Regeringens proposition

1998/99:102

Handel med ädelmetallarbeten

Prop.

1998/99:102

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 6 maj 1999

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Mona[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Näringsdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås en ny lag om handel med ädelmetallarbeten, som

skall ersätta lagen (1986:985) om handel med ädelmetallarbeten.

Nuvarande lagstiftning innehåller delar vars förenlighet med EG-rät-

tens principer om fri varurörlighet kan ifrågasättas. Det gäller främst för-

budet att saluföra såsom ädelmetallarbeten eller som utfört av guld, silver

eller platina arbeten med finhalt understigande för guld 585 tusendelar

(motsvarande 14 karat), för silver 830 tusendelar och för platina 950

tusendelar. Eftersom internationell standard tillåter lägre finhalter och

även flera länder inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES)

tillåter arbeten med dessa lägre finhalter att säljas som ädelmetallarbeten

respektive utförda av guld, silver eller platina, innebär den nuvarande

lagstiftningen ett hinder för den fria varurörligheten inom EES. I försla-

get anpassas därför lägsta tillåtna finhalter för ädelmetallarbeten till vad

som gäller enligt internationell standard, vilket även överensstämmer

med de finhalter som tillåts i förslag till EG-direktiv. Detta innebär för

guld 375 tusendelar (motsvarande 9 karat), för silver 800 tusendelar och

för platina 850 tusendelar. Anpassning till principen om den fria rörlig-

heten sker även genom att namnstämplar från något annat land inom EES

jämställs med svenska namnstämplar utan krav på registrering i Sverige

om det på ett tillfredsställande sätt går att identifiera den som anbringat

stämpeln.

Vidare avskaffas monopolet för den frivilliga tredjepartskontrollen. I

stället införs ett system där det är möjligt att få ädelmetallarbeten tredje-

partskontrollerade av ackrediterade kontrollorgan.

Regler införs om tillsyn över lagens efterlevnad, inklusive ett bemyn-

digande för den myndighet regeringen bestämmer att utöva denna tillsyn

samt möjlighet för tillsynsmyndigheten att begära handräckning av poli-

sen. De speciella straffrättsliga bestämmelser som finns i nuvarande lag-

stiftning avskaffas.

Slutligen avskaffas registreringsplikten för tillverkare, försäljnings-

ställen och importörer.

Den nya lagen föreslås träda i kraft den 1 januari år 2000.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 4

2 Förslag till lag om handel med ädelmetallarbeten 5

3 Ärendet och dess beredning 9

4 Inledning 10

4.1 Nu gällande ädelmetallagstiftning och bakgrunden till

översynen 10

4.2 1972 års ädelmetallkonvention 11

4.3 ISO-standarden 9202 12

5 Den svenska ädelmetallagstiftningen och EG-rätten 12

5.1 Fri varurörlighet enligt EG-fördraget 12

5.2 Pågående direktivarbete 13

5.3 Formell underrättelse enligt EG-fördraget 14

6 Förslag 14

6.1 Fortsatt lagstiftning 14

6.2 Behov av EG-anpassning 15

6.2.1 Lagstiftningens omfattning 15

6.2.2 Negativ avvikelse 18

6.2.3 Namnstämplar 19

6.3 Öppet system för kontroll 20

6.3.1 Bakgrund 20

6.3.2 Förslag 21

6.4 Tillsyn m.m. 22

6.4.1 Tillsyn över ädelmetallagstiftningen 22

6.4.2 Registreringsplikt för tillverkare, importör och

försäljningsställe 23

6.4.3 Möjlighet att föreskriva om undantag från

lagens tillämpning 24

7 Ekonomiska konsekvenser 25

8 Ikraftträdande m.m. 26

9 Författningskommentar 27

Bilaga 1 Promemorian EG-anpassning och genomförande av öppna

 system i svensk ädelmetallagstiftning Sammanfattning 30

Bilaga 2 Promemorian EG-anpassning och genomförande av öppna

 system i svensk ädelmetallagstiftning Lagförslag 31

Bilaga 3 Förteckning över remissinstanserna 35

Bilaga 4 Lagrådsremissens lagförslag 36

Bilaga 5 Lagrådets yttrande 40

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 6 maj 1999 42

Rättsdatablad 43

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen antar förslag till lag om handel med

ädelmetallarbeten

2 Förslag till lag om handel med ädelmetall-

arbeten

Härigenom föreskrivs följande.

Allmänna bestämmelser

1 § Denna lag tillämpas på yrkesmässig tillverkning av och handel med

ädelmetallarbeten.

Med ädelmetallarbeten avses arbeten av guld, silver eller platina som

innehåller, om arbetet är utfört av

guld, 375 tusendelar eller mer fint guld,

silver, 800 tusendelar eller mer fint silver,

platina, 850 tusendelar eller mer fin platina,

med en tillåten avvikelse nedåt för guld och platina av fem tusendelar

samt för silver av åtta tusendelar.

Lagen gäller inte sådana arbeten som är avsedda uteslutande för medi-

cinsk, vetenskaplig eller industriell användning eller uppenbarligen har

antikvariskt värde.

2 § I ett ädelmetallarbete får ingå, förutom delar av guld, silver eller pla-

tina samt legeringar av dessa metaller, delar av annan metall eller annat

ämne under förutsättning att varje sådan del är lätt skönjbar och till utse-

endet tydligt skiljer sig från ädelmetallen.

Om tillverkningstekniska skäl föranleder det eller om det krävs för att

arbetet skall fylla sin praktiska uppgift, får det även i annat fall ingå delar

av annan metall eller annat ämne.

3 § När arbeten som innehåller guld, silver eller platina saluhålls eller

säljs inom landet får endast arbeten som uppfyller kraven enligt 1 och

2 §§ utges för att vara ädelmetallarbeten eller vara utförda av guld, silver

eller platina. Vid saluhållande eller försäljning av arbeten med lägre halt

sådan metall får det anges att arbetet innehåller guld, silver eller platina.

Det måste dock tydligt framgå att arbetet innehåller lägre halt ädel metall

än ett ädelmetallarbete.

Stämplar m. m.

4 § Med ansvarsstämplar avses stämplar som är avsedda uteslutande för

ädelmetallarbeten. De får endast anbringas på sådana arbeten.

5 § Ansvarsstämplar är tillverkarens eller importörens namnstämpel, fin-

haltsstämpel, ortsmärke och årsbeteckning.

En svensk tillverkares eller importörs namnstämpel skall för att få an-

bringas vara godkänd och registrerad av det organ regeringen bestämmer.

Med en namnstämpel enligt denna lag jämställs namnstämpel från

något annat land inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES)

om stämpeln har registrerats hos ett offentligt organ eller det på annat

tillfredsställande sätt går att identifiera den som har anbringat stämpeln.

6 § Ett ädelmetallarbete av guld eller platina skall vid saluhållande eller

försäljning vara försett med finhaltsstämpel och namnstämpel. Namn-

stämpel behövs inte om arbetet är kontrollstämplat enligt 8 §. Namn-

stämpel enligt 5 § andra stycket krävs dock alltid om arbetet är försett

med ett svenskt ortsmärke eller en svensk årsbeteckning.

Om i ett ädelmetallarbete som saluhålls eller säljs ingår någon del av

annan metall eller annat ämne enligt 2 §, skall detta vara angivet på

denna del, om inte tillverkningstekniska hinder möter.

7 § Ansvarsstämpling skall göras genom tillverkarens försorg.

Importerade arbeten som inte har ansvarsstämplats av tillverkaren skall

stämplas genom importörens försorg. Som tillverkare anses även den

som yrkesmässigt har givit någon annan i uppdrag att utföra ädelmetall-

arbeten. Tillverkaren respektive importören ansvarar för att utförda

ädelmetallarbeten motsvarar de anbringade ansvarsstämplarna.

8 § En tillverkare eller importör kan låta ett kontrollorgan som är ackre-

diterat för uppgiften enligt lagen (1992:1119) om teknisk kontroll kon-

trollera finhalten i ett ädelmetallarbete som har försetts med finhalts-

stämpel. Om kontrollorganet finner att den uppgivna finhalten är riktig,

skall organet bekräfta detta med en kontrollstämpel.

Om arbetet inte kan kontrollstämplas utan att det skadas, får organet i

stället utfärda bevis om att arbetet uppfyller fordringarna för kontroll-

stämpling.

Med kontrollstämpel enligt första stycket jämställs kontrollstämpel

från ett kontrollorgan i något annat land inom EES under förutsättning att

organet är oberoende och kontrollen kan bedömas som likvärdig.

9 § Ädelmetallarbeten eller arbeten som inte till utseendet tydligt skiljer

sig från sådana får inte förses med stämplar eller andra märken som lätt

kan förväxlas med stämplar enligt denna lag.

På ett ädelmetallarbete får dock alltid finnas stämplar som anbringats

enligt bestämmelser i något annat land inom EES.

Avgift

10 § För registrering enligt 5 § andra stycket skall en avgift betalas till

det organ som svarar för registreringen. Avgiften skall betalas årligen så

länge registreringen består.

Bemyndiganden

11 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får

1. meddela ytterligare föreskrifter om ansvarsstämplar, kontrollstämp-

lar och annan märkning enligt denna lag,

2. fastställa avgifter enligt denna lag,

3. meddela närmare föreskrifter om de ackrediterade kontrollorganens

verksamhet och de kontrollformer som skall användas i samband med

kontrollstämpling.

12 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får

1. föreskriva att även arbeten av palladium får saluhållas eller säljas

som ädelmetallarbeten,

2. föreskriva om undantag från krav på ansvarsstämpling av arbeten

där sådan stämpling har endast begränsad betydelse från konsument-

skyddssynpunkt,

3. föreskriva om annat undantag från denna lag, om det behövs på

grund av överenskommelse med främmande stat.

Tillsyn

13 § Tillsyn över efterlevnaden av denna lag och av föreskrifter som har

meddelats med stöd av lagen utövas av den myndighet som regeringen

bestämmer.

14 § Den som yrkesmässigt befattar sig med ädelmetallarbeten är skyldig

att på uppmaning av tillsynsmyndigheten

1. lämna tillsynsmyndigheten tillträde till utrymmen där ädelmetall-

arbeten förvaras,

2. lämna de upplysningar, handlingar, varuprover och liknande som

behövs för tillsynen.

Tillsynsmyndigheten har rätt att få biträde av polis för att genomföra

de åtgärder som avses i första stycket.

15 § Tillsynsmyndigheten får meddela de förelägganden och förbud som

behövs i enskilda fall för att denna lag och föreskrifter meddelade med

stöd av denna lag skall efterlevas. Ett sådant föreläggande eller förbud får

förenas med vite.

Överklagande

16 § Tillsynsmyndighetens beslut enligt denna lag eller med tillämpning

av föreskrifter meddelade med stöd av denna lag får överklagas hos all-

män förvaltningsdomstol.

 Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000, då lagen (1986:985) om

handel med ädelmetallarbeten skall upphöra att gälla.

2. Intill dess att det i Sverige har utsetts sådant ackrediterat kontroll-

organ som avses i 8 § får kontrollstämpling utföras av det organ som

regeringen har utsett enligt lagen (1986:985) om handel med ädelmetall-

arbeten.

3 Ärendet och dess beredning

Regeringen uppdrog i regleringsbrevet för budgetåret 1998 åt Styrelsen

för ackreditering och teknisk kontroll (SWEDAC) dels att utreda den

svenska ädelmetallagstiftningens överensstämmelse med EG-rätten och i

mån av bristande överensstämmelse lämna förslag på hur lagstiftningen

kan anpassas, dels att lämna förslag på uppbyggnad av ett system för

ädelmetallkontroll som står i överensstämmelse med de principer om

öppna system som i övrigt gäller inom området.

SWEDAC lämnade i juni 1998 rapporten EG anpassning och genom-

förande av öppna system i svensk ädelmetallagstiftning.

En sammanfattning av rapporten finns i bilaga 1. Rapportens lagför-

slag finns i bilaga 2. Rapporten har remissbehandlats. En förteckning

över remissinstanserna finns i bilaga 3. En sammanställning av remissva-

ren finns tillgänglig hos Näringsdepartementet (dnr

N1999/4199/ITFOU). Ett utkast till lagförslag med bakgrundstext har

anmälts till EG-kommissionen enligt Europaparlamentets och rådets

direktiv 98/34/EG av den 22 juni 1998 om ett informationsförfarande

beträffande tekniska standarder och föreskrifter (EGT L 204, 21.7.1998,

s. 37, Celex 398L0034). Detta utkast finns tillgängligt hos Närings-

departementet (dnr N1999/4199/ITFOU).

Lagrådet

Regeringen beslutade den 15 april 1999 att inhämta Lagrådets yttrande

över de lagförslag som finns i bilaga 4.

Lagrådets yttrande finns i bilaga 5. Lagrådet har erinrat mot

möjligheterna enligt lagrådsremissen för regeringen att besluta om

undantag eller avvikelse från lagens tillämpning. Synpunkterna har

föranlett ändring av den aktuella bestämmelsen. Detta behandlas i avsnitt

6.4.3. Lagrådet har även lämnat förslag till ändring av definitionen av

lagens tillämpningsområde. Lagrådets förslag har godtagits. Vi behandlar

detta i avsnitt 6.2.1. Lagrådet har även i övrigt lämnat vissa förslag till

ändringar, vilka behandlas i författningskommentaren. Dessa förslag har

samtliga godtagits. Dessutom har vissa redaktionella ändringar gjorts i

lagtexten.

4 Inledning

4.1 Nu gällande ädelmetallagstiftning och bakgrunden

till översynen

Det historiska motivet till specialreglering av ädelmetallområdet var att

föremål av ädelmetall kunde användas som betalningsmedel, varvid vär-

det var beroende av metallinnehållet. Idag är själva metallvärdet i ett

ädelmetallarbete ofta av mindre betydelse än det konstnärliga värdet. Den

svenska ädelmetallagstiftningen genomgick i mitten på 1980-talet en be-

tydande modernisering. I propositionen som låg till grund för föränd-

ringen stannade regeringen, efter diskussion om för- och nackdelar, för

att föreslå fortsatt specialreglering på området (prop. 1986/87:8 s. 15 ff).

Syftet med dagens lagstiftning är främst konsumentskydd.

Genom nämnda modernisering sänktes finhaltskravet för guld från 18

karat till 14 karat. Vidare tilläts för första gången tillverkaren att själv

stämpla sina arbeten utan ytterligare kontroll av ett tredjepartsorgan.

Kravet på statlig kontrollstämpling avskaffades därmed. Dessutom tilläts

arbeten innehållande lägre halter att säljas så länge de inte gav sken av att

vara ädelmetallarbeten eller utförda i guld, silver eller platina.

Sänkningen av finhalten för guld motiverades med syftet att nå en

bättre överensstämmelse med omvärlden och undanröja svenska han-

delshinder gentemot övriga Norden.

Av lagen (1986:985) om handel med ädelmetallarbeten följer att med

ädelmetallarbeten avses arbeten av guld, silver eller platina som innehål-

ler minst 585 tusendelar guld, 830 tusendelar silver eller 950 tusendelar

platina. Viss negativ tolerans tillåts dock.

Ädelmetallarbeten av guld eller platina får marknadsföras i Sverige

endast om de är försedda med finhaltsstämpel och namnstämpel alter-

nativt finhaltsstämpel och kontrollstämpel. Silverarbeten kan frivilligt

stämplas på motsvarande sätt. Tillverkarens eller importörens namn-

stämpel måste vara godkänd och registrerad hos Sveriges Provnings- och

Forskningsinstitut AB (SP).

Finhaltsstämpling och namnstämpling skall göras genom tillverkarens

eller importörens försorg. Dessa ansvarar för att arbetet motsvarar åsatta

stämplar. Kontrollstämpling, den s.k. kattfoten (dvs. lilla riksvapnet i en

trepassformad sköld), utförs av det organ regeringen bestämmer.

Därutöver måste alla som yrkesmässigt tillverkar, importerar eller säl-

jer ädelmetallarbeten av guld eller platina vara registrerade hos SP. Detta

gäller också för den som tillverkar eller importerar ädelmetallarbeten av

silver som är ansvarsstämplade.

Den svenska ädelmetallagstiftningen är inte helt anpassad till den för-

ändrade omvärld som EU-medlemskapet har fört med sig. Lagstiftningen

kan i vissa delar försvåra för företag att importera produkter från andra

medlemsländer och sälja dem på den svenska marknaden utan omständ-

liga ommärknings- och registreringsprocedurer. Denna bristande anpass-

ning föranledde EG-kommissionen att under 1997 inleda en granskning

av den svenska lagstiftningens överensstämmelse med EG-rätten. Som en

anpassning till ett avgörande från EG-domstolen, mål C-293/93

Houtwipper, REG 1994, s. I-4249, ändrades lagens 8 § den 1 januari

1998 så att även kontrollstämplar från kontrollorgan i andra EES-länder

godtas, under förutsättning att kontrollorganet är oberoende och kontrol-

len kan bedömas som likvärdig.

Kommissionen överlämnade i november 1998 en formell underrättelse

enligt artikel 226 (f.d. artikel 169) i EG-fördraget. I underrättelsen

anmärktes mot vissa bestämmelser i ädelmetallagstiftningen och gjordes

gällande att dessa strider mot EG-fördragets bestämmelser om fri

varurörlighet.

I och med EES-inträdet beslutade den svenska riksdagen att teknisk

provning och kontroll inte längre skulle utföras av utpekade organ i mo-

nopolställning. Istället skulle ett s.k. öppet system införas, där alla kom-

petensbedömda organ får möjlighet att konkurrera om uppdragen och

utföra provningar och certifieringar. Sådan verksamhet betraktas som

rent privaträttslig. Denna reform har genomförts på de allra flesta kon-

trollområden. På ädelmetallområdet är dock SP alltjämt utpekat till en-

samt kontrollorgan för kontrollstämpling av ädelmetallarbeten.

När det gäller myndighetsfunktionen inom området ädelmetall är

SWEDAC enligt sin instruktion central förvaltningsmyndighet för bl.a.

frågor om ädelmetallarbeten. Vad som ligger i denna roll har dock inte

närmare preciserats. I lagen stadgas för brott mot bestämmelserna under

vissa förutsättningar böter eller fängelse i högst sex månader. Dessutom

kan arbetet förklaras förverkat. Varken SWEDAC eller någon annan

myndighet har dock bemyndigande med tillhörande befogenheter att ut-

öva tillsyn över ädelmetallagstiftningens efterlevnad. SWEDAC har så-

ledes inte befogenhet att förbjuda marknadsföring av ädelmetaller som

inte uppfyller lagstiftningens krav eller på annat sätt vidta åtgärder mot

tillverkare av i lagens mening bristfälliga produkter.

4.2 1972 års ädelmetallkonvention

Redan på 1970-talet uppmärksammades de handelshinder som kravet på

nationell kontrollstämpling kunde medföra för den gränsöverskridande

handeln. Inom EFTA togs därför initiativ till en konvention om en ge-

mensam kontrollstämpel. Detta resulterade i Konventionen om kontroll

och märkning av arbeten av ädel metall, vilken undertecknades i Wien

den 15 november 1972, den s.k. ädelmetallkonventionen.

Konventionen infördes i svensk rätt genom förordning (1975:49) om

gemensam kontrollstämpel m.m. för arbeten av guld, silver eller platina.

Ädelmetallkonventionen etablerar ett system för märkning av ädelmetal-

ler som medger försäljning i ett annat konventionsland utan att arbetet

behöver märkas enligt reglerna i destinationslandet. Arbeten som upp-

fyller konventionens krav och har kontrollstämplats med den gemen-

samma kontrollstämpeln skall få säljas utan krav på ytterligare stämpling

om de uppfyller de nationella finhaltskraven. I Sverige är det SP som är

utpekat att fungera som kontrollbyrå och anbringa den gemensamma

kontrollstämpeln.

Enligt förordningen behöver arbeten av guld eller platina som är för-

sedda med märkning enligt konventionens regler inte märkas på det sätt

lagen (1986:985) om handel med ädelmetallarbeten föreskriver.

Flera av EU:s medlemsländer står utanför samarbetet.

4.3 ISO-standarden 9202

ISO-standarden 9202 innehåller nominella finhalter rekommenderade för

användning på ädelmetallområdet. De lägsta halter som rekommenderas

är 375 tusendelar för guld, 800 tusendelar för silver, 850 tusendelar för

platina och 500 tusendelar för palladium. I övrigt är de nominella fin-

halterna i stort sett identiska med de som anges i kommissionens förslag

till direktiv (se nedan). Ingen negativ tolerans är tillåten enligt standar-

den.

5 Den svenska ädelmetallagstiftningen och EG-

rätten

5.1 Fri varurörlighet enligt EG-fördraget

Enligt EG-rätten skall det råda fri varurörlighet på den inre marknaden.

Det innebär att en medlemsstat bara under vissa begränsade omständig-

heter får hindra marknadstillträdet för varor från andra medlemsstater.

I EG-fördragets artikel 28 (f.d. artikel 30) föreskrivs att Kvantitativa

importrestriktioner samt åtgärder med motsvarande verkan skall vara

förbjudna mellan medlemsstaterna, om inte annat föreskrivs nedan.

Åtgärder med motsvarande verkan har givits en mycket vid tolkning i

EG-domstolens praxis, bl.a. avses åtgärder som sänker värdet på en

importerad produkt eller ökar kostnaderna för produkten, eller åtgärder

som ålägger importerade produkter krav som inte ställs på inhemska

produkter.

Handelshindrande nationella regleringar får endast upprätthållas om de

kan motiveras med hänvisning till artikel 30 (f.d. artikel 36) i EG-

fördraget eller den s.k. Cassis de Dijon-principen.

Artikel 30 ger en medlemsstat möjlighet att upprätthålla en handels-

hindrande reglering om det kan motiveras av hänsyn till allmän moral,

ordning eller säkerhet eller skydd för människors och djurs liv och hälsa,

att bevara växter, skydda nationella skatter eller industriell och kommer-

siell äganderätt.

EG-domstolen har även i sin praxis godtagit andra handelshindrande

åtgärder på grund av s.k. tvingande hänsyn, bl.a. effektiv skattekontroll,

konsumentskydd, skydd för god handelssedvana, miljöskydd och förbätt-

rande av arbetsmiljö. Dessa undantag följer av den s.k. Cassis de Dijon-

principen, uppkallad efter mål 120/78, Rewe-Zentral AG mot Bundes-

monopolverwaltung für Branntwein, REG 1979, s. 649.

Dock gäller alltid enligt den grundläggande proportionalitetsprincipen

att en åtgärds handelshindrande verkan inte får vara större än vad som är

nödvändigt för att tillgodose syftet med åtgärden. En reglering får inte

heller innebära diskriminering av importerade produkter.

EG-domstolen har i två fall behandlat frågor med anknytning till ädel-

metallområdet, mål 220/81 Robertson, REG 1982, s. 2349 och mål C-

293/93 Houtwipper, REG 1994, s. I-4249.

Målet Robertson rörde krav på märkning av silverpläterat gods enligt

bestämmelser i importlandet, trots att godset redan var märkt enligt ex-

portlandets regler. EG-domstolen uttalade då att krav på märkning enligt

importlandets regler inte är tillåtna i det fall godset redan är märkt enligt

reglerna i exportlandet, förutsatt att informationen stämplarna förmedlar

är likvärdig den som krävs i importlandet och informationen är förståelig

för konsumenterna i importlandet. Samma slutsats drogs i fallet Hout-

wipper, med tillägget att om nationella regler i importlandet kräver

märkning utförd av ett oberoende organ måste sådan märkning utförd av

ett oberoende organ i exportlandet godtas. Vidare uttalades att krav på

upprepad kontroll i importlandet inte är tillåtna om produkten redan är

kontrollerad i exportlandet och resultaten från kontrollen tillfredsställer

kraven i importlandet.

Anpassning till Houtwipperdomen genomfördes i svensk rätt genom

att ett tredje stycke fogades till åttonde paragrafen i lagen (1986:985) om

handel med ädelmetallarbeten. Tillägget innebär att med svensk kontroll-

stämpel jämställs kontrollstämpel från ett kontrollorgan i något annat

EES-land under förutsättning att organet är oberoende och kontrollen kan

bedömas som likvärdig. Ädelmetallarbeten kan härigenom importeras till

Sverige utan krav på ytterligare stämpling utförd i här i landet, om de är

finhaltsstämplade och kontrollstämplade i något annat EES-land av ett

oberoende organ.

5.2 Pågående direktivarbete

Det pågår sedan länge ett arbete i Europeiska unionens råd med att ta

fram ett direktiv enligt den s.k. nya metoden för tillnärmning av med-

lemsländernas lagstiftning rörande handel med ädelmetallarbeten. EG-

kommissionens ursprungliga förslag presenterades under hösten 1993.

Därefter har förslaget varit föremål för flera ändringar.

Direktivets syfte är att reglera bestämmelser om angivande av finhalten

i arbeten av platina, guld, palladium och silver. Det är för närvarande

osäkert om det överhuvudtaget kommer att antas ett direktiv och i så fall

hur detta kommer att se ut. Gemensamt för de olika förslagen är att fin-

halten skall anges nominellt i tusendelar. Tillåtna finhalter är 375, 585,

750, 916 och 999 tusendelar för guld, 800, 925 och 999 tusendelar för

silver, 850, 900, 950 och 999 tusendelar för platina samt 500, 950 och

999 tusendelar för palladium. Ingen negativ tolerans är tillåten. Skillna-

den i de olika utformningarna av direktivet avser huvudsakligen hur

kontroll och stämpling skall ske.

Från svensk sida har det från början i förhandlingarna framhållits att

det inte finns något behov av direktiv på ädelmetallområdet. Den svenska

positionen har istället varit att förespråka frivilliga märkningssystem,

styrda av konsumentens krav på märkning.

5.3 Formell underrättelse enligt EG-fördraget

EG-kommissionen har i en formell underrättelse enligt artikel 226 i EG-

fördraget angivit att den anser att den svenska regeringen har underlåtit

att uppfylla sina skyldigheter enligt artiklarna 28 och följande i EG-för-

draget genom att

a) ha upprätthållit ett särskilt system för nationella arbeten i förhållande

till importerade, då det föreskrivs att ansvarsstämplar skall anbringas

antingen av tillverkaren eller, vad gäller importerade arbeten, av im-

portören,

b) ha upprätthållit ett särskilt system för nationella arbeten i förhållande

till importerade, vad gäller den frivilliga stämplingen med ortsmärken,

c) ha vidmakthållit ett krav på årsavgift för att registrera namnstämplar

och

d) ha begränsat möjligheten att beteckna ett arbete som ädelmetallarbete

till endast de arbeten i guld, silver och platina som upprätthåller en

minsta halt på 585 tusendelar för guld, 830 tusendelar för silver re-

spektive 950 tusendelar för platina.

Beträffande finhalter har kommissionen angivit att de svenska myn-

digheterna måste godkänna, om inte alla finhalter som är godkända i

andra medlemsstater, så åtminstone vissa finhalter som är vanliga inom

handeln och som inte på något sätt skulle skada konsumentskyddet och

det goda handelsskicket, om de godkändes. Kommissionen har specifice-

rat att den närmare menar särskilt de finhalter som anges i förslaget till

direktiv om ädelmetallarbeten.

6 Förslag

6.1 Fortsatt lagstiftning

Regeringens bedömning: Sverige bör även i fortsättningen behålla

särregleringen av ädelmetallarbetsområdet.

Rapportens bedömning överensstämmer med regeringens.

Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker eller lämnar

utan erinran rapportens övervägande. SP föreslår att lagstiftningen i

första hand avskaffas helt och i andra hand begränsas till ett minimum

omfattande enbart finhalter och eventuellt namnstämplar. Även Stats-

tjänstemannaförbundet, SACO-föreningen vid SP Guldsmedsbranschens

leverantörsförening och Sveriges Juvelerare- och Guldsmedsförbund

anser att lagstiftningen bör avskaffas.

Skälen för regeringens förslag: Redan i prop. 1986/87:8 om handel

med ädelmetallarbeten och om bestämning av volym och vikt diskutera-

des det om det fanns något behov av specialreglering av ädelmetallområ-

det. Enligt den utredning som föregick regeringens förslag var det svårt

att finna avgörande skäl varför inte det konsumentskyddande syftet med

lagen kunde tillgodoses på andra sätt än genom speciallagstiftning. Det

framhölls i propositionen att det på sikt borde vara möjligt att avskaffa

specialregleringen av handeln med ädelmetallarbeten. Emellertid motive-

rades den fortsatta särregleringen med den långvariga traditionen med

särreglering och de internationella åtaganden som gjorts. Avslutningsvis

sades att den nya lagstiftningen borde utvärderas inom en femårsperiod,

varvid ny ställning borde tas till frågan om fortsatt särreglering.

Frågan om en total avreglering av ädelmetallområdet har kommit i ett

delvis nytt läge genom det svenska medlemskapet i EU. För att bedöma

frågan måste man beakta det arbete som pågår på europeisk nivå med att

ta fram ett harmoniserande direktiv för ädelmetallarbeten. Om och när ett

sådant direktiv träder i kraft kommer Sverige vara tvunget att införa lag-

stiftning i enlighet med direktivet. Det senaste förslaget till direktiv möj-

liggör ett system för ädelmetallkontroll som mycket liknar det vi redan

har i Sverige, dvs. där tillverkaren kan välja mellan tillverkardeklaration

eller att gå till ett oberoende tredjepartsorgan med sin produkt för att få

den kontrollerad. Trots att ett direktiv ännu kan dröja och det inte ens är

helt klart att ett sådant slutligen kommer att antas, synes det tveksamt att

nu helt avveckla ett svenskt system som kanske inom en inte alltför av-

lägsen framtid måste införas igen.

6.2 Behov av EG-anpassning

6.2.1 Lagstiftningens omfattning

Regeringens förslag: Lagen skall tillämpas på yrkesmässig tillverk-

ning av och handel med ädelmetallarbeten. Ädelmetallarbeten definie-

ras som arbeten av guld, silver eller platina som innehåller om ar-

betet är utfört av

guld minst 375 tusendelar fint guld

silver minst 800 tusendelar fint silver

platina minst 850 tusendelar fin platina.

Rapportens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens.

Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker eller lämnar

rapportens förslag utan erinran. Sveriges Juvelerare- och Guldsmedsför-

bund, Guldsmedsmästarnas riksförbund och Sveriges Hantverks och

småföretag anser att ingen ändring skall ske av nuvarande lägsta finhalt.

Socialstyrelsen föreslår att av allergihänsyn i lagen införs bestämmelser

om högsta tillåtna nickelhalt och nickelutsläpp. Även Konsumentverket

anser att den lagstiftning som följer av ett nytt EG-direktiv om nickel bör

samordnas med ädelmetallagstiftningen.

Skälen för regeringens förslag: De nu gällande svenska kraven på

finhalter fick sin utformning genom reformeringen av ädelmetallagstift-

ningen år 1986. Sänkningen av finhaltskraven innebar då en internatio-

nell anpassning med syfte bl.a. att minska handelshindren. Enligt lagen

(1986:985) om handel med ädelmetallarbeten skall ädelmetallarbeten

minst hålla följande finhalter; 585 tusendelar (motsvarande 14 K) för

guld, 830 tusendelar för silver och 950 tusendelar för platina.

Som framgått av kommissionens formella underrättelse kan den nuva-

rande lagstiftningens förenlighet med EG-rätten till vissa delar ifråga-

sättas. Framförallt gäller detta de höga finhaltskraven, som utestänger

produkter lagligen tillverkade och marknadsförda i andra medlemsstater

från den svenska marknaden om de håller lägre finhalter än vad som fö-

reskrivs i svensk lag. Föremålen får visserligen säljas i Sverige men inte

under beteckningen ädelmetallarbete, guld, silver eller platina. De facto

torde den handelshindrande effekten vara begränsad mot bakgrund av att

det idag inte bedrivs någon marknadskontroll på området. En potentiell

handelshindrande effekt är dock att utländska tillverkare avstår helt från

att sälja ädelmetallarbeten på den svenska marknaden på grund av våra

höga finhaltskrav och krav på stämpling enligt de svenska reglerna.

EG-kommissionen har i sin formella underrättelse angivit att den vill

att Sverige anpassar sina finhalter till de som anges i liggande förslag till

direktiv.

Den svenska lagstiftningens syfte är främst konsumentskydd, ett syfte

som i och för sig kan vara skyddsvärt enligt den ovan redovisade Cassis

de Dijon-principen. Det kan dock ifrågasättas om ett absolut förbud mot

att sälja ädelmetallarbeten som innehåller lägre halt ädelmetall än de

höga nivåer som krävs i dagens svenska lagstiftning är förenligt med

proportionalitetsprincipen. I dessa fall kan det konsumentskyddande

syftet tillvaratas genom mindre inskränkande åtgärder än ett totalförbud.

Så länge arbetena är märkta med en för den vanlige konsumenten för-

ståelig finhaltsstämpel ges konsumenten erforderlig information om ar-

betets innehåll. Regeringen gör därför den bedömningen att konsument-

skydd inte är ett bärande skäl för att behålla våra höga, absoluta fin-

haltskrav utan möjlighet att godta arbeten från andra medlemsländer.

Vid en anpassning bör, utöver de krav som följer direkt av EG-rätten,

även särskilt beaktas den allmänna svenska strävan att motverka upp-

komsten av handelshinder. Således skall nya tekniska regler utformas så

att de inte hindrar handeln med andra länder mer än vad som är nödvän-

digt för att tillgodose syftet med regeln. Dessutom bör tekniska regler

anpassas till internationella eller europeiska standarder, om sådana finns

på det aktuella området.

Lägsta tillåtna finhalt bör därför anpassas till de nivåer som förekom-

mer i både direktivförslag och ISO-standarden, dvs. lägsta nominella

halter om 375 tusendelar för guld, 800 tusendelar för silver och 850

tusendelar för platina. En sådan anpassning begränsas inte bara till EES

utan underlättar även global handel genom att ansluta till en internatio-

nell standard.

Lägre finhaltskrav skulle kunna medföra en positiv effekt för konsu-

menten. Denne ges därigenom ett ökat utrymme att själv välja vilken

kvalitet han vill betala för. Dock kan det konstateras att trots att det nu i

tolv år varit tillåtet i Sverige att sälja guld av finhalten 585 tusendelar (14

K) säljs fortfarande absolut mest guld av finhalten 750 tusendelar, mot-

svarande 18 K. Vilka finhalter som efterfrågas av kunderna synes vara

starkt betingat av den lokala eller regionala traditionen. För den svenska

branschens del torde det därmed inte medföra några problem att lagen

anpassas till halterna i ISO-standarden.

I rapporten föreslogs även att regeringen i förordning skulle föreskriva

vilka finhalter i övrigt som skulle vara tillåtna. Dessa föreslagna finhalter

överensstämmer med ISO-standarden och föreslaget EG-direktiv. Ett

flertal remissinstanser har påtalat att ett genomförande av detta förslag

skulle innebära att flera idag använda finhalter inte längre skulle vara

tillåtna. Mot bakgrund härav avser regeringen inte införa bestämmelser

som begränsar tillåtna finhalter.

I både förslag till direktiv och ISO-standard regleras ädelmetallen pal-

ladium. Arbeten av palladium används än så länge i mycket begränsad

omfattning i smycken i Sverige. Något behov av att låta lagstiftningen

omfatta även palladium har inte framkommit. För att inte hindra den fria

varurörelsen avseende arbeten av palladium avser regeringen att för ar-

beten av palladium som uppfyller ISO-standarden föreskriva om undan-

tag från lagens bestämmelse att endast sådana arbeten som faller under

lagens definition får saluhållas eller säljas som ädelmetallarbeten. Om

bemyndigande härför se avsnitt 6.4.3.

Av rapporten framgår att nickelallergier är ett mycket utbrett problem i

samband med användning av ädelmetallarbeten. Överkänslighet gör att

många inte kan bära t.ex. smycken då pålitliga garantier om frånvaro av

nickel ofta saknas. Det rör sig här om hälsoskydd, snarare än konsument-

skydd. Inom EU har antagits ett tillnärmningsdirektiv avseende nickel i

bl.a. produkter som avses komma i direkt och långvarig kontakt med

huden. Direktivet omfattar således även andra produkter än ädelmetall-

arbeten. Direktivet är genomfört genom föreskrifter meddelade av Kemi-

kalieinspektionen. Vidare finns certifieringsorgan, bl.a. SP, som på

kommersiell grund erbjuder certifiering för frihet från nickel.

Mot denna bakgrund finner regeringen inte för närvarande skäl att

föreslå någon reglering i denna fråga.

Nuvarande lag har enligt sin lydelse gällt enbart yrkesmässig handel

med ädelmetallarbeten. Lagrådet, som anmärkt att den som levererar hela

sin produktion till en enda grossist visserligen kan sägas bedriva handel

med den aktuella varan, men att det ändå primärt framstår som mer

naturligt att beteckna honom som tillverkare och som noterat den

åtskillnad som görs i lagen mellan tillverkare och importör, har föreslagit

att lagens definition ändras till att omfatta yrkesmässig tillverkning av

och handel med ädelmetallarbeten.

Regeringen delar lagrådets bedömning. Att vissa bestämmelser även

tar sikte på tillverkaren av ädelmetallarbeten som sedan säljs

yrkesmässigt blir än tydligare i den nya lagen eftersom de bestämmelser

om marknadskontroll som införs uppenbarligen även måste omfatta den

som yrkesmässigt tillverkar ädelmetallarbeten. Detta bör leda till en

justering av lagens tillämpningsområde.

6.2.2 Negativ avvikelse

Regeringens bedömning: Ingen förändring bör genomföras när det

gäller negativ avvikelse.

Rapportens förslag: Negativ avvikelse skall inte längre vara tillåten.

Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker eller lämnar

rapportens förslag utan erinran. SP, Statstjänstemannaförbundet, Sveriges

Juvelerare- och Guldsmedsförbund, Guldsmedsmästarnas riksförbund

och Sveriges Hantverks och småföretag anser att negativ avvikelse allt-

jämt skall vara tillåten.

Skälen för regeringens bedömning: Med negativ avvikelse förstås i

detta sammanhang att man tillåter en lägre reell finhalt än vad som är

nominellt angivet för att kompensera för oprecisa mätmetoder.

De svenska toleranserna avseende finhalter avviker från vad som är

vanligt i flertalet andra europeiska länder. Den svenska lagstiftningen

tillåter nämligen en avvikelse nedåt på fem tusendelar för guld och pla-

tina samt åtta tusendelar för silver. Det innebär att en produkt som är för-

sedd med svensk kattfotsstämpling och med angiven finhalt om t.ex. 750

tusendelar guld tillåts innehålla ner till 745 tusendelar guld.

Det har framhållits ovan att den svenska ädelmetallagstiftningen främst

har ett konsumentskyddande syfte genom att konsumenten skall kunna

lita på att produktens verkliga finhalt stämmer överens med vad som an-

givits på produkten. Enligt regeringens bedömning torde ur denna aspekt

den negativa tolerans som tillåts idag vara fullt acceptabel, då det från

konsumentens synpunkt torde sakna praktisk betydelse om produkten

innehåller 750 eller 745 tusendelar guld.

Frågan om negativ tolerans har också inverkan på vilka analysmetoder

som kan tillämpas. De negativa toleranserna möjliggör användning av

s.k. strykprov för att fastställa finhalten i ett arbete. Strykprov är en oför-

störande, subjektiv metod som bygger på individuell erfarenhet av att

göra bedömningarna. Noggrannheten är som bäst +/-5 tusendelar. Noll-

tolerans ställer högre krav på de analysmetoder kontrollorganen använder

för att analysera finhalten. Strykprover ger därvid inte tillräcklig nog-

grannhet. Istället måste drivprov, en form av förstörande provning, an-

vändas. Drivprovets noggrannhet är +/- 1 tusendel. Nackdelar med driv-

prov är att metoden är en förstörande provning samt att den medför något

högre kostnader. Hur mycket dyrare denna metod är än strykprov har inte

gått att få fram uppgifter om.

Frågan om negativ tolerans har viss betydelse för om kontrollstämp-

lingar som utförts i Sverige skall godtas i andra EU-stater enligt de prin-

ciper som lagts fast av EG-domstolen i de ovan redovisade fallen

Robertson och Houtwipper. Enligt dessa avgöranden är en medlemsstat

skyldig att godta kontrollstämplingar från andra EES-länder som för-

medlar information likvärdig med den som krävs av motsvarande natio-

nella stämplar. Eftersom flertalet andra EU-stater inte tillåter negativ

tolerans kan dessa länder med stöd av nämnda rättsfall med framgång

hävda att svenska kontrollstämplar inte förmedlar likvärdig information.

En svensk tillverkare kan dock försäkra sig om marknadstillträde genom

att uppsöka ett kontrollorgan i annat EES-land där man inte tillåter nega-

tiv tolerans. Även arbeten kontrollerade enligt ädelmetallkonventionen

borde vara garanterade marknadstillträde i länder som inte tillåter negativ

tolerans eftersom denna konvention enbart tillåter kontroll av finhalt ge-

nom drivmetoden. I förslaget till EG-direktiv tillåts inte negativ avvi-

kelse.

Sammantaget anser regeringen att fördelarna med att förbjuda negativ

tolerans inte överväger i förhållande till de ökade kostnader som bran-

schen får på grund av dyrare analysmetoder. I avsaknad av EG-direktiv

på området föreslår därför regeringen för närvarande inte någon ändring.

På sikt är det dock eftersträvansvärt att den svenska regleringen är i en-

lighet med internationell standard även här.

6.2.3 Namnstämplar

Regeringens förslag: För namnstämplar skall det även i fortsätt-

ningen finnas ett krav på registrering. Med svenska namnstämplar

jämställs, utan krav på registrering i Sverige, en namnstämpel från

något annat EES-land om stämpeln har registrerats hos ett offentligt

organ eller det på annat tillfredsställande sätt går att identifiera den

som anbringat stämpeln.

Rapportens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens.

Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser tillstyrker eller lämnar

rapportens förslag i huvudsak utan erinran.

Skälen för regeringens förslag: Lagen (1986:985) om handel med

ädelmetallarbeten föreskriver att ett ädelmetallarbete av guld eller platina

skall vara försett med finhaltsstämpel samt antingen namnstämpel eller

kontrollstämpel. Genom den ändring av lagen som trädde i kraft den 1

januari 1998 godtas även likvärdig kontrollstämpling utförd av ett obe-

roende organ i annat land inom EES.

För namnstämplar på arbeten som saluförs i Sverige gäller att dessa

skall vara registrerade hos kontrollorganet, SP. Innehavaren av namn-

stämpel betalar en årlig avgift till SP för registerhållningen.

Kommissionen har i sin formella underrättelse anfört att kravet på att

namnstämplar skall vara utformade enligt de svenska reglerna och även

vara registrerade här innebär en särordning för svenska stämplar som

strider mot artikel 28 och 30 i EG-fördraget. Kommissionen har i den

formella underrättelsen även anfört att kravet att betala en avgift om 500

kr för registreringen av namnstämplar strider mot samma artiklar efter-

som syftet med kontrollförfarandet enligt kommissionen kan uppnås med

mindre restriktiva handelsbestämmelser.

Namnstämpelns syfte är att identifiera den som är ansvarig för ädel-

metallarbetet och finhaltsstämplingen. Genom registrering säkerställs att

det är möjligt att spåra den ansvarige samt att det inte används namn-

stämplar som är förväxlingsbara. I en kontrollordning som tillåter tillver-

kardeklaration utan medverkan av tredje partsorgan är denna spårbarhet

särskilt viktig. Det förekommer även att registret över namnstämplar an-

vänds av polisen för att spåra stulet guld. Regeringen anser därför att

registerhållningen fortfarande fyller en funktion. Mot bakgrund av bl.a.

den reformering av ädelmetallkontrollen mot ett öppet system som före-

slås nedan där flera konkurrerande kontrollorgan kan finnas är det inte

lämpligt att registerhållningen ligger kvar hos ett av organen. Regeringen

avser därför överföra registerhållningen till SWEDAC. Såvitt gäller av-

gifter för registreringen avser regeringen säkerställa att dessa inte blir

onödigt höga genom att föreskriva att dessa att skall bestämmas efter

samråd med Ekonomistyrningsverket.

Det nuvarande kravet avseende namnstämplar innebär att dessa utan

undantag skall ha utformats enligt de svenska reglerna och även ha re-

gistrerats här. Det innebär att en tillverkare från ett annat EES-land som

önskar marknadsföra sina produkter i Sverige först måste registrera sin

namnstämpel här, betala föreskriven årsavgift för registreringen, samt

eventuellt låta stämpla om sina arbeten med den svenska namnstäm-

peln trots att arbetena kanske redan är försedda med namnstämpel från

ursprungslandet.

Som kommissionen angivit i sin formella underrättelse torde en sådan

ordning ur olika avseenden strida mot de principer som följer av artik-

larna 28 och 30 i EG-fördraget. Det bör för namnstämplar från något

annat land inom EES vara tillräckligt att det genom registrering hos

offentligt organ eller genom annat tillfredsställande sätt går att identifi-

era den som anbringat stämpeln för att uppnå det åsyftade skyddet för

konsumenterna. Ett borttagande av registreringsplikten för namnstämplar

som registrerats i annat land inom EES får även till följd att innehavaren

av namnstämpeln inte behöver betala någon svensk registreringsavgift.

6.3 Öppet system för kontroll

6.3.1 Bakgrund

År 1992, i samband med förberedelserna inför EES-avtalet, tog riksdagen

ett principbeslut om att Sverige skulle tillämpa s.k. öppna system för tek-

nisk provning och kontroll (prop. 1991/92:170 bilaga 11, s. 38-83, sär-

skilt s. 51ff, bet. 1992/93:EU1, rskr. 1992/93:18). Enligt detta beslut

skall EU:s principer för teknisk provning och kontroll som regel tilläm-

pas även inom nationellt reglerade områden. Principerna innebär att alla

organ som kan visa att de är kompetenta skall ha rätt att i konkurrens

erbjuda sina tjänster. Kompetensbedömning och fortlöpande tillsyn skall

ske genom att organen ackrediteras för uppgiften av SWEDAC. Författ-

ningstekniskt har principerna kommit till uttryck i lagen (1992:1119) om

teknisk kontroll.

Ett omfattande förändringsarbete har under mitten av 1990-talet

genomförts av berörda sektorsmyndigheter i anledning av riksdagens

beslut. SWEDAC har i årliga rapporter till regeringen redovisat refor-

mens fortskridande. Numera återstår endast ett mindre antal kontroll-

områden där officiell provning och kontroll fortfarande genomförs av

organ i monopolställning. Ett av dessa områden är ädelmetallkontrollen.

I lagen (1986:985) om handel med ädelmetallarbeten bemyndigas rege-

ringen att bestämma det organ som skall utföra kontrollstämpling enligt

lagen. I 3 § förordningen (1987:423) om handel med ädelmetallarbeten

har regeringen pekat ut SP som det organ som skall vara kontrollorgan.

Kontrollverksamheten är avgiftsfinansierad.

6.3.2 Förslag

Regeringens förslag: Ett öppet system för kontrollstämpling införs

enligt de principer som följer av lagen (1992:1119) om teknisk kon-

troll.

Rapportens förslag överensstämmer med regeringens.

Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker eller lämnar

rapportens förslag utan erinran. SP har i sitt remissvar angivit att de inte

ser några förutsättningar att fortsätta verksamheten som kontrollorgan

om krav på ackreditering genomförs. Guldsmedsmästarnas riksförbund

och Sveriges Hantverks och småföretag avstyrker förslaget.

Skälen för regeringens förslag: Regeringen anser att även kontroll-

stämpling av ädelmetallarbeten bör ske i öppet system i enlighet med

riksdagens principbeslut från år 1992. Detta system bör utformas enligt

de principer som följer av lagen (1992:1119) om teknisk kontroll och

som tillämpas inom andra områden. Det innebär att ackreditering för

uppgiften skall vara ett krav för att få utföra bedömning av överens-

stämmelse. De organ som önskar komma i fråga ansöker hos SWEDAC.

Alla organ som kan uppvisa denna kompetens skall ha rätt att fungera

som kontrollorgan.

En insyning av organet genomförs därefter enligt de gängse princi-

perna för ackreditering. Årlig tillsyn sker för att säkerställa att erforderlig

kvalitet och kompetens upprätthålls. De ackrediterade organen betalar en

avgift till SWEDAC för initial bedömning och därefter en årlig avgift för

tillsyn.

Det bör ankomma på den ansvariga myndigheten att meddela närmare

föreskrifter om kontrollordningar, krav på kontrollorgan samt erforder-

liga analysmetoder för att bestämma finhalterna.

De organ som befunnits uppfylla kraven får rätt att utföra kontroll av

finhalt och stämpla ädelmetallarbeten med kattfoten. Relationen mellan

kontrollorganet och dess kunder är rent kontraktsrättslig och kontroll-

organet sätter själv sina priser. Det är svårt att förutsäga hur många organ

som kan tänkas etablera sig på denna marknad och därmed påverka kon-

kurrensbilden. Det kan dock konstateras att kontrollstämpling inte är

obligatorisk, då det också är möjligt att föra ut produkter på marknaden

enbart med stöd av namnstämpling, vilket är en faktor som motverkar

prishöjningar även om endast ett fåtal kontrollorgan finns att tillgå.

Regeringen bedömer att det inte föreligger några hinder mot att efter

bemyndigande i lag föreskriva att kontrollorgan som uppfyller före-

skrivna kompetenskrav äger rätt att utföra kontrollstämpling med katt-

fotens utseende.

För att särskilja de olika organens kontrollstämpling från varandra kan

kattfoten åtföljas av det ackrediterade organets identitetsnummer hos

SWEDAC. Detta underlättar ädelmetallarbetets spårbarhet, eftersom ett

kontrollstämplat arbete inte behöver vara stämplat med tillverkarens

namnstämpel.

6.4 Tillsyn m.m.

6.4.1 Tillsyn över ädelmetallagstiftningen

Regeringens förslag: Regler införs om tillsyn över lagens efterlev-

nad, inklusive ett bemyndigande för den myndighet regeringen be-

stämmer att utöva denna tillsyn samt möjlighet för tillsynsmyndig-

heten att begära handräckning av polisen. De speciella straffrättsliga

bestämmelser som finns i nuvarande lagstiftning avskaffas.

Rapportens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens.

Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker eller lämnar

rapportens förslag i huvudsak utan erinran. SP, Guldsmedsbranschens

leverantörsförening och Sveriges Juvelerare- och Guldsmedsförbund an-

ser att regler om marknadskontroll inte behöver införas. Riksrevi-

sionsverket, som tillstyrker att SWEDAC bemyndigas att utöva tillsyn

över lagens efterlevnad, föreslår att tillsynen finansieras genom sank-

tionsavgifter.

Skälen för regeringens förslag: Enligt förordning (1996:81) med in-

struktion för Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll är

SWEDAC central förvaltningsmyndighet för frågor om ädelmetallarbe-

ten. Vad som närmare skall anses ligga i denna funktion är inte klargjort.

I övrigt finns idag ingen myndighet som har tillsynsansvar för lagens

och förordningens efterlevnad. Överträdelse kan istället medföra vissa

straffrättsliga påföljder. Sådana ingripanden förekommer knappast i

praktiken.

Dagens system bygger på att alla arbeten skall stämplas av antingen

inhemsk tillverkare eller importör och att dessa skall vara registrerade

hos kontrollorganet eller att föremålet skall stämplas av kontrollorganet,

SP.

På en mer öppen svensk marknad finns det behov av en fungerande

tillsyn över regelverkets efterlevnad. Det kommer att behövas ett uttalat

tillsynsansvar där en myndighet har möjlighet att göra marknadskon-

troller av arbetenas innehåll och förenlighet med åsatta stämplar. Mark-

nadskontrollen bör kunna ske hos den som tar yrkesmässig befattning

med ädelmetallarbeten, exempelvis tillverkare och handlare.

Tillsynsmyndigheten bör även ha befogenhet att kunna stoppa en vara

från vidare försäljning och vidta åtgärder mot den som ansvarar för

arbetet.

För att tillsynsmyndigheten skall kunna fullgöra sin uppgift bör den ha

en möjlighet att begära handräckning av polisen. I enlighet med vad som

sägs i prop. 1996/97:175 s. 75 Ändringar i polislagen m.m. förutsätts att

tillsynsmyndigheten noga överväger om en sådan åtgärd är rimlig med

hänsyn till vikten av åtgärden och den resursåtgång som krävs av polisen

samt om det finns andra sätt att lösa den uppkomna situationen och att

tillsynsmyndigheten i god tid informerar polismyndigheten om sin begä-

ran.

Kostnaderna för tillsynen bör kunna finansieras genom intäkterna från

namnregistret. Att i stället låta tillsynen finansieras genom sanktions-

avgifter är knappast realistiskt.

De specialstraffrättsliga regler som finns i nuvarande ädelmetallag-

stiftningen har, såvitt kunnat utrönas, aldrig tillämpats. Detsamma gäller

för den speciella förverkandebestämmelsen. Det är regeringens uppfatt-

ning att dessa regler kan ersättas med förvaltningsrättsliga tillsynsregler.

Därigenom möjliggörs en effektiv tillsyn över ädelmetallområdet.

Straffrättsliga påföljder kan givetvis ändå komma i fråga vid överträdelse

av de bestämmelser i brottsbalken, företrädesvis bedrägeri- och förfalsk-

ningsbestämmelserna.

6.4.2 Registreringsplikt för tillverkare, importör och försälj-

ningsställe

Regeringens förslag: Registreringsplikten för tillverkare, försälj-

ningsställen och importörer avskaffas.

Rapportens förslag överensstämmer med regeringens.

Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker eller lämnar

rapportens förslag utan erinran. Guldsmedsmästarnas riksförbund och

Sveriges Hantverks och småföretag avstyrker förslaget.

Skälen för regeringens förslag: Idag skall tillverkare, importör och

försäljare av ädelmetallarbeten av guld eller platina vara registrerade hos

SP. För registreringen utgår en årsavgift om 500 kr. Det kan ifrågasättas

om denna registrering fyller någon funktion. Någon tillsyn över att

registrering verkligen sker utövas inte. Det har inte heller framkommit att

registret fyller någon annan funktion. Behovet av registrering av guld-

smeder och juvelerarbutiker torde inte vara större än för något annat

affärsområde. Regeringen föreslår därför att kravet på registrering av

tillverkare, importör och försäljare avskaffas. Detta påverkar inte kravet

på att svenska tillverkare eller importörer som själva vill stämpla föremål

måste ha en namnstämpel registrerad.

6.4.3 Möjlighet att föreskriva om undantag från lagens

tillämpning

Regeringens förslag: De situationer där regeringen eller den myn-

dighet som regeringen bestämmer får föreskriva om undantag eller

avvikelse från lagens bestämmelser anges tydligare i lagen

Rapporten: Frågan behandlas inte i rapporten.

Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har berört frågan.

Skälen för regeringens förslag: I nuvarande lag finns möjlighet för

regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela

undantag eller avvikelse från lagen om det behövs med hänsyn till över-

enskommelse med främmande stat eller till internationellt ekonomiskt

samarbete eller det annars finns särskilda skäl. Ett undantag kan förses

med villkor.

Regeringen har med stöd av bestämmelsen beslutat förordningen

(1975:49) om gemensam kontrollstämpel m.m. för arbeten av guld silver

eller platina. Förordningen innehåller bestämmelser som införlivar den i

avsnitt 4.2 nämnda 1972 års ädelmetallkonvention.

Regeringen har även med stöd av bestämmelsen i förordningen

(1987:423) om handel med ädelmetallarbeten) föreskrivit om undantag

från nuvarande lags krav på stämpling och registrering för arbeten av

guld eller platina med en vikt under ett gram eller silverarbeten under 15

gram. Samma undantag har föreskrivits för glasögonbågar, pennor, urbo-

etter med tillbehör såsom byglar och remontrarkronor, beslag, musik-

instrument samt guldslageri- och gulddragararbeten.

Lagrådet anser beträffande det aktuella lagrummet att den innebär att

regeringen ges en generell fullmakt att förordna om avvikelse från lagens

övriga bestämmelser, vilket inte kan godtas från grundlagssynpunkt.

Enligt lagrådets mening bör det därför undersökas vilket behov som kan

finnas av bestämmelser som avviker från dem som den föreslagna lagen

innehåller, varefter dess bestämmelser och behovet av undantag bör

preciseras i själva lagen.

Enligt regeringens bedömning bör regeringen även fortsättningsvis

kunna föreskriva om den typ av undantag som nämnts ovan. I den nuva-

rande lagen framgår dock inte vilka slags undantag bestämmelsen skall

kunna utnyttjas till. Regeringen delar lagrådets bedömning att en sådan

ordning ger regeringen för obestämt utrymme att besluta om undantag

från lagens bestämmelser. I den nya lagen bör därför som lagrådet

föreslagit tydligare anges vilka typer av undantag regeringen skall kunna

besluta.

Sådant undantag krävs framförallt med hänsyn till överenskommelse

med främmande stat, vilket möjliggör fortsatt deltagande i 1972 års

ädelmetallkonvention.

Vidare bör regeringen kunna föreskriva om undantag från krav på

ansvarsstämpling, när sådan stämpling endast har begränsad betydelse ur

konsumentskyddssynpunkt.

Som nämnts i avsnitt 6.2.1 bör regeringen, för att förekomma hinder i

den fria varurörligheten, även kunna tillåta att palladiumarbeten med viss

lägsta finhalt palladium saluhålls eller säljs som ädelmetallarbeten.

7 Ekonomiska konsekvenser

Den myndighet som påverkas mest till följd av de föreslagna förändring-

arna är SWEDAC. SWEDAC föreslås få ett tillsynsansvar, ackreditera

kontrollorgan samt ansvara för registrering av namnstämplar och orts-

märken. För SWEDAC:s del kommer detta att innebära att resurser

kommer att krävas för att bedriva en väl fungerande tillsyn samt admi-

nistrera registerhållningen. Denna tillkommande verksamhet bör kunna

finansieras genom de årsavgifter som tas ut för registerhållning. Ackre-

diteringen finansieras genom avgifter som tas ut för ackrediteringen.

För övriga myndigheter som berörs har förslaget endast marginella

ekonomiska konsekvenser.

För tillverkare av ädelmetallarbeten och importörer från övriga länder

inom EES medför de föreslagna ändringarna ett flertal positiva effekter.

Framförallt kan import från andra EES-länder ske direkt, utan krav på

ommärkning, registrering eller förhandsgodkännande. Därutöver slipper

tillverkare, importörer och försäljningsställen den idag obligatoriska

registreringen. Någon nämnvärd påverkan på exporterande företag kan

förslaget inte beräknas ha. Det är svårt att dra några säkra slutsatser hur

införandet av det öppna systemet för tredje partskontroll kommer att på-

verka prisbilden för kontrollstämpling. För lägre priser talar i och för sig

det förhållande att verksamheten konkurrensutsätts, men samtidigt är det

osäkert i vilken utsträckning flera organ kommer att söka ackreditering

som kontrollorgan.

För SP innebär det föreslagna ändringarna att bolaget kan komma att få

konkurrens som kontrollorgan samt att det i så fall måste låta genomföra

en ackreditering av verksamheten. Vidare kommer SP, genom att rege-

ringen flyttar över registerfunktionen till SWEDAC förlora intäkter om

en miljon kronor.

För konsumenterna innebär de föreslagna ändringarna en ökad valfri-

het avseende ädelmetallarbetenas finhalter. De lägre kostnaderna för

importerade arbeten bör påverka priset i saluledet. Vidare innebär de

föreslagna tillsynsbestämmelserna att en aktiv marknadskontroll kan leda

till bättre konsumentskydd.

8 Ikraftträdande m.m.

De ändringar som föreslås i den svenska ädelmetallagstiftningen inne-

fattar tekniska regler som avser krav på varans utformning, benämning

och märkning samt förfaranden för bedömning av överensstämmelse som

en förutsättning för marknadstillträde. Förslaget avser inte enbart

genomförande av bindande EG-rättsakter. Förslaget har därför anmälts

till EG-kommissionen enligt förfarandet i Europaparlamentets och rådets

direktiv 98/34/EG av den 22 juni 1998 om ett informationsförfarande

beträffande tekniska standarder och föreskrifter (EGT L 204, 21.7.1998,

s. 37, Celex 398L0034). Den frysningsperiod för antagande av författ-

ningsförslagen som följer av direktivet har nu löpt ut. Lagen bör träda i

kraft den 1 januari år 2000.

För att säkerställa att det hela tiden finns ett behörigt kontrollorgan,

dvs. även innan något organ har hunnit erhålla ackreditering för uppgif-

ten enligt den nya lagen bör SP, det organ som utsetts som kontrollorgan

av regeringen enligt hittills gällande lagstiftning, få fortsätta att verka

som kontrollorgan även utan ackreditering till dess att något organ blivit

ackrediterat för uppgiften.

9 Författningskommentar

1 §

Paragrafen motsvarar i huvudsak 1 § i lagen (1986:985) om handel med

ädelmetallarbeten (1986 års lag).

Paragrafen innehåller bestämmelser om lagens tillämpningsområde.

Eftersom vissa bestämmelser i lagen även omfattar tillverkare av ädel-

metallarbeten har i första stycket tillagts att lagen även avser yrkesmässig

tillverkning av ädelmetallarbeten. Skälen härför framgår av avsnitt 6.2.1.

 I förhållande till tidigare lags lydelse sänks i andra stycket kravet på

ädelmetallinnehåll i guldarbeten från 585 tusendelar till 375 tusendelar, i

silverarbeten från 830 tusendelar till 800 tusendelar och i platinaarbeten

från 950 tusendelar till 850. Detta görs för att anpassa den svenska

lagstiftningen till den ISO-standard som finns för ädelmetallarbeten samt

att öka möjligheterna till acceptans av ädelmetallarbeten härstammande

från andra länder inom EES.

2 - 4§§

Paragraferna motsvarar 2-4 §§ i 1986 års lag.

5 §

Paragrafen motsvarar 5 § och 10 § andra stycket i 1986 års lag.

I paragrafen ges bestämmelser om ansvarsstämplar. Det andra stycket

förtydligas i förhållande till nuvarande lags lydelse så att det klart fram-

går att det endast är tillverkare i Sverige och företag i Sverige som tar in

och själv namnstämplar ädelmetallarbeten från andra länder som behöver

registrera sin namnstämpel. Bemyndigandet till regeringen att utse det

organ som skall registrera och godkänna namnstämplar flyttas från nuva-

rande lags 10 § andra stycke.

Genom ett i förhållande till nuvarande lag nytt tredje stycke möjliggörs

acceptans av namnstämplar på ädelmetallarbeten från andra EES-länder.

Ändringen syftar till att uppfylla Sveriges förpliktelser enligt EG-rätten

genom att inte längre kräva obligatorisk stämpling i Sverige av de arbe-

ten från andra EES-länder som redan har en tillfredsställande namn-

stämpling.

Bestämmelsen har utformats efter synpunkter från lagrådet.

6 §

Paragrafen motsvarar 6 § i 1986 års lag.

Paragrafen reglerar användning av ansvarsstämplar. I förhållande till

nuvarande lags lydelse görs den inskränkningen i första stycket att

namnstämpel enligt de svenska reglerna krävs om arbetet är försett med

ortsmärke eller årsbeteckning från Sverige. Ändringen är en följd av att

lagen i dess nya lydelse kommer att godta namnstämplar registrerade i

andra EES-länder. Med den nya lydelsen avses att förtydliga att arbeten

försedda med årsbeteckningar och ortsmärken från andra EES-länder inte

behöver förses med en svensk namnstämpel enbart av den anledningen.

7 §

Paragrafen motsvarar delvis 7 § i 1986 års lag.

För arbeten tillverkade i Sverige skall även fortsättningsvis ansvars-

stämpling ske genom tillverkarens försorg. Beträffande importerade ar-

beten som har ansvarsstämplats av tillverkaren görs den ändringen att

dessa inte längre behöver ansvarsstämplas av importören. Givetvis får

importören även fortsättningsvis ansvarsstämpla sådana arbeten. Det

formella kravet på ansvarsstämpling genom importörens försorg gäller

dock enbart för arbeten som inte har ansvarsstämplats av tillverkaren.

Bestämmelsen har utformats efter förslag från lagrådet, som anmärkt

att den utformning lagrummet har i lagrådsremissen lätt kan ge den

föreställning att med tillverkare i detta sammanhang avses endast

inhemska producenter, vilket inte är korrekt.

8 §

Paragrafen motsvarar 8 § i 1986 års lag.

Paragrafen reglerar förutsättningarna för kontrollstämpling och vilka

organ som får utföra sådan stämpling. I första stycket förtydligas att

kontrollstämplingen är frivillig. Samtidigt slås det fast att de organ som

utför kontrollstämpling skall vara ackrediterade för uppgiften. Ändringen

innebär att SP:s monopol som kontrollorgan avskaffas och att det istället

införs en ordning där alla kontrollorgan som är kompetensbedömda för

uppgiften av SWEDAC får utföra stämplingen. I och med denna föränd-

ring uppnås ett öppet system för kontrollstämpling som står i överens-

stämmelse med riksdagens principbeslut om öppna system för teknisk

provning och kontroll. Som en följd härav innehåller den nya lagen ingen

motsvarighet till nuvarande lags 12 a §.

9 §

Paragrafens första stycke motsvarar 9 § i 1986 års lag. I andra stycket

införs en bestämmelse med innebörd att arbeten från andra EES-länder

får behålla de stämplar de är försedda med enligt reglerna i ursprungs-

landet. Detta gäller oavsett förbudet i första stycket mot förväxlingsbara

stämplar.

Bestämmelsen, som är en sammanslagning av lagrådsremissens 9 och

10 §§, har utformats efter förslag från lagrådet. Resterande paragrafer har

i förhållande till lagrådsremissen följaktligen fått nya nummer.

10 §

Paragrafen motsvarar delvis 11 § i 1986 års lag och innehåller bestäm-

melser om avgift för registrering. En följd av det öppna system som

införs genom den föreslagna lagen är att avgifterna för kontroll inte

längre behöver fastställs av staten. Det finns därför ingen bestämmelse

om detta i den nya lagen.

10 § i 1986 års lag avser registrering av tillverkare, importörer och för-

säljningsställen samt registrering av namnstämplar. Registreringsplikten

för tillverkare, importörer och försäljningsställen avskaffas genom den

nya lagen. Regeln om registrering av namnstämplar flyttas till 5 §.

11 §

Paragrafen motsvarar 12 § i 1986 års lag.

Paragrafen innehåller bemyndigandebestämmelser. Regeringen eller

den myndighet regeringen bestämmer bemyndigas att meddela närmare

föreskrifter om de ackrediterade organens verksamhet och de kontroll-

former som skall användas för att fastställa finhalter.

12 §

Paragrafen motsvarar delvis 13 § i 1986 års lag. Skälen för den ändrade

lydelsen framgår av avsnitt 6.4.3.

13 §

Paragrafen saknar motsvarighet i 1986 års lag. I den lagen saknas helt

bestämmelser om myndighetstillsyn över produkter som faller inom

lagens tillämpningsområde. De nya tillsynsbestämmelserna i 13-15 §§

syftar till att skapa förutsättningar för en effektiv myndighetstillsyn över

lagens efterlevnad. I denna ingår bl.a. möjlighet för tillsynsmyndigheten

att meddela förbud och förelägganden förenade med vite. Någon mot-

svarighet till nuvarande lags speciella straffrättsliga bestämmelser finns

inte längre. Däremot kan givetvis brottsbalkens bestämmelser, främst om

bedrägeri- och förfalskningsbrott, vara tillämpliga.

14 §

Paragrafen saknar motsvarighet i 1986 års lag.

Paragrafen reglerar tillsynsmyndighetens möjlighet att hos den som

yrkesmässigt tar befattning med ädelmetallarbeten få tillgång till lokaler,

upplysningar m.m. för att kunna bedriva en effektiv tillsyn.

15 §

Paragrafen saknar motsvarighet i 1986 års lag.

Den ger tillsynsmyndigheten rätt att vidta erforderliga åtgärder för att

åstadkomma rättelse, t.ex. genom att meddela förbud att saluföra viss

produkt, eller föreläggande om återkallelse av en viss produkt från mark-

naden. Ett sådant förbud eller föreläggande får förenas med vite.

16 §

Paragrafen saknar motsvarighet i 1986 års lag.

Den ger möjlighet till överprövning av tillsynsmyndighetens beslut

enligt den gängse gången i förvaltningsmål.

Promemorian EG-anpassning och genomförande av

öppna system i svensk ädelmetallagstiftning

Sammanfattning

Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll, SWEDAC, fick i upp-

drag av regeringen att utreda den svenska ädelmetallagstiftningens över-

ensstämmelse med EG-rätten samt övergången till ett öppet system för

kontrollstämpling av ädelmetallarbeten. Utredningen redovisades den 30

juni 1998.

Uppdraget var föranlett av att den nuvarande svenska ädelmetallag-

stiftningens är dåligt anpassad till de åtaganden som följer av Sveriges

EU-medlemskap, främst principen om fri varurörlighet inom gemenska-

pen, samt riksdagens principbeslut från 1992 om övergång till öppna

system för teknisk provning och kontroll.

Utredningens huvudsakliga slutsatser och förslag var följande:

 Sveriges internationella åtaganden, liksom svensk industris behov av

att i Sverige kunna få utfört kontroll och stämpling av ädelmetallarbeten

som garanterar tillträde till andra EES-länders marknader, talar för att

Sverige bör behålla en särreglering av ädelmetallområdet.

 En anpassning av finhalterna för ädelmetallarbeten bör ske till de som

gäller enligt förslag till EG-direktiv och ISO-standardens nominella

nivåer, innebärande 375, 585, 750, 916 och 999 tusendelar för guld, 800,

925 och 999 tusendelar för silver och 850, 900, 950 och 999 tusendelar

för platina. Vidare föreslås att de tillåtna negativa avvikelserna avskaffas

samt att namnstämplar som är registrerade hos ansvariga organ i andra

EES-länder skall jämställas med svenska namnstämplar utan krav på

registrering i Sverige.

 Sveriges Provnings- och Forskningsinstitut AB:s monopol som kon-

trollorgan bör avskaffas och ersättas av ett öppet system där kontroll-

stämpling får utföras av organ ackrediterade för uppgiften enligt lagen

(1992:1119) om teknisk kontroll.

 Registreringsplikten för tillverkare, försäljningsställen och importörer

kan avskaffas.

 Tillsynsbestämmelser bör införas som bemyndigar SWEDAC att utöva

tillsyn över lagstiftningens efterlevnad.

Promemorian EG-anpassning och genomförande av

öppna system i svensk ädelmetallagstiftning

Lagförslag

Förslag till lag om ändring i lagen (1996:985) om handel med

ädelmetallarbeten

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1986)985) om handel med

ädelmetallarbeten

dels att 12 a § skall upphöra att gälla,

dels att 1, 5, 6, 8, 10 12, 14 och 15 §§ samt rubriken närmast före 14 §

skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas två nya paragrafer, 16 och 17 §§ samt

en rubrik närmast före 17 §, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 §

Denna lag tillämpas på yrkesmässig handel med ädelmetallarbeten.

Med ädelmetallarbeten avses ar-

beten av guld, silver eller platina

som innehåller, om arbetet är ut-

fört av

guld, 585 tusendelar eller mer

fint guld,

silver, 830 tusendelar eller mer

fint silver,

platina, 950 tusendelar eller mer

fin platina,

med en tillåten avvikelse nedåt

för guld och platina av fem tusen-

delar samt för silver av åtta tusen-

delar.

Med ädelmetallarbeten avses ar-

beten av guld, silver eller platina

som innehåller, om arbetet är ut-

fört av

guld, 375 tusendelar eller mer

fint guld,

silver, 800 tusendelar eller mer

fint silver,

platina, 850 tusendelar eller mer

fin platina.

Lagen gäller inte sådana arbeten som är avsedda uteslutande för medi-

cinsk, vetenskaplig eller industriell användning eller uppenbarligen har

antikvariskt värde.

5 §

Ansvarsstämplar är tillverkarens eller importörens namnstämpel, fin-

haltsstämpel, ortsmärke och årsbeteckning.

Namnstämpel skall vara god-

känd och registrerad enligt 10 §

andra stycket för att få anbringas.

Svensk tillverkares eller impor-

törs namnstämpel skall vara god-

känd och registrerad av det organ

regeringen bestämmer för att få

anbringas.

Med namnstämpel enligt denna

lag jämställs sådan namnstämpel

som är registrerad hos offentligt

organ i något annat land inom det

Europeiska ekonomiska samar-

betsområdet.

6 §

Ett ädelmetallarbete av guld eller

platina skall vid saluhållande eller

försäljning vara försett med fin-

haltsstämpel och namnstämpel.

Namnstämpel behövs inte, om

arbetet är kontrollstämplat enligt 8

§. Namnstämpel krävs dock alltid,

om arbetet är försett med orts-

märke eller årsbeteckning.

Ett ädelmetallarbete av guld eller

platina skall vid saluhållande eller

försäljning vara försett med fin-

haltsstämpel och namnstämpel.

Namnstämpel behövs inte, om

arbetet är kontrollstämplat enligt 8

§. Namnstämpel enligt 5 § andra

stycket krävs dock alltid, om ar-

betet är försett med svenskt orts-

märke eller svensk årsbeteckning.

Om i ett ädelmetallarbete som saluhålls eller försäljs ingår någon del

av annan metall eller annat ämne enligt 2 §, skall detta vara angivet på

denna del, om inte tillverkningstekniska hinder möter.

8 §

Ädelmetallarbeten som har försetts

med finhaltsstämpel skall på begä-

ran kontrolleras med avseende på

finhalt av det organ som rege-

ringen bestämmer (kontrollorgan-

et). Om organet finner att den

uppgivna finhalten är riktig, skall

organet bekräfta detta med en

kontrollstämpel.

Ädelmetallarbeten som har försetts

med finhaltsstämpel kan på begä-

ran kontrolleras med avseende på

finhalt av ett organ ackrediterat

för uppgiften enligt lagen

(1992:1119) om teknisk kontroll

(kontrollorganet). Om organet fin-

ner att den uppgivna finhalten är

riktig, skall organet bekräfta detta

med en kontrollstämpel.

Om arbetet inte kan kontrollstämplas utan att det skadas, får organet i

stället utfärda bevis om att arbetet uppfyller fordringarna för kontroll-

stämpling.

Med kontrollstämpel enligt första stycket jämställs kontrollstämpel

från ett kontrollorgan i något annat EES-land under förutsättning att or-

ganet är oberoende och kontrollen kan bedömas som likvärdig.

10 §

Den som yrkesmässigt inom landet

tillverkar eller försäljer ädelme-

tallarbeten av guld eller platina

eller till landet inför sådana arbe-

ten skall vara registrerad hos kon-

trollorganet. Detsamma gäller den

som yrkesmässigt inom landet

tillverkar eller till landet inför

ädelmetallarbeten av silver, som

förses med ansvarsstämpel.

Kontrollorganet prövar frågor

om godkännande och registrering

av tillverkares och importörers

namnstämplar.

På ett arbete får finnas stämplar

som skall användas enligt be-

stämmelser i något annat land

inom den Europeiska ekonomiska

gemenskapen.

11 §

För kontroll enligt 8 § skall en

avgift betalas till kontrollorganet.

Detsamma skall gälla för registre-

ring enligt 10 §. Avgift för regist-

rering skall betalas årligen så

länge registreringen består.

För kontroll enligt 8 § skall en

avgift betalas till kontrollorganet.

Detsamma skall gälla för registre-

ring enligt 5 §. Avgift för registre-

ring skall betalas årligen så länge

registreringen består.

12 §

Regeringen eller den myndighet

som regeringen bestämmer får

1. meddela ytterligare före-

skrifter om ansvarsstämplar, kon-

trollstämplar och annan märkning

enligt denna lag,

2. fastställa avgifter enligt denna

lag.

Regeringen eller den myndighet

som regeringen bestämmer får

1. meddela ytterligare före-

skrifter om ansvarsstämplar, kon-

trollstämplar och annan märkning

enligt denna lag,

2. fastställa avgifter enligt denna

lag

3. meddela närmare föreskrifter

om de ackrediterade organens

verksamhet och de kontrollformer

som skall användas i samband

med kontrollstämpling.

Påföljder m.m.

Tillsyn

14 §

Till böter eller fängelse i högst i

sex månader döms, om gärningen

inte är belagd med straff i brotts-

balken, den som uppsåtligen eller

av oaktsamhet

1. saluhåller eller försäljer

ädelmetallarbeten eller andra ar-

beten i strid mot 3 eller 6 §.

2. anbringar stämplar eller andra

märken i strid mot denna lag eller

föreskrifter, som har meddelats

med stöd av lagen, eller bryter mot

skyldighet som följer av 7 § tredje

meningen,

3. inte iakttar registreringsskyl-

dighet enligt 10 §,

4. bryter mot villkor som har

meddelats med stöd av 13 §.

I ringa fall döms inte till ansvar.

Tillsyn över efterlevnaden av denna

lag och av föreskrifter som har

meddelats med stöd av lagen utövas

av den myndighet som regeringen

bestämmer.

15 §

Ett arbete, som saluhålls i strid

mot denna lag, eller värdet därav

skall förklaras förverkat, om det

inte är uppenbart oskäligt.

En näringsidkare är skyldig att på

anmaning av tillsynsmyndigheten

1. lämna tillsynsmyndigheten

tillträde till utrymmen där ädel-

metallarbeten förvaras,

2. lämna de upplysningar, hand-

lingar, varuprover och liknande

som behövs för tillsynen.

Tillsynsmyndigheten har rätt att

få hjälp av polis för att genomföra

åtgärd som avses i första stycket.

16 §

Tillsynsmyndigheten får meddela

de förelägganden och förbud som

behövs i enskilda fall för att denna

lag och föreskrifter meddelade

med stöd av denna lag skall efter-

levas. Ett sådant föreläggande eller

förbud får förenas med vite.

Överklagande

17 §

Tillsynsmyndighetens beslut enligt

denna lag eller föreskrifter med-

delade med stöd av denna lag får

överklagas hos allmän förvalt-

ningsdomstol.

 Prövningstillstånd krävs vid

överklagande till kammarrätten.

Förteckning över remissinstanserna

Följande remissinstanser har yttrat sig:

Göteborgs tingsrätt, Länsrätten i Göteborg, Rikspolisstyrelsen (RPS),

Socialstyrelsen, Generaltullstyrelsen (GTS), Riksrevisisonsverket (RRV),

Ekonomistyrningsverket (ESV), Riksarkivet, Riksantikvarieämbetet,

Närings- och teknikutvecklingsverket (NUTEK), Konkurrensverket, SIS

- Standardiseringen i Sverige, Patent- och registreringsverket (PRV),

Kommerskollegium, Konsumentverket, Sveriges Provnings- och Forsk-

ningsinstitut AB Swedish association for Testing and Inspection

(SWETIC), Sveriges Konsumentråd, Företagarnas Riksorganisation,

Sveriges hantverks- och småföretag, Konsumenter i Samverkan, Guld-

smedsmästarnas Riksförbund, Sveriges Juvelerare- och Guldsmedsför-

bund, Guldsmedsbranchens leverantörförbund, Statstjänstemannaförbun-

det och SACO-föreningen vid SP.

Följande remissinstanser har ej besvarat eller förklarat sig avstå från att

lämna synpunkter på remissen:

Brottsförebyggande rådet (BRÅ), Generaltullstyrelsen (GTS), Svenska

Handelskammarförbundet, Svensk Handel, Sveriges industriförbund,

Tjänstemännens centralorganisation (TCO), Sveriges Akademikers Cent-

ralorgansation (SACO), Landsorganisationen i Sverige (LO), Svenska

arbetsgivareföreningen (SAF), Sveriges försäkringsförbund, Sveriges

Konsumentråd, Företagarnas Riksorganisation.

Lagrådsremissens lagförslag

Förslag till lag om handel med ädelmetallarbeten

Härigenom föreskrivs följande.

Allmänna bestämmelser

1 § Denna lag tillämpas på yrkesmässig handel med ädelmetallarbeten.

Med ädelmetallarbeten avses arbeten av guld, silver eller platina som

innehåller, om arbetet är utfört av

guld, 375 tusendelar eller mer fint guld,

silver, 800 tusendelar eller mer fint silver,

platina, 850 tusendelar eller mer fin platina,

med en tillåten avvikelse nedåt för guld och platina av fem tusendelar

samt för silver av åtta tusendelar.

Lagen gäller inte sådana arbeten som är avsedda uteslutande för medi-

cinsk, vetenskaplig eller industriell användning eller uppenbarligen har

antikvariskt värde.

2 § I ett ädelmetallarbete får ingå, förutom delar av guld, silver eller pla-

tina samt legeringar av dessa metaller, delar av annan metall eller annat

ämne under förutsättning att varje sådan del är lätt skönjbar och till utse-

endet tydligt skiljer sig från ädelmetallen.

Om tillverkningstekniska skäl föranleder det eller om det krävs för att

arbetet skall fylla sin praktiska uppgift, får det även i annat fall ingå delar

av annan metall eller annat ämne.

3 § När arbeten som innehåller guld, silver eller platina saluhålls eller

säljs inom landet får endast arbeten som uppfyller kraven enligt 1 och 2

§§ utges för att vara ädelmetallarbeten eller vara utförda av guld, silver

eller platina. Vid saluhållande eller försäljning av arbeten med lägre halt

sådan metall får det anges att arbetet innehåller guld, silver eller platina.

Det måste dock tydligt framgå att arbetet innehåller lägre halt ädel metall

än ett ädelmetallarbete.

Stämplar m. m.

4 § Med ansvarsstämplar avses stämplar som är avsedda uteslutande för

ädelmetallarbeten. De får endast anbringas på sådana arbeten.

5 § Ansvarsstämplar är tillverkarens eller importörens namnstämpel, fin-

haltsstämpel, ortsmärke och årsbeteckning.

En svensk tillverkares eller importörs namnstämpel skall vara godkänd

och registrerad av det organ regeringen bestämmer för att få anbringas.

Med namnstämpel enligt denna lag jämställs sådan namnstämpel från

något annat land inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet för

vilken det genom registrering hos ett offentligt organ eller något annat

likvärdigt sätt går att identifiera den som anbringat stämpeln.

6 § Ett ädelmetallarbete av guld eller platina skall vid saluhållande eller

försäljning vara försett med finhaltsstämpel och namnstämpel. Namn-

stämpel behövs inte om arbetet är kontrollstämplat enligt 8 §. Namn-

stämpel enligt 5 § andra stycket krävs dock alltid om arbetet är försett

med ett svenskt ortsmärke eller en svensk årsbeteckning.

Om i ett ädelmetallarbete som saluhålls eller säljs ingår någon del av

annan metall eller annat ämne enligt 2 §, skall detta vara angivet på

denna del, om inte tillverkningstekniska hinder möter.

7 § Ansvarsstämpling skall göras genom tillverkarens eller importörens

försorg. Som tillverkare anses även den som yrkesmässigt har givit nå-

gon annan i uppdrag att utföra ädelmetallarbeten. Tillverkaren och im-

portören ansvarar för att utförda ädelmetallarbeten motsvarar de an-

bringade ansvarsstämplarna.

8 § En tillverkare eller importör kan låta ett organ (kontrollorganet) som

är ackrediterat för uppgiften enligt lagen (1992:1119) om teknisk kontroll

kontrollera finhalten i ett ädelmetallarbete som har försetts med finhalts-

stämpel. Om kontrollorganet finner att den uppgivna finhalten är riktig,

skall organet bekräfta detta med en kontrollstämpel.

Om arbetet inte kan kontrollstämplas utan att det skadas, får organet i

stället utfärda bevis om att arbetet uppfyller fordringarna för kontroll-

stämpling.

Med kontrollstämpel enligt första stycket jämställs kontrollstämpel

från ett kontrollorgan i något annat land inom Europeiska ekonomiska

samarbetsområdet under förutsättning att organet är oberoende och kon-

trollen kan bedömas som likvärdig.

9 § Ädelmetallarbeten eller arbeten som inte till utseendet tydligt skiljer

sig från sådana får inte förses med stämplar eller andra märken som lätt

kan förväxlas med stämplar enligt denna lag.

10 § På ett arbete får det finnas stämplar som används enligt bestämmel-

ser i något annat land inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet.

Avgift

11 § För registrering enligt 5 § skall en avgift betalas till det organ som

utsetts av regeringen. Avgift för registrering skall betalas årligen så länge

registreringen består.

Bemyndiganden

12 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får

1. meddela ytterligare föreskrifter om ansvarsstämplar, kontrollstämp-

lar och annan märkning enligt denna lag,

2. fastställa avgifter enligt denna lag,

3. meddela närmare föreskrifter om de ackrediterade organens verk-

samhet och de kontrollformer som skall användas i samband med kon-

trollstämpling.

13 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får

medge undantag eller avvikelse från denna lag, om det behövs med hän-

syn till överenskommelse med främmande stat eller till internationellt

ekonomiskt samarbete eller om det annars finns särskilda skäl. Ett med-

givande får förses med villkor.

Tillsyn

14 § Tillsyn över efterlevnaden av denna lag och av föreskrifter som har

meddelats med stöd av lagen utövas av den myndighet som regeringen

bestämmer.

15 § En näringsidkare är skyldig att på uppmaning av tillsynsmyndighe-

ten

1. lämna tillsynsmyndigheten tillträde till utrymmen där ädelmetallar-

beten förvaras,

2. lämna de upplysningar, handlingar, varuprover och liknande som

behövs för tillsynen.

Tillsynsmyndigheten har rätt att få hjälp av polis för att genomföra de

åtgärder som avses i första stycket.

16 § Tillsynsmyndigheten får meddela de förelägganden och förbud som

behövs i enskilda fall för att denna lag och föreskrifter meddelade med

stöd av denna lag skall efterlevas. Ett sådant föreläggande eller förbud får

förenas med vite.

Överklagande

17 § Tillsynsmyndighetens beslut enligt denna lag eller beslut med till-

lämpning av föreskrifter meddelade med stöd av denna lag får överklagas

hos allmän förvaltningsdomstol.

 Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000, då lagen (1986:985) om

handel med ädelmetallarbeten skall upphöra att gälla.

2. Intill dess att det i Sverige har utsetts sådana ackrediterade organ

som avses i 8 § får motsvarande uppgifter utföras av det organ som rege-

ringen har utsett enligt lagen (1986:985) om handel med

ädelmetallarbeten.

Lagrådets yttrande

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1999-04-30.

Närvarande: f.d. justitierådet Per Jermsten, justitierådet Ingegerd

Westlander, regeringsrådet Susanne Billum.

Enligt en lagrådsremiss den 22 april 1999 (Näringsdepartementet) har

regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om

handel med ädelmetallarbeten.

Förslaget har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn Sven

Jönson.

Förslaget föranleder följande yttrande av Lagrådet:

1 §

I första stycket anges att lagen tillämpas på "yrkesmässig handel" med

ädelmetallarbeten. Definitionerna av vad som avses med

ädelmetallarbeten ges i paragrafens andra stycke.

I bl.a. 5 § görs åtskillnad mellan tillverkare och importör. I 15 §

används den sammanfattande beteckningen näringsidkare.

 Visserligen kan även den tillverkare som levererar hela sin produktion

till en enda grossist sägas bedriva handel med den aktuella varan. Men

primärt framstår det ändå som mer naturligt att beteckna honom som

tillverkare. Med hänsyn härtill och till vad nyss sagts om förekomsten av

skilda beteckningar på de kategorier som lagtexten gäller ifrågasätter

Lagrådet om inte orden "tillverkning av och" lämpligen bör föras in efter

ordet "yrkesmässig" i första stycket.

5 §

Beträffande andra stycket i denna paragraf förordar Lagrådet att de

avslutande orden "för att få anbringa" flyttas fram till efter ordet "skall".

Tredje stycket avser enligt författningskommentaren att klargöra att det

inte längre krävs obligatorisk stämpling i Sverige av ädelmetallarbeten

från andra EES-länder som redan har "en tillfredsställande

namnstämpling". Enligt Lagrådets mening skulle denna avsikt med

bestämmelsen komma till bättre och tydligare uttryck om stycket ges

följande lydelse:

"Med en namnstämpel enligt denna lag jämställs namnstämpel från

något annat land inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES)

om stämpeln har registrerats hos ett offentligt organ eller det på annat

tillfredsställande sätt går att identifiera den som har anbringat stämpeln".

Införs i stycket på föreslaget sätt en förkortad beteckning på

Europeiska ekonomiska samarbetsområdet kan bokstavskombinationen

EES sedan användas i föreslagna 8 § tredje stycket och 10 §.

7 §

I paragrafens första mening anges att ansvarsstämpling skall göras

"genom tillverkarens eller importörens försorg."

De citerade orden kan lätt ge den föreställningen att med tillverkare i

detta sammanhang avses endast inhemska producenter. Detta är

emellertid inte korrekt. Med hänsyn härtill förordar Lagrådet att första

meningen i paragrafen ersätts med följande två meningar:

"Ansvarsstämpling skall göras genom tillverkarens försorg.

Importerade arbeten som inte ansvarsstämplats av tillverkaren skall

stämplas genom importörens försorg".

Lagrådet föreslår vidare att ordet "och" i paragrafens sista mening byts

ut mot ordet "respektive".

9 och 10 §§

I den första av dessa paragrafer ges bestämmelser om att

ädelmetallarbeten eller liknande arbeten inte får förses med stämplar eller

andra märken som lätt kan förväxlas med "stämplar enligt denna lag".

Av den föreslagna 10 § följer att det på ett arbete (därmed torde i

sammanhanget avses endast ädelmetallarbete) får finnas stämplar som

"används" enligt bestämmelser i något annat land inom EES.

Enligt författningskommentaren gäller vad som sägs i 10 § oberoende

av förbudet mot förväxlingsbara stämplar i föregående paragraf. För att

detta skall framgå av lagtexten föreslår Lagrådet att ifrågavarande

bestämmelser förs samman till en enda paragraf, 9 §, i vilken ett andra

stycke ges följande lydelse:

"På ett ädelmetallarbete får dock alltid finnas stämplar som anbringats

enligt bestämmelser i något annat land inom EES."

Följs detta förslag skall resterande paragrafer ges nya nummer,

nämligen 10-16 §§.

13 §

I paragrafen föreskrivs att regeringen eller den myndighet som

regeringen bestämmer får medge undantag eller avvikelse från den

föreslagna lagen, om det behövs med hänsyn till överenskommelse med

främmande stat eller internationellt ekonomiskt samarbete eller om det

annars finns särskilda skäl. Det anges också att ett medgivande får förses

med villkor.

Lagrummet innebär att regeringen ges en generell fullmakt att förordna

om avvikelser från lagens övriga bestämmelser. Detta kan inte godtas

från grundlagssynpunkt. Enligt Lagrådets mening bör det därför

undersökas vilket behov som kan finnas av bestämmelser som avviker

från dem som den föreslagna lagen innehåller, varefter dessa

bestämmelser och behovet av undantag bör preciseras i själva lagen.

Näringsdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 6 maj 1999

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Hjelm-
[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Engqvist,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: Mona[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition Handel med ädelmetallarbeten

Rättsdatablad

Författningsrubrik

Bestämmelser som

inför, ändrar, upp-

häver eller upprepar

ett normgivnings-

bemyndigande

Celexnummer för

bakomliggande EG-

regler

Lag om handel med

ädelmetallarbeten

11 och 12 §§

 Se Europaparlamentets och rådets direktiv 98/34/EG av den 22 juni 1998 om ett

informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter (EGT L

204,

21.7.1998, s. 37, Celex 398L0034).

 Senaste lydelse 1993:696.

 Se Europaparlamentets och rådets direktiv 98/34/EG av den 22 juni 1998 om ett

informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter (EGT L

204,

21.7.1998, s. 37, Celex 398L0034).

Prop. 1998/99:102

3

1

29

Prop. 1998/99:102

Bilaga 1

30

34

Prop. 1998/99:102

Bilaga 2

Prop. 1998/99:102

Bilaga 3

39

Prop. 1998/99:102

Bilaga 4

Prop. 1998/99:102

Bilaga 5

41

Prop. 1998/99:102

42

44

43

44

44

44