Regeringens skrivelse 2005/06:206

Ett Sverige för barn redogörelse för

Skr.

regeringens barnpolitik

2005/06:206

Regeringen överlämnar denna skrivelse till riksdagen. Stockholm den 18 maj 2006 Bosse[REDACTED_EFTERNAMN] Berit[REDACTED_EFTERNAMN] (Socialdepartementet) Skrivelsens huvudsakliga innehåll I skrivelsen lämnas en redogörelse för regeringens barnpolitik, inne- fattande det strategiska arbetet för att förverkliga konventionen om barnets rättigheter, barnkonventionen. I skrivelsen redovisas huvudsak- ligen aktuella, pågående initiativ och åtgärder såväl strategiska som sakpolitiska för barns och ungas rättigheter och intressen inom olika områden som rör deras liv. Vidare redogörs för regeringens övervägan- den utifrån de slutsatser och rekommendationer som FN:s kommitté för barnets rättigheter har lämnat i samband med sin granskning av Sveriges tredje rapport om åtgärder och framsteg för att genomföra barnkonven- tionen. I skrivelsen lämnas även en redovisning av Socialstyrelsens ut- värdering av effekterna av lagen (2001:449) om omskärelse av pojkar. 1

Innehållsförteckning

Skr. 2005/06:206

1

Inledning............................................................................................

4

2

Allmänna utgångspunkter..................................................................

6

2.1

Barnpolitikens mål ..............................................................

6

2.1.1

Ett system för uppföljning av barnpolitiken .....

7

2.2

Konventionen om barnets rättigheter..................................

8

2.2.1

De fakultativa protokollen till konventionen

om barnets rättigheter .......................................

9

2.2.2

Sammanfattande slutsatser från kommittén

för barnets rättigheter......................................

10

2.3

FN:s specialsession om barn samt dess slutdokument......

28

2.4

Riksrevisionens granskning ..............................................

29

2.5

Rapporten Ekonomiskt utsatta barn..................................

30

3

Strategiska insatser för att förverkliga barnkonventionen...............

30

3.1

Ett strategiskt arbete för barnkonventionens

förverkligande ...................................................................

30

3.1.1

En nationell strategi ........................................

30

3.1.2

Riksrevisionens granskning av arbetet med

den nationella strategin ...................................

32

3.2

Redovisning av insatser och resultat utifrån det

strategiska barnkonventionsarbetet...................................

34

3.2.1

Barnombudsmannens roll och funktion ..........

34

3.2.2

Arbetet inom Regeringskansliet .....................

36

3.2.3

Barnperspektivet i den statliga budget -

processen .........................................................

37

3.2.4

Utvecklingen inom kommunerna och

landstingen ......................................................

44

3.2.5

Lärosätenas barnkonventionsarbete ................

49

3.2.6

Barns och ungas delaktighet och inflytande

i samhälls - och trafikplaneringen ....................

50

3.2.7

Statistik ...........................................................

52

3.2.8

Övriga strategiska åtgärder .............................

52

4

Insatser för att förverkliga Ett Sverige för barn...............................

53

4.1

Inledning

...........................................................................

53

4.2

Barnets rätt ............................till en god levnadsstandard

55

4.3

Barnets rätt ......................................till en trygg uppväxt

60

4.3.1 .....................................

Barnet och dess familj

60

4.3.2

Olovligt bortförda och kvarhållna barn i

............................................................

utlandet

65

4.3.3 ......................................

Adoptionsfrågor m.m

66

4.3.4

Säkerhet och skadeförebyggande arbete i

.....................................

barns och ungas miljö

70

4.4

Barnets rätt .........................................................till hälsa

72

4.4.1

Hälsofrämjande levnadsvanor samt

sjukdomsförebyggande arbete bland barn

..........................................................

och unga

73

4.4.2

Barns och ungas psykiska och fysiska

................................................................

hälsa

77

2

4.5

Barnets rätt till utbildning .................................................

80

Skr. 2005/06:206

4.5.1

Barn- och ungdomsutbildning ........................

80

4.6

Barnets rätt till inflytande och delaktighet........................

95

4.6.1

Insatser för att öka barns och ungas aktiva

deltagande i samhällslivet...............................

95

4.6.2

Barn och unga som kunskapskällor om

sin egen situation ............................................

98

4.6.3

Barns och ungas tillgång till information

samt delaktighet i kulturlivet ..........................

99

4.7

Barnets rätt till samhällets stöd och skydd......................

102

4.7.1

Barn inom socialtjänsten...............................

102

4.7.2

Barn som har bevittnat eller utsatts för

brott...............................................................

105

4.7.3

Unga lagöverträdare......................................

109

4.7.4

Barn i asylprocessen .....................................

110

5

Barnets rättigheter på internationell nivå ......................................

113

6

Redovisning av uppföljning av effekterna av lagen (2001:449)

om omskärelse av pojkar...............................................................

119

Bilaga Kommittén för barnets rättigheter Sammanfattande

slutsatser .................................................................................

123

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 18 maj 2006.........

134

3

1

Inledning

Skr. 2005/06:206

Regeringen lämnar regelbundet redovisningar till riksdagen om insatser och resultat av regeringens barnpolitik. Sedan riksdagens godkännande av strategin för att förverkliga FN:s konvention om barnets rättigheter i Sverige (prop. 1997/98:182, bet. 1998/99:SoU6, rskr. 1998/99:171) har regeringen lämnat följande skrivelser: skr. 1999/2000:137 Barn här och nu, redogörelse för barnpolitiken i Sverige med utgångspunkt i FN:s konvention om barnets rättigheter, skr. 2001/02:166 Barnpolitiken ar- betet med strategin för att förverkliga FN:s konvention om barnets rättig- heter samt skr. 2003/04:47 Utveckling av den nationella strategin för att förverkliga FN:s konvention om barnets rättigheter. Regeringen har även lämnat två skrivelser med redovisning av regeringens insatser för barn och unga i statsbudgeten för åren 2004 samt 2005 (skr. 2003/04:143 samt skr. 2004/05:93) till riksdagen. Denna skrivelse tar huvudsakligen sin utgångspunkt i den utveckling som har skett under de senaste två åren, med fokus på aktuella, pågående initiativ och åtgärder för barns och ungas rättigheter och intressen inom olika områden som rör deras liv. I förekommande fall går redovisningen något längre tillbaka för att tydliggöra ett sammanhang eller för att ge en fullständig bild av den utveckling som har ägt rum inom ett särskilt om- råde. Över femton år med barnkonventionen Den 20 november 1989 antog FN:s generalförsamling konventionen om barnets rättigheter, barnkonventionen. Sverige ratificerade konventionen året därpå, i juni 1990, och strax därefter trädde konventionen i kraft. Barnkonventionen har således varit gällande i Sverige i över femton år. Under dessa år har ett noggrant och systematiskt arbete bedrivits för att uppfylla konventionens krav på att vidta alla lämpliga lagstiftnings-, ad- ministrativa och andra åtgärder för att genomföra de rättigheter som er- känns för barn i konventionen. Under 1990-talet beslutade regeringen i två omgångar att avsätta sammanlagt 50 miljoner kronor ur Allmänna arvsfonden för att sprida kunskap om barnkonventionen. Arbetet med kunskapsspridning har därefter fortsatt bl.a. genom förstärkta medel till Barnombudsmannen att genomföra utbildningsinsatser riktade mot be- rörda inom statliga myndigheter och i kommunala verksamheter. Barn- ombudsmannen har dessutom erhållit särskilda medel för att ta fram in- formationsmaterial som riktar sig till barn och unga i olika åldersgrupper. Beslutet att inrätta en Barnombudsman 1993, liksom de lagändringar, med både förstärkt mandat och förstärkta rättsliga befogenheter för Barnombudsmannen som trädde i kraft i juli 2002 har utgjort centrala åtgärder för att förstärka och driva på arbetet med att förverkliga barn- konventionen i Sverige. År 1996 beslutade regeringen att tillsätta en parlamentarisk kommitté, Barnkommittén, med uppdrag att göra en bred översyn av hur svensk lagstiftning och praxis stämmer överens med barnkonventionens be- stämmelser och intentioner. Barnkommittén kunde konstatera att vår lag- stiftning i stort överensstämmer med de krav barnkonventionen ställer, 4 men att det krävs förstärkta och samordnade insatser för att omsätta dem i praktiken. Ett direkt resultat av kommitténs arbete utgjordes av det för- slag till en nationell strategi för att förverkliga barnkonventionen (prop. 1997/98:182) som regeringen föreslog riksdagen 1998, och som en enig riksdag antog i mars 1999. De insatser som utförs inom ramen för den nationella strategin syftar bl.a. till att skapa en medvetenhet om barnkonventionens krav och de metoder och arbetssätt som behövs för att omsätta den i praktiken. Huvudinriktningen i den nationella strategin ligger fast. Regeringen har emellertid i januari 2004 identifierat ett antal utvecklingsområden för det fortsatta strategiska arbetet (se närmare skrivelse 2003/04:47). Det handlar bl.a. om ökade kunskaper om barns och ungas situation genom förbättrad statistik och system för uppföljning av gjorda insatser för att uppfylla målet för barnpolitiken. Det handlar också om att erbjuda stöd och kunskapsutveckling till intresserade och berörda i form av en hand- bok för barnkonventionens genomförande och etablering av en verksam- het som kan erbjuda kunskaps- och metodutveckling i barnkonven- tionsrelaterade frågor. Den senaste femårsperioden har även inneburit en tydligare mål- och resultatstyrning av de statliga myndigheternas arbete med att utveckla ett systematiskt barnperspektiv i sina verksamheter, lik- som ökade utbildnings- och stödinsatser riktade till kommuner och landsting. Samordningen av arbetet med barnkonventionsrelaterade frågor har också stärkts inom Regeringskansliet. I avsnitt 3 ges en när- mare beskrivning av det strategiska arbete som bedrivs för att förverkliga barnkonventionen, insatser och resultat hittills, samt de åtgärder och ini- tiativ som regeringen planerar, bl.a. i syfte att öka kunskapen och med- vetenheten om barnkonventionen och verktygen för dess genomförande. Ett av regeringens långsiktiga mål i arbetet med de mänskliga rättig- heterna är att säkra full respekt för de mänskliga rättigheterna. I rege- ringens skrivelse (skr. 2005/06:95) En nationell handlingsplan för de mänskliga rättigheterna 

20062009 , lyfts attitydpåverkande arbete och utbildningsinsatser fram som prioriterade åtgärder riktat till både allmän- heten och den offentliga verksamheten. I detta arbete ingår även åtgärder för att höja medvetenheten och kunskapen om barnets rättigheter. Regeringen tillsatte i mars 2006 Delegationen för mänskliga rättigheter i Sverige vilken skall stödja arbetet med att säkerställa full respekt för de mänskliga rättigheterna i Sverige (dir. 2006:27). Stödet kommer att er- bjudas bl.a. statliga myndigheter, kommuner och landsting. Delegationen skall även samordna genomförandet av informationsinsatser som riktar sig till specifika målgrupper liksom till det svenska samhället i övrigt. Delegationen skall samråda och samverka med en rad aktörer. Vidare lyfter regeringen i skrivelsen (skr. 2005/06:175) Redovisning av medel från Allmänna arvsfonden under budgetåret 2005 fram barnkon- ventionen som ett prioriterat område och det anges att projekt som syftar till att göra barnkonventionen känd och tillämpad bör ges fortsatt priori- tet. Det bedrivs också ett fortlöpande arbete med att justera och förtydliga lagstiftningen så att barnkonventionen och dess intentioner kommer till tydligare uttryck. De senaste åren har inneburit att barnperspektivet har stärkts inom en mängd områden som är centrala för barn och unga. Som exempel kan nämnas att barnperspektivet har stärkts i socialtjänstlagen, Skr. 2005/06:206 5 lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga, utlänningslagen och Skr. 2005/06:206 föräldrabalken. Ett flertal lagändringar inom såväl det straff- som pro- cessrättsliga området har också införts som syftar till att stärka stödet till och skyddet för barn och unga som antingen har utsatts för brott eller själva är unga förövare. Vidare har skyddet stärkts för internationellt adopterade barn. Ett flertal utredningar har också haft i uppdrag att be- akta och förstärka barnperspektivet i olika avseenden, däribland färd- tjänstutredningen, översynen av plan- och bygglagstiftningen, kommittén mot barnmisshandel, den sociala barn- och ungdomsvårdskommittén samt utredningen om vräkning och hemlöshet bland barnfamiljer. Arbetet med att fortlöpande uppmärksamma och justera lagstiftningen utifrån barnkonventionens krav fortgår. Utöver de strategiska insatserna som ständigt måste bedrivas för att öka och bibehålla kunskapen om barnkonventionen bland berörda be- slutsfattare, verksamhetsföreträdare och yrkesgrupper, prioriterar rege- ringen insatser som syftar till att förbättra barnfamiljernas ekonomi och att förbättra stödet till föräldrar, liksom insatser för att stärka barns och elevers rätt och kvaliteten inom förskoleverksamheten, skolan och skol- barnsomsorgen. Arbetet med att uppmärksamma och förbättra stödet till och rättigheterna för barn som befinner sig i utsatta situationer fortgår och intensifieras, bl.a. inom ramen för den sociala barn- och ungdoms- vården, rättsväsendet och asylprocessen. Särskild uppmärksamhet ägnas den psykiska ohälsan hos barn och unga, och särskilt vikten av före- byggande insatser. Därtill kommer insatser som behövs för att främja goda och hälsofrämjande levnadsvanor hos såväl flickor som pojkar. Åt- gärder som möjliggör för barn och unga att komma till tals och mötas av hänsyn och respekt för sina åsikter behöver vidareutvecklas. Allt detta kräver en välfärdspolitik som kommer alla till del på jämlika villkor, en aktiv politik mot intolerans, diskriminering och segregation, en rättvis resursfördelning till verksamheter som kommer såväl flickor som pojkar till del och som också innefattar stöd till de barn och unga som av olika anledningar behöver mer stöd än andra barn. Sammantaget krävs att barn och unga ses som fullvärdiga samhällsmedlemmar som utgör en värde- full resurs som bör tas tillvara i utformningen av ett samhälle som skall vara ett Sverige med och för barn. 2 Allmänna utgångspunkter

2.1

Barnpolitikens mål

Målet för barnpolitiken är att: Barn och unga skall respekteras, ges möjlighet till utveckling och trygghet samt delaktighet och inflytande. Målformuleringen utgår från konventionen om barnets rättigheter, barn- konventionen, och avsikten är att den skall spegla det budskap som sammantaget ges i konventionen. Varje flicka och pojke upp till 18 år omfattas av denna målformulering. Utifrån de grundläggande principerna i barnkonventionen är inrikt- ningen på barnpolitiken att: 6

inget barn får diskrimineras på grund av nationellt, etniskt eller socialt ursprung, kön, religion, funktionshinder eller liknande skäl,

barnets bästa skall vara vägledande vid allt beslutsfattande och vid alla åtgärder som rör barn och unga,

barn och unga skall tillåtas att utvecklas i sin egen takt och utifrån sina egna förutsättningar,

barn och unga skall ges möjlighet att framföra och få respekt för sina

åsikter i frågor som berör dem. Barnpolitiken är sektorsövergripande. Insatser för barn och unga be- slutas och genomförs inom en mängd politikområden och dessa insatser bidrar till att uppfylla målet för barnpolitiken. Barnpolitiken har till uppgift att på ett övergripande strategiskt plan initiera, driva på och samordna insatser för barns och ungas rättigheter med målsättningen att barnkonventionen, dess anda och intentioner skall genomsyra alla delar av regeringens politik och alla samhällsverksam- heter som rör barn och unga. Det är alltså inget egentligt sakpolitiskt politikområde, även om det finns vissa sakfrågor inom barnpolitiken, så som internationella adoptionsfrågor. Barnpolitiken har särskilda beröringspunkter med ungdomspolitiken, i och med att målgrupperna för politikområdena till viss del sammanfaller. Barnkonventionen utgör en väsentlig grund även för den nationella ung- domspolitiken, som i huvudsak rör ungdomar mellan 13 och 25 år.

2.1.1

Ett system för uppföljning av barnpolitiken

För att kunna mäta effekterna av gjorda insatser och följa utvecklingen av barnpolitiken är det viktigt att det finns system för uppföljning. I skrivelsen (skr. 2003/04:47) Utveckling av den nationella strategin för att förverkliga FN:s konvention om barnets rättigheter aviserade rege- ringen sin avsikt att ta fram ett sådant system. Genom ett regeringsbeslut i april 2005 tillsattes en arbetsgrupp med uppdraget att utveckla indikato- rer för att mäta och följa upp insatser inom barnpolitiken. Arbetsgruppen består av experter från Justitie-, Social-, Finans-, Utbildnings- och kul- turdepartementet samt från Statistiska Centralbyrån, Statens folkhälsoin- stitut, Skolverket, Socialstyrelsen, Barnombudsmannen, Ungdomsstyrel- sen samt Sveriges Kommuner och Landsting. Arbetsgruppen har nyligen lämnat en delrapport med ett förslag till uppföljningssystem (Ds 2005:59), som ligger till grund för det fortsatta arbetet. Som tidigare nämnts, utförs insatser för barn och för att förverkliga deras rättigheter inom en mängd olika politikområden. Arbetsgruppen har därför valt att utgå från en struktur där målet för barnpolitiken har brutits ned i sex horisontella målområden, som var för sig bidrar till mål- uppfyllelsen. Dessa målområden används även i denna skrivelse för att redovisa olika insatser som bidrar till att uppfylla målet för barnpolitiken. De sex målområdena är:

1.

Barnets rätt till en god levnadsstandard.

2.

Barnets rätt till bästa möjliga hälsa.

3.

Barnets rätt till en god utbildning.

4.

Barnets rätt till en trygg uppväxt.

5.

Barnets rätt till delaktighet i samhället.

6.

Barnets rätt till samhällets stöd och skydd.

Skr. 2005/06:206 7 Utifrån dessa målområden har ett antal delområden identifierats, inom Skr. 2005/06:206 vilka arbetsgruppen har föreslagit en eller flera indikatorer. Arbets- gruppen konstaterar att indikatorer kan utgöra viktiga verktyg i bland annat politiska beslutsprocesser. Dels är det med hjälp av olika indika- torer möjligt att beskriva ett läge eller en utveckling, dels möjliggör indi- katorer kvantifiering av politiska mål. Den kanske viktigaste uppgiften är att indikatorer kan vara centrala när man skall utvärdera resultat i relation till de uppsatta målen. Utöver detta möjliggör indikatorer s.k. bench- marking i form av exempelvis goda exempel på regional, nationell och internationell nivå. Vid en uppföljning av barnpolitikens mål behövs information från ett stort antal verksamheter eller områden i vilka barn och unga befinner sig. Frågan om indikatorer för barnpolitiken kan därför direkt kopplas till barns och ungas levnadsförhållanden och tillgången till data. När man vill följa upp barnpolitiken mer kontinuerligt måste dessutom en avväg- ning göras mellan å ena sidan det faktum att det är i stort sett omöjligt att sammanfatta förhållanden för barn och unga i ett fåtal övergripande indi- katorer och å andra sidan de krav som måste ställas på indikatorer för att de skall fungera som verktyg vid uppföljning av politiken. I detta sam- manhang är det viktigt att barnpolitiken och ungdomspolitiken samverkar i syfte att uppnå effektivitet i såväl resursanvändning som resultat. Arbetsgruppen skall redovisa sitt arbete i december 2006.

2.2

Konventionen om barnets rättigheter

Sverige ratificerade konventionen om barnets rättigheter, barnkonven- tionen, efter ett beslut i riksdagen den 21 juni 1990 utan att reservera sig på någon punkt (prop. 1989/90:107, bet. 1989/90:SoU28). Genom detta har Sverige förbundit sig att följa konventionens bestämmelser. Barnkonventionen innehåller olika slag av rättigheter, dels medborger- liga och politiska rättigheter, dels ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter. Konventionen tar också hänsyn till barnets utsatthet och sår- barhet, vilket kommer till uttryck i de rättigheter som syftar till att ge barnet skydd mot övergrepp och utnyttjande. I artikel 1 i konventionen slås fast att med barn avses varje människa under 18 år, om inte barnet blir myndigt tidigare enligt den lag som gäller för barnet. Det hindrar inte att konventionen i sina olika artiklar beaktar att barn med stigande ålder och mognad ges ökande självständig- het. Barnkonventionen innehåller fyra grundläggande principer som skall vara styrande för tolkningen av övriga artiklar, men som också har en självständig betydelse. Det är principen om icke-diskriminering, prin- cipen om barnets bästa, principen om rätten till liv och utveckling samt principen om rätten att få komma till tals och bli respekterad. Barnkonventionen kan sammantaget sägas ge uttryck för att barn skall respekteras och att barndomen är värdefull och därför skall värnas. 8

Ansvaret för att genomföra barnkonventionen

Skr. 2005/06:206

Folkrättsligt är det Sverige som stat som är ansvarigt för åtagandena en- ligt barnkonventionen. Sverige företräds i det fallet av regeringen. Det är regeringen som får stå till svars för eventuella tillkortakommanden. Sverige har också förbundit sig att ha system som garanterar att alla offentliga myndigheter och andra organ inom sina respektive ansvarsom- råden fullföljer de förpliktelser som staten Sverige har iklätt sig genom att ansluta sig till konventionen. De flesta verksamheter som direkt rör barn och unga är i första hand ett ansvar för kommuner och landsting. Den kommunala självstyrelsen innebär att regeringens styrmedel främst är lagstiftning inom de special- reglerade områdena, fördelning av statsbidrag och stimulansbidrag. Men även policyskapande åtgärder, metodutveckling, tillhandahållande av kunskap och kompetensutveckling är viktiga indirekta styrmedel för regeringen. De aktörer som är centrala för genomförandet av konventionen är i första hand riksdagen, regeringen, förvaltningsmyndigheterna, kommu- nerna och landstingen. Även domstolarna har en viktig roll i förverk- ligandet av barnkonventionen, eftersom de skall tolka de olika lagbe- stämmelser som har tillkommit eller ändrats som en följd av att barnkon- ventionen har införlivats i svensk rätt.

2.2.1

De fakultativa protokollen till konventionen om barnets rättigheter

I syfte att förstärka och fördjupa åtagandena i barnkonventionen och be- stämmelserna i denna har det utarbetats två fakultativa protokoll till kon- ventionen. Med termen fakultativ avses att protokollen kan tillträdas även av stater som inte har tillträtt barnkonventionen. Det ena protokollet handlar om barn i väpnade konflikter och det andra om försäljning av barn, barnprostitution och barnpornografi. Båda protokollen antogs av FN:s generalförsamling den 25 maj 2000. Barn i väpnade konflikter Det fakultativa protokollet till konventionen om barnets rättigheter om barns inblandning i väpnade konflikter förändrar åldersgränsen för rekrytering och deltagande i fientligheter som medlem i staternas väpna- de styrkor. Syftet med protokollet är att höja åldersgränsen för del- tagande i väpnade konflikter från 15 år till 18 år. Sverige har varit en av de stater som gått i bräschen för en rak 18-årsgräns, dvs. 18 år skall gälla för såväl deltagande i fientligheter som alla typer av rekrytering (se prop. 2001/02:178). Sverige ratificerade protokollet den 20 februari 2003. Fram till den 26 januari i år hade 104 stater anslutit sig till protokollet. Den första rapporten om hur Sverige har implementerat protokollet har överlämnats till FN:s barnrättskommitté i mars i år. 9

Försäljning av barn, barnprostitution och barnpornografi

Skr. 2005/06:206

Det fakultativa protokollet om försäljning av barn, barnprostitution och barnpornografi har tillkommit för att tydliggöra och utöka kraven på staterna att vidta åtgärder för att garantera att flickor och pojkar skyddas mot försäljning, prostitution och mot att utnyttjas för framställning av barnpornografi. Protokollet undertecknades av Sveriges utrikesminister den 8 september 2000. I proposition (prop. 2005/06:68) föreslår regeringen att riksdagen skall godkänna protokollet. Regeringen gör vidare bedömningen att vissa lagändringar måste göras för att Sverige skall kunna ratificera proto- kollet. Det handlar om att införa ett nytt brott i brottsbalken som krimi- naliserar otillbörligt utverkande av samtycke eller tillstånd till adoption av barn. Riksdagen har bifallit regeringens förslag till beslut (bet. 2005/06:JuU20, rskr. 2005/06:194). Lagändringarna träder i kraft den 1 juli 2006.

2.2.2

Sammanfattande slutsatser från kommittén för barnets rättigheter

Enligt artikel 44.1 i barnkonventionen skall staterna periodiskt rapportera till kommittén för barnets rättigheter, Barnrättskommittén, sina åtgärder och framsteg i arbetet med att genomföra konventionen. Sverige lämnade under 2002 sin tredje rapport till Barnrättskommittén (CRC/C/125/Tillägg 1), vilken behandlades i januari 2005 vid ett offentligt möte i Genève mellan kommitténs medlemmar och en delegation för den svenska regeringen. Kommittén framförde vid mötet att den uppskattar Sveriges arbete med att förverkliga barnkonventionen, som tjänar som ett mycket gott exem- pel för andra länder i världen. Det finns dock enligt kommittén situa- tioner och grupper av barn som bör uppmärksammas särskilt i det fort- satta arbetet att förverkliga barnkonventionen. Nedan följer en sammanställning av kommitténs rekommendationer samt de åtgärder som regeringen har vidtagit eller avser att vidta med an- ledning av dessa. Inom parentes anges det nummer på rekommenda- tionen som finns i det officiella dokumentet från Barnrättskommittén (CRC/C/15/Tillägg 248). Barnrättskommitténs sammanfattande slutsatser finns i sin helhet i svensk översättning som bilaga 1 till denna skrivelse. 1 (7). Kommittén rekommenderar:

a)

att konventionsstaten överväger att ge Barnombudsmannen be- hörighet att utreda individuella klagomål;

b)

att Barnombudsmannens årliga rapport presenteras för riks- dagen tillsammans med information om de åtgärder som regeringen har för avsikt att vidta för att genomföra Barnombudsmannens rekommendationer.

Regeringen anser att en utvidgning av Barnombudsmannens mandat inte är nödvändig. Bland annat det befintliga ombudsmannasystemet täcker väl behovet av instanser som kan ta emot och utreda klagomål från barn eller deras vårdnadshavare när enskilda barn diskrimineras eller på annat sätt inte upplever sig få sina specifika rättigheter tillgodosedda. Det

finns enligt regeringens mening ingen anledning att frångå den bedöm-

ning av Barnombudsmannens roll och uppgifter som gjordes i den av

10

riksdagen beslutade propositionen om en förstärkt Barnombudsman (prop. 2001/02:96, bet. 2001/02:SoU17, rskr. 2001/02:228). Barnombudsmannens årliga rapport är ställd till regeringen. Den han- teringsordning som kommittén rekommenderar ligger inte i linje med vad som är brukligt i regeringens eller myndigheters kommunikation med riksdagen. Rapporterna innehåller därutöver inte den sortens förslag som går att ta ställning till utan ett djupare beredningsunderlag. 2 (9). Kommittén rekommenderar att det skapas en permanent struktur omfattande såväl enskilda organisationer som relevanta departement, landsting och kommuner för samordning på alla ni- våer av alla aktörers åtgärder för genomförandet av konventionen och av dessa sammanfattande slutsatser. Den struktur som kommittén rekommenderar är främmande för svenska förhållanden och den rådande förvaltningsstrukturen. Det är dessutom orealistiskt att etablera en struktur som grupperar så pass många och olika myndigheter och enskilda organisationer, vilket i nu- läget skulle innefatta nio departement, som i sin tur samlar närmare 50 politikområden, hundratals myndigheter, 290 kommuner, 20 landsting samt ca 45 frivilligorganisationer. Regeringen är dock medveten om behovet av en kontinuerlig och koordinerad dialog med de enskilda organisationerna. Därför har rege- ringen i juni 2005 beslutat att inrätta Barnrättsforum , en plattform för strukturerad dialog mellan regeringen och de enskilda organisationerna som arbetar med och för barn. Barnrättsforum består av socialministern som ordförande, fem statssekreterare med ansvar för relevanta politikom- råden samt tio representanter från enskilda organisationer. Hittills har två sammankomster ägt rum och avsikten är att Barnrättsforum skall träffas två till tre gånger om året. Den koordinerade dialogen med landstingen och kommunerna sker genom Regeringskansliets deltagande i de olika nätverk som redan finns, exempelvis landstingens nätverk för barnkonventionen och det kommu- nala partnerskapet för barnkonventionens genomförande. Det sistnämnda partnerskapet har också fått ekonomiskt stöd från regeringen för sin verksamhet. 3 (11). Kommittén rekommenderar att regeringen etablerar ett samordnat synsätt mellan alla organ som samlar in statistik om barn och introducerar ett heltäckande system för statistikinsamling om- fattande alla områden som täcks av konventionen. I synnerhet re- kommenderar kommittén att statistik om barn:

a)

med funktionshinder samlas in och sorteras efter typ av funk- tionshinder;

b)

som utsätts för övergrepp separeras från motsvarande upp- gifter om vuxna;

c)

som utsätts för sexuell exploatering är mer precis.

Regeringen instämmer i att det finns vissa brister och luckor när det gäller statistik om barn och unga. Däremot är det inte säkert att det är just dessa områden som är mest angelägna, om ens möjliga, att utveckla sta- tistiken kring. Barnstatistiken skall givetvis utvecklas för att stödja de offentliga insatserna för att förbättra flickors och pojkars livsvillkor. Inom Regeringskansliet pågår därför ett arbete med att ta fram mål och Skr. 2005/06:206 11 indikatorer för i princip alla områden som täcks av barnkonventionen (se närmare avsnitt 2.1.1, ovan). När det gäller barn med funktionshinder kan nämnas att regeringen genom en förordningsändring har utvidgat möjligheterna för Social- styrelsen att samla in individbaserad statistik för insatser enligt social- tjänstlagen (2001:453) och lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade. Den individbaserade statistiken ger mer och säkrare information om t.ex. i vilken omfattning en enskild person får stöd och i vilken utsträckning stöd ges enligt olika lagrum. Redan i dag är statistiken uppdelad utifrån ålder. Att dessutom bryta ner data i för- hållande till typ av funktionshinder riskerar emellertid att kränka den enskildes integritet. 4 (13). Kommittén uppmuntrar konventionsstaten att fortsätta sina ansträngningar för att erbjuda adekvat och systematisk utbild- ning samt beroende på behovet öka uppmärksamheten på barnets rättigheter både bland barn och bland yrkesgrupper som arbetar med och för barn. Detta gäller i synnerhet för yrkesgrupper som ar- betar inom polisväsendet samt för riksdagsledamöter, domare, advokater, personalen inom hälso- och sjukvården, lärare, skol- administratörer och andra relevanta yrkesgrupper. Kompetensutveckling i barnets rättigheter för relevanta yrkesgrupper är en viktig del i det strategiska arbetet med att genomföra konventionen, och lyfts också fram särskilt i den nationella strategin för att förverkliga barnkonventionen (jfr prop. 1997/98:182 samt skr. 2003/04:47). Barnom- budsmannens utbildningsinsatser för bl.a. beslutsfattare på olika nivåer i samhället utgör en central del i det strategiska barnkonventionsarbetet (se avsnitt 3.2.1). Det pågående arbetet med att etablera en verksamhet för kunskaps- och metodutveckling i barnkonventionsrelaterade frågor och arbetet med att ta fram en handbok om tillämpningen av barnkonven- tionen i Sverige (se närmare avsnitt 3.2.8) syftar dessutom till att för- bättra förutsättningarna för en permanent kompetensutveckling av de yrkesgrupper som arbetar med eller för barn. Barnombudsmannen har på regeringens utarbetat ett informations- och utbildningspaket om barnets rättigheter som kan användas av lärare och andra vuxna i arbetet med att informera barn i olika åldersgrupper om deras egna rättigheter enligt barnkonventionen (se närmare avsnitt 3.2.8). Barnkonventionen är dessutom ett stående inslag i Domstolsverkets seminarier för ordinarie domare vid allmän domstol och allmän förvalt- ningsdomstol. Också den obligatoriska utbildningen för nyutnämnda ordinarie och icke-ordinarie domare innehåller inslag om barnets ställ- ning i rättsprocessen. Bland annat ingår här ett särskilt avsnitt om barn- konventionen. I Åklagarmyndighetens grundutbildning ingår ämnet övergrepp mot barn och frågan om barnkonventionen tas upp som en integrerad del. Även hälso- och sjukvårdspersonalen behöver självfallet ökade kun- skaper om barnets rättigheter och om barnkonventionen. Socialdeparte- mentet anordnade därför i april 2005 i samarbete med Sveriges Kommu- ner och Landsting och Socialstyrelsen den nationella konferensen Mötet med barnet . Konferensen var ett forum för erfarenhetsutbyte om barn- kompetensen inom hälso- och sjukvården, om organisatoriska strukturer som möter de krav som ställs på området samt om samverkan mellan Skr. 2005/06:206 12 landsting och kommun. Goda exempel på arbetet med och samverkan kring barn och deras rättigheter var huvudfrågan under konferensen. Skriften som dokumenterade konferensen sprids nu kostnadsfritt till alla berörda inom hälso- och sjukvården. I polisens grundutbildning ingår utbildning rörande familjevåld och barnkonventionen ingår som en integrerad del i denna. För utredare som skall arbeta med utredningar rörande våld mot barn erbjuder Polishög- skolan vidareutbildning. Samtliga lärosäten för högre utbildning har i regleringsbrev haft i upp- drag att redogöra för sitt arbete med att införliva kunskap om barn- konventionen i utbildningar där sådan kunskap bedöms betydelsefull (se närmare avsnitt 3.2.5). Även flera andra berörda myndigheter har genomfört utbildningar och informationsinsatser om barnkonventionen, t.ex. Socialstyrelsen, Statens folkhälsoinstitut och Statens institutionsstyrelse.

5

(15). Kommittén rekommenderar att samarbetet med frivillig- organisationer systematiseras och struktureras.

Etableringen under 2005 av Barnrättsforum (se ovan under punkt 2) syftar till att systematisera och strukturera kontakterna med de enskilda organisationerna. Regeringen initierar dessutom i olika sammanhang möten med organisationer som arbetar för barnets rättigheter.

6

(17). Kommittén rekommenderar att konventionsstaten fort- sätter och stärker sin ledande roll i de internationella utvecklings- samarbetsprojekt som riktar sig till barn, bland annat genom att i sitt bilaterala samarbete med utvecklingsländer uppmärksamma kommitténs sammanfattande slutsatser och rekommendationer för respektive land och stödja genomförandet av dessa.

Integrering av ett barnrättsperspektiv i Sveriges internationella utveck- lingssamarbete är en prioriterad fråga. Sveriges landstrategier och region- strategier omformuleras kontinuerligt. Under de närmaste åren kommer ett antal samarbetsstrategier (dvs. land- och regionstrategier) att upp- dateras. I detta arbete kommer frågan om att integrera ett systematiskt barnrättsperspektiv ägnas särskild uppmärksamhet. Bland de sektorsstöd/-insatser som kommer att fortgå under de när- maste åren kan nämnas Sidas insatser inom utbildningssektorn samt in- satserna för att stödja barn utsatta för sexuell exploatering och handel med barn, barn som drabbas av hiv/aids, barn drabbade av krig och kon- flikt, barn med funktionshinder och barn på institution. Sida har också i regleringsbrevet för 2005 haft i uppdrag att redovisa vilka effekter anläggandet av ett barnrättsperspektiv har fått i verksam- heten.

7

(19). Kommittén rekommenderar att konventionsstaten för- stärker sina åtgärder för att bekämpa rasism och främlingsfientlig- het, inklusive inom utbildningen.

I regeringens skrivelse (skr. 2005/06:95) En nationell handlingsplan för de mänskliga rättigheterna 

20062009

ingår flera åtgärder som för- stärker kampen mot rasism och främlingsfientlighet. Lagen (2006:67) om förbud mot diskriminering och annan kränkande behandling av barn och elever trädde i kraft den 1 april 2006 och har till ändamål att främja barns och elevers lika rättigheter samt att motverka diskriminering på grund av kön, etnisk tillhörighet, religion eller annan Skr. 2005/06:206 13 trosuppfattning, sexuell läggning eller funktionshinder. Därutöver avses lagen motverka annan kränkande behandling som inte direkt kan hän- föras till dessa diskrimineringsgrunder. Därtill skall Statens skolverk genomföra informationsinsatser om den nya lagen i samverkan med jämställdhets-, diskriminerings- och handi- kappombudsmannen samt ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning. Statens skolverk har också fått i uppdrag att se över ett urval av läroböcker och då särskilt uppmärksamma eventuella uttryck för diskriminering eller andra former av kränkningar. Forum för levande historia arbetar med frågor som rör demokrati, tole- rans och mänskliga rättigheter med utgångspunkt i Förintelsen. Genom förmedling och kunskapsuppbyggnad skall verksamheten med stöd i forskning bedrivas i form av kulturverksamhet, seminarier, föreläsningar och debatt m.m. I slutet av 2004 presenterade Forum för levande historia och Brottsförebyggande rådet Intoleransrapporten , en kartläggning av 10 600 ungdomars inställning till antisemitism, islamofobi, homofobi och invandrarfientlighet. Det var första gången en så omfattande under- sökning genomfördes i Sverige och första gången elevers attityder till muslimer kartlades. Materialet har spridits via Internet, på flera olika språk och i lättläst version för att nå ut till en bred publik. Även studie- och lärarmaterial att arbeta med i klassrummet finns tillgängligt. Lärar- seminarier, debatter och seminarier riktade till allmänhet, ungdomar, lärare och beslutsfattare har genomförts. Programverksamhet, samtal och diskussioner, med inriktning på antisemitism, islamofobi och homofobi pågår kontinuerligt i myndighetens regi. Samtidigt arbetar myndigheten även med fördjupningsstudier som rör de olika frågeställningar som anknyter till rapporten. 8 (22). Kommittén rekommenderar att konventionsstaten vidtar lämpliga och effektiva åtgärder för att säkerställa att principen om barnets bästa utgör grunden i handläggningen och besluten som gäller barn i asylärenden, bland annat genom ändringar i Migra- tionsverkets riktlinjer och förfaranden. Utgångspunkten i den svenska asylprocessen är att de barn som kom- mer till Sverige för att söka asyl skall mötas av ett humant och rättssäkert asylsystem och de skall få sin ansökan prövad i en process där deras röst hörs och där hänsyn tas till deras behov. De som behöver skydd skall få en fristad i Sverige. Det är lika viktigt som att de barn som inte har behov av skydd, eller inte har andra skäl att stanna i Sverige, skall få möjlighet att återvända till sina hemländer på ett värdigt sätt. Enligt den s.k. portalbestämmelsen i 1 kap. 10 § utlänningslagen (2005:716) om barnets bästa gäller att i fall som rör ett barn, skall särskilt beaktas vad hänsynen till barnets hälsa och utveckling samt barnets bästa i övrigt kräver. Prövningen av barnets bästa kan dock inte ges så långt- gående innebörd i förhållande till utlänningslagstiftningen att enbart egenskapen av att vara barn utgör ett eget kriterium för uppehållstill- stånd. Portalparagrafens bestämmelse om barnets bästa kan inte ges en sådan långtgående tolkning att uppehållstillstånd skall beviljas barn en- bart för att de får bättre utbildnings-, rehabiliterings- och vårdmöjligheter i Sverige jämfört med i hemlandet. En sådan tolkning skulle strida mot de av riksdagen fastställda målen för migrationspolitiken. Det är inte heller möjligt att ställa upp en generell regel för hur allvarlig t.ex. en Skr. 2005/06:206 14 sjukdom måste vara för att tillstånd skall beviljas. En sådan regel skulle kunna strida emot omtanken om barnets bästa. Varje barn måste, och har rätt till att bedömas individuellt. En avvägning mellan olika intressen måste alltid göras i det enskilda ärendet för varje barn som berörs av be- slutet. I regeringens strävan att få till stånd en så effektiv och rättssäker handläggning som möjligt hos Migrationsverket, fick verket den 15 januari 2004 i uppdrag att utveckla arbetet inom ett antal områden. I uppdraget anges bl.a. att den utbildning i barnfrågor som pågick under 2003 skall fortsätta så att särskild barnkompetens skall finnas på samtliga enheter som utreder barns asylärenden före den 1 juli 2005. Migrations- verket skall också vidta åtgärder för att säkerställa att barn kommer till tals och att deras situation redovisas i ärendena. Om det inte är möjligt att höra barnet direkt skall barnets situation klarläggas genom barnfokusera- de föräldrasamtal. Migrationsverket har även utarbetat en samtals- eller intervjuguide som används vid samtal med barn i utlänningsärenden. Utbildnings- projektet som bedrevs under år 2003, i samarbete med Barnombuds- mannen, och samtalsguiden finns beskrivna i projektets slutrapport Migrationsverkets utredningssamtal med barn . (Slutrapport från ett utbildningsprojekt delfinansierat av den Europeiska flyktingfonden, januari 2004).

I den nya utlänningslagen (2005:716) som trädde i kraft den 31 mars 2006 har bestämmelsen om att barn skall höras, om det inte är olämpligt, flyttats till lagens inledning, 1 kap. 11 § nya utlänningslagen, och därigenom understryks ytterligare vikten av att artikel 12 i barnkonven- tionen följs. Migrationsverket har under 2005 utfärdat interna anvisningar för han- teringen av ärenden som omfattar barn såväl inom prövnings- som mottagandeverksamheten. Av anvisningarna, som rör alla barn, framgår bl.a. att innan verkets anställda fattar beslut i ett asylärende skall de ta ställning till hur ett avvisningsbeslut skulle påverka barnets psykosociala utveckling. Ställningstagandet skall redovisas i beslutet. För att göra detta ställningstagande krävs barnfokuserade föräldrasamtal. Av anvis- ningarna framgår dessutom att den samtalsguide som utarbetats skall användas som stöd i alla samtal som rör utredningar med och om barn. En expertgrupp inom Migrationsverket har genomfört och kommer att genomföra uppföljningar för att säkerställa att anvisningarna fått önskat genomslag. Migrationsverket har under 2005 genomfört utbildningen Att samtala med barn implementering av en metod och en manual . Effekterna av utbildningen har enligt de enkäter som genomförts blivit att handläggarna ställer fler öppna och uppföljande frågor än förut. Samtliga enheter med asylprövning har minst en handläggare/beslutsfattare som har fått utbild- ning i att utreda barn. Migrationsverkets intervjuguide har under 2005 spritts ytterligare, framför allt tack vare interna utbildningar. Migrationsverket har under 2005 gjort en utvärdering som tyder på att de flesta barnen fått möjlighet att komma till tals inför Migrationsverket eller att orsaker till att vissa barn inte hörts av Migrationsverket väl dokumenterats. Rädda Barnen har under 2005 följt upp en utvärdering som organisationen gjorde 2003. Jämfört med den första studien tyder Skr. 2005/06:206 15 2005 års studie på att Migrationsverket nu hör barn oftare än tidigare. Skr. 2005/06:206 Som ett resultat av de två utvärderingarna tillsatte Migrationsverket en expertgrupp som bl.a. skall ta fram ett förslag till ny handbokstext, över- väga om ytterligare riktlinjer behövs och ta fram en plan för att säker- ställa att arbetsmetodiken för att höra barn införs i verksamheten. Ar- betsgruppen skall redovisa sitt arbete i början av 2006. Under 2005 har Migrationsverket tagit kontakt med Barnombuds- mannen för att diskutera hur Migrationsverket på bästa sätt kan utveckla en metod för barnkonsekvensanalyser. Migrationsverket avser att under 2006 mer metodiskt tillämpa sådana analyser i sitt arbete. Arbetet med barnkonsekvensanalyser befinner sig i ett startskede och kommer under 2006 intensifieras. För att betona vikten av att Migrationsverket alltid skall utreda och bedöma barns egna asylskäl samt redovisa asylskälen i besluten har regeringen fört in detta i myndighetens regleringsbrev för 2006. Detta gäller såväl ensamkommande barn som barn i familj. Migra- tionsverket skall redovisa hur arbetet med att använda barnkonsekvens- analyser fortskrider, i vilken omfattning och i vilka verksamheter dessa används samt möjliga utvecklingsområden. Migrationsverket skall vidare redovisa vilka åtgärder som vidtagits för att höja kompetensen i utred- ningar rörande barn, samt hur utbildningen i att samtala med barn har genomförts. Verket skall också redovisa vilka effekter den samtalsguide som utarbetats har fått för asylsökande barns möjlighet att komma till tals. Dessutom skall verket redovisa vilka andra åtgärder som vidtagits för att säkerställa att barn kommer till tals och att barnets utsaga och situation redovisas i ärendet. Migrationsverket skall också redovisa åt- gärder som har vidtagits för att beakta barnperspektivet såväl i mottagan- det som i återvändandet. Uppdateringen av Migrationsverkets handbok, något som barnrätts- kommittén också rekommenderar, pågår men är ännu inte klar. Utlänningsnämnden, som den 31 mars 2006 ersattes av migrations- domstolar, angav i sin interna handbok bl.a. att det skall redovisas på vilket sätt barnets bästa har vägts in i beslutet. Utlänningsnämnden be- drev utbildning för sina föredragande på området. Utlänningsnämnden utsåg tre föredraganden som hade särskilt ansvar för barnkonventionen och dess tillämpning. Dessa så kallade barnansvariga bevakade, i samråd med stabsenheten, tillämpningen av barnkonventionen och den särskilda bestämmelsen i utlänningslagen om barnets bästa. Alla föredragande och domare vid Migrationsdomstolarna kommer att genomgå utbildning om barnfrågor i migrationsmål ur ett juridiskt, be- teendevetenskapligt och barnpsykiatriskt perspektiv. Kursen syftar till att belysa de särskilda krav som beaktandet av barnets bästa i migrations- ärenden ställer på rättstillämpningen. Särskilt beaktas behoven av sam- verkan mellan disciplinerna juridik, medicin och beteendevetenskap som tolkningen av barnets bästa medför. I regleringsbrevet för 2006 har Domstolsverket och övriga myndig- heter inom domstolsväsendet fått i uppdrag att återrapportera de åtgärder som vidtagits för att tillgodose barns behov i domstolsprocessen utifrån de krav som anges i FN:s konvention om barnets rättigheter. Ut- bildningsinsatser skall särskilt anges. 16

9 (24). Kommittén rekommenderar att konventionsstaten:

Skr. 2005/06:206

a)

garanterar att de administrativa liksom andra beslut som är relevanta för barnet innehåller information om hur barnets åsikter inhämtades, i vilken utsträckning barnets åsikter beaktades och var- för;

b)

överväger att ge lämplig assistans till barn i konfliktfyllda tvis- ter om vårdnad och umgänge.

Det strategiska arbetet för att förverkliga barnkonventionen innefattar bl.a. åtgärder för att höja medvetenheten och öka kunskapen om tillväga- gångssätt och metoder för att låta barn komma till tals i beslut som rör dem. Det strategiska arbete som bedrivs av bl.a. Barnombudsmannen och genom regeringens mål- och resultatstyrning av myndigheterna beskrivs närmare i avsnitt 3. Under punkten 8 beskrivs också det utvecklingsarbete som pågår inom Migrationsverket för att stärka asylsökande barns möjlighet att komma till tals. Både socialtjänstlagen (2001:453) och lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga innehåller bestämmelser som reglerar barns och ungas rätt att komma till tals i ärenden som rör dem. Det handlar inte bara om ärenden inom den sociala barn- och ungdomsvården och familjerätten utan också om ärenden om ekonomiskt bistånd och om vuxna missbrukare. Inom den sociala barn- och ungdomsvården har det, enligt tillsynsrapporter från Socialstyrelsen, blivit allt vanligare att barn kommer till tals och att deras åsikter dokumenteras. Hur väl det fungerar varierar dock mellan kommunerna i vissa kommuner fungerar det väl medan det fortfarande finns brister i många kommuner. Frågan uppmärk- sammas regelmässigt i länsstyrelsernas tillsyn av den sociala barn- och ungdomsvården. Socialstyrelsen har gett ut kunskapsöversikten Samtal med barn inom socialtjänsten (2004) i syfte att underlätta för personalen inom socialtjänsten att samtala med barn. Barnens situation skall uppmärksammas även vid handläggning av ärenden om ekonomiskt bistånd. Det har blivit allt vanligare att social- tjänsten i beslut om ekonomiskt bistånd tar hänsyn till att det finns barn i en familj. Socialstyrelsen har gett ut handboken Ekonomiskt bistånd (2003) som stöd för rättstillämpning och handläggning. Där betonas vik- ten av att socialtjänsten dokumenterar hur barnets intressen beaktats, vilka överväganden som gjorts och hur detta påverkar beslutet, oavsett om bedömningen resulterar i att ekonomiskt bistånd beviljas eller inte. Socialstyrelsen hade i regleringsbrevet för 2005 ett återrapporteringskrav om effekterna av handboken samt en redovisning av hur barnperspektivet beaktas i handläggningen. Länsstyrelserna konstaterar i sin tillsyn 2004 att barnperspektivet generellt sett beaktas allt bättre när det gäller eko- nomiskt bistånd. I redovisningen av uppdraget framgår att bedömningen av de ekonomiska behoven många gånger är schabloniserad och att det kan vara svårt att få bistånd utöver försörjningsstöd. Handboken används

i

stor utsträckning i kommunerna varför Socialstyrelsen konstaterar att den generellt sett har påverkat handläggningen av ekonomiskt bistånd, men att det inte går att uttala sig om hur denna påverkan ser ut i detalj.

I en proposition (prop. 2005/06:99) som beslutades i mars 2006 har regeringen föreslagit ändringar i föräldrabalkens bestämmelser om vård- 17 nad, boende och umgänge. Förslagen syftar till att förstärka barnperspek- tivet. Se närmare under avsnitt 4.3.1. 10 (26). Kommittén rekommenderar konventionsstaten att vidta alla nödvändiga åtgärder, inklusive att införa lämplig lagstiftning, att tillhandahålla föräldrautbildning och att öka medvetenheten hos barn för att effektivt skydda barn mot våldsskildringar på Internet, på TV och i dataspel, och mot barnpornografi samt uppmuntra internationellt samarbete i detta avseende. Medierådet har regeringens uppdrag att arbeta med att minska riskerna för skadlig mediepåverkan på barn och unga. Uppdraget omfattar alla rörliga bildmedier, t.ex. TV, Internet och datorspel. På internetområdet har Medierådet under flera år deltagit i SAFT, ett europeiskt informa- tions- och utbildningsprojekt för säkrare användning av Internet bland barn och ungdomar. Medierådet har för åren 2005 och 2006, tillsammans med Myndigheten för skolutveckling, beviljats EU-medel till ett nytt projekt som går under namnet ANSWER (Awareness Node Sweden/Sverige). Rådet avser också att delta i framtida EU-projekt. Det innebär att rådets verksamhet och europeiska och internationella sam- arbete kring säkrare användning av Internet kommer att förstärkas kraf- tigt under de närmaste åren. Ett av Medierådets uppdrag är också att genom konstruktiva, konti- nuerliga kontakter driva på branschens självreglering. Det gemensamma europeiska åldersmärkningssystemet PEGI (Pan European Game Infor- mation) lanserades i april 2003 av ISFE, den europeiska branschorgani- sationen för interaktiva spel. Av Sveriges återförsäljare har ca 90 procent anslutit sig till systemet genom branschföreningen MDTS (Multimedia, Dator- och TV-spel). Sverige ligger därmed längre fram än andra länder när det gäller samordningen av åldersgränser och försäljningsrutiner. Märkningen består av åldersrekommendationer i kombination med sym- boler som visar vilken typ av innehåll konsumenten kan mötas av när produkten används. Enligt MDTS informerar de stora butikskedjorna sina kunder både muntligen och skriftligen om åldersmärkningen.

11

(28). Kommittén rekommenderar att konventionsstaten fort- sätter att stärka åtgärderna för att förebygga och bekämpa illegala bortföranden och kvarhållande av barn i utlandet och för att lösa de pågående tvisterna i linje med principen om barnets bästa.

En ny förordning om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar i äktenskapsmål och mål om föräldraansvar (Bryssel II-förordningen) tillämpas inom den europeiska gemenskapen från och med den 1 mars 2005. Den nya Bryssel II-förordningen ger för- bättrade möjligheter att verkställa avgöranden om vårdnad och umgänge över gränserna. Sverige och övriga medlemsstater överväger också en anslutning till 1996 års Haagkonvention om behörighet, tillämplig lag, erkännande, verkställighet och samarbete i frågor om föräldraansvar och åtgärder till skydd för barn. De förändringar som skulle följa av en sådan anslutning skulle ytterligare förbättra möjligheterna till gränsöverskridande verk- ställighet och samarbete i berörda frågor.

12

(30). Kommittén rekommenderar:

a) att konventionsstaten skall vidta förebyggande åtgärder spe- ciellt riktade mot familjer med utländsk bakgrund, öka medveten- Skr. 2005/06:206 18 heten inom socialtjänsten gällande kulturell bakgrund och invand- rarstatus, så att stödinsatser kan sättas in innan omständigheterna i familjen gör omhändertagandet av barn oundvikligt; b) att hanteringen av fall när barn omhändertas mot sin vilja till- delas andra organ än Statens institutionsstyrelse, organ som också skall garantera vårdkvaliteten. Socialtjänsten har ett ansvar för utsatta barn och skall se till att de och deras föräldrar får det stöd och den hjälp de behöver. Vid bedömningen av vilken insats som skall vidtas görs alltid en individuell bedömning då socialtjänsten utgår från behoven i det enskilda fallet. Detta gäller själv- fallet även insatser som riktas till personer med utländsk bakgrund. Socialtjänstens personal behöver ha goda kunskaper om de problem och svårigheter som kan möta invandrare i Sverige. Många gånger handlar det om arbetslöshet och långvarigt socialbidragsberoende. Otill- räcklig kännedom om samhället kan bidra till deras utsatthet. För att motverka utanförskapet och bristande framtidstro krävs insatser inom olika områden, bland annat behövs förbättrade möjligheter att bli självförsörjande genom arbete. Regeringen utarbetar nu en samlad strategi för att förbättra integra- tionen i samhället. Strategin omfattar åtgärder på fyra områden: ny- anlända vuxna, barn och unga, sysselsättning och antidiskriminering. Diskriminering på olika samhällsnivåer skall bekämpas så att ingen diskrimineras p.g.a. sin etniska bakgrund. I regeringens skrivelse (skr. 2005/06:95) En nationell handlingsplan för de mänskliga rättigheterna 

20062009

aviseras att vissa myndigheter skall få i uppdrag att upprätta antidiskrimineringsstrategier. Två av de myndigheter som berörs är Socialstyrelsen och Statens institutionsstyrelse. Barnrättskommitténs rekommendation avseende Statens institutions- styrelse (SiS) synes bygga på en missuppfattning om institutionsstyrel- sens roll och befogenheter. Inget barn kan tas om hand för vård mot sin (eller föräldrarnas) vilja utan beslut i domstol, med undantag för omedel- bara omhändertaganden som dock måste underställas domstol inom en vecka. Statens institutionsstyrelse råder inte över vilka ungdomar som kom- mer till institutionerna; de kommer efter beslut av socialtjänsten. De ungdomar som vårdas skall ha en individuell vårdplan där hans/hennes särskilda behov tillgodoses. SiS använder sin personalrekrytering strate- giskt i syfte att öka mångfaldskompetensen bland personalen. Under år 2006 planeras försöksverksamhet med brukarråd inom SiS:s ungdoms- vård. En särskild utredare har tillkallats för att bl.a. analysera de problem som i dag finns med att SiS har ansvaret för tillsynen över sina institu- tioner samt lämna förslag till hur tillsynen av verksamheten kan organi- seras (dir. 2004:178). Uppdraget skall redovisas senast den 1 juli 2007. 13 (32). Kommittén rekommenderar att konventionsstaten vidtar nödvändiga åtgärder för: att minska stressnivån för skolbarn och hjälpa dem med hantering av effekterna av stress; att förebygga självmord; att angripa problemen med bulimi och anorexi; att an- gripa problemen med övervikt och fetma samt för att stärka pro- gram för barns psykiska hälsa, såväl förebyggande som ingripande. Skr. 2005/06:206 19 Bristen på tillfredsställande data över den psykiska hälsan/ohälsan bland barn och unga har uppmärksammats. Socialstyrelsen har redovisat uppdraget att föreslå hur en nationell uppföljning av den psykiska hälsan skulle kunna komma till stånd. Socialstyrelsen presenterade dessutom hösten 2004 nya riktlinjer för skolhälsovården, med fokus på psykisk ohälsa. Staten har under åren 20022004 tillfört landstingen extra medel för utveckling av hälso- och sjukvården. I den satsningen prioriterades bl.a. tidigt stöd till unga med psykisk ohälsa. Även de extra medlen till perso- nalförstärkning i förskolor och skolor har betydelse i detta sammanhang, eftersom de har medfört mer personal och mindre barngrupper. I maj 2005 beslutade regeringen att ge en särskild utredare i uppdrag att analysera ungdomars livssituation utifrån stress och dess konsekven- ser för den psykiska hälsan. Syftet är att få en bild av vilka faktorer i ungdomars livsvillkor som kan ligga bakom ökningen av stress och stressrelaterade symptom. Utredningen skall redovisas senast den 15 augusti 2006. Forskning om suicid och suicidprevention bedrivs bl.a. av Statens in- stitut för psykosocial medicin (IPM) i samarbete med Stockholms läns landsting inom ramen för ett Nationellt centrum för suicidprevention och prevention av psykisk ohälsa (NASP). Under 2004 fick IPM ett extra resurstillskott på 500 000 kronor för att möjliggöra stärkta självmords- preventiva insatser i skolan. Regeringen har gett Statens folkhälsoinstitut och Socialstyrelsen i upp- drag att ta fram förslag på strategier och åtgärder till ett nationellt pro- gram för självmordsprevention. Syftet med programmet skall vara att bidra till ett minskat antal självmord och självmordsförsök i befolk- ningen. Uppdragen skall redovisas senast den 15 december 2006. Skollagskommittén föreslog i sitt betänkande (SOU 2002:121) att skollagen bör ha en särskild reglering om elevhälsa som sträcker sig ut- över reglering av skolhälsovård. I elevhälsan ingår omvårdnad samt medicinska, psykologiska, sociala och specialpedagogiska insatser. Kommittén föreslår att det för elevhälsans verksamhet skall finnas till- gång till personal med sådan kompetens att elevens behov kan tillgodo- ses. Regeringen avser att återkomma med förslag till en proposition om ny skollag under nästa mandatperiod. Övervikt och fetma är ett snabbt ökande hälsoproblem i Sverige. På regeringens uppdrag har Statens folkhälsoinstitut och Livsmedelsverket under 2005 tagit fram ett underlag till en handlingsplan för goda mat- vanor och ökad fysisk aktivitet i befolkningen. Underlaget till handlings- plan innehåller flera förslag på insatser riktade till barn och unga, och är för närvarande under beredning i Regeringskansliet. Statens folkhälsoinstitut skall enligt regleringsbrevet för 2006 påbörja utvecklingen av en strategi för hälsokommunikation, ökad fysisk aktivitet och förebyggande av övervikt. Strategin skall vara målgruppsanpassad, dvs. anpassas efter bland annat flickors och pojkars samt olika etniska gruppers villkor och förutsättningar. 14 (34). Kommittén rekommenderar att konventionsstaten ökar ansträngningarna för att främja arbetet med ungdomars hälsa och stärka programmet för hälsoutbildning i skolan. Den rekommen- derar också åtgärder, inklusive fördelning av mänskliga och ekono- Skr. 2005/06:206 20 miska resurser, för utvärdering av hälsoutbildningsprogrammens effektivitet, i synnerhet angående reproduktiv hälsa, och för att ut- veckla konfidentiell ungdomsprofilerad rådgivning, vård och reha- bilitering som är tillgänglig utan förälders medgivande, när detta är för barnets bästa. Kommittén rekommenderar även att konventions- staten fortsätter sitt arbete mot användningen av tobak och droger samt mot missbruket av alkohol. Det är viktigt att alla ungdomar har tillgång till en bra sexualupplys- ning, rådgivning och hälsovård när det gäller frågor som rör sexualitet och reproduktion. Framför allt är det viktigt att i högre grad involvera pojkar i det förebyggande arbetet. Pojkars situation behöver uppmärk- sammas mera, bland annat via ungdomsmottagningarna. Det pågår i dag ett omfattande arbete för att höja kompetensen i det här avseendet och kvalitetssäkra arbetet på ungdomsmottagningarna. De viktigaste förutsättningarna för att skapa ett effektivt förebyggande arbete på lokal nivå både när det gäller alkohol och narkotika är att alla berörda aktörer involveras och samarbetar. Insatserna måste både riktas mot att begränsa tillgängligheten och att minska efterfrågan. Barn och unga riskerar att skadas mer av alkohol än vuxna gör av både biologiska och sociala skäl. Även en ringa alkoholkonsumtion i unga år riskerar att påverka hälsan och mer omfattande alkoholvanor kan orsaka både hälsoproblem och sociala problem längre fram i livet. Studier visar att personer med missbruksproblem i regel haft en tidig alkoholdebut. En alkoholfri uppväxt är därför ett centralt mål för alkoholpolitiken. Det- samma gäller självklart också för narkotikapolitiken. I november 2005 överlämnade regeringen en proposition (prop. 2005/06:30) om nya alkohol- och narkotikahandlingsplaner till riks- dagen. I båda handlingsplanerna utgör barn och ungdomar en av de viktigaste målgrupperna när det gäller förebyggande arbete och tidiga insatser (se vidare avsnitt 4.4.1). Den 1 juni 2005 började ett förbud att gälla mot rökning på restau- ranger och andra serveringsmiljöer, däribland kaféer. Bland regeringens skäl till denna lagändring var det faktum att ungdomar ofta tillbringar delar av sin fritid i kafémiljö, där många röker. Den 1 juli 2005 trädde även skärpta regler för försäljning av tobaksvaror till ungdomar i kraft. 15 (36). Kommittén rekommenderar att konventionsstaten, i sitt arbete med att förebygga och bekämpa mobbning, fokuserar särskilt på barn med funktionshinder och med utländsk bakgrund samt på att bestämmelserna mot mobbning genomförs fullt ut i alla skolor och andra institutioner i samverkan med barnen. En ny lag om förbud mot diskriminering och annan kränkande be- handling av barn och elever (2006:67) trädde i kraft den 1 april 2006. Lagen har till ändamål att främja barns och elevers lika rättigheter i ut- bildning och annan verksamhet som avses i skollagen samt motverka diskriminering på grund av kön, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, sexuell läggning eller funktionshinder. Dessutom avser lagen motverka annan kränkande behandling som inte direkt kan hän- föras till dessa diskrimineringsgrunder, d.v.s. även mobbning. Enligt lagen skall den som ansvarar för verksamheten staten, en kommun, ett landsting eller en enskild bedriva ett målinriktat arbete för att främja de ändamål som bär upp lagen. Detta innebär bl.a. att det skall Skr. 2005/06:206 21 upprättas en likabehandlingsplan för att förebygga och förhindra diskri- Skr. 2005/06:206 minering och annan kränkande behandling i verksamheten. Om någon i verksamheten åsidosätter lagens bestämmelser kan huvudmannen åläggas att betala skadestånd. Statens skolverk, Jämställdhetsombudsmannen, Ombudsmannen mot etnisk diskriminering, Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning och Handikappombudsmannen skall inom sina respek- tive ansvarsområden se till att lagen följs. Inom Statens skolverk skall ett barn- och elevombud för likabehandling inrättas, som får till uppgift att tillvarata barns och elevers rätt i frågor som inte faller på ombuds- männen. Ombudsmännen och Skolverket får också rätt att föra talan för ett enskilt barn eller en enskild elev i skadeståndsmål. 16 (38). Kommittén rekommenderar att konventionsstaten fort- sätter sitt arbete för att garantera:

a)

att alla barn kan tillgodoses rätten till utbildning, inklusive barn utan uppehållstillstånd och "gömda barn";

b)

att skillnaderna i studieresultat mellan olika skolor och regioner försvinner;

c)

att yrkesutbildningar finns tillgängliga och att stöd erbjuds vid övergång från skola till arbete.

Asylsökande barn och ungdomar har rätt till utbildning, förskoleverk- samhet och skolbarnsomsorg på samma villkor som barn bosatta i Sverige. Kommunerna får i grundskolan och gymnasieskolan ta emot barn som har fått avslag på sin asylansökan och som hålls undan en verkställighet av ett avvisnings- eller utvisningsbeslut. Kommunerna har dock ingen skyldighet att erbjuda utbildning till dessa barn. En särskild utredare skall se över hur rätten till utbildning, förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg för barn och ungdomar som hålls undan en verkställig- het av ett avvisnings- eller utvisningsbeslut skall kunna regleras (dir. 2006:28). Arbetet skall redovisas senast den 15 februari 2007. I väntan på utredningens resultat har kommunerna tilldelats extra medel för att kunna ta emot dessa barn i skolorna. När det gäller studieresultat ligger Sverige bra till i ett internationellt perspektiv om man jämför skillnaderna i studieresultat mellan skolor och regioner. Flera internationella undersökningar (PISA 20002003, OECD 2004) visar att det svenska skolsystemet har en hög grad av likvärdighet när det jämförs med systemen i andra länder. Spridningen av målupp- fyllelse mellan skolor är mycket låg i Sverige ur ett internationellt pers- pektiv. PISA 2003 visar dock att likvärdigheten i den svenska skolan kan ha försämrats något sedan PISA 2000. Ett resultat är att även om det finns variation mellan skolor så finns den största variationen inom skolor. Beträffande yrkesutbildning och stöd vid övergång från skolan till ar- bete har regeringen beslutat om nya mål för den nya gymnasieskolans program. Utgångspunkten är att en tydligare koppling mellan yrkesför- beredande program och arbetsliv samt en stark integrering av teoretiska ämnen och yrkesämnen skall höja kvaliteten i utbildningen. För program- målen fastslås att samverkan mellan kärnämnena och yrkesämnena måste bli bättre överlag. Samverkan mellan skolan och arbetslivet är avgörande för kvaliteten. Inom varje yrkesprogram måste det ske ett samråd med respektive bransch och parterna om såväl innehåll som arbetsformer i 22 gymnasieskolan. Förändringarna gäller för utbildning som påbörjas den 1 juli 2007 eller senare. Även kommunernas informationsansvar är relevant i sammanhanget. En ny bestämmelse om kommunernas informationsansvar för unga trädde i kraft den 1 juli 2005 (1 kap. 18 § skollagen [1985:1100]). Be- stämmelsen innebär att kommunernas informationsansvar för unga upp till 20 år, som inte går eller har fullföljt en gymnasieutbildning på ett nationellt eller specialutformat program, förtydligas. Skolverket skall i samråd med Ungdomsstyrelsen följa upp dels hur kommunerna håller sig informerade om ungdomar som inte är sysselsatta, dels vilka individuella åtgärder som kommunerna erbjuder dessa ungdomar. Uppdraget skall redovisas senast den 30 juni 2006. 17 (40). Kommittén rekommenderar att konventionsstaten fort- sätter sina ansträngningar när det gäller ensamkommande barn, i synnerhet för:

a)

att tillförsäkra en samordnad insamling av information och sta- tistik för att möjliggöra den insats som motsvarar behovet;

b)

en ökad samordning av olika aktörers arbete, i synnerhet polisen, socialtjänsten och Migrationsverket, för att kunna ingripa effektivt och utan tidsfördröjning när barn försvinner;

c)

att överväga förordnandet av en tillfällig vårdnadshavare inom 24 timmar efter ankomsten för varje ensamkommande barn;

d)

att fortsätta och förbättra utbildningen av de yrkesgrupper som arbetar med och för barn om de ensamkommande barns rättigheter;

e)

att ta hänsyn till barns speciella behov och utvecklingsvillkor när barns flyktingsstatus skall fastställas, i synnerhet genom att prioritera barns ansökningar, samt ta hänsyn till barnspecifika former av förföljelse vid prövning av ett barns begäran om asyl en- ligt 1951 års flyktingkonvention.

I 2005 och 2006 års regleringsbrev för Migrationsverket anges att be- slut i asylansökningar som rör ensamkommande barn skall fattas inom tre månader. År 2005 avgjordes 48 procent av ärendena inom tre måna- der och 82 procent inom sex månader. Detta är en betydande förbättring i jämförelse med föregående år då endast 21 procent av ärendena avgjor- des inom tre månader. Även för Utlänningsnämnden gällde enligt regleringsbrevet för 2005 att asylansökningar som rör ensamkommande barn skall fattas inom tre månader. När det gäller beaktande av barnspecifika former av förföljelse kan sägas att Migrationsverkets handbok innehåller avsnitt om hörande av barn i utlänningsärenden beträffande deras asylskäl. Den samtals- eller intervjuguide som har utarbetats för Migrationsverket beskriver en teknik som skall möjliggöra att barnet fritt kan berätta så detaljerat som möjligt om sina asylskäl. Migrationsverket har i regleringsbrevet för 2006 fått i uppdrag att vid prövningen av barns asylskäl beakta specifika former av förföljelse, exempelvis könsstympning av flickor. En ny lag (2005:429) om god man för ensamkommande barn trädde i kraft den 1 juli 2005. Enligt lagen skall en god man för ensamkommande barn förordnas så snart det är möjligt efter barnets ankomst till Sverige. Den gode mannen ansvarar för barnets personliga förhållanden och sköter dess angelägenheter i vårdnadshavarens och förmyndares ställe. Skr. 2005/06:206 23 Lagen innebär att den gode mannen får ett större ansvar och kommer mer att fungera som en vårdnadshavare. Ett syfte med den nya lagen är att motverka att barn försvinner från anvisat boende. Migrationsverket skall dessutom enligt regleringsbrevet för 2006 redovisa i vilken utsträckning god mans ökade möjlighet att ingripa har förbättrat situationen för en- samkommande barn. För att tydliggöra ansvarsfördelningen mellan Migrationsverket och kommunerna när det gäller mottagandet av ensamkommande barn kom- mer en lagändring träda i kraft den 1 juli 2006 som innebär att ansvaret för boendet överförs till kommunerna och Migrationsverkets ansvar be- gränsas till att bestämma vilken kommun som skall ha ansvaret i de en- skilda fallen och lämna bistånd enligt lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. Migrationsverket skall genomföra en analys av de konsekvenser som regleringen av ansvarsfördelningen får för de an- ställda vid Migrationsverket som till huvudsaklig del arbetar med mot- tagande av asylsökande ensamkommande barn. När det gäller Migrationsverkets arbete med att utveckla barnkom- petensen och barnperspektivet inom myndigheten hänvisas till kommen- taren under punkten 8. Regeringen har i sin styrning av polisen angett att 10 miljoner kronor årligen skall användas mellan åren 2004 och 2006 för att bekämpa män- niskohandel. Dessa medel har bl.a. använts för utbildningsinsatser för t.ex. studerande vid polishögskolan, kontaktpersoner vid landets polis- myndigheter, åklagare och ambassadtjänstemän. Rikskriminalpolisen har också påbörjat en kartläggning av omfattningen av minderåriga i män- niskohandel i Sverige. Inom ramen för det internationella samarbetet på detta område har Sverige också ansvarat för en kartläggning av känne- dom om och förekomst av handel med barn inom Östersjöområdet. För att i ett tidigt skede upptäcka människohandel har Rikskriminalpolisen bedrivit fortsatta utbildningsinsatser och nätverksbyggande gentemot bl.a. Migrationsverket och Sveriges utlandsbeskickningar. 18 (42). Kommittén rekommenderar att konventionsstaten för- bättrar sina åtgärder för att tillförsäkra att flyktingars ansökningar om familjeåterförening behandlas på ett positivt, humant och effek- tivt sätt. Den 30 april 2006 trädde en lagändring i kraft som rör familjeåterföre- ning för ensamkommande barn. En förälder till ett ensamkommande barn som är flykting eller skyddsbehövande i övrigt har en rätt till uppehålls- tillstånd i enlighet med EG-direktivet (2003/86/EG) om rätt till familje- återförening samt vissa frågor om handläggning och DNA-analys vid familjeåterförening. Regeringen bedömer det som viktigt att Migrations- verkets förändringsarbete för att minska handläggningstiderna och nå regeringens mål fortsätter. 19 (44). Kommittén rekommenderar konventionsstaten att:

a)

stärka såväl skyddsmekanismerna för barn när de använder In- ternet som programmen för att göra barn medvetna om Internets avigsidor, genom att samarbeta med Internetleverantörer, föräldrar och lärare;

b)

stärka åtgärderna för att minska och förebygga förekomsten av sexuellt utnyttjande och trafficking, inklusive genom att via utbild-

Skr. 2005/06:206 24 ning och mediakampanjer informera yrkesarbetande och allmän- heten om problemen med sexuellt utnyttjande och trafficking;

c)

stärka lagstiftningen mot innehav och produktion av barnpor- nografi, inklusive genom förbud för Internetleverantörerna att tillåta barnpornografi på Internet och ändring av definitionen av "barn" i barnpornografibrotten, med en klar objektiv åldersgräns på 18 år;

d)

stärka lagstiftningen som möjliggör åtal av svenska medborgare som ägnar sig åt sexuellt utnyttjande av barn utomlands, inklusive genom att förbjuda utfärdande av nytt pass till misstänkta till sådana brott som frigivits mot borgen;

e)

förbättrar skyddet för offren för sexuell exploatering och män- niskohandel, innefattande prevention, vittnesskydd, social återan- passning, tillgång till hälsovård och psykologiskt stöd på ett samord- nat sätt, vilket inkluderar förbättrat samarbete med frivilligorgani- sationer, med beaktande av deklarationen och handlingsplanen och det åtagande som antogs vid den första och andra världskongressen mot kommersiell sexuell exploatering av barn, som hölls 1996 respektive 2001.

Den 1 april 2005 trädde en ny sexualbrottslagstiftning i kraft. En viktig förändring är att det har införts särskilda straffbestämmelser för sexual- brott som riktar sig mot barn, t.ex. bestämmelser om våldtäkt mot barn och sexuellt övergrepp mot barn där det inte längre ställs något krav på att våld eller hot har använts vid övergreppet. Förbudet mot köp av sexuella handlingar av barn har skärpts så att det nu omfattar även köp som sker under andra förhållanden än sådana som utgör rena prostitu- tionsförhållanden. Det har också införts en särskild och utvidgad straff- bestämmelse med avseende på utnyttjande av barn för sexuell posering samt ett högre straffmaximum för brotten grovt sexuellt tvång, köp av sexuell handling av barn, grovt koppleri och grovt barnpornografibrott. Även preskriptionstiden för vissa sexualbrott mot barn har förlängts så att den börjar löpa först den dag då barnet fyller eller skulle ha fyllt 18 år. Vidare uppställs inte längre något krav på dubbel straffbarhet för att i Sverige kunna döma för allvarliga sexualbrott mot barn under 18 år som har begåtts i utlandet. Regeringen beslutade i augusti 2005 om kommittédirektiv om en över- syn av lagstiftningen mot barnpornografi (dir. 2005:89). Översynen skall syfta till att möjliggöra en mer effektiv bekämpning av barnpornografi och att förstärka barnens ställning vid barnpornografibrott. Utredaren skall bl.a. överväga om det är möjligt och lämpligt att införa en bestämd 18-årsgräns i definitionen av barn i bestämmelserna om barnpornografi eller att på något annat sätt utvidga lagstiftningens skydd för unga per- soner under 18 år. Utredaren skall redovisa sitt arbete den 31 augusti 2007. Rikskriminalpolisens s.k. Barnpornografigrupp har varit verksam sedan 1995. Gruppen är en nationell underrättelseenhet med uppdrag att ha en övergripande syn gällande arbetet mot sexuella övergrepp mot barn och barnpornografi. Gruppen består i dag av 7 personer och skall utgöra en kunskapskälla för svensk polis i kampen mot denna brottslighet som innefattar alla former av sexuella övergrepp mot barn och svara för underrättelseverksamhet genom bearbetning av tips och annan informa- Skr. 2005/06:206 25 tion som kan bidra till att avslöja brottslig verksamhet. I arbetet ingår att identifiera och karaktärsbestämma personer som förövar sexuella över- grepp mot barn eller begår barnpornografibrott, identifiera utsatta barn och stoppa pågående övergrepp samt arbeta för att upptäcka och identi- fiera samband mellan personer och/eller organisationer som är involve- rade i denna brottsliga verksamhet. I dagsläget fokuseras arbetet på inter- netrelaterade dokumenterade sexuella övergrepp mot barn (s.k. barn- pornografi) och resande förövare (s.k. sexturism) vilket också är en internationell problematik. Barnpornografigruppen är kontaktpunkten för svensk polis gällande denna kriminalitet och agerar även som nationell koordinator vid gränsöverskridande operativa åtgärder. Regeringen har beslutat att se över företeelsen att vuxna eller andra straffmyndiga personer söker kontakt, ofta via Internet, med barn i sexuellt syfte. Syftet är att få ett kunskapsunderlag som beskriver före- teelsens närmare karaktär och dess omfattning samt vilka åtgärder som redan har vidtagits eller vidtas. Vidare skall behovet av andra åtgärder för att förebygga och förhindra den övervägas liksom strafflagstift- ningens tillämplighet och vilka verktyg de brottsbekämpande myndig- heterna har för att möta den. Förslag till nödvändiga lagändringar och författningsförslag skall lämnas. Uppdragen skall redovisas den 1 mars 2007 respektive den 7 maj 2007. Regeringen har gett en särskild utredare i uppdrag att göra en översyn av bestämmelsen om människohandelsbrott i syfte att stärka skyddet mot människohandel. Utredaren skall inom ramen för översynen utvärdera tillämpningen av bestämmelsen om människohandelsbrott. Utredaren skall vidare överväga skälen för och emot att slopa eller begränsa kravet på dubbel straffbarhet för människohandelsbrott. Uppdraget skall redo- visas senast den 30 juni 2007. I regleringsbrevet för 2006 har Domstolsverket och övriga myndig- heter inom domstolsväsendet fått i uppdrag att återrapportera de åtgärder som vidtagits för att öka kunskapen om sådan brottslighet som avser prostitution, människohandel för sexuella och andra ändamål samt sexuell exploatering av barn. 20 (46). Kommittén rekommenderar att konventionsstaten granskar sin lagstiftning, policy och budget för att säkerställa ett fullständigt genomförande av standardreglerna för ungdomars rätts- skydd, i synnerhet artikel 37 (b) och artikel 40 i konventionen såväl som FN:s regler om minimistandard för rättskipning rörande ung- domsbrottslighet, FN:s riktlinjer för förebyggande av ungdoms- brottslighet, FN:s regler för skydd av frihetsberövade ungdomar och Wienriktlinjerna för åtgärder avseende barn inom det straffrättsliga systemet, samt i ljuset av den Allmänna diskussionen om ungdomars rättsskydd som kommittén höll 1995. I detta avseende är det speciellt rekommenderat att konventionsstaten:

a)

säkerställer att alla åklagare och domare som hanterar barn- ärenden har relevanta kunskaper;

b)

säkerställer att straffåtgärder endast kan utdömas av juridisk myndighet efter en rättslig prövning med tillgång till rättshjälp;

c)

stärker de förebyggande åtgärderna för att komma tillrätta med de sociala missförhållanden som leder till brottslighet och kriminali- tet, exempelvis genom att stödja familjens och närsamhällets roll.

Skr. 2005/06:206 26 Arbetet med att åstadkomma ett ändamålsenligt och väl avvägt på- Skr. 2005/06:206 följdssystem för unga lagöverträdare är en av regeringens högst priorite- rade kriminalpolitiska frågor. En proposition (prop. 2005/06:165) med förslag till ändringar av påföljdssystemet för unga lämnades till riks- dagen i mars 2006. I propositionen föreslår regeringen även brottsföre- byggande åtgärder, möjlighet till juridiskt biträde när den misstänkte inte är straffmyndig m.m. Brottsförebyggande rådet skall enligt regleringsbrevet för 2006 redo- visa vilka projekt som genomförts för att beskriva och bedöma före- byggande åtgärder mot bl.a. brott av och mot ungdomar. Åklagarmyndigheten har i sitt regleringsbrev för 2006 uppdraget att redovisa de insatser som har genomförts i fråga om bekämpning av bl.a. ungdomsbrottslighet. Av redovisningen skall särskilt framgå de åtgärder som vidtagits för att tillgodose ett barnperspektiv i brottsutredningar och brottmålsprocesser. Även övriga åtgärder, inklusive utbildningsinsatser, som vidtagits för att beakta barnperspektivet i verksamheten utifrån barnkonventionens bestämmelser och intentioner skall redovisas. För att komma till rätta med sociala missförhållanden driver regeringen sedan 1998 en storstadspolitisk satsning tillsammans med ett antal kom- muner. Målen är att ge storstadsregionerna goda förutsättningar för lång- siktigt hållbar tillväxt, att bryta den sociala, etniska och diskriminerande segregationen i storstadsregionerna och att verka för jämlika och jäm- ställda levnadsvillkor för storstädernas invånare, med tydlig inriktning på villkoren för barn och unga. Det storstadspolitiska arbetet utvidgas och fortsätter nu huvudsakligen inom ramen för kommunernas och de satliga myndigheternas ordinarie resurser. Förebyggande arbete bland ungdomar i riskmiljöer är av särskild vikt för att minska risken för ungdomar att hamna i socialt utanförskap, miss- bruk och kriminalitet. Regeringen har uppdragit åt Ungdomsstyrelsen att genomföra en satsning på förebyggande och främjande verksamheter för ungdomar i riskmiljöer samt drogfria mötesplatser. Satsningen avser främst utveckling av insatser för ungdomar i socialt utsatta områden. Satsningen skall genomföras under 2006 och 2007 och omfattar totalt 125 miljoner kronor för den aktuella perioden. Inom ramen för sats- ningen ges stöd för kompetensutveckling och kvalitetsutveckling av främjande och förebyggande verksamheter, stöd till utveckling av drog- fria mötesplatser samt stöd till ideella organisationers ungdomsverksam- heter (se närmare under avsnitt 4.3.1). 21 (48). Kommittén rekommenderar konventionsstaten att:

a)

ratificera tilläggsprotokollet till barnkonventionen om handel med barn, barnprostitution och barnpornografi, samt

b)

avge den första rapporten gällande 2002 års tilläggsprotokoll till barnkonventionen om barn i väpnade konflikter, vid bestämd tidpunkt, d.v.s. den 20 mars 2005.

Ratificeringen av det fakultativa protokollet om handel med barn, pros- titution och barnpornografi är inledd. I proposition 2005/06:68 föreslår regeringen att riksdagen dels skall godkänna protokollet, dels skall införa den lagändring i brottsbalken som anses nödvändig för att kunna tillträda protokollet. 27 Sveriges första rapport om genomförandet av det fakultativa proto- Skr. 2005/06:206 kollet om barn i väpnade konflikter har utarbetats och i mars 2006 skickats till Barnrättskommittén i Genève för granskning. Se närmare under avsnitt 2.2.1. 22 (49 och 50). Kommittén rekommenderar konventionsstaten att med alla tillgängliga medel verka för ett fullt genomförande av före- liggande rekommendationer, bland annat genom att överlämna dem till regeringens medlemmar, riksdagens ledamöter och, i förekom- mande fall, till regionala eller förbundsstaternas regeringar och lag- stiftande församlingar, för övervägande och fortsatta åtgärder. Kommittén rekommenderar vidare att den tredje periodiska rappor- ten samt konventionsstatens skriftliga svar och de relaterade re- kommendationerna (de sammanfattande slutsatserna) görs tillgäng- liga för allmänheten, enskilda organisationer, ungdomsgrupper, yrkesorganisationer och barn, via Internet men också på andra sätt, i syfte att skapa debatt och medvetenhet om konventionen, dess genomförande och uppföljning. Såväl Sveriges rapporter till barnrättskommittén som kommitténs sammanfattande slutsatser finns publicerade på regeringens webbsida för mänskliga rättigheter (www.manskligarattigheter.gov) och på Social- departementets hemsida (www.regeringen.se/social). När det gäller dia- logen med riksdagen i dessa frågor bör noteras riksdagsdebatten som ägde rum våren 2005 med anledning av Sveriges tredje rapport och kommitténs rekommendationer i samband med denna rapport. Det fortsatta arbetet med barnrättskommitténs rekommendationer Enligt artikel 43.1 i barnkonventionen är barnrättskommitténs uppdrag att granska de framsteg som gjorts av konventionsstaterna i fråga om förverkligandet av skyldigheter enligt denna konvention. Kommittén kan enligt artikel 45 (d) avge förslag och allmänna rekommendationer till varje konventionsstat som berörs. Statens rapportering och barnrätts- kommitténs granskning och rekommendationer utgör en konstruktiv dialog ägnad att stödja det nationella arbetet med att förverkliga konven- tionens bestämmelser. Barnrättskommittén har oftast genom sina re- kommendationer bekräftat regeringens egna problemanalyser och priori- teringar. Det är regeringens strävan att i beredningsprocessen av lagförslag, kommittédirektiv etc. löpande ta hänsyn till och överväga barnrättskom- mitténs problemanalyser och rekommendationer i en viss fråga. Även om regeringens överväganden och bedömning inte alltid stämmer överens med det som kommittén har rekommenderat är regeringen angelägen att hitta lämpliga lösningar till de problem som har föranlett rekommenda- tionerna. Kommitténs rekommendationer analyseras fortlöpande inom Regeringskansliet.

2.3

FN:s specialsession om barn samt dess slutdokument

FN:s generalförsamling arrangerade den 810 maj 2002 en special-

session om barn vid FN-högkvarteret i New York. Målsättningen var att

28

dels summera vad som har åstadkommits sedan barntoppmötet 1990, dels Skr. 2005/06:206 utarbeta prioriteringarna för nästa årtionde. Vid mötet deltog cirka 70 stats- och regeringschefer samt höga representanter för regeringar, fri- villigorganisationer och dessutom cirka 300 barn och unga. Specialsessionen antog ett slutdokument, En värld anpassad för barn (A World Fit for Children), som består av en deklaration och en hand- lingsplan. I slutdokumentet förpliktar sig länderna att utifrån ett barn- rättsperspektiv följa upp specialsessionen genom att bland annat identi- fiera prioriterade mål och vidta praktiska åtgärder för att förbättra barnens livsvillkor. De planerade åtgärderna för att uppnå de strategiska målen skall sedan presenteras för FN. Länderna förutsätts att uppnå de egna nationella målen under detta årtionde fram till år 2010. Under sin femtioåttonde session antog generalförsamlingen den 9 februari 2004 även en resolution om uppföljningen av specialsessionen i maj 2002. Enligt resolutionen skall ett nytt möte hållas år 2007 för att följa upp efterlevnaden av slutdokumentet som antogs vid det tillfället. Specialsessionens slutsats är att barnens fysiska, psykologiska, känslo- mässiga, sociala, emotionella, kognitiva och kulturella utveckling är en fråga av nationell och global prioritet. Samhället skall sätta barnen främst, investera i barn, se till att inget barn diskrimineras och att barn skall få bästa möjliga start i livet och bästa utbildning och hälsa, att barn skyddas mot faror och exploatering och att vuxna lyssnar på barn och gör dem delaktiga. Barnpolitikens mål, innefattande de sakpolitiska insatser som utförs för barn och unga, och det strategiska arbetet med att förverk- liga barnkonventionen överensstämmer i sin helhet med specialsessio- nens slutdokument och dess slutsatser. Denna skrivelse och dess problemanalys på olika områden samt redo- visade insatser kommer att utgöra grundstommen i den uppföljning av FN:s generalförsamlings speciella session om barn som regeringen under 2006 avser att tillställa generalförsamlingen.

2.4

Riksrevisionens granskning

Riksrevisionen har granskat om regeringen och de statliga myndigheter- na har följt strategin för att förverkliga FN:s konvention om barnets rättigheter i Sverige som har antagits av riksdagen (prop. 1997/98:182, bet. 1998/99:SoU6, rskr. 1998/99:171). Granskningen har även omfattat regeringens information till riksdagen. Riksrevisionen har redovisat sin granskning i rapporten Barnkonventionen i praktiken (RIR 2004:30). Mot bakgrund av granskningen har Riksrevisionens styrelse gjort en framställning till riksdagen (framst. 2004/05:RRS19), i vilken föreslås att riksdagen begär att regeringen skall återkomma med förslag om mer precisa mål knutna till den nationella strategin samt förbättra sin redovis- ning av utfallet i förhållande till strategin. Riksdagen har bifallit Riks- revisionens styrelses framställning (bet. 2005/06:SoU5, rskr. 2005/06:137). Regeringen lämnar i avsnitt 3 en redogörelse för sina överväganden med anledning av Riksrevisionens rekommendationer och riksdagens till- kännagivande. 29

2.5

Rapporten Ekonomiskt utsatta barn

Skr. 2005/06:206

En interdepartemental arbetsgrupp tillsattes i juni 2003 med uppgift att beskriva och analysera situationen för barn som lever i ekonomiskt ut- satta familjer. Arbetsgruppen har lämnat rapporten Ekonomiskt utsatta barn (Ds 2004:41). En av de viktigaste insatserna för att förbättra situationen för barn som lever i ekonomiskt utsatta familjer är att förbättra föräldrarnas möjlig- heter till arbete och egen inkomst. Viktiga åtgärder för att stödja flickor och pojkar i ekonomiskt utsatta familjer handlar härutöver om insatser inom en rad olika politikområden, såsom utbildnings-, integrations-, hälso- och sjukvårdspolitiken, folkhälso- och konsumentpolitiken m.fl. politikområden. För att medverka till att minska skillnaderna i ekonomiska villkor för barn i olika familjer aviserade regeringen i 2004 års ekonomiska vårpro- position (prop. 2003/04:100) att 1 miljard kronor, den s.k. barnmiljarden, skall avsättas från år 2006 för reformer för ekonomiskt utsatta barn. Regeringen har lämnat förslag till förbättringar inom underhållsstöd och bostadsbidrag till barnfamiljer samt införande av ett barntillägg till stude- rande föräldrar inom studiestödssystemet. Riksdagen har beslutat i enlig- het med regeringens förslag. Förhållandena i den lokala miljön nära barnen har också en av- görande betydelse för barnens uppväxtvillkor. Dessa förhållanden på- verkas främst av kommunala beslut och prioriteringar. Det är därför, en- ligt regeringens mening, angeläget att beslut som rör barns och ungas lokala miljö, service- och fritidsutbud föregås av konsekvensbedöm- ningar som utgår från ett barnperspektiv och att dessa beslut präglas av en grundsyn som utgår från att barnets bästa måste beaktas i alla sam- manhang. I denna skrivelse redovisas ett flertal insatser som syftar till att för- bättra situationen för barn och unga som befinner sig i en ekonomiskt utsatt situation. Det handlar dels om att öka barnperspektivet i allmänhet i frågor som rör barn och unga, se närmare under avsnitt 3. Dels handlar det om att förbättra uppmärksamheten kring dessa barns situation inom flertalet verksamhetsområden, se närmare under avsnitt 4.

3

Strategiska insatser för att förverkliga barnkonventionen

3.1

Ett strategiskt arbete för barnkonventionens förverkligande

3.1.1

En nationell strategi

För att förverkliga barnkonventionen i Sverige och som grund för rege- ringens barnpolitik finns en nationell strategi som antogs av en enhällig riksdag i mars 1999 (prop. 1997/98:182, bet. 1998/99:SoU6, rskr. 1998/99:171). Målet med strategin är att förverkliga och genomföra barnkonventionen i Sverige. Strategin består av ett antal moment som 30 utgör verktyg för strategiarbetet, vars syfte är att konventionen och dess intentioner skall genomsyra allt offentligt beslutsfattande som rör barn. Strategin riktar sig i första hand till de offentliga organen regering, riksdag, förvaltningsmyndigheter, kommuner och landsting. De moment som tillsammans utgör den nationella strategin anger också vilket ansvar olika offentliga organ har för att förverkliga och genomföra barnkonven- tionen på alla nivåer i samhället och inom alla verksamheter där barn och unga berörs. Följande moment ingår i strategin:

Barnkonventionen skall vara ett aktivt instrument och genomsyra allt beslutsfattande inom Regeringskansliet som rör barn.

Barnperspektivet skall i lämplig omfattning finnas med i utrednings- direktiv.

Barnkonventionen bör på olika sätt tas upp i utbildningar för de yrkesgrupper som skall arbeta med barn.

Statligt anställda vars arbete har konsekvenser för barn och ung- domar skall erbjudas fortbildning för att kunna stärka sin barnkom- petens och sina kunskaper om barnkonventionen.

Kommuner och landsting bör på samma sätt erbjuda sin personal fortbildning.

Kommuner och landsting bör inrätta system för att kunna följa hur barnets bästa förverkligas i det kommunala arbetet.

Barnkonsekvensanalyser skall göras vid statliga beslut som rör barn.

Barns och ungdomars inflytande och delaktighet i samhälls- och tra- fikplanering skall utvecklas.

Barnombudsmannens verksamhet och organisation skall ses över i syfte att stärka dess roll vid genomförandet av barnkonventionen i Sverige.

Barnstatistiken skall utvecklas.

Inom vart och ett av dessa moment har regeringen genomfört insatser. Under åren 19992005 har sammanlagt 66,5 miljoner kronor fördelats till insatser för att förverkliga barnkonventionen i Sverige (utgiftsområde 9). För innevarande år har 9,5 miljoner kronor anvisats på anslag 15:3 Insatser för att förverkliga FN:s konvention om barnets rättigheter i Sverige. Medlen används bl.a. för kunskapsinhämtning, metodutveck- ling, uppföljning och utvärdering, erfarenhetsutbyte och idéspridning samt åtgärder för att stärka flickors och pojkars inflytande och del- aktighet. Anslaget har för 2006 även tillförts 2 miljoner kronor för att an- vändas bl.a. för det fortsatta arbetet med att inrätta ett barnrättscentrum (se vidare avsnitt 3.2.8). Det är Sverige som stat, och ytterst regeringen, som är ansvarig för åtagandena enligt barnkonventionen. Genom att ratificera konventionen har Sverige också åtagit sig att ha system som garanterar att alla offent- liga organ inom sina respektive ansvarsområden fullföljer de förpliktelser som Sverige som stat har iklätt sig. Momenten i strategin anger priorite- ringar för samt inriktningen på de insatser som krävs. Strategin kräver insatser på nationell, regional och lokal nivå. Regeringen tar initiativ till insatser inom de olika momenten i strategin och följer upp de åtgärder som genomförs. Det vilar också på såväl statliga myndigheter som kom- muner och landsting att inom ramen för sina ansvarsområden vidta lämpliga åtgärder för att bidra till måluppfyllelsen i strategin. Skr. 2005/06:206 31

En vidareutvecklad strategi

Skr. 2005/06:206

I regeringens skrivelse (skr. 2003/04:47) Utveckling av den nationella strategin för att förverkliga FN:s konvention om barnets rättigheter presenteras hur regeringen avser att fortsatt bedriva det strategiska arbe- tet med att förverkliga barnkonventionen i Sverige. Regeringen konstate- rar att den fastlagda strategin har varit verkningsfull och att huvudinrikt- ningen i strategin alltjämt är aktuell. Samtidigt behöver arbetet gå vidare med utgångspunkt i de erfarenheter och den kunskap som inhämtats hit- tills i strategiarbetet. Det handlar bl.a. om att fördjupa metoderna och tillhandahålla nya verktyg till dem som ansvarar för barnkonventionens genomförande. Redovisningen utgår från de olika momenten i strategin och redogör för vidtagna åtgärder inom respektive moment sedan strate- gin antogs samt de åtgärder som regeringen avser att vidta framöver inom ramen för den fastslagna strategin. De utvecklingsområden som regeringen pekade på i den vidareutvecklade strategin var bl.a. att tydlig- göra barnperspektivet i statsbudgeten, att följa upp myndigheternas ar- bete med att integrera ett barnperspektiv i sina respektive verksamheter, att ytterligare stimulera lärosätenas barnkonventionsarbete, att vidare- utveckla möjligheterna och metoderna för barns och ungas inflytande och delaktighet samt att initiera ett utvecklingsarbete kring indikatorer för att mäta effekterna av gjorda insatser.

3.1.2

Riksrevisionens granskning av arbetet med den nationella strategin

Riksrevisionen genomförde hösten 2004 en granskning av om regeringen och myndigheterna har följt den ovan redovisade nationella strategin för att förverkliga barnkonventionen samt regeringens information till riks- dagen ( Barnkonventionen i praktiken , RIR 2004:30). Granskningen bygger på dokumentstudier, intervjuer samt insamling av statistiska och andra uppgifter från olika myndigheter. Granskningen har avgränsats till att belysa utfallet av tre moment i strategin:

Regeringens åtagande att beakta barnperspektivet i sina beslut.

Kravet på statliga myndigheter att utveckla och använda barnkon- sekvensanalyser i beslut som rör barn.

Kravet på kommunerna att utveckla system för att följa upp barnets bästa.

När det gäller barnperspektivet i regeringens beslut har Riksrevisionen granskat ett urval regleringsbrev och propositioner från 2004. Gransk- ningen avseende de statliga myndigheternas bruk av barnkonsekvens- analyser grundar sig på uppgifter i Barnombudsmannens enkät om arbe- tet med barnkonventionen i statliga myndigheter från 2003. Revisionen har utifrån denna undersökning begärt in exempel på barnkonsekvens- analyser från det tiotal myndigheter som uppger sig använda barnkonsek- vensanalyser. Slutligen har Riksrevisionen med utgångspunkt från svaren i Barnombudsmannens kommunenkät från 2003 granskat hur kommuner- na lever upp till den nationella strategin. 32

Resultat och rekommendationer

Skr. 2005/06:206

Riksrevisionen konstaterar att regeringen har vidtagit åtskilliga åtgärder för att förverkliga barnkonventionen och den antagna strategin. Intresset bland statliga myndigheter och kommuner för att få hjälp med att utveckla sina insatser på området har också ökat. Av granskningen framgår emellertid att regeringen, myndigheterna och kommunerna inom granskade områden hittills inte helt följt kraven och infriat målen i den av riksdagen antagna strategin. Det finns också vissa brister i regeringens information till riksdagen. Många åtaganden återstår att infria och effekterna av vidtagna åtgärder är hittills relativt begränsade. Det är exempelvis sällsynt med barnkonsekvensanalyser i samband med beslut som berör barn och unga inom olika samhällssektorer. Det är endast ett fåtal myndigheter och kommuner som har utvecklat en strategi för hur barnkonventionen skall genomföras i den egna verksamheten. Kom- munikationsinsatserna har också bedrivits på ett mindre planmässigt sätt. Mot bakgrund av detta lämnar Riksrevisionen ett antal rekommenda- tioner till regeringen för att driva på barnkonventionsarbetet på nationell, regional och lokal nivå. Riksrevisionen rekommenderar att regeringen bör:

formulera mer precisa mål knutna till strategin och förbättra redovis- ningen av utfall i förhållande till strategin

ge Barnombudsmannen i uppdrag att utarbeta en tydlig strategi för sin kommunikation

låta utvärdera genomförandet på statlig och kommunal nivå

anpassa och precisera kraven på myndigheterna

ägna frågan om barnkonsekvensanalyser i stat och kommun upp- märksamhet

ägna förhållandena inom kommunerna särskild uppmärksamhet.

Mot bakgrund av granskningen har Riksrevisionens styrelse gjort en framställning till riksdagen (framst. 2004/05:RRS19), i vilken föreslås att riksdagen bör begära att regeringen skall återkomma med förslag till mer precisa mål knutna till strategin för att förverkliga barnkonventionen samt förbättra sin redovisning av utfallet i förhållande till strategin. Riks- dagen har bifallit Riksrevisionens styrelses framställning (bet. 2005/06:SoU5, rskr. 2005/06:137). Nedan följer en redovisning av insatser och resultat utifrån det strate- giska barnkonventionsarbetet. Redovisningen tar sin utgångspunkt i den utveckling som har förevarit sedan regeringen lämnade skrivelsen 2003/04:47 med en vidareutvecklad strategi för barnkonventionens för- verkligande. Redovisningen nedan har två syften. Dels att informera riks- dagen om utfallet hittills av de strategiska insatserna samt planerade in- satser utifrån de olika momenten i strategin, dels redogöra för de åtgärder som regeringen har vidtagit eller avser att vidta med anledning av Riks- revisionens rekommendationer. 33

3.2

Redovisning av insatser och resultat utifrån det strategiska barnkonventionsarbetet

3.2.1

Barnombudsmannens roll och funktion

Barnombudsmannen har en nyckelroll i det strategiska arbetet med att förverkliga barnkonventionen och skall vara en föregångare avseende kunskaps- och metodutveckling om hur barnkonventionen kan förverk- ligas och genomföras. I rollen som ombudsman ingår bl.a. att bilda opi- nion om barns rättigheter och delta i samhällsdebatten. Som myndighet skall Barnombudsmannen aktivt driva på barnkonventionsarbetet i kom- muner, landsting och myndigheter och i det arbetet ge metodstöd, visa på goda exempel, stimulera erfarenhetsutbyte och kontinuerligt följa upp, analysera och utvärdera genomförandet av barnkonventionen. Barnom- budsmannens två roller avspeglas tydligt i lagen om Barnombudsman (1993:335). I den vidareutvecklade strategin menar regeringen också att Barnombudsmannen genom lagändringarna har goda förutsättningar att dels verka för att barns och ungas rättigheter och intressen respekteras och tillgodoses, dels att fortsätta driva utvecklingsarbetet framåt i kom- muner, landsting och myndigheter. Regeringen kan konstatera att Barnombudsmannen inom ramen för så- väl ombudsmannarollen som myndighetsrollen genomfört omfattande insatser och aktivt verkat för att öka kunskapen om barnkonventionen och stärka barns och ungas rättigheter och intressen i samhället. Som exempel har Barnombudsmannen under 2005 utbildat yrkesverksamma inom rättsväsendet och hälso- och sjukvården, på uppdrag av regeringen och i samarbete med Sveriges Kommuner och Landsting genomfört ett antal regionala konferenser för kunskaps- och erfarenhetsutbyte om barnkonventionsarbete på lokal och regional nivå samt undersökt barns och ungas attityder till bl.a. droger, skolans arbetsmiljö och kultur och inflytande. Barnombudsmannen pekar bl.a. på att det inom statliga myn- digheter, kommuner och landsting finns ett fortsatt behov av lärande exempel, utbildningsinsatser och erfarenhetsutbyten. Barnombudsman- nens webbplats, 

www.bo.se

, utgör i sammanhanget ett viktigt instrument i det strategiska arbetet. Det är också regeringens bedömning att Barnombudsmannens insatser även fortsättningsvis har en stor betydelse för det genomslag som barnkonventionen får i statliga myndigheter, kommuner och landsting och i samhället generellt. Som företrädare för barns rättigheter och intressen har Barnombuds- mannen en viktig roll i att uppmärksamma frågeställningar som berör barn och unga och föreslå åtgärder för att stärka flickors och pojkars rättigheter utifrån barnkonventionen. Varje år lämnar också Barnom- budsmannen en årsrapport till regeringen som enligt lagen om Barnom- budsman (1993:335) skall innehålla en redogörelse av ombudsmannens verksamhet under det närmast föregående kalenderåret samt om de frågor om barn och unga som ombudsmannen anser att regeringen behöver ha kännedom om. De senaste årens rapporter har bl.a. berört barn och unga med funktionshinder, barns rätt att komma till tals, barns och ungas nära relationer och barns och ungas attityder till droger. Barnombudsmannen skall också följa den internationella utvecklingen när det gäller barnkonventionens tolkning och tillämpning. Regeringen Skr. 2005/06:206 34 konstaterar i propositionen 2001/02:96 En förstärkt Barnombudsman att det i första hand bör handla om att delta i internationella engagemang som kan ge kunskap och inspiration i det egna nationella arbetet med barnkonventionen. I propositionen understryker också regeringen att an- svaret för att medverka i uppbyggnaden av andra länders ombudsmän ligger på andra organ än Barnombudsmannen, vilken dock kan medverka ur ett mer allmänt perspektiv för att få värdefull erfarenhet. Barnom- budsmannen bedriver för närvarande två större projekt i samarbete med, och med stöd från, Sida. Den information regeringen har fått från Barn- ombudsmannen tyder på att efterfrågan på att ombudsmannen skall bistå med stöd och delta i olika internationella aktiviteter, ta emot studiebesök från andra länder och delta i internationella samarbetsprojekt konstant ökar. Regeringen vill i detta sammanhang än en gång betona att insat- serna på det internationella området inklusive studiebesök måste avvägas mot de insatser som skall genomföras inom ramen för Barnombudsman- nens kärnverksamhet och bör också bedömas utifrån nyttan för den egna organisationen vad gäller kunskapsutveckling och erfarenhetsutbyte. Barnombudsmannen skall vara spjutspets i det strategiska arbetet Utifrån de lagändringar som trädde i kraft för fyra år sedan har rege- ringen kontinuerligt sett över mål- och resultatstyrningen av Barnom- budsmannen. I syfte att förbättra resultatredovisningen, få ökad kunskap om läget i statliga myndigheter, kommuner och landsting samt tydligare knyta an till den nationella strategin har mål och återrapporteringskrav i regleringsbrevet för 2006 förtydligats. Kraven på Barnombudsmannens redovisning av sitt strategiska arbete har tydligare kopplats till relevanta moment i den nationella strategin. Barnombudsmannen skall bl.a. redo- visa hur myndigheten utvecklar och sprider sina arbetsmetoder för att stödja statliga myndigheters, kommuners och landstings barnkonven- tionsarbete samt hur dessa metoder kvalitetssäkras och följs upp. Barn- ombudsmannen skall även redovisa vilka myndigheter, kommuner och landsting som bedriver ett systematiskt barnkonventionsarbete, inklusive i vilken omfattning barnkonsekvensanalyser används. I redovisningen skall ingå en bedömning av utvecklingen och kvaliteten i dessa mål- gruppers barnkonventionsarbete, innefattande en bedömning av vilka effekter användningen av barnkonsekvensanalyser har fått i berörda verksamheter. Vidare skall Barnombudsmannen bl.a. redovisa på vilket sätt metoder och rutiner som används i kommuner och landsting för att ta tillvara barns och ungas synpunkter får genomslag i beslutsfattandet på lokal och regional nivå. Av Riksrevisionens granskning (se ovan) framgår att kommunikations- insatserna gentemot kommuner, landsting och myndigheter har bedrivits på ett mindre planmässigt sätt. Det har exempelvis inte satts upp konk- reta mål för informationssatsningen och det saknas en kommunikations- strategi som tydligt beskriver vilket budskap som skall förmedlas, vem eller vilka som skall nås av det, hur olika grupper skall nås av budskapet, vad som skall påverkas och vad som skall uppnås och när. Med anled- ning av detta rekommenderar Riksrevisionen att regeringen bör ge Barn- ombudsmannen i uppdrag att utarbeta en tydlig strategi för sin kommu- nikation. Regeringen har i regleringsbrevet för 2006 gett Barnombuds- Skr. 2005/06:206 35 mannen i uppdrag att utarbeta en kommunikationsstrategi för sitt strate- Skr. 2005/06:206 giska arbete utifrån Riksrevisionens slutsatser. I redovisningen skall ingå hur kommunikationsstrategin och dess olika delar skall följas upp och utvärderas. Uppdraget skall redovisas senast den 1 augusti 2006. Barnombudsmannen skall även fortsättningsvis vara en spjutspets i ar- betet med barnkonventionen i Sverige. Det är också regeringens bedöm- ning att Barnombudsmannen aktivt verkar för att stödja, driva på och bevaka arbetet med att genomföra barnkonventionen samt kontinuerligt uppmärksammar såväl framsteg som brister avseende förverkligandet av barns rättigheter och intressen. Samtidigt behöver resultat och effekter av de strategiska insatser som genomförs i högre grad följas upp och utvär- deras för att öka planmässigheten och systematiken i det strategiska ar- betet. Några av de åtgärder som har vidtagits med syfte att utveckla Barnombudsmannens roll i det strategiska arbetet har redovisats ovan. Regeringen avser att noga följa utvecklingen i detta avseende.

3.2.2

Arbetet inom Regeringskansliet

Sedan några år tillbaka finns det inom Regeringskansliet en samord- ningsfunktion med ansvar för frågor som rör barns och ungas rättigheter med utgångspunkt i barnkonventionen. Till samordningsfunktionens uppgifter hör bl.a. att samordna, bevaka och driva på arbetet med att in- tegrera ett barnperspektiv i samtliga av regeringens beslut som rör barns och ungas rättigheter och intressen. Regeringen konstaterar i den vidare- utvecklade strategin (skr. 2003/04:47, s. 21) att ett av de viktigaste verk- tygen för att samrådet och samordningen inom Regeringskansliet skall fungera är att det finns en väl utvecklad kunskap om barnkonventionen, dess anda och intentioner, liksom om samordningsfunktionens roll och uppgifter, och att arbetet med informations- och utbildningsinsatser till anställda inom Regeringskansliet därmed skall intensifieras. Som ett led i att förbättra och utveckla barnkonventionsarbetet inom Regeringskansliet har det inom samtliga departement utsetts ett antal kontaktpersoner för barnkonventionsfrågor. Dessa kontaktpersoner har erbjudits utbildning om barnkonventionen och hur den kan omsättas i Regeringskansliets arbete. Avsikten är att kontaktpersonerna inom sina respektive områden skall bidra till att barnkonventionen uppmärksammas och att barnperspektivet tydliggörs i beredningen av ärenden som rör barn och unga. Kontaktpersonerna har vidare inbjudits till att delta i den årligt återkommande dialogen som socialministern har med sin unga re- ferensgrupp (se nedan). Utbildningsinsatser om barnkonventionen utgör också ett återkom- mande inslag i de utbildningar som riktar sig till nyanställda inom Regeringskansliet. Det pågår för närvarande ett arbete med att ta fram en s.k. verktygslåda som skall innehålla metoder och exempelsamlingar på hur barnperspektivet kan integreras i beslutsfattandet. Tanken är att materialet på sikt skall komma såväl tjänstemän och politiskt anställda som kommittépersonal till del. 36

Socialministerns unga referensgrupp

Skr. 2005/06:206

Sedan några år tillbaka har socialministern en referensgrupp av ett fyr- tiotal flickor och pojkar i åldern 1318 med olika bakgrund från olika delar av landet. Syftet med gruppen är att den skall utgöra ett forum för årligt återkommande dialog mellan ministern, tjänstemän inom Rege- ringskansliet och referensgruppen i viktiga och aktuella frågor som rör barn och unga. Avsikten är att barn och unga skall få ett tillfälle att direkt föra fram sina åsikter och synpunkter i olika frågor som är aktuella inom Regeringskansliet. Gruppen har sedan 2001 träffats fem gånger i Stockholm. De frågor som genom åren har diskuterats har bl.a. handlat om skolan, ekonomisk utsatthet bland barn och unga, mediers påverkan på ungas självbild, säkerhet och trygghet i barns och ungas miljöer, alkohol, narkotika och tobak, barns och ungas fysiska och psykiska hälsa, föräldrastöd och hur en bra förälder skall vara samt internet med dess möjligheter och risker. Referensgruppens synpunkter har bl.a. utgjort underlag inför regeringens rapportering till FN:s kommitté för barnets rättigheter under hösten 2002. Vidare refererades gruppens diskussioner kring ekonomisk utsatthet i departementspromemorian Ekonomiskt utsatta barn (Ds 2004:41). Refe- rensgruppen har också besvarat en enkät från arbetsmiljölagsutredningen (dir. 2004:91). I april 2006 samlades sextiotalet barn och ungdomar till ett fyradagars- möte i Nynäshamn. Vid mötet medverkade både ministrar och tjänste- män från Regeringskansliet. Vid mötet diskuterades aktuella samhälls- frågor och deltagarnas synpunkter dokumenterades i en skrift som kom- mer att spridas till bl.a. beslutsfattare på olika nivåer i samhället. 3.2.3 Barnperspektivet i den statliga budgetprocessen Insatser för att utveckla barnperspektivet i budgetprocessen En viktig del för att åstadkomma ett barnperspektiv i det offentliga be- slutsfattandet är att med olika insatser och instrument verka för en in- tegrering av barnperspektivet i den statliga budgetprocessen. Av den vidareutvecklade strategin (skr. 2003/04:47) framgår också att barnpers- pektivet i statsbudgeten bör tydliggöras. Det är ett långsiktigt utveck- lingsarbete som måste ske inom alla politikområden där barn och unga berörs av verksamheter, beslut och åtgärder. Det handlar bl.a. om att utveckla styrningen av myndigheter, att öka kunskapen om barnkon- ventionen inom Regeringskansliet och bland myndigheter, att utveckla och sprida metoder för konsekvensbedömningar ur ett barnperspektiv och att på olika sätt synliggöra insatser för barn och unga inom ramen för statsbudgeten. För att uppmärksamma barns och ungas levnadsvillkor inom olika områden har en arbetsgrupp inom Regeringskansliet tillsatts med uppgift att utveckla indikatorer för att mäta effekterna av gjorda insatser inom barnpolitiken, se vidare 2.1.1. Regeringen har tydligare och mer verksamhetsanpassade krav avseen- de barnperspektivet. Fokus är också alltmer på hur myndigheterna sys- tematiskt arbetar med barnkonventionen, till exempel genom användan- det av barnkonsekvensanalyser, se vidare nedan. 37 Regeringen har även vidareutvecklat styrningen av Barnombudsman- nen, dels avseende myndighetens utveckling och spridning av metoder för att integrera ett barnperspektiv i olika verksamheter, dels Barnom- budsmannens insatser för att stödja, driva på och följa upp myndigheter- nas arbete, se vidare 3.2.1. Vidare har regeringen synliggjort de insatser för barn och unga som redovisas i statsbudgeten i form av två skrivelser (skr. 2003/04:143 och skr. 2004/05:93) innehållande sammanställningar över de insatser för barn och unga som redovisats i budgetpropositionen för 2004 respektive 2005. Skrivelserna har behandlats i riksdagen (bet. 2004/05:FiU13, rskr. 2004/05:35 samt bet. 2004/05:FiU32, rskr. 2004/05:256). Finansutskottet har bl.a. anfört att en fortsatt utveckling av metoderna för mål- och resultatstyrning i budgetprocessen är av avgörande betydelse för integre- ring av barnperspektivet i samtliga delar av det offentliga beslutsfattandet (bet. 2004/05:FiU13). Vidare betonar Finansutskottet att en djupare analys måste vidareutvecklas inför kommande budgetprocesser och att arbetet behöver intensifieras så att regeringens redovisning av insatser för barn och unga i statsbudgeten kontinuerligt fördjupas och kompletteras med allt större inslag av analys (bet. 2004/05:FiU32, rskr. 2004/05:256). Vid sidan av de insatser som nämnts ovan för att utveckla barnpers- pektivet i den statliga budgetprocessen kommer ytterligare åtgärder vid- tas för att stärka barnperspektivet och fördjupa analysen av hur olika in- satser i statsbudgeten påverkar barns och ungas livsvillkor. Finansut- skottet framhåller att kravet på att barnfrågorna skall redovisas i en regelbundet återkommande barnbilaga i budgetpropositionen eller barn- skrivelse måste anses underordnat kravet på att redovisningen blir så ak- tuell och genomarbetad som möjligt (bet. 2004/05:FiU32). Regeringen delar denna uppfattning. Det fortsatta arbetet kräver olika typer av insatser. Som ovan nämnts bedrivs för närvarande ett aktivt arbete inom Regeringskansliet för att öka kunskapen om barnkonventionen och hur ett barnperspektiv kan in- tegreras i olika verksamheter. Utbildningar till olika målgrupper inom Regeringskansliet såsom myndighetshandläggare och budgetsamordnare kommer också att genomföras. Samordningen inom Regeringskansliet har också förbättrats genom att ett antal kontaktpersoner inom berörda departement har utsetts, och i den utbildning som de har erbjudits har ingått moment om hur barnperspektivet kan integreras i olika delar av den statliga budgetprocessen. Även bland statliga myndigheter krävs så- väl kompetens- som metodutveckling så att barnperspektivet kan integre- ras i underlag som ligger till grund för olika prioriteringar inom berörda politikområden. Ytterligare ett viktigt led i detta arbete är att utveckla och fördjupa de barnkonsekvensanalyser som ska genomföras i samband med framtagan- det av budgetförslag som direkt eller indirekt påverkar barns och ungas livsvillkor. Detta är ett långsiktigt arbete där avsikten är att i en första fas fördjupa analyserna ur ett barnperspektiv inom ett antal politikområden. Analysarbetet kommer att påbörjas under 2006 och resultaten av detta arbete kommer att presenteras i kommande budgetpropositioner under respektive politikområde. Erfarenheterna från detta arbete kommer att ligga till grund för det vidare arbetet med att integrera barnperspektivet i den statliga budgetprocessen och statsbudgeten. Skr. 2005/06:206 38

Statliga myndigheters barnkonventionsarbete

Skr. 2005/06:206

I den nationella strategin för att förverkliga barnkonventionen (prop. 1997/98:182) anges att statligt anställda vars arbete har konsekvenser för barn och ungdomar skall erbjudas fortbildning för att kunna stärka sin barnkompetens och sina kunskaper om barnkonventionen. Vidare anges i strategin att barnkonsekvensanalyser skall göras vid statliga beslut som berör barn. I den vidareutvecklade strategin (skr. 2003/04:47) aviserar regeringen att man avser att följa upp hur arbetet med att integrera ett barnperspektiv i det offentliga beslutsfattandet fortskrider inom olika myndighetssekto- rer. Utifrån dessa uppföljningar avser regeringen att överväga vilka åt- gärder som kan behövas för att förbättra såväl mål- och resultatstyr- ningen som stödet till myndigheterna. Mål- och resultatstyrning av de statliga myndigheterna Regeringen följer sedan ett antal år tillbaka noga det utvecklingsarbete som pågår bland statliga myndigheter för att integrera ett barnperspektiv i verksamheter där barn och unga berörs. De myndigheter som berörs ansvarar för verksamheter inom en mängd olika områden såsom rätts- och exekutionsväsende, socialtjänst, migrations- och asylpolitik, hälso- och sjukvård, folkhälsa, trafik- och samhällsplanering samt utbildnings- väsende. Det sker såväl genom mål- och resultatstyrning som genom de insatser som Barnombudsmannen genomför för att stödja och driva på genomförandet av barnkonventionen inom olika myndighetssektorer. Bland de fyrtiotal myndigheter som i 2003 års regleringsbrev fick åter- rapporteringskrav om integrering av ett barnperspektiv i sina verksam- heter kan nämnas Statens institutionsstyrelse, Socialstyrelsen, Riksför- säkringsverket, Banverket, Vägverket, Riksskatteverket, Domstolsverket, Riksåklagaren, Rikspolisstyrelsen, Integrationsverket, Boverket och Migrationsverket. Flertalet myndigheter lämnade redogörelser i årsredo- visningarna för 2003. Av de insatser som har genomförts kan nämnas kartläggningar av hur barn och unga berörs av olika verksamheter eller åtgärder, informations- och utbildningsinsatser om barnkonventionen, bildandet av samordningsfunktioner och nätverk samt framtagande av projektplaner/handlingsplaner för att utveckla barnperspektivet i respek- tive verksamhet. Flera av de myndigheter som fick återrapporteringskrav i sina regle- ringsbrev 2003 fick förnyade krav i 2004 års regleringsbrev. Några myn- digheter tillkom också, däribland länsstyrelserna som sedan ett antal år tillbaka haft återrapporteringskrav om integrering av ett barnperspektivi den sociala tillsynen. Samtliga länsstyrelser fick 2004 i uppdrag att göra en kartläggning av hela myndigheten och i vilken omfattning olika verk- samheter rör barn samt redovisa de åtgärder som behövs för att utveckla och förbättra barnperspektivet i verksamheterna. Av redovisningarna från länsstyrelserna framgår bl.a. att flera läns- styrelser har genomfört informations- och utbildningsinsatser om barn- konventionen och hur barnperspektivet kan integreras i olika verksam- heter. Barnperspektivet har också uppmärksammats inom olika sakom- råden som samhällsplanering, regional utveckling och tillsyn. Genom 39 kartläggningen har också många länsstyrelser fått in förslag till åtgärder för hur integreringen av barnperspektivet kan utvecklas inom de olika verksamheter som länsstyrelsen ansvarar för. Det handlar om såväl stra- tegiska insatser som utbildning och metodutveckling som konkreta insat- ser inom specifika verksamheter, såsom landsbygdsutveckling och fysisk planering. Socialministern deltog i samband med länsstyrelsernas uppdrag i ett möte med samtliga landshövdingar för att diskutera hur barnperspektivet kan integreras inom länsstyrelsens verksamheter. Vidare har Barnom- budsmannen regelbundet träffat företrädare för länsstyrelserna för att diskutera och utbyta erfarenheter om hur barnkonventionsarbetet inom myndigheten kan bedrivas och utvecklas samt även genomfört utbild- ningar. Utifrån de uppföljningar som gjordes av de statliga myndigheternas insatser fick ett tjugotal myndigheter i regleringsbreven för 2005 åter- rapporteringskrav eller uppdrag om integrering av barnperspektivet i sina verksamheter. Några myndigheter, däribland Socialstyrelsen, fick sär- skilda krav att redovisa arbetet med barnkonsekvensanalyser. Social- styrelsen konstaterar i sin årsredovisning för 2005 att barnperspektivet alltid skall finnas med i myndighetens arbete och att en barnkonsek- vensanalys är ett hjälpmedel för att systematiskt inta ett barnperspektiv och avgöra vilken inverkan olika beslut kan ha på barn och ungdomar. Under 2005 har Socialstyrelsen utarbetat ett förslag till webbaserat användarvänligt hjälpmedel för att göra barnkonsekvensanalyser i alla ärenden där det är relevant. Frågor som skall besvaras är om ett beslut eller en åtgärd direkt eller indirekt påverkar eller kan påverka barn och en bedömning av barnets bästa skall göras. Förslaget kommer att diskuteras och förankras inom myndigheten i början av 2006 och syste- met är tänkt att börja användas under 2006. Även för år 2006 har ett antal myndigheter fått återrapporteringskrav eller uppdrag i sina regleringsbrev. Bland dessa kan nämnas Försäk- ringskassan som skall redovisa hur myndigheten arbetar med barnkon- sekvensanalyser inom de verksamhetsområden som berör barn, resultatet av analyserna, samt utvecklingsmöjligheter för det fortsatta arbetet. Även Vägverket skall redovisa sitt arbete med barnkonsekvensanalyser. Dom- stolsverket skall redovisa vilka åtgärder som vidtagits, inklusive utbild- ningsinsatser, för att tillgodose barns behov i domstolsprocessen utifrån de krav som anges i barnkonventionen. Rikspolisstyrelsen och Åklagar- myndigheten har liknande återrapporteringskrav. I de redovisningar som länsstyrelserna lämnade i början av 2005 fram- gick bl.a. att det finns ett behov av att utveckla metoder och verktyg samt att utbilda och informera om hur barnkonventionen kan förverkligas i myndighetens verksamheter. Flera länsstyrelser angav också att hand- lingsplaner/projektplaner tagits fram för det fortsatta barnkonventions- arbetet. Mot bakgrund av de uppföljningar som gjorts av länsstyrelsernas arbete har samtliga länsstyrelser i 2006 års regleringsbrev fått i uppdrag att redovisa hur arbetet med att systematiskt integrera ett barnperspektiv i de verksamheter som rör barn fortskrider samt vidtagna åtgärder. Läns- styrelserna skall också redovisa i vilken omfattning barnkonsekvensana- lyser används i berörda verksamheter och utvecklingsmöjligheter för det Skr. 2005/06:206 40 arbetet. Länsstyrelsernas redogörelser lämnas i årsredovisningarna för 2006. För information om lärosätenas arbete med att införliva kunskap om barnkonventionen i relevanta yrkesutbildningar, se avsnitt 3.2.5. Regeringen kan konstatera att de redovisningar som ett stort antal statliga myndigheter under flera år har lämnat med anledning av åter- rapporteringskrav eller uppdrag i regleringsbreven visar på att det pågår ett aktivt utvecklingsarbete inom många verksamheter. Samtidigt visar de uppföljningar som har gjorts utifrån såväl återrapporteringskrav och uppdrag som det underlag som Barnombudsmannen sammanställer om myndigheterna att det i många fall krävs aktivare insatser för att barn- perspektivet skall få verkligt genomslag i de verksamheter som berör flickor och pojkar. Regeringen har i mål- och resultatstyrningen lagt allt- mer fokus på att myndigheterna utvecklar ett systematiskt barnkonven- tionsarbete genom att bl.a. göra barnkonsekvensanalyser för att bedöma vilka konsekvenser beslut får för flickor och pojkar. I det fortsatta ut- vecklingsarbetet handlar det dels om att fortsätta utveckla stödjande in- satser i form av kompetens- och metodutveckling som Barnombuds- mannen huvudsakligen ansvarar för, se vidare 3.2.1. Dels handlar det om att utveckla mål- och resultatstyrningen ytterligare och i detta överväga användningen av andra styrinstrument, som myndigheternas instruk- tioner, för att få till stånd ett långsiktigt och metodiskt arbete med att integrera ett barnperspektiv i åtgärder och beslut som rör flickor och pojkar. De statliga myndigheterna behöver utveckla ett mer systematiskt barnkonventionsarbete För att barnperspektivet skall få ett verkligt genomslag i statliga myndig- heters verksamheter krävs ett systematiskt och långsiktigt arbete med tydliga riktlinjer och stöd från ledningen. Barnombudsmannen, som både har erfarenhet av och kunskap om genomförande av barnperspektiv i olika typer av verksamheter, betonar vikten av att avsätta tid och resurser för ett sådant arbete liksom behovet av långsiktig planering. Detta kräver i sin tur att det inom respektive myndighet finns kunskap och kompetens om barnkonventionen och vad anläggandet av ett barnperspektiv innebär i den egna verksamheten. Det förutsätter också att det finns tillgängliga metoder och verktyg som kan användas och anpassas utifrån behov och som kan bidra till att arbetet bedrivs på ett systematiskt och planmässigt sätt. För att följa upp och bevaka statliga myndigheters arbete med att ut- ifrån barnkonventionen integrera ett barnperspektiv i berörda verksam- heter genomför Barnombudsmannen regelbundet enkätundersökningar. I redovisningen av enkätresultaten delar Barnombudsmannen in de statliga myndigheterna i två grupper; centrala myndigheter och länsstyrelser. Den senaste enkäten skickades ut till 91 centrala myndigheter och till de 21 länsstyrelserna. Frågorna besvarades av 86 centrala myndigheter och samtliga länsstyrelser. Enkätresultaten från såväl statliga myndigheter som kommuner och landsting kommer att publiceras under 2006. Enkätsvaren visar bl.a. att endast tio centrala myndigheter och åtta länsstyrelser har en långsiktig strategi för genomförandet av barnkon- Skr. 2005/06:206 41 ventionen men att det pågår planering för mer långsiktiga strategier bland ytterligare några myndigheter. En viktig del i att integrera ett barnperspektiv i beslut och åtgärder som berör barn och unga är att tydliggöra detta perspektiv i centrala styr- dokument för myndigheten. Nästan hälften av de centrala myndigheterna och nio av länsstyrelserna uppger att barnkonventionen finns inskriven i externa styrdokument, lika många länsstyrelser och en femtedel av de centrala myndigheterna har sådana skrivningar i dokument som rör verk- samhetsplanering. Nästan en tredjedel av de statliga myndigheterna uppger att det finns ett behov av fortbildning om barnkonventionens innehåll, om barnpers- pektivet och om barnkonsekvensanalyser. Flera myndigheter pekar också på behovet av fortbildning när det gäller samtal med barn och metoder för inflytande. Av undersökningen framgår att ett trettiotal av de centrala myndigheterna och fyra länsstyrelser menar att kunskapen om barn- konventionen är mycket stor eller ganska stor hos ledning, chefer och/eller handläggare/tjänstemän. Det varierar i vilken utsträckning resurser har avsatts för denna typ av kompetensutveckling men undersök- ningen visar att behovet av fortbildning är större än de resurser som av- satts. Barnombudsmannen konstaterar, på basis av undersökningen, att under perioden 20032005 har endast ett mindre antal centrala myndig- heter och hälften av länsstyrelserna genomfört någon form av utbild- ningsinsats för personalen (minst en halvdag). Flera statliga myndigheter efterfrågar också erfarenhetsutbyte med andra myndigheter. För att kunna arbeta strategiskt med att anlägga ett barnperspektiv krävs vid sidan av kunskap om barnkonventionen och barnperspektivet även metoder och verktyg för att systematiskt bedöma konsekvenser och effekter av verksamheter, åtgärder eller beslut som berör barn och unga. Utifrån enkätundersökningen bedömer Barnombudsmannen att det är relativt få myndigheter som har riktlinjer för att analysera konsekven- serna av beslut som berör barn och unga vid enskilda ärenden, andra ärenden liksom vid utredningsarbeten och tillsyn. Av enkätsvaren fram- går att 28 centrala myndigheter och tio länsstyrelser i viss utsträckning analyserar konsekvenserna för barn och unga vid övergripande planering, medan endast ett fåtal myndigheter alltid analyserar konsekvenserna vid övergripande planering. Närmare en tredjedel av de statliga myndig- heterna analyserar konsekvenserna för barn och unga när det görs priori- teringar i budgeten. Barnombudsmannens utgångspunkt är att en viktig del av en barnkonsekvensanalys är dokumentation av själva analysen och motiveringen till beslutet men också att beslutet återförs till dem som berörs av beslutet. I Barnombudsmannens undersökning framgår att det är vanligare att myndigheterna dokumenterar analysen och beslutsmoti- veringen än att de återför besluten till barn och unga. En del i att anlägga ett barnperspektiv handlar om att inhämta och be- akta flickors och pojkars synpunkter i beslut och åtgärder som berör dem. Barnombudsmannen konstaterar, på basis av enkätsvaren, att det är ett fåtal myndigheter som gör detta vid övergripande beslut och i ärenden rörande tillsyn. När det gäller utredningsarbeten som berör barn och unga är det något fler myndigheter som tar in synpunkter från olika ålders- grupper av barn och ju äldre barnen är desto fler myndigheter uppger att de tillfrågar barn och unga. Barnombudsmannens bedömning är att det Skr. 2005/06:206 42 också saknas riktlinjer när det gäller utbildning och utformandet av in- formation riktad till barn och unga och att en större andel myndigheter uppger att det inte ingår i myndighetens uppdrag. Fortsatt utvecklingsarbete bland statliga myndigheter Vikten av kunskapsutveckling och metodiska bedömningar av vilka kon- sekvenser beslut och åtgärder får för barn och unga anges som centrala moment i den nationella strategin (prop. 1997/98:182) för att förverkliga barnkonventionen i statliga myndigheter. Det är viktigt att bedömningar- na tar hänsyn till både flickors och pojkars villkor och förutsättningar. Mer än hälften av de statliga myndigheterna har svarat att den nationella strategin för att förverkliga barnkonventionen är känd bland ledning och tjänstemän. Däremot anser majoriteten av myndigheterna att strategin inte har påverkat fördelning av medel till verksamheter som utvecklar barnperspektivet inom den egna organisationen. Regeringens samlade bedömning utifrån den information som Barn- ombudsmannen har lämnat är att arbetet med att förverkliga barnkon- ventionen i statliga myndigheters verksamheter måste intensifieras och utvecklas ytterligare. Det gäller såväl Barnombudsmannens insatser för att driva på och stödja dessa myndigheter som regeringens insatser i form av bl.a. mål- och resultatstyrning. Enligt Barnombudsmannen behövs tydlig styrning genom reglerings- breven så att varje myndighet ges möjlighet att avsätta tid och resurser för att inhämta kunskap om barnkonventionens genomförande. Detta är enligt Barnombudsmannen en förutsättning för att kunna göra barnkon- sekvensanalyser som är anpassade till den egna verksamheten. Enligt regeringens mening är det viktigt att de statliga myndigheter som berörs av barnkonventionen också prioriterar arbetet med att förverkliga kon- ventionen inom sina verksamheter. Regeringen delar dock inte Barn- ombudsmannens bedömning att en förutsättning för att exempelvis göra barnkonsekvensanalyser är krav på detta i myndighetens regleringsbrev. I nuläget finns en tydlig styrning från såväl riksdag som regering i form av den nationella strategin och dess krav avseende de statliga myndigheter- nas arbete och ansvar. Styrningen sker också genom återrapporterings- krav och uppdrag i regleringsbrev till ett större antal myndigheter, se nedan. Utvärdering av genomförandet av den nationella strategin på statlig och kommunal nivå Regeringens bedömning är att myndigheternas arbete i högre utsträck- ning behöver följas upp och utvärderas för att kunna bedöma vilka fortsatta insatser som behövs från såväl regeringen som Barnom- budsmannen. Det kan handla om fortsatta utbildningsinsatser, spridning och anpassning av metoder och verktyg till olika typer av verksamheter och om att underlätta ett ökat erfarenhetsutbyte mellan myndigheter. Det är också enligt regeringen angeläget att komplettera den lägesbild som Barnombudsmannens enkätundersökningar ger, och som Barnombuds- mannens bedömningar bygger på, med andra uppföljningar av myndig- Skr. 2005/06:206 43 heternas arbete, för att få en bild av det genomslag som gjorda strategiska insatser har haft samt en bedömning av kvaliteten och systematiken i myndigheternas barnkonventionsarbete. Regeringen har med anledning av detta sett över mål- och resultatstyrningen av Barnombudsmannen och gett Barnombudsmannen i uppdrag att ta fram en kommunikations- strategi för sitt strategiska arbete gentemot bl.a. statliga myndigheter, se vidare 3.2.1. Det har nu gått sju år sedan riksdagen godkände den nationella strate- gin för att förverkliga barnkonventionen. Den information och lägesbild regeringen har om hur barnkonventionsarbetet fortskrider nationellt base- rar sig huvudsakligen på de enkätundersökningar som Barnombudsman- nen regelbundet låter göra av statliga myndigheters, kommuners och landstings arbete med att förverkliga barnkonventionen, liksom på myndigheternas återrapporteringar i årsredovisningarna. Dessa undersök- ningar och redovisningar ger emellertid inte tillräckligt underlag för en djupare analys av hur själva genomförandet av den nationella strategin fortgår och vilka effekter det får. De ger heller inte underlag för en fördjupad kunskap om vilka eventuella hinder och utvecklingsmöjlig- heter som finns i förhållande till ett effektivt genomförande av barn- konventionen och dess intentioner i berörda verksamheter. En sådan kun- skap utgör också en nödvändig förutsättning för regeringens ställnings- taganden kring det fortsatta arbetet med mer precisa mål knutna till den nationella strategin. Mot bakgrund av det som har framgått ovan anser regeringen att det är angeläget att utvärdera det faktiska genomförandet av den nationella strategin på såväl statlig som kommunal nivå. En sådan utvärdering bör ha en bred ansats och omfatta såväl arbetet med att genomföra strategin på statlig och kommunal nivå, som de stödinsatser och styrmedel som regeringen och Barnombudsmannen erbjuder och använder sig av. Rege- ringen avser därför att ge Statskontoret i uppdrag att med utgångspunkt i den nationella strategin utvärdera genomförandet samt uppnådda resultat och effekter av det strategiska barnkonventionsarbetet inom stat och kommun, föreslå hur insatserna kan effektiviseras, hur redovisning av utfall/resultat kan förbättras, samt vid behov, lämna förslag till mer pre- cisa mål knutna till strategin.

3.2.4

Utvecklingen inom kommunerna och landstingen

De flesta av de viktigaste besluten som rör barns livsvillkor och rättig- heter fattas på lokal nivå, i kommuner och i landsting. Möjligheterna att förverkliga barnpolitikens målsättning för varje barn som lever i Sverige är i hög grad beroende av kommunernas och landstingens vilja och för- måga att vidta de åtgärder som behövs inom sina respektive kompetens- områden. I den nationella strategin (prop. 1997/98:182) anges att kom- muner och landsting bör erbjuda sin personal fortbildning i barnets rättigheter samt inrätta system för att kunna följa hur barnets bästa för- verkligas i det kommunala arbetet. Regeringen konstaterar i den vidare- utvecklade strategin (skr. 2003/04:47) att en viktig förutsättning för ett framgångsrikt arbete är att den kommunala sektorn involveras i och tar Skr. 2005/06:206 44 del av det arbete och de kunskaper och resultat som genereras inom olika utvecklingsområden. Med anledning av Barnrättskommitténs granskning av Sveriges tredje periodiska rapport om genomförandet av barnkonventionen har kom- mittén berört bland annat kommunernas och landstingens roll och möj- ligheter. En av kommitténs rekommendationer gäller samordningen av arbetet med barnets rättigheter mellan de nationella och de lokala myn- digheterna. Kommittén rekommenderar skapandet av en permanent struktur omfattande enskilda organisationer, relevanta departement, landsting och kommuner för samordningen på alla nivåer av de åtgärder som är ägnade åt genomförandet av barnkonventionen. En sådan struktur är emellertid inte i överensstämmelse med det svenska statsskicket. Inte heller skulle en sådan struktur i praktiken kunna påverka arbetet i kom- muner och landsting. Regeringen är dock medveten om att kommunerna och landstingen kan behöva mer stöd och resurser av olika slag för att möta barns och ungas behov och ständigt förbättra deras livsvillkor. Regeringens strategiska hållning är att vid sidan om lagstiftning, för- delning av statsbidrag och stimulansbidrag erbjuda kommunerna och landstingen stödinsatser i form av välfungerade modeller och arbetssätt samt att uppmuntra, tillvarata och stödja den positiva utveckling som pågår på lokal och regional nivå. Ökat engagemang på lokal och regional nivå men kunskapen om barnkonventionen behöver förbättras Kunskapen om barnkonventionen och om olika arbetssätt för att förverk- liga den är av avgörande betydelse för kommunernas och landstingens insatser inom områden som berör barn och unga. Av Barnrättskommit- téns senaste granskning framgår att kommittén uppskattar spridningen av konventionen och välkomnar åtgärderna för att göra konventionen känd i allt vidare kretsar. Kommittén betonar dock att Sverige bör fortsätta sina ansträngningar för att öka uppmärksamheten på barnets rättigheter bland yrkesgrupper som arbetar med och för barn och i synnerhet för personal inom hälso- och sjukvården, lärare och administrativ personal på skolor. Regeringen instämmer i att det finns ett ständigt behov av att öka kun- skaperna om barn och deras rättigheter inom olika yrkesgrupper. Våren 2005 anordnade regeringen i samarbete med Sveriges Kommuner och Landsting och Socialstyrelsen en nationell konferens om barnkompeten- sen inom hälso- och sjukvården. Under konferensen erbjöds ett hundratal deltagare, däribland politiker, verksamhetschefer och tjänstemän, tillfälle att diskutera framgångsrika arbetssätt och utbyta erfarenheter för att möta barnets specifika behov inom hälso- och sjukvården. Konferensen doku- menterades genom skriften Mötet med barnet barnkompetens inom hälso- och sjukvård , som gavs ut av Socialdepartementet och som har spridits bland såväl hälso- och sjukvårdspersonal som bland berörda po- litiker och verksamhetschefer inom kommuner och landsting. Skriften är dessutom tänkt som en inspirationskälla för verksamma i landsting och kommuner och har varit mycket efterfrågad. För att följa utvecklingen på lokal nivå låter Barnombudsmannen kommuner och landsting regelbundet besvara en enkät om deras arbete med att förverkliga barnkonventionen. Den senaste enkätundersökningen Skr. 2005/06:206 45 genomfördes under hösten 2005 och besvarades av i stort sett samtliga Skr. 2005/06:206 kommuner och samtliga landsting. Enkätresultaten visar bl.a. att behovet av kompetensutveckling är stort i kommuner och landsting men att det inte avsätts tillräckliga resurser för kompetensutveckling i förhållande till behoven. Kommunerna har framför allt behov av fortsatt kompetensut- veckling avseende barnkonventionens tillämpning och barnkonsekvens- analyser. Majoriteten av kommunerna pekar också på behovet av bl.a. erfarenhetsutbyte. Bland landstingen är det bl.a. främst fortbildning rörande metoder för inflytande och barnkonsekvensanalyser samt barn- konventionens tillämpning i den egna verksamheten som behövs. Sam- tidigt finns ett stort engagemang och en vilja bland kommuner och landsting att arbeta med barnkonventionen. Det finns också en stark förankring i kommunledningarna för att arbeta med barnkonventionen. Enkätresultaten visar bl.a. att 70 procent av kommunerna har fattat beslut på ledningsnivå om barnkonventionen och har sådana målsättningar i sina styrdokument. Detsamma gäller för majoriteten av landstingen. Samtidigt är det ett långsiktigt förändringsarbete med att få in ett barn- perspektiv i de rådande strukturerna vilket kräver att det avsätts både tid och resurser inom organisationen. Det som enligt Barnombudsmannen många gånger visar sig vara en katalysator i barnkonventionsarbetet är att åtminstone i ett inledningsskede avsätta resurser för att en särskild person driver på och ansvarar för utvecklingen av arbetet. Det finns också flera kommuner och landsting som aktivt har valt att prioritera arbetet med barnkonventionen och därigenom kommit längre i sitt utvecklings- och förändringsarbete. Ett exempel på den positiva ut- vecklingen inom kommunernas arbete med barnets rättigheter är det kommunala partnerskapet för barnkonventionens genomförande som etablerades under 2005. Tolv kommuner

1 

har beslutat att ingå ett nära samarbete kring tillämpningen av barnkonventionen inom den kommu- nala verksamheten. Regeringen har uppmuntrat etableringen av partner- skapet och dessutom ställt medel till förfogande för samordningen av partnerskapets verksamhet. Representanter från Socialdepartementet och Barnombudsmannen deltar regelbundet i partnerskapets möten samt i det nätverk som finns för landstingen rörande barnkonventionsrelaterade frågor. Fler och fler kommuner och landsting initierar olika aktiviteter ägnade att öka kunskapen om barnets rättigheter bland de politiska förtroende- valda samt bland andra beslutsfattare och övriga tjänstemän. Som ett av många exempel kan nämnas att både Gävleborgs läns landsting och Helsingborgs kommun under 2005 har initierat utbildningsdagar för de förtroendevalda och anställda inom relevanta verksamheter. Kommuner- nas eget arbete och resurser för att öka barnkonventionens slagkraft i verksamheten har stått i fokus. Barnombudsmannen och representanter från Regeringskansliet har bidragit till att sätta kommunernas och landstingens arbete i ett vidare perspektiv.

1 Borlänge, Gunnared stadsdel i Göteborg, Gävle, Haninge, Kalmar, Karlskoga, Västerås,

Sigtuna, Trelleborg, Uppsala, Örebro, Östersund.

46

Barns och ungas inflytande i kommuner och landsting

Skr. 2005/06:206

Det finns många exempel på kommuner som aktivt arbetar för att öka barns och ungas inflytande i olika verksamheter och låta dem komma till tals i frågor som rör dem. Utifrån den senaste enkätundersökningens re- sultat är Barnombudsmannens bedömning att utvecklingen går framåt men att det finns utmaningar inom samtliga verksamhetsområden, fram- för allt inom landstingen och inom de områden som traditionellt inte för- knippas med barn. Särskild uppmärksamhet bör enligt Barnombuds- mannen ägnas åt möjligheterna till inflytande i de övergripande politiska organen och åt att följa upp och utvärdera arbetet med inflytande för barn och unga, vid sidan av att förbättra dokumentationen och återkopplingen till dem. Barnombudsmannen konstaterar också att det i utvärderingsar- betet är viktigt att involvera barn och unga själva och fånga in hur de upplever sina möjligheter till inflytande. Under 2006 kommer Barnombudsmannen att göra fördjupade studier i några kommuner och landsting kring barns och ungas möjligheter till inflytande. Syftet är både att få fördjupad kunskap om problem och möj- ligheter och att lyfta fram lärande exempel. Barnombudsmannen kommer också fokusera på att sprida kunskap om metoder för inflytande och lyfta fram framgångsfaktorer för att lyckas med ungdomsråd och liknande in- flytandeforum i syfte att driva på utvecklingen av att barn och unga an- vänds som kunskapskälla i kommuner och landsting. Barnpolitiken och ungdomspolitiken har särskilda beröringspunkter, framför allt avseende frågor om inflytande och delaktighet. I reglerings- breven för 2006 för Barnombudsmannen respektive Ungdomsstyrelsen anges därför att myndigheterna skall redovisa hur och i vilka frågor myndigheterna har samarbetat och utbytt erfarenheter, avseende bl.a. metodutveckling i kommunerna. Fortsatt utvecklingsarbete i kommuner och landsting I den vidareutvecklade strategin (skr. 2003/04:47) angav regeringen att man avser att noga följa vilka effekter Barnombudsmannens förtydligade mandat och befogenheter har för utvecklingen av barnkonventionsarbetet i kommuner och landsting. Barnombudsmannen spelar en nyckelroll i regeringens strategiska arbete med att göra verklighet av barnets rättig- heter på kommunal och landstingskommunal nivå. I enlighet med den vidareutvecklade strategin har regeringen under 2004 uppdragit till Barnombudsmannen att organisera fem regionala konferenser för att uppmuntra och sprida framgångsrika arbetssätt i det lokala arbetet med barnkonventionen. Regeringen har också avsatt särskilda medel för insat- sen. De fem regionala konferenserna där politiker, verksamhetschefer och andra tjänstemän från cirka hundra kommuner och elva landsting har deltagit har ägt rum våren 2005 under rubriken Full fart framåt! . Barn- ombudsmannen konstaterar i sin utvärdering av konferenserna att kon- ferensens innehåll i stor utsträckning har spridits vidare till kollegor och politiker inom verksamhetsområden och i några fall även till den högsta lokala politiska ledningen. Samtidigt som de regionala konferenserna har varit framgångsrika anser Barnombudsmannen att förändringsarbetet kräver både tid och uthållighet och därför är även andra typer av insatser 47 nödvändiga för att få till stånd en varaktig förändring. Kontinuerliga idé- och erfarenhetsutbyten i mindre grupper är exempel på sådana möjliga insatser. Regeringen vill i detta sammanhang betona Barnombudsman- nens viktiga roll i denna typ av insatser. För att ytterligare stödja och driva på barnkonventionsarbetet på lokal nivå fokuserar Barnombudsmannens årsrapport 2006 på kommuner och landsting och innehåller bl.a. en samling av goda exempel av kommuner- nas och landstingens utvecklingsarbete med barnkonventionen. Barn- ombudsmannen avser att följa upp årsrapporten med bl.a. fördjupnings- studier, lägga ut nytt material på webbplatsen samt ta fram och distri- buera ett generellt informationsmaterial om barnkonventionen till full- mäktigeledamöter som tillträder efter höstens val. Barnombudsmannens senaste enkätundersökning visar att det inom flera verksamheter på kommunal nivå genomförs analyser av konsekven- serna för barn även om själva begreppet barnkonsekvensanalyser inte är lika spritt. På frågan om konsekvensanalyser görs i frågor som berör barn och unga svarar nästan hälften av kommunerna att det görs i frågor som rör förskola och skola, cirka en tredjedel uppger att de görs inom social- tjänsten och i kultur- och fritidsfrågor medan en femtedel anger att det görs i planeringsfrågor och i gatu- och trafikfrågor. Användningen av barnkonsekvensanalyser inom landstingen är mindre vanlig än bland kommunerna. Generellt kan dock dokumentationen av analyserna för- bättras enligt Barnombudsmannen. Om analysen eller beslutsmotive- ringen inte dokumenteras innebär det att det inte i efterhand går att be- döma på vilka grunder som ett beslut ansågs vara till barnets bästa vilket försvårar bl.a. uppföljningen. Under 2005 har Barnombudsmannen arbetat med att vidareutveckla den modell för barnkonsekvensanalys som togs fram 2001. Parallellt med att modellen har utvecklats har också ett arbete med att konkret koppla barnkonsekvensanalyser till barnavårdsärenden inom socialtjänsten på- gått och kommer att avslutas under 2006. Tanken är att det arbetet skall resultera i att barnkonsekvensanalyser blir lättare att förstå. Resultatet av arbetet kommer att presenteras och spridas under 2006 i syfte att öka kunskapen om barnkonsekvensanalyser samt i syfte att öka använd- ningen av barnkonsekvensanalyser. Barnombudsmannen kommer också att ägna särskild uppmärksamhet åt barnkonsekvensanalyser genom för- djupningsstudier under 2006 i syfte att få fördjupad kunskap om både problem och möjligheter men också för att lyfta fram lärande exempel. Av den senaste enkätundersökningen framgår att drygt 70 procent av kommunerna anser att den nationella strategins innehåll är känd av poli- tiker och tjänstemän i kommunen medan en fjärdedel av kommunerna anser att den haft stor eller ganska stor påverkan på arbetet med barn- konventionen. Inom landstingen bedömer en majoritet att strategins innehåll är känd i den politiska ledningen och bland tjänstemännen medan bara ett fåtal landsting anser att den haft stor eller ganska stor påverkan på barnkonventionsarbetet. Regeringen kan konstatera att det finns ett kontinuerligt behov av kun- skaper om barnets rättigheter och hur de omsätts i praktisk handling. Det är regeringens bedömning att kommunerna och landstingen gör ständiga framsteg i arbetet med att sätta sig in i barns specifika rättigheter, ut- veckla barnperspektivet inom de olika verksamheterna samt utveckla Skr. 2005/06:206 48 arbetsmetoder som på bästa sätt svarar upp till åtaganden enligt barnkon- ventionen. Arbetet med att sprida kunskap om barns behov och rättig- heter och om arbetssätt att möta dessa rättigheter kommer förmodligen att behöva fortsätta en mycket lång tid framåt. Det handlar om ett för- ändringsarbete som berör de flesta samhälleliga insatser och som sam- tidigt ständigt utvecklas och anpassas till nya verkligheter. Ett Sverige för barn en satsning för kommuner och landsting I syfte att uppmärksamma arbetet med att genomföra barnkonventionen och för att stödja det lokala utvecklingsarbetet har regeringen initierat satsningen Ett Sverige för barn som pågår under våren 2006 och som riktar sig mot bland andra kommunala beslutsfattare och tjänstemän inom kommunerna. Satsningen vänder sig också direkt till barn och unga. Målsättningen är att öka kännedomen och kunskapen om barnkonven- tionen och dess betydelse för barn och unga samt sprida framgångsrika arbetssätt kring barnets rättigheter inom den kommunala verksamheten. Aktiviteter som riktar sig till såväl allmänhet, innefattande både barn och vuxna, som lokala beslutsfattare och anställda genomförs dels i form av kommunseminarier, dels i form av olika informationsinsatser. Under mars och april månad arrangerade regeringen i samarbete med Barnombudsmannen och Sveriges Kommuner och Landsting seminarier och andra verksamheter i nio kommuner runt om i landet. I varje kom- mun genomfördes tre olika seminarier under en dag. De riktades till kommuner och myndigheter, lokalt näringsliv samt skola, föräldrar och föreningsliv. En viktig målsättning för arrangemangen var att i så stor ut- sträckning som möjligt söka involvera barn och unga själva i de aktivi- teter som genomfördes i kommunerna.

3.2.5

Lärosätenas barnkonventionsarbete

Av den nationella strategin (prop. 1997/98:182) framgår att barnkon- ventionen på olika sätt bör tas med i utbildningar för de yrkesgrupper som skall arbeta med barn. I den vidareutvecklade strategin (skr. 2003/04:47) anger regeringen att det uppdrag som Högskoleverket har haft att stimulera lärosäten att inordna barnkonventionen i yrkesutbild- ningar bör följas upp. Regeringen avser också att genomföra regionala konferenser, med syfte att inspirera och lyfta fram goda exempel på det arbete som görs för att integrera barnkonventionen i olika utbildningar. Högskoleverkets rapport, FN:s barnkonvention i högre utbildning , överlämnades till regeringen i juni 2003 och visade bl.a. exempel på hur barnkonventionen kan ingå i olika högskoleutbildningar. Av rapporten framgår bl.a. att studenternas kännedom om barnkonventionen är begrän- sad och att det är ovanligt att konventionen tas upp till diskussion i un- dervisningen. Nästan samtliga studenter som deltog i Högskoleverkets undersökning skulle dock välkomna mer undervisning om konventionen. Högskoleverket anger bl.a. i rapporten att lärarna inom högskolan bör erbjudas kompetensutveckling inom barnområdet. Mot bakgrund av Högskoleverkets rapport fick samtliga lärosäten 2004 i uppdrag att redogöra för hur man har arbetat med att införliva kunskap Skr. 2005/06:206 49 om barnkonventionen i utbildningar där sådan kunskap bedöms betydel- Skr. 2005/06:206 sefull. Lärosätena har lämnat redogörelser för arbetet i årsredovisningar- na för 2005. Regeringen avser att genomföra ett antal regionala konferenser under 2006 för att stödja lärosätenas barnkonventionsarbete och bidra till er- farenhetsutbyte mellan olika universitet och högskolor.

3.2.6

Barns och ungas delaktighet och inflytande i samhälls- och trafikplaneringen

Den nationella strategin för att förverkliga barnkonventionen (prop. 1997/98:182) anger att barns och ungas inflytande och delaktighet i sam- hälls- och trafikplaneringen skall utvecklas. Boverket redovisade våren 2000 ett uppdrag om att utveckla formerna för barns och ungas delaktighet och inflytande i samhällsplaneringen. Uppdraget genomfördes tillsammans med Vägverket, Barnombudsman- nen, Ungdomsstyrelsen och dåvarande Svenska Kommunförbundet. I rapporten Unga är också medborgare lämnades ett antal förslag med syfte att öka barns och ungas inflytande och delaktighet i planerings- processen. I den vidareutvecklade strategin (skr. 2003/04:47) angav regeringen att Boverkets uppdrag skulle följas upp och att ett av förslagen i rapporten, att genomföra kommunförsök, skulle diskuteras vidare med Boverket och berörda aktörer. Vidare aviserade regeringen att Boverket skulle få i uppdrag att ta fram en rådgivande skrift till kommunernas planerare, i enlighet med ett av verkets förslag i rapporten. Boverket har därefter haft återrapporteringskrav om hur barnperspek- tivet kan integreras samt hur barnsäkerhetsarbetet inom verkets områden kan stärkas. Vägverket och Banverket har också under ett antal år arbetat aktivt med att öka tillgängligheten och säkerheten för barn och unga i transportsystemen. I Banverkets årsredovisning för 2005 framgår bl.a. att barnkonsekvensanalyser har genomförts i projektet Citybanan i Stockholm. I konsekvensanalyserna presenteras förslag på åtgärder för att säkerställa barns rätt till säkra och utvecklande utemiljöer vid byggandet av banan och en särskild metod har använts för att tillvarata barns åsikter. Banverket har också startat ett samarbete med Vägverket om barnkonsekvensanalyser. Vägverket har under flera år bedrivit ett utvecklingsarbete kring barnkonsekvensanalyser och hur barns och ungas synpunkter kan tas tillvara, främst i samband med förstudier. Vägverkets kunskaper om och erfarenheter av att använda barnkonsekvensanalyser finns också redovisade i ett antal skrifter. Under 2005 har verket genom- fört barnkonsekvensanalyser bl.a. vid planering av gång- och cykelvägar och vid åtgärder i tätorter. Även andra åtgärder för att öka barns tillgång- lighet och säkerhet i vägtransportsystemet har vidtagits. I Barnsäkerhetsdelegationens betänkande (SOU 2003:127), Från barnolycksfall till säkerhet och utveckling , har också förslag lämnats som rör barns och ungas inflytande i planeringsprocessen. 50

Översyn av plan- och bygglagen

Skr. 2005/06:206

I den utredning som regeringen tillsatte i juni 2002 med uppdrag att bl.a. se över plan- och bygglagen (PBL-kommittén) har frågeställningar som lyfts av såväl Boverket som Barnsäkerhetsdelegationen rörande barns och ungas inflytande i samhällsplaneringen tagits upp. Kommittén har haft till uppgift att särskilt belysa hur barns och ungdomars inflytande på samhällsplaneringen kan komma till uttryck. PBL-kommittén lämnade sitt slutbetänkande i september 2005 (SOU 2005:77). De regler som rör rätten att komma till tals inför beslut om kommunala planer behöver inte ändras, menar kommittén. Enligt kommittén bör kommunerna däremot utveckla dialogen med medborgarna och använda ny teknik när det är lämpligt. Hur detta bör ske bör dock inte regleras i lagtexten utan det bör vara upp till kommunerna att arbeta vidare med dessa områden. När det gäller bl.a. barns perspektiv är det enligt kommittén framför allt en tydlig lagstiftning avseende vilka krav som skall tillgodoses, ett bra beslutsunderlag och tydlighet när det gäller analyser och bedöm- ningar av konsekvenserna som efterfrågas. Kommittén konstaterar att det i första hand är tillämpningen av gällande lagstiftning som behöver för- bättras. Vissa av kommitténs förslag kommer att göra att önskemål om bl.a. konsekvensbeskrivningar kan tillgodoses, exempelvis uttryckliga krav på konsekvensbeskrivningar av översiktsplaner. Genom kommitténs förslag till ändringar av de materiella bestämmelserna och en förbättrad tillämpning bör man enligt kommittén kunna värna det kommunala handlingsutrymmet och samtidigt på ett bättre sätt tillgodose angelägna samhällsintressen. Betänkandet har remissbehandlats och bereds för närvarande i Rege- ringskansliet. Fortsatt utvecklingsarbete Socialdepartementet inbjöd i november 2004 till ett möte med Boverket, dåvarande Svenska kommunförbundet, Ungdomsstyrelsen och Barnom- budsmannen. Under mötet diskuterades bl.a. förutsättningarna att genom- föra kommunförsök för att stödja och inspirera kommunerna att utveckla formerna för barns och ungas inflytande i planeringsprocessen. Vid mötet framgick att det fortfarande finns ett behov av att på olika sätt stödja kommunernas arbete med att få barn och unga delaktiga i plane- ringsprocesser på lokal nivå. Samtidigt konstaterades att det finns en större medvetenhet om barnkonventionen och barnperspektivet än tidiga- re i kommunerna. En av slutsatserna var att fokus inte endast bör vara på planeringsprocessen utan på barns och ungas inflytande och delaktighet i den fysiska miljön som helhet. När det gäller eventuella kommunförsök och framtagandet av en rådgivande skrift till kommunernas planerare har regeringen ansett det vara lämpligt att avvakta PBL-kommitténs arbete. Mot bakgrund av de slutsatser som PBL-kommittén har lämnat i sitt be- tänkande finns det anledning för regeringen att överväga frågan om kommunförsök och rådgivande skrift ytterligare. Den kunskap och de erfarenheter som Vägverket har av att arbeta med barnkonsekvensanaly- 51 ser och samråda med barn i trafikplanering bör tas tillvara i det fortsatta arbetet.

3.2.7

Statistik

Av den nationella strategin (prop. 1997/98:182) framgår att barn- statistiken skall utvecklas. Statistiska centralbyrån har sedan 1999 haft regeringens uppdrag att vidareutveckla statistiken om barn och unga och har för detta arbete årligen tilldelats en miljon kronor. Hittills har nio demografiska rapporter om barn och deras familjer publicerats. Inom ramen för uppdraget utges också fördjupningar inom olika ämnes- områden. Regeringens bedömning är att Statistiska centralbyråns arbete utgör ett viktigt och värdefullt bidrag för att öka kunskapen om barns och ungas levnadsvillkor. Barnombudsmannen har också enligt lag om Barnombudsman (1993:335) i uppdrag att samla kunskap och sammanställa statistik om barns och ungas levnadsvillkor och genomför regelbundet undersök- ningar om barns levnadsförhållanden och attityder inom olika områden. Dessutom publicerar Barnombudsmannen i samarbete med Statistiska centralbyrån rapporten Upp till 18 fakta om barn och ungdom , som är en sammanställning av statistik rörande barns och ungas levnadsför- hållanden. Barns och ungas levnadsförhållanden undersöks också sedan några år tillbaka inom ramen för den s.k. levnadsnivåundersökningen (LNU) och i de årliga undersökningarna av befolkningens levnadsförhållanden (ULF). Barn-ULF bygger på intervjuer med flickor och pojkar i åldrarna 1018 år om deras levnadsförhållanden inom flera olika områden, bl.a. ekono- miska och materiella resurser, boende och trygghet, familj och sociala relationer, skola och mobbing, psykiskt välbefinnande. Utifrån under- sökningen publicerades hösten 2005 rapporten Barns villkor .

Barn-ULF är ett mycket viktig bidrag till beskrivningen av barns väl- färd och för vissa områden det enda befintliga underlaget för en beskriv- ning på nationell nivå. Undersökningen är också en grundläggande källa i det ovan beskrivna arbetet med att ta fram barnindikatorer för barnpoli- tiken (se avsnitt 2.1.1). Regeringen har avsatt särskilda medel för genom- förande av Barn-ULF för åren 2005 och 2006.

3.2.8

Övriga strategiska åtgärder

I skrivelsen med en utveckling av den nationella strategin för att förverk- liga barnkonventionen (skr. 2003/04:47) pekade regeringen på några ytterligare utvecklingsområden, för vilka en redogörelse ges nedan. Kompetens- och metodutveckling kring barnets rättigheter Behovet av att samla och sprida kunskap om barnkonventionen och barnets rättigheter har uppmärksammats sedan länge och från flera håll. Regeringen gav i mars 2005 en särskild utredare i uppdrag att undersöka behovet, förutsättningarna samt intresset för en verksamhet för barnkon- Skr. 2005/06:206 52 ventionsrelaterade frågor. Förstudien bekräftade ett behov av och intresse Skr. 2005/06:206 för en sådan verksamhet hos många kommuner, landsting, statliga myndigheter samt universitet och högskolor. Med utgångspunkt i för- studien bereds frågan om inrättande av en verksamhet för metod- och kompetensutveckling kring barnets rättigheter samt erfarenhetsutbyte i arbetet med att förverkliga barnkonventionen vidare inom Regerings- kansliet. Handbok för genomförande av barnkonventionen Frågan om hur de olika artiklarna i barnkonventionen skall tolkas och vad de egentligen innebär för åtagande för Sverige har länge varit en återkommande fråga. En svensk handbok om genomförande av barnkonventionen syftar dels till att vara en hjälp att uttolka barnkonventionen för såväl politiker på olika nivåer som andra beslutsfattare, tjänstemän och övriga intresserade, dels skall den bidra till att skapa en samstämmighet om uttolkningen av barnkonventionen och vad som krävs för att leva upp till de åtaganden konventionen innebär. Regeringen beslutade i december 2005 att utbetala 1 miljon kronor till UNICEF Sverige för arbetet med att ta fram en publikation som mot- svarar ovan angivna syften. Projektet beräknas vara avslutat till utgången av 2006. Informationsmaterial till barn och unga om barnkonventionen Barnombudsmannen har med särskilda medel från regeringen tagit fram och distribuerat informationsmaterial om barnkonventionen riktat till flickor och pojkar i åldrarna 59 år, 913 år och 1316 år. Kopplat till informationsmaterialet finns också en handledning för vuxna. Materialet har tagits fram i nära dialog med flickor och pojkar i de olika åldersgrup- perna. Materialet har även gjorts tillgängligt för bl.a. synskadade barn och för barn med läs- och skrivsvårigheter. Regeringen har avsatt sam- manlagt drygt 2 miljoner kronor för detta arbete.

4

Insatser för att förverkliga Ett Sverige för barn

4.1

Inledning

Barnkonventionen är utgångspunkten för regeringens arbete med att för- bättra barns och ungas villkor i samhället. Konventionens grundläggande principer och intentioner återspeglas också i målet för barnpolitiken. Barnkonventionen skall ses som ett instrument för ständig utveckling, inte som en miniminorm som när den är uppnådd kan läggas åt sidan. Sverige har bättre förutsättningar än många andra länder att gå längre i såväl mål som innehåll i sin politik för barn och unga än vad barnkon- ventionen sätter som minimistandard. 53 Regeringens vision är att Sverige skall vara ett land där varje flicka och pojke får bästa tänkbara start i livet och där de oberoende av kön, nationellt, etniskt eller socialt ursprung, funktionshinder, sexuell lägg- ning eller familjens ekonomiska ställning eller bosättningsort har förut- sättningar att utveckla sin personlighet, förmåga och kompetens i en trygg, kärleksfull och stödjande miljö. Insatser inom ramen för den generella välfärdspolitiken är basen för att kunna förverkliga barnkonventionens intentioner. De välfärdspolitiska insatserna för att garantera flickor och pojkar jämlika uppväxtvillkor innefattar tillgång till en förskoleverksamhet, skola, skolbarnsomsorg och mödra- och barnhälsovård av god kvalitet på lika villkor. Föräldrarna har ett gemensamt huvudansvar för barnets uppfostran och utveckling. Sam- hällets uppgift är att stödja och komplettera föräldrarna så att goda och trygga uppväxtvillkor kan garanteras varje barn, vilket bl.a. innefattar olika insatser som möjliggör för båda föräldrarna att kunna vara delak- tiga i och ta ansvar för barnets uppväxt. Välfärdspolitiken rymmer också insatser för att stödja barn som har olika former av funktionshinder. Det är viktigt att uppmärksamma det funktionshindrade barnets rätt att i första hand få vara barn, med liknande behov och intressen som varje flicka och pojke i allmänhet har under uppväxten. Till detta kommer att barn med funktionshinder dessutom har särskilda behov av stöd för att kompensera sina funktionsnedsättningar. Den generella välfärdspolitiken rymmer också stöd till de mest utsatta grupperna familjer som befinner sig i en ekonomiskt utsatt situation, barn som bor i utsatta bostadsområden och barn som av olika anledningar har särskilda behov av samhällets stöd och skydd. Utöver den generella välfärdspolitiken har också insatser inom om- råden såsom samhälls- och trafikplanering, livsmedels- och konsument- politik, miljöpolitik, folkhälsopolitik, kultur- och mediapolitik betydelse för utvecklingen av barns och ungas livsvillkor och möjlighet till del- aktighet som fullvärdiga samhällsmedlemmar. De flesta verksamheter som direkt rör barn och unga finns i kommu- nerna och i landstingen. Förskoleverksamheten, skolan och skolbarnsom- sorgen, fritidsklubbar, idrottsplatser och lekplatser, barnavårdscentraler, ungdomsmottagningar, socialtjänsten och kollektivtrafiken utgör exem- pel på sådana verksamheter. Flera av de beslut som fattas på kommunal nivå, t.ex. i fråga om trafik, byggande och planering är också sådant som påverkar barns och ungas liv. Regeringens arbete med att förverkliga barnkonventionen och dess intentioner är i hög grad beroende av de lokala huvudmännens vilja och förmåga att inom ramen för sina kom- petensområden omsätta konventionen i verklig handling. De stödinsatser som regeringen erbjuder för det lokala strategiska genomförandearbetet har redovisats i avsnitt 3. Barnpolitikens sektorsövergripande karaktär innebär att insatser för barn och unga utförs inom en mängd olika politikområden. Samtliga dessa insatser bidrar till att uppfylla målet för barnpolitiken. I det följan- de lämnas en redovisning av pågående initiativ och åtgärder för barn och unga. För att skapa en struktur och överblick över de insatser som görs för att förverkliga barnets rättigheter och förbättra barns och ungas livs- villkor i olika avseenden sker redovisningen utifrån sex olika målom- råden, som var för sig innehåller insatser som svarar mot de olika artik- Skr. 2005/06:206 54 larna i barnkonventionen och som därigenom också bidrar till målupp- Skr. 2005/06:206 fyllelsen för barnpolitiken.

4.2

Barnets rätt till en god levnadsstandard

Barnkonventionen tillerkänner varje barn rätten till social trygghet, inne- fattande socialförsäkring (jfr artikel 26 och 27). De förmåner som rätten till social trygghet avser skall beviljas med hänsyn till bland annat de resurser och omständigheter i övrigt som finns hos barnet och de per- soner som ansvarar för barnets underhåll. Vidare tillerkänns barnet den levnadsstandard som krävs för barnets utveckling. Det är föräldrarna eller andra som är ansvariga för barnet som, inom ramen för sin förmåga och ekonomiska resurser, har huvudansvaret för att säkerställa de lev- nadsvillkor som är nödvändiga för barnets utveckling. Föräldrars sysselsättning och inkomster förstärks genom regeringens sysselsättningspaket Arbetsmarknadspolitiken är en del av den ekonomiska politiken. Rege- ringens mål är full sysselsättning med delmålet 4 procents öppen arbets- löshet och 80 procents sysselsättning. För att uppnå regeringens mål om full sysselsättning i Sverige är det viktigt att underlätta för arbetstagare och arbetsgivare att hitta varandra på ett effektivt sätt. Regeringen genomför insatser för att lediga jobb snabbt skall tillsättas och insatser för att rusta de arbetssökande att möta arbetsmarknadens behov. Dessa insatser kommer även barn och unga till del då föräldrarnas möjligheter till sysselsättning och inkomster förstärks.

I budgetpropositionen för 2006 (prop. 2005/06:1) aviserade regeringen

ett tvåårigt sysselsättningspaket med start den 1 januari 2006. Paketet

beräknas ge omkring 55 000 personer möjlighet till arbete, praktik eller

utbildning. De arbetsmarknadspolitiska programmen ökar med drygt

40 000 platser till 161 000 platser totalt. Inom ramen för sysselsättnings-

paketet införs en ny typ av anställningsstöd benämnda plusjobb. Detta

avser anställning inom stat, kommuner, kommunförbund och av dessa

organisationer anlitade entreprenörer. Målgruppen är arbetslösa som varit

inskrivna vid arbetsförmedlingen i minst 2 år. Vidare införs en ny

arbetsmarknadspolitisk insats i form av utbildningsvikariat som skall

bidra till minskad arbetslöshet och stärkt kvalitet inom vård och omsorg.

Lärlingsplatser införs för arbetslösa ungdomar som innebär en

arbetsplatsförlagd yrkesutbildning i kombination med studier i kärn-

ämnen och yrkesanpassade ämnen. Slutligen har Arbetsmarknads-

styrelsen fått i uppdrag att upprätta ett samarbete mellan arbetsförmed-

lingen och bemanningsföretag för att genom en subvention placera en

arbetslös akademiker i företrädesvis små och medelstora företag.

Trygga anställningsformer och goda förutsättningar för att förena

arbetsliv med föräldraskap

Antalet tidsbegränsat anställda ökade tydligt under 1990-talet. Ökningen

var särskilt markant för ungdomar (1624 år) och tycks för denna grupp i

55

viss mån fortsätta. Regeringen anser att den huvudsakliga anställnings- Skr. 2005/06:206 formen skall vara tillsvidareanställning. För att skapa goda förutsättningar att förena arbetsliv med föräldraskap är det viktigt att män och kvinnor känner trygghet i sina anställnings- förhållanden under föräldraledighet. Regeringen överlämnade, tillsam- mans med Vänsterpartiet och Miljöpartiet, i mars 2006 en proposition (prop. 2005/06:185) som syftar till att stärka anställningsskyddet för visstidsanställda och föräldralediga, samtidigt som anställningsskydds- lagen (LAS) förenklas. År 2004 tillkallades en särskild utredare med uppgift att göra en över- syn av reglerna för föräldraförsäkringen. Översynen skulle göras med utgångspunkt i att föräldraförsäkringen skall verka för barnets bästa. För- äldraförsäkringsutredningens betänkande Reformerad föräldraförsäkring

 Kärlek, Omvårdnad, Trygghet (SOU 2005:73) överlämnades till rege- ringen i september 2005. Rätt till heltid En utredare har på regeringens uppdrag utrett frågan om hur rätten till heltidsanställning skall stärkas. Utredaren föreslår en reglering som be- gränsar arbetsgivares möjlighet att anställa på deltid till fall då det är motiverat med hänsyn till verksamhetens behov eller när arbetstagaren för fram ett eget önskemål om deltid (SOU 2006:105). Betänkandet har remissbehandlats. Regeringen överväger för närvarande förslagen. Delat barnbidrag och vårdbidrag Regeringen har lämnat förslag till riksdagen om delat barnbidrag vid växelvis boende (prop. 2005/06:20). I propositionen föreslås också en möjlighet att dela rätten till vårdbidrag. Riksdagen har bifallit förslagen gällande barnbidraget, med undantag för den del av förslaget som innebär att barnbidraget under vissa förutsättningar skall kunna delas även efter anmälan av endast en av föräldrarna samt att förslagen gällande vårdbidraget har avslagits. Höjt tak inom föräldraförsäkringen Regeringen har till riksdagen föreslagit (prop. 2005/06:142) att inkomst- taket vid beräkning av sjukpenninggrundande inkomst skall höjas från sju och en halv till tio gånger prisbasbeloppet fr.o.m. den 1 juli 2006. Regeringens mål för föräldrapenningen är att det samlade uttaget av för- äldrapenning skall vara jämställt mellan kvinnor och män. En höjning av inkomsttaket kan vara ett sätt att förmå de män som i dag har inkomst över taket att höja sitt uttag av föräldrapenningdagar, vilket också inne- bär att barns tillgång till båda föräldrarna förbättras. 56 Utvidgad rätt till tillfällig föräldrapenning vid vård av ett allvarligt sjukt barn Regeringen har till riksdagen föreslagit att rätten till tillfällig föräldra- penning utvidgas på så sätt att föräldrar till ett allvarligt sjukt barn under 18 år får rätt till ett obegränsat antal dagar med tillfällig föräldrapenning (prop. 2005/06:159). Rätten till tillfällig föräldrapenning skall, förutom de situationer när det föreligger ett påtagligt hot mot barnets liv, även omfatta tid när barnet genomgår behandling som behövs för att barnet skall bli botat och att det utan behandlingen föreligger en fara för barnets liv. Föräldern skall sam- tidigt behöva avstå från förvärvsarbete för vård av barn. Ändringarna föreslås träda i kraft den 1 juli 2006. Insatser för att stärka ekonomiskt utsatta barn Regeringen genomför åtgärder inom olika områden för att stödja och förstärka insatser som bl.a. har betydelse för ekonomiskt utsatta barn. Utöver de insatser som syftar till att öka sysselsättningen, se ovan, kan följande nämnas. För barnets skull är det viktigt att båda föräldrarna är delaktiga i barnets uppväxt och tar ansvar för barnet. Med anledning av rapporten Ekonomiskt utsatta barn (Ds 2004:41) aviserade regeringen i vårproposi- tionen år 2004 (prop. 2003/04:100) att en miljard kronor skall avsättas från 2006 för reformer för ekonomiskt utsatta barn. Regeringen har där- efter lämnat propositioner till riksdagen med förslag på förbättringar inom underhållsstödet, bostadsbidraget och studiestödssystemet, som riksdagen har bifallit. Lagändringarna innebär bland annat att underhålls- stödets belopp höjs med 100 kronor per barn och månad. Vidare höjs det särskilda bidraget för hemmavarande barn inom bostadsbidraget och det införs också ett umgängesbidrag till föräldrar som på grund av vårdnad eller umgänge tidvis har sina barn boende hos sig. Dessutom införs ett barntillägg till studerande föräldrar inom studiestödssystemet. I syfte att förbättra barnfamiljernas ekonomi lämnades i budgetpropo- sitionen för 2006 (prop. 2005/06:1) förslag om höjning av barnbidraget och det förlängda barnbidraget med 100 kronor per barn och månad. De nya reglerna trädde i kraft i oktober 2005. Samtidigt infördes ett nytt flerbarnstillägg med 100 kronor per månad för det andra barnet och flerbarnstillägget höjdes med 100 kronor per månad från och med det tredje barnet. Regeringen har vidare ställt 225 miljoner kronor till förfogande för Myndigheten för skolutveckling för att under två år genomföra utveck- lingsstödjande insatser för skolor och kommuner i segregerade områden. Myndigheten har i november 2005 lämnat ett förslag till regeringen om hur de anslagna medlen skall fördelas. Myndigheten har också överläm- nat en slutrapport till regeringen om ett uppdrag som haft till syfte att förbättra utbildningsvillkoren i områden präglade av mångfald och social utsatthet. Regeringens Storstadsdelegation har medverkat till olika satsningar för att bryta utsatthet och segregationen i svenska storstäder och vissa ut- Skr. 2005/06:206 57 valda stadsdelar som präglas av låga inkomster, hög arbetslöshet och hög koncentration av människor med utländsk bakgrund. Ekonomiskt bistånd Enligt Socialstyrelsens lägesrapport för 2006 avseende individ- och familjeomsorg så varierar antalet barn som lever i ett biståndshushåll kraftigt i landet. Nästan vart fjärde barn i Malmö och endast ett av hundra barn i Danderyd lever i hushåll som beviljats ekonomiskt bistånd. Under 2004 var nära en tredjedel av alla hushåll som fick bistånd barnfamiljer. När föräldrar inte kan försörja sina barn genom eget arbete får det kon- sekvenser för hela familjen, speciellt om de är beroende av ekonomiskt bistånd under längre tid. Enligt Socialstyrelsen visar flera studier att barnfamiljer med dålig ekonomi strävar efter att barnen skall påverkas så lite som möjligt och de prioriterar barnens konsumtion. Föräldrarna kompenserar barnen på bekostnad av sina egna behov. Ekonomiskt bi- stånd i familjen är relaterat till ökade risker för ohälsa bland barnen (skador, psykisk ohälsa och missbruk) och negativa psykosociala utfall (låg utbildning, social dygnsvård etc.), till skillnad mot enbart låga in- komster, där sådana effekter är små (Social rapport 2006, Socialstyrel- sen). Barnets situation skall uppmärksammas också när vuxna ansöker om ekonomiskt bistånd. I regleringsbrevet för 2005 fick Socialstyrelsen i uppdrag att redovisa hur barnperspektivet beaktas i handläggningen av det ekonomiska biståndet. Länsstyrelserna konstaterar i sin tillsyn 2004 att barnperspektivet generellt sett beaktas allt bättre när det gäller eko- nomiskt bistånd, men framhåller också brister både när det gäller indivi- duella bedömningar och barnperspektivet. Av Socialstyrelsens årsredo- visning för 2005 framgår att bedömningen av de ekonomiska behoven många gånger är schabloniserad och att det kan vara svårt att få bistånd utöver försörjningsstöd. Handläggningen präglas fortfarande av ett vuxenperspektiv och i den allt striktare behovsbedömningen riskerar barnen att inte synas. Föräldrarna frågar inte efter bistånd för speciella behov hos barnen, då de inte vet att detta går att få. Ett annat intryck är att handläggare och biståndssökande ofta ser olika på biståndsbehovet och hur det skall tillgodoses. Utredningen om vräkning och hemlöshet bland barnfamiljer I oktober 2005 presenterade Utredningen om vräkning och hemlöshet bland barnfamiljer sitt betänkande (SOU 2005:88) Vräkning och hemlös- het drabbar också barn . Utredaren gör bedömningen att sammanlagt minst 1 000 barn vräktes under 2004 och konstaterar att problematiken är mångfacetterad varför det krävs insatser både inom socialtjänsten och bostadspolitiken. Betänkandet innehåller en rad förslag, bl.a. uppdrag till vissa myndigheter i syfte att förbättra kunskapsläget på området samt förslag till vissa kompletteringar i socialtjänstförordningen. Betänkandet bereds för närvarande inom Regeringskansliet. Skr. 2005/06:206 58

Registrering av förmyndare i vägtrafikregistret

Skr. 2005/06:206

Ett problem som uppmärksammats under de senaste åren, av bland andra Konsumentverket och Barnombudsmannen, är att barn kommit att få skulder genom att de registrerats som ägare av fordon. Förslag som syftar till att komma till rätta med detta problem har lämnats i propositionen (prop. 2005/06:117) Skydd för barn genom registrering av förmyndare i vägtrafikregistret, m.m. som regeringen beslutat i mars 2006. Regeringen föreslår att det införs en regel i lagen (2001:558) om vägtrafikregister som innebär att när ett barn uppges vara ägare till ett fordon så skall lagen i stället tillämpas på en förmyndare för barnet. Förmyndaren skall alltså registreras i vägtrafikregistret. Motsvarande skall gälla om barnet uppges inneha fordonet på grund av kreditköp med förbehåll om återtaganderätt eller med nyttjanderätt för en bestämd tid om minst ett år. Undantag skall gälla för fordon som barnet har behörighet att själv fram- föra. Lagändringen medför att betalningsskyldighet som vilar på den registrerade ägaren, t.ex. för felparkeringsavgift och fordonsskatt, belas- tar förmyndaren och inte barnet. I lagar på vägtrafikområdet som inne- håller regler om betalningsskyldighet för ägaren av ett fordon utan att direkt hänvisa till lagen om vägtrafikregister införs särskilda bestämmel- ser med samma innebörd. Ett förtydligat kommunalt informationsansvar En ny bestämmelse om kommunernas informationsansvar för unga trädde i kraft den 1 juli 2005. Bestämmelsen, som finns i 1 kap. 18 § skollagen (1985:1100), innebär att kommunernas informationsansvar för unga upp till 20 år, som inte går eller har fullföljt en gymnasieutbildning på ett nationellt eller specialutformat program, förtydligas. Skolverket har regeringens uppdrag att i samråd med Ungdomsstyrelsen följa upp dels hur kommunerna håller sig informerade om ungdomar som inte är sysselsatta, dels vilka individuella åtgärder som kommunerna erbjuder dessa ungdomar. Uppdraget skall redovisas senast den 30 juni 2006. Navigatorcentrum I december 2004 beslutade regeringen att ge Ungdomsstyrelsen i uppdrag att stimulera utvecklingen av kommunala navigatorverksamheter och samverkan mellan dessa och ideella navigatorcentra. Navigatorverksam- heterna syftar till att samla och utveckla aktiviteter för ungdomar som varken arbetar eller studerar. Regeringen beslutade i december 2005 om att bevilja Ungdomsstyrelsen ytterligare medel för satsningens andra år. Feriearbeten för ungdomar Arbetsförmedlingen fick under 2005 använda högst 50 miljoner kronor för insatser för att skapa feriearbeten för gymnasieungdomar i åldern 16 17 år. Målgruppen är ungdomar som kan antas ha särskilda svårigheter att ordna arbeten på egen hand. Stödet som lämnas i form av ett bidrag till kommunerna skall användas för feriearbeten som annars inte skulle 59 komma till stånd och som inte finns på den ordinarie arbetsmarknaden. Skr. 2005/06:206 Arbetsmarknadsstyrelsen har framhållit vikten av att anordna feriearbe- ten inom så kallade flaskhalsområden, t.ex. vård och omsorg. Feriearbe- tena skall också ha ett jämställdhetsperspektiv. Under 2006 förstärks resurserna till feriearbeten med 25 miljoner till att omfatta 75 miljoner.

4.3

Barnets rätt till en trygg uppväxt

I varje barns grundläggande rättigheter ingår att få omvårdnad, att få växa upp under goda och trygga förhållanden och att få utvecklas i sin egen takt och utifrån sina egna förutsättningar. För barnets skull är det viktigt att båda föräldrarna är delaktiga i barnets uppväxt och tar ansvar för barnet. Av barnkonventionen följer bland annat att staten skall respektera det ansvar och de rättigheter och skyldigheter som tillkommer föräldrar och att staten skall göra sitt bästa för att säkerställa att båda för- äldrarna har ansvar för barnets uppfostran och utveckling. Barnets bästa skall för dem komma i främsta rummet. Föräldrar skall i sammanhanget få lämpligt bistånd då de fullgör sitt ansvar för barnets uppfostran. Ett barn som är skilt från den ena av eller båda föräldrarna har rätt att upp- rätthålla en personlig och direkt kontakt med dem, om det inte strider mot barnets bästa. (Se närmare barnkonventionens artikel 5, 11, 18 och 16.) Vidare har barn med funktionshinder bl.a. rätt till särskild omvårdnad (artikel 23) och de som ansvarar för barnet skall, inom ramen för statens tillgängliga resurser, få det bistånd som är lämpligt med hänsyn till barnets tillstånd och föräldrarnas förhållanden. Staten skall säkerställa att barnet har effektiv tillgång till och erhåller undervisning och utbildning, hälso- och sjukvård, habilitering, förberedelse för arbetslivet och möjlig- heter till rekreation på ett sätt som bidrar till barnets största möjliga inte- grering i samhället och individuella utveckling. I rätten till en trygg uppväxt ingår också att den fysiska miljö barnet vistas i skall var säker och utvecklande (jfr artikel 6 och 31).

4.3.1

Barnet och dess familj

Förstärkt barnperspektiv vid frågor om vårdnad, boende och umgänge I propositionen (prop. 2005/06:99) Nya vårdnadsregler har regeringen föreslagit ändringar i föräldrabalkens bestämmelser om vårdnad, boende och umgänge. Förslagen syftar till att förstärka barnperspektivet. Det föreslås att betydelsen av barnets bästa skall komma till klarare uttryck i lagen. Barnets bästa skall vara avgörande för alla beslut om vårdnad, bo- ende och umgänge. Betydelsen av risken för att barnet far illa framhålls i lagen. Domstolen och socialnämnden skall vid bedömningen av vad som är bäst för barnet fästa avseende särskilt vid risken för att barnet eller någon annan i familjen utsätts för övergrepp eller att barnet olovligen förs bort eller hålls kvar eller annars far illa. Vidare föreslås en uttrycklig bestämmelse om att domstolen vid bedömningen av om vårdnaden om barnet skall vara gemensam skall fästa avseende särskilt vid föräldrarnas förmåga att samarbeta i frågor som rör barnet. Propositionen innehåller 60 också förslag till vissa ändringar när det gäller barnets rätt till umgänge. Socialnämnden skall få väcka talan om umgänget i domstol, t.ex. om barnet riskerar att fara illa. I undantagsfall skall umgänge kunna ske på annat sätt än genom att barnet träffar föräldern, t.ex. genom telefon eller brev. För att förbättra barnets rätt att komma till tals i mål om vårdnad, boende och umgänge föreslår regeringen att socialnämnden innan den lämnar s.k. snabbupplysningar till domstolen skall höra barnet om det är lämpligt. För att minska risken för långvariga processer till skada för barn föreslås att handläggningen av verkställighet av avgöranden om vårdnad, boende och umgänge flyttas från förvaltningsdomstolarna till de allmänna domstolarna och att verkställighetsprövningen renodlas. Änd- ringarna föreslås träda i kraft den 1 juli 2006. Föräldraansvar och åtgärder till skydd för barn i internationella situationer 1996 års Haagkonvention m.m. Arbetet med att förstärka det internationella samarbetet i åtgärder till skydd för barn fortsätter. Genom den s.k. Bryssel II-förordningen finns gemensamma regler inom den Europeiska gemenskapen för erkännande och verkställighet av avgöranden om vårdnad m.m. Målsättningen är nu att alla medlemsstater i gemenskapen så snart som möjligt skall kunna tillträda 1996 års Haagkonvention, som är den globala motsvarigheten till Bryssel II-förordningen. Ett förslag om ett svenskt tillträde till kon- ventionen och de lagändringar som krävs för ett tillträde har presenterats i betänkandet (SOU 2005:111) Föräldraansvar och åtgärder till skydd för barn i internationella situationer 1996 års Haagkonvention m.m. . Betänkandet har remissbehandlats. Samarbetet enligt konventionen inne- bär bl.a. att utgångspunkten är att beslut om vårdnad, boende och um- gänge skall fattas i den stat där barnet bor stadigvarande. Åtgärder till skydd för barnet kan i akuta situationer också vidtas där barnet befinner sig. Besluten kan verkställas över gränserna. Ett viktigt område som om- fattas av bestämmelserna är också återflyttning av olovligt bortförda eller kvarhållna av barn, vilket berörs närmare nedan under avsnitt 4.3.2. Barn med frihetsberövade föräldrar Arbetet som syftar till att förbättra situationen för barn med frihetsbe- rövade föräldrar fortsätter. Kriminalvården (tidigare Kriminalvårdsstyrel- sen) fick i mars 2005 i uppdrag att i samråd med Socialstyrelsen göra en analys av situationen för barn i samband med deras kontakter med en förälder som är intagen på häkte eller anstalt. Uppdraget redovisades i mars 2006. De åtgärder som hittills har genomförts när det gäller att stärka barn- perspektivet inom kriminalvården är följande. Uppgifter om barn införs numera i behandlingsjournalen (verkställighetsplanen). Bostadsrum är utformade för att passa medföljande barn. Besökslägenheter är inrättade. Ett besöksrum på varje anstalt är inrättat för barn. Möjligheten till kost- nadsfria telefonsamtal är införd. Grundutbildningen innehåller ett avsnitt av barnperspektivet i syfte att medvetandegöra personalen om barnkon- ventionens innehåll. Nya anstaltsföreskrifter har tagits fram för att tyd- Skr. 2005/06:206 61 liggöra barnperspektivet. Socialtjänsten informeras vid avbrott i inten- sivövervakning. Härutöver planeras följande åtgärder i syfte att ytterligare stärka barn- perspektivet inom kriminalvården. Nya riktlinjer för kvinnoanstalter kommer att tas fram, liksom riktlinjer för föräldrautbildningen (ingår som del i klientutbildningsriktlinjer). Delar av materialet till föräldraut- bildningen kommer att omarbetas. Nya häktesföreskrifter med ett tydligt barnperspektiv kommer att tas fram. All personal skall medvetandegöras om barnkonventionens innehåll och en informationsfolder till verksam- hetsställen och samarbetspartners kommer att tas fram. Kriminalvården skall också enligt regleringsbrevet för 2006 redovisa de s.k. barnansvarigas verksamhet samt vilka utbildningsinsatser dessa fått del av. Föräldrastöd Under de senaste tio åren har kunskaperna om hur föräldrar effektivt kan stödjas i sin föräldraroll ökat påtagligt. Dessa metoder och program för att göra föräldrarna säkrare och tryggare i föräldrarollen har också visat sig ge en mycket gynnsam effekt på bl.a. barns och ungdomars psykiska hälsa. Statens folkhälsoinstitut (FHI) fick den 20 juni 2001 i uppdrag av regeringen att samla in, analysera och sprida kunskap om hur föräldra- stöd av olika slag kan utformas för att göra verklig nytta. FHI överläm- nade den 17 januari 2005 rapporten Nya verktyg för föräldrar förslag till nya former av föräldrastöd till regeringen. I denna rapport redovisas förslag till utformning av föräldrastödet under olika skeden av barnets uppväxt och förslag till metoder och innehåll i föräldrautbildningen an- passad till barnets utveckling och behov. Vidare belyses ansvarsfrågor och organisationsmodeller i kommunerna samt föreslås hur ett system med regionala stödcentra skulle kunna utvecklas. FHI föreslår en bred spridning av metoder för föräldrastöd, där föräld- rar praktiskt får öva samspel med barn med anpassning till barnets ut- veckling och behov. Därigenom minskar risken för att barn skall utveckla olika psykiska problem. Föräldrastödet bör nå alla föräldrar med barn 0 17 år. Kommunerna bör ha det samlande ansvaret för all föräldrautbild- ning riktad till föräldrar inom kommunen. Vidare föreslås att regionala centrum utvecklas för stöd till kommuner och landsting och att FHI får en nationellt samordnande roll för stöd till, utveckling och uppföljning av verksamheten i stort. FHI föreslår också att video/dvd-filmer tas fram. I likhet med FHI anser regeringen att frågor som gäller föräldrautbild- ning och föräldrastöd i första hand är ett ansvar för de kommunala och landstingskommunala huvudmännen. Det är emellertid angeläget att man på den nationella nivån bistår och stödjer arbetet genom att följa utveck- lingen, samla och sprida erfarenheter och metodkunskap till berörda huvudmän och ta vara på nya initiativ. Det är också angeläget att de me- toder som FHI har funnit användbara kan komma många till del på ett enkelt och inspirerande sätt. I regleringsbrevet för 2006 har FHI därför fått i återrapporteringskrav att redovisa vilka åtgärder som vidtagits för att sprida den metodkunskap som sammanställts i ovan redovisade rapport samt att göra en bedömning Skr. 2005/06:206 62 av i vilken utsträckning denna kunskapsspridning har bidragit till ut- vecklingen av föräldrautbildning och föräldrastöd. Regeringen gav också i mars 2006 FHI i uppdrag att ta fram ett video/dvd-baserat material för föräldrastödsgrupper som kan användas av kommuner och landsting samt andra intressenter. Stöd till ungdomar i riskmiljöer Regeringen bedömde i budgetpropositionen för 2005 (prop. 2004/05:1) att förebyggande arbete bland ungdomar i riskmiljöer var av särskild vikt för att minska risken för ungdomar att hamna i kriminalitet, missbruk eller social utanförskap. Vidare aviserades att regeringen under 2006 och 2007 avsåg att lämna stöd till utveckling av kommunernas öppna fritids- verksamhet bland ungdomar i riskmiljöer samt för framgångsrika verk- samheter, som bedrivs av ideella aktörer. Regeringen ansåg att en ut- veckling av drogfria möteslokaler var av särskild betydelse och att Ung- domsstyrelsen skulle ansvara för genomförandet av satsningarna. I bud- getpropositionen för 2006 (prop. 2005/06:1) aviserade regeringen sin avsikt att tillföra totalt 40 miljoner kronor under 2006 och 85 miljoner kronor 2007 för sådana riktade insatser till ungdomar i riskmiljöer. Av dessa medel anser regeringen att 5 miljoner kronor under 2006 och 10 miljoner kronor under 2007 skall användas för stöd till drogfria ung- domslokaler. Ungdomsstyrelsen lämnade i augusti 2005 på regeringens uppdrag ett förslag till hur satsningen skall genomföras samt vilka målgrupper och aktörer som är aktuella. Regeringen beslutade i december 2005 att Ung- domsstyrelsen skulle genomföra satsningen och att det inom ramen för satsningen skulle etableras tre stödformer. Satsningen avser främst verk- samhet för ungdomar i socialt utsatta områden eller i ett område där det finns risk för att ungdomar hamnar i ett socialt utanförskap. Verksam- heter som bygger på lokal samverkan mellan kommuner, stadsdelar, kommunalförbund, ideella föreningar och andra aktörer inom ungdoms- verksamhet samt om verksamheten är avsedd att pågå under minst ett år, prioriteras. Regeringen har i januari 2006 beslutat om en förordning (2006:7) om statsbidrag för särskilda insatser för ungdomar, som bl.a. anger villkor för statsbidraget och fördelningsgrunder. Ungdomsstyrelsen skall till Ut- bildnings- och kulturdepartementet senast den 1 november 2006 lämna en lägesrapport över pågående verksamheter inom satsningen. Slut- rapport inklusive utvärdering och redovisning av hur medlen har använts skall redovisas till Utbildnings- och kulturdepartementet senast den 1 november 2008. Samhällets stöd till barn och unga med funktionshinder Barn och ungdomar med funktionshinder måste ges möjligheter att få växa upp i sitt föräldrahem. En förutsättning för detta är, särskilt om barnen har omfattande funktionshinder, att föräldrarna ges ett bra sam- hällsstöd som anpassas till olika situationer och efter skiftande behov. Lagen (1993:387) med stöd och service till vissa funktionshindrade Skr. 2005/06:206 63 (LSS) ger möjlighet till bl.a. avlösarservice, ledsagarservice, personlig assistans och korttidsvistelse utanför det egna hemmet. Insatserna ger avlastning för föräldrarna och ökad möjlighet att också få vara föräldrar och inte bara vårdare. De ger samtidigt också det funktionshindrade barnet möjlighet till frigörelse från föräldrarna, något som är en viktig del i alla barns uppväxt. För de barn som inte omfattas av LSS person- krets finns möjlighet till stöd enligt socialtjänstlagen (2001:453). Socialstyrelsen har haft regeringens uppdrag att i samverkan med Specialpedagogiska institutet, Statens skolverk och Specialskolemyndig- heten intensifiera arbetet med att tydliggöra ansvarsfördelningen och effektivisera samverkan mellan olika huvudmän när det gäller stödet till barn och ungdomar med omfattande funktionshinder. Uppdraget har redovisats i maj 2005 i rapporten Ansvar och samverkan helhets- perspektiv på samhällets stöd till barn och unga med funktionshinder . Personlig assistans En parlamentarisk kommitté har sedan juli 2004 regeringens uppdrag att göra en översyn av personlig assistans för vissa personer med funktions- hinder (dir. 2004:107, 2004:179 och 2005:66). I uppdraget ingår bl.a. att ge förslag för att dämpa och stabilisera kostnadsutvecklingen av assi- stansersättningen. I ett delbetänkande har kommittén redovisat den del av uppdraget som avser lämpliga former för tillsyn av enskilda verksam- heter med personlig assistans samt förutsättningarna för att införa ett krav på tillstånd för verksamheter med personlig assistans. Kommittén, som skall integrera ett jämställdhetsperspektiv och ett barnperspektiv i sitt arbete, lämnar sitt slutbetänkande senast den 31 mars 2007. Individuella planer Individuell planering är ett exempel på ett framgångsrikt arbetssätt för att förtydliga ansvar och förbättra samverkan när det gäller barn och unga. I regleringsbreven för 2004 och 2005 har länsstyrelserna haft som mål att genom tillsynsinsatser bidra till att kommunernas användning av indivi- duella planer för funktionshindrade ökar. För 2005 gäller särskilt att in- dividuella planer för barnfamiljer skall öka. Planerna syftar till en bättre samordning av insatser och till att främja samverkan mellan olika aktö- rer. Resultatet av genomförda analyser och kartläggningar har lett till att Socialstyrelsen i regleringsbrevet för 2006 har fått i uppdrag att, i samar- bete med Skolverket och Specialpedagogiska institutet, analysera förut- sättningarna för samordning av olika individuella planer som barn, ung- domar eller vuxna med funktionshinder kan ha. Det kan vara en indivi- duell plan enligt LSS, individuell habiliterings- eller rehabiliteringsplan enligt hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), åtgärdsprogram enligt grundskoleförordningen (1994:1194), motsvarande bestämmelser i andra skolformsförordningar eller individuella studieplaner i det offentliga skolväsendet för vuxna. Uppdraget skall redovisas senast den 1 december 2006. Skr. 2005/06:206 64 Länsstyrelserna har som återrapporteringskrav att redovisa de insatser som genomförts för att aktivt påverka kommuner och andra att samordna insatser och samverka genom individuella planer.

4.3.2

Olovligt bortförda och kvarhållna barn i utlandet

Barnkonventionen ålägger Sverige en skyldighet att vidta åtgärder för att bekämpa olovligt bortförande och kvarhållande av barn i utlandet och Sverige skall för detta ändamål främja ingåendet av bi- eller multilaterala överenskommelser eller anslutning till befintliga överenskommelser (jfr artikel 11). Insatser för att bekämpa olovligt bortförande och kvarhållande av barn i utlandet Utrikesdepartementet har såsom centralmyndighet för ärenden om olov- ligt bortförda och kvarhållna barn en förmedlande och samordnande roll för att arbeta med förebyggande åtgärder och för att olovligt bortförda och kvarhållna barn återförs till sitt hemvistland. Ett barn anses olovligt bortfört eller kvarhållet om det skiljts ifrån sin lagliga vårdnadshavare på ett sätt som strider mot lagen i den stat i vilken barnet hade sitt hemvist omedelbart före bortförandet. Det finns ett antal internationella överens- kommelser som reglerar frågor om olovligt bortförda och kvarhållna barn. Sverige har tillträtt 1980 års Haagkonvention om de civila aspek- terna på internationella bortföranden av barn samt 1980 års Europaråds- konvention om erkännande och verkställighet av avgöranden rörande vårdnad om barn samt om återställande av vård om barn. I 2003 års s.k. Bryssel II-förordning finns gemensamma regler inom den Europeiska gemenskapen om domstols behörighet och om erkännande och verk- ställighet av domar i äktenskapsmål och mål om föräldraansvar. Sverige har dessutom ingått bilaterala avtal med Tunisien och Egypten. Nämnda instrument har visat sig vara effektiva dels att för att förhindra att barn förs bort, dels för att bidra till att barn återförs till hemvistlandet. I syfte att säkerställa föräldrars och barns rätt till umgänge i gränsöver- skridande förhållanden samt att diskutera de problem som internationella bortföranden av barn skapar för de berörda staterna hölls en internatio- nell expertkonferens på Malta i mars 2004, vid vilken den svenska centralmyndigheten deltog. Vid mötet antogs den så kallade Malta-dekla- rationen, som syftar till att förbättra och utveckla det internationella sam- arbetet i barnbortförandeärenden, i synnerhet med länder som inte är an- slutna till relevanta internationella instrument. Utrikesministern inbjöd till ett uppföljningsmöte på ministernivå den 4 november 2005. Deltagande länder var Algeriet, Lettland, Malta, Marocko, Tunisien och Turkiet. Mötet syftade till att förbättra samarbetet mellan konventionsländer och icke-konventionsländer. Vid mötets slut antogs den så kallade Haga-deklarationen i vilken deltagarna kom överens om att etablera centralmyndigheter även i icke-konventions- länder med syfte att bidra till ökad effektivitet i det internationella sam- arbetet. Vidare enades mötesdeltagarna om att undersöka vilka åtgärder som kan vidtas för att förbättra kunskapen om olovliga bortföranden och Skr. 2005/06:206 65 kvarhållanden av barn inom de yrkesgrupper som handskas med nämnda ärenden samt att förbättra möjligheterna till umgänge mellan föräldrar och barn i gränsöverskridande ärenden. Den svenska centralmyndigheten stod som värd för ett möte mellan de nordiska centralmyndigheterna Stockholm i november 2005. Mötet syftade till att förbättra det nordiska samarbetet i ärenden om bort- förda/kvarhållna barn i Norden, att genom informationsutbyte hålla respektive centralmyndigheter informerade om lagstiftning, praxis och nyheter på området, att diskutera det internationella samarbetet, både med konventionsländer och icke-konventionsländer samt att förbereda en gemensam nordisk position inför nästa års Specialkommission i[REDACTED_EFTERNAMN], vilken kommer att äga rum under hösten 2006. Inom ramen för 1994 års bilaterala avtal med Tunisien har ett fjärde kommissionsmöte hållits i Stockholm under 2005. Arbetet har varit foku- serat på enskilda ärenden om bortförda barn. I öppen anda har ärenden diskuterats och förslag till lösning har arbetats fram. Samarbetet har varit konstruktivt och lett till att man i flera ärenden kunnat komma fram till en lösning.

4.3.3

Adoptionsfrågor m.m.

Barnkonventionen slår i artikel 21 fast att konventionsstater som erkän- ner och/eller tillåter adoption skall säkerställa att barnets bästa beaktas och säkerställa att adoption endast godkänns av behöriga myndigheter i enlighet med gällande regler och på grundval av tillförlitlig information om barnets bakgrund och att de personer som berörs har givit sitt fulla samtycke till adoptionen. Internationell adoption kan, enligt konven- tionen, övervägas som en alternativ form av omvårdnad om barnet, om barnet inte kan placeras i fosterfamilj eller annan familj eller inte kan tas om hand på lämpligt sätt i sitt hemland. Konventionsländerna skall också säkerställa att barn som berörs av internationell adoption får samma rättigheter som vid nationell adoption, att placeringen av ett barn inte leder till otillbörlig ekonomisk vinst för de personer som medverkar i adoptionsprocessen och att placeringen av barn sker genom behöriga myndigheter eller organ. Myndigheten för internationella adoptionsfrågor, m.m. Internationell adoption är sedan lång tid ett accepterat och väl fungerande sätt att bilda familj, helt likvärdig med andra former av familjebildning. I Sverige finns i dag cirka 45 000 barn som kommit hit genom internatio- nell adoption. Det kommer ca 1 000 barn till Sverige varje år för adop- tion. Under år 2005 kom nära hälften från Kina. Andra större adoptions- länder är Korea, Colombia, Ryssland och Sydafrika. Adoption av ut- ländska barn skall i första hand ske genom förmedling av sammanslut- ningar som har auktorisation av Myndigheten för internationella adop- tionsfrågor (MIA). Det finns för närvarande fem sammanslutningar som har sådan auktorisation. Verksamheten med internationella adoptioner är reglerad i lagen (1997:192) om internationell adoptionsförmedling. Sverige anslöt sig år Skr. 2005/06:206 66 1997 till den internationella konventionen om skydd av barn och samar- bete i samband med internationella adoptioner (1993 års Haagkonven- tion) vilken regleras i lagen (1997:191) med anledning av Sveriges till- träde till konventionen. 1993 års Haagkonvention har fått stort gensvar internationellt och 67 länder är anslutna till den. Nu senast Kina, för vilket konventionen trädde i kraft den 1 januari 2006. Konventionen slår fast att barnets bästa alltid skall beaktas vid genomförandet av internatio- nella adoptioner och att hänsyn skall tas till barns grundläggande rättig- heter och för att förhindra bortförande av, försäljning av eller handel med barn. MIA är svensk centralmyndighet enligt denna konvention. Myndigheten för internationella adoptionsfrågor bildades den 1 januari 2005 och ersatte Statens nämnd för internationella adoptionsfrågor (NIA). Syftet med denna ombildning var att skapa förutsättningar för att stärka barnets rättigheter och ge ett ökat skydd för barn i adoptions- processen. Genom en utvidgning av lagen (1997:192) om internationell adoptionsförmedling med fler och tydligare krav för auktorisation av sammanslutningar som har till uppgift att förmedla internationella adoptioner, och större möjligheter för adoptionsmyndigheten att styra verksamheten och ha kontroll över de auktoriserade sammanslutningar- na, har förutsättningarna ökat för att nå en bättre säkerhet i verksam- heten. Tydligare krav ställs också på sammanslutningarnas löpande verksamhet och på en ökad transparens i adoptionsverksamheten i syfte att stärka barnets, men också de sökandes, rättigheter. De vidtagna åt- gärderna var föranledda av Sveriges åtagande enligt barnkonventionen och 1993 års Haagkonvention. MIA fick i samband med ombildningen av NIA en förstärkt budget för att kunna utöka möjligheterna att närmare kontrollera utvecklingen i adoptionsländer som Sverige har samarbete med och kunna delta i sam- arbetet med internationella organ. Myndigheten har förstärkts med juri- disk, ekonomisk och internationell kompetens och myndighetschefen har fått ett självständigt beslutsansvar. Regeringen har tillsatt en expertgrupp som är rådgivande till generaldirektören. MIA har under sitt första verksamhetsår med utgångspunkt i den nya lagstiftningen byggt upp den nya verksamheten, utfärdat nya villkor och krav för auktorisation av sammanslutningar som avser arbeta med internationell adoptionsförmedling, utvecklat formerna för tillsyn av de auktoriserade sammanslutningarna och deras verksamhet i utlandet. Myndigheten har under 2005 utfärdat auktorisation för sammanslut- ningarnas arbete i Sverige och utomlands enligt de nya reglerna. Genom en utvidgning av socialtjänstlagen (2001:453) ställs också tyd- ligare krav på de adoptionssökande att de skall ha genomgått en av kommunen anvisad föräldrautbildning inför adoption och tydligare krite- rier som socialnämnden skall ta hänsyn till vid bedömningen om med- givande skall få lämnas om att få ta emot ett utländskt barn för adoption. Detta innebär också en förstärkning av barnets rättigheter i adoptions- sammanhang. Ansvarsfördelning mellan MIA och Socialstyrelsen I regeringens proposition (prop. 2003/04:131) Internationella adoptions- frågor förtydligades att MIA i första hand skulle ha ansvar för auktorisa- Skr. 2005/06:206 67 tion och tillsyn över sammanslutningar som arbetar med internationella adoptioner och ha överblick över verksamheten i utlandet. De frågor som ligger inom socialtjänstens ansvarsområde skulle i första hand ligga hos Socialstyrelsen. För att förtydliga detta har Socialstyrelsen fått till upp- gift att efter samråd med MIA utarbeta den särskilda information som be- hövs för bedömning av ett hems lämplighet att ta emot ett barn med hem- vist utomlands i syfte att adoptera det. Detta ersätter den handbok för socialnämnder som tidigare utarbetats av NIA i samarbete med Social- styrelsen. Socialstyrelsen skall enligt sitt regleringsbrev för år 2006 senast den 1 juli 2006 redovisa hur arbetet med denna särskilda informa- tion fortskrider. Föräldrautbildning för adoptivföräldrar För att höja kvaliteten i föräldrautbildningen för adoptivföräldrar och därmed få bättre förberedda föräldrar inför adoption uppdrog regeringen i oktober 2004 åt MIA att utarbeta ett för hela landet enhetligt utbild- ningsmaterial. MIA överlämnade ett sådant material till regeringen i juni 2005. Till detta material har myndigheten även utarbetat en handledning för dem som skall leda föräldrautbildningsgrupper. Materialet sprids till kommunerna genom att det finns tillgängligt på MIA:s och Socialstyrel- sens hemsida och genom särskilda utbildningsträffar som andordnas av MIA och regionala förbund under Sveriges Kommuner och Landsting. Avsikten är att Socialstyrelsen fortsättningsvis skall ha till uppgift att förvalta detta material. Registrerade partners möjlighet att prövas som adoptivföräldrar Sedan den 1 februari 2003 har registrerade partner samma möjligheter som makar att prövas som adoptivföräldrar. MIA har sedan 2005 i upp- drag att följa denna lagändring och vidta de åtgärder som myndigheten finner lämpliga. Uppdraget skall redovisas i MIA:s årsredovisning för 2006. Två rapporter har tidigare redovisats i denna fråga och där framförs att myndigheten tagit upp frågan vid sina besök hos myn- digheter och organisationer i olika adoptionsländer och i internationella forum. MIA framför att det för närvarande inte finns något land som är berett att lämna barn för internationell adoption till svenska sökande homosexuella par. MIA pekar på att ett antal andra länder i Europa förbereder en liknande lagstiftning, vilket på sikt kan bidra till en förändring av nuvarande hållning i givarländerna. Bidrag till kostnader för internationella adoptioner Bidrag till kostnader för internationella adoptioner utgår enligt lagen (1988:1463) om bidrag vid adoption av utländska barn. Genom en änd- ring i denna lag utgår adoptionskostnadsbidrag sedan den 1 januari 2005 endast för adoptioner som förmedlas av en sammanslutning som är auk- toriserad enligt lagen (1997:192) om internationell adoptionsförmedling. Antalet adoptioner som förmedlas genom auktoriserade sammanslut- ningar beräknas uppgå till ca 900 per år. Skr. 2005/06:206 68 Anslaget för bidrag till kostnader för internationella adoptioner (Ut- giftsområde 12, anslaget 21:4) uppgår 2006 till ca 36 miljoner kronor. Översyn av enskilda adoptioner Cirka 100 barn adopteras varje år till Sverige genom s.k. enskilda adop- tioner, vilket motsvarar 10 procent av det totala antalet internationella adoptioner som sker varje år. Utredningen om internationella adoptionsfrågor pekade på behovet av att se över de brister som kan finnas vid enskild adoption av ett barn. Regeringen uttalade i propositionen om internationella adoptionsfrågor sin avsikt att vidare bereda denna fråga (prop. 2003/04:131, s. 75 f). Enligt svensk lagstiftning skall internationella adoptioner i första hand förmedlas av sammanslutningar som har auktorisation av Myndigheten för internationella adoptionsfrågor (MIA). Den som kommer från ett an- nat land, eller på annat sätt har anknytning till ett visst land, kan enligt svensk lagstiftning adoptera från sitt hemland utan medverkan av en auktoriserad organisation, s.k. enskild adoption, om det är fråga om ett släktingbarn och där det annars finns särskilda skäl. En förutsättning är dock att detta är möjligt enligt landets egna regler. MIA skall i dessa fall godkänna förfarandet. När det gäller adoption från ett land, som liksom Sverige är anslutet till 1993 års Haagkonvention om skydd av barn och samarbete vid interna- tionella adoptioner, skall MIA sända handlingar till centralmyndigheten i detta land. När det gäller länder som inte är anslutna till Haagkonven- tionen är detta inte reglerat och det är de sökande själva som sänder över sina handlingar och som kan sköta alla kontakter i hemlandet. Det finns risker med detta tillvägagångssätt och det är inte heller alltid förenligt med Haagkonventionens principer. Det kan i dessa sammanhang vara svårt att kontrollera hur adoptionsprocessen går till. Både MIA:s kon- trollmöjlighet och roll är begränsad i dessa fall. Vid enskilda adoptioner från länder som inte är anslutna till Haagkon- ventionen förekommer det även att det inte har utretts i barnets ur- sprungsland att adoptionen är till barnets bästa. Några garantier för att detta i stället regelmässigt skulle ske i Sverige som mottagarland saknas. Mot denna bakgrund anser regeringen att det behöver utredas på vilket sätt svensk lagstiftning och svenska myndigheter kan säkerställa att en- skilda adoptioner som görs av personer bosatta i Sverige sker med beak- tande av barnets bästa. Det behöver vidare utredas om det behövs ett regelverk som säkerställer vilka enskilda adoptioner som kan tillåtas från respektive land. Regeringen avser att under 2006 ge en särskild utredare i uppdrag att närmare se över de frågeställningar som finns i samband med enskilda adoptioner. Barns rätt till kännedom om sitt ursprung Frågor om barns kännedom om sitt biologiska ursprung är aktuella både när det gäller adopterade barn och barn som kommer till genom assiste- rad befruktning med donerad sperma eller ägg. Frågor om öppenheten Skr. 2005/06:206 69 beträffande adopterade barns ursprung och kontakten mellan barnet och de biologiska föräldrarna har behandlats i departementspromemorian Föräldrars samtycke till adoption (Ds 2001:53). För att understryka vik- ten av att barnet får kännedom om adoptionen och om sitt ursprung före- slås i promemorian att en bestämmelse införs i föräldrabalken om att den eller de som har adopterat ett barn så snart det är lämpligt skall upplysa barnet om att det är adopterat. Hösten 2005 fick en särskild utredare i uppdrag att överväga frågor om föräldraskap vid assisterad befruktning. Utredaren skall bl.a. överväga om det behövs åtgärder för att ytterligare förbättra möjligheterna för barn som kommer till genom assisterad be- fruktning att få kännedom om sitt biologiska ursprung. En fråga som sär- skilt skall utredas är om det mer än i dag bör betonas att föräldrarna skall informera barnet om att han eller hon har kommit till genom assisterad befruktning Uppdraget skall redovisas senast den 1 november 2006. Frågorna kommer därefter att beredas vidare i Regeringskansliet.

4.3.4

Säkerhet och skadeförebyggande arbete i barns och ungas miljö

Samordningsansvar för barnsäkerhetsfrågor Regeringen tillsatte i oktober 2001 Barnsäkerhetsdelegationen med upp- gift att se över och arbeta med frågor om säkerhet och skadeförebyggan- de arbete i barns och ungdomars miljö. Barnsäkerhetsdelegationen över- lämnade den 15 januari 2004 sitt slutbetänkande (SOU 2003:127) Från barnolycksfall till säkerhet och utveckling till regeringen. Delegationen lämnade ett antal förslag som har varit föremål för beredning i Regeringskansliet. Delegationen pekar bl.a. på vikten av att barnsäkerhetsarbetet samord- nas nationellt. Statens räddningsverk (SRV) har fr.o.m. den 1 januari 2005 det nationella samordningsansvaret för barnsäkerhetsarbetet. SRV skall på ett övergripande plan samordna arbetet för barns och ungas säkerhet för att motverka olycksfall som leder till personskador och skall verka för att detta arbete utvecklas på alla nivåer i samhället. SRV till- delas 3 miljoner kronor årligen för samordningsansvaret. Respektive be- rörd myndighet har kvar sitt sektorsansvar och skall med sin expertis aktivt medverka till att barnsäkerhetsarbetet får brett genomslag även på den lokala nivån. SRV skall i enlighet med verkets instruktion inrätta ett råd för barn- säkerhetsarbetet där företrädare för myndigheter och organisationer som är av betydelse för barns och ungas säkerhet skall ingå. Enligt 2006 års regleringsbrev skall SRV bl.a. redovisa hur barns och ungas inflytande säkerställts i arbetet inom myndighetens råd. Kunskapsutveckling och kunskapsspridning om barns utemiljöer Barnsäkerhetsdelegationen framhöll i sitt betänkande (SOU 2003:127)

Från barnolycksfall till säkerhet och utveckling att utemiljön kring skolan, förskolan eller i bostadsområdet är viktiga utvecklingsmiljöer för barn och ungdomar. Det är i dessa miljöer som de skall ha möjlighet att Skr. 2005/06:206 70 anta utmaningar, att successivt öka sin aktionsradie och sin självständig- het. Barnsäkerhetsdelegationen pekade också på vikten av ett utveck- lingsarbete för att höja kunskapen om lekbara miljöer och skapa en insikt och förståelse för hur goda miljöer för lek kan skapas och förvaltas. Mot bakgrund av Barnsäkerhetsdelegationens betänkande har Movium, en centrumbildning inom Sveriges lantbruksuniversitet, fr.o.m. år 2006 det nationella samordningsansvaret för kunskapsutveckling och kun- skapsspridning rörande barns och ungas utemiljöer. Sveriges lantbruks- universitet tillförs 1 miljon kronor årligen för samordningsansvaret. I Barnsäkerhetsdelegationens betänkande betonades att säkerhet och utveckling är varandras förutsättningar. Säkerhetsarbetet kan öka barns trygghet och möjlighet att leka och röra sig fritt. Men säkerhetsarbetet garanterar inte att miljön är stimulerande och utvecklande. En utveck- lande miljö ger bl.a. möjlighet till lek och rörelsefrihet. Det är därför en- ligt regeringens mening angeläget att Movium, som har det samordnande ansvaret för kunskapsutveckling och kunskapsspridning om barns ute- miljöer, och Statens räddningsverk, som har samordningsansvaret för barnsäkerhet, samverkar i de frågor som rör säkra och utvecklande ute- miljöer för barn och unga. Produktsäkerhet med fokus på barn Barns säkerhet är prioriterat i produktsäkerhetsarbetet. Fyra av fem skador inträffar i hem- och fritidsmiljöer och det är framför allt barn, ungdomar och äldre som skadar sig. Då barn inte kan förutsättas att själva läsa varningstexter eller bedöma risker måste produkter som är avsedda för barn vara så säkert konstruerade som möjligt och inte inne- hålla kemikalier som kan vara skadliga för hälsan. I propositionen (prop. 2005/06:105) Trygga konsumenter som handlar hållbart Konsument- politikens mål och inriktning , som regeringen överlämnade till riksdagen i mars 2006, anges bl.a. att en tydlig inriktning för den framtida konsu- mentpolitiken är att integrera barns och ungas perspektiv i de olika sak- områdena. Barns utsatthet är särskilt tydligt när det gäller säkerhets- aspekter på varor och tjänster. Med god skadestatistik är det möjligt att göra prioriteringar och be- driva ett effektivt produktsäkerhetsarbete. Genom skadestatistiken kan barns olycksmönster utläsas och vilka produkter som kan kopplas till olyckorna. Regeringen har fr.o.m. 2005 fördubblat de ekonomiska med- len till skaderegistreringssystemet EHLASS (European Home and Leisure Accident Surveillance System) för att uppnå ett mer representa- tivt och utvecklat skadesystem. Under 2004 förstärktes möjligheten att agera mot farliga varor med stöd av den nya produktsäkerhetslagen (2004:451), som trädde i kraft den 1 juli 2004, och genom ändringar i lagen (1992:1327) om leksakers säkerhet. Möjligheten infördes att påföra näringsidkare sanktionsavgift om näringsidkaren uppsåtligen eller av oaktsamhet tillhandahållit lek- saker som inte motsvarar de krav som gäller för skydd för hälsa och säkerhet, för utformning och märkning och för annan produktinforma- tion. Likaså gavs tillsynsmyndigheterna ett betydligt skarpare verktyg att agera genom att de nu själva kan meddela förelägganden och förbud när näringsidkare inte uppfyller sina skyldigheter, utan att, som tidigare, be- Skr. 2005/06:206 71 höva gå via Marknadsdomstolen, något som kunde vara både tidskrävan- Skr. 2005/06:206 de och komplicerat. Översyn av arbetsmiljölagstiftningen ur ett barn- och elevperspektiv Arbetsmiljölagen (1977:1160, AML) innehåller grundläggande bestäm- melser för hur arbetsmiljön skall vara beskaffad, ansvarsförhållanden, regler om samverkan mellan arbetsgivare och arbetstagare, Arbetsmiljö- verkets uppgifter samt sanktioner för den som inte följer lagen. När det gäller skolan så omfattas både lärarnas och elevernas arbetsmiljö i lagen. Dock omfattas inte barn i förskola eller fritidshem. En pågående utred- ning (dir. 2004:91) har bland annat i uppdrag att utreda frågan om tillämpningsområdet för AML bör utvidgas till att även omfatta barn i förskola och fritidshem. Utredningen skall också se över elevrepresen- tanternas befogenheter och pröva om möjligheter finns att stärka bevak- ningen av elevernas arbetsmiljö. Utredningen redovisade den 4 maj 2006 sina överväganden i dessa frågor (SOU 2006:44) till regeringen.

4.4

Barnets rätt till hälsa

En av barnkonventionens grundläggande principer är barnets rätt till liv och utveckling (artikel 6), vilket innefattar en förpliktelse att skapa en miljö för barnet som garanterar det maximala möjligheter till överlevnad och utveckling, innefattande barnets fysiska, psykiska, andliga, mora- liska, psykologiska och sociala utveckling. Barn har vidare enligt artikel 24 rätt att åtnjuta bästa uppnåeliga hälsa och rätt till sjukvård och rehabilitering och staten skall särskilt vidta lämpliga åtgärder för att bl.a. säkerställa alla barns tillgång till hälso- och sjukvård, särskilt genom utveckling av primärvården, utveckla före- byggande hälsovård och föräldrarådgivning samt vidta effektiva och lämpliga åtgärder för att avskaffa sedvänjor som är skadliga för barns hälsa. I barnets rätt till ett hälsosamt liv ingår även rätten till skydd mot olaglig användning av narkotika (jfr artikel 33). Hälsoutvecklingen hos barn och unga Barn och ungdomar i Sverige har i allmänhet en mycket god hälsa. Vid en sammanvägd bedömning år 2002 av folkhälsan hos barn i åldrarna 1-14 år rankade Världshälsoorganisationen Sverige bland de allra främsta länderna i Europa. Under de senaste två decennierna har hälsoutveck- lingen under spädbarnstiden varit gynnsam. Utvecklingen i åldrarna 15-24 år har dock varit övervägande negativ. Sedan 1980-talets slut har åldersgruppens konsumtion av alkohol och illegala droger fördubblats. Förekomsten av övervikt och fetma har under samma period fördubblats i åldrarna 1024 år. Allergisjukdomar står för de vanligaste långvariga hälsoproblemen bland barn. Förekomsten av diabetes och psykisk ohälsa är betydande och ett ökande problem bland barn och unga. Det kanske mest utbredda miljörelaterade problemet för barn är bullerstörningar. 72 Barn och ungdomar som bor i ekonomiskt utsatta hushåll löper i jäm- förelse med andra barn en större risk för sjuklighet och död under de första levnadsåren samt för en försämrad hälsoutveckling senare i livet. Nästan hälften av ohälsan hos barn och ungdomar kan enligt undersök- ningar härledas till familjeomständigheter och föräldrarnas sociala tillhö- righet. Bland de grundläggande faktorerna för flickors och pojkars hälsa är att förhållandena inom familj, förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg, skola och fritid skall vara sunda, utvecklande och inspirerande. En ut- vecklande och hälsofrämjande miljö ger möjlighet till lek och rörelsefri- het, liksom tillgänglighet till t.ex. kamrater, skola, fritidsaktiviteter och service. Det är också viktigt att barn känner sig trygga i sin omgivning.

4.4.1

Hälsofrämjande levnadsvanor samt sjukdomsförebyggande arbete bland barn och unga

Handlingsplaner för bekämpning av alkohol och narkotika I november 2005 överlämnade regeringen en proposition om nya alko- hol- och narkotikahandlingsplaner (prop. 2005/06:30) till riksdagen. I båda handlingsplanerna utgör barn och ungdomar en av de viktigaste målgrupperna när det gäller förebyggande arbete och tidiga insatser. Huvudparten av utvecklingsinsatserna fokuseras på barn och ung- domar. Regeringen har exempelvis givit ett särskilt uppdrag till Statens folkhälsoinstitut och Myndigheten för skolutveckling att utveckla det förebyggande arbetet i skolan samt till Statens folkhälsoinstitut att sprida en metod om ansvarsfull alkoholservering. Även behovet av insatser för barn till föräldrar med missbruksproblem eller psykiska problem lyfts fram i handlingsplanerna. I propositionen klargör regeringen att alkoholpolitiken skall genom- syras av ett jämställdhets- och jämlikhetsperspektiv. Vidare kommer regeringen ge i uppdrag åt Statens folkhälsoinstitut att ta fram ett kun- skapsunderlag om de eventuella sambanden mellan en ökad självrappor- terad psykisk ohälsa och den ökande alkoholkonsumtionen med fokus på flickor. Det kan konstateras att såväl alkohol- som narkotikakonsumtionen under de senaste åren har minskat bland ungdomar i årskurs 9. År 2005 hade sju procent av både flickorna och pojkarna någon gång prövat narkotika, vilket var en oförändrad siffra i jämförelse med året före. Närmare 70 procent i denna åldersgrupp var alkoholkonsumenter, en an- del som var lika stor inom respektive kön. Den genomsnittliga alkohol- konsumtionen har minskat bland pojkar under senare år, medan den har ökat bland flickor. Ökningen bland flickor kan främst förklaras av att de flickor som dricker mycket har ökat i antal. Alkohol- och narkotikaförebyggande arbete i skolan Statens folkhälsoinstitut har sedan september 2004 i uppdrag att föra ut kunskap till beslutsfattare och tjänstemän i kommuner och skolor om Skr. 2005/06:206 73 kunskapsbaserade metoder för att stärka det alkohol- och narkotikaföre- byggande arbetet. Forskning visar att vantrivsel i skolan, skolk och skol- misslyckande går hand i hand med en rad problembeteenden som alkohol- och narkotikamissbruk, kriminalitet, våld och även riskfylld och oskyddad sexualitet. Preventionsinsatserna i skolan bör därför utveckla skyddsfaktorer som bland annat stärker barns och ungas samhörighet med skolan. Förbud om rökning på kaféer och skärpta regler för tobaksförsäljning Den 1 juni 2005 började ett förbud att gälla i tobakslagen (1993:581) mot rökning på restauranger och andra serveringsmiljöer, däribland kaféer. Ungdomar tillbringar ofta delar av sin fritid i kafémiljö, där många röker. Studier visar att ungdomar kan ha svårt att ta till sig informationen om rökningens skadeverkningar och tillämpa den i sin vardag. Så gott som alla ungdomar prövar någon gång på att röka, varav en mindre grupp fastnar i bruket och börjar röka regelbundet. Regeringen är angelägen om att ungdomar skall få bättre tillgång till rökfria miljöer. Den 1 juli 2005 trädde även skärpta regler för försäljning av tobaksvaror till ungdomar i kraft. Nationell strategi mot hiv/aids och vissa andra smittsamma sjukdomar I december 2005 överlämnade regeringen propositionen (prop. 2005/06:60) Nationell strategi mot hiv/aids och vissa andra smittsamma sjukdomar . Regeringen föreslår i strategin att målet för samhällets in- satser bör vara att begränsa spridningen av hiv-infektion och andra sexuellt överförbara och blodburna sjukdomar samt att begränsa konsek- venserna av dessa för samhället och den enskilde. I strategin lyfter regeringen fram att insatser inom skolan för att öka kunskapen om sex och samlevnad och förebyggande av oönskade tonårs- aborter är viktiga områden för att motverka spridningen av sexuellt över- förbara sjukdomar. Regeringen anger vidare att insatserna bör genom- syras av ett genusperspektiv och att synen på sexualitet bör tydliggöras. I strategin klargörs också att arbetet i stor utsträckning bör integreras med de insatser som vidtas inom det folkhälsopolitiska målområdet Trygg och säker sexualitet och en god reproduktiv hälsa. I strategin aviserar regeringen även sin avsikt att ge Socialstyrelsen i uppdrag att ta fram ett kunskapsunderlag och tydliga riktlinjer för hur ungdomsmottagningar och liknande verksamheter skall bedriva ett kun- skapsbaserat preventionsarbete riktat mot ungdomar och unga vuxna. Handlingsplan för goda matvanor och ökad fysisk aktivitet Regeringen gav hösten 2003 Statens folkhälsoinstitut och Livsmedels- verket i uppdrag att ta fram ett underlag till handlingsplan för goda mat- vanor och ökad fysisk aktivitet i befolkningen. Bakgrunden är att över- vikt och fetma utgör ett växande problem, och särskilt alarmerande är ökningen hos barn. I Sverige finns i dag inga nationellt representativa data om barns vikt och längd. Olika studier visar dock att mellan 14 och Skr. 2005/06:206 74 23 procent av barnen i Sverige är överviktiga eller feta, varav 14 Skr. 2005/06:206 procent är feta. I hela västvärlden har barns och ungdomars vikt i för- hållande till deras längd ökat under de senaste decennierna. Uppdraget om handlingsplan redovisades för regeringen i februari 2005 och innehåller 79 förslag på åtgärder för att främja goda matvanor och fysisk aktivitet. Flera av förslagen rör barn och unga. Regeringen har bl.a. gett Livsmedelsverket i uppdrag att ta fram riktlinjer för alla mål- tider i skolan (se nedan) och Socialstyrelsen har fått i uppdrag att utreda förutsättningarna för en nationell databas för rapportering och uppfölj- ning av barns längd och vikt. Andra förslag i underlaget bereds för när- varande inom Regeringskansliet. Goda matvanor och fysisk aktivitet i skolan I skolans uppdrag ingår att lägga grunden för goda matvanor bl.a. genom att erbjuda näringsriktiga skolmåltider i en bra miljö. Livsmedelsverket har fått i uppdrag att utarbeta råd för maten i förskolan, grundskolan och gymnasieskolan. Råden avses omfatta även andra måltider än lunchen samt innehålla råd om matsalsmiljö, förhållningssätt till matvanor och ätande vid olika tillfällen. I arbetet ingår också att göra råden kända samt tillämpade. Råden är avsedda att fungera som stöd för olika personal- kategorier, och även för föräldrar, när det gäller vad som skall serveras och saluföras i verksamheterna. Uppdraget skall redovisas senast den 1 februari 2007. Ämnet Idrott och hälsa är kärnan i arbetet med fysisk aktivitet i skolan. Regeringen anser att fysisk aktivitet och rörelse dessutom bör vara en naturlig del i skolans vardag och integreras i hela skolans arbete. Det är regeringens och idrottsrörelsens gemensamma ambition att alla barn skall ha fysisk aktivitet varje dag inom ramen för skoldagen. För att betona skolans ansvar att erbjuda daglig och regelbunden fysisk aktivitet har regeringen fört in att skolan skall sträva efter att erbjuda eleverna detta i 1994 års läroplan för det obligatoriska skolväsendet, förskoleklassen och fritidshemmet (Lpo 94) och 1994 års läroplan för de frivilliga skol- formerna (Lpf 94). Varje skola skall, utifrån sina lokala förutsättningar, hitta former för att detta mål skall uppnås. Detta kan ske inom ramen för ämnet Idrott och hälsa men också inom ramen för andra ämnen eller under raster och håltimmar. Myndigheten för skolutveckling har fått i uppdrag att nära följa och stödja skolornas arbete med att genomföra de nya målen i läroplanerna. Myndigheten lämnade sin första delrapport av uppdraget i september 2004. I rapporten konstateras att läroplansändringen tagits emot positivt ute i skolorna och att många skolor integrerat fysisk aktivitet i skoldagen. bl.a. i samhällsorienterande och naturorienterande ämnen. Uppdraget slutredovisades den 1 september 2005 och av slutrapporten framgår bl.a. att en positiv utvecklingsprocess har satts igång när det gäller daglig och regelbunden fysisk aktivitet i skolan. 75

Nationellt centrum för främjande av fysisk aktivitet

Skr. 2005/06:206

Regeringen inrättade under hösten 2003 ett Nationellt centrum för främjande av fysisk aktivitet hos barn och ungdom vid Örebro universitet (NCFF). Centrumets främsta uppgift är att stödja skolor i deras arbete med att stimulera till ökad fysisk aktivitet och till andra hälsofrämjande åtgärder. Centrumet skall sprida erfarenheter och goda exempel från så- väl arbete inom ämnet som från andra insatser. Tillsammans med Statens kulturråd, Myndigheten för skolutveckling och Elevorganisationen har ett utvecklingsprogram initierats. Målet är att få dans på skolschemat för att öka barns tillgång till dans och därigenom främja lärande. Regeringen beslutade den 9 mars 2006 att utöka NCFF:s uppdrag till att även avse samspelet mellan lärande, fysisk aktivitet och god kosthållning i skolan. Myndigheten för skolutveckling har också fått i uppdrag att stärka för- skolans arbete med goda matvanor. Satsningen Handslaget mellan staten och idrotten Under perioden 20032006 beräknas idrottsrörelsen få totalt en miljard kronor för den särskilda satsningen Handslaget mellan staten och idrotten. Satsningen vänder sig till barn och ungdomar. En förutsättning för bidraget till idrotten är att idrottsrörelsen fortsätter och intensifierar sitt arbete för att nå nya grupper av främst barn och ungdomar, att hålla tillbaka avgifterna, att förbättra möjligheterna för flickors deltagande, att motverka droger samt att vidareutveckla samarbetet med skolorna. Satsningen är nu inne på sitt tredje år. Riksidrottsförbundet uppskattar att antalet barn och ungdomar som har deltagit i Handslagets aktiviteter under de första två åren uppgår till 485 000. Drygt 4 800 föreningar har varit involverade i satsningen. Dessa representerar samtliga 67 special- idrottsförbund som är anslutna till Riksidrottsförbundet. En del av Handslagets medel har reserverats av idrottsrörelsen för att genomföra speciella insatser. Bland dessa ingår insatser för att aktivera barn och ungdomar med funktionshinder och asylsökande barn och ungdomar i landets flyktingsförläggningar. Vidare ges idrottsföreningarna möjlighet att ansöka om ett särskilt anläggningsstöd för att främst få till stånd fler näridrottsplatser. Under satsningens andra och tredje år har Riksidrotts- styrelsen beslutat att anläggningsstödet inom ramen för Handslaget skall koncentreras till storstadsregionerna där behovet av anläggningar för spontanidrott bedöms som störst. Handlingsplan för barns miljö och hälsa Socialstyrelsen har fått i uppdrag att ta fram ett förslag till en handlings- plan för barns miljö och hälsa. Uppdraget skall redovisas till regeringen senast den 31 mars 2007, med delrapportering den 1 oktober 2006. Bak- grunden till detta uppdrag är att vissa hälsoeffekter hos barn kan kopplas till miljöfaktorer, varav det kanske mest utbredda problemet är buller- störningar. 76

Nationellt tillsynsprojekt om höga ljudnivåer från musik

Skr. 2005/06:206

Socialstyrelsen har under 2005 bedrivit ett nationellt tillsynsprojekt om höga ljudnivåer från musik. Projektets syfte är att bl.a. barn och ung- domar skall kunna uppleva och njuta av musik utan att riskera hörsel- skador eller andra hälsoeffekter. Ett annat syfte med projektet är att fler arrangörer och verksamhetsansvariga skall använda sig av egenkontroll. I projektet deltar 131 kommuner från samtliga län i landet. De verksam- heter som berörs av projektet är lokaler och platser där levande eller in- spelad musik framförs. Det är exempelvis diskotek, restauranger, kon- serter, teatrar, biografer, fritidsgårdar och träningslokaler.

4.4.2

Barns och ungas psykiska och fysiska hälsa

Insatser inom den psykiatriska vården Inom den psykiatriska vården är den psykiska ohälsan hos flickor och pojkar i olika åldrar särskilt prioriterad. Regeringen tecknade under våren 2005 en överenskommelse med dåvarande Svenska Kommunförbundet och Landstingsförbundet om insatser för personer med psykisk sjukdom och/eller psykiska funktionshinder. Barn och unga är en av de grupper som pekas ut som särskilt prioriterad i överenskommelsen. Handlings- planens inriktning att förebygga psykisk ohälsa hos barn och unga genom ett tidigt och adekvat stöd kvarstår. Regeringen har i överenskommelsen lyft fram insatser för barn och unga med psykiska problem och samtidigt missbruk, liksom fortsatt stärkta insatser för samordningen mellan barn- och ungdomspsykiatrin och vuxenpsykiatrin. Detta är av avgörande betydelse mot bakgrund av att barn och unga med psykisk ohälsa ofta kommer i kontakt med flera olika verksamheter och huvudmän. Detta ställer särskilda krav på samarbete och samordning utifrån barns och ungas specifika behov. Nationellt program för självmordsprevention Regeringen gav år 2005 Statens folkhälsoinstitut och Socialstyrelsen i uppdrag att ta fram förslag på strategier och åtgärder till ett nationellt program för självmordsprevention. Syftet med programmet skall vara att bidra till ett minskat antal självmord och självmordsförsök i befolk- ningen. Uppdragen skall redovisas senast den 15 december 2006. Bakgrunden är att den tidigare minskningen av självmorden tycks ha stannat upp och att andelen unga personer i åldrarna 1524 år som vårdats för självmordsförsök har ökat. Antalet självmord i denna ålders- grupp har länge legat på drygt hundra fall om året, trots att det totala an- talet självmord i befolkningen har minskat. Bland unga kvinnor har andelen som vårdats för självmordsförsök ökat stadigt sedan början av 1990-talet och bland unga män finns en tendens till ökning sedan 1998. Självmord bland barn yngre än 15 år är sällsynt. 77

Flickor som skadar sig själva

Skr. 2005/06:206

Socialstyrelsen slutredovisade i december 2004 sitt uppdrag att belysa de frågeställningar som finns när det gäller flickor som medvetet skadar sig själva samt lämna förslag till åtgärder. Av Socialstyrelsens rapport fram- går att det finns stora problem och kunskapsluckor inom området. Social- styrelsen anser det angeläget att förbättra omhändertagande och utveckla metoder inom hälso- och sjukvård och socialtjänst för unga människor med långvariga psykiska och beteendeproblem. Det gäller såväl öppen- vårdsinsatser som behandling inom sluten vård och institutionsvård. Socialstyrelsens underlag och förslag kommer att behandlas av utred- ningen om ungdomars livssituation utifrån stress och dess konsekvenser för den psykiska hälsan (dir. 2005:61), se nedan. Utredning om ungdomars livssituation utifrån stress och dess konsekvenser för den psykiska hälsan Regeringen har under år 2005 tillsatt en särskild utredare med uppdrag att analysera ungdomars livssituation utifrån stress och dess konsekven- ser för den psykiska hälsan (dir. 2005:61). Syftet är att få en samlad bild av vilka faktorer i ungdomars livsvillkor som kan antas ligga bakom ök- ningen av stress och stressrelaterade symptom. Utredaren skall redovisa sitt uppdrag senast den 15 augusti 2006. Arvsfondssatsning för att motverka och förebygga ungdomars psykiska ohälsa Under de senaste åren har Allmänna arvsfonden uppmärksammat och prioriterat projekt inriktade på flickors och pojkars psykiska hälsa. I juni 2004 beslutade regeringen dessutom att ur Allmänna arvsfonden avsätta 10 miljoner kronor till en särskild satsning för att motverka och före- bygga ungdomars (i åldern 1225 år) psykiska ohälsa. Avsikten är att totalt 30 miljoner kronor under en treårsperiod (20052008) skall av- sättas för detta ändamål.

Insatser för barn och ungdomar med funktionshinder

För barn och unga med funktionshinder har såväl diagnostik som kun-

skap om hur man lindrar symtom förbättrats. Nya grupper med behov av

habilitering har tillkommit, t.ex. barn med neuropsykiatriska funktions-

hinder. Det förefaller som kunskapsutvecklingen inte alltid har sin mot-

svarighet när det gäller tillgången till adekvata insatser för dessa grupper.

Samtidigt har betydande insatser gjorts på lokal, regional och nationell

nivå för att komma till rätta med problemen. För vissa sällsynta diagno-

ser finns nationella kunskapscenter som skall bistå landstingen med sina

expertkunskaper. Eftersom diagnoserna är så pass sällsynta är det ofta

svårt att bygga upp och behålla kompetens regionalt och lokalt kring

vilka stöd som kan och bör ges. Det finns några få statligt finansierade

kunskapscenter och ytterligare några landstingsdrivna.

För familjer med barn som har sällsynta diagnoser är verksamheten vid

Ågrenska ett värdefullt komplement till hemlandstingens habiliterings-

78

verksamhet. Regeringen har utökat det statliga stödet till verksamheten med 1 miljon kronor år 2005 och 2 miljoner kronor per år från och med år 2006. Det innebär att Ågrenska får totalt 2,8 miljoner kronor i stats- bidrag år 2006. Socialstyrelsen har, med utgångspunkt i en tidigare kartläggning, haft i uppdrag att stödja landstingen i deras arbete för att förbättra tillgången till habilitering och rehabilitering för barn och ungdomar med funktions- hinder. Socialstyrelsen arbetar också, inom ramen för sitt sektorsansvar, med att utveckla en modell för verksamhetsuppföljning inom olika reha- biliteringsverksamheter. Modellen skall kunna användas på lokal, regio- nal och nationell nivå. Barnläkemedel Regeringen har aktivt deltagit i EU-kommissionens process med att utar- beta ett förslag till förordning som syftar till att påskynda utvecklingen av nya läkemedel avsedda för behandling av barn. Mer än 50 procent av de läkemedel som används för behandling av barn i Europa har inte testats eller godkänts för användning på barn utan är utprövade på vuxna. Hälsan och därmed livskvaliteten för Europas barn riskerar därför att bli lidande. Förslaget till förordning syftar till att påskynda utvecklingen av nya läkemedel avsedda för behandling av barn, att säkerställa att dessa håller hög kvalitet, är föremål för etisk forskning och på ett lämpligt sätt godkänns för användning på barn. Förebyggande arbete mot könsstympning av flickor Socialstyrelsen har i uppdrag att vidareutveckla det förebyggande arbetet mot könsstympning av flickor och kvinnor i Sverige och att årligen följa upp och utvärdera arbetet med den nationella handlingsplanen mot kvinnlig könsstympning som beslutades av regeringen i juni 2003. Socialstyrelsen har tilldelats 2,5 miljoner kronor för uppdragets genom- förande och slutrapportering skall ske senast den 30 juni 2006. Under 2005 har ett utbildningsmaterial för personal inom skola, socialtjänst och hälso- och sjukvård tagits fram. Avsikten är att ge berörd personal möjlighet att förvärva och fördjupa sina kunskaper om köns- stympning. Detta kan i sin tur leda till förbättrade metoder vad gäller omhändertagande och bemötande av kvinnor som könsstympats eller flickor som riskerar att könsstympas. Relevant lagstiftning beskrivs och det förebyggande arbetet poängteras. Ett informationsmaterial har skrivits för allmänheten på flera språk. En ökad barnkompetens inom hälso- och sjukvården En barnkompetens i ständig utveckling är avgörande för att barns och ungas möten med hälso- och sjukvården skall bli så trygg och odrama- tiska som möjligt. Detta innebär att den vårdpersonal som varje dag möter barn och unga som patienter eller anhöriga har erforderlig kunskap och medvetenhet kring dessa frågor. Därutöver är det avgörande att barnkompetensen hos vårdens beslutsfattare är så hög att flickors och Skr. 2005/06:206 79 pojkars särskilda behov beaktas när man utformar och organiserar hälso- Skr. 2005/06:206 och sjukvården. Ovanstående är en grundförutsättning för att kunna möta kraven om en god vård tillgänglig för alla. Redan i dag finns en bred kunskap om barns och ungas behov i mötet med vården. Flertalet huvudmän och en rad andra aktörer arbetar aktivt för att anpassa hälso- och sjukvården för både föräldrar och deras barn, där man har utarbetat arbetsmetoder, rutiner och miljöer med syfte att tillvarata barns behov. Som ett led i regeringens strävan att ytterligare stärka barnkompeten- sen och utbyta erfarenheter tog Socialdepartementet i samarbete med Socialstyrelsen och Sveriges Kommuner och Landsting under våren 2005 initiativ till en nationell konferens om hur barns och ungas särskilda be- hov inom vården bäst skall tillgodoses.

4.5

Barnets rätt till utbildning

Barnkonventionen erkänner i artiklarna 28 och 29 varje barns rätt till obligatorisk och kostnadsfri grundutbildning som bl.a. skall syfta till att utveckla barnets fulla möjligheter i fråga om personlighet, anlag och fysisk och psykisk förmåga. Utbildningen skall vidare syfta till att ut- veckla respekt för de mänskliga rättigheterna, samt för barnets föräldrar, kulturella identitet, språk och värden samt förbereda barnet för ett an- svarsfullt liv i ett fritt samhälle i en anda av bl.a. förståelse, tolerans och jämlikhet mellan könen.

4.5.1

Barn- och ungdomsutbildning

Barn- och ungdomsutbildning består av förskoleverksamhet, skolbarns- omsorg, förskoleklass, grundskola, obligatorisk särskola, gymnasieskola och gymnasiesärskola. Utöver detta bedrivs utbildning i sameskolan och i specialskolan. Utbildningspolitiken måste skapa förutsättningar för alla att delta i ett livslångt lärande. Grunden för det livslånga lärandet läggs i en förskola och grundskola som ger goda grundkunskaper och en lust att lära. Därför har regeringen prioriterat insatser tidigt i utbildningssystemet med en väl utbyggd förskola av hög kvalitet samt en ökad lärartäthet i grundskolan. En gymnasieutbildning är i dag nödvändig för att få fotfäste på arbets- marknaden och för vidare studier. Gymnasieskolan förnyas och kvalite- ten förstärks för att ge alla reella möjligheter att fullfölja gymnasie- skolan. Kommunerna och enskilda huvudmän är ansvariga för att de krav och mål som beslutats i bland annat skollagen (1985:1100) och läroplanerna uppfylls. Regeringens politik syftar till att stödja kommunerna så att politikområdets mål kan uppfyllas.

Förskoleverksamheten

År 2005 var 83 procent av alla 15 åriga barn i Sverige inskrivna i för-

skola eller familjedaghem. Samtidigt som förskolan byggs ut minskar

80

familjedaghemmen. Förskolan är det första organiserade steget i det livslånga lärandet. Samtidigt möjliggör förskola och familjedaghem för föräldrar att förena arbete eller studier med föräldraskap. Förskola Antalet barn i förskolan har ökat de senaste åren både när det gäller antal och andel inskrivna barn. En del av ökningen går att hänföra till de re- former som har genomförts inom området som rätt för barn till föräldra- lediga och arbetslösa föräldrar till plats i förskolan. Landets kommuner har mött det ökade barnantalet med nya resurser till verksamheten. An- talet barn per anställd och den genomsnittliga gruppstorleken är oföränd- rad. Förskolans pedagogiska utveckling med en egen läroplan har tydlig- gjort att förskolan också är till för barnens egen skull. Det synsättet för- stärks ytterligare av att förskolan, enligt regeringens bedömning, bör bli en egen skolform enligt förslaget i propositionen (prop. 2004/05:11) Kvalitet i förskolan . Detta innebär dock inte att förskolan är en del av skolan. Tvärtom ligger förskolans pedagogiska särart fast med en kom- bination av omsorg och lärande med leken som grund. Förskolan skall ha en bred verksamhet som utgår från en helhetssyn på barns utveckling och lärande. Verksamheten skall utgå från varje barns behov. Barn som av fysiska, psykiska eller andra skäl behöver särkilt stöd i sin utveckling skall ges den omsorg som deras speciella behov kräver. Öppna förskolan Den öppna förskolan tar emot barn och föräldrar som är hemma under dagarna, t.ex. under föräldraledigheten, och fyller därmed andra behov än den ordinarie förskolan. Skolverkets statistik visar att antalet öppna för- skolor har minskat de senaste åren. Regeringen har genomfört en ändring i förordningen (2001:161) om statsbidrag för kvalitetssäkrande åtgärder inom förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg till kommuner som tillämpar maxtaxa, så att statsbidraget även kan tilldelas öppna förskolor. Skolverket har haft i uppdrag att göra en nationell uppföljning av den öppna förskolan och Myndigheten för skolutveckling har haft i uppdrag att sprida kunskap om den öppna förskolans pedagogiska verksamhet och dess betydelse för barn och vuxna. Båda uppdragen redovisades den 1 december 2005. Regeringen kommer noga att följa den öppna förskolans utveckling. Skolbarnsomsorg Skolbarnsomsorg är ett samlingsbegrepp för fritidshem, familjedaghem och öppen fritidsverksamhet. I likhet med förskoleverksamhet är skol- barnsomsorgen en avgörande förutsättning för att föräldrarna skall kunna förena föräldraskap med arbete och studier. Skr. 2005/06:206 81

Fritidshem

Skr. 2005/06:206

År 2005 var 76 procent av 69-åringarna och 11 procent av 1012- åringarna i Sverige inskrivna i fritidshem. Fritidshemmen utgör ett vik- tigt komplement till skolan och har också en central uppgift i att erbjuda en meningsfull och innehållsrik fritid samt att stimulera barnens utveck- ling och lärande. Fritidshemmen är en pedagogisk verksamhet som skall följa skollagen. 1994 års läroplan för det obligatoriska skolväsendet, förskoleklassen och fritidshemmet, Lpo 94, skall tillämpas inom fritidshemmet. År 2005 minskade antalet inskrivna barn i fritidshem. Andelen in- skrivna barn fortsatte dock att öka. Utvecklingen inom fritidshemsverksamheten de senaste åren med allt större barngrupper och minskad personaltäthet anser regeringen vara oroande. Vid en jämförelse med 1990 har gruppstorleken ökat med mer än 12 barn. Läsåret 2001/02 infördes ett statsbidrag till personalförstärkningar i skola och fritidshem. Uppföljningar visar att det endast är en liten del av statsbidraget som har använts till fritidshemmen. Regeringen har betonat fritidshemmens viktiga roll och framhållit att det särskilda statsbidraget för personalförstärkningar i skola och fritidshem även är till för att öka personaltätheten inom fritidshemmen. Inte heller maxtaxans bidrag till kvalitetssäkrande åtgärder har använts till fritidshemmen i någon större grad. Fritidshemsverksamheten enligt skollagen avser skolpliktiga barn till och med tolv års ålder. För barn som tillhör personkretsen enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade finns också som ett komplement möjlighet till skolbarnsomsorg i form av korttidstill- syn för skolungdom över 12 år. Den 1 oktober 2004 hade drygt 4 400 barn denna insats. Maxtaxa Maxtaxan i förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg infördes 2002. Maxtaxan är frivillig för kommunerna att införa och sedan 2003 tillämpar alla kommuner maxtaxan. Staten kompenserar kommunerna för minskade avgiftsintäkter. Därutöver får kommunerna också medel till kvalitetssäkrande åtgärder.

Maxtaxan har inneburit avsevärt sänkta avgifter för barnfamiljerna och

även minskat avgiftsskillnaderna mellan kommuner. På så sätt har till-

gängligheten ökat och barnfamiljernas ekonomi förbättras. Maxtaxans

införande har även resulterat i att avgifterna inte är tidsrelaterade till

barnens närvarotid i samma utsträckning som förut. Skolverket har rege-

ringens uppdrag att under en femårsperiod, 20022007, årligen följa upp

reformen maxtaxa och allmän förskola m.m.

Statsbidraget till kvalitetssäkrande åtgärder

Statsbidraget för kvalitetssäkrande åtgärder som är kopplat till maxtaxan

inom förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg uppgår till 500 miljoner

kronor och syftar till att säkra kvaliteten i verksamheterna.

82

Uppföljningen av 2005 års statsbidrag visar att 90 procent fördelades till förskoleverksamhet och 10 procent till fritidshem. Av medel till förskoleverksamhet användes 86 procent till personalförstärkningar och 14 procent användes till kompetenshöjning. Av medel till fritidshem användes 80 procent till personalförstärkningar och 20 procent till kompetenshöjande åtgärder. Förskoleklass Läsåret 2004/05 gick 95 procent av alla sexåringar i förskoleklass. Dess- utom gick vid samma tidpunkt en procent av alla femåringar samt drygt en procent av sjuåringarna i förskoleklass. Andelen elever i förskole- klassen med annat modersmål än svenska var 14,1 procent 2004/05. De- ras andel varierar dock mellan olika kommungrupper. Andelen barn som får modersmålsundervisning var 44,9 procent år 2004. Förskoleklassen är en frivillig skolform inom det offentliga skolväsen- det, och skall vara en brygga mellan förskola och skola. Kommunen skall från och med höstterminen det år barnet fyller sex år erbjuda plats i för- skoleklass. Förskoleklassen, fritidshemmet och grundskolan har, som nämnts, en gemensam läroplan, Lpo 94. Förskoleklassen utgör således det första steget i att genomföra och uppfylla denna läroplans mål. I Skolverkets lägesbedömning av förskoleklassen läsåret 2004/05 konstateras att personaltätheten har minskat till 7,4 årsarbetare per 100 elever, vilket är en minskning för tredje året i rad. Skillnaderna mellan kommuner och mellan kommunala och enskilda anordnare är dock stora. På många håll i landet förekommer ett intensivt arbete med att utveckla förskoleklassen. Regeringen har gett Myndigheten för skolutveckling i uppdrag att genomföra informationsinsatser om förskoleklassen. Upp- draget har avrapporterats den 15 maj 2006. Grundskola Utbildningen i grundskolan skall enligt skollagen syfta till att ge eleverna de kunskaper och färdigheter och den skolning i övrigt som de behöver för att delta i samhällslivet. Grundskolan utgör också basen för fortsatt utbildning i gymnasieskolan. Kommunen har en skyldighet att anordna utbildning i grundskolan och den obligatoriska särskolan för alla elever som har skolplikt och som inte skall gå specialskolan. En elev har dock rätt att fullfölja sin skolplikt i sameskolan och vid en godkänd fristående skola. Av skollagen framgår att stöd skall ges till elever som har svårigheter i skolarbetet. I läroplanen beskrivs de grundläggande demokratiska värde- ringarna, skolans uppdrag samt mål och riktlinjer för områden som t.ex. kunskaper samt normer och värden. Andelen elever som har betyget Godkänd i alla ämnen var 81 procent i grundskolans årskurs 9 läsåret 2003/04. Andelen elever som är behöriga till gymnasieskolan var läsåret 2003/04 89,6 procent. En större andel flickor än pojkar och en större an- del elever med svensk bakgrund än de med utländsk bakgrund är be- höriga till gymnasieskolan. Skr. 2005/06:206 83

Gymnasieskola

Skr. 2005/06:206

Gymnasieskolan är en del av det offentliga skolväsendet, avsedd att på- börjas av ungdomar efter avslutad grundskoleutbildning eller motsvaran- de fram till och med det första kalenderhalvåret det år de fyller tjugo år. Det är en frivillig skolform som omfattar 17 nationella program samt specialutformade och individuella program. Gymnasieskolan skall ge grundläggande kunskaper för yrkes- och samhällsliv samt för vidare studier. Från höstterminen 2007 genomförs en förändring av gymnasie- skolan. Som ett av flera mått på måluppfyllelse kan elevernas betyg användas. Den genomsnittliga betygspoängen, dvs. det genomsnittliga värdet av alla betyg som redovisas i elevernas slutbetyg gör det möjligt att jämföra elevernas betygsresultat. Den genomsnittliga betygspoängen läsåret 2004/05 var 14,1 poäng, kvinnorna fick 14,7 poäng och männen fick 13,4 poäng. För elever med utländsk bakgrund var motsvarande siffror 13,7 för kvinnor och 12,6 för män. För samtliga av de nationella proven i svenska/svenska som andra- språk och för provet i matematik A gäller att det är stora skillnader i resultat för elever på olika program, med bäst resultat för elever på de studieförberedande programmen. Obligatorisk särskola och gymnasiesärskola Särskolan består av den obligatoriska särskolan (grundsärskola och träningsskola) och gymnasiesärskola med nationella, specialutformade och individuella program. Särskoleutbildningen syftar till att ge barn och ungdomar med utvecklingsstörning en till varje elevs förutsättningar an- passad utbildning som så långt det är möjligt motsvarar den som ges i grundskolan och gymnasieskolan. För den obligatoriska särskolan och gymnasiesärskolan gäller samma läroplaner som för grundskolan respek- tive gymnasieskolan. Därtill har den obligatoriska särskolan och gymna- siesärskolan kursplaner som är anpassade till respektive skolform samt till de olika behov som skolan skall kunna tillgodose för var och en av särskolans elever. I särskolan var under läsåret 2004/05 det totala antalet inskrivna elever 21 856, vilket är en ökning med ca en procent sedan föregående läsår. Av de 14 715 eleverna i den obligatoriska särskolan är 15 procent integr- erade i grundskolan och 29 procent går i träningsskolan. Övriga elever går i grundsärskolan. I gymnasiesärskolan finns 62 procent av de 7 141 eleverna på ett program med yrkesinriktning, 24 procent i yrkesträning och 14 procent i verksamhetsträning. I den obligatoriska särskolan är 39 procent flickor medan motsvarande siffra i gymnasiesärskolan är 42 procent. I mars 2006 lämnade regeringen skrivelsen (skr. 2005/06:151) Kvalitet och samverkan om utbildning för barn, unga och vuxna med utvecklingsstörning till riksdagen.

84

Kvalitetsutveckling

Skr. 2005/06:206

Kvalitet i förskolan I propositionen (prop. 2004/05:11) Kvalitet i förskolan redovisas rege- ringens förslag och bedömningar för att öka förskolans kvalitet och stödja utvecklingen. Förskolan bör bli en egen skolform som har gemen- samma övergripande mål med övriga skolformer. Förskolans uppdrag, i enlighet med läroplanen, bör dock vara oförändrat. Verksamheten bör även fortsättningsvis erbjuda alla barn som deltar, oavsett kön och social bakgrund, en rolig, trygg och lärorik miljö som utmanar och lockar till lek och utforskande, där omsorg, fostran och lärande bildar en helhet. Regeringen avser att återkomma med en proposition med förslag om ny skollag under nästa mandatperiod. Samverkan mellan hem och förskola behöver stärkas. Av förskolepro- positionen framgår att regeringen anser att personal och föräldrar bör genomföra utvecklingssamtal minst en gång varje halvår. Inflytanderåd bör inrättas där föräldrar kan komma till tals och få möjlighet till in- flytande. För att stärka barns språk- och identitetsutveckling har för- skolans mångkulturella uppdrag förtydligats i läroplanen. Barn med annat modersmål än svenska skall få stöd att utveckla såväl det svenska språket som sitt modersmål. Jämställdhet är också ett viktigt område att prioritera i förskolan. Föräldrars rätt att välja verksamhetsform skall stärkas. Förskolan bör som en egen skolform inte kunna ersättas med en annan verksamhets- form mot föräldrarnas vilja. Familjedaghem bör regleras i skollagen som annan pedagogisk verksamhet och kommunen bör sträva efter att till- godose föräldrars önskemål om familjedaghem. Även förstärkningar för den öppna förskolan aviseras. Slutligen är det särskilda statsbidraget till personalförstärkning i förskolan, som skall lämnas till kommunerna under perioden 20052007, en del av satsningen på ökad kvalitet i för- skolan. Allmänna råd om kvalitet i förskolan Skolverket har på uppdrag av regeringen utarbetat allmänna råd angåen- de kvaliteten i förskolan vars syfte är att stödja kvalitetsarbetet i för- skolan och förtydliga verksamheten utifrån nationella krav och mål. Råden riktar sig till kommunen och den personal som arbetar i förskolan. De skall utgöra grund för bedömning av verksamhetens kvalitet, vara stöd för beslutsfattare, personal och föräldrar samt underlätta uppfölj- nings-, utvärderings- och kvalitetsarbetet. Verket har identifierat faktorer och områden som är centrala för god kvalitet i förskolan som skall kunna användas för att bedöma verksamhetens kvalitet från likvärdighetssyn- punkt. Myndigheten för skolutveckling vidareutvecklar och sprider kunskap om kvalitetsarbete som Allmänna råd för kvalitet i förskolan, föreskrifter samt kvalitetsindikatorer för kvalitetsredovisning. 85

Mer personal skall möjliggöra mindre barngrupper

Skr. 2005/06:206

Skillnaderna i kvalitet varierar mellan kommunerna. Mer personal är en avgörande faktor för att förbättra förskolans kvalitet. Med mer personal kan barngruppernas storlek minska och mer tid ägnas bland annat åt barn i behov av särskilt stöd. För att möjliggöra detta har ett särskilt stats- bidrag införts för att öka antalet anställda med 6 000 förskollärare, barn- skötare och annan personal i förskolan. Bedömningen är att bidraget kan leda till att antalet barn per årsarbetare minskar från i genomsnitt 5,4 barn år 2003 till i genomsnitt 5 barn per årsarbetare år 2007. Bidraget som riktas till kommunerna omfattar en miljard kronor under 2005 samt två miljarder kronor per år under 2006 och 2007. Därefter skall bidraget in- ordnas i anslaget för kommunalekonomisk utjämning. Samtliga kommu- ner har mottagit bidrag för år 2005. Skolverket har fått till uppgift att administrera och följa upp bidraget. Personalförstärkning i skola och fritidshem För att ge alla barn och ungdomar likvärdiga möjligheter måste alla skolor vara bra skolor och eleverna få det stöd de behöver för att nå ut- bildningsmålen. Satsningen på fler lärare och andra specialister har hit- tills varit mycket framgångsrik. Kommunerna har ökat sin personal med sammanlagt 14 000 heltidstjänster om man tar hänsyn till att elevantalet minskat. Av dessa är cirka 10 000 direkt finansierade med det särskilda statsbidraget för personalförstärkningar. Uppföljningar visar att sats- ningarna varit störst i särskolan och grundskolan och mindre i gymnasie- skolan. Satsningen går 2006 in på sitt femte och sista år. Därefter kommer bi- draget att överföras till anslaget för kommunalekonomisk utjämning. Skolverkets fortsatta uppföljning kommer att fördjupa kunskapen om hur bidraget påverkar skolans måluppfyllelse. Enligt en preliminär utvärde- ring har ökade resurser förbättrat studieresultaten för elever med lågut- bildade föräldrar. Kvalitetsprogrammet I syfte att öka måluppfyllelsen i det svenska skolsystemet fortsätter ar- betet med att genomföra regeringens kvalitetsprogram för skolan Alla skolor ska vara bra skolor (U2003/1353/S). Kvalitetsprogrammet hand- lar dels om tydligare information om enskildas utveckling mot målen, dels om ett förstärkt kvalitetsarbete på alla nivåer i utbildningssystemet och dels om en ökad tydlighet i styrningen av skolan. Kvalitetsredovisningar Sedan 1997 har krav ställts på att varje kommun och varje skola årligen skall upprätta skriftliga kvalitetsredovisningar. Dessa skall vara det centrala dokumentet för att utvärdera skolans resultat och måluppfyllelse och främja kommunernas och verksamheternas lokala kvalitets- och ut- vecklingsarbete. De skall också svara för information om verksamhetens 86 utveckling till elever, föräldrar och allmänhet samt utgöra ett underlag för myndigheterna i deras arbete. Regeringen har nyligen beslutat om ändringar i förordningen (1997:702) om kvalitetsredovisning inom skolväsendet m.m. som bl.a. innebär att varje kommun skall sträva efter att göra kvalitetsredovis- ningarna kända och enkelt åtkomliga för alla. Regeringen har också beslutat att förordningen om kvalitetsredovis- ning inom skolväsendet m.m. skall gälla även för kommunens förskole- verksamhet och skolbarnsomsorg. Ändringarna innebär att varje kommunalt bedriven förskola och fri- tidshem årligen, från och med hösten 2005, skall upprätta kvalitetsredo- visning som skall ingå i kommunens kvalitetsredovisning. Kommunens kvalitetsredovisning skall också omfatta dess familjedaghem, öppna för- skolor och öppna fritidsverksamheter samt förskola, förskoleklass och fritidshem med enskild huvudman. Kvalitet i grundskolan Under 2004 presenterades flera studier, bl.a. av Skolverket, som visade på styrkor och brister i grundskolan. Att komma tillrätta med dessa brister kräver insatser inom olika områden både från staten och från skolans huvudmän. Ett viktigt ansvar för staten är att stärka styrning, uppföljning och öka kvalitetsstödet till skolan. Syftet är att fler elever skall nå målen för skolan med fokus på basfärdigheter. I slutet av 2004 fick Skolverket regeringens uppdrag att vidareutveckla det nationella provsystemet. Målet är förbättrade studieresultat som, genom en större enhetlighet i hela landet när det gäller bedömning och betygssättning, bedöms på ett likvärdigt och för eleverna rättssäkert sätt. Systemet skall också bidra till att öka kunskapen om skolans resultat i skolan, i kommunen och på nationell nivå. Regeringen har beslutat att alla elever skall ha en individuell framåt- syftande utvecklingsplan från och med den 1 januari 2006. Detta ger möjlighet för skolan att tillsammans med föräldrar och elever tidigt upp- märksamma behov och komma överens om gemensamma åtgärder för att eleven skall nå målen. Skolverket har utarbetat allmänna råd om indivi- duella utvecklingsplaner för att stödja och inspirera utvecklingsarbetet. Regeringen beslutade dessutom i juli 2005 om ändringar i förord- ningen (1997:702) om kvalitetsredovisning inom skolväsendet m.m. som tydliggör redovisningens huvudsakliga syfte och innehåll. För att ytter- ligare stödja arbetet har regeringen nyligen gett Skolverket i uppdrag att utarbeta nya allmänna råd med kompletterande kommentarmaterial om kvalitetsredovisning samt gett Myndigheten för skolutveckling i uppdrag att stödja implementeringen av förordningen (1997:702) om kvalitets- redovisning inom skolväsendet m.m. Regeringen har vidare tagit initiativ till inrättandet av en kvalitetsutmärkelse inom skolväsendet m.m. i syfte att stödja utvecklingen av det systematiska kvalitetsarbetet på verksam- hetsnivå. Regeringen har förstärkt resurserna för att bl.a. vidareutveckla det na- tionella provsystemet samt för att stödja skolornas genomförande av in- dividuella utvecklingsplaner och kvalitetsredovisningar. Skr. 2005/06:206 87 Timplanedelegationen har haft i uppdrag att leda, stödja och utvärdera en femårig försöksverksamhet med utbildning utan timplan i grund- skolan. I november 2005 lämnade Timplanedelegationen sitt slutbe- tänkande (SOU 2005:101) Utan timplan för målinriktat lärande . Dele- gationen föreslår att grundskolans timplan skall avskaffas. Enligt delega- tionen kan ett sådant beslut på sikt bidra till en ökad måluppfyllelse genom att stimulera utveckling i skolorna. Betänkandet remissbehandlas för närvarande. I januari 2006 fattade regeringen beslut om att tillkalla en särskild ut- redare med uppgift att se över hur mål- och uppföljningssystemen för grundskolan och motsvarande skolformer kan stärkas och utvecklas för att kvaliteten i utbildningen skall förbättras. Bakgrunden är bl.a. att nu- varande målsystem är komplext och att det finns en målträngsel som bl.a. beror på hur styrdokumentens uppdrag, i form av mål att sträva mot och mål att uppnå, uppfattas. Avsikten med översynen är att bidra till ökad måluppfyllelse genom att skolans uppdrag görs tydligare. Kvalitet i gymnasieskolan I dag går de allra flesta flickor och pojkar vidare från grundskolan till gymnasieskolan. Den svenska gymnasieskolan håller hög kvalitet, med- ger stor valfrihet för eleverna samt erbjuder ett brett utbud av utbild- ningar och kurser i ett internationellt perspektiv. Alltför många saknar efter avslutade studier i grundskolan behörighet att tas emot på nationella eller specialutformade program och alltför många ungdomar misslyckas med att fullfölja utbildningen med godkända betyg i alla kurser. För att utveckla gymnasieskolan och höja kvaliteten, så att fler elever når målen för utbildningen, överlämnade regeringen i april 2004 propo- sitionen (prop. 2003/04:140) Kunskap och kvalitet elva steg för ut- vecklingen av gymnasieskolan till riksdagen. I oktober samma år be- slutade riksdagen i enlighet med regeringens förslag (bet. 2003/04:UbU13, rskr. 2004/05:4). I huvudsak innebär förändringarna att en gymnasieexamen införs. Äm- nesbetyg ersätter kursbetygen, för att främja en helhetssyn. En ny kärn- ämneskurs i historia införs. Lokala kurser skall kvalitetssäkras för att göra kurserna nationellt likvärdiga. Eleverna ges ökad möjlighet att gå utbildningar i en annan kommun även om utbildningen erbjuds i hem- kommunen, s.k. frisökning. De förändringar som riksdagen beslutat om kommer i huvudsak att tillämpas på utbildningar som påbörjas från och med den 1 juli 2007. Baskunskaper Regeringen anser att kunskaper i svenska och matematik är avgörande för framgång i alla ämnen. Därför har åtskilliga åtgärder vidtagits för att öka möjligheterna för eleverna att nå utbildningens mål. Utöver ett omfattande utrednings- och utvecklingsarbete på flera områden har regeringen även sett behov av att initiera vissa omedelbara insatser. Därför har regeringen gett Skolverket i uppdrag att, inom ramen för nuvarande system för statlig styrning inom skolområdet, redogöra för Skr. 2005/06:206 88 de behov av omedelbara förtydliganden i vissa av grundskolans kurs- planer och i det nationella uppföljningssystemet, som verket bedömer nödvändiga utifrån resultaten i verkets utvärdering av grundskolan samt de internationella studierna PISA och TIMSS. Därutöver har Myndigheten för skolutveckling i uppdrag att stärka kommuners och skolors förutsättningar att nå målen och då särskilt fokusera på nationellt prioriterade områden såsom basfärdigheter, särskilt språk-, läs- och skrivutveckling samt matematik. Den pedagogiska miljön från förskolan till gymnasieskolan är av- görande för elevernas språkutveckling. Insatser för läs-, skriv- och språk- utveckling är av stor vikt för förbättrade resultat på alla nivåer i skolväsendet. Inte minst för stödet till elever med utländsk bakgrund är kopplingen till läsning väsentlig. Regeringen avser att stödja skolornas och kommunernas arbete med att förbättra elevernas läsförmåga. Regeringen har bl.a. gett Myndigheten för skolutveckling i uppdrag att genomföra en satsning för att erbjuda lärare kompetensutveckling samt att inom myndigheten bygga upp ett nationellt centrum för språk-, läs- och skrivutveckling. När det gäller elever med läs- och skrivsvårigheter/dyslexi skall myndigheten samverka med Specialpedagogiska institutet. Därutöver har Specialpedagogiska institutet fått i uppdrag att erbjuda ekonomiskt stöd för att utveckla och producera läromedel, kurslitteratur och skönlitteratur i s.k. DAISY- format speciellt anpassade för barn, ungdomar och vuxna med bl.a. läs- och skrivsvårigheter/dyslexi. Vikten av goda kunskaper i matematik är obestridlig. Mate- matikdelegationen redovisade sitt betänkande (SOU 2004:97) Att lyfta matematiken i september 2004. Betänkandet samt remissinstansernas synpunkter ligger nu till grund för regeringens arbete med att långsiktigt och systematiskt bidra till utvecklingen av matematikundervisningen. Statens insatser under 2006 inriktas mot att ta fram digitala stödmaterial och kurspaket samt kompetensutveckling präglat av flexibelt lärande. Myndigheten för skolutveckling har redovisat en handlingsplan för naturvetenskap och teknik där myndigheten föreslår inrättandet av en nationell strategigrupp. För att få genomslag i verksamheten bör kom- petensutveckling i första hand syfta till att utveckla kompetens och för- hållningssätt hos lärarna så att flickornas och pojkarnas intresse och lärande ökar, oavsett kön eller socioekonomisk bakgrund. Insatser i gymnasieskolan Individuella program Gymnasieskolans individuella program är till för elever som t.ex. på grund av bristande behörighet eller studieavbrott inte läser ett nationellt eller specialutformat program. Utbildningen, som skall utformas utifrån den enskilda elevens behov, syftar till att eleven skall uppnå behörighet och söka till ett nationellt program. Regeringen har de senaste åren uppmärksammat behovet av en ut- veckling av kvaliteten på utbildningen på individuella program. Utbild- ningens kvalitet, innehåll och omfattning varierar stort från kommun till kommun. Alla elever skall få de kunskaper de behöver för att kunna fort- Skr. 2005/06:206 89 sätta på ett nationellt program och därigenom öka sina möjligheter att Skr. 2005/06:206 etablera sig på arbetsmarknaden. Det är också angeläget att studieavbrott förhindras och att fler elever kan fullfölja en gymnasieutbildning. Bestämmelsen i skollagen (1985:1100) har, som nämnts, ändrats så att elever på gymnasieskolans individuella program skall ges utbildning på heltid (se prop. 2004/05:1, bet. 2003/04:UbU13, rskr. 2004/05:4). Syftet är dels att stärka gymnasieskolans förutsättningar att direkt i anslutning till grundskolan möta och fånga upp de elever som saknar behörighet att söka ett nationellt program, dels att stärka elevers förutsättningar att full- följa en gymnasieutbildning. Ändringen gäller för dem som påbörjar sin utbildning den 1 juli 2006 eller senare. Regeringen har givit Myndigheten för skolutveckling i uppdrag att stödja och stimulera arbetet med individuella program. Regeringen avser även att ge Skolverket i uppdrag att följa utvecklingen inom individuella program på nationell nivå samt analysera hur de resurser som kommer att tillföras kommunerna har använts. Yrkesutbildning och gymnasial lärlingsutbildning Särskilt prioriterade är insatser för regionala yrkesutbildningscentrum och gymnasial lärlingsutbildning. En tydligare koppling mellan yrkesför- beredande program och arbetsliv och stark integrering av teoretiska äm- nen och yrkesämnen skall höja kvaliteten i utbildningen. Regeringen avser att införa en ny gymnasial lärlingsutbildning 2007. Skolverket har lämnat förslag på hur den gymnasiala lärlingsutbildningen skall utformas och regleras och förslaget bereds för närvarande inom Regeringskansliet. Värdegrund Regeringen lägger stor vikt vid frågorna om demokrati, jämställdhet och mänskliga rättigheter i bl.a. förskoleverksamheten, skolbarnsomsorgen och skolan. Verksamheterna skall inte endast vara värderingsfria och neutrala utan aktivt verka för fundamentala demokratiska principer som alla människors lika värde oavsett kön, etnisk tillhörighet, religion och annan trosuppfattning, sexuell läggning eller funktionshinder samt för allas rätt att uttrycka sig och respekteras för sina åsikter. Enligt Skolverket har värdegrundsfrågorna under senare år fått högre prioritet i kommuner, förskolor och skolor. Arbetet med värdegrunden ser olika ut i skilda delar av utbildningssystemet. Värdegrundsfrågorna har generellt en starkare position i förskolan och grundskolan än i gym- nasieskolan. Det är därför enligt regeringens mening viktigt att stärka gymnasieskolans värdegrundsarbete. I mars 2006 beslutade regeringen skrivelsen (skr. 2005/06:95) En nationell handlingsplan för de mänskliga rättigheterna 

20062009 . I skrivelsen behandlas även frågor om mänskliga rättigheter inom utbild- ningsväsendet. 90

Jämställdhet

Skr. 2005/06:206

Flera utvärderingar visar att jämställdhet fortfarande är en lågt prioriterad fråga i alltför många förskolor, skolor och kommuner. Kopplingen mellan värdegrunds- och jämställdhetsarbetet är dessutom ofta svag. Mot den bakgrunden behöver jämställdhetsfrågorna uppmärksammas och in- tensifieras. Myndigheten för skolutveckling fick i regleringsbrev för år 2004 i uppdrag att bidra till ökad måluppfyllelse genom att vidta generella in- satser inom området jämställdhet. Myndigheten har redovisat de utveck- lingsområden och åtgärder som bör prioriteras i myndighetens arbete med utvecklingsstöd, i vilka demokrati, jämställdhet och inflytande in- går. Jämställdhetsarbetet måste börja i tidiga åldrar. För att stärka för- skolornas förutsättningar att arbeta med jämställdhetsfrågor har rege- ringen tillsatt en delegation för jämställdhet i förskolan (U 2003:12) som har 12,5 miljoner kronor till sitt förfogande. Delegationen har i uppdrag att lyfta fram, förstärka och utveckla jämställdhetsarbetet i förskolan. Den 30 juni 2006 skall delegationen redovisa uppdraget i sin helhet. Regeringen avser att invänta delegationens slutredovisning av uppdraget innan eventuella ytterligare insatser vidtas. I regeringens proposition (prop. 2004/05:11) Kvalitet i förskolan fram- håller regeringen vikten av att förskolans jämställdhetsarbete till innehåll och verksamhet inriktas tydligare mot att förändra könsmönster och tra- ditionella könsroller. De nationella strävansmålen måste vara kända och tillämpas av all personal inom förskolan för att jämställdhetsarbetet skall bli effektivt och ge resultat. För att stärka verksamheternas jämställdhetsarbete avsattes under pe- rioden 20022004 medel för att utbilda pedagogiska resurspersoner i jämställdhet och genuskunskap i förskolan, grundskolan och gymnasie- skolan. Genuspedagogerna skall arbeta praktiskt med förändringsarbete i sina verksamheter genom att tillföra kunskap och vara drivande i jäm- ställdhetsarbetet. Ansvaret för huvudmännen att motverka diskriminering och annan kränkande behandling Barns och ungas rättigheter får inte inskränkas med hänvisning till kultur, tradition, religion och bakgrund eller på grund av kön, sexuell läggning eller funktionshinder. Undersökningar visar att det brister när det gäller skyddet mot diskriminering och annan kränkande behandling i skolan. Lag (2006:67) om förbud mot diskriminering och annan kränkande behandling av barn och elever beslutades av riksdagen den 8 februari 2006. Lagen har till ändamål att främja barns och elevers lika rättigheter i de verksamheter som omfattas av skollagen samt att motverka diskrimi- nering på grund av kön, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosupp- fattning, sexuell läggning eller funktionshinder. Dessutom avser lagen motverka annan kränkande behandling som inte direkt kan hänföras till dessa diskrimineringsgrunder. Enligt lagen skall den som ansvarar för verksamheten staten, en kommun, ett landsting eller en enskild bedriva ett målinriktat arbete för 91 att främja de ändamål som bär upp lagen. Statens skolverk, Jämställd- Skr. 2005/06:206 hetsombudsmannen, Ombudsmannen mot etnisk diskriminering, Om- budsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning och Handikappombudsmannen skall inom sina respektive ansvarsområden se till att lagen följs. Lagen om förbud mot diskriminering och annan krän- kande behandling av barn och elever samt övriga lagändringar trädde i kraft den 1 april 2006. Det är av stor vikt att skolan för en diskussion om innehållet i de läro- medel som används och reflekterar över hur läromedlen stödjer skolans uppdrag. Regeringen har gett Skolverket i uppdrag att se över ett urval av läroböcker i grund- och gymnasieskolans undervisning. Eventuella ut- tryck för diskriminering eller andra former av kränkningar p.g.a. kön, etnisk tillhörighet, religion eller trosuppfattning, sexuell läggning och funktionshinder skall särskilt uppmärksammas. Skolverket skall redovisa uppdraget i december 2006. Skolverket har på regeringens uppdrag utarbetat allmänna råd för ar- betet med att motverka alla former av kränkande behandling. De all- männa råden beskriver skolans demokratiska uppdrag. De allmänna råden är i dag en viktig grund för skolornas utveckling av sitt arbete och för Skolverkets utvärdering och tillsyn. Med anledning av den nya lagen om förbud mot diskriminering och annan kränkande behandling av barn och elever kan en revidering av de allmänna råden förutses. Elever med funktionshinder Fysisk tillgänglighet Det saknas i dag en samlad bild av hur den fysiska tillgängligheten för elever med funktionshinder ser ut i grund- och gymnasieskolan. Mot bakgrund av detta har Skolverket fått i uppdrag att, i samverkan med Myndigheten för handikappolitisk samordning och i samråd med Bo- verket, genomföra en inventering av den fysiska tillgängligheten i grund- och gymnasieskolan. Resultaten av inventeringen skall redovisas till regeringen senast den 1 oktober 2008. Visstidsutbildning vid särskilda resurscenter Enligt förordningen (2004:203) om visstidsutbildning vid särskilda resurscenter skall visstidsutbildning finnas vid Resurscenter syn i Örebro vid Ekeskolan och Resurscenter tal och språk i Sigtuna vid Hällsboskolan. Utbildningen skall syfta till att ge elever med synskada och ytterligare funktionshinder samt elever med grav språkstörning en utbildning som är anpassad till varje elevs förutsättningar och behov. Regeringen följer noga utvecklingen av behovet av visstidsutbildning samt kommunernas förmåga att erbjuda utbildning av hög kvalitet för ovannämnda elevgrupper. 92 Utredning om utbildningen för barn, ungdomar och vuxna med utvecklingsstörning I mars 2006 presenterade regeringen skrivelsen (skr. 2005/06:151) Kvalitet och samverkan om utbildning för barn, unga och vuxna med utvecklingsstörning . I skrivelsen redovisar regeringen sin syn på vilka förbättringar som bör göras när det gäller utbildningen för barn, ungdomar och vuxna med utvecklingsstörning.

Den mångkulturella förskolan och skolan Förskolan Sverige är ett mångkulturellt land. Det är en viktig uppgift för förskolan att ge alla flickor och pojkar möjlighet att ta tillvara sina resurser på bästa sätt. Att kunna stödja kulturell mångfald och bejaka flerkulturella identi- teter är därför en viktig uppgift för förskolan. Forskning och erfarenhet visar att tidiga insatser ger resultat och minskar skolmisslyckanden längre fram i grundskolan. Förskolan skall medverka till att flickor och pojkar med annat modersmål än svenska får möjlighet att både utveckla det svenska språket och sitt modersmål. Det ger dem en trygghet i sin kultur och en bättre möjlighet att utveckla kun- skaper även inom andra områden. Läroplanen för förskolan (Lpfö 98) har ändrats så att ett nytt mål att sträva mot infördes för förskolan för flickor och pojkar med annat modersmål än svenska. Förskolan skall ge stöd i deras identitetsutveck- ling samt i deras förmåga att kommunicera såväl på svenska som på sitt modersmål. Alla barn skall lämna förskolan med en obeveklig tro på sin egen förmåga, och en lust att lära. Integration i skolan Elever med utländsk bakgrund har som grupp sämre resultat i skolan än elever med svensk bakgrund. Detta gäller både i grundskolan och i gym- nasieskolan. Regeringen ser allvarligt på detta samtidigt som det är vik- tigt att konstatera att elever med utländsk bakgrund inte är en homogen grupp utan variationerna är stora. Många elever med utländsk bakgrund klarar sig minst lika bra i skolan som de som har svensk bakgrund. Det gäller särskilt för flickorna, som i många fall uppvisar bättre resultat än pojkar med såväl svensk som utländsk bakgrund. Integrationspolitiska mål Målet för grundskolan är att andelen elever med utländsk bakgrund som lämnar grundskolan med fullständiga betyg skall öka. Andelen elever som lämnat grundskolan med slutbetyg har förändrats marginellt sedan 2000. Skillnaderna mellan elever med svensk respektive utländsk bak- grund avseende slutbetyg är stora. Målet för gymnasieskolan är att an- delen elever med utländsk bakgrund som efter fyra år lämnar gymnasie- skolan med slutbetyg från ett nationellt eller specialutformat program successivt skall öka. Denna andel har under nämnda period ökat såväl Skr. 2005/06:206 93 bland kvinnor och män med svensk bakgrund som bland kvinnor och män med utländsk bakgrund. Satsningar på segregerade områden I maj 2003 beslutade regeringen att ge Myndigheten för skolutveckling som sitt viktigaste uppdrag att arbeta för en förbättrad förskole- och skol- situation i segregerade områden. Myndigheten framhåller i en delrapport att det fortsatta arbetet bör inriktas bl.a. på att utveckla svenskundervis- ningen för elever med annat modersmål än svenska samt utbildnings- situationen för elever som kommer till Sverige under grundskolans sena- re årskurser. Inom ramen för myndighetens uppdrag bedriver myndigheten projektet Idéskola för mångfald . Myndigheten har valt ut 20 förskolor och grund- skolor, som skall sprida sina idéer om hur man kan jobba framgångsrikt med mångfaldsfrågor till andra förskolor och skolor. Regeringen aviserade i budgetpropositionen för 2005 en förstärkt sats- ning på skolor i segregerade områden. För 2006 tilldelas 70 miljoner kronor för detta ändamål. För 2007 gör regeringen bedömningen att 155 miljoner kronor behövs för ytterligare insatser. För att förbättra elevernas resultat i skolan satsar regeringen i vår- propositionen för 2006 på att det skall anställas 1 000 resurspersoner på skolor med hög andel elever med utländsk bakgrund och/eller skolor med låg måluppfyllelse genom ett riktat statsbidrag till vissa kommuner. Resurserna skall huvudsakligen satsas på att anställa pedagoger, men också annan personal, som har språkkunskaper på elevernas modersmål. Skolor oavsett huvudman omfattas av satsningen. Skolor som vill satsa på tvåspråkig undervisning skall kunna utnyttja resurspersonerna till detta. Därutöver skall en särskild nationell strategi för utbildning av nyanlända barn och ungdomar tas fram Tema modersmål Regeringen anser det mycket viktigt att stödja innovativa metoder och användandet av nätbaserad undervisning för att stärka språkutvecklingen för elever med utländsk bakgrund. Myndigheten för skolutveckling driver webbplatsen Tema modersmål som tillhandahåller information och olika kommunikationsverktyg för dem som arbetar med och på annat sätt kommer i kontakt med modersmålsundervisning. Regeringen har tilldelat medel för fortsatt utveckling av webbplatsen. Regeringen uppdrog i november 2004 till Skolverket att kartlägga ut- bildningssituationen för de nationella minoriteterna. Uppdraget redo- visades i rapporten De nationella minoriteternas utbildningssituation

(Rapport 272, 2005). Enligt Skolverket är situationen i fråga om modersmålsundervisningen för de nationella minoriteterna långt ifrån tillfredställande. Mot bakgrund av bl.a. detta har därför regeringen i december 2005 gett Skolverket i uppdrag att genomföra en fördjupad studie av situationen för romer i svenska skolan. Uppdraget skall redo- visas senast den 1 februari 2007. Skr. 2005/06:206 94

4.6

Barnets rätt till inflytande och delaktighet

Skr. 2005/06:206

En av barnkonventionens grundprinciper, artikel 12, slår fast barnets rätt att få uttrycka sina åsikter och att, utifrån ålder och mognad, få dessa be- aktade i alla frågor som rör barnet. Barnets rätt att få komma till tals innehåller två dimensioner; dels den kollektiva rätten till inflytande, dvs. barns och ungas rätt till inflytande i alla frågor som rör dem, innefattande inflytande över de verksamheter som barn och unga brukar, deras när- miljö och över politiska beslut som påverkar dem, dels handlar den om det enskilda barnets rätt att få komma till tals och bli respekterad i frågor som rör honom eller henne direkt. Barnkonventionen tillerkänner även barnet rätten att fritt delta i det kulturella och konstnärliga livet och den erkänner också barnets rätt till yttrandefrihet och information, samtidigt som vikten av att skydda barnet mot skadlig påverkan av medier framhålls (jfr artikel 13, 17 och 31). Barnkonventionen erkänner även i artikel 23 det funktionshindrade barnets rätt till ett fullvärdigt och anständigt liv under förhållanden som säkerställer värdighet, främjar självförtroende och möjliggör hans eller hennes aktiva deltagande i samhället.

4.6.1

Insatser för att öka barns och ungas aktiva deltagande i samhällslivet

Inflytande i förskola och skola m.m. Skolans demokratiuppdrag innebär att skolan både skall ge eleverna kun- skaper om demokrati och mänskliga rättigheter och att skolan skall fun- gera demokratiskt. En arbetsgrupp undersökte möjligheten till utökat och reellt barn, elev- och föräldrainflytande i bl. a. förskola, fritidshem och skola. Uppdraget med förslag redovisades i rapporten (Ds 2003:46) Var- 

dags-inflytande .

För att ytterligare stärka arbetet har regeringen uppdragit åt Myndig- heten för skolutveckling att genomföra insatser för att stödja och inspire- ra utvecklingen av arbetet med att öka både det vardagliga och det formaliserade inflytandet för barn, elever, studerande och föräldrar i för- skola, skola och vuxenutbildning. Arbetet skall redovisas i december 2007. Regeringen har även gett ett uppdrag till Skolverket att utarbeta infor- mation som skall ge övergripande kunskap om förskola, skola och vuxenutbildning. Det finns behov av information till dem som berörs av verksamheten för att på ett lättillgängligt sätt förklara skolsystemets upp- byggnad och intentionerna bakom. Uppdraget skall redovisas i december 2007. Demokratisatsning m.m. I början av 2006 lanserade regeringen en demokratisatsning Delaktiga Sverige , i form av ett åtgärdsprogram. Programmet består av flera akti- viteter som syftar till att bekämpa utanförskap och öka människors del- aktighet i det svenska samhället. Ungdomar är i detta sammanhang en 95 viktig målgrupp och flera av aktiviteterna är direkt eller indirekt riktade Skr. 2005/06:206 mot ungdomar. Inom ramen för Delaktiga Sverige anordnas bl.a. aktivi- teten skolval 2006 inför de allmänna valen. Med stöd från Justitiedepar- tementet skall Ungdomsstyrelsen i samarbete med elevorganisationer, Myndigheten för Skolutveckling och Valmyndigheten genomföra sats- ningen, som innehåller såväl skolval som kringaktiviteter. Turné Skolval genomförs under våren och hösten 2006 och omfattar besök på ett fyr- tiotal orter. Vidare kommer särskilda insatser att genomföras för att en- gagera och öka närvaron i gymnasie- och grundskolor av politiska ung- domsorganisationer och deras lokalföreningar liksom folkvalda repre- sentanter från olika politiska beslutsnivåer. Insatserna skall stimulera debatt och dialog mellan ungdomar och folkvalda i frågor som berör ungas möjligheter till inflytande, delaktighet, representation och andra frågor som berör unga. Sedan den 1 juli 2002 har fullmäktige möjlighet att besluta om att in- föra s.k. medborgarförslag, dvs. rätt för den som är folkbokförd i kom- munen eller i en kommun inom landstinget att väcka ärenden i fullmäk- tige (5 kap. 23, 33 och 64 §§ kommunallagen). Denna rätt innebär att alla som är folkbokförda i en kommun som infört medborgarförslag, dvs. även barn och ungdomar har rätt att väcka ärenden i fullmäktige. En första uppföljning som gjordes ett och ett halvt år efter genomförandet visar att gruppen ungdomar är underrepresenterade bland dem som utnyttjar denna rätt, med undantag från ett fåtal kommuner där ungdomar stått bakom ett stort antal förslag. Statsbidrag till ungdomsorganisationer För år 2006 fördelade Ungdomsstyrelsen statsbidrag i form av struktur-, utvecklings- eller etableringsbidrag till 65 ungdomsorganisationer med totalt 558 163 medlemmar i åldern 725 år. Vidare har Ungdomsstyrel- sen fördelat särskilt bidrag till 22 organisationer. Sammanlagt fördelade Ungdomsstyrelsen ca 72 miljoner kronor. Därtill fördelade Ungdoms- styrelsen i januari 2006 den större delen av de ca 154 miljoner kronor av överskottet från Svenska Spel som myndigheten fördelar som stöd till ungdomsorganisationernas lokala verksamhet. Kvarvarande belopp kommer att fördelas löpande till olika projektstöd under året. Ungdomspolitik En av de centrala utgångspunkterna i regeringens ungdomspolitik är att ungdomar skall tas tillvara som en resurs. Att ungdomar, som själva be- rörs av ungdomspolitiken, får möjlighet att tycka till om vad politiken bör innehålla, var därför en viktig del i regeringens förberedande arbete med den ungdomspolitiska propositionen (prop. 2004/05:2) Makt att bestämma rätt till välfärd . Ungdomsministern har därför vid fyra till- fällen under beredningen av propositionen bjudit in ungdomsorganisatio- nerna till dialogforum i syfte att diskutera frågor av särskilt intresse i ar- betet med propositionen. 96 Vidare har ungdomsministern i samarbete med Landsrådet för Sveriges ungdomsorganisationer genomfört ett dialogforum med ungdomar om den europeiska ungdomspakten i maj 2005. I mars 2006 tillsatte regeringen Delegationen för mänskliga rättigheter i Sverige (Ju 2006:27). Delegationen skall bland annat under 2006 och 2007 samordna Europarådskampanjen Alla Olika Alla Lika riktad mot ungdomar och som belyser mänskliga rättigheter och diskriminerings- frågor i Sverige. Delegationen kommer att ha ett nära samarbete med Landsrådet för Sveriges ungdomsorganisationer samt med Ungdoms- styrelsen i detta avseende. Storstadspolitik Storstadspolitiken syftar bl.a. till att främja en god utveckling i stor- städernas mest utsatta stadsdelar, att bryta den sociala, etniska och diskriminerande segregationen, skapa förutsättningar för tillväxt i stor- stadsregionerna och att tillväxten skall komma alla till del. Som ett led i arbetet har staten tecknat lokala utvecklingsavtal med sju storstadskom- muner för insatser som skapar förutsättningar för en positiv utveckling i 24 av de mest utsatta stadsdelarna. Språkutveckling har i arbetet med storstadspolitiken tagit en stor andel av de tilldelade medlen. Ett viktigt inslag har varit den omfattande sats- ningen på förskole- och skolpersonalens kompetensutveckling, som bl.a. syftar till att förankra arbetet med språkutveckling och metodutveckling i den ordinarie verksamheten. Öppna förskolor med inriktning på flerspråkighet har etablerats i många stadsdelar och har visat sig ha stor betydelse som mötesplats för områdets familjer. Erfarenheterna av regeringens insatser inom ramen för storstadspoli- tiken skall tas tillvara av Myndigheten för skolutveckling och Skolverket. Myndigheterna skall inom ramen för sina respektive uppdrag bidra till att de insatser som varit framgångsrika tas tillvara och utvecklas i ordinarie strukturer och arbetssätt. Staten har under de senaste åren investerat drygt 2,1 miljarder kronor i de lokala utvecklingsavtalen med storstadskommunerna. Investeringen har gjorts utifrån ett långsiktigt utvecklingsperspektiv och det fortsatta arbetet skall nu införlivas i ordinarie struktur. Berörda kommuner har inlett sitt införlivningsarbete. En arbetsgrupp har tillsatts inom Rege- ringskansliet för att stödja storstadsdelegationen i dess arbete med att utveckla den nationella storstadspolitiken och ta tillvara delegationens erfarenheter och kunskaper. Barns ansökningar av färdtjänst och riksfärdtjänst Färdtjänstutredningen (SOU 2003:87) har funnit att ett flertal kommuner har bestämmelser som i hög grad inskränker funktionshindrade barns rätt till färdtjänst samt att det finns kommuner som åtminstone i vissa fall, hanterar barns ansökningar om tillstånd till färdtjänst på ett annat sätt än lagen om färdtjänst åsyftar. Uppgifterna tyder på att sådana ansökningar i några fall mer eller mindre schablonmässigt avslås med hänvisning till Skr. 2005/06:206 97 barnets ålder eller föräldraansvaret och utan att något egentligt ställ- Skr. 2005/06:206 ningstagande görs till om barnet har ett sådant funktionshinder som be- rättigar till färdtjänst. Regeringen har i propositionen (prop. 2005/06:160) Moderna transporter lämnat ett förslag till ett förtyd- ligande av lagen (1997:736) om färdtjänst för att lagen skall fungera så som ursprungligen var avsett, dvs. att prövningen av tillstånd till färd- tjänst grundas uteslutande på sökandens funktionshinder och de begräns- ningar detta medför när det gäller att kunna förflytta sig på egen hand eller att utnyttja allmänna kommunikationsmedel. Annorlunda uttryckt innebär detta att om ett barn utan funktionshinder i motsvarande ålder och situation skulle ha kunnat förflytta sig på egen hand, är en hänvis- ning till föräldraansvaret inte skäl för att avslå en ansökning om färd- tjänst.

4.6.2

Barn och unga som kunskapskällor om sin egen situation

Regelbundna attityd- och värderingsstudier Ungdomsstyrelsen har fått i uppdrag att förbereda en undersökning om ungdomars attityder och värderingar. Syftet med undersökningen är att ta fram information om hur ungdomar upplever sin tillgång till välfärd och makt. Även förändringar av ungdomars uppfattning av vad som utgör viktiga aspekter av välfärd och makt bör belysas. Ungdomsstyrelsen skall senast den 1 juni 2006 redovisa sitt uppdrag till Utbildnings- och kultur- departementet. Bemötande av barn och unga med funktionshinder Statens institut för särskilt utbildningsstöd (Sisus) hade under åren 2000 2005 regeringens uppdrag att verka för ökad kompetens om bemötande av personer med funktionshinder. Sisus sammanställde år 2003 en ung- domsantologi, Strutsens vingar, där ungdomar berättar om hur det är att vara ung och leva med ett funktionshinder. I augusti samma år delades antologin ut till alla sjundeklassare i landet. Materialet innehåller också en studiehandledning till lärare om hur antologin kan användas i under- visning. Som en fortsättning på Sisus arbete har den nya myndigheten för handikappolitisk samordning, Handisam, som inrättades den 1 januari 2006, fått i uppdrag av regeringen att ta fram och sprida ett diskussions- material kring hur yngre barn bemöter barn och ungdomar med funk- tionshinder. Materialet skall rikta sig till barn i de lägre årskurserna i grundskolan och utgångspunkten bör vara funktionshindrade barns och ungdomars egna erfarenheter. Uppdraget skall slutredovisas senast i samband med årsredovisningen för 2006. 98

4.6.3

Barns och ungas tillgång till information samt delaktighet Skr. 2005/06:206

i kulturlivet

Projektet FLICKA Projektet FLICKA genomfördes under år 2004 och första halvåret 2005. Regeringen har avsatt totalt 7,2 miljoner kronor för projektet. Syftet med projektet har varit att tillsammans med flickor och pojkar diskutera den kommersialisering och sexualisering som de konfronteras med i sin var- dag och hur det påverkar deras bild av sig själva och varandra. Projektet har vidare syftat till att få till stånd en dialog med media, reklambransch, annonsörer m.fl. om deras roll och ansvar när det gäller påverkan på flickor och pojkar. Under 2004 arrangerades 25 FLICKA-dagar i lika många städer. Cirka 50 000 flickor och pojkar har deltagit för att disku- tera självkänsla, jämställdhet, ideal och identitet. Ett hundratal frivillig- organisationer har dessutom engagerats runt om i landet. Projektet av- slutades den 30 juni 2005. Ungdomsstyrelsen har fått i uppdrag att genomföra en utvärdering av effekterna av projektet FLICKA på kort och lång sikt. Uppdraget skall slutredovisas senast den 15 juni 2007. Barn och ungas mediesituation Medierådet är en statlig kommitté som arbetar med att minska risken för skadlig mediepåverkan på barn och unga. Rådet skall vara regeringens expertorgan när det gäller medieutvecklingen och dess konsekvenser för barn och unga. Uppdraget omfattar alla rörliga bildmedier, t.ex. TV, Internet och datorspel. Medierådet driver tillsammans med Myndigheten för skolutveckling ett EU-finansierat projekt som går under namnet Det unga Internet . Projektet är en kampanj om säkrare användning av Internet bland barn och unga. Under 2005 och 2006 skall kampanjen sprida kunskap genom att arrangera ett antal seminarier i olika delar av landet. Seminarierna riktar sig främst till lärare, förskollärare, skolpersonal, fritidsledare och andra som arbetar med barn och ungdomar. Rådet har även involverat barn och unga i projektet. Till Det unga Internet finns 17 kontaktskolor runtom i landet som konsulteras vid produktion av material eller vid speciella förstudier. Ungdomar mellan 12 och 18 år medverkar också regelbundet vid seminarierna och utgör en expertpanel, som informerar och diskuterar om ungas användning av Internet. I Medierådets uppdrag ingår bl.a. att följa forskningen om mediepå- verkan samt sprida och ge vägledning. Medierådet har därför under 2005 publicerat Ungar och Medier 2005 , en rapport om barns och ungas an- vändning och upplevelser av medier. I den representativa studien har 2000 barn och unga mellan 9 och 15 utfrågats om sin medievardag. Rapporten Våld och pornografi i medierna publicerades också under 2005 och bygger på en opinionsundersökning om svenska folkets atti- tyder till våld och pornografi i medierna. 99

Aktionsgruppen för barnkultur

Skr. 2005/06:206

Aktionsgruppen för barnkultur (dir. 2004:117) tillsattes i september 2004 för att bl.a. kartlägga situationen för den offentligfinansierade barnkultu- ren i hela landet och ge förslag på hur området kan stärkas. Kommittén har utgått ifrån de kulturpolitiska målen (prop. 1996/97:3) samt barnkon- ventionen och undersökt kulturlivet för barn och unga upp till 18 år såväl på den lokala som regionala och statliga nivån. Kartläggningen Det ser lite olika ut En kartläggning av den offentligt finansierade kulturen visar att många barn saknar tillgång till kultur med hög kvalitet och att detta bl.a. beror på var de växer upp, vilken skola eller förskola de går i eller på hur väl det lokala och regionala kulturlivet har utformat sin samverkan och organisation. Därutöver visar kartläggningen även en stor brist på statistiska underlag vilket försvårar uppföljning av gjorda in- satser. Aktionsgruppen överlämnade i april 2006 betänkandet (SOU 2006:45) Tänka framåt, men göra nu. Så stärker vi barnkulturen till regeringen.

Kultur i lärandet Förskolan och skolan skall ge barn och unga möjlighet att tillägna sig ett kulturellt kapital för att motverka skillnader som finns i tillgänglighet att både utöva och konsumera kulturella aktiviteter för sitt lärande. Estetiska uttrycksformer är inte något som skall ske bredvid lärandet utan bör in- tegreras och vara en del av vardagsarbetet i förskolor och skolor. Rege- ringens satsning på kultur i skolan under åren 19992003 inriktades på att kultur förstärker och stimulerar till lärandeprocesser och ger barn och elever tillfällen att utveckla nya sidor. Utbildnings- och kulturdeparte- mentet har gjort en dokumentation Kultur i skolan av satsningen som under februari 2005 sändes ut till alla skolor och kommuner. Genom att presentera de verksamheter som fått medel vill regeringen inspirera till fortsatta aktiviteter i kommunerna kring hur man kan förankra kreativa arbetssätt. Regeringen har vidare gett Myndigheten för skolutveckling ett nytt uppdrag att genomföra insatser bl.a. med utgångspunkt i erfarenheterna från Kultur i skolan för att tillvarata estetikens och kreativitetens möjlig- het att bidra till utvecklingen av förskola och skola. Detta skall ske inom ramen för myndighetens arbete med de i regleringsbrevet prioriterade områdena. Uppdraget skall genomföras i samverkan med Malmö hög- skola, Statens kulturråd, Sveriges Musik- och Kulturskoleråd och Ak- tionsgruppen för barnkultur. Erfarenheter från arbetet skall redovisas senast den 31 maj 2006. Arvsfondsprojekt för barns och ungas kulturengagemang och skapande Under åren 20042006 har Allmänna Arvsfonden i uppdrag att årligen fördela 20 miljoner kronor till projekt som riktar sig till och involverar barn och ungdomar. Projekten skall syfta till att utveckla barns och ung- domars kulturengagemang och eget skapande. 100

Utvidgat litteraturstöd

Skr. 2005/06:206

I regeringens proposition (prop. 2005/06:2) Bästa språket en samlad svensk språkpolitik bedömer regeringen att det nuvarande litteraturstödet fr.o.m. 2006 bör utvidgas till att inrymma en ny utgivning av serien Alla Tiders Klassiker för bruk i grund- och gymnasieskolan. Under 2006 kommer en nyutgivning av moderna klassiker att påbörjas. Statens kul- turråd skall inom sitt läsfrämjandeuppdrag ta initiativ till en utgivning av moderna klassiker från olika språkområden och världsdelar i svensk översättning. Statens kulturråd har gjort en inventering av skolornas be- hov av, önskemål om och tillgång till världslitteratur. Under en femårs- period kommer cirka 50 verk att ges ut. Myndigheten för skolutveckling har fått i uppdrag att sprida kunskap och information om Alla Tiders Klassiker i skolans arbete med att skapa läslust och att främja elevernas språkutveckling. Statens kulturråd har fått i uppdrag att ta initiativ till och stödja en utgivning av moderna klassiker från olika språkområden och världsdelar i svensk översättning. Regeringen har också gett Statens kulturråd i uppdrag att återkomman- de samla in uppgifter och publicera information om barn- och ungdoms- böcker på andra språk än svenska. Filmens roll som kulturyttring för barn och unga Filmen har en allt viktigare roll som kulturyttring för barn och ungdomar. Regeringen ger stöd till ungdomars eget skapande både i skolan och på fritiden genom 19 regionala resurscentrum som har som syfte att främja lokal och regional filmverksamhet. Skolbioverksamheten har ökat och bedrivs av 213 kommuner i samarbete med de regionala resurs- centrumen.

Staten, filmbranschen och TV-företagen träffade den 15 september

2005 ett nytt avtal, 2006 års filmavtal, som gäller under tiden 2006

2010, i vilket parterna enades om att särskilda medel även fortsättnings-

vis skall avsättas för förhandsstöd till barn- och ungdomsfilm och att

dessa medel skall förstärkas. Regeringen har vidare lämnat en filmpoli-

tisk proposition (prop. 2005/06:3) till riksdagen, i vilken regeringen bl.a.

konstaterar att stödet till film i skolan har varit framgångsrikt och att det

därför bör kvarstå och ligga inom ramen för den statliga filmpolitiken

från 2006.

Scenkonst

Scenkonst för barn och ungdom prioriteras hos både institutioner och fria

grupper, men sett över landet ser förhållandena mycket olika ut. Sam-

mantaget har den unga publiken ökat och även antalet föreställningar.

Som exempel kan nämnas att 46 procent av Riksteaterns nationella tur-

néer hade unga som målgrupp, Dramatens nyöppnade scen för barnteater

Lilla Lejonkulan samt att Operan har startat ett skolpilotprojekt för elever

från 6 år till gymnasiet. De fria teatergrupperna riktade 70 procent av

sina föreställningar till barn och ungdom. Regeringen har tilldelat Ung

scen/öst vid Östgötateatern i Linköping det nationella uppdraget för åren

20062008 inom området barn- och ungdomsteater.

101

Fri entré-reformen m.m.

Skr. 2005/06:206

Som ett led i att göra kulturarvet tillgängligt för alla medborgare inleddes reformen för fri entré till museerna under 2004. Flertalet statliga museer omfattas fullt ut av reformen sedan 1 januari 2005, och rent allmänt kan sägas att antalet besökare ökat inom alla kategorier men att bl.a. andelen barn under 16 år har ökat särskilt kraftigt. Det fria inträdet tycks ha lockat barnfamiljer till museerna i högre utsträckning än tidigare. Museerna har ökat sina satsningar för barn och ungdomar genomgående och de utvecklas kontinuerligt. Hälften av alla visningar anordnades för skolor och förskolor och nådde därmed 570 000 unga besökare. De regionala museerna och skolan har etablerat långsiktiga samverkans- former genom den fleråriga museipedagogiska satsningen som omfattade 45 miljoner kronor och som sedan 2005 har permanentats. Länskonstnärsverksamhet För att höja kvaliteten inom amatörkulturen och stimulera barns och ungas intresse för konst och kultur har ett statligt stöd för verksamhet med länskonstnärer införts. Länskonstnärerna skall sprida, stimulera och öka kunskapen om konst och kultur samt skapa fler möjligheter för barn och ungdomar att möta ett professionellt kulturliv och utveckla ett eget skapande bl.a. i skolan. Aktionsgruppen för barnkultur lyfter i sin kart- läggning Det ser lite olika ut fram länskonstnärerna som centrala aktö- rer för en effektiv lokal och regional samordning.

4.7

Barnets rätt till samhällets stöd och skydd

Ett antal artiklar i barnkonventionen syftar till att ge barn ett särskilt skydd mot övergrepp och utnyttjanden av olika slag, bl.a. artikel 19, 20, 22, 25, 32, 37, 39 och 40. Artiklarna handlar om barnets rätt till skydd i situationer där barnet är särskilt utsatt och sårbart. Artiklarna tar bl.a. sikte på att skydda barnet mot övergrepp i familjen, mot ekonomiskt eller sexuellt utnyttjande, mot handel med barn och mot väpnade konflikter. När det gäller barn som befinner sig inom den sociala barn- och ung- domsvården, rättsprocessen och asylprocessen har samhället skyldigheter i olika avseenden för att skydda barnet och det ställs särskilda krav på institutioner, tillsyn m.m., liksom åtgärder för att främja rehabilitering och social återanpassning.

4.7.1

Barn inom socialtjänsten

Insatser för att stärka skyddet för barn i utsatta situationer

Genom proposition (prop. 2002/03:53) Stärkt skydd för barn i utsatta situationer genomfördes ett antal åtgärder för att stärka skyddet för barn i utsatta situationer. Bland annat utvidgades anmälningsskyldigheten till att omfatta personal inom kriminalvården och Rättsmedicinalverket sam- tidigt som hänvisningar till anmälningsskyldigheten infördes i de lagar

som reglerar verksamheter som regelbundet kommer i kontakt med barn. 102 En gemensam skyldighet för polisen, hälso- och sjukvården, förskolan, skolan och skolbarnsomsorgen att på socialtjänstens initiativ samverka kring barn och ungdomar som far illa eller riskerar att fara illa infördes i respektive lagar. Barnperspektivet i lagen (1990:52) med särskilda be- stämmelser om vård av unga stärktes genom en bestämmelse om att vad som är bäst för den unge skall vara avgörande vid alla beslut enligt lagen, att den unges inställning skall klargöras och att hänsyn skall tas till den unges vilja med beaktande av hans eller hennes ålder och mognad. Socialstyrelsen följer genom ett uppdrag i regleringsbrevet för 2004 under åren 20042006 upp effekterna av lagändringarna enligt proposi- tionen. Uppdraget skall redovisas senast den 31 oktober 2006. Insatser inom den sociala barn- och ungdomsvården innebär ofta stora ingrepp i barns, ungdomars och deras familjers liv. Samhället tar i dessa sammanhang på sig ett stort ansvar varför det måste ställas höga krav på insatsernas säkerhet och kvalitet liksom på rättsäkerhet i såväl handlägg- ning som dokumentation. Det finns stora variationer mellan kommunerna när det gäller kvaliteten i socialtjänstens arbete. Länsstyrelsernas tillsyn när det gäller barn och unga har tillförts nya resurser inom ramen för sys- selsättningssatsningen år 2006 och 2007. Samtidigt har länsstyrelserna fått ett omfattande uppdrag i regleringsbrevet för 2006 att under 2006 och 2007 stärka tillsynen över barn- och ungdomsvården. Det handlar bl.a. om tillsyn av enskilda och offentliga verksamheter där barn och unga får stöd av socialtjänsten med tonvikt på kvalitet och säkerhet och granskning av kommunernas hantering av inkomna anmälningar, deras dokumentation och handläggning av utredningar och arbetet med familjehemärenden. Det handlar också om att påverka kommuner att aktivt planera för de resurser som behövs för att barn och unga skall få den vård, omsorg och tillsyn som de behöver och bevaka att barn och unga inte hamnar mellan stolarna när förvaltningar inom kommunen, olika kommuner eller huvudmän tvistar om vem som har ansvaret. Den sociala barn- och ungdomsvårdskommittén Under de senaste åren har det skett stora förändringar inom den sociala barn- och ungdomsvården. Med utgångspunkt från återkommande rapporter om brister och utvecklingsbehov inom området tillkallades 2003 en parlamentarisk kommitté för att ta fram ett förslag till nationell handlingsplan för den sociala barn- och ungdomsvården. Kommittén pre- senterade sitt betänkande (SOU 2005:81) Källan till en chans den 15 oktober 2005. Betänkandet har remissbehandlats och bereds nu i Rege- ringskansliet. Utredningen om registerkontroll av personal vid hem för vård eller boende Den särskilda utredare som tillkallats för att ytterligare stärka skyddet av flickor och pojkar som vårdas i hem för vård eller boende (HVB) presenterade sitt betänkande (SOU 2005:65) i juli 2005. Utredningen föreslår att bestämmelser om obligatorisk registerkontroll skall införas av Skr. 2005/06:206 103 den som man avser anställa vid HVB som tar emot barn eller unga. För- slagen bereds för närvarande inom Regeringskansliet. Barns behov i centrum Barn som är föremål för socialtjänstens insatser skall ha lika chanser i livet som andra barn. Därför driver Socialstyrelsen tillsammans med sju kommuner sedan flera år projektet Barns Behov i Centrum (BBiC) Pro- jektet syftar till att stärka barns ställning i den sociala barnavården, vilket också står i samklang med barnkonventionen. Barnets grundläggande behov skall vara utgångspunkten i det sociala arbetet och barnets behov skall fångas upp och bedömas utifrån sju behovsområden: hälsa, utbild- ning, känslo- och beteendemässig utveckling, identitet, familj och sociala relationer, socialt uppträdande och klara sig själv. Målet är att utveckla ett enhetligt system för barnavårdsutredningar och uppföljning av såväl placeringar som öppenvårdsinsatser som alla kommuner i landet på sikt skall få tillgång till. Projektet har utvärderats. Spridningen till andra in- tresserade kommuner än försökskommunerna påbörjas med utbildningar under våren 2006. Barn med hemvist i Sverige som söker hjälp hos svenska utlandsmyndigheter Det förekommer att barn som har sin hemvist i Sverige placeras utom- lands av sina vårdnadshavare för utbildning eller fostran och att vissa av dessa barn söker sig till svenska ambassader och konsulat för att få hjälp med att återvända till Sverige, s.k. strandsatta barn. Regeringen gav Socialstyrelsen i uppdrag att ta fram information om socialtjänstens an- svar för dessa barn. I november 2004 presenterade Socialstyrelsen ett meddelandeblad, Handläggning inom socialtjänsten av ärenden då barn med hemvist i Sverige söker hjälp hos svenska utlandsmyndigheter, med information om hur dessa ärenden skall handläggas inom socialtjänsten. I regleringsbrevet för 2006 har länsstyrelserna fått i uppdrag att för- stärka tillsynen av socialtjänstens handläggning av dessa ärenden. Be- rörda länsstyrelser bör i dialog komma fram till hur uppdraget bör genomföras. Insatser, iakttagelser och resultat av tillsynen skall redovisas den 1 februari 2007. I mars 2006 överlämnade regeringen en proposition (prop. 2005/06:144) till riksdagen med förslag om att pass för direkt resa till Sverige skall utfärdas för den som är under arton år om barnets vårdnadshavare lämnat medgivande. Pass skall dock få utfärdas även utan sådant medgivande om ett barn befinner sig i en situation där det finns risk för att dess hälsa eller utveckling skadas eller det annars finns särskilda skäl. Vidare föreslås att pass för barn för direkt resa till Sverige som utfärdats utan vårdnadshavares medgivande, inte skall kunna återkallas av vårdnads- havaren. Slutligen föreslås att kommunal nämnd som fullgör uppgifter inom socialtjänsten, på begäran av en passmyndighet, skall yttra sig i passärenden som gäller fråga om att utan vårdnadshavares medgivande utfärda pass för den som är under arton år. Ett yttrande skall avges Skr. 2005/06:206 104 skyndsamt om ett passärende gäller fråga om att utan vårdnadshavares medgivande utfärda pass för barn för direkt resa till Sverige. Dödsfalls- och skadeutredningar Socialstyrelsen redovisade i oktober 2004 ett förslag till system för döds- falls- och skadeutredningar med syfte att öka kunskaperna samt förbättra och utveckla arbetet med utsatta barn i de fall där barn har dött p.g.a. mord, dråp eller misshandel eller har lidit allvarlig skada till följd av misshandel. Förslaget bereds för närvarande inom Regeringskansliet. Strategi för samverkan i frågor som rör barn som far illa eller riskerar att fara illa I regleringsbreven för 2006 har Socialstyrelsen, Rikspolisstyrelsen och Myndigheten för skolutveckling var för sig fått i uppdrag att med anled- ning av det förslag till Strategi för samverkan som Socialstyrelsen presenterat i oktober 2004 redovisa vilka åtgärder myndigheten har vid- tagit för att förbättra samarbete på lokal och central nivå mellan polis, socialtjänst, hälso- och sjukvård samt skola i fall då barn far illa eller riskerar att fara illa. Samarbetet beträffande barn som bevittnat våld av eller mot en närstående vuxen skall särskilt uppmärksammas.

4.7.2

Barn som har bevittnat eller utsatts för brott

Ökat stöd till barn som bevittnat våld Regeringen har i proposition (prop. 2005/06:166) Barn som bevittnat våld föreslagit åtgärder som syftar till att stärka stödet och rättigheterna för barn som bevittnat våld. Regeringen föreslår bl.a. att det i social- tjänstlagen slås fast att barn som bevittnar våld eller andra övergrepp av eller mot närstående vuxna är offer för brott. Lagändringen syftar till att lyfta fram det behov av stöd och hjälp som dessa barn kan ha för att för- tydliga socialtjänstens ansvar för att tillgodose barnens behov. Det lämnas också förslag om att barn som bevittnar ett brott som är ägnat att skada barnets trygghet och tillit i förhållande till en närstående person skall ha rätt till brottsskadeersättning från staten. I propositionen föreslås även att målsäganden i fler situationer än för närvarande skall få information om vilka bestämmelser som gäller för meddelande av besöksförbud, vilket även kan komma barn till godo. In- formationen skall enligt förslaget bl.a. lämnas när en frihetsberövad gär- ningsman skall friges eller har blivit beviljad någon form av utevistelse. Utvärdering av besöksförbudslagstiftningen Brottsförebyggande rådet har i uppdrag att under en treårsperiod (2004 2007) utvärdera tillämpningen av besöksförbudslagstiftningen. Inom ramen för uppdraget ingår även bl.a. att belysa hur barnens skydd och säkerhet beaktas vid tillämpningen och i vilken utsträckning besöksför- Skr. 2005/06:206 105 bud utfärdas för att skydda barn från hot eller våld och att överväga åt- gärder som kan minska antalet överträdelser. Barnahus Under våren 2005 gav regeringen Åklagarmyndigheten, Rikspolisstyrel- sen, Rättsmedicinalverket och Socialstyrelsen i uppdrag att medverka till etablering av flera försöksverksamheter med samverkan under gemen- samt tak vid utredningar kring barn som misstänks vara utsatta för all- varliga brott, s.k. barnahus. Syftet med uppdraget är bl.a. att bättre an- passa de utredningar som görs i samband med att det uppstår misstanke om att ett barn har utsatts för brott till barnen. När misstanke uppstår om att ett barn har utsatts för brott inleds ofta flera utredningsprocesser av såväl rättsväsendet, som socialtjänsten och hälso- och sjukvården. Utred- ningarna drivs ofta parallellt och innebär att barnet slussas runt i olika miljöer. Myndigheterna har redan i dag en skyldighet att samverka men barnahusen går ett steg längre. Med ett samarbete under samma tak kommer barnet bara behöva komma till en plats och genom samarbetet kommer kvaliteten i utredningarna att förbättras. Sedan 2006 pågår försöksverksamheter med s.k. barnahus i Stockholm, Göteborg, Malmö, Linköping, Umeå och Sundsvall. Upp- draget skall slutredovisas den 1 mars 2008 och en delredovisning av verksamhetens arbete skall ske senast den 15 juni 2006. Förbättrat stöd till våldsutsatta kvinnor och deras barn En särskild utredare har tillkallats för att göra en översyn av socialtjäns- tens stöd till våldsutsatta kvinnor (dir. 2005:32). Utredaren skall kart- lägga och analysera hur kommunernas stöd till våldsutsatta kvinnor och deras barn ser ut. Med utgångspunkt i dessa analyser skall utredaren lämna förslag till hur socialtjänstens stöd till våldsutsatta kvinnor och deras barn bör vara utformat för att det skall motsvara kommunernas an- svar samt till hur stödet kan stärkas och förbättras. Uppdraget skall redo- visas senast den 30 juni 2006. Särskild satsning till våldsutsatta kvinnor och deras barn I budgetpropositionen för 2006 (prop. 2005/06:1) föreslår regeringen och samarbetspartierna en satsning för att öka stödet till våldsutsatta kvinnor och deras barn. Regeringen aviserade i 2005 års ekonomiska vårproposi- tion (prop. 2004/05:100) en satsning om 135 miljoner kronor om året för detta ändamål. Medlen är bl.a. avsedda att användas för kvinnojoursverk- samhet. För att motverka mäns våld mot kvinnor anser regeringen och samarbetspartierna att det är viktigt att få en samlad kunskap om mäns våld i nära relationer som även inkluderar kunskap, metodutveckling och information om män som är våldsbenägna och om barn som bevittnar eller utsätts för våld. Regeringen och samarbetspartierna avser att utreda vilken/vilka behandlingsverksamheter och vilken/vilka kliniska mottag- ningar för våldsbenägna män och barn som bevittnar våld mellan när- stående eller blir utsatta för våld som kan vara aktuella och vilka Skr. 2005/06:206 106 modeller för detta ändamål som kan bli aktuella. I samband med den ut- redningen skall dessutom de s.k. barnahusen (se ovan) uppmärksammas. Förbättrad statistik över avsiktligt våld mot barn samt uppföljning m.m. I regleringsbrevet för 2005 fick Socialstyrelsen i uppdrag att redovisa statistik över avsiktligt våld mot barn dels på 1-års basis, dels på 5-års basis i enlighet med det förslag som Socialstyrelsen lämnat i sin redo- visning av regeringsuppdraget avseende utvecklingen av arbetet med barn i utsatta situationer. Den första femårsrapporten redovisades i december 2005 och inne- håller uppgifter om antalet barn som avlidit till följd av övergrepp av annan person (32 barn), antalet barn som skrevs ut från sjukhus till följd av övergrepp (1 295 barn) samt antalet barn som sökt vård vid jourcen- tral eller akutmottagning vid sjukhus (ca 2 500 barn per år). Hedersrelaterat våld För perioden 20032007 har regeringen avsatt totalt 180 miljoner kronor för åtgärder för att underlätta situationen för flickor och unga kvinnor samt pojkar och unga män som riskerar att utsättas för s.k. hedersrelaterat våld och förtryck från sina nära anhöriga. Ytterligare två miljoner kronor har tillförts år 2005 och öronmärkts för insatser riktade till tjejjourer. Huvuddelen av medlen mot s.k. hedersrelaterat våld kanaliseras via läns- styrelserna, men även centrala myndigheter har fått uppdrag inom om- rådet. Kartläggningar från åren 20022003 visar att uppskattningsvis mellan 1 500 och 2 000 flickor och unga kvinnor var drabbade av hot och våld från sina nära anhöriga och att mellan 150 och 300 var i behov av skyddat boende. I juli 2005 beslutade regeringen att tillföra länsstyrelserna 34,5 miljoner kronor för fortsatt arbete mot hedersrelaterat våld. Samtidigt uppdrog regeringen åt Rikspolisstyrelsen att genomföra utbildning för personal på olika nivåer inom myndigheten. Åklagarmyndigheten skall genomföra en undersökning och analys av handläggningen av ärenden som rör s.k. hedersrelaterat våld liksom att anordna särskild utbildning i syfte att öka åklagarnas kunskap och kompetens om denna typ av brott. Institutet för metodutveckling i socialt arbete (IMS) vid Socialstyrelsen skall inventera vilken forskning, uppföljning och utvärdering av arbets- metoder och arbetsformer som finns i länder där arbete med utsatta ung- domar har pågått under längre tid. Dessutom skall IMS följa upp utfallet av olika insatser som nu prövas regionalt och lokalt med hjälp av de sär- skilda medel som regeringen har anvisat till länsstyrelserna. Slutligen fick Samarbetsnämnden för statsbidrag till trossamfund (SST) stöd för att utvidga sin dialog med trossamfunden. I oktober 2005 uppdrogs Socialstyrelsen att lämna en lägesrapport om länsstyrelsernas insatser samt att redovisa en kartläggning av före- komsten av s.k. hedersrelaterat våld mot ungdomar av bägge könen med särredovisning av våld på grund av sexuell läggning. Kartläggningen skall redovisas senast den 30 november 2006. Skr. 2005/06:206 107

En ny sexualbrottslagstiftning

Skr. 2005/06:206

Den 1 april 2005 trädde en ny sexualbrottslagstiftning i kraft. Syftet med den är dels att ytterligare förstärka och tydliggöra varje människas abso- luta rätt till personlig och sexuell integritet och sexuellt självbestäm- mande, dels att på olika sätt lyfta fram och förstärka skyddet för barn och ungdomar mot att utsättas för sexuella kränkningar. Genom reformeringen har bestämmelserna om sexualbrott ändrats på flera viktiga punkter. Det har bl.a. införts särskilda straffbestämmelser för sexualbrott som riktar sig mot barn, t.ex. bestämmelser om våldtäkt mot barn och sexuellt övergrepp mot barn där det inte längre ställs något krav på att våld eller hot har använts vid övergreppet. Vidare har förbu- det mot köp av sexuella handlingar av barn skärpts så att det nu omfattar även köp som sker under andra förhållanden än sådana som utgör rena prostitutionsförhållanden. Det har också införts en särskild och utvidgad straffbestämmelse med avseende på utnyttjande av barn för sexuell pose- ring. Straffet är böter eller fängelse i högst två år och för grovt brott fängelse i lägst sex månader och högst sex år. Det har också skett en höj- ning av straffmaximum för bl.a. brotten köp av sexuell handling av barn och grovt barnpornografibrott. Vidare har preskriptionstiden för vissa sexualbrott mot barn förlängts så att den börjar löpa först den dag då barnet fyller eller skulle ha fyllt 18 år. Slutligen uppställs inte längre något krav på dubbel straffbarhet för att i Sverige kunna döma för allvar- liga sexualbrott mot barn under 18 år som har begåtts i utlandet. Översyn av lagstiftningen mot barnpornografi Regeringen beslutade i augusti 2005 om kommittédirektiv om en översyn av lagstiftningen mot barnpornografi (dir. 2005:89). Översynen skall syfta till att möjliggöra en mer effektiv bekämpning av barnpornografi och att förstärka barnens ställning vid barnpornografibrott. Utredaren skall bl.a:

överväga om det är möjligt och lämpligt att införa en bestämd 18- årsgräns i definitionen av barn i bestämmelserna om barnpornografi eller att på något annat sätt utvidga lagstiftningens skydd för unga personer under 18 år,

överväga om kriminaliseringen bör utsträckas till ytterligare former av befattning med barnpornografi ,

klargöra om barn som är avbildade i barnpornografiskt material kan betraktas som målsägande vid barnpornografibrott och vara berät- tigade till t.ex. målsägandebiträde och ha rätt till ekonomisk ersätt- ning,

överväga om preskriptionstiderna vid barnpornografibrott är ända-

målsenligt utformade. Uppdraget skall redovisas senast den 31 augusti 2007.

Översyn av människohandelsbrottet m.m.

Regeringen har i december 2005 beslutat om direktiv till en utredning

som skall överväga bl.a. om utformningen av straffansvaret för män-

niskohandel är ändamålsenlig. Inom ramen för den översynen skall även

108

analyseras om gällande straffrättslig lagstiftning erbjuder ett tillfreds- ställande skydd mot barn- och tvångsäktenskap eller om straffansvaret bör utvidgas för att ge ytterligare skydd mot sådana äktenskap. Upp- draget skall redovisas senast den 30 juni 2007. Uppdrag om kontaktsökande med barn i sexuellt syfte Det förekommer att vuxna eller andra straffmyndiga personer söker kontakt, ofta via Internet, med barn i sexuellt syfte. Regeringen har där- för beslutat om ett uppdrag till Brottsförebyggande rådet (Brå) och riks- åklagaren. Brå skall ta fram ett kunskapsunderlag som beskriver företeel- sens närmare karaktär och dess omfattning samt vilka åtgärder som redan har vidtagits eller vidtas mot företeelsen. Brå skall vidare överväga andra åtgärder för att förebygga och förhindra den. Riksåklagaren skall genom löpande samråd med Brå ta del av myndighetens kunskapsunderlag och överväganden och mot den bakgrunden analysera strafflagstiftningens tillämplighet på företeelsen och vilka verktyg de brottsbekämpande myndigheterna har för att möta den. Riksåklagaren skall vidare överväga om lagstiftningen är tillräcklig för att skydda barn mot företeelsen och, om så inte bedöms vara fallet, föreslå nödvändiga lagändringar och lämna författningsförslag. Uppdraget till Brå skall redovisas senast den 1 mars 2007 och uppdraget till riksåklagaren senast den 7 maj 2007. Kunskapsspridning om sexuell exploatering av barn Utredningen om kunskap om sexuellt exploaterade barn i Sverige över- lämnade sitt slutbetänkande till regeringen i juni 2004 (SOU 2004:71). Ett av förslagen var att all den kunskap som utredningen tagit fram på området skall sammanställas och spridas. Med anledning av förslaget har Socialdepartementet tilldelat Stiftelsen Allmänna Barnhuset särskilda medel för att sprida kunskap och genomföra regionala konferenser om sexuell exploatering i Sverige. Den sista av fyra regionala konferenser ägde rum i Sundsvall den 30 november 2005.

4.7.3

Unga lagöverträdare

Översyn av påföljdssystemet för unga lagöverträdare En utvärdering av påföljdssystemet för unga lagöverträdare inleddes 2001 med sikte på de lagändringar som trädde i kraft den 1 januari 1999. Brottsförebyggande rådet, Statens institutionsstyrelse och Socialstyrelsen fick då gemensamt i uppdrag att följa upp och utvärdera påföljderna överlämnande till vård inom socialtjänsten och sluten ungdomsvård. Året därpå fick en särskild utredare i uppdrag att se över samt lämna förslag till hur bl.a. påföljdssystemet för unga lagöverträdare kan vidareutveck- las. Detta arbete har redovisats i betänkandet (SOU 2004:122) Ingripan- den mot unga lagöverträdare . Betänkandet har remissbehandlats och fått ett i huvudsak positivt bemötande. I en lagrådsremiss beslutad i februari 2006 har regeringen lämnat förslag till lagändringar grundade på delar av betänkandet. Bland annat föreslås vissa förändringar i påföljden över- Skr. 2005/06:206 109 lämnande till vård inom socialtjänsten, att ungdomstjänst blir en friståen- de påföljd, att en särskilt kvalificerad kontaktperson skall kunna utses för unga i riskzonen och att kommunerna skall sörja för att medling med anledning av brott skall kunna erbjudas då gärningsmannen är under 21 år. En proposition (prop. 2005/06:165) lämnades till riksdagen i mars 2006. Arbetet med att åstadkomma ett ändamålsenligt och väl avvägt påföljdssystem för unga lagöverträdare är en av regeringens högst priori- terade kriminalpolitiska frågor och beredningen av utredningens övriga förslag till förändringar, t.ex. införandet av en lagstadgad eftervård för unga som dömts till sluten ungdomsvård, fortsätter. 4.7.4 Barn i asylprocessen Insatser för ökad barnkompetens Det finns i dag drygt 9 000 asylsökande barn utspridda i landet. De barn som kommer till Sverige för att söka asyl skall mötas av ett humant och rättssäkert asylsystem och de ska få sin ansökan prövad i en process där deras röst hörs och där hänsyn tas till deras behov. De som behöver skydd skall få en fristad i Sverige. Det är lika viktigt som att de barn som inte har behov av skydd, eller inte har andra skäl att stanna i Sverige, skall få möjlighet att återvända till sina hemländer på ett värdigt sätt. Migrationsverket fick i januari 2004 uppdraget att säkerställa att barn kommer till tals och att barns utsagor och situation alltid redovisas i asyl- ärenden. Den utbildning som Migrationsverket i samarbete med Barn- ombudsmannen och Linköpings universitet utvecklat skall vidare ut- vecklas. Sedan juli 2005 finns det handläggare med särskild kompetens att utreda barn på samtliga enheter på Migrationsverket. Migrations- verket har under 2005 genomfört utbildningen Att samtala med barn implementering av en metod och en manual . Effekterna av utbildningen har enligt de enkäter som genomförts blivit att handläggarna ställer fler öppna och uppföljande frågor än förut. Samtliga enheter med asylpröv- ning har minst en handläggare/beslutsfattare som har fått utbildning i att utreda barn. Migrationsverkets intervjuguide har under 2005 spritts ytter- ligare, framför allt tack vare interna utbildningar. Migrationsverket har under 2005 gjort en utvärdering som tyder på att de flesta barnen fått möjlighet att komma till tals inför Migrationsverket eller att det väl dokumenterats orsaker till att vissa barn inte hörts av Migrationsverket. Rädda Barnen har under 2005 följt upp en utvärdering som organisationen gjorde 2003. Jämfört med den första studien tyder 2005 års studie på att Migrationsverket nu hör barn oftare än tidigare. Som ett resultat av de två utvärderingarna tillsatte Migrationsverket en expertgrupp som bl.a. skall ta fram ett förslag till ny handbokstext, över- väga om ytterligare riktlinjer behövs och ta fram en plan för att säker- ställa att arbetsmetodiken för att höra barn införs i verksamheten. Ar- betsgruppen skall redovisa sitt arbete i början av 2006. I regleringsbrevet för 2006 har Migrationsverket bl.a. fått i uppdrag att redovisa vilka åtgärder som vidtagits för att höja kompetensen i utred- ningar rörande barn, samt hur utbildningen i att samtala med barn har genomförts. Skr. 2005/06:206 110

Insatser för stärkt stöd till asylsökande barn

Skr. 2005/06:206

Regeringen har beslutat att stärka stödet till de asylsökande barnen och lämnar därför en årlig ersättning från och med 2006 på 50 miljoner kronor till kommunerna som skall användas till förebyggande insatser enligt socialtjänstlagen. Kommunerna kommer att få en ersättning base- rad på antalet asylsökande barn som vistas i kommunen. Insatser för ensamkommande asylsökande barn En del barn som kommer till Sverige och söker asyl kommer utan vård- nadshavare, s.k. ensamkommande barn. Under 2005 sökte cirka 400 en- samkommande barn asyl i Sverige. Dessa ensamkommande barn är bland de mest utsatta i vårt samhälle. De befinner sig långt borta från den miljö som de är vana vid och vet kanske inte var deras föräldrar och syskon finns. Migrationsverket prövar en eventuell ansökan om asyl och ordnar bo- stad för barnet under handläggningstiden. Migrationsverket anmäler till socialtjänsten i kommunen när ett ensamkommande barn anländer. Socialtjänsten i kommunerna har sedan ansvar för att utreda och fatta beslut om vad som är bäst för barnet, till exempel var barnet skall bo, om det skall bo hos någon släkting, om barnet behöver särskild vård eller om barnet kan bo på någon av Migrationsverkets särskilda barn- och ung- domsenheter. De åtgärder och förbättringar som har genomförts för de ensamkom- mande asylsökande barnen under de senaste åren är bl.a. följande. Barnhandläggare med särskild kompetens för att utreda asylsökande ensamkommande barn rekryteras och utbildas. Staten ersätter kommunerna för socialtjänstens utredningar om de en- samkommande barnens behov av insatser och beslut om boende. För att förkorta ensamkommande asylsökande barns väntan och ovissa tillvaro är regeringens målsättning att Migrationsverket skall fatta beslut om uppehållstillstånd eller avvisning inom tre månader för ensamkom- mande asylsökande barn. Ett ensamkommande barn som skall avvisas ledsagas alltid av en per- son som ser till att barnet tas emot av en anhörig eller annan som ansva- rar för barnets omvårdnad. En noggrann utredning görs alltid om vem som ska ta hand om barnet och ta emot vid ankomsten. Lagen (2005:429) om god man för ensamkommande barn trädde i kraft den 1 juli 2005 och innebär bl.a. att den gode mannen får ett större an- svar och mer kommer att fungera som en vårdnadshavare. Ett syfte med den nya lagen är att motverka att barn avviker från ett anvisat boende. Genom en lagändring som träder i kraft den 1 juli 2006 skall ansvars- fördelningen för ensamkommande asylsökande barn bli tydligare (prop. 2005/06:46). Ansvaret för boendet överförs till kommunerna och Migrationsverkets ansvar begränsas till att bestämma vilken kommun som skall ha ansvaret i de enskilda fallen och lämna bistånd enligt lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. 111 Insatser för barn med uppgivenhetssymtom Nationell samordnare Regeringen tillkallade i september 2004 en nationell samordnare för barn i asylprocessen som uppvisar svåra stressreaktioner i form av stark upp- givenhet (dir. 2004:115). Den nationella samordnarens uppdrag är att kartlägga och analysera förekomsten av asylsökande barn med svåra stressreaktioner och att ut- veckla metoder för att tidigt upptäcka de barn som kan tänkas få dem. Den nationella samordnaren skall även tillsammans med berörda aktörer inom hälso- och sjukvården, socialtjänsten, skolan och statliga myndig- heter m.fl. utveckla metoder för att förhindra att barnen utvecklar stress- reaktionerna liksom verka för att förebyggande insatser vidtas. Samord- naren skall även utveckla rutiner för att få en skyndsam handläggning av berörda familjers asylärenden. Den nationella samordnarens första delstudie (Rapport 2005:1) som överlämnades till regeringen den 27 april 2005 är en kartläggning och kunskapsöversikt av barn med uppgivenhetssymtom. Studien ger en bild av såväl den internationella och nationella kunskapsnivån som pro- blematikens omfattning och de drabbade barnens psykosociala tillstånd. Den 20 juni 2005 presenterade samordnaren en uppdatering av den första rapporten. En fördjupningsstudie startades i juni 2005 och presenterades den 2 maj 2006. Fördjupningsstudien visar bl.a. att det inte finns gene- rella förklaringar till fenomenets uppkomst men utredningen har dock kommit fram till att olika omständigheter som var för sig eller i kombi- nation kan förklara enskilda fall av barn med uppgivenhetssymtom. Problemet är komplicerat och kräver en multifaktoriell förklarings- modell. Studien visar även på en tendens till minskning av antalet barn med uppgivenhetssymtom. Uppdrag till Socialstyrelsen Regeringen gav den 7 juli 2005 i uppdrag åt Socialstyrelsen att utforma rekommendationer när det gäller tidiga insatser, vård och behandling av barn med uppgivenhetssymtom. Uppdraget redovisades till Regerings- kansliet den 1 november 2005. I samband med redovisningen av upp- draget gav Socialstyrelsen ut ett Meddelandeblad avseende behandlingen av barn med uppgivenhetssymtom. Vägledande beslut När det gäller frågor om uppehållstillstånd får regeringen endast fatta beslut när Migrationsverket eller Utlänningsnämnden överlämnar ett ärende till regeringen för avgörande. Utlänningsnämnden lämnade över ett ärende som bl.a. rörde ett barn med uppgivenhetssymtom till rege- ringen den 29 april 2005 för avgörande. Regeringen fattade beslut i ären- det den 7 juli 2005. Av regeringsbeslutet framgår bl.a. följande. Vid bedömningen av om uppehållstillstånd skall beviljas ett barn av humanitära skäl har myndig- heterna, utöver bedömningen av om det föreligger en livshotande sjuk- Skr. 2005/06:206 112 dom för vilken vård inte finns att tillgå i hemlandet, att beakta om ett Skr. 2005/06:206 återvändande skulle utgöra en risk för barnets hälsa eller utveckling. Av- görande blir i vilken grad barnet kan antas få bestående skada i sin psykosociala utveckling av att flytta tillbaka till hemlandet. Vid denna bedömning bör sådana faktorer som barnets psykiska hälsotillstånd, i vilken grad återvändandet i sig skulle skada barnets utveckling, upplevel- ser i hemlandet och vistelsetiden i Sverige beaktas. Myndigheterna har i och med detta beslut fått vägledning för hur hu- manitära skäl i ärenden som rör barn skall bedömas. Migrationsverket har en kort tid efter regeringen fattade det vägledan- de beslutet den 7 juli 2005 utfärdat interna anvisningar för hanteringen av ärenden som omfattar barn såväl inom prövnings- som mottagande- verksamheten. Av anvisningarna, som rör alla barn, framgår bl.a. att innan verkets anställda fattar beslut i ett asylärende skall de ta ställning till hur ett avvisningsbeslut skulle påverka barnets psykosociala utveckling. Ställningstagandet skall redovisas i beslutet. För att göra detta ställningstagande krävs barnfokuserade föräldrasamtal. Av anvisningarna framgår dessutom att den samtalsguide som utarbetats skall användas som stöd i alla samtal som rör utredningar med och om barn. En expertgrupp inom Migrationsverket har genomfört och kommer att genomföra uppföljningar för att säkerställa att anvisningarna fått önskat genomslag. Uppdrag till Utlänningsnämnden och Migrationsverket Regeringen gav den 6 oktober 2005 i uppdrag åt Migrationsverket och Utlänningsnämnden att redovisa vilka åtgärder som vidtagits, avseende ärenden rörande barn med uppgivenhetssymtom, sedan regeringens praxisbeslut den 7 juli 2005. Migrationsverket och Utlänningsnämnden redovisade sina uppdrag den 30 respektive den 17 november 2005. Sedan sommaren 2004 har Migrationsverket arbetat aktivt för att ut- veckla samarbetsformer kring barnen med uppgivenhetssymtom med olika aktörer i landsting och socialtjänst. Arbetssättet går kortfattat ut på att finna externa berörda samarbetspartner för nätverksarbete kring varje sjukt barn. Migrationsverket arbetar fortlöpande med att utveckla och förbättra detta arbetssätt. 5 Barnets rättigheter på internationell nivå Barnkonventionen understryker vikten av internationellt samarbete för förverkligandet av barnets rättigheter (se bl.a. artikel 4). I det följande lämnas en redogörelse för Sveriges insatser för barnets rättigheter inom ramen för det internationella utvecklingssamarbetet samt inom olika internationella forum. 113

Barnets rättigheter i det internationella utvecklingssamarbetet

Skr. 2005/06:206

Barnrättsperspektivet är centralt i Sveriges utvecklingssamarbete där barnkonventionen skall genomsyra verksamheten på både multilateral och bilateral nivå. Detta arbete tar sin utgångspunkt i regeringens propo- sition (prop. 2002/03:122) Gemensamt ansvar: Sveriges politik för global utveckling samt i regeringens skrivelse (skr. 2001/03:186) Ett barnrätts- perspektiv i internationellt utvecklingssamarbete . Arbetet med barnrättsperspektivet i utvecklingssamarbetet bygger på de millenniemål som FN:s medlemsländer gemensamt har åtagit sig att uppfylla senast år 2015. De mål som främst är riktningsgivande för Sidas arbete med barnets rättigheter är målet om att utplåna exterm fattigdom och hunger (mål 1), målet om grundutbildning för alla (mål 2), målet om minskad barnadödlighet (mål 4) samt målet om att bekämpa hiv/aids, malaria och andra sjukdomar (mål 6). Sveriges landstrategier och regionstrategier omformuleras kontinuer- ligt. Under de närmaste åren kommer ett antal samarbetsstrategier (dvs. land- och regionstrategier) att uppdateras. I detta arbete kommer frågan om att integrera ett systematiskt barnrättsperspektiv ägnas särskild upp- märksamhet. Inom ramen för flertalet landprogram finansieras särskilda barnrättsin- satser. Flertalet insatser bereds i dag i fältorganisationen på ambassader. Insatser som främst är av global karaktär kommer dock fortsatt att be- redas av Sida i Stockholm. Bland de sektorsstöd/-insatser som kommer att fortgå under de närmaste åren, kan nämnas Sidas insatser inom ut- bildningssektorn samt insatserna för att stödja barn utsatta för sexuell exploatering och handel med barn, barn som drabbas av hiv/aids, barn drabbade av krig och konflikt, barn med funktionshinder och barn på institution. Barnets rättigheter inom det nordiska samarbetet Nordiska Ministerrådet har utarbetat ett förslag till en övergripande stra- tegi för barn och unga i Norden. Strategin, som är tvärsektoriell, utgår från ett rättighetsperspektiv, inklusive barnkonventionen. Den godkändes av de nordiska samarbetsministrarna vid deras möte den 1 mars i år. I det straffrättsliga samarbetet i Norden uppmärksammas ofta särskilt frågor som gäller barn. Exempelvis har de nordiska länderna under 2005 initierat ett översynsarbete gällande de nordiska verkställighetslagarna (i Sverige lagen [1963:193] om samarbete med Danmark, Finland, Island och Norge angående verkställighet av straff m.m.). Arbetet syftar till att straffrättsliga domar som inkluderar andra påföljder än böter och fängel- se, t.ex. sluten ungdomsvård och skyddstillsyn kombinerat med sam- hällstjänst, i framtiden skall kunna överföras för straffverkställighet i den dömdes hemland. Förhandlingarna med de andra nordiska länderna i denna fråga kommer troligen att pågå under 20062007, för att därefter övergå till ett nationellt lagstiftningsarbete. 114

Barnets rättigheter inom Östersjösamarbetet

Skr. 2005/06:206

Inom ramen för samarbetet inom Östersjöstaternas råd (CBSS) pågår ett särskilt samarbete kring utsatta barn i regionen i arbetsgruppen Working Group for Cooperation for Children at Risk. I maj 2005 anordnades en ministerkonferens i Oslo för att diskutera hur man kan utveckla arbetet. Vid konferensen behandlades en rad frågor, såsom hur barn på institution kan få det bättre och hur man kan motverka handel med barn och stödja de barn som drabbats. En handlingsplan har tagits fram för det regionala samarbetet kring barn som kommer ensamma över gränserna eller som är offer för män- niskohandel. I det samarbetet deltar även Ukraina, Vitryssland och Moldavien. Planen antogs 2004 och gäller fram till juli 2007. I planen understyrks betydelsen av att barn som är offer för människohandel be- handlas utifrån att de är barn och att insatser som görs är anpassade till barns behov och förutsättningar. I varje land finns en nationell kontakt- punkt för att underlätta bi- och multilaterala kontakter i enskilda ärenden. Med stöd av Daphneprogrammet och andra finansiärer kommer en ut- bildning av experter i regionen att äga rum under 20062007. Utbild- ningen syftar till att ge kompetens rörande vård, skydd, rehabilitering och återanpassning av barn som utsatts för människohandel. Utbildningen innehåller både internationella och nationella seminarier. Barnets rättigheter inom Europarådet Expertkommittén för barn- och familjefrågor (CS-EF), som startade sitt arbete i december 2004, har i uppdrag att arbeta med frågor om föräldra- skap. Utifrån barnets rättigheter såsom de är formulerade i barnkonven- tionen skall kommittén verka för att sprida goda exempel på stöd i för- äldraskapet och familjepolitik. Till kommittén har kopplats två arbets- grupper, den ena med fokus på stöd till föräldrar i riskzonen för socialt utanförskap, den andra med fokus på barns rätt att växa upp utan våld. Sverige deltar aktivt i kommitténs arbete och innehar också ordförande- skapet i den andra av de två arbetsgrupperna. I anslutning till detta arbete har en konsultation med barn och unga och deras föräldrar från ett tjugotal stater ägt rum, däribland Sverige. Sverige har även bidragit finansiellt till konsultationsmötet som ägde rum i Strasbourg i oktober 2005. Som en följd av de uttalanden som antogs vid toppmötet i Warszawa våren 2005 har Ministerkommittén beslutat att starta programmet Building a Europe for and with Children samt inrättat en funktion, direkt ansvarig under generalsekreteraren, för att samordna aktiviteter som rör barnet rättigheter inom Europarådet. Sverige har varit ett av de länder som har varit drivande i denna fråga.

Under styrkommittén för ungdomsfrågor (CDEJ) har en arbetsgrupp tillsatts med uppgiften att se över relationerna mellan barn-, ungdoms-, och familjepolitik. CS-EF deltar i den arbetsgruppen. Inom ramen för FN:s studie om våld mot barn anordnades i Slovenien i juli 2005 en konferens, Stop Violence against Children Act Now . Konferensen arrangerades av Europarådet tillsammans med utrikesde- partementet i Slovenien, UNICEF, OHCHR samt WHO. Konferensen 115 var en regional konsultation för Europa och Centralasien inom ramen för studien om våld mot barn som inleddes 2001. Flera länder och organisa- tioner från regionen deltog. Ett stort och viktig inslag var ungdomsdel- tagandet som hade till syfte att ge ungdomar möjlighet att komma till tals i ett tidigt skede i processen. Samma månad inbjöd Europarådet och Slovenien vidare till en konfe- rens om sexuell exploatering av barn en uppföljning av Yokohama- konferensen, Yokohama Review for Europe and Central Asia Combatting Sexual Exploitation of Children . En stor del av konferensen fokuserade på hur de olika länderna genomfört de åtaganden man gjorde i Stockholm, Budapest och Yokohama och Europarådet informerade bl.a. om Europarådskonventionen om människohandel. Europarådets ad hoc-grupp av experter, P-RR-CLCD, arbetar för av- skaffandet av institutioner för barn med funktionshinder. Arbetet pågår under och samordnas av kommittén för rehabilitering och integration av funktionshindrade, CD-P-RR.

Experternas uppdrag är att utarbeta en komparativ studie om situa- tionen för barn med funktionshinder och deras integrering i samhället inom Europarådets medlemsländer. De skall utarbeta förslag till rekom- mendationer och riktlinjer för att främja barnens liv i samhället och av- skaffandet av institutioner som fortfarande existerar, framför allt i länderna i Östeuropa, samt för stöd till familjer med barn med funktions- hinder för att själva ta hand om barnet. De skall även utarbeta rekom- mendationer för CD-P-RR om assistans till de länder som vill ompröva sin politik, lagstiftning och socialt arbete för att stoppa placeringen av barn med funktionshinder på institutioner och främja barnets integrering i samhället. Erfarenheterna från arbetet i Sverige med avskaffandet av institutio- nerna för barn med funktionshinder, stöd till familjer med funktionshind- rade barn samt Sveriges internationella samarbete med sikte på att av- skaffa institutionerna för barn med funktionshinder i Östeuropa, exem- pelvis Sidas stöd till SHIA:s pågående insatser i Moldavien, har varit mycket uppskattade inom gruppens arbete. Slutdokumenten skall enligt uppdraget antas under hösten 2006 då ad hoc-gruppen skall upphöra att existera. Barnets rättigheter inom den europeiska unionen (EU) Sverige har varit aktiv när det gäller att föra upp frågan om barnets rättigheter på internationell nivå och i synnerhet på EU:s agenda. Som ett resultat av bland andra svenska initiativ antog EU i december 2003 gemensamma riktlinjer om barn i väpnade konflikter för att på alla sätt söka hjälpa barn som på olika sätt drabbats av dessa konflikter. Dessa riktlinjer antogs inom ramen för EU:s gemensamma utrikes- och säker- hetspolitik. Enligt riktlinjerna skall EU arbeta med ett brett spektrum av instrument, utifrån ett rättighetsperspektiv med barnets rättigheter i fokus. Under det nederländska ordförandeskapet, hösten 2004, antog EU en handlingsplan för att söka operationalisera dessa riktlinjer. EU:s insat- ser med utgångspunkt i riktlinjerna utvärderades under 2005 och EU av- ser att intensifiera insatserna för att öka pressen på de länder där det finns parter som rekryterar och använder barn i väpnad konflikt. Skr. 2005/06:206 116 Sverige har deltagit aktivt i arbetet med Kommissionens grönbok om psykisk hälsa där frågan om psykisk hälsa bland barn och unga är ett prioriterat område. Det straffrättsliga samarbetet inom EU syftar bl.a. till att öka rätts- säkerheten och effektiviteten i ärenden som har gränsöverskridande in- slag. Unga personers situation är ofta en viktig aspekt för samarbetet. Som exempel kan nämnas Kommissionens grönbok om ömsesidigt er- kännande av icke frihetsberövande tvångsmedel, som utgör ett diskus- sionsunderlag med syfte att ta fram ett regelverk som möjliggör att beslut om icke frihetsberövande alternativ till anhållande och häktning kan verkställas i en annan medlemsstat i avvaktan på lagföring. Kommissio- nen menar att detta skulle minska antalet utländska personer som är an- hållna eller häktade inom EU. Sverige har ställt sig positivt till detta ar- bete. Vidare har Sverige, tillsammans med Österrike och Finland, under 2005 tagit ett initiativ till ett rambeslut som skall reglera överförande av straffverkställighet inom EU. Tanken är att frihetsberövande påföljder, t.ex. sluten ungdomsvård, skall omfattas och syftet är att dömda personer skall avtjäna sina straff där de bäst kan återanpassas till samhället, dvs. normalt i medborgarskapslandet eller där de har hemvist eller annan stark anknytning. Förhandlingarna kommer att pågå inom rådsstrukturen under 2006 för att därefter övergå till ett nationellt lagstiftningsarbete. Den informella tjänstemannagruppen, Permanent Group lEurope de lenfance, som har till syfte att arbeta för att ett barnperspektiv utifrån barnkonventionen skall genomsyra allt arbete inom EU som rör barn, har haft två möten på tjänstemannanivå under 2005, dels i Luxemburg, dels i Storbritannien. Det österrikiska ordförandeskapet stod värd för gruppens senaste möte, vilket hölls i Wien den 2 maj 2006. Under mötet diskutera- des bl.a. gruppens hittillsvarande arbete samt gemensamma frågeställ- ningar utifrån de rekommendationer som FN:s barnrättskommitté har lämnat i samband med sin granskning av medlemsstaternas senaste rapporter till kommittén. Sverige har deltagit i samtliga möten hittills. Barnets rättigheter inom systemet för Förenta nationerna (FN) Medlemsländerna inom EU lägger, tillsammans med latinamerikanska gruppen, årligen fram ett resolutionsförslag om barnets rättigheter både i FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna och i FN:s generalför- samling. I resolutionen uppmanas länder att fortsätta främja barnets rättigheter i enlighet med förpliktelserna i barnkonventionen. Vidare uppmärksammas nya områden där förbättringar kan ske och på så sätt drivs utvecklingen av barnets rättigheter framåt. Sverige har länge haft ett starkt engagemang när det gäller skyddet för barn i väpnade konflikter och har bl.a. i flera år gett finansiellt stöd till FN:s generalsekreterares särskilde representant för barn och väpnade konflikter. Sverige har också stöttat FN-studien om våld mot barn, bl.a. genom ekonomiskt bidrag direkt till FN och via enskilda organisationer och barnrättsexperter. Sverige har vidare givit stöd till FN:s högkommissarie för mänskliga rättigheter i dennes arbete med att stärka och effektivisera kommittén för Skr. 2005/06:206 117 barnets rättigheter (barnrättskommittén), vilket bl.a. innebär ett utökat Skr. 2005/06:206 antal ledamöter som numera arbetar i två kammare. Sverige är en av de största givarna till UNICEF och arbetar aktivt i UNICEF:s styrelse. Sverige stödjer därigenom deras arbete med att stärka barnets rättigheter samt sociala och ekonomiska levnadsvillkor med humanitära insatser. UNICEF:s arbete utgår ifrån barnkonventionen och understryker vikten av att barn skall tillåtas delta i sammanhang som ökar deras möjligheter att förbättra sin tillvaro samt att deras rättigheter efterföljs. Sverige verkar för att ökad prioritet ska ges i UNICEF:s arbete åt fattigdomsbekämpning och ett rättighetsbaserat och långsiktigt ut- vecklingssamarbete, samt för att UNICEF ska ta en ledande position i flickors utbildning, bekämpning av hiv/aids, jämställdhet, sexuell och reproduktiv hälsa och ökad koordinering av insatser. Under 2005 bidrog den svenska regeringen genom UD med 400 miljoner kronor till UNICEF:s reguljära budget. Sida bidrog med 500 miljoner kronor till UNICEF under 2005. Inom Världshälsoorganisationen (WHO) utgör barns och ungdomars hälsa ett särskilt arbetsområde. Frågan är också nära kopplad till andra för organisationen centrala arbetsområden, såsom t.ex. kampen mot hiv/aids samt arbetet för sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter. Under WHO:s regionalkommittémöte (Europa) i september 2005 antogs en strategi för barns och ungdomars hälsa och utveckling. Barnets rätt till hälsa utgör en central utgångspunkt i strategin. Syftet med strategin är att ge vägledning till medlemsstaterna vid utformningen av nationella pro- gram och policies. Barns och ungdomars hälsa är ett av Sveriges priorite- rade områden för vårt samarbete med WHO. Internationella arbetsorganisationens (ILO) konvention nr 182 om de värsta formerna av barnarbete, som ratificerades av Sverige år 2001, har vunnit bred anslutning bland medlemsländerna. Av ILO:s 178 medlems- stater har hittills 158 länder ratificerat konvention nr 182. Den år 1973 antagna konventionen 138 om minimiålder för arbete har ratificerats av 143 medlemsstater. Barnarbete kommer att utgöra temat för 2006 års globala rapport för behandling vid den internationella arbetskonferensens möte i juni 2006. Omfattningen av ILO:s tekniska bistånd för att bekämpa barnarbete har genom åren ökat väsentligt. Det s.k. IPEC-projektet (International Pro- gramme for the Elimination of Child Labour), som inleddes år 1992, ut- gör ett stöd för deltagande länder att genomföra och efterleva sina åtaganden enligt konventionerna nr 138 och nr 182. Sverige har genom Sida bidragit med 19 miljoner kronor till IPEC-projektet. Sida har på senare år bl.a givit finansiellt stöd till bekämpning av barnarbete i bl.a. Tanzania och Kenya. I november år 2005 undertecknade Sida ett sam- arbetsavtal med ILO, vilket innehåller ett delprogram, kallat Child Labour and Youth Employment Linkages. Länderna som omfattas är framför allt Brasilien, Indonesien och Tanzania. Programstödet avser huvudsakligen integrering av barnarbete i nationella handlingsplaner för ungdomssysselsättning, åtgärder mot skadligt ungdomsarbete och yrkes- vägledning/lärlingsprogram för ungdomar som arbetar. 118

6

Redovisning av uppföljning av effekterna av

Skr. 2005/06:206

lagen (2001:449) om omskärelse av pojkar

Regeringens bedömning: Socialstyrelsens uppföljning av effekterna av

lagen (2001:449) om omskärelse av pojkar ger ingen grund för antagan-

det att de verksamheter som lagen är tänkt att omfatta, dvs. omskärelse-

verksamhet hos personer med tillstånd samt inom hälso- och sjukvården,

inte följer de krav som ställs i lagen. Det förekommer emellertid att om-

skärelse av pojkar i framför allt förskoleåldern utförs av anonyma perso-

ner utanför hälso- och sjukvården.

Mot bakgrund av uppföljning avser regeringen att ge Socialstyrelsen i

uppdrag att närmare analysera skälen till varför vissa pojkar, före-

trädesvis pojkar i förskoleåldern inom andra trossamfund än juden-

domen, omskärs av personer utanför hälso- och sjukvården samt lämna

förslag på åtgärder som syftar till att förebygga att ingen pojke skall fara

illa inom omskärelseverksamheten som helhet.

Skälen för regeringens bedömning: Socialstyrelsens uppföljning ger

ingen grund för antagandet att de verksamheter som lagen (2001:449) om

omskärelse av pojkar är tänkt att omfatta, dvs. omskärelseverksamhet hos

personer med tillstånd samt inom hälso- och sjukvården, inte följer de

krav som ställs i lagen. Det finns dock indikationer på att omskärelse av

framför allt pojkar i förskoleåldern utförs av anonyma personer utanför

hälso- och sjukvården. Dessa har Socialstyrelsen av naturliga skäl ingen

möjlighet att kontrollera.

Det är enligt regeringens mening mycket oroväckande att det finns

pojkar som far illa i omskärelseverksamhet som utförs av anonyma per-

soner utanför hälso- och sjukvården. Socialstyrelsens uppföljning ger

emellertid inte tillräckligt underlag för att kunna svara på skälen till var-

för vissa pojkar, företrädesvis pojkar i förskoleåldern inom andra tros-

samfund än judendomen omskärs av personer utanför hälso- och sjuk-

vården. Det är enligt regeringen angeläget att få veta mer om bl.a. skälen

till varför vissa föräldrar väljer att anlita personer utanför hälso- och

sjukvården. Är det tillgänglighets- och/eller kostnadsaspekter som är av-

görande, eller kan det finnas andra orsaker? Sjukvårdshuvudmännens

policy i frågan bör dessutom klarläggas, dvs. i vilken omfattning kan

pojkar omskäras inom hälso- och sjukvårdens ram och till vilken

kostnad. Även de berörda trossamfundens syn på frågan bör utrönas,

liksom behovet av stöd- och informationsinsatser. I sammanhanget bör

även en internationell jämförelse göras.

Regeringen avser att snarast ge Socialstyrelsen i uppdrag att närmare

analysera de frågeställningar som angivits ovan och lämna förslag på

åtgärder som syftar till att förebygga att ingen pojke skall fara illa inom

omskärelseverksamheten som helhet.

Bakgrund

Lagen (2001:449) om omskärelse av pojkar trädde i kraft den 1 oktober

2001. Lagen reglerar sådan omskärelse av pojkar som inte är medicinskt

betingad och omfattar pojkar upp till 18 år. Lagen syftar till att pojkens

119

bästa skall komma i främsta rummet och att förebygga att pojkar far illa (jfr prop. 2000/01:81, s. 17). I samband med riksdagens behandling av propositionen tillkännagav riksdagen som sin mening att regeringen bör följa lagens tillämpning under fyra år från ikraftträdandet samt snarast därefter återkomma till riksdagen med en bred redovisning av erfarenheterna av lagregleringen (prop. 2000/01:81, bet. 2000/01:SoU17, rskr. 2000/01:258). Det fram- hölls också att det i sammanhanget kan vara lämpligt att en internationell utblick görs. Gällande rätt I lagen (2001:449) om omskärelse av pojkar anges bl.a. under vilka för- utsättningar omskärelse får utföras, vem som får utföra ingreppet samt straffbestämmelser för den som obehörigen utför ingreppet. Omskärelse får endast utföras på begäran av eller efter medgivande av pojkens vårdnadshavare. Vårdnadshavarna skall i förhand informeras om ingreppets innebörd. Även pojken skall informeras om han har uppnått den ålder och mognad som krävs för att förstå informationen. Pojkens inställning till ingreppet skall så långt möjligt klarläggas och ingreppet får inte utföras mot hans vilja. Smärtlindring är obligatoriskt och skall ges av legitimerad läkare eller dito sjuksköterska. Ingreppet skall utföras under betryggande hygieniska förhållanden och med hänsyn till vad som är bäst för pojken, dvs. in- greppet skall ske med respekt för pojkens person och han får inte utsättas för onödig smärta eller risker för infektion eller framtida men. Ingreppet får endast utföras av legitimerad läkare eller av den som har särskilt tillstånd (från Socialstyrelsen) att utföra omskärelse. När det gäller pojkar över två månaders ålder får ingreppet endast ut- föras av legitimerad läkare. För att en person skall få särskilt tillstånd att utföra omskärelse krävs att denne är knuten till ett trossamfund där omskärelse ingår som en del i en religiös tradition, har nödvändig kompetens samt anses vara lämplig att utföra omskärelse. Socialstyrelsen är behörig myndighet att utfärda och återkalla tillstånd och utövar också tillsyn över den verksamhet som bedrivs av personer med särskilt tillstånd. Socialstyrelsen får meddela närmare föreskrifter som behövs till skydd för enskilda. Den som utför en omskärelse av en pojke utan att vara behörig skall kunna dömas till böter eller fängelse i upp till sex månader. Uppföljning av lagens effekter Socialstyrelsen har haft i uppdrag att rapportera effekterna av lagen, vilka redovisades i oktober 2005 i rapporten Omskärelse av pojkar, effekter av lagen (2001:499).

Socialstyrelsens uppföljning visar bl.a. följande. Tillstånd enligt lagen har under perioden 2001 till juli 2005 lämnats till fem personer, varav fyra tillhör den judiska församlingen och en tillhör en islamisk kultur- Skr. 2005/06:206 120 förening. Endast två personer från den judiska församlingen är verk- samma. Socialstyrelsens uppföljning grundar sig på sammanlagt tre tillsynsbe- sök hos de två verksamma personerna inom den judiska församlingen, på uppgifter från hälso- och sjukvården inhämtade av Socialstyrelsens epi- demiologiska centrum samt på uppgifter i samband med Socialstyrelsens tillsynsverksamhet. Tillsynen när det gäller personerna med tillstånd har omfattat informa- tionsrutiner, smärtlindring, hygien, komplikationer samt dokumentation. Av rapporten framgår att det inte finns något särskilt att anmärka avseen- de dessa punkter. Socialstyrelsen noterar dock att ingen av verksam- heterna använder sig av den smärtlindring som rekommenderas i Social- styrelsens föreskrifter och allmänna råd (SOSFS 2001:14) om smärtlind- ring vid omskärelse av pojkar under 1 år: ytanestesi med kräm/salva följt av infiltrationsanestesi, dvs. lokalbedövande injektion. Verksamheterna använder endast lokalbedövande kräm. Socialstyrelsen har därför på- pekat nödvändigheten av fullgod smärtlindring samtidigt som uppmärk- samhet bör ägnas risken för överdosering av lokalbedövningsmedel. Rituell omskärelse förekommer enligt Socialstyrelsen i mycket be- gränsad omfattning i den offentliga hälso- och sjukvården. Dessa ingrepp utförs av legitimerade läkare, vilka omfattas av de skyldigheter som an- ges i lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område. Socialstyrelsen anför att få men allvarliga ärenden rörande säkerhetsbrister vid omskärelse utförda av legitimerade läkare har in- kommit till Socialstyrelsens tillsynsavdelning. Enligt komplikationsregistreringen har fem omskurna pojkar mellan ett och sju år registrerats med komplikationer sedan 2001. Enligt Social- styrelsen kan inga säkra slutsatser dras utifrån dessa register eftersom uppgifter om komplikationer i sluten vård kan röra såväl ingrepp utförda inom som utanför sjukhuset. Komplikationsregistreringen i den öppna vården är bristfällig. Socialstyrelsens slutsatser om effekter av lagen Socialstyrelsen konstaterar att ett fåtal personer (fem) har sökt tillstånd enligt lagen och för närvarande är endast två av dessa verksamma, båda från den judiska församlingen. Socialstyrelsen anför att omskärelse av pojkar som är äldre än två månader enligt lagen inte får utföras av annan än legitimerad läkare. Inom judendomen utförs omskärelse av pojkar under de första levnads- veckorna varför det företrädesvis är personer från de judiska försam- lingarna som har ansökt om tillstånd. I andra trossamfund omskärs pojkar när de är något äldre. Socialstyrelsen anser sig inte ha någon möjlighet att bedöma omfattningen av denna verksamhet. Enligt Socialstyrelsen har lagen inneburit att styrelsen fått viss känne- dom om den omskärelseverksamhet som utförs av personer utanför den legitimerade hälso- och sjukvårdspersonalen. Lagen har inneburit en viss förbättring av smärtlindringen hos verksamma personer med tillstånd, då dokumentationsskyldigheten enligt patientjournallagen (1985:562) för den legitimerade personalen som medverkar vid smärtlindringen möjlig- gör uppföljning av smärtlindringen och metoder för denna. Lagen har Skr. 2005/06:206 121 vidare gett Socialstyrelsen möjligheter att bedriva tillsyn av dem som Skr. 2005/06:206 ansökt om tillstånd vilket har förbättrat såväl hygienrutiner som doku- mentation av smärtlindringen. Socialstyrelsen uppger sig ha indikationer på att det förekommer om- skärelse av framför allt pojkar i förskoleåldern utanför hälso- och sjuk- vården. Omfattningen av denna verksamhet har Socialstyrelsen ingen möjlighet att bilda sig uppfattning om. Mot denna bakgrund drar Socialstyrelsen slutsatsen att lagen inte har haft avsedd effekt som skydd mot att pojkar kommer till skada i om- skärelseverksamheten som helhet. 122 Prop. 2005/06:206 Bilaga 1

FÖRENTA

NATIONERNA

C R C

Konvention om barnets rättigheter CRC/C/15 Tillägg 248 30 mars 2005 Original: Engelska ________________________________________________________________________ Kommittén för barnets rättigheter Den trettioåttonde sessionen BEHANDLING AV RAPPORTERNA SOM KONVENTIONSSTATERNA ÖVERLÄMNAR ENLIGT ARTIKEL 44 I KONVENTIONEN Sammanfattande slutsatser: Sverige

1.

Kommittén behandlade Sveriges tredje periodiska rapport (CRC/C/125/Tillägg 1) vid sina 1001:e och 1002:e möten (se CRC/C/SR.1001 och 1002) den 11 januari 2005, och antog vid det 1025:e mötet den 28 januari 2005 följande sammanfattande slutsatser.

A.

Inledning

2.

Kommittén välkomnar konventionsstatens tredje periodiska rapport som har utar- betats av flera enheter gemensamt i enlighet med kommitténs Allmänna riktlinjerna om form och innehåll för periodiska rapporter (CRC/C/58) från den 20 november 1996. Kommittén välkomnar de skriftliga svaren på tilläggsfrågorna (CRC/C/Q/SWE/3), vilka ledde till en bättre förståelse för barnets situation i konventionsstaten. Kommittén upp- skattar vidare den öppenhjärtiga dialogen med och svaren från medlemmarna i rege- ringens delegation.

123 Prop. 2005/06:206 Bilaga 1

B.

Konventionsstatens uppföljningsåtgärder och framsteg.

3.

Kommittén uppskattar högt de uppföljningsåtgärder som vidtagits av konventions- staten för att genomföra rekommendationerna (CRC/C/15/Tillägg 101) som antogs efter behandlingen av konventionsstatens andra periodiska rapport (CRC/C/65/Tillägg 3) lik- som den allmänna debatt som hållits i riksdagen och de följande lagstiftande, administra- tiva och övriga åtgärder som vidtagits för att genomföra kommitténs rekommendationer. Detta har bland annat resulterat i:

a)

en nationell strategi för att förverkliga FN:s konvention om barnets rättigheter som an- togs 1999 som följdes upp och utvecklades genom en skrivelsen till riksdagen om kon- ventionens uppföljning och genomförande (Skr. 2003/04:47);

b)

en nationell handlingsplan för handikappolitiken som antogs 2000 samt relevanta lag- ändringar för genomförandet av rättigheterna för barn med funktionshinder;

c)

ändringarna i Socialtjänstlagen från 2002 i syfte att förbättra barnets skydd mot över- grepp ;

d)

bestämmelser om ogiltigförklaring av barn- och påtvingade äktenskap;

e)

ändringar i lagen om internationella adoptioner som trädde i kraft den 1 januari 2005 (Lag 2003/04:131);

f)

flera lagstiftande åtgärder för att förbättra barnets skydd mot sexuellt utnyttjande och exploatering.

C.

Viktigaste problemområden och rekommendationer.

1.

Allmänna åtgärder för genomförandet

Kommitténs tidigare rekommendationer

4.

Kommittén välkomnar på nytt konventionsstatens åtgärder för att förverkliga de re- kommendationer som utfärdades efter behandlingen av den andra periodiska rapporten. Kommittén beklagar dock att några problem och rekommendationer inte har beaktas till- räckligt, i synnerhet de i paragraferna 11 (diskriminering av "gömda barn"), 16 (tillgång till gratis familjerådgivning), 18 (ekonomisk ojämlikhet) och 19 (mobbning). Kommittén påpekar att dessa problem och rekommendationer kan komma att tas upp igen i detta do- kument.

5.

Kommittén uppmanar konventionsstaten att göra allt i sin makt för att av- hjälpa de problemen som uttrycks i dessa sammanfattande slutsatser gällande den tredje periodiska rapporten.

Oberoende övervakning

6. Kommittén välkomnar lagen om en stärkt roll för Barnombudsmannen från 2002

och noterar med tillfredsställelse Barnombudsmannens verksamhet i syfte att förverkliga

barnets rättigheter. Kommittén anser dock att fler förbättringar är möjliga.

124

Prop. 2005/06:206 Bilaga 1 7. Kommittén rekommenderar:

a)

att konventionsstaten överväger att ge Barnombudsmannen behörighet att utreda individuella klagomål;

b)

att Barnombudsmannens årliga rapport presenteras för riksdagen tillsammans med information om de åtgärder som regeringen har för avsikt att vidta för att genomför Barnombudsmannens rekommendationer.

Genomförande, samordning, utvärdering och nationell handlingsplan

8.

Kommittén uppskattar riksdagens godkännande 1999 av den nationella strategin för att förverkliga FN:s konvention om barnets rättigheter och att Socialdepartementet utsågs därefter som samordningsorgan för genomförandet av strategin. Emellertid känner kom- mittén oro över svagheterna i policysamordningen mellan kommuner, landsting och de- partement för genomförandet av konventionen.

9.

Kommittén rekommenderar att det skapas en permanent struktur omfattande såväl enskilda organisationer som relevanta departement, landsting och kommuner för samordning på alla nivåer av alla aktörers åtgärder för genomförandet av kon- ventionen och av dessa sammanfattande slutsatser.

Statistik 10. Kommittén uttrycker sin oro över: a) att det inte finns tillgänglig statistik över det totala antalet barn med funktionshinder; b) att det inte finns tillgänglig statistik över barn mellan 15 och 18 år som varit utsatta för övergrepp; c) att det totala antalet barn utsatta för sexuellt utnyttjande inte kan preciseras. 11. Kommittén rekommenderar att konventionsstaten etablerar ett mellan alla organ som samlar in statistiska uppgifter om barn samordnad grepp såväl som ett heltäckande system för statistik gällande konventionens alla områden. I synnerhet rekommenderar kommittén att:

a)

statistik rörande barn med funktionshinder samlas in och sorteras efter typ av funktionshinder;

b)

uppgifter om barn som utsätts för övergrepp separeras från motsvarande upp- gifter om vuxna;

c)

antalet barn som har utsatts för sexuellt utnyttjande preciseras bättre.

Utbildning i och spridning av konventionen 12. Kommittén uppskattar informationen från konventionsstatens rapport om sprid- ningen av konventionen och välkomnar de åtgärder som vidtagits av Barnombudsmannen, flera frivilligorganisationer samt Skolverket för att göra konventionen känd. Kommittén har dock fått den uppfattningen att konventionens andemening inte är tillräckligt känd och 125 Prop. 2005/06:206 Bilaga 1 kan förstås på egen hand av barn själva och av alla yrkesgrupper som arbetar med och för barn, i synnerhet av de inom rättssystemet, bland politiker och på kommunnivå. 13. Kommittén uppmuntrar konventionsstaten att fortsätta sina ansträngningar för att erbjuda adekvat och systematisk utbildning samt beroende på behovet öka uppmärksamheten på barnets rättigheter både bland barn och bland yrkesgrupper som arbetar med och för barn. Detta gäller i synnerhet för yrkesgrupper som arbe- tar inom polisväsendet samt för riksdagsledamöter, domare, advokater, personalen inom hälso- och sjukvården, lärare, administratörer på skolor och andra relevanta yrkesgrupper. Samarbete med det civila samhället

14.

Kommittén lovordar konventionsstatens utmärkta samarbete med enskilda organisationer, men noterar dock att detta samarbete är ofta ad hoc.

15.

Kommittén rekommenderar att samarbetet med enskilda organisationer systematiseras och struktureras.

Internationellt utvecklingssamarbete

16.

Kommittén lovordar konventionsstatens framstående engagemang inom det internationella utvecklingssamarbetet. I detta hänseende noterar kommittén att konven- tionsstaten avsätter en betydande del av BNP till utvecklingsbistånd, av vilken 60 procent tilldelas barn och de som arbetar med eller för barn, på barns vägnar och med att garantera barns intressen.

17.

Kommittén rekommenderar att konventionsstaten fortsätter och stärker sin ledande roll i de internationella utvecklingssamarbetsprojekt som riktar sig till barn, bland annat genom att i sitt bilaterala samarbete med utvecklingsländer uppmärk- samma kommitténs sammanfattande slutsatser och rekommendationer för respek- tive land och stödja genomförandet av dessa.

2. Allmänna principer

Icke-diskriminering

18. Kommittén välkomnar de av konventionsstaten vidtagna åtgärderna i kampen mot rasism, särskilt när det hänför sig till barn, och för att inriktningen i barnets utbildning säkerställa respekt för kulturer som skiljer sig från barnets egen och främja vänskap mellan alla folk, enligt artikel 29 (1) i konventionen. Kommittén är emellertid bekymrad över rapporterna om förekomsten av rasism, särskilt i skolorna, och att rasistiska organi- sationer rekryterar barn redan vid 13 års ålder. 126 Prop. 2005/06:206 Bilaga 1

19.

Kommittén rekommenderar att konventionsstaten förstärker sina åtgärder för att bekämpa rasism och främlingsfientlighet, inklusive inom utbildningen.

20.

Kommittén begär att specifik information om vilka åtgärder och program rele- vanta för konventionen som vidtagits för att följa upp Deklarationen och handlings- planen antagen år 2001 under FN:s världskonferens mot rasism, rasdiskriminering, främlingsfientlighet och relaterad intolerans skall ingå i nästa periodiska rapport. Informationen ska relateras också till kommitténs Allmänna kommentar nr. 1 (2001) om utbildningens syfte.

Barnets bästa

21.

Kommittén välkomnar de nya lagstiftande åtgärderna och programmen som främjar principen om barnets bästa, särskilt 1998 års ändring av föräldrabalken, den nya instruk- tionen för Socialstyrelsen, 1998 års ändring av socialtjänstlagen samt av lagen om vård av unga. Kommittén är emellertid bekymrad över att det inte tas tillräcklig hänsyn till barnets bästa barn i asylförfaranden.

22.

Kommittén rekommenderar att konventionsstaten vidtar lämpliga och effek- tiva åtgärder för att säkerställa att principen om barnets bästa utgör grunden i handläggningen och besluten som gäller barn i asylärenden, bland annat genom ändringar i Migrationsverkets riktlinjer och förfaranden.

Respekt för barnets åsikter

23.

Kommittén välkomnar de olika program och lagändringar för att stärka barnets rätt att uttrycka sin mening i alla frågor som berör det och garantera dess rättmätiga betydelse, exempelvis de s.k. ungdomsråd liksom barnets rätt att höras i rättegångsförfaranden samt i frågor som rör skolan. Kommittén är dock fortfarande bekymrad över att en del barn och ungdomar, trots dessa avsevärda framsteg, inte känner att de har något verkligt inflytande i frågor som rör deras tillvaro i samhället.

24.

Kommittén rekommenderar att konventionsstaten:

a)

garanterar att de administrativa liksom andra beslut som är relevanta för barnet innehåller information om hur barnet åsikter inhämtades, i vilken utsträckning barnets åsikter accepterades och varför;

b)

överväger att ge lämplig assistans till barn i konfliktfyllda tvister om vårdnad och umgänge.

3. Medborgerliga och politiska rättigheter

Tillgång till information

25. Kommittén uttrycker sin oro over mängden av våldsskildringar som är tillgängliga

för barn via Internet och i TV:s tidiga kvällsprogram. Den är även bekymrad över det

bristfälliga skyddet av barn mot barnpornografi och våldsskildrande dataspel.

127

Prop. 2005/06:206 Bilaga 1 26. Kommittén rekommenderar att konventionsstaten vidtar alla nödvändiga åt- gärder, inklusive genom tillämplig lagstiftning, utbildning för föräldrar och program för att öka barns medvetande, i syfte att effektivt skydda barn mot våldsskildringar på Internet, på TV och i dataspel samt mot barnpornografi. Kommittén uppmuntrar även till internationellt samarbete i detta avseende. 4. Familjemiljö och alternativ vård Olovligt bortförande och kvarhållande av barn i utlandet

27.

Kommittén noterar med tillfredsställelse att ekonomiskt stöd utgår för att täcka kostnaderna vid återförande av barn som olovligt bortförts eller kvarhållits i utlandet, och den pågående revideringen av genomförandet av Haagkonventionen nr. 28 från den 25 oktober 1980 om de civila aspekterna på internationella bortföranden av barn. Samtidigt noterar kommittén att det fortfarande återstår ett antal pågående tvister som gäller barn med föräldrar av olika nationaliteter.

28.

Kommittén rekommenderar att konventionsstaten fortsätter att stärka åtgärderna för att förebygga och bekämpa illegala bortföranden och kvarhållande av barn i utlandet och för att lösa de pågående tvisterna i linje med principen om barnets bästa.

Alternativ vård 29. Kommittén uttrycker sin oro över: a) det ökade antalet barn som placerats på institution istället för i fosterhem; b) att av antalet barn som placerats på institution är andelen barn med utländsk bak- grund större en andelen svenskfödda barn; c) Statens Institutionsstyrelsens självreglerande roll. 30. Kommittén rekommenderar:

a)

att konventionsstaten ska vidta förebyggande åtgärder speciellt riktade mot familjer med utländsk bakgrund, öka medvetenheten inom socialtjänsten gällande kulturell bakgrund och invandrarstatus, så att stödinsatser kan sättas in innan om- ständigheterna i familjen gör omhändertagandet av barn oundvikligt;

b)

att hanteringen av fall när barn omhändertas mot sin vilja tilldelas andra organ än Statens institutionsstyrelse, organ som skall också garantera vårdkvaliteten.

5. Grundläggande hälsa och välfärd

Hälsa och hälsovård

31. Kommittén välkomnar informationen i konventionsstatens rapport om skyddet av

mödrar, spädbarn och barn i skolåldern som främjas av den nationella handlingsplanen för

utveckling av hälso- och sjukvården (1999/2000:149). Kommittén noterar dock att denna

del av hälsovården är kommunernas ansvar och är därför bekymrad av möjligheterna till

128

Prop. 2005/06:206 Bilaga 1 ojämnlika villkor i olika regioner. Kommittén är särskilt oroad över det ökande antalet skolbarn som känner av stress, det ökande antalet fall av självmord, bulimi, anorexi, över- vikt och fetma samt över bristen på program för barns psykiska hälsa. 32. Kommittén rekommenderar att konventionsstaten vidtar nödvändiga åtgärder för:

a)

att minska stressnivån för skolbarn och hjälpa dem med hantering av effekterna av stress;

b)

att förebygga självmord;

c)

att angripa problemen med bulimi och anorexi;

d)

att angripa problemen med övervikt och fetma;

e)

att stärka program för barns psykiska hälsa, såväl förebyggande som ingripande.

Ungdomars hälsa

33.

Kommittén välkomnar skolundervisningen om sex- och samlevnad, användning av droger och tobak samt missbruk av alkohol. Kommittén är fortfarande oroad om den stora ökningen av antalet aborter bland tonåringar år 2002 och den fortsatt allmänna förekoms- ten av droger och tobak samt missbruk av alkohol.

34.

Kommittén rekommenderar att konventionsstaten ökar ansträngningarna för att främja arbetet med ungdomars hälsa och stärka programmet för hälsoutbildning i skolan. Den rekommenderar också åtgärder, inklusive fördelning av mänskliga och ekonomiska resurser, för utvärdering av hälsoutbildningsprogrammens effektivitet, i synnerhet angående reproduktiv hälsa, och för att utveckla konfidentiell ungdoms- profilerad rådgivning, vård och rehabilitering som är tillgänglig utan förälders med- givande, när detta är för barnets bästa. Kommittén rekommenderar även att kon- ventionsstaten fortsätter sitt arbete mot användningen av tobak och droger samt mot missbruket av alkohol.

6. Utbildning, fritid och kulturverksamhet Mobbning

35.

Kommittén välkomnar ansträngningarna för att få bort mobbningen, så som införan- det av bestämmelser för att bekämpa mobbning i skollagen (lag 1985:1100) och i läro- planen, samt kampanjen mot mobbning "Tillsammans" som genomfördes 

2001-2002. Kommittén noterar emellertid att bestämmelserna måste genomföras fullständigt och att mobbning mot barn med funktionshinder eller med utländsk bakgrund är fortfarande ett bekymmer.

36.

Kommittén rekommenderar att konventionsstaten, i sitt arbete med att före- bygga och bekämpa mobbning, fokuserar särskilt på barn med funktionshinder och med utländsk bakgrund samt på att bestämmelserna mot mobbning genomförs fullt ut i alla skolor och andra institutioner i samverkan med barnen.

129 Prop. 2005/06:206 Bilaga 1 Utbildning 37. Kommittén välkomnar konventionsstatens ansträngningar att genomföra gratis obligatorisk skolgång till 16 års ålder, inklusive allmän förskola för barn i åldrarna 4-5 år. Den är dock bekymrad över att: a) barn utan uppehållstillstånd, i synnerhet "gömda barn", inte har tillgång till utbildning; b) studieresultaten skiljer sig anmärkningsvärt mellan olika regioner. 38. Kommittén rekommenderar att konventionsstaten fortsätter sitt arbete för att garantera:

a)

att alla barn kan tillgodoses rätten till utbildning, inklusive barn utan uppehållstillstånd och "gömda barn";

b)

att skillnaderna i studieresultat mellan olika skolor och regioner försvinner;

c)

att yrkesutbildningar finns tillgängliga och att stöd erbjuds vid övergång från skola till arbete.

7. Särskilda skyddsåtgärder Ensamkommande barn 39. Kommittén noterar konventionsstatens arbete för ensamkommande barn och för att förbättra kvalitén i mottagandet för och intervjuerna med asylsökande barn. Kommittén uttrycker dock sin oro över:

a)

det stora antalet ensamkommande barn som har försvunnit från Migrationsverkets boende enheter avsedda för barn utan vårdnadshavare;

b)

den mycket långa asylprocessen, vilken kan ha negativa följder för barnets psykiska hälsa.

40.

Kommittén rekommenderar att konventionsstaten fortsätter sina ansträngningar på detta område, i synnerhet för:

a)

att tillförsäkra en samordnad insamling av information och statistik för att möj- liggöra den insats som motsvarar behovet;

b)

en ökad samordning av olika aktörers arbete, i synnerhet polisen, socialtjänsten och Migrationsverket, för att kunna ingripa prompt och effektivt när barn försvin- ner;

c)

att överväga förordnandet av en tillfällig vårdnadshavare inom 24 timmar efter ankomsten för varje ensamkommande barn;

d)

att fortsätta och förbättra utbildningen av de yrkesgrupper som arbetar med och för barn om de ensamkommande barns rättigheter;

e)

att ta hänsyn till barns speciella behov och utvecklingsvillkor när barns flyktings- status skall fastställas, i synnerhet genom att prioritera barns ansökningar, samt ta hänsyn till barnspecifika former av förföljelse vid prövning av ett barns begäran om asyl enligt 1951 års flyktingkonvention.

130 Prop. 2005/06:206 Bilaga 1 Familjeåterförening

41.

Kommittén uttrycker oro över den orimlig långa behandlingstiden av familjeåterföreningsärenden för personer med flyktingstatus.

42.

Kommittén rekommenderar att konventionsstaten förbättrar sina åtgärder för att tillförsäkra att flyktingars ansökningar om familjeåterförening behandlas på ett positivt, humant och effektivt sätt.

Sexuellt utnyttjande, trafficking

43.

Kommittén uppskattar att, som följd av Världskongressen mot kommersiell sexuell exploatering av barn som hölls i Stockholm 1996, antogs den nationella handlingsplanen för att skydda barn mot sexuellt utnyttjande och andra övergrepp, plan som uppdaterades inför den andra världskongressen som hölls i Yokohama, Japan, 2001. Den välkomnar även den föreslagna omarbetningen av den straffrättsliga lagstiftningen beträffande sexuella övergrepp, som, om den genomförs, förbättrar barnets skydd mot sexuellt ut- nyttjande. Kommittén uttrycker dock sin oro över:

a) förekomsten av trafficking, barnprostitution och relaterade övergrepp som begås av svenska medborgare i Sverige och utomlands; b) de rapporterade fallen av sexuellt utnyttjade av barn som ägde rum via kontakter som inleddes på Internet; c) bristerna i skyddet som erbjuds av den svenska lagstiftningen, bland annat på grund av brottsbalkens subjektiva och ofullständiga definition av "barn" i barnpornografibrott.

44.

Kommittén rekommenderar konventionsstaten att:

a)

stärka såväl skyddsmekanismerna för barn när de använder Internet som pro- grammen för att göra barn medvetna om Internets avigsidor, genom att samarbeta med Internetleverantörer, föräldrar och lärare;

b)

stärka åtgärderna för att minska och förebygga förekomsten av sexuellt ut- nyttjande och trafficking, inklusive genom att via utbildning och mediakampanjer informera yrkesarbetande och allmänheten om problemen med sexuellt utnyttjande och trafficking;

c)

stärka lagstiftningen mot innehav och produktion av barnpornografi, inklusive genom förbjud för Internetleverantörerna att tillåta barnpornografi på Internet och ändring av definitionen av "barn" i barnpornografibrotten, med en klar objektiv åldersgräns på 18 år;

d)

stärka lagstiftningen som möjliggör åtal av svenska medborgare som ägnar sig åt sexuellt utnyttjande av barn utomlands, inklusive genom att förbjuda utfärdande av nytt pass till misstänkta till sådana brott som frigivits mot borgen;

Ungdomars rättsskydd

45. Kommittén välkomnar antagandet av 2002 års lag om medling med anledning av

brott i syfte att reducera brottets skadliga konsekvenser och införandet år 1999 av skydds-

tillsyn med samhällstjänst för unga lagöverträdare. Trots detta är kommittén bekymrad

över den rådande bristen på åklagare och domare specialiserade på hantering av barnären-

den.

131

Prop. 2005/06:206 Bilaga 1

46.

Kommittén rekommenderar att konventionsstaten granskar sin lagstiftning, policy och budget för att säkerställa ett fullständigt genomförande av standardreg- lerna för ungdomars rättsskydd, i synnerhet artikel 37 (b) och artikel 40, paragraf 2

(b) (ii)(iv) och (vii) i konventionen såväl som FN:s regler om minimistandard för rättskipning rörande ungdomsbrottslighet (Pekingreglerna), FN:s riktlinjer för förebyggande av ungdomsbrottslighet (Riyadriktlinjerna), FN:s regler för skydd av frihetsberövade ungdomar och Wienriktlinjerna för åtgärder avseende barn inom det straffrättsliga systemet, samt i ljuset av den Allmänna diskussionen om ung- domars rättsskydd som kommittén höll 1995. I detta avseende är det speciellt re- kommenderat att konventionsstaten: a) säkerställer att alla åklagare och domare som hanterar barnärenden har rele- vanta kunskaper; b) säkerställer att straffåtgärder endast kan utdömas av juridisk myndighet efter en rättslig prövning med tillgång till rättshjälp; c) stärker de förebyggande åtgärderna för att komma tillrätta med de sociala miss- förhållanden som leder till brottslighet och kriminalitet, exempelvis genom att stödja familjens och närasamhällets roll.

8.

Tilläggsprotokollen till barnkonventionen

47.

Kommittén välkomnar konventionsstatens ratificering av tilläggsprotokollet till barnkonventionen om barn i väpnade konflikter som trädde i kraft 2002. Den välkomnar vidare konventionsstatens tillkännagivande om att snart ratificera tilläggsprotokollet till barnkonventionen om handel med barn, barnprostitution och barnpornografi.

48.

Kommittén rekommenderar konventionsstaten att:

a)

ratificera tilläggsprotokollet till barnkonventionen om handel med barn, barnpro- stitution och barnpornografi, samt

b)

avge den första rapporten gällande 2002 års tilläggsprotokoll till barnkonven- tionen om barn i väpnade konflikter, vid bestämd tidpunkt, d.v.s. den 20 mars 2005.

9. Uppföljning och spridning Uppföljning 49. Kommittén rekommenderar konventionsstaten att med alla tillgängliga medel verka för ett fullt genomförande av föreliggande rekommendationer, bland annat genom att överlämna dem till regeringens medlemmar, riksdagens ledamöter och, i förekommande fall, till regionala eller förbundsstaternas regeringar och lagstiftande församlingar, för övervägande och fortsatta åtgärder. Spridning 50. Kommittén rekommenderar vidare att den tredje periodiska rapporten samt konventionsstatens skriftliga svar och de relaterade rekommendationerna (de sam- manfattande slutsatserna) görs tillgängliga för allmänheten, enskilda organisationer, 132

Prop. 2005/06:206 Bilaga 1 ungdomsgrupper, yrkesorganisationer och barn, via Internet men också på andra sätt, i syfte att skapa debatt och medvetenhet om konventionen, dess genomförande och uppföljning. 10. Nästa rapport 51. Kommittén understryker vikten av rapporteringen sker enligt artikel 44 i konventionen. En viktig aspekt när det gäller statens ansvar gentemot barnet under konventionen är att garantera att kommittén för barnets rättigheter har möjlighet att regelbundet utvärdera de framsteg som gjorts i konventionens genomförande. I det sammanhanget är regelbunden rapportering vid bestämda tidpunkter från kon- ventionsstaterna av grundläggande vikt, och kommittén uttrycker sin uppskattning för konventionsstatens utförda arbete i detta hänseende. Kommittén uppmanar kon- ventionsstaten att avge sin fjärde periodiska rapport, vilken inte bör överstiga 120 sidor (se CRC/C/118), den 1 september 2007. 133

Socialdepartementet

Skr. 2005/06:206

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 18 maj 2006 Närvarande: Statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Y.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Nykvist,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], M.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Orback, Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] Regeringen beslutar skrivelse 2005/06:206 Ett Sverige för barn redogörelse för regeringens politik 134