gjort det brottsliga föi-värvei kan hållas dold.

En förekommande metod att underlätta för annan att tillgodogöra sig brottsligt förvärvade tillgångar är att sälja checkar eller vinstbongar för att ge nägon annan tillgäng till en handling som skall utvisa atl tillgångarna är

53

förvärvade på ett lagligt säll. Medverkan i dylika transaktioner kan inte       Prop. 1990/91:127 gärna bedömas som annat än otillböriig. I så fall blir punkt 3 att tillämpa men ibland kan också punkl 2 vinningshäleri vara aktuell.

Förfaranden av nu nämnt slag omfattas således i och för sig av punkt 3. I vissa fall bör emellertid ansvar för gärningar av denna typ kunna komma i fråga oberoende av om det kan konstateras att den i del enskilda fallel fak­liskl främjat möjligheterna för nägon att tillgodogöra sig egendomen. För sådana fall kan därför punkl 4 bli tillämplig.

Under vissa förutsättningar måste också förfaranden som inte på samma säll är inriktade på att bistå den som gjort elt brottsligt förvärv vara att be­döma som otillbörliga.

En utgångspunkt för bedömningen av om förfarandet inneburit ett otillböriigt främjande är i vilken grad transaktionen påverkat möjligheterna för någon att dra nytta av den brottsligt förvärvade egendomen. Ett otillbör­ligt främjande kan anses föreligga försl om transaktionen gått ulöver del sedvanliga och inneburit alt nägon fått särskilda möjligheter att tillgodogöra sig vad som hänör från en brottslig verksamhet.

I första hand bör det därvid vai-a av betydelse vilkel värde den egendoin har som transaktionen gäller. Är det fråga om belydande belopp, l.ex, för­säljning av en fastighet eller affärsrörelse, bör del i allmänhet innebära att förfarandet måste bedömas som otillböriigt. Därigenom har ju brottslingen fått goda möjligheler all få avsättning för sina tillgångar och genom att kunna omsätta del han förvärvat har också hans möjligheter all undgå upp­täckt främjats.

Det bör dock påpekas atl beloppet enbart inte är av helt avgörande bety­delse. Det måste också finnas ett visst samband mellan uansaktionen och den omständigheten att brotl föreligger. Att ta emot betalning för en giltig och förfallen fordran kan i allmänhet inie anses otillbörligt, även om det rör sig om en större summa som hänör från brottslig verksamhet. Att transak­tionen kommer lill stånd har inte normalt nägon anknyining till att tillgång­arna har föi-väi-vats genom brolt. På samma säll bör bedömas l.ex. skyldighe­ter som fullgörs på grund av lag.

Bedömningen av om ett otillböriigt främjande föreligger måste således göras med hänsyn till samtliga omständigheter.

För ansvar krävs inle att gärningsmannen tagit befattning med egendomen ulan varje typ av förfarande som bidragit lill att någon kunnal tillgodogöra sig vad som hänör från broll kan föranleda ansvar, under förutsättning givetvis all främjandet är otillbörligt. Att ge råd om var egendomen lämp­ligen bör placeras för att undgå upptäckt bör således kunna följas av ansvar, även om den som stått för rådgivningen inte själv befattat sig med egen­domen.

En förutsättning för ansvar är atl åklagai-en kan styrka en koppling mellan egendomen och den ursprungliga brottsligheten. I subjektivt hänseende krävs att gärningsmannen insåg atl egendomen härrörde från brott. Han skall också ha varit medveten om atl sådana omständigheter förelåg att hans handlande vid en objektiv bedömning framstår som otillbörligt. Däremot krävs inte alt han själv gjort motsvarande bedömning.

54

I viss ulslräckning är gämingar som avses i den nya beslämmelsen redan      Prop. 1990/91:127 straffbelagda som sak- eller vinningshäleri eller som skyddande av brotts­ling. När det gäller ansvar för häleri är det självfallet tillräckligt att rekvisiten för nägon av de i paragrafen angivna altemativa gärningsformema är uppfyllda.

Slraffskalan för skyddande av brottsling är böter eller fängelse i högst två år. För häleri kan ocksä fängelse i högst tvä är följa. Utrymme för böter finns emellertid endast om gärningen är ringa. För grovt häleri kan fängelse upp till fyra år följa. Om en gärning uppfyller rekvisiieten för skyddande av brottsling men ocksä rekvisiieten för häleri, bör domstolen döma för häleri.

Punkt 4

Denna punkt gäller vissa förfaranden som normalt också faller under punkl 3.

Som har framgått av del tidigare anförda förutsätter en lillämpning av punkt 3 att man i det enskilda fallel kan konstatera atl gärningen ökat möj­lighetema för någon att behålla vad han förvärvat på brottslig verksamhet. I vissa fall bör del emellertid vara möjligt alt ingripa med straffsanktioner oberoende av om en sådan effekt uppkommit. För sådana fall blir del aktu­ellt atl lillämpa punkt 4.

Denna bestämmelse lar sikte pä förfaranden som typiskt sett går ut på att underlätta för nägon att dölja all viss egendom hänör från brott. Exempel på delta har nämnls i del föregående. Dit hör således atl föra egendomen ur landel, att ställa sitt bankfack till nägon annans disposition, att anvisa gömställen för egendomen eller att medverka som bulvan vid en överlåtelse. Andra exempel är att medverka vid olika banktransaktioner som gör egen­domens ursprung svårare att spåra eller atl förmedla köpare till egendomen eller bjuda ut den till försäljning.

I lagtexten anges som typfall att gämingen skall gälla medverkan till att bortföra, överlåta eller omsätta egendomen. Därutöver anges att det skall vara fräga om en annan .sådan åtgärd. Förutom de angivna exemplen omfat­tar säledes ansvaret liknande åtgärder som på samma sätt är ägnade att dölja att egendomen hänör från brott.

I förhållande till punkl 3 föreligger som har påpekats den skillnaden att straffansvaret enligt punkt 4 inte är begränsat av nägot otillbörlighets-rekvisii. Har gärningsmannen haft uppsåt att dölja egendomens ursprung och har han i övrigt förfaiit som sägs i punkt 4, kan han således dömas till ansvar även 0111 förfarandet inle skulle vara att anse som otillböriigt enligt vad som nyss har utvecklats under punkt 3. Dessutom krävs inte alt gärningen faktiskt främjat den andres möjligheter att tillgodogöra sig egendomen. I fråga om handlingens arl äi- del tillräckligt för ansvar atl det visas att vederbörande medverkat pä något av de beskrivna sätten. Det behöver således inte styrkas atl just hans medverkan haft nägon betydelse för den ursprunglige gärnings­mannens möjligheter atl tillgodogöra sig förvärvet. Det innebär också att ansvar kan komma i fråga även om förfarandet i del enskilda fallet, exempelvis på grund av pågående spaning, varit betydelselöst eller rent

55

faktiskt motverkat möjlighelerna för den andre att tillgodogöra sig      Prop. 1990/91:127 egendomen.

För all ansvar enligt beslämmelsen skall inttäda krävs att gärningsmannen haft uppsåt att dölja egendomens rätia ursprung. Ansvar förutsätter säledes inte ett direkt uppsåt att dölja egendomens ursprung. Indirekt och även even­tuellt uppsåt är tillräckligt. Del innebär förutsättningarna för ansvar är upp­fyllda, om gärningsmannen insett att hans handlande skulle kunna bidra till atl egendomens rätta ursprung doldes och han måste antas ha begått gär­ningen även om han varit förvissad om detta.

I fråga om brottskonkunens hänvisas till vad som anförts under punkt 3.

Punkt 5 upptar gällande bestämmelse om fordringshäleri. Beslämmelsen har juslerats språkligt på del sättet att "dylikt" har utbytts mol "liknande".

Andra stycket

Andra stycket har ändrals på molsvarande sätt som punkt 1 i första stycket. Härigenom klargörs således alt även ett förvärv för att kunna föranleda an­svar skall vara ägnal all försvåra ett återställande.

Tredje slyckel

I ttedje styckel har endast en språklig ändring gjorts.

Straffskalan för häleri är oförändrad. I normalfallet är straffet således fäng­else i högst två år. I grova fall är påföljden fängelse, lägst sex månader och högst fyra år.

Vid bedömningen av om brottet är grovt, bör i fråga om de nya hälerifor­merna beakias vilka värden gämingen avsett. Av betydelse är också om de brottsliga åtgärderna salts i system eller vidtagits inom ramen för en omfat­tande ekonomisk verksamhet.

Enligt bestämmelserna i 36 kap. 1 § om förverkatide skall utbyte av brolt enligt brottsbalken förklaras förverkat, om det inte är uppenbart oskäligt. Med utbyte avses såväl konkreta föremål som abstrakt vinning. Del är inte meningen atl mer än nettovinsten skall kunna förklaias förverkad.

I förhållande lill de nya formerna av häleri innebär detta att förverkande skall ske av den vinst som gärningsmannen fått genom atl befatta sig med egendomen. En form av utbyte som kan uppkomma är naturligtvis det ar­vode eller liknande som gärningsmannen betingat sig för sin medverkan. Gäller del förvärv av egendom, skall förverkandet gälla den vinst som för­värvaren gjort.

Avsiklen är inte att man hos den person som har hjälpt till att omsätta eller föi"värvat egendom som hänör frän brott skall kunna föi-verka hela värdet av tillgångarna. Pengar som ulgör vinning av narkotikabrott kan för\'erkas en­ligt narkotikastrafflagen. Ell yrkande om det skall riktas mot narkotika-brottslingen enligt 36 kap. 5 § brottsbalken. Vad som skall föi-verkas hos den som gjort sig skyldig lill häleri enligt de nya bestämmelserna skall inte gälla annat än det utbyte den personen skaffat sig genom sin transaktion.

56

9 kap. 7 §

Prop. 1990/91:127

Är brolt som avses i 6 § alt anse som ringa, döms för häleriförseelse till bö­ter eller fängelse högsl sex månader

För häleriförseelse skall också dömas den som

1.

i annat fall än som avses i 6 § andra siyckei pä ett sätt som är ägnat att försvära ett återställande förvärvar eller mottar något som skäligen kan antas vara frånhänt annan genom brotl,

2.

i fall som avses i 6 § första styckel inte insåg men hade skälig anledning atl anla att broll förelåg, eller

3.

på säll som anges i 6 § första slyckel 1 medverkat vid det brott varigenom egendomen frånhändes annan och inte insåg men hade skälig anledning all anta att brott förövades.

Första styckel

Den nuvarande beslämmelsen i 6 § första styckel om häleri som är ringa har förts över lill första siyckei i förevarande paragraf I sak innebär förän­dringen inte annat än att brottsrubriceringen ändrats.

I fråga om de nya formerna av häleri bör den lindrigare straffskalan för ringa fall tillämpas i situationer då förbrottet har en lägre slraffskala än det siraff som kan följa på normalfallet av häleri, fängelse i högst tvä är. I annat fall skulle åialspreskriptionen för häleribroitet kunna bli längre än för för­brottet.

Andra slyckel

Andra stycket har delats upp i olika punkter i syfte att göra bestämmelsema mera lättlästa.

Putikt I

I denna punkt har inlagils den nya generella beslämmelsen om ansvar för den som förvärvar eller mottar något som skäligen kan antas vara frånhänt annan genom brott. Beträffande denna beslämmelse kan hänvisas lill vad som har anförts i den allmänna motiveringen (avsnitt 3.7).

Punkt 2

I denna beslämmelse har lagits in de fall som enligt den gällande lydelsen finns i paragrafens första stycke, dvs. då någon som avses i 6 § första Slyckel inte insåg men hade skälig anledning anta att broll förelåg. Kriminaliseringen har utvidgats genom alt hänvisningen till 6 § första stycket omfattar även de nya formerna av häleri (6 § första stycket 3 och 4). Vid bedömningen av om i vilken utsträckning det finns anledning att misstänka broll bör den nuvarande tillämpningen av 7 § kunna läggas lill grund för bedömningen även för de nya häleriformema. Viktigare omstän­digheter är därvid under vilka förhållanden handlingen företogs, vad man känner lill om den som man mottar egendomen av och vad för slags transaktion det är fråga om. Skentransaktioner och ett regelrätt döljande av egendomen bör rimligen ge anledning till misstankar liksom fall där vederbörande uppträder anonymt eller däi' identiteten på något annat sätt är

57

oklar. Av belydelse är vidaie om det rör sig om ovanliga eller omfattande       Prop. 1990/91:127 transaktionsmönsier eller om transaktionen saknar ett uppenbart, legitimt ekonomiskt syfte.

I fräga om häleri enligt 6 § första stycket 4 uppställs krav pä överskju­tande uppsåt i visst hänseende. För ansvar krävs att gäi-ningsmannen haft uppsåt atl dölja egendomens urspmng. Del utesluter inte att ansvar för oakt­saint handlande kan komma i fråga, Oaktsamheten enligt 7 § andra stycket 2 gäller den omständigheten huruvida egendomen hänöide från nägon annans brottsliga förvärv. Den som på det sätt som avses i 6 § första stycket 4 handlat med uppsåt att dölja egendomens ursprung kan säledes ha varit oaktsam i fråga om egendomen verkligen hänörde frän ett brottsligt förväi-v. Den som utbett sig om medverkan kan t.ex. som förklaring ha uppgetl au del gällde belopp som förvärvats legalt men som han önskade undandra beskattning. Var omständighetema sådana att den som medverkat lill transaktionen hade skälig anledning atl anta alt del var fräga om inkomster från l.ex. narkotikabrott, kan ansvar enligt 7 § komma i fråga. Liknande exempel är att nägon uppgett sig vilja skydda pengarna från anspråk vid utmätning eller bodelning,

Putikt 3

Bestämmelsen motsvarar nuvarande andra stycke i paragrafen. Eftersom beslämmelsen ulgör en komplettering endast till stadgandet om sakhäleri, har elt förtydligande skett genom en hänvisning till 6 JÖrsta stycket 1.

5.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1974:1065) om visst stöldgods m.m.

i§

Har egendom som frånhänts någon genom brott anträffats hos annan som uppenbart saknar rätl till egendomen eller har den anträffats utan alt vara i någons besittning och är varken ägaren eller annan som har rätt till egendo­men känd, skall egendomen las i föi-var, om det det inte är uppenbart oskä­ligt. Detsamma gäller egendom som har förväi-vats eller mottagits under förhållanden som anges i 9 kap. 6 § andra styckel eller 7 § andra stycket 1 brottsbalken.

Första styckel tillämpas också orn varken ägaren eller annan som har rätt lill egendomen gör anspråk på den.

Om förfarandet med egendom som tagits i förvar enligt första eller andra stycket och om rätl för ägare som sedermera blir känd eller annan som har rätt lill egendomen att fä egendomen utlämnad till sig eller erhålla ersältning finns bestämmelser i lagen (1974:1066) om förfarande med förverkad egendoin och hittegods m.m.

Som har anförts i den allmänna motiveringen bör siöldgodslagen vara till­ämplig ocksä när någon fälls lill ansvar enligt den nya generella bestämmel­sen om befattning med missstänkt stöldgods i 9 kap, 7 § brottsbalken.

58

Med anledning härav har i första stycket tagits in en hänvisning lill alt     Prop. 1990/91:127 lagen gäller även egendom som mottagits under förhållanden som avses i den nya beslämmelsen.

5.3 Förslaget till lag om tillstånd till ingripande mot svenskt fartyg

Efter framställning av annan stat fär regeringen medge den staten att ingripa mol elt svenskt fartyg utanför svenskl tenitorium i enlighet med Förenta Nationernas konvention den 19 december 1988 mot olaglig hantering av narkotika och psykoiropa ämnen.

Etl sådanl medgivande får dock lämnas endasl om del finns skälig anled­ning all anta att fartyget används för brottslighet som begås på den främ­mande statens tenitorium eller som är avsedd ati fullbordas där eller som annars riktar sig mot den statens iniressen samt att brottsligheten motsvarar brott för vilket enligt svensk lag är föreskrivet fängelse i mer än ett år.

Regeringen får förena ett medgivande med de villkor som anses behöv­liga.

Genom en särskild lag har regeringen getts rätt att i särskilda fall lämna till­stånd lill atl en stat som är ansluten till narkolikabrottskonveniionen ingriper mol ett svenskl fartyg, om det finns skälig anledning att fartyget används för sådan brottslighet som avses i konventionen. Förslagel har kommenterats i den allmänna motiveringen (avsnitt 3.6),

6 Hemställan

Med hänvisning till vad jag nu har anförl hemställer jag atl regeringen föreslår riksdagen atl dels godkänna narkotikabroltskonventionen, dels anta förslagen till

1.

lag om ändring i brottsbalken,

2.

lag om ändring i lagen (1974:1065) om vissl .stöldgods m.m.,

3.

lag om tillstånd till ingripande mot svenskl fartyg.

7 Beslut

Regeringen ansluter sig lill föredragandens överväganden och beslular atl genom proposilionen föreslå riksdagen atl anta de förslag som föredragan­den hai- lagt fram.

59

UNITED NATIONS CONVEN­TION AGAINST ILLICrr TRAF­FIC IN NARCOTIC DRUGS AND PSYCHOTROPIC SUBSTANCES

Adopled by the conference al ils 6ih plenary meeting, on 19 Decem­ber 1988

FÖRENTA NATIONERAS KON­VENTION MOT OLAGLIG HAN­TERING AV NARKOTIKA OCH PSYKOTROPA ÄMNEN

Antagen av konferensen vid dess 6:e plenarsammanttäde den 19 de­cember 1988

Prop. 1990/91:127 Bilaga 1

The Parties to this Convention,

Deeply concerned by the magni-lude of and rising ttend in the illicit production of, demand for and traf­fic in narcoiic drugs and psycho-ttopic subsiances, which pose a serious threat to the health and wel-fare of human beings and adversely affeci the economic, cullural and political foundations of society,

Deeply concerned also by the steadily increasing inroads inio various social groups made by illicit traffic in narcotic drugs and psycho-ttopic subsiances, and particularly by the fact that children are used in many parts of the world as an illicit drug consumers märket and for purposes of illicit production, dis­tribution and ttade in narcotic drugs and psychottopic subsiances, which enlails a danger of incalculable gra-viiy,

Recognizing the links between illicit traffic and oiher relaied orga-nized criminal activiiies which un-dermine the legitimaie economies and threalen the stability, security and sovereignty of States,

Recognizing also that illicit traffic is an inlemational criminal activily, the suppression of which demands urgent altention and the highesi priorily,

Aware that illicit traffic generates large financial profils and weallh enabling ttansnational criminal or-ganizations to penetrale, contaminate and corrupt the siructures of go-vemment, legitimaie commercial and

Parterna till denna konvention

som känner stor oro över omfatt­ningen och ökningen av den olag-hga tillverkningen av, efterfrågan pä och hanteringen av narkotika och psykottopa ämnen, vilka ulgör elt allvarligt hot mol människornas hälsa och välfärd och har en skadlig inverkan på samhällets ekonomiska, kulturella och politiska gmndvalar,

som känner stor oro även över den ständigt växande inbrytning i olika sociala grupper som görs av den olagliga hanteringen av narko­tika och psykottopa ämnen, och i synnerhet över det faktum atl barn utnyttjas i många delar av världen som en illegal konsumentmarknad för narkotika och för olaglig till­verkning och distribution av och handel med narkotika och psyko-o-opa ämnen, vilket medför risker av utomordentligt allvarligt slag,

som Inser sambanden mellan olaglig narkotikahantering och annan organiserad brottslig verksamhel, vilka underminerar staternas lagliga ekonomier och utgör ett hot mol de­ras stabilitet, säkerhet och suveräni­tet,

som inser även all olaglig hante­ring är en brottslig verksamhet av in­ternationell karaktär och att kampen mol den kräver skyndsamma ålgär­der och högsta prioritet,

som är medvetna om atl den olag-hga hanteringen ger upphov lill slo­ra ekonomiska vinster och förmö­genheter, vilka gör del möjhgl för ttansnalionella brottsorganisationer all tränga in i, fördärva och korrum-

60

financial business, and society al all ils levels.

Determined to deprive persons engaged in illicit traffic of the pro-ceeds of iheir criminal activiiies and thereby eliminate iheir main incen-tive for so doing.

Desiring to eliminate the root causes of the problem of abuse of narcotic drugs and psychotropic subsiances, including ihe illicit demand for such drugs and sub­siances and the enonnous profits derived from illicit traffic,

Consldering that measures are necessary to monitor certain sub­siances, including precursors, Chemicals and solvents, which are used in the manufacture of narcotic drugs and psychotropic subsiances, the ready availability of which has led 10 an increase in the clandestine manufacture of such drugs and subsiances,

Determined to improve inierna-tional co-operaiion in the suppres­sion of illicit ttaffic by sea.

Recognizing that eradication of illicit traffic is a colleciive respon-sibility of all states and that, to that end, co-ordinated action within the framework of internaiional co-ope-raiion is necessary,

Acknowledging the competence of the United Nations in the field of control of narcotic drugs and psychotropic subsiances and desi-rous that the internaiional organs concerned with such control should be within the framework of that Organization,

Reaffirming the guiding prin-ciples of existing tteaiies in the field of narcotic drugs and psychotropic subiances and the system of control which ihey embody.

pera statsmaskineriet, den lagliga af­färs- och finansverksamheten saml samhällsstrukturen på alla nivåer,

som föresatt sig all beröva de personer som bedriver olaglig han­tering vinningen av deras brottsliga verksamhet och därigenom undan­röja huvudmotivet för denna verk­samhet,

som önskar avlägsna grund­orsakerna till missbruket av nar­kotika och psykoQ-opa ämnen, inklu­sive den illegala efterfrågan pä narkotika och sädana ämnen samt de enonna vinster som härrör från den olagliga hanteringen,

som beaktar att åtgärder erfordras för kontroll av vissa ämnen, där­ibland mellanprodukler, kemikalier och lösningsmedel, som används vid tillverkningen av narkotika och psy­koiropa ämnen och som genom sin lättillgänglighet har lett lill att den hemliga tillverkningen av narkotika och sädana ämnen har ökat.

som föresatt sig att förbättra det internationella samarbetet för att bekämpa den olagliga hanteringen till havs,

som inser att alla stater har ell gemensamt ansvar för utrotningen av den olagliga hanteringen och att detta kräver samordnade åtgärder inom ramen för det internationella samar­betet,

som erkätiner Förenta nationernas behörighet när det gäller konttollen av narkotika och psykottopa ämnen och som önskar att de internationella organ som handhar denna konttoll skall verka inom ramen för denna organisation,

som på nyll bekräftar de vägle­dande principer som ligger lill gmnd för gällande traktater om narkotika och psykoiropa ämnen och del kon­trollsystem som är föreskrivel i dessa,

Prop. 1990/91:127 Bilaga 1

61

Recognizing the need to reinforce and supplement the measures provi-ded in the Single Convention on Narcoiic Drugs, 1961, that Con­vention as amended by the 1972 prolocol Amending the Single Con­vention on Narcotic Drugs, 1961, and the 1971 Convention on psychottopic subsiances, in order to counter the magnitude and extenl of illicit traffic and ils grave conse-quences,

Recognizing also the importance of sttengthening and enhancing ef-fective legal means for internaiional co-operation in criminal matters for suppressing the internaiional crimi­nal aclivities of illicit traffic,

Desiring to conclude a compre-hensive, effective and operative in­lemational convention that is direc-ted specifically against illcii ttaffic and that considers the various aspects of the problem as a whole, in particular ihose aspects not envi-saged in the existing treaties in the field of narcotic drugs and psycho­ttopic subsiances,

Hereby agree asfollows:

Artide 1

som inser behovel av att förslärka och komplettera de åtgärder som fö­reskrivs i 1961 års allmänna narkoti­kakonveniion, i samma konvention med de ändringar som infördes ge­nom 1972 ärs prolokoll om än­dringar i 1961 ärs allmänna narkoti­kakonvention saml i 1971 års kon­vention om psykotropa ämnen i syfte att minska betydelsen och omfatt­ningen av den olagliga hanteringen och dess allvarliga följder,

som även inser vikten av all för­stärka och utveckla effektiva rättsliga medel för intemationellt sttaffrättsligt samarbete i syfte atl bekämpa den internationella brottsliga verksamhet som den olagliga hanteringen utgör,

som önskar sluta en omfattande, effektiv och verksam intemationell konvention, som är särskilt inriktad på den olagliga hanteringen och som beaktar de olika aspekter som är för­knippade med della problem i dess helhet, i synnerhet de aspekter som inte föruisetts i de befintliga ttakta-terna rörande narkotika och psyko­ttopa ämnen,

har kommit överens om följande.

Anikel 1

Prop. 1990/91:127 Bilaga 1

DEFINITIONS

DEFINITIONER

Except where olherwise ex-pressly indicated or where the con-lext olherwise requires, the follo-wing definitions shall apply throughout this Convention:

(a)

"Board" means the Inter­national Narcotics Control Board eslablished by the Single Con­vention on Narcoiic Drugs, 1961, and that Convention as amended by the 1972 Prolocol Amending the single Convention on Narcotic Drugs, 1961;

(b)

"Cannabis plant" means any plant of the genus Cannabis;

(c)

"Coca bush" means the plant of any species of the genus Erythroxylon;

Där inte annat utttyckligen sägs eller sammanhanget kräver annat, skall följande definitioner tillämpas genomgående i denna konvention:

(a)      "Slyrelsen," varmed avses

Intemationella narkotikakonttollsty-

relsen, som inrättades genom 1961

års allmänna narkotikakonveniion

och samma konvention med de än­

dringar som infördes genom 1972

års prolokoll om ändringar i 1961

års allmänna narkotikakonveniion;

(b)

"Cannabisväxt", varmed av­ses varje växt av släktet Cannabis;

(c)

"Kokabuske", varmed avses varje an av släktet Erythroxylon;

62

(d)     "Commercial carrier" means

any person or any public, private or

olher entity engaged in ttansponing

persons, goods or mails for remune-

ration, hire or any other benefit;

(e)      "Commission" means the

Commission on Narcotic Drugs of

the Economic and Social council of

the United Nations;

(f)      "Confiscaiion", which in-

cludes forfeiiure where applicable,

means the permanent deprivation if

property by order of a court or olher

competent authority;

(g)     "Conirolled delivery" means

the technique of allowing illicit or

suspect consignments of narcoiic

drugs, psychotropic subsiances,

subsiances in Table I and Table 

II

annexed to this Convention, or sub­

siances substituted for them, to pass

oul of, ihrough or into the tenitory

of one or more countries, with the

knowledge and under the supervi­

sion of Iheir competent auihorities,

with a view to identifying persons

involved in the commission of of-

fences eslablished in accordance

with artide 3, paragraph 1 of the

Ctonvenuon;

(h) "1961 Convention" means the Single Convention on Narcotic Drugs, 1961,

(i) "1961 Convention as amen­ded" means the Single Convention on Narcotic Drugs, 1961, as amen­ded by the 1972 Protocol Amending the Single Convention on Narcotic Dnigs, 1961;

(j) "1971 Convention" means the Convention on Psychotropic Sub­siances, 1971;

(k) "Council" means the Eco­nomic and Social Council of the United Nations;

(1) "Freezing" or "seizure" means temfHjrarily prohibiting the transfer, conversion, disposition or move-nienl of property or temporarily assuming custody or conttol of pro­perty on the basis of an order issued by a court or a competent authority;

(d)      "Yrkesmässig fraktförare",

varmed avses enskilda personer eller

statliga, enskilda eller andra organi­

sationer som bedriver transport av

personer, gods eller post mol ersätt­

ning, hyra eller annalutbyte;

(e)      "Kommissionen", varmed

avses. Förenta nationernas ekono­

miska och sociala råds narkotika-

kommission;

(O "Förverkande", vilket där sä är ullämpligt inbegriper "forfeiiure", vanned avses bestående berövande av egendom till följd av beslut av en domstol eller annan behörig myn­dighet;

(g) "Övervakad leverans", var­med avses metoden att lillåla att en olaglig eller misstänkt försändelse av narkotika, psykottopa ämnen, äm­nen upptagna i förteckning I eller förteckning 

II 

fogade lill denna kon­vention, eller ämnen med vilka sä­dana ämnen ersatts, förs ut ur, ige­nom eller in i ett eller flera länders tenitorium med de behöriga myn­digheternas vetskap och under deras övervakning, i avsikt atl identifiera personer som är inblandade i brolt som anges i artikel 3, punkt 1, i konventionen;

(h) "1961 ärs konvention", var­med avses 1961 års allmänna narko­tikakonvention;

(i) "1961 års konvention med ändringar", varmed avses 1961 ärs allmänna narkotikakonvention med de ändringar som infördes genom 1972 ärs protokoll om ändringar i 1961 ärs allmänna niukotikakonven-tion;

(j) "1971 ärs konvention", var­med avses 1971 ärs konvention om psykotroi)a ämnen;

(k) "Rådet", varuicu avses Fö­renta nationernas ekonomiska och sociala räd;

(1) "Spärrande" eller "beslag", vanned avses atl tillfälligt förbjuda överlätelse, omvandling, förfogande över eller flyttning av egendom eller tillfälligt förvar eller omhänderta­gande av egendom med stöd av ell beslut av domslol eller behörig myndighet;

Prop. 1990/91:127 Bilaga 1

63

(m) "lUicit ttaffic" means the of-fences sel forth in artide 3, pa-ragraphs 1 and 2, of this Con­vention;

(n) "Narcoiic drug" means any of the subsiances, naiural or synthe-tic, in Schedules 1 and 

II 

of the single Convention on Narcotic Drugs, 1961, and that Convention as amended by the 1972 Protocol Amending the single Convention on Narcotic Drugs, 1961;

(o) "Opium poppy" means the plant of the species Papaver somni-ferum L;

(p) "Proceeds" means any pro­perty derived from or obtained, directiy or indirectly, ihrough the commission of an offence eslab­lished in accordance with artide 3, paragraph 1;

(q) "Property" means assets of every kind, wheiher corporeal or in-corporeal, movable or immovable, tangible or iniangible, and legal do-cuments or insttuments evidencing titie 10 or interest in, such assets;

(r) "Psychotropic substance" means any substance, natural or synthetic, or any natural material in Schedules I, 

II, 

III and 

IV 

of the Convention on Psychotropic Sub­siances, 1971;

(s) "Secrelary-General" means the Secrelary-General of the United nations;

(t) "Table I" and "Table II" mean the correspondingly numbered lists of subsiances annexed to this Convention, as amended from time to time in accordance with artide 12;

(u) "Transit State" means a State ihrough the terriiory of which illicit narcoiic drugs, psychottopic sub­siances and subsiances in Table I and Table U are being moved, which is neilher the place of origin nor the place of ultimate destination ihereof

(m) "Olaglig hantering", varmed avses brott som anges i artikel 3, punkterna 1 och 2, i denna konven­tion;

(n) "Narkotika", varmed avses varje ämne, vare sig naturligt eller syntetiskt, som finns upptaget i för­teckningarna I och n i 1961 ärs all­männa narkotikakonveniion och samma konvention med de ändringar som infördes genom 1972 års proto­koll om ändringar i 1961 års all­männa narkotikakonvention;

(o) "Vallmo", varmed avses växten av arten Papaver somniferum L;

(p) "Vinning", varmed avses all egendom som förvärvats genom eller som direki eller indirekt hänör frän brott som anges i artikel 3, punkl 1;

(q) "Egendom", vanned avses alla slags tillgångar, materiella eller immateriella, lös eller fasl egendom saml juridiska handlingar eller ur­kunder som styrker äganderätt till eller annan rätt till sådana tillgångar,

(r) "Psykottopl ämne," varmed avses varje ämne, naturligt eller syntetiskt, eller varje naturligt mate­rial som finns upptaget i förteck­ningarna I, 

II, 

III eller 

IV 

i 1971 ärs konvention om psykotropa ämnen;

(s) "Generalsekreteraren", var­med avses Förenta nationemas gene­ralsekreterare

(t) "Förteckning 1" och "För­teckning 11", varmed avses de pä detta sätt numrerade och till denna konvention fogade förteckningarna över ämnen med de ändringar som från lid till annan kan komma att gö­ras i överensstämmelse med artikel 12;

(u) "Transilstai", varmed avses stal genom vars territorium olaglig narkotika, psykoiropa ämnen eller ämnen upptagna i förteckning I och förteckning 11 transporteras, och som är varken ursprungsland eller slutligt destinationsland för dessa.

Prop. 1990/91:127 Bilaga 1

64

Artide 2

SCOPE OF THE CONVENTION

1.     The purpose of this Con­

vention is to promote co-operation

among the Parties so that ihey may

address more effectively the various

aspects of illicit traffic in narcotic

drugs and psychotropic subsiances

having an inlemational dimension.

In carrying oul iheir obligations

under the Convention, the Parties

shall lake necessary measures,

including legislative and admini­

strative measures, in conformity

with the fundamental provisions of

Iheir respective domestic legislative

systems.

2.    The Parties shall carry oul iheir

obligations under this Convention

in a manner consisteni with the

principles of sovereign equality and

territorial integrity of States and that

of non-inlervention in the domestic

affairs of other States.

3. A Party shall not undenake in the terriiory of another Party the ex-ercise of jurisdiction and perfor-mance of functions which are exclusively reserved for the auihorities of that olher Party by ils domestic law.

Artide 3

OFFENCES AND SANCTIONS

1. Each Party shall adopi such measures as may be necessary to eslablish as criminal offences under ils domestic law, when committed intentionally:

(a) (i) The production, manufac­ture, exttaction, preparalion, offer-ing, offering for sale, distribution, sale, delivery on any terms whalso-ever, brokerage, dispatch, dispaich in ttansil, transport, importation or exportation of any narcoiic drug or any psychottopic substance conlrary to the provisions of the 1961 Con-

Ariikel2

KONVENTIONENS   OMFATT­NING

1. Syftet med denna konvention är att främja samarbetet mellan par­terna för atl de mer effektivt skall kunna angripa de olika fomiema av olaglig hantering av narkotika och psykoö-opa ämnen med internationell omfattning. Vid fullgörandet av sina skyldigheter enligt konvenlionen skall partema vidla erforderliga åt­gärder, inklusive lagsliftning och administtativa åtgärder, i enlighel med de grundläggande bestämmel­serna i sina nationella rättsord­ningar.

2.

Parterna skall fullgöra sina skyldigheter enligt denna konvention på ett sätt som är förenligt med prin­ciperna om staters suveräna lik­ställdhet och territoriella integritet samt med principen om icke-in-blandning i andra staters inre angelä­genheter.

3.

Part skall inle inom en annan parts territorium utöva rättskipning eller funktioner som är förbehållna den andra partens myndigheter enligt dess nationella lag.

Artikel 3

BROTT OCH PÅFÖUDER

1. Varje part skall vidla nödvän­diga åtgärder för att enhgt sin natio­nella lagstiftning belägga följande handlingar med sttaff när de begås uppsåtligen:

(a) (i) produktion, tillverkning, extraktion, beredning, erbjudande, utbjudande lill försäljning, distribu­tion, försäljning, överlåtelse av varje slag, förmedling, försändelse, ttansitering, transport, import och export av varje slag av narkotika eller psykotropa ämnen i strid med bestämmelserna i 1961 ärs konven-

Prop. 1990/91:127 Bilaga 1

5 Rik.sdagen 1990/91. 1 saml. Nr 127

65

veniion, the 1961 Convention as amended or the 1971 Convention;

(ii) The cultivation of opium f>oppy, coca bush or cannabis plant for the purpose of the production of narcotic drugs conttary to the provi­sions of the 1961 Convention and the 1961 Convention as amended;

(iii) The possession or purchase of any narcotic drug or psychottopic substance for the purpose of any of the activiiies enumeraied in (i) above;

(iv) The manufacture, ttansport or distribution of equipment, mate­rials or of subsiances listed in Table I and Table 

II, 

knowing that ihey are to be used in or for the illicit cultiva­tion, production or manufacture of narcotic drugs or psychottopic sub­siances;

(v) The organization, manage­ment or financing of any of the of­fences enumeraied in (i), (ii), (iii) or (iv) above;

(b)    (i) The conversion or transfer

of property, knowing that such

propeny is derived from any offence

or offences established in accor­

dance with subparagraph (a) of this

paragraph, or from an act of parti-

cipaiion in such offence or offences,

for the purpose of concealing or dis-

guising the illicit origin of the pro­

perty or of assisting any jserson who

is involved in the commission of

such an offence or offences to evade

the legal consequences of his ac-

tions;

(ii) The concealment or disguise of the irue nalure, source, location, disposition, movement, rights with respect to, or ownership of pro­perty, knowing that such property is derived from an offence or offences eslablished in accordance with sub­paragraph (a) of this paragraph or from an act of participalion in such an offence or offences;

(c)      Subjecl to ils constitutional

principles and the basic concepts of

ils legal system:

(i) The acquisition, possession or use of property, knowing, at the time of receipl, that such property was derived from an offence or of-

tion, 1961 års konvention med än­dringar eller 1971 ärs konvention;

(ii) odling av opiumvallmo, ko­kabuske eller cannabisväxt i avsikt atl framställa narkotika i sttid med bestämmelsema i 1961 ärs konven­tion och 1961 ärs konvention med ändringar,

(iii) innehav eller köp av varje slag av narkotika eller psykoiropa ämnen för varje under (i) ovan upp­räknad verksamhel;

(iv) tillverkning, ttansport eller distribution av utrustning, material eller ämnen upptagna i förteckning I och förteckning 

II 

med vetskap om att de skall användas i eller för olag-,1ig odling, produktion eller fram­ställning av narkotika eller psyko­ttopa ämnen;

(v) organiserande, ledande eller finansiering av någol av de i (i), (ii), (iii) och (iv) angivna brotten;

(b) (i) omsättning eller överlå­telse av egendom med vetskap om att egendomen hänör frän ett eller flera brotl enligt (a) i denna punkt eller från delaktighet i sådant eller sådana brott, om det sker för atl dölja eller maskera egendomens olagliga ur­sprung eller för att bistå en person som är delaktig i brottet eller brotten att undandra sig de rättsliga följdema av sina handlingar;

(ii) döljande eller maskering av egendomens rätta art eller ursprung, av dess belägenhet eller förfogandet över den eller dess förflyttning eller av äganderätten eller andra rättighe­ter till den med vetskap om all egen­domen härrör frän elt eller flera brotl enligt (a) i denna punkl eller från delaktighet i sådant eller sådana brott,

(c) med reservation för sina konstitutionella principer och grund­begreppen i sin rättsordning:

(i) förvärv, innehav eller an­vändning av egendom om gärnings­mannen vid mottagandet kände till att egendomen hänörde från etl eller

Prop. 1990/91:127 Bilaga 1

66

fences established in accordance with subparagraph (a) of this pa­ragraph or from an act of participa-tion in such offence or offences;

(ii) The possession of equipment or materials or subsiances listed in Table 1 and Table 

II, 

knowing that they are being or are to be used in or for the illicit cultivation, production or manufacture of narcotic drugs or psychottopic subsiances;

(iii) Publicly inciting or inducing others, by any means, lo commii any of the offences established in accordance with this artide or to use narcotic drugs or psychottopic sub­siances illicitiy;

(iv) Participalion in, association or conspiracy to commit, attempts to commii and aiding, abetting, facili-lating and counselling the commis­sion of any of the offences esiab-hshed in accordance with this artide.

flera av de brott som anges under (a) i denna punkt eller från delaktighet i sådant eller sådana brott;

(ii) innehav av utmstning, mate­rial eller ämnen angivna i förteckning I eller förteckning 

II 

med vetskap om att de används eller skall användas i eller för olaglig odling, produktion eller framställning av narkotika eller psykoD-opa ämnen;

(iii) att offentiigt uppmana eller söka förleda andra, pä vilket sätt del vara må, att begå brotl som anges i denna artikel eller atl olagligen an­vända narkotika eller psykotropa ämnen;

(iv) delaktighet i broll som anges i denna artikel, samverkan eller sammansvärjning i avsikt atl begä sädana brott, försök alt begå eller medhjälp eller bistånd tiU, främjande av eller räd för genomförandel av sådant brotl.

Prop. 1990/91:127 Bilaga 1

2. Subject to ils constitutional principles and the basic concepts of ils legal system, each Party shall adopt such measures as may be necessary to eslablish as a criminal offence under ils domestic law, when committed intentionally, the possession, purchase or cultivation of narcoiic drugs or psychotropic subsiances for personal con-sumption conttary lo the provisions of the 1961 Convention, the 1961 Convention as amended or the 1971 Convention.

2. Med reservation för sina kon­stitutionella principer och grund­begreppen i sin rättsordning skall varje part vidta erforderliga åtgärder för att, i de fall dä handlingen begås uppsåtligen, belägga med siraff en­ligt sin nationella lag innehav, köp eller odling av narkotika eller psyko­ttopa ämnen för personligt bruk i Slrid med bestämmelsema i 1961 ärs konvention, 1961 års konvention med ändringar och 1971 års kon­vention.

3.

Knowledge, inient or purpose required as an elemenl of an offence set forth in paragraph 1 of this artide may be infened from objective fac-tual chcumslances.

4.

(a) Each Party shall make the commission of the offences estab­lished in accordance with paragraph 1 of this artide liable to sanciions which lake into accounl the grave nalure of these offences, such as imprisonment or other forms of deprivation of liberty, pecuniary sanciions and confiscation.

3.      Vetskap, uppsåt eller avsikt

som erfordras för att brott som anges

i punkt 1 av denna artikel skall

föreligga får härledas frän yttre

faktiska omständigheter.

4.     (a) Varje part skall belägga

brotl enligt punkl 1 i denna artikel

med straff som lar hänsyn till brot­

tens allvarliga art, säsom fängel­

sestraff eller annan frihetsberövande

påföljd, böter och förverkande.

67

(b)

The Parties may provide, in addition to conviciion or punish-meni, for an offence established in accordance with paragraph 1 of this artide, that the offender shall un-dergo measures such as treaimeni, educalion, aftercare, rehabilitation or social reiniegration.

(c)

Notwithstanding the p;re-ceding subparagraphs, in appro-priate cases of a minor nalure, the Parties may provide, as altemalives to conviciion or punishmeni, mea­sures such as educalion, reha­bilitation or social reintegration, as well as, when the offender is a di-ug abuser, treaimeni and aftercare.

(d)      The parties may provide,

either as an aliemative to conviciion

or punishmeni, or in addition to con-

viction or punishmeni of an offence

eslablished in accordance with pa­

ragraph 2 of this artide, measures

for the treaimeni, educalion, after­

care, rehabilitation or social rein­

tegration of the offender.

5. The Parties shall ensure that iheir courls and other competent auihorities having jurisdiction can lake into accounl factual circum-slances which make the commission of the offences established in accor­dance with paragraph 1 of this artide particularly serious, such as:

(a)       The involvement in the

offence of an organized criminal

group to which the offender be­

tongs;

(b)

The involvement of the of­fender in olher internaiional organi­zed criminal activities;

(c)

The involvement of the of­fender in olher illegal aclivities facili-taied by commission of the offence;

(d)     The use of violence or arms

by the offender;

(e)      The fact that the offender

holds a public office and that the

offence is connected with the office

in queslion;

(O The viclimization or use of minors;

(g) The fact that the offence is committed in a penal instiuition or in an educaiional institution or social

(b)

Partema kan, i fråga om broll enligt punkt 1 i denna artikel, före­skriva att gärningsmannen utöver dom eller straff skall bli foremål för åtgärder säsom behandling, utbild­ning, eftervård, rehabilitering eller social återanpassning.

(c)

Ulan hinder av föregäende stycken i denna punkt kan partema, i fall där brottet är mindre allvarligt, som alternativ till dom eller siraff föreskriva åtgärder som utbildning, rehabilitering eller social återanpass­ning samt, när gärningsmannen är narkotikamissbrukare, behandling och eftervård.

(d)      Parterna kan, antingen som

alternativ lill dom eller straff eller

som tillägg därtill, i fräga om brotl

enligt punkl 2 i denna artikel, före­

skriva atl gärningsmannen skall bli

föremål för behandling, utbildning,

eftervård, rehabilitering eller social

återanpassning.

5. Parterna skall säkerställa atl deras domstolar och andra behöriga myndigheter med domsrätl kan be­akta sådana faktiska omständigheter som gör brotl enligt punkt 1 av denna anikel särskilt allvarliga, sä­som:

(a)

atl en organiserad brottslig grupp som gärningsmannen tillhör är inblandad i brotlel;

(b)

alt gärningsmannen är in­blandad i annan organiserad interna­tionell brottslig verksamhet;

(c)     att gärningsmannen är inblan­

dad i annan olaglig verksamhet som

främjats av brottet i fråga;

(d)     atl gärningsmannen använl

våld eller vapen;

(e)     att gärningsmannen innehar

ett offentligt ämbete och brollel har

anknytning till detta ämbete;

(f)     att minderåriga har funnits

bland offren eller har använts i verk­

samheten;

(g)      att brottet förövats pä en

kriminalvårdsansialt eller en ulbild-

ningsanstall  eller socialljänstinrätt-

Prop. 1990/91:127 Bilaga 1

68

service facility or in iheir immediate vicinity or in other places to which school children and students resort for educaiional, sports and social activities;

(h) Prior conviciion, particularly for similar offences, wheiher foreign or domestic, lo the exient permitted under the domestic law of a Party.

6.

The Parties shall endeavour to ensure that any discretionary legal powers under iheir domestic law relaling to the prosecuiion of persons for offences established in accordance with this artide are exercised to maximize the effec-tiveness of law enforcement mea­sures in respect of those offences and with due regard to the need to deter the commission of such offences.

7.

The parties shall ensure that Iheir couris or olher competent auihorities bear in mind the serious nalure of the offences enumeraied in paragraph I of this artide and the circumstances enumeraied in pa­ragraph 5 of this artide when consl­dering the eventuality of early re-lease or parole of persons convicted of such offences.

8.

Each Party shall, where appropriaie, eslablish under its domestic law a long staiute of limitations period in which to com-mence proceedings for any offence eslablished in accordance with paragraph 1 of this artide, and a longer period where the alleged offender has evaded the adminis­tration of justice.

9.

Each Party shall lake appro­priaie measures, consisteni with its legal system, to ensure that a person charged with or convicted of an offence eslablished in accordance with paragraph 1 of this artide, who is found within its terriiory, is pre­sent at the necessary criminal proceedings.

ning eller i deras omedelbara närhet eller på andra plalser som skolbarn och siuderande brukar besöka för utbildnings- eller idroilsändamäl el­ler för friridsaktiviteter,

(h) i den utsträckning en parts nationella lag tillåter detta, atl gär­ningsmannen lidigare dömts, i syn­nerhet för liknande broll, oavsett om domen avkunnats utomlands eller av partens egna domslolar.

6. Partema skall sttäva efler att säkerställa all sådan diskretionär prövningsrätt som är föreskriven i deras nationella lag avseende åtal mot personer för brott enligt i denna artikel tillämpas på ell sådant säll att bekämpningen av dessa brott blir så effektiv som möjligt och all veder­börlig hänsyn tas till behovet av att avskräcka frän att sädana brotl för­övas.

7. Partema skall säkerställa att deras domstolar och andra behöriga myndigheter beaktar den allvarliga arten i de i punkt 1 i denna artikel angivna brotten och de i punkt 5 i denna artikel angivna omständighe­terna, när de bedömer frågan om ti­dig eller villkorlig frigivning av per­soner som dömts för sädana brott.

8. Varje part skall, där sä är lämpligt, i sin nationella lag fastställa en läng preskriptionstid inom vilken rättsligt förfarande skall kunna inle­das i fråga om brott som anges i punkl 1 i denna artikel och en ännu längre preskriptionstid i de fall dä den misstänkte har undandragit sig lagföring.

9. Varje part skall vidla lämpliga ålgärder, förenliga med dess rätts­ordning, för att säkerställa alt den som har åtalats för eller befunnits skyldig lill brott som anges i punkl 1 i denna artikel och som pättäffas inom dess territorium är närvarande vid det nödvändiga rättsliga förfa­randel.

Prop. 1990/91:127 Bilaga 1

69

10. For the purpose of co-opera­tion among the Parties under this Convention, including, in particular, co-operation under artides 5, 6, 7 and 9, offences eslablished in accor­dance with this artide shall not be considercd as fiscal offences or as political offences or regarded as po-litically motivated, wiihout prejudice to the constitutional hmitations and the fundamental domestic law of the Parties.

10. Vid samarbele mellan par­terna enligt denna konvention och i synnerhet vid samarbele enligt artik­larna 5, 6, 7 och 9, skall, om inte annal följer av konstitutionella be­gränsningar eller grundläggande na­tionell lag, brott som anges i denna artikel inte anses som skattebrott el­ler poliliska brott eller som politiskt grundade.

Prop. 1990/91:127 

Bilaga 1

11. Nothing contained in this artide shall affeci the principle that the description of the offences to which il refers and of legal defences therelo is reserved lo the domestic law of a Party and that such offences shall be prosecuied and punished in conformity with that law.

11. Bestämmelsema i denna ar­tikel skall inle rubba principen alt be­skrivningen av åsyftade brott och av de lagliga invändningar som kan gö­ras skall vara förbehållna varje parts nationella lag samt all sädana brott skall åtalas och besttaffas i enlighet med denna lag.

Artide 4

Artikel 4

JURISDICTION

DOMSRATT

1. Each Party:

(a)     Shall lake such measures as

may be necessary to eslablish ils

jurisdiction över the offences it has

established in accordance with anicle

3, paragraph I, when:

(i) The offence is committed in ils terriiory;

(u) The offence is committed on board a vessel flying ils flag or an aircraft which is registered under its laws at the lime the offence is committed;

(b)     May lake such measures as

may be necessary to eslablish ils

jurisdiction över the offences il has

esiabUshed in accordance with artide

3, paragraph 1, when:

(i) The offence is committed by one of its naiionals or by a person who has his habhual residence in ils terriiory;

(ii) The offence is committed on board a vessel conceming which that Party has been authorized to lake appropriaie action pursuant to artide 17, provided that such jurisdiction shall be exercised only on the basis

1. Varje part

(a)      skall vidla sådana åtgärder

som kan vara nödvändiga for atl den

skall kunna utöva domsrätl i fråga

om brotl som anges i artikel 3,

punkt 1, när:

(i) brottet har förövats inom dess territorium;

(ii) brotlel har förövats ombord pä etl fartyg som för den statens flagga eller på etl luftfartyg som är registrerat enligt dess lagar vid tid­punkten för brottet,

(b)    kan vidta sådana älgärder som

kan vara nödvändiga för atl den skall

kunna utöva domsrätl i fräga om

brotl som anges i artikel 3, punkl 1,

när

(i) brottet har förövats av en av dess medborgare eller av en person som har hemvist inom dess territo­rium;

(ii) brottet har förövats ombord pä etl fanyg i fråga om vilkel panen har fått tillstånd att vidta lämpliga åt­gärder enligt artikel 17, under förut­sättning att sådan domsrätl skall ul­övas endasl pä grundval av avtal

70

of agreements or arrangemenls re-fened to in paragraphs 4 and 9 of that artide;

(iii) The offence is one of those eslablished in accordance with artide 3, paragraph 1, subparagraph (c) (iv), and is committed outside its terriiory with a view to the com­mission, within ils terriiory, of an offence eslablished in accordance with artide 3, paragraph 1.

2.       Each Party:

(a)   Shall also take such measures

as may be necessary to eslablish its

jurisdiction över the offences il has

esiabhshed in accordance with anicle

3,       paragraph 1, when the alleged of­

fender is present in its terriiory and il

does not extradite him lo another

Party on the ground:

(i) That the offence has been committed in ils terriiory or on board a vessel flying its flag or an aircraft which was registered under its law at the lime the offence was com­mitted; or

(ii) That the offence has been committed by one of its naiionals;

(b)   May also take such measures

as may be necessary to eslablish its

jurisdiction över the offences it has

established in accordance with anicle

3, paragraph 1, when the alleged

offender is present in its terriiory

and il does not extradite him to

another Party.

3. This Convention does not exclude the excercise of any criminal jurisdiction eslablished by a Pany in accordance with its domestic law.

eller överenskommelser som avses i punktema 4 och 9 i nämnda artikel;

(iii) brottet är sådant som anges i artikel 3, punkl 1 (c) (iv), och har förövats utanför partens territorium med avsikt au inom dess territorium föröva ett broll som anges i artikel 3, 

punkl 1.

2. Varje part

(a)   skall vidta sådana åtgärder

som kan vara nödvändiga for alt den

skall kunna utöva jurisdiktion i fräga

om brott enligt artikel 3, punkt 1,

när den misstänkte befinner sig

inom dess territorium och parten

inte utvisar honom till en annan part

pä grund av att

(i) brottet förövats inom dess territorium eller ombord pä ett fartyg som förde den slalens flagga eller ombord på elt luftfartyg registterai enligt dess lagar vid tidpunkten för brottet; eller atl

(ii) brottet har förövats av en av dess medborgare;

(b)   kan även vidta sådana åtgär­

der som kan vara nödvändiga för alt

den skall kunna utöva domsrätt i

fräga om brotl enligt artikel 3, punkt

1, när den misstänkte befinner sig

inom dess territorium och panen inte

udämnar honom till en annan part.

3. Denna konvention utesluter inie att straffrättslig domsrätl utövas av en part enligt dess nationella lag.

Prop. 1990/91:127 Bilaga 1

Artide 5 CONFISCATION

1. Each Party shall adopt such measures as may be necessary to enable confiscation of:

(a) Proceeds derived from offen­ces established in accordance with artide 3, paragraph 1, or property the value of which corresponds to that of such proceeds;

Artikel 5 FÖRVERKANDE

1. Varje part skall vidta sådana älgärder som kan vara nödvändiga för atl möjliggöra förverkande av

(a) vinning som hänör frän broll enligt artikel 3, punkl 1, eller egen­dom molsvarande värdet av sädan vinning;

71

(b) Narcotic drugs and psycho­tropic subsiances, materials and equipment or olher insirumentaliiies used in or iniended for use in any manner in offences established in accordance with artide 3, paragraph 1.

2. Each Party shall also adopt such measures as may be necessiuy lo enable ils competent auihorities to identify, ttace, and freeze or seize proceeds, property, insirumentaliiies or any olher ihings refened to in paragraph 1 of this anicle, for the purpose of eveniual confiscation.

(b) narkotika och psykotropa ämnen, material och uöTJSlning eller andra hjälpmedel som använts eller varit avsedda atl användas på något sätt vid brott enligt anikel 3, punkt 1.

2. Varje pan skall även vidta sä­dana åtgärder som kan vara nöd­vändiga för alt deras behöriga myn­digheter skall kunna identifiera, spåra och spärra eller beslagta vin­ning, egendom, hjälpmedel eller an­dra föremål som avses i punkt 1 i denna anikel för att förverkande se­nare skall kunna ske.

Prop. 1990/91:127 Bilaga 1

3. In order to carry oul the mea­sures refened to in this anicle, each Party shall empower its courts or Olher competent auihorities to order that bank, financial or commercial records be made available or be seized. A Party shall not dedine to act under the provisions of this paragraph on the ground of bank secrecy.

4. (a) Following a requesi made pursuant to this artide by another Party having jurisdiction över an of­fence eslablished in accordance with anicle 3, paragraph 1, the Pany in whose terriiory proceeds, property, instrumenialities or any other ihings refened lo in paragraph 1 of this ar­tide are siluated shall:

(i) Submit the requesi lo its com­petent auihorities for the purpose of obiaining an order of confiscaiion and, if such order is granted, give effeci to it; or

(ii) Submit to its competent auihorities, with a view to giving effect to il lo the extenl requesied, an Order of confiscation issued by the requesting Party in accordance with paragraph 1 of this artide, in so far as it relätes to proceeds, property, insn-umentalities or any other ihings refened to in paragraph 1 siluated in the terriiory of the requesied Party.

3.

För alt möjliggöra de åtgärder som av.ses i denna artikel skall varje part bemyndiga sina domstolar eller andra behöriga myndigheter atl för­ordna att bank- eller affärshandlingar eller andra handlingar rörande eko­nomiska förhållanden skall göras tillgängliga eller beslagtas. En part skall inte vägra atl vidla älgärder en­ligt beslämmelserna i denna punkl under hänvisning till banksekretess.

4.

(a) Efier en framställning en­ligt bestämmelserna i denna artikel från en part som har domsrätl över ett brott enligt artikel 3, punkt 1, skall den part inom vars område vinning, egendom, hjälpmedel eller andra föremål som avses i punkt 1 i denna artikel finns

(i) överiämna framställningen till sina behöriga myndigheter för an ut­verka ett beslut om förverkande och, om ett sådant beslut meddelas, låta verkställa det; eller

(ii) överlämna till sina behöriga myndigheter etl beslut om förver­kande meddelat av den ansökande parten enligt punkl 1 i denna artikel för verkställighet i den omfattning som begärs, till den del beslutet av­ser vinning, egendom, hjälpmedel eller andra föremål som avses i punkt 1 i denna artikel som finns inom den anmodade partens territo­rium.

72

(b)

Following a requesi made pursuant lo this artide by another Party having jurisdiction över an of­fence esiabhshed in accordance with artide 3, paragraph 1, the requesied Party shall take measures to identify, ttace, and freeze or seize proceeds, property, insirumentaliiies or any other Ihings refened to in paragraph 1 of this artide for the purpose of eventual confiscation to be ordered either by the requesting Party or, pursuant to a requesi under sub­paragraph (a) of this paragraph, by the requesied Party.

(c)

The decisions or actions provided for in subparagraphs (a) and (b) of this paragraph shall be la­ken by the requesied Party, in ac­cordance with and subjecl to the provisions of its domestic law and ils procedural rules or any bilateral or multilateral tteaty, agreement or arrangement to which it may be bound in relation to the requesting Party.

(d)     The provisions of artide 7,

paragraphs 6 to 19 are applicable

mutatis mutandis. In addition to the

information specified in artide 7, pa­

ragraph 10, requesis made pursuant

to this artide shall contain the

following:

(i) In the case of a requesi pertaining lo subparagraph (a) (i) of this paragraph, a description of the property to be confiscated and a staiement of the facis relied upon by the requesting Party sufficieni lo enable the requesied Party lo seek the order under ils domestic law;

(ii) In the case of a requesi per­taining to subparagraph (a) (ii), a legally admissible copy of an order of confiscation issued by the re­questing Party upon which the requesi is based, a staiement of the facis and information as to the extenl lo which the execution of the order is requesied;

(iii) In the case of a requesi pertaining to subparagraph (b), a staiement of the facis relied upon by the requesting Party and a descrip­tion of the actions requesied.

(b)

Efler en framställning enligt bestämmelsema i denna artikel från en part som har domsrätl över brott enligt 3, punkt 1, skall den anmo­dade parten vidla åtgärder för att identifiera, spåra och spärra eller beslagta vinning, egendom, hjälp­medel eller andra föremål som avses i punkt 1 i denna anikel för att för­verkande skall kunna ske på grund av ell beslul som meddelas antingen av den ansökande parten eller av den anmodade parten efter framställning enligt (a) i denna punkl.

(c)

De beslul eller åtgärder som föreskrivs i (a) och (b) i denna punkl skall beslutas av den anmodade par­ten i enlighet med och pä de villkor som föreskrivs i dess nationella lag och processuella bestämmelser eller i bilaterala eller multilaterala fördrag, avtal eller överenskommelser som den kan vara bunden av i förhållande till den ansökande panen.

(d)     Bestämmelserna i punkterna

6-19 i artikel 7 skall gälla i tillämp­

liga delar. Ulöver sädana upplys­

ningar som anges i punkl 10 i anikel

7 skall framställningar enligt denna

anikel innehålla följande:

(i) i fråga om en framställning enligt (a) (i) i denna punkl, en be­skrivning av den egendom som skall förverkas och en redogörelse för de omständigheter som åberopas av den ansökande parten som skall vara tillräckligt omfattande för atl den anmodade panen skall kunna ut­verka ett beslul enligi sin nationella lag;

(ii) i fråga om en framställning enligt (a) (ii), en rättsligt giltig kopia av del beslul om förverkande utfär­dat av den ansökande parten som åberopas lill slöd för framställ­ningen, en redogörelse för omstän­digheterna saml uppgift om i vilken omfattning verkställighet begärs;

(iii) i fråga om en framställning enligt (b), en redogörelse för de omständigheter som åberopas av den ansöicande parten och uppgift om de åtgärder som begärs.

Prop. 1990/91:127 Bilaga 1

73

(e)    Each Party shall fumish to

the Secretary-General the text of any

of ils laws and regulaiions which

give effect to this paragraph and the

text of any subsequent changes to

such laws and reguladons.

(f)    If a Party elecls to make the

taking of the measures refened to in

subparagraphs (a) and (b) of this

paragraph conditional on the exis-

tence of a relevant tteaty, that pany

shall consider this Convention as the

necessary and sufficieni tteaty basis.

(g)     The Parties shall seek to

condude bilateral and multilateral

tteaties, agreements or anangemenis

to enhance the effeciiveness of inter­

naiional co-operation pursuant to

this anicle.

(e)   Varje part skall förse general­

sekreteraren med den lag- eller för-

ordningsiexi vari bestämmelserna i

denna punkt regleras saml texten lill

varje senare ändring i sådan lag eller

förordning.

(f)   Om en part släller som villkor

för att vidla de älgärder som avses i

(a) och (b) i denna punkl alt ett avtal

skall föreligga, skall den bettakta

denna konvention som den nödvän­

diga och tillräckliga avialsgrunden.

(g)   Parterna skall sttäva efler all

sluta bilaterala och multilaterala för­

drag, avtal eller överenskommelser

för att öka effektiviteten i det inter­

nationella samarbetet enligt denna

artikel.

Prop. 1990/91:127 Bilaga 1

5. (a) Proceeds or propeny con­fiscated by a Party pursuant to paragraph 1 or paragraph 4 of this artide shall be disposed of by that Party according to its domestic law and administtative procedures.

(b) When acting on the requesi of another Party in accordance with this artide, a Party may give special consideration to conduding agree­ments on:

(i) Contributing the value of such proceeds and property, or funds derived from the sale of such proceeds or property, or a subsian-tial part ihereof, to inlergovern-menial bodies specializing in the fighl against illicit ttaffic in and abuse of narcotic drugs and psycho­ttopic subsiances;

(ii) Sharing with olher Parties, on a regular or case-by case basis, such proceeds or property, or funds derived from the sale of such pro­ceeds or property, in accordance with ils domestic law, administtative procedures or bilateral or multilateral agreements enlered into for this pur­pose.

6. (a) If proceeds have been ttansformed or converted into olher property, such property shall be liable to the measures referred to in this artide instead of the proceeds.

5.   (a) Vinning eller egendom

som förverkals av en part enligt

punkl 1 eller punkl 4 i denna anikel

skall förfogas över av parten i enlig­

het med dess nationella lag och ad-

minisuativa bestämmelser

(b) När en part bifaller en fram­ställning frän en annan part enligt denna artikel, kan parten särskilt överväga att sluta avtal om att

(i) överlämna värdet av vinningen eller egendomen eller medel som er­hålls från försäljningen av sädan vinning eller egendom, eller en vä­sentlig del därav, till mellanstatiiga organ som är inriktade på bekämp­ning av olaglig hantering och miss­bruk av narkotika och psykottopa ämnen;

(ii) dela vinningen eller egendo­men eller medel som erhålls från för­säljningen av sådan vinning eller egendom med andra paner på en re­gelmässig basis eller enligt grunder som fastställs i det enskilda fallet i enlighet med dess nationella lag och administtativa förfaranden eller bila­terala eller multilaterala fördrag som ingåtts i detta syfle.

6.   (a) Om vinning har omvand­

lats eller omsatts lill annan egendom,

skall sådan egendom vara föremål

för de åtgärder som avses i denna

artikel i ställel för vinningen.

74

(b)

If proceeds have been inter-mingled with property acquired from legitimaie sources, such property shall, wiihoul prejudice to any powers relating to seizure or freezing, be liable to confiscaiion up to the assessed value of the intenningled proceeds.

(c)

Income or other benefits de­rived from:

(i) Proceeds;

(ii) Propeny into which proceeds have been ttansformed or con­verted; or

(iii) Property with which pro­ceeds have been inlermingled

shall also be liable to the measu­res refened lo in this artide, in the same manner and to the same extenl as proceeds.

7. Each Party may consider en-suring that the onus of proof be re-versed regarding the lawful origin of alleged proceeds or olher propeny liable to confiscation, lo the exient that such action is consisteni with the principles of its domestic law and with the nalure of the judicial and Olher proceedings.

8. The provisions of this artide shall not be consttued as prejudicing the rights of bonafide third parties.

9. Nothing contained in this artide shall affeci the principle that the measures to which it refers shall be defined and implemented in accordance with and subject to the provisions of the domestic law of a Party.

(b)

Om vinning har blandats med egendom som förvärvats från lagliga källor, skall sädan egendom, ulan alt inverka på vad som kan gälla i fräga om beslag eller spanande, vara fö­remål för förverkande till del beräk­nade värdet av den vinning som sammanblandats.

(c)

Även intäkter eller annat ul­byte som hänör från

(i) vinning;

(ii) egendom som vinning har omvandlats eller omsatts till; eller

(iii) egendom med vilken vinning har blandats

skall vara föremal för de ålgärder som avses i denna artikel pä samma sätt och i samma omfattning som vinning.

7.

Varje part kan överväga att tillämpa omvänd bevisbörda i fråga om huruvida egendom som miss­tänkts vara vinning eller annan egen­dom som kan förverkas är förvärvad på etl lagligt sätt, i den uisttäckning detta är förenligt med principema i den nationella lagen och med arten av de rättsliga och andra förfaranden som kan gälla.

8.

Bestämmelserna i denna arti­kel skall inte tolkas sä atl de inkräk­tar på de rättigheter som tillkommer godtroende ttedje man.

9.

Ingenting i denna artikel skall inverka på principen att åsyftade åt­gärder skall definieras och genom­föras i enlighet med och pä de villkor som föreskrivs i varje parts natio­nella lagar.

Prop. 1990/91:127 Bilaga 1

Artide 6 EXTRADmON

Artikel 6 UTLÄMNING

1. This anicle shall apply to the offences eslablished by the Parties in accordance with artide 3, para­graph 1.

1. Denna artikel skall äga till­ämpning pä brott som partema belagt med siraff i enligt med i artikel 3, punkt 1.

75

2. Each of the offences to which this artide applies shall be deemed lo be induded as an extraditable of­fence in any extradiiion treaiy existing between Parties. The Parties undenake to include such offences as extraditable offences in every extradition tteaty lo be concluded between them.

2. Varje brolt som denna artikel är tillämplig på skall anses vara ell uilämningsbart brott i varje utiäm­ningsavtal som redan ingåtts mellan parterna. Parterna förbinder sig atl medta dessa brott som ullämnings­bara brolt i varje utiämningsavtal som kommer att slutas dem emellan.

Prop. 1990/91:127 Bilaga 1

3.       If a Party which makes

exttadiiion conditional on the exis-

lence of a ireaiy receives a requesi

for extradition from another Party

with which it has no extradiiion

treaiy, it may consider this

Convention as the legal ba.sis for

exttadiiion in respect of any offence

lo which this artide applies. The

Parlies which require deiailed

legislalion in order to use this

Convention as a legal basis for

extradition shall consider enacting

such legislalion as may be neces­

sary.

4.      The Parties which do not

make exttadiiion conditional on the

exislence of a n-ealy shall recognize

offences to which this artide applies

as extraditable offences between

themselves.

3. Om en part, som för utiäm­ning släller som villkor au etl utiäm­ningsavtal skall föreligga, mottar en framställning om utlämning från en annan pan med vilken den inte slutit nägot sådant avtal, får den bettakta denna konvention som laglig grund för utlämning i fräga om varje broll på vilkel denna anikel är tillämplig. Parter som kräver detaljerad lag­stiftning för alt kunna tillämpa denna konvention som laglig gnmd för ut­lämning skall överväga att anta sådan lagstiftning som kan krävas.

4. Parter som för utiämning inte ställer som villkor att utiämningsav­tal skall föreligga skall anse de broll som avses i denna artikel som ul­lämningsbara brott dem emellan.

5.     Extradiiion shall be subjecl lo

the condiiions provided for by the

law of the requesied Party or by

applicable exttadiiion treaties, in­

cluding the grounds upon which the

requesied Party may refuse ex-

ttadirion.

6.        In considering requesis

received pursuant to this artide, the

requesied State may refuse to

comply with such requesis where

ihere are subsianlial grounds leading

its judicial or other competent

autiiorities to believe that compliance

would faciliiaie the prosecuiion or

punishmeni of any person on

account of his race, religion, naiio-

nality or pohiical opinions, or would

cause prejudice for any of those

reasons to any person affected by

the requesi.

5.

Utlämning skall vara under­kastad de villkor som gäller enligt den anmodade partens lag eller enligt tillämpliga utiämningsavtal, däri in­begripet de grunder som får åbero­pas av den anmodade panen för all vägra utlämning

6.

Vid prövning av en framställ­ning som mottas enligt denna artikel får den anmodade parten avslå en framställning om del föreligger grundad anledning för dess rättsliga instanser eller andra behöriga myn­digheter atl anla all bifall till fram­ställningen skulle bidra till att en per­son åtalas eller straffas på grund av sin ras, tto, nationalitet eller politiska uppfattning eller att del pä nägon av dessa grunder skulle vara till förfång för någon som berörs av framställ­ningen.

76

7.

The Parties shall endeavour lo expedite exttadiiion procedures and to simplify evidentiary requiremenis relaling ihereto in respect of any of­fence to which this artide applies.

8.

Subject to the provisions of ils domestic law and ils extradition tteaties, the requesied Party may, upon being saiisfied that the cir­cumstances so warrani and are urgent, and at the requesi of the re­questing Party, take a person whose exttadition is sought and who is pre­sent in its terriiory into custody or take other appropriaie measures to ensure his presence al extradition proceedings.

9.     Wiihout prejudice to the exer-

cise of any criminal jurisdiction

eslablished in accordance with its

domestic law, a Party in whose teni­

tory an alleged offender is found

shall:

(a)

If it does not exttadiie him in respect of an offence established in accordance with artide 3, pa­ragraph 1, on the grounds set forth in artide 4, paragraph 2, subpa­ragraph (a), submit the case to its competent auihorities for the pur­pose of prosecuiion, unless olher­wise agreed wjih the requesting Party;

(b)

If il does not exttadiie him in respect of such an offence and has eslablished its jurisdiction in relation to that offence in accordance with artide 4, paragraph 2, subpara­graph (b), submit the case to its competent auihorities for the pur­pose of prosecuiion, unless olher­wise requesied by the requesting Party for the purposes of preserving its legitimaie jurisdiction.

10.      If extradition, sought for

purposes of enforcing a senlence, is

refused because the person sought is

a national of the requesied Party, the

requesied Party shall, if ils law so

permils and in conformity with the

requiremenis of such law,  upon

7.      Panerna skall i fräga om de

brott som avses i denna artikel sttäva

efter att underlätta utlämningsförfa-

randet och förenkla de bevisrälisliga

krav som gäller för della.

8.       Under hänsynstagande lill

bestämmelserna i sin nationella lag

och de utiämningsavtal som den

ingått kan den anmodade parten, om

den finner att omständigheterna

kräver del och att ärendel är bråds­

kande, pä begäran av den ansökande

parten ta en person som begärts

utlämnad och som befinner sig inom

dess territorium i förvar eller vidla

andra lämpliga älgärder för all

säkerställa att vederbörande är när­

varande vid uilämningsförfarandet.

9.     Utan inskränkning i fräga om

den sttaffrättsliga domsrätt som gäl­

ler enligt dess nationella lag skall en

part inom vars territorium en miss­

tänkt gärningsman pättäffas

(a) om parten på de grunder som anges i anikel 4, punkt 2 (a), inte utlämnar honom i anledning av brotl enligt artikel 3, punkt 1, överlämna ärendet till sina behöriga myndighe­ter för åtal, såvida inte annal avtalats med den ansökande parten;

(b) om parten inte utlämnar ho­nom i anledning av ett sådant brott och panen har tillförsäkrat sig doms­rätt beträffande brottet i enlighel med artikel 4, punkt 2 (b), överlämna ärendet till sina behöriga myndighe­ter för åtal, om inte annat begärts av den ansökande panen för alt den skall behälla sin rätl att utöva laglig domsrätt.

10. Om utlämning, som begärs för att verkställa ädömd påföljd, väg­ras pä grund av att den person som begärs utlämnad är en av den anmo­dade partens medborgare, skall den anmodade panen, om dess lag tillåter del och i överensstämmelse med de

Prop. 1990/91:127 Bilaga 1

77

application of the requesting Party, consider the enforcement of the senlence which has been imposed under the law of the requesting Party, or the remainder ihereof

krav den lagen uppställer, pä begä­ran av den ansökande parten över­väga atl låta verkställa den påföljd som ådömts enligt den ansökande partens lag eller återsiäende del därav.

Prop. 1990/91:127 Bilaga 1

11. The Parties shall seek lo conclude bilateral and multilateral agreements to cany oul or to en­hance the effectiveness of exttadi­tion.

11. Partema skall sttäva efler att sluta bilaterala och multilaterala avtal för all genomföra eller öka effektivi­teten i fråga om utiämnuig.

12. The Parties may consider eniering into bilateral or multilateral agreements, wheiher ad hoc or gene­ral, on the ttansfer lo iheir country of persons sentenced to imprison­ment and other forms of deprivation of liberty for offences to which this artide applies, in order that they may complele thett sentences ihere.

12. Parterna kan överväga all sluta bilaterala eller multilaterala av­tal, såväl för enskilda fall som all­männa avtal, om att personer som dömts till fängelse eller annan fri­hetsberövande påföljd för brott som denna artikel är tillämplig på skall överföras till sina hemländer för att sttaffet skall kunna avtjänas där.

Artide 7

Artikel 7

MUTUAL LEGAL ASSISTANCE

INBÖRDES RÄTTSHJÄLP

1.

The Parties shall afford one another, pursuant to this artide, the widesl measure of mutual legal assisiance in investigations, prose-cutions and judicial proceedings in relation to criminal offences establis­hed in accordance with anicle 3, pa­ragraph 1.

2.

Mutual legal assisiance to be afforded in accordance with this artide may be requesied for any of the following purposes:

(a)      Taking evidence or stale-

ments from persons;

(b)     Effecting service of judicial

documents;

(c)    Executing searches and seizu-

res;

(d) Examining objects and sites;

(e)      Providing information and

evidentiary items;

1. Partema skall i enlighel med denna artikel lämna varandra inbör­des rättshjälp i största möjliga om­fattning vid brottsutredningar, åtal och andra rättsliga förfaranden avse­ende brotl enligt artikel 3, punkl 1.

2. Inbördes rättshjälp som skall lämnas enligt denna artikel kan begäras i nägot av följande syften:

(a)     upplagande av vittnesmål el­

ler andra utsagor,

(b)      delgivning av rättegångs­

handlingar,

(c)     genomförande av husrannsa­

kan och beslag;

(d)    undersökning av föremal och

plalser,

(e)    tillhandahållande av informa­

tion och bevismaterial;

78

(f) Providing originals or certifi-ed copies of relevant documents and records, including bank, financial, corporate or business records;

(g) Identifying or tracing pro­ceeds, property, instrumenialities or other Ihings for evidentiary purpo­ses.

3. The Parties may afford one another any olher forms of mutual legal assisiance allowed by the domestic law of the requesied Iarty.

4. Upon requesi, the Parties shall faciiilate or encourage, lo the extenl consisteni with iheir domestic law and praclice, the presence or availability of persons, including persons in custody, who conseni to assist in investigations or participate in proceedings.

(f)     tillhandahållande av hand­

lingar och uppteckningar av bety­

delse i original eller i bestyrkt kopia,

däri inbegripet bank- och företags­

handlingar och andra handlingar som

rör ekonomiska eller affärsmässiga

förhållanden.

(g)    identifiering eller spårande av

vinning, egendom, hjälpmedel eller

andra föremål för bevisändamål.

3.

Partema kan lämna varandra varje annat slag av inbördes rätts­hjälp som står i överensstämmelse med den anmodade partens natio­nella lag.

4.

På begäran skall parterna, i den mån det är förenligt med deras nationella lag och bmk, underlätta eller medverka till att personer som samtycker till atl medverka i brottsut­redningar eller delta i andra rättsliga förfaranden, däri inbegripet personer som är berövade friheten, kan vara närvarande eller inställa sig vid sä­dan ulredning eller sådant förfa­rande.

Prop. 1990/91:127 Bilaga 1

5.

A Party shall not dedine to render mutual legal assisiance under this artide on the ground of bank secrecy.

6.

The provisions of this artide shall not affeci the obligations under any other treaiy, bilateral or multila­teral, which govems or will govern, in whole or in part, mutual legal assisiance in criminal mallers.

7.      Paragraphs 8 lo 19 of this

artide shall apply to requesis made

pursuant to this artide if the Parties

in queslion are not bound by a tteaty

of mutual legal assisiance. If these

Parties are bound by such a tteaty,

the corresponding provisions of that

tteaty shall apply unless the Parties

agree to apply paragraphs 8 to 19 of

this artide in lieu ihereof

8.    Parlies shall designale an authority, or when necessary

5.      En part skall inte vägra all

lämna inbördes rättshjälp enligt

denna artikel med hänvisning lill

banksekretess.

6.

Bestämmelserna i denna arti­kel skall inte påverka de skyldigheter enligt andra avtal, vare sig bilaterala eller multilaterala, som reglerar eller kan komma alt reglera, hell eller delvis, inbördes rättshjälp i brottmål.

7.

Punktema 8-19 i denna artikel skall vara tillämpliga pä framställ­ningar som görs enligt denna artikel, om inte parterna i fräga är bundna av ett särskilt avtal om inbördes rätts­hjälp. Om parterna är bundna av ett sådant avtal, skall motsvarande be­stämmelser i det avtalet gälla, om inte partema kommer överens om all punkterna 8-19 i denna artikel skall gälla i ställel.

8.    Parterna skall utse ell central­

organ eller, där sä erfordras, flera

79

auihorities, which shall have the responsibilily and power lo execute requesis for mutual legal assisiance or to transmit them lo the competent auihorities for execution. The authority or the auihorities designa-ted for this purpose shall be notified to the Seceretary General. Trans­mission of requesis for mutual legal assisiance and any communicaiion relaied ihereto shall be effected between the auihorities designated by the Parties; this requirement shall be wiihout prejudice to the right of a Pany to require that such requests and Communications be addressed to it Ihrough the diplomatic channel and, in urgent circumstances, where the Parties agree, ihrough channels of the International Criminal Police Organization, if possible.

9. Requests shall be made in writing in a language acceptable to the requesied Party. The language or languages acceptable to each Party shall be notified lo the Secretary-General. In urgent circumstances, and where agreed by the Panies, re­quests may be made orally, but shall be confirmed in writing forthwith.

10. A request for mutual legal assisiance shall contain:

(a)

The identity of the authority making the request;

(b)

The subjecl maner and nature of the investigaiion, prosecuiion or proceeding to which the request re­lätes, and the name and the functions of the authority conducting such in­vestigaiion, prosecuiion or procee­ding;

(c)

A summary of the relevant facis, except in respect of requests for the purpose of service of judicial documents;

(d)    A description of the assisiance

sought and details of any particular

procedure the requesting Party

wishes to be followed;

sådana organ, som skall ha ansvar och befogenhet att handlägga fram­ställningar om inbördes rättshjälp, eller att överlämna framställningarna till behöriga myndigheter för verk­ställighet. Generalsekreteraren skall undenättas om del eller de organ som utsetts för detta ändamål. Framställningar om inbördes rätts­hjälp och meddelanden som har samband därmed skall översändas mellan de av parlerna utsedda centralorganen; detta krav skall dock inte inskränka en parts rätt att kräva att sädana framställningar och med­delanden skall översändas pä diplo­matisk väg eller, om ärendel är bråd­skande och om parterna samtycker, genom den internationella kriminal­polisorganisationen, där sä är möj­ligl.

9.    Framställningar skall avfattas

skriftligt på etl för den anmodade

parten godtagbart språk. General­

sekreteraren skall undenättas om

vilket eller vilka språk som är

godtagbara för varje part. Om ären­

det är brådskande och om parterna

samtycker, kan framställningar göras

muntligen. I sädana fall skall fram­

ställningen bekräftas skriftligen utan

dröjsmål.

10.    En framställning om inbördes

rättshjälp skall innehålla

(a)     uppgift om den myndighet

som gör framställningen;

(b)    föremålet för och arten av den

brottsuttedning, del åtal eller rättshga

förfarande som framställningen av­

ser saml namnet pä den myndighel

som handlägger brottsutredningen,

ätalet eller del rättsliga förfarandel

jämte upplysningar om vilka uppgif­

ter denna myndighel har,

(c)       en sammanfattning av de

omständigheter som är av betydelse i

ärendet utom i de fall framställningen

gäller delgivning av rättegångs­

handlingar,

(d)    uppgift om vilket slag av bi­

stånd som begärs samt huruvida den

ansökande parten önskar all ell sär­

skill förfarande skall tillämpas;

Prop. 1990/91:127 Bilaga 1

80

(e)    Where possible, the identity,

location and nalionaliiy of any per­

son concerned;

(f)     The purpose for which the

evidence, information or action is

sought.

11.    The requesied Party may re­

quest additional information when it

appears necessary for the execution

of the request in accordance with ils

domestic law or when it can faciiilate

such execution.

12.     A request shall be executed

in accordance with the domestic law

of the requesied Party and, lo the

extenl not conttary to the domestic

law of the requesied Party and

where possible, in accordance with

the procedures specified in the re­

quest.

13.    The requesting Party shall not

transmit nor use information or evi­

dence furnished by the requesied

Pany for investigations, prosecu-

tions or proceedings olher than those

siated in the request wiihout the

prior conseni of the requesied Party.

14. The requesting Party may require that the requesied Party keep confideniial the fact and substance of the request, except lo the extenl ne­cessary to execute the request. If the requesied Party cannol comply with the requirement of confidentiality, it shall promptiy inform the requesting Party.

15. Mutual legal assisiance may be refused:

(a)

If the request is not made in conformity with the provisions of this artide;

(b)

If the requesied Party consi­ders that execution of the requesi is likely to prejudice its sovereignty, security, ordre public or other es-sential inlerests;

(c) If the auihorities of the requesied Party would be prohibiied by its

(e) uppgift om samtliga berörda personers identitet, adress och natio­nalitet, där sä är möjligl;

(O uppgift om del ändamål för vilkel bevismaterial, upplysningar eller åtgärder begärs.

11.    Den anmodade parten får be­

gära ytterligare upplysningar, om

detta är nödvändigt för all kunna

verkställa den begärda åtgärden i en­

lighel med sin nationella lag eller om

det kan underlätta verkställigheten.

12.     De åtgärder som framställ­

ningen avser skall verkställas enligt

den anmodade partens nationella lag

och, i den män della inle står i strid

med denna lag och där så är möjligt,

med lillämpning av de förfaranden

som anges i framställningen.

13.

Den ansökande parten skall inte, utan den anmodade partens samtycke, vidarebefordra eller an­vända infomiation eller bevismaterial som lämnats av den anmodade par­ten för andra utredningar, ätal eller rättegångar än sädana som angetts i framställningen.

14.

Den ansökande parten fär begära att den anmodade parten iakttar sekretess beträffande fram­ställningen och dess innehåll ulom i den omfattning som erfordras för att verkställa de begärda åtgärderna. Om den anmodade parten inle kan efter­komma en begäran om sekretess, skall den genast undenätta den an­sökande parten.

15.    En framställning om inbördes

rättshjälp får avslås om

(a)    framställningen inte gjorts i

enlighet med bestämmelsema i denna

artikel,

(b)

den anmodade parten anser att verkställighet av de begärda åt­gärderna sannolikt skulle skada dess suveränitet, säkerhet, allmänna rätts­principer (ordre public) eller andra väsentliga intressen,

(c)

den anmodade partens myn­digheter enligt den nationella lagen

Prop. 1990/91:127 Bilaga 1

6 Riksdagen 1990/91. 1 saml. Nr 127

domestic law from carrying oul the action requesied with regard to any similar offence, had it been subject lo investigaiion, prosecuiion or proceedings under iheir own jurisdiction;

(d) If il would be conttary to the legal system of the requesied Pany relating to mumal legal assisiance for the request to be granled.

16.

Reasons shall be given for any refusal of mutual legal assis­iance.

17.

Mutual legal assisiance rnay be postponed by the requesied Pany on the ground that it interferes with an ongoing investigation, prosecu-tion or proceeding. In such a case, the requesied Party shall consuli with the requesting Party to deter-mine if the assisiance can still be given subject lo such terms and condiiions as the requesied Party deems necessary.

18.

A witness, expert or other person who consenis to give evi­dence in a proceeding or lo assist in an investigation, prosecuiion or ju­dicial proceeding in the terriiory of the requesting Party, shall not be prosecuied, delained, punished or subjecled to any other restriction of his personal libeny in that territory in respect of acts, omissions or conviciions prior to his departure from the tenitory of the requesied Party. Such safe conducl shall cease when the witness, expert or other person having had, for a period of fifleen conseculive days, or for any period agreed upon by the Parties, from the date on which he has been officially informed that his presence is no longer required by the judicial auihorities, an opportunity of lea-ving, has neveriheless remained voluniarily in the terriiory or, having lefl it, has retumed of his own free will.

själva skulle vara förhindrade från att vidta den begärda åtgärden i fråga om ett liknande broll, om brottet vore föremål för uttedning, åtal eller annat rättsligt förfarande enligt deras egen domsrätt, eller om

(d) bifall till framställningen skulle strida mot den anmodade par­tens lagstiftning rörande inbördes rättshjälp.

16.

Skäl för beslutet skall anges i de fall en part avslår en begäran om inbördes rättshjälp,

17.

Inbördes rättshjälp kan upp­skjutas av den anmodade parten, om den skulle hindra en pägående brottsutredning, åtal eller annal rätts­ligt förfarande. 1 sådant fall skall den anmodade panen Överlägga med den ansökande panen för att avgöra om biståndet ändå kan lämnas pä de vill­kor som den anmodade parten anser nödvändiga.

18. Vittne, sakkunnig eller annan som samtycker till atl avge vittnes­mål eller medverka i brottsuttedning, åtal eller annat rättsligt förfarande inom den ansökande partens territo­rium får inte åtalas, fängslas, sttaf-fas eller på annat sätt underkastas in­skränkning i sin personliga frihet inom detta tenitorium på grund av nägon handling, underlåtenhet eller dom som hänför sig till tiden före hans utresa frän den anmodade par­tens territorium. Denna immunitet skall upphöra när vittnet, den sak­kunnige eller annan person som be­rörs, trots a» han under en samman­hängande tid av femton dagar, eller under annan period som parlerna kommit överens om, frän den dag han fått officiell undenättelse om att hans närvaro inte längre påkallas av de rättsliga myndigheterna haft möj­lighet att lämna territoriet, frivilligt stannat kvar där eller, efler atl ha lämnat det, frivilligt återvänt dit.

Prop. 1990/91:127 Bilaga 1

19. The ordinary costs of execu­ting a requesi shall be bome by the

19.   Den anmodade parten skall stå för ordinarie koslnader som är

82

requesied Party, unless olherwise agreed by the Parties concerned. If expenses of a substantial or exira-ordinary nalure are or will be requi­red to fulfil the request, the Parties shall consult to deiermine the terms and condiiions under which the request will be executed as well as the manner in which the costs shall be bome.

20. The Parties shall consider, as may be necessary, the possibility of conduding bilateral or multilaterial agreements or arrangemenls that would serve the purposes of, give practical effect to, or enhance the provisions of this artide.

förenade med verkställigheten av de begärda åtgärderna, om inte de be­rörda parterna kommer överens om annal. Om verkställigheten medför eller kommer att medföra stora eller extraordinära kostnader, skall par­tema i samråd fastställa viUca vilUcor som skall gälla för verkställigheten och pä vilket sätt kostnaderna skall bäras.

20. Partema skall om så behövs överväga all sluta bilaterala och multilaterala avtal eller överenskom­melser som skulle gagna, forverkliga eller stärka bestämmelserna i denna artikel.

Prop. 1990/91:127 Bilaga 1

Artide 8

TRANSFER OF PROCEEDINGS

1. The Panies shall give conside­ration to the possibility of ttansfer-ring to one another proceedings for criminal prosecuiion of offences eslablished in accordance with ar­tide 3, paragraph 1, in cases where such ttansfer is considercd to be in the inlerests of a proper administta-tion of justice.

Ariikd 8

ÖVERFÖRANDE AV LAGFÖRING

1. Partema skall överväga möj­ligheten av att till varandra överföra lagföringen av brotl i enlighet med artikel 3, punkt 1, i fall där över­förandet kan anses ligga i en koneki rättsskipnings inttesse.

Artide 9

Artikd 9

OTHER     FORMS     OF     CO-OPERATION AND TRAINING

1. The Parties shall co-operaie closely with one another, consisteni with Iheir respective domestic legal and administtative systems, with a view to enhancing the effectiveness of law enforcement action to supp­ress the commission of offences established in annordance with ar­tide 3, paragraph 1. They shall, in particular, on the basis of bilateral or multilateral agreements or anange­menis:

(a) Eslablish and maintain chan­nels of communication between their competent agendes and services to faciiilate the secure and rapid ex-

ANDRA FORMER AV SAMAR­BETE OCH UTBflDNING

1. Parterna skall pä ett sätt som är förenligt med deras nationella rättsordning och administtativa re­glering samarbeta nära med varandra i syfte all effektivisera bekämp­ningen av brott som anges i arti­kel 3, punkt 1. De skall särskilt, på grundval av bilaterala eller multilate­rala avtal eller överenskommelser

(a) skapa och upprätthålla kom­munikationsvägar mellan sina behö­riga myndigheter och organ för alt främja ett säkert och snabbi informa-

83

change ofinformation conceming all aspects of offences established in accordance with artide 3, para­graph 1, including, if the Parties concerned deem it appropriaie, links with Olher criminal activities;

(b)   Co-operate with one another

in conducting enquiries, with respect

to offences established in accordance

with artide 3, paragraph 1, having

an inlemational character, conccr-

nuig:

(i) The identity, whereabouts and aclivities of persons suspecied of being involved in offences esiab­hshed in accordance with artide 3, paragraph 1;

(ii) The movement of proceeds or property derived from the commis­sion of such offences;

(iii) The movement of narcotic drugs, psychotropic subsiances, subsiances in Table I and Table 

II 

of this Convention and instrumen­ialities used or iniended for use in the commission of such offences;

(c)   In appropriaie cases and if

not conttary to domestic law, esla­

blish joint teams, taking into account

the need to proteci the security of

persons and of operations, to cany

oul the provisions of this paragraph.

Officials of any Party taking part in

such teams shall act as authorized by

the appropriaie auihorities of the

Party in whose terriiory the opera­

tion is to take place; in all such ca­

ses, the Parties involved shall ensure

that the sovereignty of the Party on

whose terriiory the operation is to

take place is fully respected;

(d)   Provide, when appropriaie,

necessary quaniiiies of subsiances

for analytical or invesligalive purpo-

(e)   Faciiilate effective co-ordina-

tion between their competent agen­

des and services and promote the

exchange of personnel and other

experts, including the posting of

liaison officers.

lionsutbyle om alla förhållanden rö­rande brolt som anges i artikel 3, punkt 1, däri inbegripet, om de be­rörda partema finner del lämpligt, sambanden med annan brottslig verksamhet;

(b)   samarbeta med varandra vid

utredning av brotl som anges i

artikel 3, punkt 1, och som har

intemationell karaktär i frågor röran­

de

(i) identitet, vistelseort och verk­samhel i fråga om personer som misstänks vara inblandade i brott en­ligt artikel 3, punkl 1;

(ii) hur vinning eller egendom som hänör från sädana brott förflyt­tas;

(iii) hur narkotika, psykoiropa ämnen, ämnen upptagna i förteck­ning I och förteckning 

II 

fogade till denna konvention samt hjälpmedel som använts eller är avsedda alt an­vändas vid förövandet av sådana brott förflyttas;

(c)   i förekommande fall, och när

del inte slår i slrid med nationell lag,

sätta upp gemensamma grupper för

att förverkliga bestämmelserna i

denna punkl under beaktande av

personalens och operationernas sä­

kerhet. Tjänstemän från en part som

ingär i sädana grupper skall anses

handla pä uppdrag av de behöriga

myndigheterna hos den part inom

vars tenitorium åtgärden skall äga

rum. I samtliga sädana fall skall de

inblandade panerna säkerställa atl

suveräniteten hos den part inom vars

territorium åtgärden skall äga rum

respekteras till fullo;

(d)    i förekommande fall lämna

erforderliga mängder av ämnen för

analys- eller uiredningsändamål;

(e)   verka för effektiv samordning

mellan sina behöriga myndigheter

och organ saml främja utbyte av per­

sonal och andra sakkunniga, inklu­

sive utposterande av sambandsmän.

Prop. 1990/91:127 Bilaga 1

2. Each Party shall, to the extenl necessary, initiate, develop or im­prove specific ttaining programmes

2. Varje part skall i nödvändig omfattning införa, utveckla eller för­bättra särskilda utbildningsprogram

84

for ils law enforcement and other personnel, including cusioms, charged with the suppression of of­fences established in accordance with artide 3, paragraph 1. Such programmes shall deal, in panicular, with the following:

(a)

Meihods used in the detection and suppression of offences estab­lished in accordance with artide 3, paragraph 1;

(b)

Routes and techniques used by persons suspecied of being in­volved in offences eslablished in ac­cordance with artide 3, pa­ragraph 1, particularly in transit States, and appropriaie countermea-sures;

(c)

Monitoring of the import and export of narcotic drugs, psycho­ttopic subsiances and subsiances in Table I and Table

II;

(d)    Detection and monitoring of

the movement of proceeds and pro­

perty derived from, and narcotic

drugs, psychottopic subsiances and

subsiances in Table I and Table 

II,

and insttumenlalities used or inien­

ded for use in, the commission of

offences established in accordance

with artide 3, paragraph 1;

(e)    Meihods used for the trans­

fer, concealment or disguise of such

proceeds, property and insttumen­

lalities;

(f) Collection of evidence;

(g)      Conttol techniques in free

trade zones and free pons;

(h) Modern law enforcement techniques.

för broiisbekämpande personal och annan sädan personal som har an­svar för bekämpning av broll enligt artikel 3, punkt 1, däribland tull-personal. Sådana program skall främst avse följande:

(a)

metoder som används för atl spåra och bekämpa brott enligt arti­kel 3, punkt 1;

(b)

färdvägar och metoder som används av personer som misstänks vara inblandade i brotl enligt arti­kel 3, punkt 1, särskilt i fråga om transitstater, samt lämpliga motåt­gärder;

(c)

övervakning av import och export av narkotika, psykotropa ämnen och ämnen upptagna i för­teckning I och förteckning II;

(d)     spårande och övervakning av

hur vinning och egendom som här­

rör från brolt enligt artikel 3,

punkl 1, narkotika, psykotropa äm­

nen, ämnen upptagna i föreleck-

ning I och förteckning 

II 

och hjälp­

medel som använls eller är avsedda

alt användas vid förövandet av sä­

dana brott förflyttas;

(e)      metoder som används vid

överlåtelse, döljande eller maskering

av vinning, egendom och hjälpme­

del;

(O insamlande av bevismaterial;

(g) metoder för konuoll i frizoner och frihamnar;

(h) modenia brottsbekämpnings-metoder.

Prop. 1990/91:127 Bilaga 1

3. The Parties shall assist one another to plan and implement research and iraining programmes designed to share experiise in the areas refened to in paragraph 2 of this artide and, lo this end, shall also, when appropriaie, use regional and inlemational conferences and seminars to promote co-operation and siimulate discussion on problems of mutual concern, including the special problems and needs of ttansil States.

3. Parterna skall bisiä varandra med planering och genomförande av forsknings- och utbildningsprogram som syftar till att utbyta kunskaper i de i punkt 2 i denna artikel nämnda ämnesområdena och skall i före­kommande fall genom regionala och internationella konferenser och se­minarier främja samarbetet och sti­mulera till diskussion kring frågor av ömsesidigt intresse, däri inbegripet transilstalernas särskilda problem och behov.

85

Artide 10

INTERNATIONAL CO-OPERA­TION AND ASSISTANCE FOR TRANSrr STATES

1.

The Parties shall co-op)eraie, directiy or ihrough competent inter­naiional or regional organizations, to assist and support ttansil States and, in particular, developing countties in need of such assisiance and support, to the extenl possible, ihrough pro­grammes of lechnical co-operation on interdiction and olher relaied activities.

2.

The Parties may undertake, directiy or ihrough competent inter­naiional or regional organizations, to provide financial assisiance to such ttansil States for the purpose of augmenting and sttengthening the infrasttuciure needed for effective conttol and preveniion of illicit ttaf­fic.

3.     The Parties may conclude

bilateral or multilateral agreements or

arrangemenls lo enhance the

effeciiveness of internaiional co-

operation pursuant to this artide and

may take into consideration financial

arrangemenls in this regard.

Artikd 10

INTERNATIONELLT SAMAR­BETE OCH BISTÅND TILL TRANSITSTATER

1.

Parterna skall i största möjliga utsträckning samarbeta, anlingen direkt eller genom behöriga inter­nationella och regionala organisa­tioner, för an bistå och stödja transit­stater och i synnerhet utvecklings­länder som är i behov av sädant bistånd och slöd, genom program för tekniskt samarbele om förbud och andra hithörande verksamheter.

2.

Parterna kan äta sig, antingen direki eller genom behöriga intema­tionella och regionala organisationer, all lämna ekonomiskt bistånd lill transitstater för att utöka och för­stärka den infrasttukiur som är nöd­vändig för atl effektivt kontrollera och förhindra den olagliga hante­ringen.

3.    Parterna får sluta bilaterala

eller multilaterala avtal eller överens­

kommelser för att öka effektiviteten i

det inlernalionella samarbetet enligt

denna artikel och kan överväga eko­

nomiska uppgörelser för detta ända­

mål

Prop. 1990/91:127 Bilaga 1

Artide 11

CONTROLLED DELFVERY

1.

If permitted by the basic prin­ciples of their respective domestic legal systems, the Parties shall talie the necessary measures, within their possibilities, to allow for the appro­priaie use of conirolled delivery at the inlemational level, on the basis of agreements or arrangemenls mu-lually consenied to, with a view lo identifying persons involved in offences established in accordance with artide 3, paragraph 1, and to taking legal action against them.

2.

Decisions to use conttolled delivery shall be made on a case-by-

Artikdll

KONTROLLERADE LEVERANSER

1.     Om det är förenligt med de

grundläggande principema i deras

respektive nationella rättssystem,

skall partema så långl del är möjligl

vidta erforderliga ålgärder for a» pä

grundval av ömsesidiga avtal eller

överenskommelser tillåta ändamåls­

enlig användning av konttollerade

leveranser pä intemationell nivå för

att kunna identifiera personer som är

inblandade i brott enligt artikel 3,

punkt 1, och för all kunna vidla

rättsliga åtgärder mol dem.

2.    Beslut om konttollerade leve­

ranser skall grundas på överenskom-

86

case basis and may, when neces­sary, take into consideration finan­cial anangemenis and undersian-dings with respect to the exercise of jurisdiction by the Parties con­cerned.

3. Illicit consignments whose conirolled delivery is agreed lo may, with the conseni of the Parties con­cerned, be iniercepled and allowed to continue with the narcoiic drugs or psychottopic subsiances iniact or removed or replaced in whole or in pan.

melser i varje särskilt fall och kan, om så är nödvändigl, avse ekono­miska uppgörelser och överens­kommelser beträffande berörda par­ters utövning av domsrätl.

3. Olagliga sändningar som om­fatlas av en överenskommelse om konttollerad leverans får, med be­rörda parters samtycke, fångas upp och tillåtas fortsätta med de narko­tiska eller psykottopa ämnena orörda eller avlägsnade eller heh eller delvis ersatta.

Prop. 1990/91:127 Bilaga 1

Artide 12

Artikd 12

SUBSTANCES FREQUENTLY USED IN THE ILLICIT MANU­FACTURE OF NARCOTIC DRUGS OR PSYCHOTROPIC SUBSTANCES

1.

The Parties shall take the mea­sures they deem appropriaie lo pre-vent diversion of subsiances in Table 1 and Table 

II 

used for the purpose of illicit manufacture of narcotic drugs or psychotropic subsiances, and shall co-operaie with one another to this end.

2.

If a Pany or the Board has in­formation which in its opinion may require the indusion of a substance in Table 1 or Table 

II, 

it shall notify the Secrelary-General and furnish him with the information in support of that notification. The procedure described in paragraphs 2 to 7 of this artide shall also apply when a Pany or the Board has information justifyuig the delelion of a substance from Table I or Table 11, or the transfer of a substance from one Table to the other.

3. The Secrelary-General shall ttansmil such notification, and any information which he considers relevant, to the Parties, lo the Com-

AMNEN SOM OFTA ANVÄNDS VID OLAGLIG FRAMSTÄLL­NING AV NARKOTIKA ELLER PSYKOTROPA ÄMNEN

1.

Partema skall vidta de älgärder som de bedömer lämpliga för att förhindra att ämnen upptagna i för­teckning I och förteckning II skaffas undan för all användas vid olaglig framställning av narkotika eller psy­kottopa ämnen och skall samarbeta med varandra för detta ändamål.

2.

Om en part eller styrelsen har tillgång till sådana upplysningar om ett ämne att ämnet enligt dess mening bör införas i föneckning I eller för­teckning 

II, 

skall vederbörande göra anmälan om deua till generalsekrete­raren och tillställa honom de upp­lysningar som ulgör gmnd för anmä­lan. Del i punktema 2-7 i denna ar­tikel angivna förfarandet skall tilläm­pas även när en part eller styrelsen har tillgäng till upplysningar som kan motivera att ett ämne sttyks i förteckning I eller förteckning 

II, 

eller atl elt ämne flyttas från den ena forteckningen dll den andra.

3.   Generalsekreteraren skall över­

lämna en sädan anmälan jämte de

upplysningar som han anser vara av

betydelse till parterna, till kom-

87

mission, and, where notification is made by a Party, to the board. The Parties shall communicate their comments conceming the noti­fication to the Secereiary-General, logether with all supplemenlary in­formation which may assist the Board in esiablishing an assessment and the Commission in reaching a decision.

missionen och, när anmälan gjorts av en part, till slyrelsen. Parterna skall tillställa generalsekreteraren sina ylttanden rörande anmälan jämte alla ytterligare upplysningar som kan underlätta för slyrelsen all göra en bedömning och för kommissionen att beslula i frågan.

Prop. 1990/91:127 Bilaga 1

4. If the Board, taking into account the exient, importance and diversiiy of the licit use of the sub­stance, and the possibility and case of using altemale subsiances both for licil purposes and for the illicit manufacture of narcotic dmgs or psychottopic subsiances, finds:

(a)      That the substance is fre-

quenily used in the illicit manufac­

ture of a narcotic drug or psycho­

ttopic substance;

(b)    That die volume and exient of

the illicit manufacture of a narcoiic

drug or psychottopic substance crea-

les serious public health or social

problems, so as to warrant inlema­

tional action, it shall communicate to

the Commission an assessment of

the substance, including the likely

effeci of adding the substance to

either Table I or Table 

II 

on bcith

licit use and illicit manufacture,

logether with recommendations of

monitoring measures, if any, that

would be appropriaie in the light of

ils assessment.

5. The Commission, taking into account the comments submiited by the Parties and the comments and re­commendations of the Board, whose assessment shall be determinative as to scientific matters, and also taking into due consideration any other re­levant factors, may decide by a iwo-ihirds majoriiy of ils members to place a substance in Table I or Table 

II.

4.     Om slyrelsen med hänsyn lill

omfattningen, belydelsen och varia­

tionen i den lagliga användningen av

ämnet i fråga och till möjlighelen och

lättheten av att använda alternativa

ämnen för säväl lagliga ändamål som

olaglig framställning av narkotika

eller psykotropa ämnen, finner

(a)      all ämnet ofta används för

olaglig framställning av ett narkoti­

kum eller psykottopl ämne;

(b)      all Slorieken och omfatt­

ningen av den olagliga framställ­

ningen av ell narkotikum eller psy-

kotropt ämne utgör ell allvarligt hot

mot det allmänna hälsotillståndet el­

ler orsakar sociala problem, sä all

internationella älgärder är påkallade,

skall den tillställa kommissionen en

bedömning av ämnet, inbegripet en

bedömning av de troliga följdema av

att ämnet upptas i föneckning 1 och

förteckning 11 för såväl den lagliga

användningen som den olagliga

framställningen, jämte rekommenda­

tioner om sädana eventuella över­

vakningsåtgärder som kan anses

lämpliga.

5.     Med beaktande av ytttandena

från parterna och yttrandena och re­

kommendationerna frän slyrelsen,

vars bedömning skall vara avgö­

rande i vetenskapliga frågor, och

under vederbörligt hänsynstagande

till andra omständigheter av bety­

delse fär kommissionen med en ma­

joritet av två tredjedelar av sina

medlemmar besluta atl uppta ell

ämne i förteckning I eller förteck­

ning 

II.

6. Any decision of the Com­mission taken pursuant to this artide shall be communicated by the Secretary-General to all States and Olher eniilies which are, or which are enlitled to become, Parties to tiiis Convention, and to the Board. Such decision shall become fully effective with respect lo each Pany one hun­dred and eighty days after the date of such communication.

6. Meddelande om varje beslut som fattas av kommissionen enhgt denna artikel skall av generalsekreteraren överlämnas lill samtliga stater och andra organ som är eller är be­rättigade att bli parter i denna kon­vention samt till styrelsen. Beslutet skall ttäda i krafl för varje parts vid­kommande 180 dagar efter dagen för sädant meddelande.

Prop. 1990/91:127 Bilaga 1

7. (a) The decisions of the Commission laken under this artide shall be subject to review by the Council upon the requesi of any Party filed within one hundred and eighty days after the date of notifica­tion of the decision. The requesi for review shall be sent to the Secrelary-General, logether with all relevant information upon which the request for review is based.

(b)

The Secrelary-General shall ttansmil copies of the request for review and the relevant information 10 the Commission, to the Board and to all the Parties, inviiing them lo submit their comments within ninety days. All comments received shall be submiited lo the Council for con­sideration.

(c)

The Council may confirm or reverse the decision of the Com­mission Notification of the Council's decision shall be ttans-initied lo all States and other eniiiies which are, or which are entitled to become, Parties to this Convention, lo the Commission and to the Board.

7. (a) Beslul som fattas av kom­missionen enligt denna anikel skall underställas rådets prövning, om en part gör framställning inom 180 da­gar efter notifikation om beslulel. Framställningen jämte alla upplys­ningar av betydelse på vilka fram­ställningen grundas skall sändas lill generalsekreteraren.

(b)     Generalsekreteraren skall

överlämna kopior av framställningen

jämte alla upplysningar av belydelse

till kommissionen, till styrelsen och

till samtiiga paner jämte en uppma­

ning till dem att inkomma med syn­

punkler inom 90 dagar. Alla syn­

punkter som mottas skall föreläggas

rådet för bedömning.

(c)   Rådet kan fastställa eller upp­

häva kommissionens beslul. Med­

delande om rådets beslul skall över­

lämnas till samtliga stater och andra

organ som är eller är berättigade att

bli paner i denna konvention samt till

kommissionen och styrelsen.

8. (a) Wiihout prejudice lo the generality of the provisions contai­ned in paragraph 1 of this artide and the provisions of the 1961 Convention, the 1961 Convention as amended and the 1971 Convention, the Parties shall take the measures they deem appropriaie to monitor the manufacture and distribution of subsiances in Table I and Table 

II 

which are carried oul within their terriiory,

(b) To this end, the Panies may:

8. (a) Utan alt inkräkta på den generella giltigheten av bestämmel­sema i punkt 1 i denna artikel eller bestämmelsema i 1961 års konven­tion, 1961 års konvention med ändringar och 1971 ärs konvention skall parlerna vidta de åtgärder de anser lämpliga för alt övervaka sådan tillverkning och distribution av i förteckning 1 och förteckning 

II 

an­givna ämnen som förekommer inom deras territorium.

(b) För della ändamål kan par-tema

89

(i) Conttol all persons and enter-prises engaged in the manufacture and distribution of such subsiances;

(ii) Control under licence the establishmeni and premises in which such manufacture or distribution may take place;

(iii) Require that licensees obtain a permil for conducting the aforesaid operations;

(iv) Prevent the accumulaiion of such subsiances in the possession of manufactures and distributörs, in excess of the quaniiiies required for the nomial conducl of business and the prevailing märket condiiions.

9. Each Party shall, with respect to subsiances in Table I and Table II, lake the following mea­ sures:

(a) Eslablish and maintain a sys­tem lo monitor inlemational trade in subsiances in Table I and Table 

II

in order to faciiilate the idendficaiion of suspicious transactions. Such monitoring systems shall be applied in close co-operation with manufac­tures, importers, exponers, whole-salers and retailers, who shall in­form the competent auihorities of suspicious orders and transactions.

(b)

ftovide for the seizure of any substance in Table I or Table II if Ihere is sufficieni evidence that il is for use in the illicit manufacture of a narcotic drug or psychotropic sub­stance.

(c)

Notify, as soon as possible, the competent auihorities and ser­vices of the Parties concerned if ihere is reason to believe that the im­port, export or ttansil of a substance in Table I or Table 

II 

is destined for the illicit manufacture of narcotic drugs or psychotropic subsiances, including in particular infonnation aboui the means of payment and any other essential elements which led to that belief

(i) övervaka alla enskilda perso­ner och förelag som ägnar sig ät till­verkning och distribution av sådana ämnen;

(ii) övervaka genom särskilda tillstånd de anläggningar och lokaler där sädan tillverkning och distribu­tion kan äga mm;

(iii) fordra atl de som har tillstånd atl bedriva nämnda verksamhet skaf­far sig särskilda lillsiåndsbevis för dena;

(iv) förhindra all det hos tillver­kare och distributörer lagras stöne mängder av sådana ämnen än vad som med hänsyn till marknadsläget behövs för den normala driften.

9. Varje part skall i fråga om äm­nen upptagna i förteckning I och förteckning 

II, 

vidta följande ålgär­der:

(a)      Införa och uppräithälla elt

system för övervakning av den in­

ternationella handeln med ämnen

angivna i föneckning I och föneck­

ning 

II 

för att underlätta spårandel

av misstänkta transaktioner. Sådana

öven-akningssystem skall tillämpas i

nära samarbete med tillverkare, im­

portörer, exportörer, grossister och

detaljister, vilka skall undenätta de

behöriga myndigheterna om miss­

tänkta beställningar och transak­

tioner.

(b)

Vidla åtgärder för atl beslagta ämnen angivna i föneckning I eller 

II, 

om del finns tillräckliga bevis för att sädana ämnen är avsedda att användas vid olaglig framställning av ett narkotikum eller psykottopl ämne;

(c)

undenätta behöriga myndig­heter hos berörda parter så snart som möjligt om del finns anledning atl misstänka alt imponen, exporten el­ler ttansileringen av elt ämne angivet i förteckning I eller förteckning 

II 

är avsett för olaglig framställning av narkotika eller psykoiropa ämnen och därvid rapportera särskill om betalningssättet och andra väsentiiga omständigheter som föranlett miss­tankar.

Prop. 1990/91:127 Bilaga 1

90

(d)    Require that imports and ex­

ports be properly labelled and do-

cumented. Commercial documents

such as invoices, cargo manifests,

cusioms, ttansport and other ship-

ping documents shall include the

names, as stated in Table I or

Table 

II, 

of the subsiances being

imported or exported, the quantiiy

being imported or exponed, and the

name and address of the exporter,

the importer and, when available,

the consignee.

(e)    Ensure that documents refer­

red lo in subparagraph (d) of this pa­

ragraph are mainiained for a period

of not less than iwo years and may

be made available for inspection by

tiie competent auihorities.

10. (a) In addition to the provi­sions of paragraph 9, and upon re­quest 10 the Secretary-General by the inieresled Party, each Party from whose terriiory a substance in Table I is to be exported shall en­sure that, prior to such export, the following information is supphed by ils competent auihorities to the com­petent auihorities of the importing country:

(i) Name and address of the ex­porter and importer and, when avai­lable, the consignee;

(ii) Name of the substance in Table I;

(iii) Quantiiy of the substance to be exponed;

(iv) Expecied poini of entry and expecled date of dispatch;

(v) Any otiier information which is mutually agreed upon by the Parties.

(b) A Party may adopt more slrici or severe measures of control than those provided by this pa­ragraph if, in its opinion, such mea­sures are desirable or necessary.

(d)    fordra att import- och expon-

försändelser förses med vederbörliga

etiketter och dokument. Pä affärs­

handlingar, säsom fakturor, frakt-

manifest, tull-, transport- och andra

skeppningsdokumeni, skall anges

namnen enligt föneckning I eller

förteckning 

II

på de ämnen som im­

poneras eller exponeras samt namn

och adress pä exportören, importö­

ren och, om del är känt, vammoita-

garen.

(e)    Säkerställa att de i punkt (d)

nämnda handlingama förvaras under

en period av minst tvä år och atl de

kan göras tillgängliga för inspektion

av behöriga myndigheter

10. (a) Ulöver bestämmelsema i punkt 9 och efter framställning av den berörda panen till generalsekre­teraren skall en pan frän vars territo­rium ett ämne angivet i föneckning I skall exporteras säkerställa alt dess behöriga myndigheter innan expor­ten äger rum förser de behöriga myndigheterna i importlandet med följande upplysningar:

(i) namn och adress pä exportö­ren, importören och, om del är känl, vammottagaren;

(ii) ämnets benämning enligt för­teckning I;

(iii) mängden av ämnet som skall exporteras;

(iv) planerad plals för gränspas­sering och planerat avsändningsda-mm;

(v) alla andra uppgifter om vilka överenskommelse träffals mellan partema.

(b) En part kan införa striktare eller sttängare kontrollåtgärder än som föreskrivs i denna beslämmelse, om sådana älgärder enligt partens mening är önskvärda eller nödvän­diga.

Prop. 1990/91:127 Bilaga 1

11. Where a Party fumishes in­formation to another Party in accor­dance with paragraphs 9 and 10 of this artide, the Party fumishing such information may  require that  the

11. När en part lämnar en annan part upplysningar enligt punktema 9 och 10 i denna artikel, fär den part som lämnar dessa upplysningar for­dra att den mottagande parten iakttar

91

Party receiving it keep confideniial any trade, business, commercial or professional secret or ttade process.

12.      Each Party shall furnish

annually to the Board, in the form

and manner provided for by it and

on forms made available by it,

information on:

(a)

The amounts seized of sub­siances in Table I and Table 

II 

and, when known, their origin;

(b)

Any substance not induded in Table I or Table 

II

which is identified as having been used in illicit manufacture of narcotic drugs or psychotropic subsiances, and which is deemed by the Party to be sufficientiy significanl to be broughi to the altention of the Board;

(c)

Meihods of diversion and il­licit manufacture.

13.     The Board shall report an­

nually to the Commission on the

implementalion of this anicle and the

Commission shall periodically re­

view the adequacy and propriety of

Table I and Table 

II.

14. The provisions of this anicle shall not apply to pharmaceutical preparaiions, nor to other prepara-lions coniaining subsiances in Table I or Table

II 

that are com-pounded in such a way that such subsiances cannol be easily used or recovered by readily applicable me­ans.

sekretess bettäffande handels-, af­färs- och yrkeshemlighet eller annan hemlighet av kommersiell nalur eller i fråga om tillverkningsprocesser.

12.    Varje pan skall århgen, i den

form och på det säll som slyrelsen

föreskriver och på formulär som sty­

relsen tillhandahåller, lämna styrel­

sen uppgifter om

(a)

de mängder av de i förteck­ning I och förteckning 

II 

angivna ämnena som tagits i beslag och de­ras ursprung om detta är känt;

(b)

varje ämne som inte är angi­vet i förteckning I eller förteckning 

II, 

vars användning vid olaglig framställning av narkotika eller psy­kotropa ämnen har fastställts, om parten anser alt ämnet har sådan be­lydelse att det bör anmälas till slyrel­sen;

(c)

metoder för undanskaffande och olaglig framställning.

13.    Styrelsen skall ärligen lämna

en rapport till kommissionen om hur

bestämmelserna i denna anikel ge­

nomförs, och kommissionen skall

med jämna mellanmm pröva humvi­

da förteckning I och föneckning 

II

är tillräckliga och ändamål.senliga.

14.     Bestämmelserna i denna ar­

tikel skall inte tillämpas på läkemedel

eller andra beredningar som innehål­

ler ämnen angivna i förteckning 1

eller förteckning 

II, 

om de är sam­

mansatta på sådant sätt att ämnena

inte kan användas eller återvinnas på

ett enkelt sätt.

Prop. 1990/91:127 Bilaga 1

Artide 13

MATERIALS AND EQUIPMENT

Artikd 13

MATERIAL OCH UTRUSTNING

The Parties shall lake such mea­sures as they deem appropriaie to prevent trade in and the diversion of materials and equipment for illicit production or manufacmre of narco­tic dmgs and psychottopic subsian­ces and shall co-operate to this end.

Parterna skall vidta de älgärder som de bedömer lämpliga för att förhindra handel med och undan­skaffande av material och uttusining för olaglig framställning av narkotika och psykoiropa ämnen och skall samarbeta för detta ändamål.

92

Artikel 14

MEASURES TO ERADICATE ILLICIT CULTIVATION OF NARCOTIC PLANTS AND TO ELIMINATE ILLICIT DEMAND FOR NARCOTIC DRUGS AND PSYCHOTROPIC SUBSTANCES

1.

Any measures taken pursuant to this Convention by Parties shall not be less stringent than the provi­sions applicable lo the eradication of ilhcii cultivation of planis coniaining narcoiic and psykottopic subsiances and to the elimination of illicit de­mand for narcotic drugs and psychotropic subsiances under the provisions of the 1961 Convention, the 1961 Convention as amended and the 1971 Convention.

2.

Each Party shall take appro­priaie measures to prevent illicit cul­tivation of and lo eradicate plants coniaining narcoiic or psychotropic subsiances, such as opium poppy, coca bush and cannabis plants, cul-livaled illicitiy in its territory. The measures adopled shall respect fun-damenml human rights and shall take due accounl of ttaditional licit uses, where ihere is historic evidence of such use, as well as the proteclion of the environment.

3. (a) The Parties may co-operate 10 increase the effectiveness of era­dication efforts. Such co-operation may, inier alla, include support, when appropriaie, for integrated m-ral development leading to economi-cally viable altemalives lo illicit cul­tivation. Factors such as access to markels, the availability of resources and prevailing socio-economic con-ditions should be taken into accounl before such rural development programmes are implemented. The Parties may agree on any olher app­ropriaie measures of co-operation.

(b) The Parties shall also faciliu-tale the exchange of scientific and lechnical information and the con­ducl of research conceming eradica­tion.

Artikel 14

ÅTGÄRDER FÖR ATT UTROTA OLAGLIG ODLING AV VÄXTER INNEHÅLLANDE NARKOTISKA ÄMNEN OCH FÖR ATT UNDAN­RÖJA OLAGLIG EFTERFRÅGAN PÅ NARKOTIKA OCH PSYKO­TROPA ÄMNEN

1.      De ålgärder som vidtas av

parterna enligt denna konvention

skall inte vara mindre sttingenta än

de bestämmelser avseende bekämp­

ning av olaglig odling av växter in­

nehållande narkotiska och psyko­

ttopa ämnen och undanröjande av

olaglig efterfrågan pä narkotika och

psykotropa ämnen som gäller enligt

1961 års konvention, 1961 ärs kon­

vention med ändringar och 1971 års

konvention.

2.

Varje pait skall vidla lämpliga ålgärder för att förhindra olaglig odling av växter innehållande narko­tiska eller psykotropa ämnen, såsom vallmo, kokabuskar och cannabis­växter, och för att utrota växter av detta slag som odlas olagligt inom dess område. Åtgärdema skall vidias under beaktande av grundläggande mänskliga rättigheter och med ve-derböriig hänsyn säväl till ttaditionell laglig användning, där det finns historiska belägg för sädan använd­ning, som till miljövärdsaspekierna.

3.

(a) Partema kan samarbeta för att öka effektiviteten av uttotningsin-satserna. Sådant samarbete kan om­fatta bla. stöd, där så är lämpligt, lill en integrerad utveckling pä lands­bygden som syftar till ekonomiskt hållbara alternativ till olaglig odling. Innan sådana utvecklingsprogram för landsbygden genomförs, skall hänsyn las lill sädana faktorer som tillgäng till marknader och resurser samt till de rådande socioekono­miska förhållandena. Parterna kan komma överens om andra lämpliga samarbetsätgärder.

(b) Parterna skall även medverka till vetenskapligt och tekniskt utbyte och till forskning om uttolning.

Prop. 1990/91:127 Bilaga 1

93

(c) Whenever they have common frontiers, the Parties shall seek to co-operate in eradication program­mes in their respective areas along those frontiers.

(c) När parier har gemensamma gränser, skall de sträva efter all sam­arbeta om uttolningsprogram i sina respektive gränsområden.

Prop. 1990/91:127 Bilaga 1

4.

The Parties shall adopt appro­priaie measures aimed at eliminating or reducing ilhcii demand for narco­tic dmgs and psychottopic subsian­ces, with a view to reducing human suffering and eliminating financial incentives for illicit ttaffic. These measures may be based, inter alia on the recommendations of the United Nations, spedalized agencies of the United Nations such as the World Health Organization, and otiier competent inlemational org;mi-zalions, and on the Comprehensive Multidisciplinary Outline adopted by the International Conference on Dmg Abuse and Illicit Trafficking, held in 1987, as it pertains to govemmental and non-govemmental agencies and private efforts in the fields of prevention, tteaimeni and rehabilitation. The Parties may enter into bilateral or multilateral agreements or anangemenis aimed at eliminating or reducing illicit de­mand for narcoiic drugs and psychottopic subsiances.

5.

The Parties may also lake ne­cessary measures for early desttuc-tion or for lawful disposal of the narcoiic drugs, psychottopic sub­siances and subsiances in Table I and Table 

II 

which have been seized or confiscated and for the admissi-bilily as evidence of duly certified necessary quaniiiies of such sub­siances.

4. Parterna skall vidta lämpliga åtgärder för att eliminera eller min­ska olaglig efterfrågan pä narkotika och psykotropa ämnen för att där­med minska mänskligt lidande och undanröja de ekonomiska drivkraf­terna till den olagliga hanteringen. Dessa åtgärder kan utgå bl.a. från rekommendationerna frän Förenta nationerna. Förenta nationernas fackorgan sådana som Världshälso­organisationen, och andra behöriga internationella organisationer samt även, i fräga om statliga och icke-statliga organs och enskildas insatser för förebyggande verksamhet, be­handling och rehabilitering, den om­fattande tvärvetenskapliga översikt som antogs av 1987 ärs intematio­nella konferens om narkotikamiss­bruk och olaglig hantering av narko­tika. Parterna kan ingå bilaterala eller multilaterala avtal eller överenskom­melser som syftar till atl eliminera eller minska olaglig efterfrågan på narkotika och psykottopa ämnen.

5. Parterna kan även vidta nöd­vändiga åtgärder för att narkotika, psykotropa ämnen och ämnen an­givna i förteckning I och förteck­ning 

II 

som har tagits i beslag eller förverkats skall förstöras i ell tidigt skede eller komma till laglig an­vändning och för att erforderliga mängder av sädana ämnen, veder-böriigen bestyrkta, skall lillålas som bevisning.

Artide 15

COMMERCIAL CARRIERS

1. The Parties shall lake appro­priaie measures to ensure that means of ttansport operated by commercial carriers are not used in the cominis-

Artikd 15

YRKESMÄSSIGA FRAKTFÖRARE

1. Parterna skall vidla lämpliga åtgärder för atl säkerställa att ttans-portmedel som används av yrkes­mässiga fraktförare inle utnyttjas vid

94

sion of offences established in ac­cordance with artide 3, para­graph 1; such measures may include special arrangemenls with commer­cial carriers.

brott som anges i anikel 3, punkl 1. Sädana ålgärder kan innefatta sär­skilda överenskommelser med yr­kesmässiga fraktförare.

Prop. 1990/91:127 Bilaga 1

2.     Each Party shall require com­

mercial carriers to lake reasonable

precautions lo prevent the use of

their means of transport for the

commission of offences eslablished

in accordance with artide 3, pa­

ragraph 1. Such precautions may

include:

(a)      If the principal place of

business of a commercial carrier is

within the territory of the Party:

(i) Training of personnel to identify suspicious consignments or persons;

(ii) Promotion of integrity of personnel;

(b)      If a commercial carrier is

operating within the territory of ihe

Party:

(i) Submission of cargo mani­fests in advance, whenever possible;

(ii) Use of lampcr-resistani, individually verifiable seals on con­tainers;

(iii) Reporting to the appropriaie auihorities al the earliesl opportunity all suspicious circumstances that may be relaied to tiie commission of offences established in accordance with artide 3, paragraph 1.

3.     Each Party shall seek to en­

sure that commercial carriers and the

appropriaie auihorities al poinis of

entry and exil and olher cusioms

conttol areas co-operate, with a view

lo preventing unauthorized access to

means of transport and cargo and to

implemenling appropriaie security

measures.

2. Varje part skall fordra atl yr­kesmässiga fraktförare vidtar skäliga säkerhetsanordningar för alt förhin­dra att deras ttansportmedel används vid broll enligt artikel 3, punkt 1. Sådana säkerhetsanordningar kan omfatta

(a)    om en yrkesmässig fraktföra­

res huvudsakliga verksamhet bedrivs

inom partens territorium,

(i) utbildning av personal i alt identifiera misstänkta försändelser eller personer;

(ii) åtgärder för att stärka perso­nalens integritet;

(b)     om en yrkesmässig fraktfö­

rare är verksam inom partens territo­

rium,

(i) inlämnande av frakimanifest i förväg, där sä är möjligl;

(ii) användning av manipula-tionssäkra, individuellt kontroller­bara containerförseglingar;

(iii) anmälan utan dröjsmål till behöriga myndigheter av alla miss­tänkta omständigheter som kan ha samband med brott enligt artikel 3, punkt 1.

3. Varje part skall sträva efter atl yrkesmässiga fraktförare och behö­riga myndigheter samarbetar vid gränsövergångar och inom andra lullkontrollomräden för atl förhindra all obehöriga får tillträde till ttans­portmedel och last och för alt ge­nomföra lämpliga säkerheisäigärder.

Artide 16

Artikel 16

COMMERCIAL   DOCUMENTS AND LABELLING OF EXPORTS

1. Each Party shall require that lawful exports of narcotic drags and psychottopic subsiances be properly

AFFÄRSHANDLINGAR    OCH ETIKETTER PÅ EXPORTGODS

1. Varje part skall fordra att lag­liga exporlförsändelser av narkotika och psykottopa ämnen skall vara

95

documenled. In addition to the re­quiremenis for documentation under artide 31 of the 1961 Convention, anicle 31 of the 1961 Convention as amended and artide 12 of the 1971 Convention, commercial documents such as invoices, cargo manifests, cusioms, ttansport and other ship-ping documents shall include the names of the narcoiic drugs and psychotropic subsiances being ex­ported as set oul in the respective Schedules of the 1961 Convention, the 1961 Convention as amended and Ihe 1971 Convention, the quanlity being exported, and the name and address of the exporter, the importer and, when available, tiie consignee.

vederbörligen dokumenterade. Ut­över dokumentationskraven enligt artikel 31 i 1961 års konvention, artikel 31 1961 ärs konvention med ändringar och artikel 12 i 1971 års konvention skall i affärshandlingar säsom fakturor, frakimanifest, tull-, ttansport- och andra skeppningsdo­kumeni, anges benämningarna enligt respektive förteckningar i 1961 års konvention, 1961 ärs konvention med ändringar och 1971 års kon­vention på den narkotika och de psykottopa ämnen som exporteras, den exporterade mängden saml namn och adress på exportören, importö­ren och, om det är känl, vammotta­garen.

Prop. 1990/91:127 Bilaga 1

2. Each Party shall require that consignments of narcotic dmgs and psychotropic subsiances being ex­ported be not mislabelled.

2. Varje part skall fordra att ex­portförsändelser med narkotika och psykotropa ämnen inte äsätis oriktig märkning.

Artide 17

ILLICrr TRAFFIC BY SEA

Artikd 17

OLAGLIG HANTERING TILL HAVS

1. The Parties shall co-operate to the fullest exient possible to supp­ress illicit ttaffic by sea, in confor­mity with the inlemational law of ihe sea.

1. Parterna skall samarbeta i största möjliga utsträckning för att bekämpa den olagliga hanteringen lill havs pä ett sätt som står i överens­stämmelse med den intemationella havsrätten.

2. A Party which has rea.sonable grounds to suspect that a vessel flying its flag or not displaying a flag or marks of registty is engaged in illicit ttaffic may request the assis­iance of other Parties in suppressing ils use for that purpose. The Parties so requesied shall render such assis­iance within the means available to them.

2. En part som har skälig anled­ning atl misstänka atl ett fanyg, som för dess flagga eller som inte visar nägon flagga eller registteringsmär-ken utnyttjas för olaglig hanlering, kan begära hjälp frän andra paner for atl hindra atl fartyget används för sådanl ändamål. Parter som mottar en sädan framställning skall lämna del begärda biståndet så långt del är möjligt.

3. A Party which has reasonable grounds to suspect that a vessel exercising freedom of navigation in accordance with internaiional law and flying the flag or displaying marks of regislry of another Party is engaged in illicit ttaffic may so

3. En part som har skälig anled­ning att misstänka att ett fartyg som utövar sin rätt till fri sjöfart enligt internationell rätt och som för en an­nan parts flagga eller visar en annan parts registreringsmärken utnyttjas för olaglig hantering  kan anmäla

96

notify the flag State, request confirmaiion of regislry and, if con­firmed, request authorization form the flag State to take appropriaie measures in regard to that vessel.

4.      In accordance with pa­

ragraph 3 or in accordance with

tteaties in force between them or in

accordance with any agreement or

arrangement olherwise reached

between those Parties, the flag Sune

may authorize the requesting State

to, inter alia:

(a)

Board the vessel;

(b)

Search the vessel;

(c)

If evidence of involvement in ilhcii ttaffic is found, lake appropri­aie action with respect lo the vessel, persons and cargo on board.

5.      Where action is laken pur­

suant to this artide, the Parties

concerned shall take due account of

the need not to endanger the safety

of life at sea, the security of the

vessel and the cargo or to prejudice

the commercial and legal interests of

the flag State or any other interested

State.

della till flaggstaten, begära bekräf­telse på registreringen och, om be­kräftelse ges, begära lillslånd från flaggstaten att vidta lämpliga åtgärder bettäffande fartyget.

4. I överensstämmelse med punkl 3 eller gällande traktater mel­lan partema eller avtal eller överens­kommelser i övrigl som ttäffats av partema kan flaggstaten ge den an­sökande staten tillstånd att bl.a

(a)

börda fartyget;

(b)

genomsöka fartyget;

(c)

om bevis pä inblandning i olaglig hantering påträffas, vidla lämpliga åtgärder beträffande farty­get, personerna och lasten ombord.

5. När åtgärder vidias enligt denna artikel, skall berörda parter la vederböriig hänsyn lill kravel att inte säkerheten för människoliv till sjöss eller fartygets och lastens säkerhet äventyras och att inie inkräkta pä flaggsiaiens eller annan berörd stats affärsintressen eller rättsliga inu-es-sen.

Prop. 1990/91:127 Bilaga 1

6.    The flag State may, consisteni

with its obligations in paragraph 1

of this artide, subject its authoriza­

tion lo condiiions lo be mutually

agreed between it and the requesting

Party, including condiiions relaling

lo responsibilily.

7.       For the purposes of para­

graphs 3 and 4 of this anicle, a

Party shall respond expediliously to

a request from another Party to

deiermine wheiher a vessel that is

flying its flag is entitled to do so,

and to requests for authorization

made pursuant to paragraph 3. At

the time of becoming a Party to this

Convention, each Party shall desig­

nale an authority or, when neces­

sary, auihorities to receive and

respond lo such requests. Such

designaiion shall be notified ihrough

the Secrelary-General to all other

Parties within one monih of the

designation.

6. Flaggstaten fär, i den mån del är förenligt med dess skyldigheter enligt punkl 1 i denna artikel, före­na sitt lillständ med villkor som skall avtalas mellan parterna, däri in­begripet villkor rörande ansvar.

7. För att uppfylla syftet med bestämmelserna i punktema 3 och 4 i denna artikel skall en part ulan dröjsmål besvara en framställning från en annan part humvida ett fartyg som för dess flagg är berättigat där­till samt framställningar om tillstånd enligt punkt 3. Samtidigl som en part ansluter sig till denna konven­tion skall den ulse ett centralorgan eller, om sä erfordras, flera sädana organ som har att motta och svara på sådana framställningar. Notifikation om behörigt organ skall genom ge­neralsekreteraren tillställas alla andra parter inom en månad efler del att elt sådant organ har utsetts.

7 Riksdagen 1990/91. 1 saml. Nr 127

97

8.    A Party which has laken any

action in accordance with this artide

shall promptiy inform the flag State

concerned of the resulis of that

action.

9.

The Parties shall consider eniering into bilateral or regional agreements or anangemenis lo cany oul, or lo enhance the effectiveness of, the provisions of this artide.

10.

Action pursuant lo para­graph 4 of this artide shall be carried oul only by warships or mili-lary aircraft, or other ships or air­craft clearly marked and identifiab.le as being on government service and authorized lo that effect.

11.

Any action taken in accor­dance with this artide shall take due accounl of the need not to inierfere with or affeci the rights and obliga­tions and the exercise of jurisdiction of coasial States in accordance with the inlemational law of the sea.

8. En part som har vidtagit nägon åtgärd enligt denna artikel skall ome­delbart undenätta den berörda flagg­staten om resultatet av åtgärden.

9.     Partema skall överväga att

sluta bilaterala eller regionala avtal

eller överenskommelser för att för­

verkliga eller öka verkan av be­

stämmelsema i denna artikel.

10.

Åtgärder enligt punkt 4 i denna artikel skall endasl genom­föras av örlogsfartyg eller mililära luftfartyg eller andra fartyg eller luft­fartyg, som bär lydliga märken som visar all de är i statens tjänst och ve-derböriigen bemyndigade.

11.

Åtgärder enligt denna artikel skall vidtas med beaktande av kravel att inte inkräkta på eller påverka kuststaters rättigheter och skyldighe­ter eller utövning av domsrätt enligt den intemationella havsrätten.

Prop. 1990/91:127 Bilaga 1

Artide 18

FREE TRADE ZONES AND FREE PORTS

1. The Parties shall apply measu­res to suppress illicit traffic in nar­cotic dmgs, psychottopic subsiances and subsiances in Table 1 och Table 

II 

in free ttade zones and in free ports that are no less stringent than those applied in olher parts of their lerriiories.

2. The Parties shall endeavour:

(a) To monitor the movement of goods and persons in free trade zones and free ports, and, to that end, shall empower the competent auihorities to search cargoes and in-coming and outgoing vessels, including pleasure craft and fishing vessels, as well as aircraft and vehicles and, when appropriaie, to search crew members, passengers and their baggage;

Artikd 18

FRIZONER OCH FRIHAMNAR

1. Panema skall bekämpa olaghg hantering av narkotika, psykottopa ämnen och ämnen angivna i för­teckning I och förteckning 

II 

i fri­zoner och frihamnar genom ålgärder som inle är mindre stringenta än de åtgärder som de vidtar i andra delar av sina territorier.

2. Panema skall sttäva efier att

(a) övervaka gods och personer i frizoner och frihamnar och för detta ändamål bemyndiga behöriga myn­digheter a» visitera laster och in- och utgående fartyg, däri inbegripet fri­tidsbålar och fiskefartyg, luftfartyg och fordon saml, i förekommande fall, besättningsmedlemmar, passa­gerare och deras bagage;

98

(b)

To eslablish and maintain a system to deiect consignments sus­pecied of coniaining narcotic dmgs, psychottopic subsiances and sub­siances in Table I and Table II passing into or oul of free trade zones and free ports;

(c)

To eslablish and maintain surveillance systems in harbour and dock areas and at airports and börder control points in free ttade zones and free ports.

(b)

införa och uppräithälla etl syslem för alt spåra upp försändelser som misstänks innehålla narkotika, psykottopa ämnen eller ämnen upp­tagna i förteckning I och förteckning 

II 

och som förs in i eller ut ur fri­zoner och frihamnar.

(c)

införa och upprällhålla över­vakningssystem i hamn- och varvs­områden, vid flygplatser och gräns-konttoller i frizoner och frihamnar.

Prop. 1990/91:127 Bilaga 1

Artide 19

Ariikd 19

THE USE OF THE MAILS

ANVÄNDNING AV POSTFÖR­BINDELSER

1.

In conformity with their obli­gations under the Conventions of the Universal Postal Union, and in ac­cordance with the basic principles of their domestic legal syslems, the Parties shall adopt measures to sup­press the use of the mails for illicit traffic and shall co-operate with one another to that end.

2.

The measures refened lo in paragraph 1 of this artide shall include, in particular:

(a)    Co-ordinated action for the

prevention and repression of the use

of the mails for illicit ttaffic;

(b)

Introduction and maintenance by authorized law enforcement per­sonnel of invesiigative and conttol techniques designed to deieci illicit consignments of narcotic drugs, psychotropic subsiances and sub­siances in Table I and Table

II 

in the mails;

(c)

Legislative measures to en­able the use of appropriaie means to secure evidence required for judicial proceedings.

1.    I överensstämmelse med sina

skyldigheter enligt världspostkon-

veniionen och i enlighel med de

gmndläggande principema i den na­

tionella rättsordningen skall partema

vidla ålgärder för att förhindra an­

vändningen av posiförbindelser för

olaglig hantering och skall samar­

beta med varandra för detta ändamål.

2.     Åtgärderna som åsyftas i

punkl 1 i denna artikel skall omfatta i

första hand

(a)

samordnade älgärder för att förhindra och bekämpa använd­ningen av postförbindelser för olag­hg hantering;

(b)

inttoduktion och upprätthål­lande, med hjälp av behörig brotts-bekämpande personal, av under­söknings- och konttollmeioder som är utformade för att spåra olagliga posiförsändelser med narkotika, psykoiropa ämnen eller ämnen an­givna i föneckning I och förteck­ning 

II;

(c)   lagstiftning för atl möjhggöra

användning av ändamålsenliga me­

toder för atl säkra sädana be\is som

krävs för rättsliga förfaranden.

99

Artide 20

INFORMATION TO BE FURNISHED BY THE PARTIES

1. The Parties shall furnish, through the Secretary-General, in­formation to the Commission on the working of this Convention in their territories and, in particular:

(a)

The text of laws and regula­iions promulgaied in order to give effect to the Convention;

(b)

Particulars of cases of illicit ttaffic within their jurisdiction which they consider important because of new ttends disdosed, the quantities involved, the sources from which the subsiances are obtained, or the meihods employed by persons so engaged.

2. The Parties shall fumish such information in such a manner and by such dales as the Commission may request.

Artikel 20

UPPLYSNINGAR SOM SKALL LÄMNAS AV PARTERNA

1.     Partema skall genom general­

sekreteraren lämna upplysningar till

kommissionen i fräga om tillämp­

ningen av konventionen inom deras

territorier och i synnerhet om:

(a)

texterna i de lagar och andra författningar som antagits för att sätta konventionen i kraft;

(b)

uppgifter om sädana enskilda fall rörande olaglig hanlering under deras jurisdiktion som de anser av betydelse pä gmnd av antingen nya utvecklingslinjer som upptäckts eller mängderna som har förekommit, källoma varifrån ämnena kommit el­ler metoderna som använts av de in­blandade personerna.

2.     Parlerna skall lämna angivna

upplysningar på del sätt och vid de

lidpunkter som kommissionen be­

gär.

Prop. 1990/91:127 Bilaga 1

Artide 21

Artikd 21

FUNCTIONS   OF   THE   COM­MISSION

The Commission is authorized to consider all matters pertaining to the aims of this Convention and, in par­ticular

(a)

The Commission shall, on the basis of the information sub­miited by the Parties in accordance with Artide 20, review the opera­tion of this Convention;

(b)

The Commission may make suggestions and general recommen­dations based on the examination of the infomiation received from the Parties;

(c)     The Commission may call the

attention of the Board lo any malters

which may be relevant to the

functions of tiie Board;

(d)      The Commission shall, on

any maner refened lo it by the Board

under artide 22, paragraph 1 (b),

lake such action as it deems appro­

priaie;

KOMMISSIONENS UPPGIFTER

Kommission har befogenhet att undersöka alla frågor som rör syf­tena med denna konvention och i synnerhet

(a)       skall kommissionen, på

grund av upplysningarna som läm­

nas av parlerna enligt artikel 20,

granska tillämpningen av denna kon­

vention,

(b)

kan kommissionen framlägga förslag och allmänna rekommenda-4oner gmndade pä en granskning av de upplysningar som lämnats av partema;

(c)

kan kommissionen fasta sty­relsens uppmärksamhet pä frågor som kan vara av betydelse för styrel­sens uppgifter,

(d)     skall kommissionen, bettäf­

fande ärenden som hänskjutits till

den av slyrelsen enligi punkt 1 (b) i

artikel 22, vidta sådana åtgärder

som den anser lämpliga;

100

(e)      The Commission may, in

conformity with the procedures laid

down in anicle 12, amend Table I

and Table fl;

(f)      The Commission may draw

the attention of non-Parties lo deci­

sions and recommendations which it

adopis under this Convention, with

a view to their considering taking

action in accordance therewitii.

(e)     kan kommissionen i över­

ensstämmelse med de förfaranden

som föreskrivs i artikel 12 vidta

ändringar i förteckning I och för­

teckning 

II;

(f)     kan kommissionen fästa icke­

parters uppmärksamhet pä de beslut

och rekommendationer som kom­

missionen fattar enligt denna kon­

vention för att de skall kunna över­

väga att vidta motsvarande åtgärder.

Prop. 1990/91:127 Bilaga 1

Artide 22

FUNTIONS OF THE BOARD

1. Wiihout prejudice lo the func­tions of the Commission under ar­tide 21, and wiihout prejudice to the functions of the Board and the Commission under the 1961 Convention, the 1961 Convention as amended and the 1971 Convention;

(a)

If, on the basis of its exami­nation of information available to it, to the Secretary-General or lo the Commission, or of information communicated by United Nations organs, the Board has reason to be­lieve that ihe aims of this Convention in matters relaied to its competence are not being mel, the Board may invite a Party or Parties to fumish any relevant information;

(b)

With respect to artides 12, Band 16;

(i) After taking action under sub­paragraph (a) of this artide, the Board, ii" satisfied that il is necessary to do so, may call upon the Party concerned to adopt such remedial measures as shall seem under the circumstances to be necessary for the execution of the provisions of artides 12, 13 and 16;

(ii) Prior to taking action under (iii) below, the Board shall tteai as confidential ils Communications with the Party concemed under the pre-ceding subparagraphs;

(iii) If the Board finds that the Party concemed has not laken re­medial measures which it has been called upon lo take under this subpa­ragraph, it may call the attention of tiie Parttes, tiie Council and the

Artikel 22

STYRELSENS UPPGIFTER

1. Ulan all inkräkta pä kommis­sionens uppgifter enligt artikel 21 eller pä styrelsens och kommissio­nens uppgifter enligt 1961 års kon­vention, 1961 ärs konvention med ändringar och 1971 års konvention;

(a)    om styrelsen pä gmnd av den

information som denna, general­

sekreteraren eller kommissionen har

tillgäng till eller på grund av upplys­

ningar som den mottagit frän Förenta

nationernas organ, har anledning

anla att konventionens syften i frågor

som faller under styrelsens behörig­

het inte uppfylls, kan styrelsen an­

moda en eller flera parter att lämna

vederbörliga upplysningar,

(b)     vad avser artiklarna 12, 13

och 16;

(i) efter all ha vidtagit åtgärder i enlighel med (a) i denna artikel kan slyrelsen, om den anser della vara nödvändigl, anmoda den berörda parten att vidla sädana åtgärder till rällelse som efter omständighetema bedöms nödvändiga för atl uppfylla beslämmelserna i artiklama 12, 13 och 16;

(ii) innan den vidtar åtgärder en­ligt (iii) nedan, skall styrelsen be­handla sina meddelanden lill den be­rörda parten enligt föregäende stycken som konfidentiella;

(iii) om styrelsen finner all den berörda parten inte har vidtagit så­dana ålgärder till rättelse som den har anmodats till enligt (i), kan slyrelsen fästa parternas, rådets och kommis­sionens uppmärksamhet på frågan.

8 Riksdagen 1990/91. I sartil. Nr 127

101

Commission to the matter. Any re­port published by the Board under this subparagraph shall also contain the views of the Party concemed if the lalter so requests.

2.

Any Party shall be invited to be represented al a meeting of the Board at which a question of direct interest lo il is to be considercd un­der this artide.

3.

If in any case a decision of the Board which is adopted under this artide is not unanimous, the views of the minority shall be siated.

4.

Decisions of the Board under this artide shall be laken by a two-thirds majoriiy of the whole number of the Board.

5.

In carrying oul ils functions pursuant to subparagraph 1 (a) of this artide, the Board shall ensure the confidentiality of all information which may come into ils possession.

6.      The Board's responsibilily

under this artide shall not apply to

the implementalion of treaties or

agreements enlered into between

Parties in accordance with the pro­

visions of this Convention.

Om en rappon offentliggörs av sly­relsen enligt detta stycke skall den även innehålla den berörda partens synpunkter, om parten begär del.

2.     Då styrelsen vid sammanttäde

skall behandla en fräga under denna

artikel som direkt berör en viss part,

skall parten inbjudas att låta sig re­

presenteras vid sammanträdel.

3.      Om styrelsens beslut enligt

denna artikel inte är enhälligt, skall

även minoritetens åsikter anges.

4.

Beslut av slyrelsen enligt den­na artikel skall fattas med en majori­tet av tvä ttedjedelar av styrelsens samtliga medlemmar.

5.

Vid fullgörandet av sina upp­gifter enligt 1 (a) i denna artikel skall styrelsen säkerställa alt alla upplys­ningar som kan komma till dess kännedom förblir konfidentiella.

6.      Styrelsens behörighet enligt

denna anikel skall inte omfatta verk­

ställande av fördrag eller avtal som

slutits mellan parlerna enligt be­

stämmelsema i denna konvention.

Prop. 1990/91:127 Bilaga 1

7. The provisions of this artide shall not be applicable to disputes between Parties falling under the provisions of artide 32.

7. Bestämmelsema i denna arti­kel skall inle tillämpas i fräga om tvister mellan parterna som regleras av bestämmelserna i artikel 32.

Artide 23

REPORTS OF THE BOARD

Artikd 23

RAPPORTER FRÅN STYRELSEN

1. TTie Board shall prepare an annual rejrort on its work coniaining an analysis of the information at its disposal and, in appropriaie cases, an account of the explanations, if any, given by or required of Parties, logether with any observations and recommendations which the Board desires  to make. The Board may

1. Styrelsen skall varje är utar­beta en rapport över sin verksamhet med en analys av de upplysningar som den har tillgång till saml, i före­kommande fall, en redovisning av eventuella förklaringar som lämnats eller begärts av partema jämte de synpunkter och rekommendationer som slyrelsen önskar framföra.

102

make such additional reports as it considers necessary. The reports shall be submitted to the Council ihrough the Comrrussion which may make such comments as it sees fit.

2. The reports of ihe Board shall be communicated to the Parties and subsequenily published by the Secretary-General. The Parties shall permit their unrestricied distribution.

Styrelsen kan upprätta de yllerligare rapporter som den finner nödvän­diga. Rapporterna skall genom kom­missionen överlämnas till rådet. Kommissionen kan därvid bifoga de kommentarer som den finner lämp-hga.

2. Styrelsens rapporter skall till­ställas parterna och därefter offent­liggöras av generalsekreteraren. Par­terna skall tillåta deras spridning ulan inskränkning.

Prop. 1990/91:127 Bilaga 1

Artide 24

Artikel 24

APPLICATION OF STRICTER MEASURES THAN THOSE REQUIRED BY THIS CONVEN­TION

TILLÄMPNING AV STRÄNGARE ÅTGÄRDER ÄN SOM FÖRE­SKRIVS 1 DENNA KONVENTION

A Party may adopt more sirici or severe measures than those provided by this Convention if, in ils opinion, such measures are desirable or ne­cessary for the prevention or sup­pression of illicit ttaffic.

En part kan tillämpa striktare eller strängare åtgärder än som föreskrivs i denna konvention, om sådana åt­gärder enligt partens mening är önskvärda eller nödvändiga för all förhindra eller bekämpa den olagliga hanteringen.

Artide 25

Anikel 25

NON-DEROGATION[REDACTED_EFTERNAMN] EARLIER TREATY RIGHTS AND OBLIGATIONS

INGEN INSKRÄNKNING I RÄT­TIGHETER OCH SKYLDIGHE­TER ENLIGT TIDIGARE KON­VENTIONER

The provisions of this Con­vention shall not derogate from any rights enjoyed or obligations under­taken by Parties lo this Convention under the 1961 Convention, the 1961 Convention as amended and the 1971 Convention.

Bestämmelsema i denna konven­tion innebär inte nägon inskränkning i de rättigheter som panema i denna konvention åtnjuter eller i de skyl­digheter som de åtagit sig enligt 1961 års konvention, 1961 års kon­vention med ändringar och 1971 års konvention.

Artide 26 SIGNATURE

Artikel 26 UNDERTECKNANDE

This Convention shall be open for signalure at the United Nations Office al Vienna, from 20 December

Denna konvention skall vara öp­pen för undertecknande pä Förenta nationemas kontor i Wien från den

103

1988 to 28 Februari 1989, and thereafter at the Headquaners of the United Nations at New York, until 20 December 1989, by:

(a)    All States;

(b)

Namibia, represented by the United Nations Council for Nami­bia;

(c)

Regional economic integra­tion organizations which have com­petence Ul respect of the negotiation, condusion and application of inter­naiional agreements in matters covered by this Convention, references under the Convention to Parties, States or national services being applicable to these organi­zations within the limils of their competence.

20 december 1988 till och med den 28 februari 1989 och därefter vid Förenta nationernas högkvarter i New York lill och med den 20 december 1989 av

(a)    alla stater,

(b)

Namibia, representerat av Förenta nationernas råd for Namibia;

(c)

de regionala organisationer för ekonomisk integration som är behöriga att förhandla om, ingå och tillämpa internationella avtal i de frå­gor som berörs av denna konven­tion. Hänvisningar i konventionen till parter, stater eller nationella organ skall även gälla dessa organisationer inom ramen för deras behörighet.

Prop. 1990/91:127 Bilaga 1

Artide 27

Artikd 27

RATIFICATION, ACCEPTANCE, APPROVAL OR ACT OF FOR-MAL CONFIRMATION

RATIFIKATION, GODTAGANDE, GODKÄNNANDE ELLER FOR­MELL BEKRÄFTELSE

1.

This Convention is subjecl to ratification, acceptance or approval by States and by Namibia, repre­sented by the United Nations Council for Namibia, and to acts of formål confirmaiion by regional economic integration organizations referred lo in artide 26, subpa­ragraph (c). The insttuments of rati­fication, acceptance or approval and those relaling to acts of formål con­firmaiion shall be deposited with the Secrelary-General.

2.

In their instmmenls of formål confmnation, regional economic in­tegration organizations shall dedare the exient of their competence with respect to the matters govemed by this Convention. These organiza­tions shall also inform the Secretary-General of any modification in the extenl of their competence with respect lo the matters govemed by tiie Convention.

1.

Denna konvention skall kunna ratificeras, godtas eller godkännas av staterna och Namibia, representerat av Förenta nationeras räd för Namibia, och bekräftas genom instrument rörande formell bekräf­telse av de regionala organisationer för ekonomisk integration som avses i artikel 26 (c). Ratifikations-, godtagande- och godkännandeinscm-menten och instrumenten rörande formell bekräftelse skall deponeras hos generalsekreteraren.

2.

1 sina instrument rörande for­mell bekräftelse skall regionala organisationer för ekonomisk in­tegration ange omfattningen av sin behörighet i de frågor som berörs av denna konvention. Dessa organisa­tioner skall även undenätta general­sekreteraren om ändringar i omfatt­ningen av sin behörighet i de frågor som berörs av denna konvention.

104

Artide 28 ACCESSION

Artikd 28 ANSLUTNING

Prop. 1990/91:127 Bilaga 1

1.

This Convention shall remain open for accession by any State, by Namibia, represented by the United Nations Council for Namibia, and by regional economic integration or­ganizations refened to in artide 26, subparagraph (c). Accession shall be effected by the deposit of an instm­ment of accession with the Secre­tary-General.

2.

In thett instmmenls of acces­sion, regional economic integration organizations shall dedare tiie extenl of their competence with respect to the matters govemed by this Convention. These organizations shall also inform the Secrelary-General of any modification in the extenl of their competence with respect to the matters govemed by the Convention.

1. Denna konvention skall vara öppen för anslutning av alla stater, av Namibia, represenieral av Förenta nationemas råd för Namibia, och av de regionala organisationer för eko­nomisk integration som avses i artikel 26 (c). Anslutning skall ske genom atl elt anslutningsinstmment deponeras hos generalsekreteraren.

2. I sina anslutningsinstmment skall regionala organisationer för ekonomisk integration ange omfatt­ningen av sin behörighet i de frågor som berörs av denna konvention. Dessa organisationer skall även undenätta generalsekreteraren om ändringar i omfattningen av sin behörighet i de frågor som berörs av denna konvention.

Artide 29

ENTRY INTO FORCE

1.    This Convention shall enter

into force on the ninelieth day afier

the date of the deposit with the

Secretary-General of the twentielh

instrument of ratification, accep­

tance, approval or accession by

States or by Namibia, represented

by the Council for Namibia.

2.   For each State or for Namibia,

represented by the Council for

Namibia, ralifying, accepting, app-

roving or acceding to this

Convention after the deposit of the

twentielh instmment of ratification,

acceptance, approval or accession,

the Convention shall enter into force

on the ninelieth day after the date of

the deposit of its instmment of ratifi­

cation, acceptance, approval or

accession.

Artikd 29 KRAFTTRÄDANDE

1.    Denna konvention skall ttäda i

kraft nittionde dagen efler del att del

ljugonde ratifikations-, godtagande-,

godkännande- eller anslutningsin-

sttumentei har deponerats hos gene­

ralsekreteraren av staiema eller av

Namibia, representerat av Förenta

nationemas räd för Namibia.

2.     Ifräga om varje stat eller

Namibia, representerat av Förenia

nationernas råd för Namibia, som

ratificerar, godtar, godkänner eller

ansluler sig till denna konvention

efter deposition av det ljugonde rati­

fikations-, godtagande-, godkän­

nande- eller ansluttiingsinsttumeniet,

skall denna konvention ttäda i kraft

nittionde dagen efier deposition av

dess ratifikations-, godtagande-,

godkännande- eller anslutningsin­

stmment.

105

3. For each regional economic integration organization refened to in artide 26, subparagraph (c) depositing an instmment relaling lo an act of formål confirmaiion or an instmment of accession, this Con­vention shall enter into force on the ninelieth day after such deposit, or al the date the Convention eniers into force pursuant to paragraph 1 of this artide, whichever is låter.

3. För varje regional organisation för ekonomisk integration som avses i artikel 26 (c), som deponerar etl instrument rörande formell bekräf­telse eller ett anslutningsinstmment, skall denna konvention träda i kraft nittionde dagen efter denna deposi­tion eller den dag dä denna konven­tion träder i krafl enligt punkl 1 i denna anikel, beroende pä vilken dag som är den senaste.

Prop. 1990/91:127 

Bilaga 1

Artide 30

Artikd 30

DENUNCIATION

UPPSÄGNING

1.

A Party may denounce this Convention at any time by a written notification addressed to the Secre­tary-General.

2.

Such denunciation shall ttike effeci for the Party concerned one year after the date of receipt of the notification by the Secretary-Gene­ral.

1.

En part kan när som helst säga upp denna konvention genom en skriftlig notifikation till generalsekre­teraren.

2.

Uppsägningen skall för den berörda partens del ttäda i kraft ett år efter den dag dä generalsekreteraren mottog notifikationen.

Artide 31 AMENDMENTS

Artikel 31 ÄNDRINGAR

1.

Any Party may propose an amendmenl to ihis Convention. The text of any such amendmenl and the reasons therefor shall be communi­cated by the Party to the Secretary-General, who shall communicate it to the other Parties and shall ask them wheiher they accept tiie propo-sed amendmenl. If a proposed amendmenl so circulated has not been rejecled by any Party within iwenty-four monlhs after il has been drculaied, it shall be deemed to have been accepled and shall enter into force in respect of a Party ninety days after that Party has deposited with the Secreiary-General an in-sttumenl expressing ils conseni to be bound by that amendmenl.

2.

If a proposed amendmenl has been rejecled by any Party, the Secretary-General shall consult with

1. Varje part kan föreslå än­dringar i denna konvention. Texten lill och skälen för en sådan ändring skall av parten ställas till general­sekreteraren, som skall översända förslaget till övriga paner och fråga dem om de godkänner den före­slagna ändringen. Om en föreslagen ändring som sålunda utsänts inle bli­vit avvisad av nägon part inom ljugofyra månader efler del den ut­sänts, anses den ha blivit godkänd och ttäder i kraft för varje part nittio dagar efter det att parten hos gene­ralsekreteraren deponerat ett doku­ment som ger uttryck för partens samlycke till atl vara bunden av ändringen.

2. Om en föreslagen ändring blivit avvisad av någon part, skall generalsekreteraren   samräda  med

106

the Parties and, if a majoriiy so requests, he shall bring the matter, logether with any comments made by the Parties, before the council which may decide to call a conference in accordance with Artide 62, paragraph 4, of the Charter of the United Nations. Any amendmenl resulting from such a Conference shall be embodied in a Prolocol of Amendmenl. Consent to be bound by such a Protocol shall be required to be expressed specifically to tiie Secretary-General.

panema, och om en majoritet av dem sä önskar, skall han till rådet hän­skjuia frågan jämte eventuella ylttan­den från parterna. Rådet kan beslula alt kalla till en konferens enligt artikel 62, punkt 4, i Förenta natio­nernas stadga. Varje ändring som beslutas av en sådan konferens skall införas i ell ändringsprotokoll. Sam­lycke lill att låta sig bindas av etl sädant protokoll skall anmälas särskilt till generalsekreteraren.

Prop. 1990/91:127 Bilaga 1

Artide 32

SETTLEMENT OF DISPUTES

Ariikd 32

LÖSNING AV TVISTER

1.

If ihere should arise between iwo or more Parties a dispute relating to the interpretation or application of this Convention, the Parties shall consult togelher with a view to the settlement of the dispute by negotiation, enquiry, mediation, conciliaiion, arbittation, recourse to regional bodies, judicial process or other peaceful means of their own choice.

2.

Any such dispute which can­nol be seltled in the manner prescri-bed in paragraph 1 of this artide shall be refened, at the request of any one of the States Parties to the dispute, to the Inlemational Court of Justice for decision.

3.

If a regional economic inte­gration organization refened to in artide 26, subparagraph (c) is a Party to a dispute which cannol be settled in the manner prescribed in paragraph 1 of this artide, it may, ihrough a State Member of the United Nations, request the Council to request an advisory opinion of the International Court of Justice in accordance with artide 65 of the Staiute of the Court, which opinion shall be regarded as decisive.

4.

Each State, at the time of signature or ratification, acceptance

1. Om det mellan två eller flera parter uppstår tvist beträffande tolk­ningen eller lillämpningen av denna konvention, skall panerna samråda sinsemellan för att söka lösa tvisten genom underhandlingar, uttedning, medling, förlikning, skiljedom, an­litande av regionala organ, pä rättslig väg eller genom andra fredliga medel efter deras eget val

2. En sädan tvist som inle kan lösas på det sätt som anges i punkl 1 i denna artikel skall, om någon av parterna i tvisten begär det, överläm­nas till Internationella domslolen för avgörande.

3. Om en sädan regional organi­sation för ekonomisk integration som avses i artikel 26 (c) är part i en tvist som inte kan lösas på del säll som anges i punkl 1 i denna artikel, får den genom en medlemsstat i Förenta nationerna anmoda rådet att begära ell rådgivande utlåtande från Internationella domstolen enligt ar­tikd 65 i domstolens sladga. Delta utlåtande skall anses vara avgörande.

4.   Samtidigt med ratifikation, godtagande eller godkännande av

107

or approval of this Convention or accession ihereto, or each regional economic integration organization, al the time of signature or deposit of an act of formål confirmaiion or acces­sion, may dedare that it does not consider itself bound by para­graphs 2 and 3 of this artide. The other Parties shall not be bound by paragraphs 2 and 3 with respect to any Party having made such a decla-ration.

5. Any Party having made a declaration in accordance with pa­ragraph 4 of this artide may al any time withdraw the declaration by notification to the Secretary-General.

eller anslutning lill denna konvention kan varje stal eller varje regional or­ganisation för ekonomisk integra­tion, samlidigt med dess underteck­nande eller deposition av ett instm­ment rörande formell bekräftelse el­ler anslutning, förklara att den inle anser sig bunden av punktema 2 och 3 i denna artikel. Övriga parter skall inte vara bundna av punktema 2 och 3 i förhållande till en part som avgivit en sådan förklaring.

5. En part som avgivit en förkla­ring enligt punkt 4 i denna artikel kan när som helst dra tillbaka denna förklaring genom notifikation till ge* neralsekreteraren.

Prop. 1990/91:127 Bilaga 1

Artide 33 AUTHENTIC TEXTS

Artikel 33 AUTENTISKA TEXTER

The Arabic, Chinese, English, French, Russian and Spanish texts of this Convention are equally au-thentic.

De arabiska, kinesiska, engelska, franska, ryska och spanska versio-nema av denna konvention är lika giltiga.

Artide 34 DEPOSITARY

Artikel 34 DEPOSrrARIE

The Secretary-General shall be the depositary of this Convention.

IN WITNESS WHEREOF the undersigned, being duly aulhori:zed therelo, have signed this Con­vention.

Depositarie för denna konvention skall vara generalsekreteraren.

TILL BEKRÄFTELSE HÄRPÅ har undertecknade, därtill vederbör­ligen befullmäktigade, undertecknat denna konvention.

DONE AT VIENNA, in one ori­ginal, this twentielh day of Decem­ber one thousand nine hundred iuid eighty-eighL

UPPRÄTTAD i Wien i ett orginal den 20 december 1988.

108

ANNEX

BILAGA

Table I

Förteckning I

Ephedrine

Efedrin

Ergometrine

Ergomettin

Ergolamine

Ergolamin

Lysergic acid

Lysergsyra

1 -phenyl-2-propanone

1 -fenyl-2-propanon

Pseudoephedrinc

Pseudoefedrin

Prop. 1990/91:127 Bilaga 1

The salts of the subsiances listed in this Table whenever the existence of such salts is possible.

Salter av ämnena angivna i denna förteckning när sådana salter kan fö­rekomma.

Table //

Acetic anhydride Acetone Anthranilic acid Ethyl ether Phenylacetic add Piperidine

The salts of the subsiances listed in this Table whenever the existence of such salts is possible.

Förteckning

II

Äitiksyraanhydrid

Aceton

Antranilsyra

Eiyleier

Fenylältiksyra

Piperidin

Salter av ämnena angivna i denna förteckning när sädana salter kan fö­rekomma.

9 Riksdagen 1990/91. I saml. Nr 127

109

Förslaget i promemorian Ds 1988:27

1 Förslag till

Lag om ändring i brottsbalken

Prop. 1990/91:127 Bilaaa 2

Härigenom föreskrivs atl 9 kap. 6 och 7 §§ brottsbalken skall ha följande lydelse.

Nuvarande Melse

Föreslagen lydelse

9 kap. 6 §1

Den som köper något, sotn är frånhänt antian genom brott, eller tillgodogör sig det eller eljest dänned tager befattning ägnad an försvåra dess återställande, dömes för häleri tid fängelse i högst t\'å år eller, om gärningen är ringa, till böler eller fängelse i högst sex måtiader. Detsamma skad gälla, om någon be­reder sig otillbörlig vinning av an­nans brottsliga förvärv, så ock om någon genom krav, överlåtelse eller på atinat dylikt sätt hävdar genom brott tillkommen fordran.

Den sotn

1.    förvärvar eller, på sätt som är

ägnat att försvåra ett återställatide, tar

befattning med tiågoi som är från­

hänt antian getiom brott

2.

genotn att dölja, bortföra eller omsätta egendom eller på annat sän onllbörligen och i väsentlig män främjar niöjlighetertia för tidgon alt behålla eller tiUgodogöra sig bety­dande värden som härrör från eller motsvarar vad sotn förvärvats eller undandragits genom brott

3.

bereder sig ottllbörlig vinning av vad annan förvärvat eller utidan-dragii genom brott eller

4.

genotn krav, överlåtelse eller på annat liknande sätt hävdar genom brott tillkotnmen fordran

döms för häleri  till fängelse i högst två år. För häleri dömes likaledes den som i näringsverksamhel eller såsom led i en verksamhet, som bedrives vanemässigi eller annars i stöne omfattning, förvärvar eller, pä sätt som är ägnat att försvåra ett återställande, mottager nå­gol som skäligen kan antagas vara frånhänt annan genom brott.

Är brotl som anges i första eller andra stycket grovt, dömes lill fängelse, lägst sex månader och högsl fyra ilr.

7

§

2

Om gärningsmannen ifall sotn i 6 § första stycket sägs icke insåg men hade skälig anledtiing antaga att brott förelåg, dömes för häleriför­seelse till böter eller fängebe i högst sex månader.

Är brott som anges i 6 § att anse som ringa dötns för hälerif ö r -s e e I s e till böter eller fängelse i högst sex måtiader. Detsamma gäller om någon i annat fall än sotn avses i 6 § andra stycket förväirat eller.

' Senasle lydelse 1980:107. 2 Senaste lydelse 1980:107.

Nuvarande Ivdelse

För häleriförseelse skall ock dö­mas, om den, som på sätt i 6 § för­sta stycket sägs medverkat vid det bron varigenom egendomen från­händes annan, ej insåg men hade skälig anlediung antaga att brott för­övades.

Föreslagen lydelse

på sätt sotn är ägtiat att försvåra ett återställande, mottagit tiågot sotn skäligen kan antas vara frånhänt antian genom brott.

För häleriförseelse skall också dötnas otn någon i fall sotn avses i 6 § första stycket inte insåg men hade skälig anlednitig anta att brott förelåg eller otn tiågon på sätt sotn anges i 6 § första stycket I medver­kat vid det brott varigenom egendotn frånhätides atitian och itite insåg ttien hade skälig anledning anta an brotl förövades.

Prop 1990/91:127 Bilaga 2

111

2 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1974:1065) om visst stöldgods m.m.

Prop 1990/91:127 Bilaga 2

Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1974:1065) om vissl stöldgods m.m. skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydelse

!§

Första stycket tillämpas ocksä om varken ägaren eller annan som har rätt till egendomen gör anspråk på den.

Om förfarandel med egendom som tagits i förvar enligt första eller andra Slyckel och om rätt för ägare som sedennera blir känd eller annan som har rätt till egendomen atl få egendomen utlämnad till sig eller att erhålla ersättning finns bestämmelser i lagen (1974:1066) om förfarande med förverkad egen­dom och hittegods m.m.

Har egendom som frånhänis nå­gon genom brotl anträffats hos an­nan som uppenbart saknar rätt till egendomen eller har den anträffats utan att vara i nägons besittning och är varken ägaren eller annan som har rätt lill egendomen känd, skall egen­domen las i förvar, om del inte är uppenbart oskäligt. Detsamma gäller egendom som har förvärvats eller mottagits under förhållanden som anges i 9 kap. 6 § andra stycket brottsbalken.

Har egendom som frånhänts nå­gon genom brotl anträffats hos an­nan som uppenbart saknar rätt till egendomen eller har den anträffats utan att vara i nägons besittning och är varken ägaren eller annan som har rätt till egendomen känd, skall egen­domen tas i förvar, om del inte är uppenbart oskäligt. Detsamma gäller egendom som har varit företnål för brotl som anges i 9 kap. 6 8 andra Slyckel och 7 § första styckel andra meningen i brottsbalken.

' Séna.sie lydelse 1986:1008.

112

Förteckning över remissinstanser som har avgett yttrande      Pp. 1990/91:127

över departementspromemorian (Ds 1988:27) Häleri

Bilaga 3

Efter remiss har ytttanden över promemorian avgetts av hovrätten över Skåne och Blekinge, hovrätten för Nedre Nonland, Stockholms och Umeå tingsrät­ter, riksåklagaren, rikspolisstyrelsen, brottsförebyggande rådet, kommers­kollegium, bankinspektionen, riksskatteverket, polismyndigheterna i Slockholm, Västerås och Sala, riksdagens ombudsmän (JO), juridiska fakulieisnämnderna vid Uppsala och Stockholms universitet, Sveriges advokatsamfund, Sveriges domareförbund. Föreningen Sveriges åklagare. Föreningen Sveriges polischefer. Föreningen Sveriges kronofogdar. Tjänste­männens centralorganisation (TCO), Sveriges industriförbund. Svenska bankföreningen. Svenska sparbanksföreningen. Finansbolagens förening, Sveriges köpmannaförbund och Småföretagens riksorganisation.

Riksåklagaren har överlämnat ytttanden från överåklagaren i Malmö åkla­gardisirikl, överåklagama vid regionåklagarmyndigheierna i Linköping, Kal­mar och Umeå saml från överåklagaren vid siaisåklagamiyndigheten för spe­ciella mål.

Rikspolisstyrelsen har bifogat yttranden från polismyndigheterna i Göle­borg, Malmö och Uppsala.   .

Yttranden har vidare inkommit från generallullsiyrelsen, Slockholms han­delskammare. Svenska Försäkringsbolags riksförbund och Föreiagareför-bundei.

Åklagarmyndigheten i Handen och polismyndigheten där har inkommit med ett gemensamt ytttande.

113

Förslaget i promemorian Ds 1990:53

Förslag till

Lag om ändring i brottsbalken

Härigenom föreskrivs all 9 kap. 6 § brottsbalken skall ha följande ly­delse.

Prop. 1990/91:127 Bilaga 4

Nuvaratide lydelse

Föreslagen lydelse

9 kap. 6§

Den som köper något, som är frånhänt annan genom brotl, eller tillgodogör sig det eller eljest där­med tager befattning ägnad att för­svåra dess återställatide, dömes för häleri dll fängelse i högsl två år el­ler, om gärningen är ringa, lill bö­ter eller fängelse i högst sex måtia­der. Detsatnma skall gälla, otn tiå­gon bereder sig otillbörlig vinning av annatis brottsUga förvärv, så ock om tiågon genotn krav, överlåtelse eller på annat dylikt sätt hävdar ge­nom brott tdlkomtnen fordran.

Den som

l.föiyärvar eller, på en sätt som är ägnat att försvåra ett återstäl­lande, tar befattiung tned något .som ärfråtihäiu atinan genom bron

2.     medverkar till att omsätta

egendotn eller vidtar antian sådan

åtgärd som är ägtiad att dölja an

egetidottien härrör från brott

3.

I atttiat fall förvärvar, ativän-der eller tar antian befattning med egendotn som härrör från brott och därigenom otillbörligen främjar möjUgheterna för tiågon att behålla eller tillgodogöra sig egetidonien

4.

bereder sig ottllbörhg vinning av annans brottsUga förvärv eller

5.

getiom krav, överlåtelse eder på annat liktiatide sätt hävdar ge­nom brott idlkotnmen fordran

döms för häleri   tillfätigelse i högst n'å år eller, om brottet är ringa, litl böter eller fängelse i högst sex tnåtiader. För häleri dömes likaledes den som i näringsverksamhet eller såsom led i näringsverksamhel eller såsom led i en verksamhel, som bedrives vane­mässigi eller annars i stöne omfattning, förvärvar eller, på sätt som är ägnat att försvåra etl återställande, mottager något som skäligen kan antas var frånhänt annan genom brolt.

Är brotl som anges i första eller andra stycket att anse som grovt, dömes till fängelse, lägst sex månader och högsl fyra år.

114

Förteckning över remissinstanser som har av gett yttranden      Prop. 1990/91:127 över departementspromemorian (Ds 1990:53) Sveriges      Bilaga 5 tillträde till FNs narkotikabrottskonvention

Efter remiss har ytttanden över promemorian inkommit från hovrätten över Skåne och Blekinge, hovrätten för Nedre Nonland, Stockholms och Umeå tingsrätter, riksåklagaren, brottsförebyggande rådet, kommerskollegium, so­cialstyrelsen, läkemedelsverket, postverket, sjöfartsverket, generallullsiyrel­sen, bankinspektionen, försäkringsinspekiionen, rikskatieverket, rikspolis­styrelsen, kemikalieinspektionen, polismyndigheterna i Slockholm, Västerås, och Sala, justitiekanslern, riksdagens ombudsmän (JO), Sveriges riksbank, juridiska fakultelsnämnden vid Slockholms universitet, Sveriges advokat­samfund. Föreningen Sveriges åklagare. Föreningen Sveriges polischefer. Svenska bankföreningen. Svenska sparbanksföreningen. Finansbolagens förening, Sven.ska försäkringsbolags riksförbund, Folksam, Plast- och kemi­kalieleverantörers förening. Riksförbundet narkotikafritt samhälle och Riks­förbundet för hjälp ål läkemedelsmissbi-ukare.

Tjänstemännens Centralorganisation har som egel yllrande överlämnat ett yttrande från Svenska tullijänstemannaförbundei.

Riksåklagaren har överiämnat yttranden från överåklagama i Stockholms, Göteborgs och Malmö åklagardisttikt och från överåklagarna vid regionåkla-gamiyndighetema i Stockholm och Malmö.

Rikspolisstyrelsen har överlämnat yttranden från polismyndigheterna i Göleborg, Malmö och Helsingborg.

Även Svenska polisförbundet hai' inkommit med yllrande.

115

Lagrådsremissens lagförslag

1  Förslag till

Lag om ändring i brottsbalken

Prop. 1990/91:127 

Bilaga 6

Härigenom föreskrivs alt 9 kap. 6 och 7 §§ brottsbalken  skall ha föl­jande lydelse.

Nuvarande Ivdelse

Föreslagen lydelse

9 kap. 6 §'

För häleri dömes likaledes den som i näringsverksamhet eller som i ett led i en verksamhel, .som bedri­ves vanemässigi eller annars i större omfattning, förvärvar eller, på sätt som är ägnat att försvåra ett återstäl­lande, mottager någol som skäligen kan antas vara frånhänt annan ge­nom brott.

Är brotl som anges i första eller andra siyckei alt anse som grovl, dömes lill fängelse, lägst sex månader och högst fyra år

Den sotn köper tiågot, som är frånhänt antian getiom brott, eder tillgodogör sig det eller eljest dänned tager befattning ägnad att försvåra dess återställande, dömes för häleri till fängelse i högst två år eller, om gärningen är ringa, dll böler eller fängelse i högst sex månader. Detsattima skall gälla, om tiågon be­reder sig otillbörlig vintung av an­nans brottsliga förvärv, .så ock om tiågon genom krav, överlåtelse eller på annal dylikt sätt hävdar genom brott rillkotnmcti fordran.

Den som

1.

på elt sätt som är ägnat anför­svåra ett återställande lar befatttung med tiågot sotn är frånhänt annan getiom brott,

2.

bereder sig otillbörlig vinning av antiatts brottsUga förvän',

3.

otillbörUgen främjar möjUghe­terna för annan att tiUgodogöra sig egetidotn som härrör från brottsligt förvärv eller värdet av sådan egen­dom,

4.

med uppsåt att dölja egendo­mens ursprung medverkar till att bortföra, öveilåta, omsätta eller vidta antian sådan åtgärd tned egendom som härrör från brottsligt förvärv, eller

5.

genom krav, överlåtelse eller på annat liktiatide sätt hävdar genom brott tillkonmien fordran

döms för häleri t iU fängelse t högst t\'å år.

För häleri dömes likaledes den som i näringsverksamhel eller som i elt led i en verksamhel, som bedrives vanemässigi eller annars i stöne om­fattning, på sätt som är ägnat att för­svåra ett återställande föiyänw eller mottar något som skäligen kan antas vara frånhänt annan genom brott.

' Senasle lydelse 1980:107

116

Nuvaratide lydelse

7

§

'

Föreslagen lydelse

Prop. 1990/91:127 Bilaga 6

Om gärnitigsmatinen ifall som i 6 § första stycket sägs icke insåg men hade skälig anledning antaga an bron förelåg, dömes för häleriför­seelse till böter eller fängelse I högst sex tnåtiader.

För häleriförseelse skall ock dö­mas, om den, sotn på sätt i 6 § för­sta stycket sägs medverkat vid det brott varigenom egendomen från­händes annan, ej insåg men hade skäUg anlednitig antaga att brott för­övades.

År brott som avses i 6 § att anse som ringa döms för hälerif ö r -seelse till böter eller fängelse högst sex månader.

För häleriförseelse skall också dömas den som

1.

i annat fall än som avses i 6 § andra stycket på ett sätt som är ägnat att försvåra ett återställatide fönwyar eller mottar något som skäligen kan antas vara frånhättt antian genom brott,

2.

i fall som avses i 6 § första stycket inte insåg men hade skälig anledtiing anta an brott förelåg, eller

3.

på sän som anges i 6 § första stycket I medverkat vid det bron varigenom egendomen frånhändes annan och inte insåg men hade skäUg anledning anta att brott förövades.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1991.

' Senasle lydelse 1980:107.

117

2 Förslag till

Prop. 1990/91:127

Bilaga 6 Lag om ändring i lagen (1974:1065) om visst stöldgods m.m.

Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1974:1065) om vissl stöldgods m.m. skall ha följande lydelse.

Nuvaratide lydelse

Föreslagen lydelse

1§'

Har egendom som frånhänts nä-

Har egendom som frånhänis nå-

gon genom brolt anträffats hos an- gon genom brott anträffats hos an­

nan som uppenbart saknar rätt till nan som uppenbart saknar rätt till

egendomen eller har den anträffats egendomen eller har den anträffats

utan alt vaia i någons besittning och utan att vara i någons besittning och

är varken ägaren eller annan som hiu är varken ägaren eller annan som har

rätl till egendomen känd, skall egen- rätl till egendomen känd, skall egen­

domen tas i förvar, om det inte är domen tas i förvar, om det det inte är

uppenbart oskäligt. Detsamma gäller uppenbart oskäligt. Detsamma gäller

egendom som har förvärvats eller egendom som har för%'ärvats eller

mottagits under förhållanden som mottagits under förhållanden som

anges i 9 kap. 6 § andra styckel anges i 9 kap. 6 § andra stycket eller

brottsbalken.

7 § andra .stycket I brottsbalken.

Första stycket tillämpas också om varken ägaren eller annan som har rält till egendomen gör anspråk på den.

Om förfarandet med egendom som tagits i förvar enligt första eller andra stycket och om räll för ägare som s

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1991.

' Senaste lydelse 1986:1008.

118

3 Förslag ull

Prop. 1990/91:127

Bilaga 6 Lag om tillstånd till ingripande mot svenskt fartyg

Härigenom föreskrivs följande.

Efier framställning av annan stat får regeringen medge den staten att ingripa mot elt svenskt fartyg utanför svenskt tenitorium i enlighet med Förenta Nationernas konvention den 19 december 1988 mot olaglig hantering av nar­kotika och psykotropa ämnen.

Ett sådant medgivande får dock lämnas endast om det finns skälig anled­ning all anta att fartyget används för brottslighet som begås på den främ­mande statens tenitorium eller soin är avsedd att fullbordas där eller som annars riklar sig mol den statens intressen samt att brottsligheten motsvarar brott för vilket enligt svensk lag är föreskrivet fängelse i mer än ett är.

Regeringen får förena ett medgivande med de villkor som anses behöv­liga.

Denna lag iräder i kraft den 1 juli 1991.

119

Lagrådet

Prop. 1990/91:127

Bilaga 7 Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1991-02-28.

Närvarande: f d. regeringsrådet Bengt O. Hamdahl, regeringsrådel Berlil Wemer, justitierådet Ulf Gad.

Enligt prolokoll vid regeringssamrnanttäde den 21 februari 1991 har rege­ringen på hemställan av statsrådet Freivalds beslutat inhämta lagrådets ytt­rande över förslag till lag om ändring i brottsbalken, m.m.

Förslagen har inför lagrådet föredragits av hovrättsassessom Nils Rekke.

Lagrådet lämnar förslagen utan erinran.

120

Innehåll

Prop. 1990/91:127

Proposition............................................................. 1

Propositionens huvudsakliga innehåU............................ 1

Proposilionens lagförslag............................................ 3

Utdrag ur regeringsprotokoll vid regeringssammanttäde den 7 mars 1991 7

1

Inledning.............................................................. 7

2

Narkoiikabrotiskoiiveniionen...................................... 8

2.1

Bakgrund ....................................................... 8

2.2

Innehållel i narkotikabroltskonventionen................ 9

3 Allmän motivering................................................. 14

3.1

Sveriges tillträde till narkotikabrottskonventionen.. 14

3.2

Nuvarande svenska bestämmelser i jämförelse med narkolika-

brottskonveniionen m.m................................... 16

3.2.1

Straffbestämmelser................................. 16

3.2.2

Svensk domstols straffrättsliga kompetens... 23

3.2.3

Förverkande m.m.................................... 24

3.2.4

Utlämning för brotl m.m............................ 28

3.2.5

Inbördes rättshjälp.................................. 30

3.2.6

Regler om övervakning och konlroll m.m....... 32

3.2.7

Olaglig narkotikahantering lill havs.............. 34

3.3

Utformningen även ny lagsliflning om siraff........... 35

3.4

Oaktsaint förfarande........................................ 38

3.5

Den närmare utformningen av de nya beslämmelserna         40

3.6

Lagstiftning angående olaglig narkotikahantering till havs    42

3.7

Slraffansvar för befallning med misstänkt brottsgods 46

3.7.1

Bakgrund............................................... 46

3.7.2

Överväganden........................................ 48

3.8

Vissa övriga frågor.......................................... 50

3.9

Ikraftträdande m.m.......................................... 50

4

Upprättade lagförslag........................................... 51

5

Sf>ecialmotivering................................................ 51

5.1

Förslaget till lag om ändring i brottsbalken........... 51

5.2

Förslaget till lag om ändring i lagen (1974:1065) om vissl stöld­gods m.m       58

5.3

Förslaget lill lag om tillstånd till ingripande mol svenskl fanyg         59

6

Hemställan.......................................................... 59

7

Beslul................................................................ 59

Bilaga 1 Förenta nationemas konvention mot olaglig hanlering av nar­

kotika och psykoiropa ämnen .......................... 60

Bilaga2 Lagförslagen i promemorian Ds 1988:27........... 110

Bilaga 3 Förteckning över remissinstanser som har avgetl ytttande över

promemorian (Ds 1988:27) Häleri.................... 113

Bilaga4 Lagförslaget i promemorian Ds 1990:53........... 114

Bilaga 5 Förteckning över remissinstansema som avgett ytttanden över

promemorian (Ds 1990:53) Sveriges tillttäde till FNs narkolika­

broltskonvention ......................................... 115

Bilaga 6 Lagrådsremissens lagförslag.......................... 116

Bilaga 7 Lagrådets yllrande...................................... 120

121