Regeringens skrivelse

1998/99:128

Redogörelse för den svenska Skr.

krigsmaterielexporten år 1998 1998/99:128

________________________________________________________

Regeringen överlämnar denna skrivelse till riksdagen.

Stockholm den 29 april 1999

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

Leif[REDACTED_EFTERNAMN]

(Utrikesdepartementet)

Skrivelsens huvudsakliga innehåll

I skrivelsen lämnar regeringen en redogörelse för den

svenska krigsmaterielexporten under år 1998. Vidare

beskrivs översiktligt det regelverk som tillämpas på området.

I korthet redovisas även viktigare skeenden under 1998.

Innehållsförteckning

Skrivelse

Den svenska krigsmaterielexporten år 1998

1 Inledning 4

2 Krigsmaterielexporten år 1998 5

3 Lagen om krigsmateriel 7

4 Riktlinjerna för krigsmaterielexport 7

5 Utredning om reglerna för följdleveranser 9

6 Regler med syfte att förhindra utförsel av reservdelar till krigs-

 materiel som olovligt förts ut ur landet 9

7 Inspektionen för strategiska produkter (ISP) 10

8 Exportkontrollrådet (EKR) 11

9 Det teknisk-vetenskapliga rådet (TVR 12

10 Information om

krigsmaterielexportpolitiken........................... .. 12

11 FN-registret och annan rapportering om vapenöverföringar 13

12 Wassenaar-arrangemanget och andra exportkontroll-

 arrangemang 14

13 Samarbetet inom EU på exportkontrollområdet 15

14 Försvarsindustrin och internationellt samarbete på krigs-

 materielområdet 17

15 Utvecklingen av internationell handel med krigsmateriel 18

Bilaga

Svensk krigsmaterielexport år 1998

1 Bakgrund 20

2 Beviljade utförseltillstånd 20

3 Faktiska leveranser 21

4 Geografisk fördelning 25

5 Upplåtelse av tillverkningsrätt, samarbete m.m 29

6 Militärt inriktad utbildning 29

7 Redovisning av ägande i utländska rättssubjekt 30

8 De exporterande företagen 30

9 Utvecklingen av de krigsmaterielproducerande företagens

 sysselsättning m.m. 31

Underbilagor

1 Export av och utförseltillstånd för krigsmateriel, 1984-1998 32

2 EU:s uppförandekod på vapenexportområdet 33

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 29 april 1999 44

Den svenska krigsmaterielexporten år 1998

1 Inledning

Den ökande internationalisering som präglar många samhällsområden

återfinns också på krigsmaterielområdet. En rationalisering av den europe-

iska försvarsindustrin har påbörjats, som för med sig ett väsentligt mycket

större mått av gränsöverskridande försvarsindustriell samverkan än vad som

traditionellt varit fallet. Bakgrunden står bl.a. att finna i det kalla krigets

slut, som medfört en förändrad hotbild och minskade ekonomiska ramar för

försvarsmaterielanskaffning i de flesta länder. Krympande resurser och

kraftigt stigande utvecklingskostnader för varje ny generation materiel har

medfört en insikt i de flesta europeiska länder med en försvarsindustri av

någon betydenhet att renodlat nationella försvarsindustrier av ekonomiska

skäl inte längre går att upprätthålla.

 Utvecklingen går överallt mot nedskärningar och omstruktureringar av

nationella försvarsindustrier. Den amerikanska industrin kan generellt sett

sägas ligga före sina europeiska motsvarigheter i denna utveckling. Olika

initiativ har därför tagits av såväl EU-kommissionen som enskilda

regeringar i ett försök att påskynda och underlätta en omstrukturerings-

process i Europa. Målsättningen är att skapa en försvarsindustri på

europeisk nivå som kan mäta sig med den hårt rationaliserade och

storskaliga amerikanska.

 Den svenska synen tydliggjordes i 1996 års försvarsbeslut (jfr prop.

1995/96:12 och 1996/97:4), där svensk försvarsindustri uppmanades att gå

ut och söka stärkt internationellt samarbete. Även om en inhemsk

försvarsindustri inte längre kan upprätthållas på samma sätt som tidigare

av de skäl som beskrevs ovan är det av vikt för Sverige att försvars-

maktens materielförsörjning tryggas på ett sätt som bibehåller trovärdig-

heten för vår alliansfria politik. Den svenska försvarsindustrins fortbestånd

som del av en större europeisk industri innebär att det tidigare oberoendet

byts mot ömsesidiga beroenden som bedöms ge goda förutsättningar att

säkra materielleveranser till det svenska försvaret vid behov. Vidare torde

en omstrukturering på europeisk nivå underlätta en minskning av rådande

överkapacitet inom europeisk försvarsindustri, vilket i sin tur minskar

trycket att exportera för att kompensera bortfallet av lokala beställningar.

Detta bedömer regeringen vara en i sig eftersträvansvärd effekt.

 Sverige har anslutit sig till det s.k. Letter of Intent (LOI) initiativet som

undertecknades av försvarsministrarna i Frankrike, Italien Spanien,

Storbritannien, Sverige och Tyskland i juli 1998. Detta arbete syftar till att

identifiera åtgärder för att underlätta försvarsindustrins omstrukturering.

Bland de områden som diskuteras återfinns exportkontrollprocedurer.

Sveriges målsättning i denna del av arbetet är att uppnå ett resultat som

ryms inom ramen för befintliga svenska riktlinjer. Vidare diskuteras bl.a.

leveransgarantier, som skall trygga materielförsörjningen till det svenska

försvaret.

 Europeiska unionen antog den 8 juni 1998 en gemensam uppförandekod

för vapenexport. Syftet med koden är bl.a. att lägga en grund för en mer

likartad och restriktiv exportkontrollpolitik i Europa. Koden är politiskt

bindande och några hinder för enskilda medlemsländer att nationellt

tillämpa striktare regler föreligger inte. Sverige kan således fortsätta att

iaktta restriktivitet på området. Uppförandekoden innehåller vissa praktiska

moment där informationsutbyte mellan medlemsstaterna står i centrum, bl.a.

utbyts exempelvis information om avslag på förfrågan om vapenexport.

Förhoppningen är att uppförandekoden kommer att möjliggöra ett gradvis

närmande mellan EU-ländernas politik på området och en ökad grad av

restriktivitet och ansvarstagande i Europa som helhet.

 Sverige verkar aktivt för att koden skall bidra till en ökad öppenhet kring

enskilda medlemsstaters överväganden på området. Som ett resultat av att

koden antagits kommer en årsredovisning av EU-medlemsstaternas krigs-

materielexport att sammanställas av ordförandeskapet vilken alla EU-

regeringar får del av. Sverige arbetar för att årsrapporten skall få en sådan

utformning att den kan behandlas som ett offentligt dokument.

 Den internationella handeln med krigsmateriel, såsom denna redovisas av

Stockholm International Peace Research Institutet (SIPRI), minskade som

kraftigast mellan 1990 och 1995 varefter en stabilare period inföll. USA

behåller den världsledande plats man haft sedan 1991 vad gäller export av

konventionella vapen, följt av Ryssland. Rysslands export har emellertid

minskat sedan 1996. Sveriges export av tyngre konventionella vapen har

ökat något under 1998 vilket resulterat i en 14:e plats detta år, efter bl.a.

samtliga större EU-länder och Kanada. Svensk import av krigsmateriel har

minskat under året, från 23:e till 36:e plats i SIPRI:s sammanställning

(denna redovisas årligen i SIPRI:s årsbok).

 Antalet sysselsatta i den svenska försvarsindustrin har fortsatt att minska

under 1998, en trend som sannolikt kommer att bestå.

2 Krigsmaterielexporten år 1998

Regeringen har varje år sedan 1985 lämnat riksdagen en skrivelse med

redogörelse för den svenska krigsmaterielexporten. Härigenom förses

riksdagen med en samlad information om krigsmaterielexporten, samtidigt

som underlag ges för en bredare allmän debatt. Viss försiktighet är påkallad

när det gäller att utläsa trender ur siffermaterialet. Exporten av krigsmateriel

från Sverige är begränsad. Enstaka försäljningar av större system orsakar

därför kraftiga svängningar uppåt eller nedåt i årstotalerna som inte kan

förknippas med någon långsiktig trend.

 Uppgifterna i den årliga skrivelsen baseras på lagstadgad rapportering från

de krigsmaterieltillverkande företagen. Inspektionen för strategiska produk-

ter (ISP) har sammanställt denna och inkommit med underlag till en

redogörelse för krigsmaterielexporten år 1998 (se bilaga).

 Värdet av den totala fakturerade försäljningen av krigsmateriel under år

1998 uppgick till 13 484 miljoner kronor, motsvarande en ökning med 14,6

procent jämfört med år 1997. Ökningen beror på fullföljandet av tidigare

kontrakterade leveranser till det svenska försvaret. Faktureringen kan

förväntas ligga kvar på en hög nivå under de närmaste åren, också därför att

leveranser mellan olika försvarsindustriföretag ingår i totalsumman.

Underleveranser av delsystem mellan industrier kan därför bokföras ett år,

för att ett senare år återkomma som del av ett totalpris till slutkunden

försvarsmakten. Totalsumman rymmer således ett mått av dubbelräkning.

 Värdet av exportleveranserna av krigsmateriel under år 1998 var 3 514

miljoner kronor. Exporten svarade således för knappt 26,1 procent av

försvarsindustrins totala fakturerade försäljning av krigsmateriel under året.

Exportleveranserna ökade år 1998 med 13,3 procent i förhållande till år

1997. Detta kan jämföras med 14,6 procents ökning för den totala

fakturerade försäljningen av krigsmateriel och 6,4 procents ökning av den

totala varuexporten från Sverige.

 Exportleveranserna av krigsmateriel motsvarade 0,52 procent av den totala

svenska varuexporten år 1998 jämfört med 0,49 procent år 1997.

 Krigsmateriel uppdelas i två kategorier: förstörelsebringande materiel som

betecknas som krigsmateriel för strid (KS) och icke-förstörelsebringande

som kallas övrig krigsmateriel (ÖK). Exporten av krigsmateriel för strid

ökade med 77,0 procent eller från 939 miljoner kronor år 1997 till 1 662

miljoner kronor år 1998. För övrig krigsmateriel noterades en nedgång i

exporten med 14,3 procent motsvarande en minskning från 2 162 miljoner

kronor år 1997 till 1 852 miljoner kronor år 1998.

 Under år 1998 har utförseltillstånd beviljats för försäljning av krigs-

materiel till ett värde av 3 273 miljoner kronor, varav 1 449 miljoner kronor

avser krigsmateriel för strid och 1 824 miljoner kronor övrig krigsmateriel.

Värdet av beviljade tillstånd minskade med 35,3 procent år 1998 jämfört

med år 1997. För krigsmateriel för strid uppgick minskningen till 41,6

procent och för övrig krigsmateriel till 29,3 procent jämfört med år 1997.

Som framgår av diagram i underbilaga 1 har värdet av beviljade tillstånd

varierat kraftigt under senare år medan värdet av faktiska leveranser

uppvisat mindre variationer. Förklaringen till detta är att delleveranser

förknippade med ett enskilt utförseltillstånd kan pågå under flera år.

3 Lagen om krigsmateriel

Tillverkning och utförsel av krigsmateriel regleras genom lagen (1992:1300)

om krigsmateriel (ändrad senast 1998:771) och förordningen (1992:1303) om

krigsmateriel (ändrad senast 1998:402). Båda författningarna trädde i kraft

den 1 januari 1993 och ersatte lagen (1983:1034) om kontroll över

tillverkningen av krigsmateriel, m.m. och lagen (1988:558) om förbud mot

utförsel av krigsmateriel, m.m. med tillhörande förordningar.

 Den nuvarande lagen bygger i allt väsentligt på den tidigare lagstiftningen

liksom på tidigare praxis. Den innehåller dock en vidgning av krigsmateriel-

begreppet samt förenklingar, förtydliganden och moderniseringar av de

bestämmelser som gäller för kontrollen över tillverkning och utlandssam-

verkan avseende krigsmateriel.

 Krigsmateriellagen föreskriver att krigsmateriel inte får tillverkas utan

tillstånd. Även all försvarsindustriell utlandssamverkan förutsätter tillstånd.

Med utlandssamverkan förstås exportförsäljning eller annat tillhandahållande

(bl.a. överlåtelse eller förmedling) av krigsmateriel. Vidare omfattar

begreppet upplåtelse eller överlåtelse av tillverkningsrätter, avtal med någon i

utlandet om att gemensamt med denne eller för dennes räkning utveckla

krigsmateriel eller metod för framställning av sådan materiel eller om att

gemensamt tillverka krigsmateriel. Slutligen krävs tillstånd, med vissa

undantag, för att bedriva militärt inriktad utbildning.

 Som nämnts, indelas krigsmateriel enligt lagen i två kategorier. Bestäm-

melser om vilken materiel som innefattas i de två kategorierna återfinns i

krigsmaterielförordningen.

4 Riktlinjerna för krigsmaterielexport

Riktlinjerna för krigsmaterielexport uttrycker principer för exporten som

fastlagts med brett parlamentariskt stöd och som är vägledande vid

prövningen i ärenden om tillstånd till krigsmaterielexport enligt lagen och

förordningen om krigsmateriel (jfr. prop. 1995/96:31 s. 22). Riktlinjerna

tillämpas på alla former av utlandssamverkan som regleras i lagen om

krigsmateriel. De behandlades i prop. 1991/92:174 Lag om krigsmateriel (s.

41) och bet. 1992/93:UU1 Krigsmaterielexport.

 Ett övergripande syfte med riktlinjerna är att ge en stabil och generell grund

för tillståndsprövningen. ISP beviljar tillstånd enligt lagen om krigsmateriel.

Varje utförselärende prövas emellertid individuellt.

 Enligt riktlinjerna bör tillstånd till utförsel av krigsmateriel endast medges

om detta

 - bedöms erforderligt för att tillgodose det svenska försvarets behov av

materiel eller kunnande eller i övrigt är säkerhetspolitiskt önskvärd, samt

 - inte står i strid med principerna och målen för Sveriges utrikespolitik.

 De ovan angivna bedömningskriterierna omfattar också samverkan med

person eller företag i utlandet avseende utveckling eller tillverkning av

krigsmateriel. Sverige är ett av få EU-länder som har en lagstiftning som

även omfattar förmedling av krigsmateriel (arms brokerage). Den svenska

lagens bestämmelser omfattar alla individer som är bosatta i landet, oavsett

nationalitet. Inom EU undersöker nu medlemsländerna möjligheten att

introducera en sådan lagstiftning, med den svenska lagen som konkret

exempel.

 Riktlinjerna framhåller särskilt den vikt som vid den utrikespolitiska

bedömningen av varje utförselärende skall fästas vid respekten för mänskliga

rättigheter i mottagarlandet. Situationen i mottagarlandet vad gäller mänskliga

rättigheter skall alltid vägas in även i de fall då det är fråga om utförsel av

materiel som i sig inte kan användas för att kränka mänskliga rättigheter.

 Breddningen av krigsmaterielbegreppet år 1993 åtföljdes av en indelning av

krigsmateriel i två kategorier för vilka uppställts delvis olika riktlinjer för

utförsel. För kategorin krigsmateriel för strid gäller att tillstånd till export

 inte

bör ges till en stat som befinner sig i väpnad konflikt med annan stat, en stat

som är invecklad i internationell konflikt som kan befaras leda till väpnad

konflikt, en stat som har inre väpnade oroligheter eller en stat där det

förekommer omfattande och grova kränkningar av mänskliga rättigheter.

Detta är samma krav som tillämpades redan tidigare, med den skillnaden att

förekomsten av kränkningar av de mänskliga rättigheterna tidigare endast

behövde beaktas om materielen i sig kunde användas för att kränka de

mänskliga rättigheterna. I detta avseende skiljer sig Sverige från vissa andra

EU-länder.

 För utförsel av övrig krigsmateriel, som i stor utsträckning omfattar

produkter som före år 1993 inte betraktades som krigsmateriel, gäller att

utförseltillstånd bör beviljas till länder som inte befinner sig i väpnad

konflikt

med någon annan stat, som inte har inre väpnade oroligheter eller där det inte

förekommer omfattande och grova kränkningar av mänskliga rättigheter.

 De skilda riktlinjerna för krigsmateriel för strid respektive övrig

krigsmateriel innebär att en större länderkrets kan komma i fråga som

mottagare av övrig krigsmateriel, dvs. icke förstörelsebringande materiel, än

för krigsmateriel för strid. Genom utvidgningen av krigsmaterielbegreppet

synliggörs och redovisas export som tidigare var oreglerad. Denna export blir

nu också föremål för en politisk prövning.

 När det gäller följdleveranser anger riktlinjerna att "tillstånd bör ges till

utförsel av reservdelar till tidigare, med vederbörligt tillstånd exporterad

krigsmateriel, om inte ovillkorligt hinder möter. Detsamma bör gälla andra

leveranser, t.ex. av ammunition, som har samband med tidigare utförsel eller

där det annars vore oskäligt att inte ge tillstånd".

5 Utredning om reglerna för följdleveranser

Vid konstitutionsutskottets granskning 1995/96 av ett regeringsärende om

tillstånd till viss krigsmaterielexport fann utskottet att utvecklingen av

praxis

vad gäller följdleveranser behövde undersökas närmare (bet. 1995/96: KU30

s. 90). En sådan granskning genomfördes under 1996/97 års riksmöte.

Konstitutionsutskottet fann att "vad utskottet anfört om problem som särskilt

har samband med följdleveransbegreppet ger enligt utskottets mening

regeringen anledning att överväga och precisera det avsnitt i riktlinjerna som

behandlar följdleveranser" (bet. 1996/97: KU25 s. 39 ff). Regeringen beslu-

tade den 25 november 1997 om direktiv för en sådan utredning (dir.

1997:130) och utsåg en utredare. Denne har redovisat sitt uppdrag den 31

mars 1999 (SOU 1999:38). Sedvanligt remissförfarande följer.

6 Regler med syfte att förhindra utförsel av reserv-

 delar till krigsmateriel som olovligt förts ut ur

 landet

Det har förekommit att innehavare av sådan krigsmateriel som olovligen har

förts ut ur Sverige, eller som har vidareexporterats i strid med ett lämnat

tillstånd, hos svenska leverantörer har efterfrågat reservdelar till sådan

krigsmateriel. Det är regeringens inställning att sådan export icke skall

medges. Denna inställning har även tydliggjorts i riktlinjerna, som föreskriver

att s.k. följdleveranser skall avse tidigare med vederbörligt tillstånd

exporterad krigsmateriel. I regel räknas även reservdelar till begreppet

krigsmateriel och deras utförsel kan därmed kontrolleras. Vissa enklare

reservdelar är emellertid industriella standardprodukter. Dessa enklare delar

faller utanför krigsmaterielbegreppet och någon laglig möjlighet att förhindra

deras export förelåg inte tidigare. Regeringen lade därför fram ett förslag i

syfte att förhindra sådan utförsel i prop. 1997/98:68, Exportkontroll av vissa

strategiska produkter.

 Genom de nya bestämmelserna i lagstiftningen om strategiska produkter

(SFS 1998:397), som trädde i kraft den 1 juli 1998, har införts ett krav på

exporttillstånd för produkter som ej ingår i begreppet krigsmateriel, men som

i det enskilda fallet är eller kan vara avsedda att användas som delar eller som

komponenter till krigsmateriel som olovligen förts ut ur landet eller som har

vidareexporterats i strid mot lämnat tillstånd. Tillståndskravet skall gälla, om

Inspektionen för strategiska produkter har informerat exportören om att

produkterna är eller kan vara avsedda för ett sådant ändamål.

 Vidare har införts en skyldighet för exportörer att underrätta Inspektionen

för strategiska produkter om en tilltänkt export av produkter som är avsedda

att användas som delar eller komponenter till sådan krigsmateriel.

Inspektionen skall då avgöra om tillstånd skall krävas för exporten.

7 Inspektionen för strategiska produkter (ISP)

Inspektionen för strategiska produkter (ISP) inrättades den 1 februari 1996,

med ansvar för den kontroll som föreskrivs i lagen (1992:1300) om krigs-

materiel och lagen (1998:397) om strategiska produkter med tillhörande

förordningar. Inspektionen övertog därmed ansvaret för merparten av de

uppgifter som tidigare handlades av Krigsmaterielinspektionen (KMI) och

den enhet inom Utrikesdepartementet som svarade för strategisk

exportkontroll. Sedermera har ISP även utsetts att vara nationell myndighet

inom ramen för FN:s konvention om förbud mot kemiska vapen (CWC).

 ISP ansvarar således för tillstånds- och utförselfrågor avseende såväl

krigsmateriel som andra strategiskt känsliga produkter med både civil och

militär användning (varor med dubbla användningsområden eller dual-use

varor). Myndigheten har skyldighet att lämna över ärenden som har

principiell betydelse eller annars är av särskild vikt till regeringens

prövning.

ISP verkar i nära samråd med Utrikesdepartementet och Försvarsdeparte-

mentet.

 ISP har löpande kontakter med de företag som berörs av kontrollverk-

samheten. Vad avser krigsmateriel skall företagen till ISP kvartalsvis redovisa

den marknadsföring de bedrivit utomlands. Dessa rapporter ligger till grund

för ISP:s återkommande genomgångar med företagen avseende deras

exportansträngningar. Förutom att fatta beslut i tillståndsärenden granskar ISP

de underrättelser som tillverkare av krigsmateriel är skyldiga att lämna senast

fyra veckor innan ett anbud lämnas eller ett avtal ingås om export av- eller

annan utlandssamverkan om krigsmateriel. Slutligen skall de krigsmateriel-

exporterande företagen rapportera om de leveranser som genomförts med stöd

av lämnade tillstånd.

 ISP är en självfinansierad myndighet. Avgifter som täcker myndighetens

kostnader tas av statsverket ut av de tillverkande företagen. Avgifterna

beräknas med utgångspunkt från värdet av fakturerade leveranser av

kontrollerade produkter som överstiger 2,5 miljoner kronor per år. Underlaget

för avgiftsuttaget omfattar således både leveranser inom Sverige och

leveranser till utlandet. Något direkt samband mellan avgiftens storlek och

exportens omfattning föreligger således ej. Ett direkt samband mellan

myndighetens verksamhet och industrins betalningar har också undvikits,

genom att avgifterna inbetalas till statsverket och inte direkt till

myndigheten.

Myndighetens löpande verksamhet anslagsfinansieras på sedvanligt sätt och

kostnadstäckning uppnås genom utdebitering av industrin årsvis i efterskott,

då verksamhetens faktiska kostnad liksom företagens fakturerade leveranser

slutgiltigen kan fastställas.

 Antalet inkomna ärenden avseende utförsel uppgick under år 1998 till 2 040,

varav 447 avsåg varor med dubbla användningsområden. Motsvarande tal för

1997 var 2 009 resp. 403. Målsättningen för ISP har varit att inkomna

utförselärenden skall slutbehandlas inom en månad, på sikt inom två veckor.

Inom verksamhetsgrenen Kemvapenkonventionen överlämnades 183

industrideklarationer till ISP mot 180 år 1997. Motsvarande antal deklara-

tioner till konventionens sekretariat OPCW i[REDACTED_EFTERNAMN] var 37 för både år 1997

och 1998. Under kemvapenkonventionens verifikationsbestämmelser har en

svensk anläggning inspekterats av OPCW vartdera året 1997 och 1998.

8 Exportkontrollrådet (EKR)

Enligt 10 kap. 6 § regeringsformen skall regeringen i utrikesärenden av

större vikt om möjligt överlägga med Utrikesnämnden före avgörandet.

Vissa utförselärenden som rör krigsmateriel är av sådan art att överläggning

med nämnden är påkallad. Det har emellertid bedömts önskvärt att ge även

andra enskilda utförselärenden av principiell vikt en bredare politisk

förankring. Riksdagen beslutade därför år 1984 på grundval av prop.

1984/85:82 om ökad insyn och samråd i frågor som rör krigsmaterielexport,

att en rådgivande nämnd i krigsmaterielfrågor skulle inrättas. Nämnden

ombildades den 1 februari 1996 till Exportkontrollrådet i samband med

tillskapandet av myndigheten ISP. Samtidigt breddades dess samman-

sättning för att återspegla den bredare sammansättning som Utrikesnämnden

idag har. I Exportkontrollrådet är därför samtliga riksdagspartier represen-

terade. Rådet har 10 ledamöter.

 Exportkontrollrådet sammanträder på kallelse av ISP:s myndighetschef,

krigsmaterielinspektören, som även leder överläggningarna. Vid rådets

sammanträden presenterar Utrikesdepartementet bedömningar av aktuella

mottagarländer. Försvarsdepartementet medverkar med bedömningar

avseende ärendenas försvarspolitiska betydelse.

 Exportkontrollrådet ges tillfälle att ta ställning till alla principiellt

viktiga

krigsmaterielärenden vid sina månatliga sammanträden. Vidare ges

ledamöterna full insyn i handläggningen av dessa ärenden genom att

samtliga utförselbeslut för exportförsäljning fortlöpande redovisas. Genom

denna procedur säkerställs en parlamentarisk insyn i tillämpningen av lagen

(1992:1300) om krigsmateriel. Krigsmaterielinspektören har även möjlighet

att vid behov höra rådet i frågor som rör tillämpningen av lagen (1998:397)

om strategiska produkter.

 Exportkontrollrådet ersätter inte Utrikesnämnden i sådana ärenden som

regeringen enligt regeringsformen skall överlägga med Utrikesnämnden om.

 Under år 1998 hölls nio sammanträden i rådet.

9 Det teknisk-vetenskapliga rådet (TVR)

För att bistå krigsmaterielinspektören med beredningen av ärenden som rör

klassificering av krigsmateriel inrättades år 1984 ett särskilt teknisk-

vetenskapligt råd med företrädare för institutioner med överblick över

teknologins tillämpning på civila respektive militära områden. Under år 1998

höll rådet fyra sammanträden.

 Genom tillskapandet av ISP har det teknisk-vetenskapliga rådets arbets-

område breddats till att även omfatta varor med dubbla användningsområden.

10 Information om krigsmaterielexportpolitiken

En viktig uppgift för ISP är att verka för spridning av kunskap om

exportkontrollen, både till allmänheten och till de företag som berörs. ISP har

nyligen genomfört en revidering av den handbok som senast gavs ut av KMI

år 1993. Handboken är främst avsedd för dem som inom försvarsindustrin

och vid statliga myndigheter har befattning med ärenden som rör tillverkning

och utförsel av krigsmateriel. Handboken redovisar gällande lagstiftning,

regelverk och handläggningsordning för tillståndsärenden. En motsvarande

handbok för verksamhetsgrenen Strategiska Produkter har publicerats under

år 1998. Därutöver anordnar ISP återkommande seminarier och

informationsmöten om sin verksamhet. Myndigheten har vidare under år 1998

upprättat en utförlig hemsida på Internet. Adressen är "http://www.isp.se".

Med särskilt anslagna medel påbörjades 1998 en studie över hur

informationsgivningen från ISP skulle kunna vidareutvecklas.

 I en informationsskrift (Sveriges vapenexportpolitik, UD informerar 1993:4)

behandlas vapenexportens roll i den svenska säkerhetspolitiken, den svenska

försvarsindustrins omfattning, riktlinjerna för utförsel av krigsmateriel samt

det internationella samarbetet för att kontrollera handeln med krigsmateriel.

Skriften har också getts ut på engelska, franska och tyska i syfte att främja

kunskapen i andra länder om den svenska politiken på området. En revidering

av denna skrift pågår.

 Texten till denna skrivelse jämte översättning till engelska finns tillgänglig

på Internet under adressen "http://www.regeringen.se" samt

"http://www.ud.se".

11 FN-registret och annan rapportering om vapen-

 överföringar

Förenta nationernas generalförsamling antog i december 1991 en resolution

som anmodar medlemsländerna att årligen till ett register över konventionella

vapen redovisa såväl sin import som sin export av tyngre konventionella

vapen. Handeln med följande sju vapenkategorier rapporteras: stridsvagnar,

pansrade stridsfordon, grovt artilleri, stridsflygplan, attackhelikoptrar,

stridsfartyg och robotar/robotlavetter.

 I samråd med försvarets myndigheter och ISP sammanställer Utrikes-

departementet aktuella uppgifter som i enlighet med den ovannämnda

resolutionen överlämnas till FN.

 För FN-registrets sjätte år, 1997, hade till 1999 års början 95 av FN:s 185

medlemsländer (jämte observatörslandet Schweiz) lämnat uppgifter om sin

export och import av de sju kategorierna tyngre vapen. Genom att rapporter

föreligger från alla större exportörer utom Nordkorea och alla större

importörer utom några länder i Mellanöstern, beräknas drygt 90 procent av

den legala världshandeln med angivna vapen omfattas av registret.

 Sverige deltar endast i begränsad omfattning i världshandeln med aktuella

tyngre vapensystem.

 För år 1998 rapporterade Sverige import från Tyskland av 34

splitterskyddade trupptransportfordon (MT-LBu) och 3 bepansrade

stridslednings- och radarfordon Piranha från Schweiz. På exportsidan

rapporterade Sverige utförsel av 24 stridsfordon CV 9030 till Norge.

 Sverige verkar på olika sätt för ökad rapportering till FN-registret och för

större öppenhet om transfereringar av krigsmateriel. Dessa ansträngningar

ingår som ett led i Sveriges strävan att öka den allmänna öppenheten på detta

område för att därmed öka förtroendet länder emellan och förbättra

informationsunderlaget för en ansvarsfull exportkontroll.

 I Organisationens för säkerhet och samarbete i Europa (OSSE) säkerhets-

forum har de deltagande 55 länderna enats om att iaktta vissa principer vid

transfereringar av krigsmateriel, bl.a. att årligen lämna uppgifter till

registret.

 Samråd om rapporteringen till FN-registret sker sedan 1995 med övriga

medlemmar av EU. I en skrivelse till FN:s generalsekreterare har EU

uppmanat övriga FN-medlemmar att lämna uppgifter även om innehav och

egen produktion av den krigsmateriel som omfattas av registret i syfte att göra

detta mera användbart. Sverige lämnade denna typ av uppgifter till registret

första gången 1997. En översyn av registret skedde under 1997, dock utan att

några konkreta framsteg kunde noteras beträffande utvidgning av registret. En

ny översyn kan väntas år 2000.

 Som ett led i Sveriges strävan efter ökad öppenhet på detta område har sedan

1990 regeringens redogörelse till riksdagen över krigsmaterielexporten

överlämnats till FN i engelsk översättning. Sedan hösten 1996 finns uppgifter

lämnade till FN-registret tillgängliga på Internet under adressen

"http://www.un.org/Depts/dda/Cab/register.htm".

12 Wassenaar-arrangemanget och andra

 exportkontrollarrangemang

Wassenaar-arrangemanget (WA) har till huvuduppgift att hindra spridning

av både krigsmateriel och varor med dubbla användningsområden, som kan

ha militärt destabiliserande verkan och hota internationell och regional fred

och säkerhet. F.n. har WA 33 medlemmar.

 I likhet med andra internationella exportkontrollarrangemang där Sverige

deltar fattar inte WA några formellt bindande beslut. Medverkan i WA

utgör ett politiskt åtagande, där de deltagande länderna behåller inflytandet

över sin egen exportkontroll. Arrangemanget är inte, till skillnad från

föregångaren COCOM, riktat mot någon enskild stat eller grupp av stater.

Det skall tillämpas globalt och icke-diskriminerande och är inte avsett att

hindra legitim handel. Avsikten är att genom informationsutbyte (export-

statistik och anmälan att exporttillstånd ej lämnats) och diskussion om

känsliga regioner utveckla en samsyn i fråga om utvecklingstendenser och

risker i handeln med dessa produkter. Bland de områden som hittills

diskuterats kan nämnas Afghanistan (initierat av USA) och Centralafrika

(initierat av Sverige).

 Till stöd för arrangemanget har upprättats produktlistor över såväl varor

med dubbla användningsområden som krigsmateriel. Dessa skall ses över

fortlöpande. WA:s lista över strategiska produkter återspeglas i EU:s

motsvarande lista över exportkontrollerade produkter.

 En översyn av WA:s regelverk, de s.k. Initial Elements, kommer att äga

rum under år 1999.

 Sverige deltar även i övriga existerande exportkontrollarrangemang som

reglerar utförsel av varor med dubbla användningsområden. Dessa är

Nuclear Suppliers Group (NSG), den s.k. Australiengruppen (AG) och

Missilteknologikontrollarrangemanget (MTCR). Syftet med arrangemangen

är att förhindra eller försvåra spridningen av massförstörelsevapen och dess

bärare, dvs. kärnvapen (NSG), biologiska och kemiska vapen (AG) samt

missiler (MTCR).

 Varje arrangemang har ett trettiotal medlemsländer. Ordförandeskapet

roterar, i flertalet fall årligen. Sedan år 1996 är ordförandeskapet i

Wassenaar-arrangemanget svenskt.

 Sverige deltar aktivt i samtliga arrangemang. Exportkontroll är i dag den

kanske effektivaste operativa metoden som står till buds för att förhindra

spridning av massförstörelsevapen. Sveriges deltagande i arrangemangen är

viktigt för landets trovärdighet i det internationella icke-spridningsarbetet.

 Sverige verkar för att effektivisera och förbättra exportkontrollen genom

samarbete mellan arrangemangen. Arbete pågår bl.a. i syfte att förbättra

informationsutbytet inom flera arrangemang genom införande av datorise-

rade kommunikationssystem.

 En interdepartemental referensgrupp har under året arbetat med att utforma

ett förslag till en svensk politik på kryptoområdet. Referensgruppen inledde

1998 arbetet med en skrivelse från regeringen till riksdagen om kryptografi.

 Vissa produkter på kryptoområdet räknas till kategorin strategiska produk-

ter. De varulistor som Wassenaar-arrangemanget fastställer har nyligen

reviderats, bl.a. vad avser just kryptoprodukter och dessa ändringar har

införlivats i EU:s varulistor.

 EU har inlett arbetet på en ny förordning om kontroll av export av varor

med dubbla användningsområden, däribland kryptoprodukter (jfr. slutet av

kap. 13 nedan). Arbetet med att ta fram ett sådant förslag sker parallellt med

arbeten inom bl.a. OECD och EU med syfte att skapa en säker infrastruktur

för elektronisk kommunikation. Det nya regelverket torde komma att skapa

förutsättningar för att vissa kryptoprodukter undantas från kontroll, medan

kontrollen av starka kryptoprodukter bibehålles.

13 Samarbetet inom EU på exportkontrollområdet

Krigsmaterielområdet har identifierats som ett lämpligt område för samar-

bete inom ramen för EU:s andra pelare. I rådsarbetsgruppen COARM

(Council Working Group on Conventional Arms Exports) diskuterar de

femton medlemsstaterna regelbundet olika frågor med anknytning till

handeln med krigsmateriel. Utöver denna arbetsgrupp finns även ad hoc-

gruppen Polarm (ad hoc Working Party on a European Armaments Policy),

som är inriktad på frågan om vilka behov av förändringar i nationella regel-

verk och EU-regler som omstruktureringen av europeisk försvarsindustri

ger upphov till.

 Den 8 juni 1998 antog EU en gemensam uppförandekod för vapenexport.

Koden utgår från och preciserar ytterligare de gemensamma kriterier som

beslutades av Europeiska rådet i Luxemburg år 1991 och i Lissabon år

1992. Medlemsstaterna ger i koden uttryck för sin önskan att fastställa

stränga gemensamma normer, som skall uppfattas som miniminormer, för

handeln med konventionell krigsmateriel, samt att förstärka utbytet

sinsemellan av relevant information för att uppnå ökad insyn. Bl.a. kommer

medlemsstaterna fortsättningsvis att informera varandra om potentiella

exportaffärer som inte medges, s.k. denials. Enligt uppförandekoden skall

varje medlemsstat upprätta en årlig rapport över sin export av krigsmateriel

och tillämpning av koden. Rapporterna skall sammanställas av ordföran-

deskapet och diskuteras vid ett årligt möte inom ramen för GUSP (den

gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken). I samband med detta möte

skall även uppförandekodens effekter värderas och eventuella förbättringar

av koden diskuteras. Efter mötet sammanställs en rapport som skall

godkännas av ministerrådet.

 Uppförandekoden är antagen av EU:s ministerråd som ett politiskt

bindande dokument för alla medlemsstater. Ett antal andra länder, däribland

Norge och Kanada samt ett flertal av de till EU associerade staterna, har

uttalat att de kommer att låta sig vägledas av koden i sina beslut om krigs-

materielexport. Regeringen betraktar uppförandekoden som ett viktigt led i

utvecklingen mot en framtida gemensam ordning för kontroll av krigsmate-

rielexport från EU:s medlemsstater.

 Koden bifogas denna skrivelse (se underbilaga 2) samt återfinns på Inter-

net under adress "http://www.regeringen.se" samt "http://www.ud.se".

 I tillägg till uppförandekoden, som berör den legala handeln med krigsma-

teriel, har kompletterande åtgärder vidtagits mot olagliga överföringar i

form av EU-programmet för att förebygga och bekämpa olaglig handel med

konventionella vapen.

 EU:s medlemsstater iakttar fullt ut FN:s säkerhetsråds beslut om vapenem-

bargon. Säkerhetsrådets rekommendationer om restriktivitet på samma

område har inte samma bindande karaktär och övervägs från fall till fall.

Inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken beslutas

med enhällighet vissa vapenembargon som går utöver vad FN:s

säkerhetsråd föreskrivit genom beslut. Dessa får ses som ett utslag av

medlemsstaternas vilja att reagera gemensamt i olika säkerhetspolitiska

frågeställningar. Vad gäller vapenembargon medför artikel 223 i Rom-

fördraget att den konkreta implementeringen sker genom införande i

respektive medlemsstats nationella lagstiftning. Av FN beslutade embargon

gällde under år 1998 mot Angola (UNITA), Irak, Förbundsrepubliken

Jugoslavien, Liberia, Libyen, Rwanda, Sierra Leone och Somalia. EU

upprätthöll under detta år embargon mot Afghanistan, Bosnien och

Hercegovina, Burma, Irak, Förbundsrepubliken Jugoslavien, Kina,

Demokratiska Republiken Kongo, Kroatien, Libyen, Nigeria, Sierra Leone

och Sudan.

 EU:s medlemsstater iakttog även ett vapenembargo mot Armenien och

Azerbajdzjan som beslutades av OSSE år 1992.

 EU har antagit en förordning, (EG) nr 3381/94, om upprättandet av en

gemenskapsordning för kontroll av export av varor med dubbla använd-

ningsområden, vilken trädde i kraft den 1 juli 1995. Förordningen syftar till

fri rörlighet för produkter med dubbla användningsområden (med vissa

begränsade undantag) inom EU, samt exportkontroll gentemot tredje land.

Utvecklingen inom exportkontrollarrangemangen NSG, MTCR,

Australiengruppen och WA (se kap. 12) beaktas genom kontinuerliga

ändringar och uppdateringar av varulistorna till förordningen. Tillämp-

ningen av gemenskapsförordningen är föremål för regelbundna diskussioner

i en samordningsgrupp som särskilt upprättats för detta ändamål. Efter en

översyn av hur förordningen fungerat under dess två första år har Kommis-

sionen i maj 1998 lagt fram ett förslag till revision av densamma. Minister-

rådet har tillsatt en ad hoc arbetsgrupp för att diskutera förslaget. Arbets-

gruppen kan förväntas slutföra detta arbete under år 1999 så att en reviderad

förordning kan träda i kraft någon gång under år 2000.

14 Försvarsindustrin och internationellt samarbete på

 krigsmaterielområdet

Mot bakgrund bl.a. av den svenska försvarsmaktens krympande materiel-

anslag och den vikande internationella försvarsmaterielmarknaden

konstaterades i prop. 1996/97:4 (s. 154) om totalförsvar i förnyelse, som

antagits av riksdagen (bet. 1996/97:FöU1), att ett väsentligt utökat

internationellt samarbete framstår som en förutsättning för den svenska

försvarsindustrins överlevnad och för försvarsmaktens anpassningsförmåga.

Det är inte längre ekonomiskt eller tekniskt möjligt, och inte heller önskvärt,

att försöka skapa ett nationellt oberoende inom försvarsmaterielområdet.

Regeringens bedömning är att Sverige bör söka skapa ett ömsesidigt

internationellt beroende, för att därigenom ta tillvara de fördelar och

minimera de risker som är förknippade med det internationella beroendet.

 Medan rationaliseringstakten inom försvarsmaterielindustrin i USA har

varit hög och sammanslagningen mellan olika företag inom branschen

fortskridit i ett raskt tempo, befinner sig motsvarande utveckling i Europa

på ett tidigt stadium.

 I Sverige har ett utländskt försvarsmaterielföretag erhållit medgivande att

förvärva ett svenskt försvarsmaterielföretag. Det var det brittiska företaget

Alvis plc som i oktober 1997 fick tillstånd att förvärva Hägglunds Vehicle

AB i Örnsköldsvik. Under år 1998 genomfördes en samordning av

explosivämnes- och ammunitionstillverkningskapacitet i Sverige, Norge och

Finland i de två företagskonstellationerna NAMMO och NEXPLO. På

svensk sida berördes Bofors LIAB AB, Bofors Explosives AB m.fl. företag.

Sedan flera år samarbetar SAAB AB, Gripen med British Aerospace (BAe)

i Storbritannien om utvecklingen och marknadsföringen av en exportversion

av det svenska stridsflygplanet JAS 39 Gripen. BAe har förvärvat 35

procent av aktierna i SAAB AB.

 För att svensk industri skall kunna hävda sig i omstruktureringsprocessen

och önskvärda samarbeten uppnås fordras att svensk industri besitter

kvalificerad teknisk kompetens och kan uppvisa utvecklingsuppdrag och

beställningar på sina materielområden, samt att myndighetsstöd föreligger

för samarbetssträvandena.

 Den 6 juli 1998 undertecknade Sveriges försvarsminister en avsiktsför-

klaring tillsammans med försvarsministrarna i Frankrike, Italien, Spanien,

Storbritannien och Tyskland, om att inleda diskussioner i syfte att

identifiera åtgärder för att underlätta försvarsindustrins omstrukturering.

Denna avsiktsförklaring, eller "Letter of Intent" (LOI) har lett till

upprättandet av sex arbetsgrupper på tjänstemannanivå som behandlar

frågeställningarna leveranssäkerhet, exportprocedurer, försvarssekretess,

forskning och teknikutveckling, immateriella äganderättsfrågor, samt

harmonisering av militära materielkrav. Målsättningen är enligt LOI att

avge förslag till överenskommelse i juni 1999 vilken sedan skall godkännas

av resp. stat i slutet av året. Målsättningen för Sveriges deltagande i

diskussionerna på området exportprocedurer är att uppnå ett resultat som

ryms inom ramen för befintliga svenska riktlinjer.

 Det tidigare omnämnda försvarsbeslutet 1996 konstaterade också att

krigsmaterielexporten var av fortsatt försvarspolitisk vikt och att det var

önskvärt att regeringen och svenska myndigheter på ett mer aktivt och

strukturerat sätt stöttade försvarsindustrins exportansträngningar i större

materielprojekt, under förutsättning att exportansträngningarna stod i

överensstämmelse med riktlinjerna för krigsmaterielexport. En särskild

koordinatorstjänst har inrättats inom regeringskansliet för att samordna

sådant stöd till försvarsindustrins exportansträngningar. En interdeparte-

mental samrådsgrupp på statssekreterarnivå verkar sedan 1996 för att

behandla övergripande försvarsindustrifrågor och exporten av försvars-

materiel.

15 Utvecklingen av internationell handel med

 krigsmateriel

Enligt uppgifter från SIPRI svarade Sverige för 0,62 procent av

världsexporten av s.k. tyngre konventionella vapen (flygplan, krigsfartyg,

artilleri, pansarfordon, missiler samt målsöknings- och radarsystem) år 1998

jämfört med 0,19 procent år 1997. Sverige kom därmed på 14:e plats bland

världens exportländer under år 1998 jämfört med en 21:a plats år 1997.

 Störste exportör under år 1998 var USA med 56,24 procent, närmast följd av

Frankrike med 17,38, Ryssland med 5,81, Tyskland med 4,85, Storbritannien

med 3,07, Nederländerna med 2,31 och Ukraina med 2,05 procent.

 För femårsperioden 1994-1998 uppgick motsvarande svenska andel till i

genomsnitt 0,52 procent, vilket motsvarade en 16:e plats bland världens

vapenexportörer. Under samma period hade USA den största utförseln med

en genomsnittlig andel på 47,99 procent närmast följd av Ryssland med

10,92, Frankrike med 9,43, Storbritannien med 7,94, Tyskland med 6,42,

Kina med 2,52 och Nederländerna med 2,09 procent.

 Ledande importör av tyngre konventionella vapen var under år 1998 Taiwan

med 21,21 procent, närmast följd av Saudiarabien med 8,88, Grekland med

7,13, Turkiet med 6,27, Israel med 5,85, Japan med 5,38 och Förenade

Arabemiraten med 3,44 procent. Sverige svarade för 0,40 procent av importen

1998 mot 0,94 procent år 1997. Sverige intog därmed 36:e plats i import-

statistiken år 1998 jämfört med 23:e plats år 1997.

 För femårsperioden 1994-1998 svarade Taiwan för den största importen

motsvarande i genomsnitt 11,85 procent av denna närmast följd av Saudi-

arabien med 8,68, Turkiet med 5,89, Egypten med 5,24, Sydkorea med 4,61,

Grekland med 4,23 och Indien med 3,70 procent. Sverige intog en 35:e plats

för motsvarande period med en genomsnittlig import uppgående till 0,65

procent.

 Enligt SIPRI minskade världshandeln med tyngre konventionella vapen med

19,96 procent i fasta priser mellan år 1997 och år 1998. Handeln med tyngre

konventionella vapen under år 1998, 21,9 mrd USD i 1990 års priser, låg

endast omkring 9 procent över motsvarande tal för år 1994, som var det år då

man registrerade den lägsta handeln sedan år 1970.

 Det bör observeras att ovanstående uppgifter är förhandsuppgifter från

SIPRI:s kommande årsbok 1999. De är inte alltid identiska med, eller helt

jämförbara med, vad som rapporterats i tidigare årsböcker till följd av

revideringar som SIPRI genomfört i ljuset av senare information.

Svensk krigsmaterielexport år 1998

1 Bakgrund

Inspektionen för strategiska produkter (ISP) följer kontinuerligt

marknadsföringen och exporten av krigsmateriel från Sverige. De företag

(jämte s.k. handladdare) som har tillstånd att bedriva verksamhet på

krigsmaterielområdet för närvarande omkring 200, varav ca 40 är aktiva

som exportörer är skyldiga att lämna redovisningar i olika hänseenden till

ISP. I propositionen 1984/85:82 om ökad insyn och samråd i frågor som rör

krigsmaterielexport uttalade regeringen sin avsikt att varje år lämna riksdagen

en redogörelse för den svenska krigsmaterielexporten. Föreliggande

redogörelse avser den svenska krigsmaterielexporten år 1998.

2 Beviljade utförseltillstånd

Antalet inkomna utförselärenden har under de senaste åren legat kring 1 600.

Den övervägande delen av dessa ärenden har gällt utförsel av andra

anledningar än försäljning, såsom utförsel för reparation, för demonstration

eller för prov. Under år 1998 minskade värdet av beviljade utförseltillstånd

för exportförsäljning med drygt 35 % i förhållande till föregående år.

Utförseltillstånden för exportförsäljning avser å ena sidan smärre transak-

tioner avseende exempelvis reservdelar eller ammunition, å andra sidan

mycket omfattande transaktioner av stora vapensystem som levereras över

flera år. Ett fåtal stora affärer kan alltså påverka ett års resultat påtagligt.

 Fr.o.m. 1993 redovisas värdet av beviljade utförseltillstånd uppdelat på två

underkategorierna KS och ÖK, som då infördes. En konsekvens av denna

breddning av krigsmaterielbegreppet är att statistiken därefter omfattar även

tillståndsgivning för materiel till civil eller delvis civil användning.

 Beslut om utförseltillstånd fattades t.o.m. den 31 januari 1996 enbart av

regeringen. I ärenden som inte avsåg utförsel i större omfattning eller i övrigt

inte var av större vikt utövades beslutsrätten av det statsråd som hade till

uppgift att föredra ärenden om tillstånd till utförsel av krigsmateriel. Ej

delegerade regeringsbeslut omfattade 98 % av det totala värdet av givna

tillstånd år 1995. Sedan den 1 februari 1996 fattas beslut i utförselärenden i

första hand av ISP utom i de ärenden som bedöms vara av principiell

betydelse eller annars av särskild vikt, vilka skall överlämnas till regeringen

för avgörande.

 Av tabell 1 nedan framgår det sammanlagda värdet av beviljade utförsel-

tillstånd för exportförsäljning beräknat i löpande priser.

Tabell 1. Beviljade utförseltillstånd för försäljning under åren 1991-1998

i löpande priser

År Värde i Förändring i %

 löpande priser jämfört med

 mkr föregående år

1991

2 487

 - 13,3

1992

2 992

 + 20,3

 Totalt KS ÖK

 Totalt KS ÖK

1993

6 106

1 942

4 164

 + 104,1

1994

4 268

1 991

2 277

 - 30,1

 + 2,5

 - 45,3

1995

6 543

2 011

4 532

 + 53,3

 + 1,0

 + 99,0

1996

2 859

 662

2 197

 - 56,3

 - 67,1

 - 51,5

1997

5 061

2 481

2 580

 + 77,0

 + 274,8

 + 17,4

1998

3 273

1 449

1 824

 - 35,3

 - 41,6

 - 29,3

3 Faktiska leveranser

ISP:s utförselstatistik grundar sig på uppgifter om fakturerat värde av

levererad materiel som redovisas av exportföretagen.

 Tabell 2 visar värdet av faktiska leveranser under den senaste tioårsperioden

i löpande priser. Av tabellen framgår även krigsmaterielens andel av Sveriges

totala varuexport.

 Under år 1998 utfördes krigsmateriel för strid till ett värde av 1 662

miljoner

kronor och övrig krigsmateriel för 1 852 miljoner kronor, dvs. tillsammans 3

514 miljoner kronor. Jämfört med år 1997 ökade exporten av krigsmateriel

under år 1998 med 13,3 %. Krigsmateriel för strid ökade med 77,0 % och

övrig krigsmateriel minskade med 14,3 %.

Tabell 2. Värdet av svensk krigsmaterielexport under åren 1989-1998 i

löpande priser

År Sveriges Krigsmaterielexport

 totala _____________________________________________

 varuexport löpande andel av

förändring

 (löp.priser) priser varuexp i

 mkr mkr % %

 Totalt KS ÖK

1989 332 580 6 005 1,81 - 2,4

1990 339 850 3 327 0,98 - 44,6

1991 332 779 2 705 0,81 - 18,7

1992 326 031 2 753 0,84 + 1,8

 Totalt KS ÖK

1993 388 290 2 863 1 216 1 647 0,74 + 4,0

1994 471 602 3 181 1 347 1 834 0,68 +11,1 +10,8 +11,4

1995 567 836 3 313 1 148 2 165 0,58 + 4,1 - 14,8 +18,0

1996 569 167 3 087 1 136 1 951 0,54 - 6,8 - 1,0 - 9,9

1997 632 7091 3 101 939 2 162 0,49 + 0,5 - 17,3 +10,8

1998 673 0912 3 514 1 662 1 852 0,52 +13,3 +77,0 - 14,3

1 Uppgiften om Sveriges totala varuexport år 1997 har i årets sammanställning

korrigerats jämfört

med motsvarande uppgift i regeringens skrivelse 1997/98:147 om

krigsmaterielexporten år 1997.

Korrigeringen innebär ingen ändring av uppgiften om krigsmaterielexportens

beräknade andel

härav.

2 Preliminär uppgift för varuexporten år 1998.

Krigsmaterielexporten motsvarade år 1997 0,49 % av Sveriges totala

varuexport. Motsvarande andelar för krigsmateriel för strid uppgick till 0,15

% och för övrig krigsmateriel 0,34 %. Denna andel steg under år 1998 till

0,52 %, varav 0,25 % utgjorde krigsmateriel för strid och 0,27 % övrig

krigsmateriel.

 Den här redovisade utförselstatistiken, som baseras på företagens

leveransdeklarationer till ISP, är den enda som direkt anknyter till

krigsmateriellagstiftningen. I den allmänna utrikeshandelsstatistiken, som

grundas på tullmyndigheternas uppgifter till Statistiska centralbyrån (SCB),

särskiljs inte krigsmateriel från civila produkter annat än på några snävt

avgränsade områden.

 Förändringar från ett år till ett annat i den statistik som redovisas i denna

skrivelse ger i sig inte underlag för en mer långsiktig bedömning av

utvecklingstendenser. En enstaka större leverans ett år kan medföra kraftiga

utslag i statistiken. Utvecklingen på exportmarknaderna under 1990-talet har

präglats av det kalla krigets slut, som medfört att många försvarsmakter skurit

ned sina försvarsmaterielanslag. Den effekt som exportmarknadernas

tillbakagång haft på svensk krigsmaterielexport har delvis maskerats genom

den breddning av krigsmaterielbegreppet som ägde rum år 1993, och som

innebar att många nya materielslag för första gången medtogs i utförsel-

statistiken. Mellan år 1992 och 1993 halverades exporten av "traditionell"

krigsmateriel, vilket i totalsiffran doldes genom tillkomsten av tidigare ej

registrerade materielslag i den nya ÖK-kategorin. Åren därefter har inneburit

en fortsatt långsiktig avmattning för den traditionella materielen, dock i

lugnare tempo.

 En jämförelse av tabellerna 1 och 2 ovan visar att det sammanlagda värdet

av beviljade utförseltillstånd under ett år kan skilja sig avsevärt från värdet

av

faktiska leveranser under samma år. Detta beror på att givna utförseltillstånd

ofta avser utförsel som sträcker sig över flera kalenderår, liksom på att

tillstånd i några fall inte utnyttjas helt. Den kraftiga ökningen av beviljade

utförseltillstånd under år 1997 återspeglas inte alls i den faktiska utförseln

detta år. Det är omöjligt att förutsäga hur ökningen kommer att avspeglas i

faktisk utförsel kommande år, bl.a. eftersom den låga nivån på beviljade

utförseltillstånd år 1996 och 1998 kommer att ha en dämpande effekt.

Tabell 3. Värdet av svensk krigsmaterielexport i miljoner kronor 1997-

1998 fördelat på krigsmaterielförteckningens huvudområden

_____________________________________________________________

 1997 1998

Krigsmateriel för strid (KS)

KS1 Finkalibriga eldrörsvapen 0 0

KS2 Kanoner, pansarvärnsvapen 155 248

KS3 Ammunition 138 358

KS4 Robotar, raketer, torpeder, bomber 184 260

KS5 Eldledningsutrustning 307 274

KS6 ABC-stridsmedel 0 0

KS7 Krut och sprängämnen 106 107

KS8 Krigsfartyg 33 53

KS9 Stridsflygplan 0 0

KS10 Stridsfordon 16 361

KS11 Riktade energivapen 0 0

 ______________________________________________________

 SUMMA KS 939 1 662

Övrig krigsmateriel (ÖK)

ÖK21 Finkalibriga, eldrörsvapen, delar m.m 6 3

ÖK22 Kanoner, pansarvärnsvapen, delar m.m. 44 92

ÖK23 Övningsammunition m.m. 277 320

ÖK24 Övningsraketer, röjningsutrustning m.m. 144 100

ÖK25 Spanings- och mätutrustningar m.m 280 229

ÖK26 Skyddsmateriel m.m. 12 17

ÖK27 Krut- och sprängämneskomponenter 0 0

ÖK28 Fartyg för bevakning m.m. 112 579

ÖK29 Flygplan utformade för militärt bruk m.m. 369 84

ÖK30 Fordon utformade för militärt bruk m.m. 204 78

ÖK31 Riktade energivapen 0 0

ÖK32 Fortifikationer 0 0

ÖK33 Elektronisk utrustning för militärt bruk 130 33

ÖK34 Fotografisk och elektrooptisk utrustning 0 15

ÖK35 Övningsmateriel 506 274

ÖK36 Tillverkningsutrustning 72 9

ÖK37 Programvara 6 18

 ____________________________________________________ SUMMA ÖK

1 951 2 162

 SUMMA ÖK 2 162 1 852

4 Geografisk fördelning

I tabell 3 redovisas den totala omfattningen av krigsmaterielexporten och dess

uppdelning på olika huvudområden enligt krigsmaterielförteckningen.

 Den svenska regeringen har som målsättning att visa största möjliga

öppenhet i redovisningen av krigsmaterielexporten. Ett sätt att tillmötesgå

detta önskemål är exempelvis att redovisa mottagarländerna för varje

huvudkategori i krigsmaterielförteckningen. Regeringen avser att studera

denna och andra möjligheter när det blir tekniskt möjligt för ISP att ta fram

nödvändigt underlag för ytterligare rapportering. Strävan efter större öppenhet

måste alltid vägas mot de regler som finns om kommersiell sekretess och

utrikessekretess i vissa fall.

 Den regionala fördelningen av exporten i tabell 4 uppvisar det normala

mönstret, som är att den största delen av svensk krigsmaterielexport går till

Norden, övriga Västeuropa, Nordamerika, Australien och Japan. Under år

1998 gick knappt 70 % av den totala utförseln till dessa destinationer.

Nordens och övriga Västeuropas andelar av den svenska krigsmateriel-

exporten uppvisade sammantagna en oförändrad andel år 1998. Över tiden har

har denna andel uppgått till 36 % år 1995, 44 % år 1996, samt 48 % år 1997

och år 1998. Asiens andel minskade från 36 % år 1995 till 20 % år 1996 men

ökat därefter till 28 % år 1997, för att återigen minska år 1998 till 22 %.

Nordamerikas andel sjönk från 22 % år 1995 till 20 % år 1996 och fortsatte

att minska till 17 % år 1997 och 14 % år 1998. Latinamerikas andel av

exporten var år 1995 1%, år 1996 9%, därefter sjönk den till 4 % år 1997 för

att öka igen till 12 % år 1998.

 Några mera långtgående slutsatser om utvecklingstendenserna på området

kan dock knappast dras av dessa förändringar eftersom en större enskild affär

kan förorsaka stora förskjutningar av andelarna av den relativt begränsade

totala utförseln. Totalt mottog 51 länder leveranser av svensk krigsmateriel

under år 1998 mot 49 år 1997 och 48 år 1996.

 Tillstånd till utförsel av krigsmateriel inom jakt- och sportskyttebranschen

har beviljats till 15 länder, nämligen Danmark, Estland, Finland, Frankrike,

Island, Italien, Norge, Nya Zeeland, Polen, Schweiz, Storbritannien, Tjeckien,

Tyskland, USA och Österrike.

Tabell 4. Krigsmaterielexportens fördelning på regioner i procent av

värdet under åren 1996-1998

1996

1997

1998

KS ÖK Tot

KS ÖK Tot

KS ÖK Tot

Norden

21 18 19

11 31 17

11 44 27

Övriga

Västeuropa

25 23 25

36 18 31

22 21 21

Central- och

Östeuropa

 0 1 0

 0 1 0

 1 2 1

Nordamerika

24 11 20

17 16 17

17 10 14

Latinamerika

 5 15 9

 3 8 4

 8 16 12

Australien och

Nya Zeeland

 8 4 7

 2 1 2

 3 3 3

Asien

18 24 20

30 24 28

38 4 22

Afrika

 0 0 0

 0 1 0

 0 0 0

Totalt 100 100 100 100 100 100 100

 100 100

I det följande redovisas krigsmaterielexporten fördelad på mottagarländer. I

tabell 5 har medtagits alla länder till vilka utförseln av krigsmateriel har

överstigit 1 miljon kronor under något av åren 1996-1998. Under år 1998

omfattade svenska tillverkares krigsmaterielexport leveranser till som nämnts

51 länder. Till 18 av dessa understeg exportvärdet 1 miljon kronor.

 Exporten till EU uppgick till 822,4 miljoner kronor år 1998 jämfört med

1 299,2 miljoner kronor år 1997, motsvarande en minskning med 36,7 %.

Räknat som andel av den sammanlagda exporten minskade EU:s del från 41,9

% år 1997 till 23,4 % år 1998.

 Största enskilda mottagarland av svensk krigsmateriel var under år 1998

Norge med 772,0 miljoner kronor följt av Singapore med 492,0 miljoner

kronor, USA med 464,4 miljoner kronor, Brasilien 264,8 miljoner kronor,

Tyskland med 245,1 miljoner kronor, Österrike med 160,5 miljoner kronor

och Venezuela med 152,1 miljoner kronor.

 Krigsmaterielexport understigande 50 000 kronor betecknas i tabell 5 med

0,0 miljoner kronor.

Tabell 5. Exporten av krigsmateriel i miljoner kronor år 1996-1998

fördelad på länder

___________________________________________________________________________

1996

1997

1998

KS

ÖK

Summa

KS

ÖK

Summa

KS

ÖK

Summa

Australien

47,6

164,1

211,6

2,9

50,5

53,4

57,9

59,4

117,3

Bahrain

-

2,1

2,1

-

0,0

0,0

-

0,8

0,8

Bangladesh

3,5

0,0

3,5

16,5

2,7

19,2

-

-

-

Belgien

0,7

12,4

13,1

1,0

9,6

10,6

-

11,5

11,5

Brasilien

81,7

101,8

183,5

17,4

46,8

64,2

166,4

98,4

264,8

Canada

18,9

21,3

40,3

23,1

20,9

44,1

8,0

9,2

17,1

Chile

-

0,0

0,0

16,0

-

16,0

0,2

0,1

0,4

Danmark

100,8

85,5

186,3

221,1

98,8

319,9

64,8

58,8

123,6

Finland

1,3

54,7

56,0

14,5

41,3

55,8

2,1

40,8

42,9

Frankrike

0,6

12,3

12,9

2,1

34,4

36,6

108,2

42,7

150,9

Förenade Arabemiraten

-

1,1

1,1

-

16,3

16,3

-

6,2

6,2

Förenta Nationerna

-

7,6

7,6

-

-

-

-

-

-

Grekland

-

-

-

-

-

-

21,1

0,4

21,6

Indien

-

147,7

147,7

3,9

76,0

79,9

-

5,8

5,8

Indonesien

59,9

4,6

64,5

8,0

3,2

11,2

-

0,9

0,9

Irland

0,3

2,5

2,8

2,4

10,0

12,4

5,6

6,8

12,4

Italien

0,9

7,5

8,4

2,4

3,7

6,1

3,1

6,1

9,2

Japan

0,2

14,0

14,2

0,4

283,0

283,4

0,5

102,3

102,8

Kuwait

-

-

-

-

0,4

0,4

-

6,0

6,0

Republiken Korea

-

12,9

12,9

-

6,6

6,6

-

-

-

Litauen

5,8

0,8

6,6

12,1

1,3

13,4

35,2

8,9

44,1

Malaysia

29,7

31,2

60,9

-

78,2

78,2

2,6

17,2

19,9

Nederländerna

24,5

7,6

32,1

0,0

2,6

2,6

0,1

3,5

3,6

Nepal

-

-

-

-

-

-

22,7

1,9

24,6

Norge

134,9

219,0

353,9

56,7

104,3

161,0

667,3

104,7

772,0

Nya Zeeland

2,8

1,1

3,9

3,8

0,3

4,2

-

1,5

1,5

Oman

-

0,3

0,3

104,0

1,4

105,4

-

0,2

0,2

Pakistan

177,0

12,8

189,7

21,8

37,9

59,7

34,2

4,1

38,3

Polen

1,9

-

1,9

0,1

0,4

0,5

0,0

0,5

0,5

Portugal

1,2

0,1

1,3

0,1

0,3

0,4

-

-

-

Saudiarabien

-

-

-

-

-

-

-

1,0

1,0

Schweiz

4,9

29,9

34,8

5,3

24,1

29,4

65,6

20,9

86,5

Singapore

1996

KS

2,8

ÖK

85,5

Summa

88,3

1997

KS

46,3

ÖK

119,4

Summa

165,7

1998

KS

2,2

ÖK

489,7

Summa

492,0

Slovenien

-

-

-

-

-

-

-

1,9

1,9

Spanien

1,7

6,8

8,5

0,1

2,1

2,2

0,6

3,3

3,9

Storbritannien

2,9

65,6

68,5

1,2

193,4

194,6

0,2

37,0

37,2

Thailand

2,4

34,7

37,0

24,2

21,3

45,4

-

65,0

65,0

Tunisien

-

2,5

2,5

10,1

1,7

11,8

-

1,9

1,9

Tyskland

46,8

292,0

338,8

39,1

465,7

504,8

24,9

220,2

245,1

USA

108,1

454,1

562,3

125,5

348,6

474,1

155,0

309,9

464,4

Venezuela

89,4

-

89,4

42,2

15,1

57,3

97,5

54,6

152,1

Österrike

182,1

53,8

235,8

114,2

35,4

149,6

114,7

45,9

160,5

Övriga länder

0,83

1,34

2,1

0,25

1,06

1,2

1,17

2,08

3,1

SUMMA

1 136

1 951

3 087

939

2 162

3 101

1 662

1 852

3514

3 Andorra, Botswana, Island ochTjeckien.

4 Andorra, Argentina, Filippinerna, Island, Luxemburg, Mauritius, Namibia,

 Sydafrika,

 Tjeckien, Ungern och Zimbabwe.

5 Estland, Island och Sydafrika.

6 Andorra, Argentina, Brunei, Estland, Island, Mauritius, Nya Kaledonien

(Frankrike), Peru,

 Ryssland, Sydafrika, Tjeckien och Ungern.

7 Sydafrika och Tjeckien.

8 Argentina, Estland, Hongkong (Kina), Island, Mauritius, Namibia, Nya

Kaledonien

 (Frankrike), Peru, Ryssland, Tjeckien, Ungern och Zimbabwe.

5 Upplåtelse av tillverkningsrätt, samarbete m.m.

Under år 1998 har fem tillstånd lämnats för upplåtelse av tillverkningsrätt

utom riket. Tillstånden har avsett Storbritannien, USA (två tillstånd) och

Japan (två tillstånd).

 Under året har vidare ett tillstånd lämnats avseende förlängning av tidigare

upplåtelse av tillverkningsrätt. Detta tillstånd har avsett Spanien.

 Fjorton samarbetsavtal har granskats och godkänts avseende gemensam

utveckling eller produktion med följande länder, nämligen Polen, USA (fyra

tillstånd), Frankrike (tre tillstånd), Schweiz, Norge och Storbritannien (fyra

tillstånd).

 Prövningen av ärenden rörande upplåtelse av tillverkningsrätt och samarbete

med utländsk part sker, oavsett materieltyp, med de strängare kriterier som

gäller för export av krigsmateriel för strid, eftersom sådant samarbete i regel

medför en långsiktigare bindning än regelrätt export. Sådana avtals omfatt-

ning, deras utsträckning i tiden, reexportklausuler m.m. granskas därvid i

detalj.

 Regeringen har med stöd av lagen (1992:1300) om krigsmateriel föreskrivit

en skyldighet för den som har upplåtit tillverkningsrätt avseende krigsmateriel

till någon i utlandet eller som ingått avtal om samarbete med någon i utlandet

att årligen redovisa huruvida avtalen fortfarande är i kraft, om tillverkning

eller annat samarbete enligt sådant avtal alltjämt förekommer samt hur

samarbetet bedrivs.

 För år 1998 gäller att 11 företag redovisat sammanlagt 196 gällande licens-

och samarbetsavtal i 18 länder. Av dessa hade 10 företag 85 licensavtal i 18

länder och 5 företag 111 samarbetsavtal i 18 länder.

6 Militärt inriktad utbildning

Militärt inriktad utbildning av utländsk medborgare får enligt

krigsmateriellagen med vissa undantag inte bedrivas inom eller utom landet

utan tillstånd av Inspektionen för strategiska produkter. Förbudet gäller

utbildning som ej är knuten till försäljning av krigsmateriel för vilken

utförseltillstånd erhållits.

 Under år 1998 har inget sådant tillstånd lämnats.

7 Redovisning av ägande i utländska rättssubjekt

Enligt lagen (1992:1300) om krigsmateriel skall företag som har tillstånd att

tillverka eller tillhandahålla krigsmateriel årligen redovisa uppgifter om

ägande i utländska rättssubjekt som bedriver utveckling, tillverkning,

marknadsföring eller försäljning av krigsmateriel.

 För år 1998 gäller att tio företag redovisat ägande i 41 utländska

rättssubjekt

i 19 länder.

8 De exporterande företagen

Omkring 200 företag har tillstånd att tillverka krigsmateriel, varav ca 40

exporterade sådan materiel under år 1998.

 De största exportföretagen av krigsmateriel under 1998 var i nämnd ordning

Bofors AB, Kockums AB, Hägglunds Vehicle AB och Saab Training

Systems AB. Bofors AB hade en utförsel som översteg 1 miljard kronor men

var mindre än 1,5 miljarder kronor. De tre övriga företagen svarade vardera

för en utförsel överstigande 200 miljoner kronor men mindre än 600 miljoner

kronor. Härutöver exporterade fyra företag för mer än 100 miljoner kronor,

nämligen Nexplo Bofors AB, CelsiusTech Electronics AB,[REDACTED_EFTERNAMN]

Microwave Systems AB och Saab Dynamics AB.

 Fem företag, nämligen Bofors Carl Gustaf AB, Bofors Underwater Systems

AB, Dockstavarvet AB, Norma Precision AB samt Volvo Aero AB

exporterade vardera för mellan 50 och 100 miljoner kronor.

 Sex företag exporterade för mellan 10 och 50 miljoner kronor. Dessa var

Bofors SA Marine AB, CelsiusTech Naval Systems AB, CelsiusTech

Systems AB,[REDACTED_EFTERNAMN] Saab Avionics AB, Vanäsverken AB och Åkers

Krutbruk Protection AB.

 Övriga företag med en export överstigande en miljon kronor var Airsafe

Sweden AB, CNC-Process i Hova AB, Celsius Aerotech AB, FMV, Mipro

AB, Nammo LIAB AB, Saab AB och VM-Trailer AB.

 Tillsammans svarade dessa 27 företag för nästan 100% av den svenska

krigsmaterielexporten under år 1998.

9 Utvecklingen av de krigsmaterielproducerande

företagens sysselsättning m.m.

14 av de största krigsmaterielproducerande företagen i Sverige tillhör

intresseorganisationen Försvarsindustriföreningen (FIF), vilken grundades år

1986. Medlemsföretagen svarar för den allt övervägande delen av utförseln av

försvarsmateriel. FIF definierar utförsel av försvarsmateriel som

medlemsföretagens fakturerade leveranser till utlandet av "krigsmateriel jämte

civila produkter till militära kunder", dvs. en definition som är vidare än

definitionen av krigsmateriel.

 Medlemsföretagen sysselsatte år 1987 26 400 personer inom sina

försvarsmaterielavdelningar. Detta antal har därefter sjunkit till 22 780 år

1990 och 14 250 år 1997 samt slutligen till 14 225 år 1998.

 Företagens export av försvarsmateriel enligt FIF:s definition uppgick till

6 700 miljoner kronor år 1987, till 6 294 miljoner kronor år 1990, till 3 667

miljoner kronor år 1997 och till 4 434 miljoner kronor år 1998. I förhållande

till år 1997 ökade exporten av försvarsmateriel med 20,9 % år 1998.

 Företagens försäljning till det svenska försvaret minskade från år 1997 till

år

1998 från 13 136 miljoner kronor till 12 758 miljoner kronor eller med 2,9 %.

Export av och utförseltillstånd för krigsmateriel, 1984-1998

miljoner SEK (i löpande priser)

9100

9221

Export enl. FiF :

Export enl.reg.skrivelsen : (staplar)

(uppg. först fr.o.m. 1987)

Utf.tillstånd enl. reg.skr. :

7200

6500

6000

5500

5000

4500

4000

3500

3000

ÖK

2500

2000

1500

KS

1000

500

1984

1985

1986

1987

1988

1989

1990

1991

1992

1993

1994

1995

1996

1997

1998

 EUROPEISKA UNIONEN Bryssel den 5

 juni 1998

 RÅDET

 (OR. en)

 8675/2/98

 REV 2

 LIMITE

 PESC 137

 COARM 13

 COMER 62

 ECO 181

 UD 67

 ATO 66

EUROPEISKA UNIONENS UPPFÖRANDEKOD

FÖR VAPENEXPORT

EUROPEISKA UNIONENS RÅD

SOM UTGÅR från de gemensamma kriterier som beslutades av Europeiska rådet

i Luxemburg 1991 och i Lissabon 1992,

SOM ERKÄNNER att vapenexporterande stater har ett särskilt ansvar,

SOM ÄR FAST BESLUTNA att fastställa stränga gemensamma normer, som skall

uppfattas som

miniminormer, i fråga om hantering av och återhållsamhet beträffande

överföringar av

konventionella vapen av alla medlemsstaterna samt att förstärka utbytet av

relevant information för

att uppnå ökad insyn.

SOM ÄR FAST BESLUTNA att hindra export av materiel som kan användas för internt

förtryck eller

internationell aggression eller bidra till regional instabilitet,

SOM ÖNSKAR förstärka sitt samarbete och främja sin samsyn inom ramen för den

gemensamma

utrikes- och säkerhetspolitiken (GUSP) när det gäller export av konventionella

vapen,

SOM NOTERAR att kompletterande åtgärder mot olagliga överföringar har vidtagits

med hjälp av

EU-programmet för att förebygga och bekämpa olaglig handel med konventionella

vapen,

SOM BEKRÄFTAR att medlemsstaterna önskar upprätthålla en försvarsindustri som en

 del av

såväl sin industriella bas som sina försvarsinsatser, och

SOM ERKÄNNER att stater, i enlighet med den rätt till självförsvar som erkänns i

 FN:s stadga, har

rätt att överföra medel för självförsvar,

HAR UPPRÄTTAT följande uppförandekod och tillämpningsbestämmelser:

KRITERIUM ETT

Respekt för medlemsstaternas internationella åtaganden, särskilt de sanktioner

som påbjuds av

FN:s säkerhetsråd och de som påbjuds av gemenskapen, avtal om icke-spridning och

 andra

ämnen samt andra internationella förpliktelser

En ansökan om exportlicens bör avslås om bifall skulle stå i strid med bl.a.

a) medlemsstaternas internationella förpliktelser och deras åtaganden att

upprätthålla FN:s,

OSSE:s och EU:s vapenembargon,

b) medlemsstaternas internationella förpliktelser enligt fördraget om

icke-spridning av

kärnvapen, konventionen om biologiska vapen och toxinvapen samt konventionen om

kemiska vapen,

c) medlemsstaternas åtaganden inom ramen för Australien-gruppen,

missilteknologiarrangemanget (Missile Technology Control Regime), gruppen av

länder som

levererar kärnmaterial (Nuclear Suppliers Group) och Wassenaar-arrangemanget,

d) medlemsstaternas åtagande att inte exportera någon som helst typ av

truppmina

(antipersonell mina).

KRITERIUM TVÅ

Respekten för de mänskliga rättigheterna i det slutliga bestämmelselandet

Efter att ha bedömt mottagarlandets inställning till de relevanta principer i

internationella instrument

rörande de mänskliga rättigheterna kommer medlemsstaterna

a) inte att utfärda exportlicens om det föreligger uppenbar risk att den

tilltänkta exporten kan

komma att användas för internt förtryck,

b) från fall till fall och under beaktande av materielens art att iaktta

särskild försiktighet vid

utfärdande av licenser till för länder där allvarliga kränkningar av de

mänskliga rättigheterna

har konstaterats av behöriga FN-organ, Europarådet eller EU,

Materiel som kan användas för internt förtryck anses i detta sammanhang

inbegripa bl.a. materiel,

i fråga om vilket den tilltänkta slutanvändaren bevisligen har använt sådan

eller liknande materiel

för internt förtryck, eller när det finns skäl att tro att materielen kommer att

 användas till andra

ändamål eller av annan slutanvändare än vad som uppgivits, och användas till

internt förtryck. I

linje med punkt 1 i tillämpningsbestämmelserna för denna kod kommer materielens

art att beaktas

noggrant, särskilt om den är avsedd för interna säkerhetsändamål. Internt

förtryck anses inbegripa

bl.a. tortyr och annan grym, omänsklig och förnedrande behandling eller

bestraffning, summariska

eller godtyckliga avrättningar, försvinnanden, godtyckliga gripanden och andra

allvarliga

kränkningar av de mänskliga rättigheter och de grundläggande friheter som anges

i relevanta

internationella instrument rörande de mänskliga rättigheterna, inklusive

Allmänna förklaringen om

de mänskliga rättigheterna och Internationella konventionen om medborgerliga och

 politiska

rättigheter.

KRITERIUM TRE

Den interna situationen i det slutliga bestämmelselandet som en följd av

existerande spänningar

och väpnade konflikter

Medlemsstaterna kommer inte att tillåta export som skulle provocera eller

förlänga väpnade

konflikter eller förvärra existerande spänningar i det slutliga

bestämmelselandet.

KRITERIUM FYRA

Bevarande av regional fred, säkerhet och stabilitet

Medlemsstaterna kommer inte att utfärda exportlicens om det finns en uppenbar

risk för att den

avsedda mottagaren skulle använda den tilltänkta exporten på ett aggressivt sätt

 mot ett annat land

eller hävda ett territoriellt krav med våld.

När medlemsstaterna överväger dessa risker kommer de bl.a. att beakta

a) om någon väpnad konflikt pågår eller sannolikt kommer att uppstå mellan

mottagarlandet och

ett annat land,

b) om det föreligger något territoriellt krav på ett angränsande land som

mottagarlandet tidigare

försökt eller hotat att genomdriva med våld,

c) om materielen sannolikt kommer att användas för annat än mottagarens

legitima nationella

säkerhets- och försvarsändamål,

d) behovet av att inte negativt påverka den regionala stabiliteten på något

 märkbart sätt.

KRITERIUM FEM

Den nationella säkerheten för medlemsstaterna eller de territorier i fråga om

vilka en medlemsstat

är ansvarig för de yttre förbindelserna, samt för vänligt sinnade och allierade

länder

Medlemsstaterna kommer att beakta

a) den tilltänkta exportens möjliga inverkan på egna, andra medlemsstaters

eller vänners och

allierades försvars- och säkerhetsintressen, samtidigt som de erkänner att denna

 faktor inte

får påverka deras beaktande av kriterierna om respekt för de mänskliga

rättigheterna och om

regional fred, säkerhet och stabilitet,

b) risken för att de berörda varorna används mot deras egna styrkor eller

mot styrkor från

vänner eller allierade eller från andra medlemsstater,

c) risken för "reverse engineering" eller icke avsedd tekniköverföring.

KRITERIUM SEX

Köparlandets uppträdande i förhållande till det internationella samfundet, i

synnerhet i fråga om

dess attityd till terrorism, arten av dess allianser och dess respekt för

internationell rätt

Medlemsstaterna kommer bl.a. att beakta köparlandets tidigare uppträdande i

fråga om

a) dess stöd till eller uppmuntran av terrorism och internationell

organiserad brottslighet,

b) dess uppfyllande av sina internationella åtaganden, i synnerhet i fråga

om icke-användning

av våld, även enligt internationell humanitär rätt som är tillämplig på

internationella och icke

internationella konflikter,

c) dess engagemang för icke-spridning och andra former av vapenkontroll och

 nedrustning,

särskilt undertecknande, ratificering och genomförande av relevanta konventioner

 om

vapenkontroll och nedrustning enligt punkt b i kriterium ett.

KRITERIUM SJU

Förekomsten av en risk för att materielen skall användas till annat ändamål inom

 köparlandet eller

återexporteras på oönskade villkor

Vid bedömning av den tilltänkta exportens inverkan på det importerande landet

och risken för att de

exporterade varorna kan avledas till en oönskad slutanvändare, kommer följande

att beaktas:

a) Mottagarlandets legitima inhemska försvars- och säkerhetsintressen,

inbegripet eventuell

medverkan i FN:s eller andra fredsbevarande insatser.

b) Mottagarlandets tekniska förmåga att använda materielen.

c) Mottagarlandets förmåga att utöva effektiv exportkontroll.

d) Risken att vapnen kommer att återexporteras eller avledas till

terroristorganisationer

(antiterroristutrustning bör särskilt uppmärksammas i detta sammanhang).

KRITERIUM ÅTTA

Vapenexportens förenlighet med mottagarlandets tekniska och ekonomiska förmåga,

med

beaktande av det önskvärda i att stater får sitt legitima behov beträffande

säkerhet och försvar

täckt med minsta möjliga användning av mänskliga och ekonomiska resurser till

krigsmateriel

Medlemsstaterna kommer, mot bakgrund av informationen från relevanta källor

såsom FN:s

utvecklingsprogram, Världsbanken, Internationella valutafonden samt

OECD-rapporter, att beakta

huruvida den tilltänkta exporten allvarligt skulle hindra den hållbara

utvecklingen i mottagarlandet.

De kommer i detta sammanhang att beakta mottagarlandets relativa nivå på

militära och sociala

utgifter och även ta hänsyn till eventuellt bistånd från EU eller bilateralt

bistånd.

 TILLÄMPNINGSBESTÄMMELSER

1. Varje medlemsstat kommer från fall till fall att pröva de ansökningar om

 exportlicens för

krigsmateriel som ställs till den, mot bakgrund av bestämmelserna i

uppförandekoden.

2. Denna kod kommer inte att inkräkta på medlemsstaternas rätt att tillämpa

 en mer restriktiv

nationell politik.

3. Genom diplomatiska kanaler kommer medlemsstaterna att översända utförlig

 information om

de licensansökningar som har avslagits i enlighet med uppförandekoden i fråga om

krigsmateriel, tillsammans med en förklaring av varför ansökan har avslagits.

Den information

som skall överlämnas anges i form av ett utkast till formulär som återfinns i

bilagan. Innan

någon medlemsstat beviljar en licens som en annan medlemsstat eller andra

medlemsstater

har vägrat bevilja för en i huvudsak identisk transaktion under de senaste tre

åren kommer

den först att samråda med den eller de medlemsstater som avslog

licensansökningarna. Om

medlemsstaten efter dessa samråd ändå beslutar att bevilja licens kommer den att

underrätta den eller de

 medlemsstater som avslog ansökan (ansökningarna) och därvid utförligt

förklara sina egna

skäl.

 Beslutet att tillåta eller vägra överföring av någon krigsmateriel skall

 varje medlemsstat själv

fatta. En ansökan om licens skall anses ha avslagits när medlemsstaten har

vägrat att tillåta

den faktiska försäljningen eller den fysiska exporten av den berörda

krigsmaterielen, om

försäljning i annat fall skulle ha ägt rum, eller när den har vägrat att tillåta

 det relevanta

avtalets ingående. För detta ändamål kan ett anmälningspliktigt avslag, i

enlighet med

nationella förfaranden, innefatta avslag på en ansökan om tillstånd att inleda

förhandlingar

eller ett nekande svar på en formell inledande förfrågan om en särskild

beställning.

4. Medlemsstaterna kommer att behandla sådana avslag och samråd

konfidentiellt och de

kommer inte att använda dem för att uppnå kommersiella fördelar.

5. Medlemsstaterna kommer att verka för ett skyndsamt antagande av en

gemensam

förteckning över krigsmateriel som omfattas av uppförandekoden, grundad på

liknande

nationella och internationella förteckningar. Innan detta är gjort kommer

uppförandekoden att

fungera på grundval av nationella kontrollförteckningar, vid behov tillsammans

med

beståndsdelar från relevanta internationella förteckningar.

6. Kriterierna i uppförandekoden samt det samrådsförfarande som föreskrivs

i punkt 3

i tillämpningsbestämmelserna kommer också att gälla varor med dubbla

användningsområden enligt specifikationen i bilaga 1 till rådets beslut

94/942/GUSP( ) när det

finns anledning att anta att slutanvändaren av varorna kommer att vara de

väpnade styrkorna

eller den interna säkerhetstjänsten eller liknande enheter i mottagarlandet.

7. I syfte att göra uppförandekoden så effektiv som möjligt kommer

medlemsstaterna att arbeta

inom ramen för GUSP för att förstärka samarbetet och främja sin samsyn i fråga

om export

av konventionella vapen.

8. Varje medlemsstat kommer att sända de övriga medlemsstaterna en årlig

rapport om sin

export av försvarsmateriel och sitt genomförande av uppförandekoden. Dessa

rapporter

kommer att diskuteras vid ett årligt möte som skall hållas inom ramen för GUSP.

Vid mötet

kommer en översyn också att ske av uppförandekodens verkan och vilka

förbättringar som

behöver göras, och en konsoliderad rapport grundad på bidrag från

medlemsstaterna

kommer att föreläggas rådet för godkännande.

9. När det är lämpligt kommer medlemsstaterna inom GUSP:s ram att gemensamt

 bedöma

situationen för de möjliga eller faktiska mottagarna av vapenexporten från

medlemsstaterna

mot bakgrund av principerna och kriterierna i uppförandekoden.

10. Det erkänns vidare att medlemsstaterna, om det är lämpligt, också får

beakta den tilltänkta

exportens inverkan på sina ekonomiska, sociala, kommersiella och industriella

intressen,

men att dessa faktorer inte kommer att påverka tillämpningen av ovan nämnda

kriterier.

11. Medlemsstaterna kommer att göra sitt yttersta för att uppmuntra andra

vapenexporterande

länder att ansluta sig till uppförandekodens principer.

12. Uppförandekoden och tillämpningsbestämmelserna ersätter alla tidigare

gjorda

bearbetningar av de gemensamma kriterierna från 1991 och 1992.

 ___________________

 BILAGA

 Information som skall överlämnas

.......... [medlemsstatens namn] har äran att informera sina partner om att den

i

enlighet med EU:s uppförandekod har avslagit följande ansökan om licens:

Mottagarland: ..............

Kort beskrivning av materielen, inbegripet kvantitet och, när det är lämpligt,

tekniska specifikationer: ..............

Avsedd mottagare: ..............

Avsedd slutanvändare (om annan än mottagaren): ..............

Skäl till att ansökan avslogs: ..............

Datum för avslag av ansökan: ..............

 ___________________

Utrikesdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 29 april 1999

Närvarande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],

Engqvist,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar skrivelse 1998/99:128 Redogörelse för den svenska

krigsmaterielexporten år 1998.

( ) EGT L 367, 31.12.1994, s. 8. Beslutet senast ändrat genom beslut

98/232/GUSP

(EGT L 92, 25.3.1998, s. 1).

1

 Skr. 1998/99:128

 Bilaga

 Underbilaga 2