Regeringens proposition

1997/98:162

Höjning av Sveriges kvot i Internationella

valutafonden, m.m.

Prop.

1997/98:162

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 14 maj 1998

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Erik[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Finansdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att regeringen bemyndigas att öka den svenska

insatsen (kvoten) i Internationella valutafonden med 781,5 miljoner SDR

(SDR = särskilda dragningsrätter) från för närvarande 1 614 miljoner

SDR till 2 395,5 miljoner SDR (ca 25 300 miljoner kronor). Den

föreslagna höjningen är resultatet av en allmän översyn av medlems-

ländernas insatser.

Vidare föreslås att regeringen bemyndigas att för Sveriges del biträda

en ändring av valutafondens stadga. Ändringen avser att möjliggöra en

riktad engångstilldelning av särskilda dragningsrätter i syfte att uppnå en

jämnare fördelning av dragningsrätter mellan medlemsländerna.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 3

2 Ärendet och dess beredning 4

3 Bakgrund 5

4 Höjning av Sveriges kvot i Internationella valutafonden 6

5 Ändring av valutafondens stadga 7

Bilaga Riksbanksfullmäktiges skrivelse om höjning av Sveriges

 kapitalandel i Internationella valutafonden samt en särskild

 engångstilldelning av särskilda dragningsrätter.......................9

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 14 maj 1998 27

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

1. bemyndigar regeringen att öka Sveriges kapitalinsats (kvot) i Inter-

nationella valutafonden med 781,5 miljoner SDR till 2 395,5 miljoner

SDR (avsnitt 4),

2. bemyndigar Sveriges riksbank att betala nödvändiga insatsbelopp,

3. bemyndigar regeringen att godkänna den föreslagna fjärde ändring-

en av Internationella valutafondens stadga avseende en extraordinär

tilldelning av särskilda dragningsrätter (SDR) (avsnitt 5).

2 Ärendet och dess beredning

Vid Internationella valutafondens (IMF) årsmöte i september/oktober

1997 nåddes en principöverenskommelse om att höja medlemsländernas

kapitalinsatser (kvoter) med 45 procent, från 146 miljarder SDR (1 SDR,

särskild dragningsrätt, motsvarade 980330 10,56 kronor) till 212

miljarder SDR. För svenskt vidkommande innebär det en höjning av

insatsen med 781,5 miljoner SDR (ca 8 300 miljoner kronor). Denna

överenskommelse var resultatet av en allmän översyn av medlems-

insatserna som sker vart femte år. Valutafondens styrelse har sedermera

godkänt resolutionsförslaget. För att det skall träda i kraft krävs att minst

85 procent av medlemsländerna har lämnat sitt formella godkännande av

förslaget. I enlighet med resolutionen skall ett medlemsland ha meddelat

valutafonden sitt formella godkännande av förslaget senast den 29

januari 1999.

Vidare antogs i samband med Internationella valutafondens årsmöte i

september/oktober 1997 ett resolutionsförslag gällande en ändring av

valutafondens stadga i syfte att möjliggöra en särskild engångstilldelning

av SDR till samtliga medlemsländer. Engångstilldelningen, vars syfte är

att få till stånd en mer rättvis fördelning av särskilda dragningsrätter

mellan medlemsländerna, uppgår till 21,4 miljarder SDR. För svensk del

medför förslaget att Riksbanken tilldelas 226 631 831 SDR (ca 2 400

miljoner kronor). Detta förslag har godkänts av valutafondens styrelse

och har sedan lämnats för formellt godkännande av medlemsländerna.

För att resolutionsförslaget skall träda i kraft krävs godkännande av

minst 85 procent av medlemmarna.

 Riksbanksfullmäktige har i en skrivelse till regeringen den 16 april

1998 (dnr: Fi98/1145) anmält dels frågan om höjning av Sveriges insats i

valutafonden inom ramen för den senaste allmänna översynen, dels

frågan om en ändring av fondens stadga i syfte att möjliggöra en särskild

tilldelning av SDR. Fullmäktiges skrivelse till vilken är fogad

översättningar av fonddirektionens resolutioner finns intagen som

bilaga till denna proposition.

Ärendet har initierats av Sveriges riksbank. Regeringen har inte ansett

det finnas behov av att låta någon annan ha synpunkter på förslaget.

Någon särskild remissbehandling av detta ärende har således inte ansetts

vara nödvändig.

3 Bakgrund

Internationella valutafonden (IMF) är den centrala samarbetsorganisa-

tionen på valutaområdet. Sverige blev medlem i valutafonden år 1951

(prop. 1950:89, BaU 8, rskr.152). En av valutafondens huvuduppgifter är

att tillhandahålla finansiellt stöd till medlemsländer med betal-

ningsbalansproblem samt till länder som har behov av omfattande

strukturella reformer. Detta stöd finansieras i första hand genom att

utnyttja organisationens permanenta resurser, vilka utgörs av medlems-

ländernas insatser eller kvoter.

Valutafondens stadga (artikel III, 2a) förutsätter att fonden gör en

allmän översyn av medlemsländernas kvoter minst vart femte år. Syftet

med sådana översyner är dels att anpassa valutafondens resurser till de

krav på insatser som ställs på fonden, dels att anpassa de individuella

medlemsländernas insatser i valutafonden till ländernas aktuella ekonom-

iska styrka. Den senaste kvothöjningen ägde rum 1990 (prop. 1990/91:9,

bet. 1990/91:FiU3, rskr. 1990/91:36) och var resultatet av den nionde

allmänna översynen av medlemsländernas insatser. Vid detta tillfälle

höjdes insatserna i valutafonden med 50 procent. Den tionde översynen,

som avslutades 1995, resulterade inte i någon ökning av insatserna.

År 1997 avslutades den elfte översynen av kvoterna. Den utmynnade i

ett förslag om en ökning av valutafondens resurser med 45 procent.

Resultatet av översynen har tillställts medlemsländerna för godkännande.

 Inom valutafondens ram inrättades år 1969 ett system med särskilda

dragningsrätter (SDR) i syfte att göra det möjligt att tillgodose de

anslutna ländernas samlade behov av valutaresurser i den omfattning och

takt som krävs för en kontinuerlig och stabil tillväxt i världsekonomin.

Sverige anslöt sig till systemet (prop. 1968:150, BaU 66, rskr.

1968:414). Beslut om tilldelningar av särskilda dragningsrätter har hittills

fattats vid två tillfällen. De avsåg perioderna 1970-1972 och 1979-1981.

Mot bakgrund av att inte samtliga medlemsländer tilldelats SDR,

huvudsakligen på grund av att det sedan den senaste tilldelningen

anslutits ett antal nya medlemsländer, har det under senare år pågått

diskussioner om att få till stånd en rättvisare fördelning av SDR mellan

medlemsländerna. Ett förslag till en särskild engångstilldelning till

samtliga medlemmar godkändes vid valutafondens årsmöte i oktober

1997. Förslaget innebär att olikheter i SDR-innehav mellan länder skall

utjämnas till en viss proportion i förhållande till ländernas respektive

kvot i valutafonden. Den föreslagna tilldelningen uppgår till 21,4

miljarder SDR. Förslaget innebär att summan av de totala tilldelade

särskilda dragningsrätterna kommer att fördubblas. För att en sådan

selektiv tilldelning skall kunna ske krävs en ändring av valutafondens

stadga.

4 Höjning av Sveriges kvot i Internationella

valutafonden

Regeringens förslag: Regeringen bemyndigas att öka Sveriges kvot i

Internationella valutafonden med 781,5 miljoner SDR (särskilda

dragningsrätter) (ca 8 300 miljoner kronor), vilket innebär en ökning

med 48,4 procent. Riksbanken bemyndigas att betala det nödvändiga

beloppet.

Skälen för regeringens förslag: De fortsatta betalningsbalans-

rubbningarna i ett antal av valutafondens medlemsländer har aktualiserat

behovet av att förstärka valutafondens permanenta resurser. Den på-

gående finansiella krisen i Asien, i vilken valutafonden kommit att spela

en stor roll, har ytterligare understrukit behovet av att tillskjuta medel.

Efter den senaste ökningen av valutafondens resurser har det skett en

trendmässig ökning av efterfrågan på fondens resurser, inte minst på

grund av det ökade antalet medlemmar. Den snabba ökningen av finans-

iella transaktioner i en allt mer globaliserad ekonomi talar vidare för att

behovet av finansiering från valutafonden bland dess medlemsländer

kommer att fortsätta att vara högt. Krisen på finans- och valuta-

marknaderna i Asien visar också vikten av att valutafonden har en

adekvat finansiell beredskap för att kunna hantera eventuella framtida

betalningskriser som skulle kunna ha återverkningar på det interna-

tionella monetära systemet i stort.

Den utlåning som valutafonden bedriver är kopplad till villkor av

ekonomisk-politisk natur som bidrar till att låntagarländerna vidtar

nödvändiga anpassningsåtgärder. Regeringen anser att denna s.k.

konditionalitet är viktig i syfte att frambringa balans i låntagarländernas

ekonomier och att valutafonden därmed spelar en viktig roll för att få till

stånd bättre ekonomiska förhållanden bland medlemsländerna. Dessutom

har valutafondens utlåning kommit att spela en nyckelroll i hanteringen

av de internationella skuldproblemen. Övriga aktörer andra multi-

laterala organisationer, de offentliga långivarna i den s.k. Paris-klubben

och affärsbanker är beredda att genomföra sina finansieringsåtaganden

först efter det att valutafonden godkänt ett ekonomiskt program. Denna

katalytiska funktion hos ett program som avtalats med valutafonden

innebär således att finansiering från andra källor underlättas. Vi anser det

viktigt att valutafonden inte tvingas ta över den finansieringsbörda som

andra aktörer bör svara för.

Regeringen lägger vidare stor vikt vid att det iakttas försiktighet i

valutafondens utlåning. Ett antal medlemsländer har betydande dröjsmål

i sina återbetalningar till fonden. För att bibehålla förtroendet för valuta-

fonden, såväl bland medlemsländerna vilkas valutor används i utlåning-

en, som bland andra långivare, har behovet av en sådan varsamhet

aktualiserats. Vi anser därför att det är väsentligt att valutafondens eko-

nomiska program är starka nog att uppfylla det grundläggande kravet att

låntagarländernas bytesbalansunderskott skall vara finansieringsbara på

medellång sikt så att länderna kan betala tillbaka sina lån i rätt tid.

Regeringen instämmer med riksbanksfullmäktige i att Sverige bör

delta i den elfte kvothöjningen. En svensk medverkan bidrar till ett

behövligt och angeläget tillskott till valutafondens ordinarie resurser. Då

den svenska insatsen i fonden också bestämmer vår röstandel, skulle den

föreslagna ökningen av kvoterna bidra till att öka denna något. Dessutom

skulle den totala nordisk-baltiska röstandelen öka, vilket ökar förut-

sättningarna för att bibehålla den nordisk-baltiska valkretsen i valuta-

fonden. Regeringen fäster stor vikt vid att Sveriges inflytande i valuta-

fonden vidmakthålls.

De betalningar som krävs av Sverige i syfte att effektuera förslaget om

kvothöjning fullgörs av Riksbanken. Vi vill upplysa om att dessa

inbetalningar inte medför någon minskning av valutareserven. De utgör

endast ett byte av reserver.

5 Ändring av valutafondens stadga

Regeringens förslag: Regeringen bemyndigas att för Sveriges del

biträda en ändring av Internationella valutafondens stadga när det

gäller en riktad engångstilldelning av särskilda dragningsrätter (SDR).

Skälen för regeringens förslag: Vid införandet av särskilda

dragningsrätter år 1969 var tanken att de skulle komplettera de globala

valutareserverna och i sinom tid utvecklas till en världsomspännande

reservtillgång. Den starka utvecklingen av de internationella

kapitalmarknaderna medförde dock att SDR inte kom att spela denna roll.

Mot denna bakgrund har det sedan 1981 inte ansetts vara motiverat att

tilldela ytterligare SDR.

Den kraftiga ökningen av antalet medlemsländer i valutafonden sedan

den senaste tilldelningen har dock aktualiserat behovet av att få till stånd

en jämnare fördelning av SDR bland fondens medlemmar. Detta sker

främst genom att de nya medlemmarna tilldelas dragningsrätter till

samma nivå i relation till medlemslandets kvot i valutafonden som de

tidigare medlemmarna redan uppnått. Dessutom utjämnas smärre

skillnader i tilldelningen av SDR mellan tidigare medlemmar. Vidare

innebär den föreslagna stadgeändringen att framtida medlemsländer i

valutafonden, om de så önskar, efter tillträdet tilldelas SDR upp till den

gemensamma nivån på 29,3 procent av medlemsinsatserna. Samtliga

dessa åtgärder syftar således till att åstadkomma att alla medlemsländer

över tiden tilldelas lika mycket SDR, räknat som andel av medlems-

insatsen i valutafonden.

För att en tilldelning av SDR skall kunna genomföras kräver stadgan i

sin nuvarande form att det finns ett globalt behov av tillskott till de

befintliga internationella reserverna. Stadgan medger vidare endast en

form av fördelning av tillskotten, nämligen att samtliga länder får lika

mycket, räknat som andel av medlemsinsatsen. Något globalt behov av

likviditetstillskott finns för närvarande inte. Den aktuella SDR-till-

delningen föreslås bli selektiv, såtillvida att vissa medlemsländer vid

detta tillfälle erhåller en större andel SDR i förhållande till sin

medlemsinsats än andra. Därför krävs en ändring av fondens stadga i

syfte att möjliggöra den föreslagna särskilda engångstilldelningen av

SDR.

Regeringen instämmer med riksbanksfullmäktige att Sverige bör bi-

falla den fjärde ändringen av internationella valutafondens stadga i syfte

att möjliggöra en engångstilldelning av SDR. Vi anser att rättviseskäl

talar för att en utjämning sker avseende tilldelningen av SDR. Förslaget

innebär också en långsiktig lösning på rättviseproblemet eftersom det

även omfattar en ändring av stadgan för att framtida medlemmar skall

kunna erhålla en särskild tilldelning. Vi delar riksbanksfullmäktiges

bedömning att den föreslagna tilldelningen inte kommer att medföra ett

högre inflationstryck i den globala ekonomin. Denna bedömning under-

byggs av det faktum att den föreslagna tilldelningen endast motsvarar ca

2 procent av världens totala reserver.

För de länder, oftast fattiga utvecklingsländer, som är mer eller mindre

utestängda från de internationella kapitalmarknaderna utgör också en till-

delning av SDR i många fall ett välbehövligt tillskott av kapital.

 16 april 1998

 Regeringen

 Finansdepartementet

Höjning av Sveriges kapitalandel i Internationella valutafonden samt en

särskild engångstilldelning av särskilda dragningsrätter

1 Sammanfattning

Internationella valutafonden slutförde i januari 1998 den elfte allmänna

översynen av medlemsländernas kapitalinsatser eller de s.k. kvoterna.

Denna översyn resulterade i ett förslag om att höja den totala summan av

medlemsländernas kapitalinsatser med 45 procent från 146 miljarder

SDR till 212 miljarder SDR, vilket motsvarar en höjning från cirka 1

543 miljarder SEK till 2 240 miljarder SEK. För Sveriges del innebär

förslaget att kvoten höjs från 1 614 miljoner SDR till 2 395,5 miljoner

SDR, vilket motsvarar en ökning från cirka 17 miljarder SEK till cirka

25,3 miljarder SEK. Sveriges andel av det totala kapitalet ökar därmed

från 1,104 till 1,130 procent.

I samband med IMF:s och Världsbankens årsmöten i Hongkong i

september 1997 uppnåddes en principöverenskommelse om kvot-

översynen i IMF:s exekutivstyrelse. Fondens styrelse har därefter med

erforderlig majoritet godkänt resolutionsförslaget. Förslaget träder ikraft

då minst 85 procent av medlemsländerna lämnat sitt formella god-

kännande av förslaget samt inbetalat kvothöjningen.

Vidare lade IMF:s exekutivstyrelse fram ett förslag om en fjärde stadge-

ändring för att möjliggöra en särskild engångstilldelning av SDR för

fondens samtliga medlemmar. Denna engångstilldelning avser att ut-

jämna medlemsländernas proportionella andel av SDR till 29,3 procent

av kvoten. Engångstilldelningen, på totalt 21,4 miljarder SDR, innebär en

fördubbling av den befintliga mängden SDR. För Sveriges vidkommande

innebär förslaget att Riksbanken tilldelas 226 631 831 SDR.

Förslaget godkändes av styrelsen och har nu lämnats till medlems-

länderna för ett formellt godkännande. Förslaget träder ikraft då minst 85

procent av medlemsländerna godkänt förslaget.

I följande avsnitt behandlas resultatet av den elfte kvotöversynen såväl

generellt som med avseende på effekterna för den svenska insatsen i

Internationella valutafonden. I det därpå följande avsnittet behandlas den

fjärde stadgeändringen. Avslutningsvis föreslår fullmäktige i Riksbanken

att riksdagens bemyndigande begärs:

- för ett svenskt godkännande av den föreslagna höjningen av Sveriges

 kvot

- för Riksbanken att erlägga för kvothöjningen erforderligt belopp

- för ett svenskt godkännande av den fjärde stadgeändringen.

2 Förslag om höjning av kvoterna i Internationella valutafonden

Sverige är sedan 1951 medlem i Internationella valutafonden. Vid

medlemsinträdet fastställdes Sveriges kvot till 100 miljoner USD, vilket

tillsköts av Riksbanken i enlighet med riksdagens bemyndigande. Enligt

fondstadgan skall IMF minst vart femte år göra en allmän översyn av

medlemsländernas kvoter och om giltigt skäl finns, skall en höjning av

kvoterna föreslås. Den senaste kvothöjningen ägde rum 1990 och byggde

då på den nionde allmänna översynen av kvoterna. Den tionde allmänna

översynen avslutades i början på 1995 utan någon rekommendation om

att höja kvoterna.

Kvotöversyn Total kvothöjning Sveriges kvot

Proposition

Sveriges medlemsinträde

100 miljoner USD

Prop. 1950:89

1:a översynen

Ingen kvothöjning

2:a översynen

Ingen kvothöjning

1958/59

60,7 %

150 miljoner USD

Prop. 1959:126

3:e översynen

Ingen kvothöjning

4:e översynen

30,7 %

225 miljoner USD

Prop. 1565:122

5:e översynen

35,4 %

325 miljoner USD

Prop. 1970:95

6:e översynen

33,6 %

450 miljoner SDR

Prop. 1976/77:86

7:e översynen

50,9 %

675 miljoner SDR

Prop. 1978/79:158

8:e översynen

47,5 %

1 064,3 miljoner SDR

Prop. 1983/84:21

9:e översynen

50,0 %

1 614,0 miljoner SDR

Prop. 1990/91:9

10:e översynen

Ingen kvothöjning

11:e översynen

45 %

2 395,5 miljoner SDR

Vid Interimskommitténs möte i Hongkong 1997 nåddes en princip-

överenskommelse i IMF:s exekutivstyrelse om att rekommendera en total

kvothöjning på 45 procent. Med utgångspunkt i Interimskommitténs

möte utarbetade IMF:s exekutivstyrelse en rapport om den elfte allmänna

kvotöversynen. Till rapporten bilades ett förslag till resolution, vilken

bifogas i översättning (bilaga 1).

Resolutionsförslaget antogs med erforderlig majoritet av IMF:s styrelse i

januari 1998. Riksbankschefen, som är Sveriges representant i IMF:s

styrelse, tillstyrkte förslaget. För att kvothöjningen skall träda i kraft

krävs att sammantaget 85 procent av medlemsländerna har inbetalat det

aktuella beloppet, samt att minst 85 procent av medlemsländerna har

meddelat fonden sitt formella godkännande. Enligt resolutionen skall ett

formellt godkännande lämnas till IMF senast den 23 januari 1999.

Syftet med allmänna översyner är att försäkra att Internationella

valutafonden har tillräckliga resurser för sin verksamhet. Dessutom görs

vid allmänna översyner en justering för att medlemsländernas kvoter

bättre ska avspegla ländernas relativa ekonomiska styrka. Den totala

höjningen på 45 procent är därför uppdelad i en generell höjning, en

selektiv höjning samt en ad hoc-höjning för ett fåtal länder.

För Sveriges vidkommande innebär det aktuella förslaget att den

nuvarande kvoten på 1 614 miljoner SDR ökas med 781,5 miljoner SDR,

dvs. med 48,4 procent, till 2 395,5 miljoner SDR. Detta motsvarar en

ökning från cirka 17 miljarder SEK till cirka 25,3 miljarder SEK.

Sveriges andel av medlemsländernas totala kapitalinsatser ökar därmed

från 1,104 procent till 1,130 procent.

Beträffande inbetalningen av den föreslagna kvothöjningen gäller att 25

procent skall betalas i SDR eller valuta specificerad av fonden och

resterande 75 procent i nationell valuta. Överenskommelsen om att en

fjärdedel av kvothöjningen skall inbetalas i SDR eller valuta specificerad

av fonden, grundas på bestämmelserna i fondstadgans artikel III.3a. Det

bör i detta sammanhang framhållas att fondens användning av den

svenska insatsen (dvs. utnyttjande av svenska kronor för finansiering av

medlems dragning) inte innebär att Riksbankens reserver minskas utan

endast medför ett byte av reserver.

3 Fullmäktiges synpunkter

Internationella valutafonden (IMF) är ett monetärt internationellt

kooperativ, där varje medlemsland bidrar med en kapitalinsats.

Kapitalinsatsen, även kallad kvoten, bildar en fond av valutor, från vilken

medlemmar med betalningsbalansproblem kan låna. De övergripande

målen för verksamheten är att verka för en god och balanserad

ekonomisk tillväxt, ökad internationell handel och ett stabilt finansiellt

system.

En av IMF:s huvuduppgifter är att ge temporärt stöd till medlemsländer

med betalningsbalanssvårigheter för att underlätta den ekonomiska

anpassning som krävs och minska risken att restriktiva åtgärder mot

handel och betalningar införs. Detta betalningsbalansstöd finansieras

primärt genom utnyttjande av fondens ordinarie resurser, dvs.

medlemsländernas kapitalinsatser.

Under senare år har valutafonden tillhandahållit betalnings-

balansfinansiering i betydande omfattning. Den senaste femårsperioden

kännetecknas av en trendmässigt ökad efterfrågan på fondens resurser.

Utlåningen under 1990-talet har kännetecknats av en hög koncentration

till några få stora låntagare, medan utlåningen under 1980-talet var mer

differentierad. Under 1990-talet har stora delar av IMF:s resurser tagits i

anspråk, utlösta av plötsliga betalningsbalansproblem grundade på

trovärdighetsproblem och snabba kapitalutflöden. 1997 var ett exceptio-

nellt år, då krisen i Sydostasien medförde stora påfrestningar på fondens

finansiella ställning. IMF:s utlånade samt utlovade resurser ökade från 51

miljarder SDR till 70 miljarder SDR mellan 1996 och 1997. Detta

innebär att fondens nuvarande disponibla resurser uppgår till endast 23

miljarder SDR. Prognoser inom IMF talar för ett fortsatt högt utnyttjande

av resurserna under de närmaste åren.

Sverige har i internationella sammanhang arbetat för en förstärkning av

fondens permanenta resurser och fullmäktige anser det vara av betydelse

att IMF är välkapitaliserat för att framgent kunna möta medlems-

ländernas lånebehov.

Som ett komplement till de ordinarie resurserna kan IMF låna medel från

industriländer inom ramen för de s.k. generella lånearrangemangen

(GAB) . Under GAB har ett antal industriländer, däribland Sverige, åtagit

sig att i vissa situationer förstärka IMF:s ordinarie resurser. Det råder

dock stor enighet bland medlemsländerna om att IMF:s utlåning normalt

skall baseras på de egna resurserna och att upplåning endast skall ske vid

systemkriser eller vid en drastisk uppgång i efterfrågan på fondens

resurser.

Under förutsättning att alla medlemmar godkänner den föreslagna

kvothöjningen kommer den svenska relativa röstandelen att öka från

1,104 procent till 1,130 procent. Den nordiska och baltiska valkretsen får

en total höjning av den gemensamma röstandelen från 3,48 procent till

3,57 procent. De nordiska och baltiska ländernas sammanlagda röststyrka

kommer därmed även framgent att garantera en gemensam representant i

valutafondens exekutivstyrelse.

Om riksdagen lämnar sitt bemyndigande är Riksbanken beredd att till

valutafonden erlägga ett belopp motsvarande 781,5 miljoner SDR enligt

den angivna betalningsordningen. Med hänsyn till att det är fråga om

förvaltning av monetära reserver anser sig fullmäktige ej behöva begära

garanti för täckning av eventuella förluster.

4 Förslag om en fjärde ändring av fondens stadga för att möjliggöra

 en särskild engångstilldelning av särskilda dragningsrätter

År 1969 upprättades inom valutafondens ram ett system med särskilda

dragningsrätter(SDR), som även Sverige anslöt sig till. Syftet var att göra

det möjligt att tillgodose de anslutna ländernas samlade behov av

valutatillgångar i den omfattning och takt som krävdes för en

kontinuerlig och stabil tillväxt i världsekonomin. SDR var avsedda att

hållas av medlemsländernas centralbanker som en del av de officiella

reserverna för att vid betalningsbalansbehov konverteras till annan valuta

via Internationella valutafonden.

SDR skapas genom att permanenta skuldposter införs i centralbankernas

balanser jämsides med ett motsvarande räntebärande tillgodohavande i

SDR som inkluderas i centralbankernas valutareserver. Konto-

tillgodohavandet tilldelas utan någon reell motprestation. Däremot måste

det föreligga ett långsiktigt globalt behov av att komplettera befintliga

reserver . SDR-tilldelningar beslutas av valutafondens styrelse, vilket

hittills har skett i två omgångar(1970-72 och 1979-81) till ett sammanta-

get belopp av 21,4 miljarder SDR. Sveriges kumulativa tilldelning

uppgår till cirka 246,5 miljoner SDR.

IMF garanterar att alla som har tilldelats SDR kan använda sin SDR-

behållning i transaktioner för att erhålla annan utländsk valuta i ett antal

stipulerade fall. Systemet bygger på att deltagarna ömsesidigt förpliktat

sig att ställa valuta till varandras disposition i utbyte mot SDR. Länder

med stark betalningsbalans har åtagit sig att på begäran ta emot SDR och

tillhandahålla motsvarande valutabelopp till övriga deltagare. Flera

centralbanker har även frivilliga avtal med IMF om att de agerar motpart

i SDR-transaktioner. IMF agerar som intermediär för dessa transaktioner

mellan medlemsländer.

Antalet medlemmar i IMF har ökat avsevärt sedan den senaste SDR-

tilldelningen 1981 och 38 medlemsländer har inte tilldelats några SDR.

För att möjliggöra för fondens samtliga medlemmar att delta i systemet

för särskilda dragningsrätter lade exekutivstyrelsen fram ett förslag om

en stadgeändring för att möjliggöra en särskild engångstilldelning av

SDR. Förslaget innebär att olikheter i SDR-innehav mellan länder ska

utjämnas så att medlemsländernas proportionella andel av SDR kommer

att uppgå till 29,3 procent av kvoten . För Sveriges vidkommande

innebär förslaget att Riksbanken tilldelas 226 631 831 SDR.

Förslaget omfattar även en ändring av stadgan för att framtida

medlemmar ska kunna erhålla en särskild tilldelning. Ett land som ingår

medlemskap i fonden och vill delta i SDR-systemet efter den 19

september 1997 kommer att erhålla en särskild tilldelning av SDR

baserad på en teoretisk kvot enligt kvotfördelningen vid den nionde

allmänna kvotöversynen.

Den nya stadgeändringen kommer inte att påverka fondens möjligheter

att tilldela SDR vid ett långsiktigt globalt behov av att komplettera

befintliga reserver såsom den nuvarande fondstadgan föreskriver.

Till förslaget har bilagts ett förslag till resolution, vilket bifogas i

översättning (bilaga 2). Resolutionsförslaget antogs med tillräcklig

majoritet av IMF:s styrelse vid dess årsmöte i oktober 1997, varvid

riksbankschefen tillstyrkte förslaget.

5 Fullmäktiges synpunkter

I syfte att främja en balanserad tillväxt i världshandeln skall valutafonden

verka för stabilitet i det internationella monetära systemet. När de första

SDR-tilldelningarna beslutades (1969) baserades detta på en farhåga att

de globala reserverna var eller riskerade att bli otillräckliga vilket

hämmade handeln och den ekonomiska tillväxten. I och med öppnandet

av de internationella kreditmarknaderna blev reservbrist inget problem

för kreditvärdiga länder och därmed ej längre ett globalt problem. Enligt

IMF:s stadga krävs ett långsiktigt globalt behov av att komplettera

befintliga reserver för att nya SDR-tilldelningar skall komma till stånd. I

och med att ett sådant behov ej längre förelåg, upphörde SDR-

tilldelningarna efter 1981 även om själva SDR-systemet fortsatte att

fungera.

Alltjämt finns det dock länder som saknar internationell kreditvärdighet

och därför inte kan låna på de internationella kapitalmarknaderna. Även

länder som idag är kreditvärdiga kan tappa denna ställning och

utestängas från internationell långivning. Dessa länder kan behöva

utnyttja SDR under en övergångsperiod för att finansiera nödvändig

import och andra betalningar.

Mot bakgrund av den idag mycket goda tillgången på internationell

likviditet är inte kriteriet om reservbrist för nya SDR-tilldelningar

uppfyllt. Å andra sidan finns knappast någon risk att den föreslagna

SDR-tilldelningen på 21,4 miljarder SDR skall få signifikanta effekter på

inflationen, eftersom detta belopp endast utgör ca 2% av världens

samlade valutareserver.

Bland IMF:s medlemmar har det funnits betydande svårigheter att

mobilisera ett brett stöd för en ny tilldelning av SDR då den föreslagna

SDR-tilldelningen inte primärt kan motiveras av ett långsiktigt globalt

behov som föreskrivs i fondens stadgar. Däremot kan den motiveras av

rättviseskäl. Genom IMF-styrelsens förslag får alla länder lika stor andel

SDR i förhållande till sin kvot. Rättviseaspekten berör dock inte enbart

nya medlemmar, utan även medlemmar som inte har deltagit i samtliga

SDR-tilldelningar liksom medlemmar som har deltagit i samtliga SDR-

tilldelningar men vars relativa andel av kvoterna i fonden förändrats.

Dessutom är det en fördel att förslaget innehåller en långsiktig lösning på

rättviseproblemet som tillåter nya medlemmar att delta i SDR-systemet i

samma utsträckning som äldre fondmedlemmar.

När nu IMF önskar få till stånd en SDR-tilldelning för att utjämna SDR-

innehaven hos medlemsländerna i förhållande till deras kapitalinsatser

krävs därför en stadgeändring. Stadgeändringen innebär inte att den

ursprungliga möjligheten att besluta om SDR-tilldelningar, motiverade

av ett långsiktigt globalt behov av tillskottsreserver, har upphört. Dock

kan hävdas att det för överskådlig tid inte ser ut att kunna motiveras nya

tilldelningar på denna grund. Det nu föreliggande förslaget är därför

praktiskt, eftersom det åstadkommer rättvisa i tilldelningarna mellan

befintliga medlemsländer samt även möjliggör rättvisa för tillkommande

medlemsländer genom en särskild klausul. Ej heller utestängs länder som

f.n. har betalningsdröjsmål gentemot IMF. För dessa gäller att SDR-

tilldelningen deponeras hos fonden tills betalningsdröjsmålen mot fonden

klarerats.

Om denna stadgeändring beslutas och nya SDR-tilldelningar sker såsom

föreslagits har man därmed till utan direkta kostnader löst ett

internationellt monetärt problem som under många år har diskuterats och

lett till meningsskiljaktigheter mellan olika länder.

6 Hemställan

Med åberopande av vad som anförts får fullmäktige i Riksbanken

hemställa att regeringen måtte utverka

dels riksdagens godkännande av en ökning av den svenska kvoten i

Internationella valutafonden från 1 614 miljoner SDR till 2 395,5

miljoner SDR samt riksdagens bemyndigande för Riksbanken att erlägga

erforderligt insatsbelopp,

dels begära riksdagens bemyndigande att godkänna den föreslagna fjärde

ändringen av Internationella valutafondens stadgar avseende en

engångstilldelning av SDR.

På fullmäktiges vägnar:

Kjell-Olof[REDACTED_EFTERNAMN]

 Kerstin[REDACTED_EFTERNAMN]

STYRELSERESOLUTION NR 53-2

HÖJNING AV FONDMEDLEMMARNAS KVOTER ELFTE

ALLMÄNNA ÖVERSYNEN

Exekutivstyrelsen har förelagt styrelsen en rapport med titeln Höjning av

IMF-medlemmarnas kvoter elfte allmänna översynen som innehåller

rekommendationer om höjningar av de enskilda fondmedlemmarnas kvoter.

Exekutivstyrelsen har rekommenderat styrelsen att, genom röstning utan

sammanträde enligt paragraf 13 i fondens procedurregler, anta följande

resolution, som innehåller förslag om höjningar av fondmedlemmarnas

kvoter till följd av den elfte allmänna kvotöversynen och avhandlar vissa

därmed sammanhängande frågor.

Styrelsen beslutar därför härmed att:

1. Internationella valutafonden föreslår, i enlighet med bestämmelserna

i denna resolution, att fondmedlemmarnas respektive kvoter skall

höjas till de belopp som anges i anslutning till deras namn i

underbilagan till denna resolution.

2. En medlems kvothöjning i enlighet med förslaget i denna

resolution skall inte träda i kraft om inte medlemmen har

meddelat fonden sitt godkännande till höjningen senast den dag

som föreskrivs i enlighet med 4 nedan samt har inbetalat hela

kvothöjningen inom den tidsram som föreskrivs i enlighet med 5

nedan. Medlem med betalningsdröjsmål beträffande återköp,

räntor eller avgifter till det allmänna resurskontot får dock inte

godkänna eller inbetala sin kvothöjning innan den till fullo har

reglerat dessa förpliktelser.

3. Ingen kvothöjning skall träda i kraft före den dag då fonden lagt

fast att medlemmar med minst 85 procent av de sammanlagda

kvoterna den 23 december 1997 har godkänt höjningen av sina

kvoter.

4. Meddelanden i enlighet med 2 ovan skall lämnas av en

vederbörligen bemyndigad tjänsteman i respektive medlemsland

och skall vara fonden tillhanda före kl. 18.00, Washingtontid, den

29 januari 1999. Exekutivstyrelsen kan dock besluta om

förlängning av denna tidsfrist.

5. Varje medlem skall till fonden inbetala höjningen av sin kvot

inom 30 dagar efter den senare av

a) den dag den meddelar fonden sitt godkännande; eller

b) den dag fonden fattat beslut enligt 3 ovan; exekutivstyrelsen

kan dock besluta om förlängning av denna tidsfrist.

6. När exekutivstyrelsen beslutar att förlänga tidsfristen för

godkännande eller inbetalning av kvothöjningen skall den särskilt

beakta situationen för de medlemmar som fortfarande önskar

godkänna eller inbetala sin kvothöjning. Detta inbegriper

medlemmar som har långvariga betalningsdröjsmål till det allmänna

resurskontot på grund av försenade återköp, räntor och avgifter och

som av exekutivstyrelsen bedöms samarbeta med fonden för att

reglera dessa förpliktelser.

7. För medlemmar som ännu inte har godkänt sin kvothöjning enligt

den nionde allmänna översynen, skall tidsfristen för godkännande av

höjningen utsträckas till den dag som beslutats enligt 3 ovan. För

medlemmar som inte har inbetalat sin kvothöjning enligt den nionde

allmänna översynen, skall tidsfristen för inbetalning av denna

utsträckas till 30 dagar efter den dag som har beslutas under 3 ovan.

8. Varje medlem skall inbetala 25 procent av sin kvothöjning antingen i

särskilda dragningsrätter eller i andra medlemmars valutor, vilka

med dessa medlemmars medgivande har angivits av fonden, eller i

en kombination av särskilda dragningsrätter och sådana valutor.

Återstoden skall inbetalas av medlemmen i dess egen valuta.

Föreslagen kvot

(Miljoner SDR)

1.

Afghanistan

161,9

2.

Albanien

48,7

3.

Algeriet

1 254,7

4.

Angola

286,3

5.

Antigua och Barbuda

13,5

6.

Argentina

2 117,1

7.

Armenien

92,0

8.

Australien

3 236,4

9.

Österrike

1 872,3

10.

Azerbajdzjan

160,9

11.

Bahamas

130,3

12.

Bahrain

135,0

13.

Bangladesh

533,3

14.

Barbados

67,5

15.

Vitryssland

386,4

16.

Belgien

4 605,2

17.

Belize

18,8

18.

Benin

61,9

19.

Bhutan

6,3

20.

Bolivia

171,5

21.

Bosnien och Hercegovina

169,1

22.

Botswana

63,0

23.

Brasilien

3 036,1

24.

Brunei

215,2

25.

Bulgarien

640,2

26.

Burkina Faso

60,2

27.

Burundi

77,0

28.

Kambodja

87,5

29.

Kamerun

185,7

30.

Kanada

6 369,2

31.

Kap Verde

9,6

32.

Centralafrikanska republiken

55,7

33.

Tchad

56,0

34.

Chile

856,1

35.

Kina

4 687,2

36.

Colombia

774,0

37.

Komorerna

8,9

38.

Dem. Republiken Kongo

533,0

39.

Kongo

84,6

40.

Costa Rica

164,1

41.

Elfenbenskusten

325,2

42.

Kroatien

365,1

43.

Cypern

139,6

44.

Tjeckien

819,3

45.

Danmark

 1 642,8

46.

Djibouti

15,9

47.

Dominica

8,2

48.

Dominikanska republiken

218,9

49.

Ecuador

302,3

50.

Egypten

943,7

51.

El Salvador

171,3

52.

Ekvatorialguinea

32,6

53.

Eritrea

15,9

54.

Estland

65,2

55.

Etiopien

133,7

56.

Fiji

70,3

57.

Finland

1 263,8

58.

Frankrike

10 738,5

59.

Jugoslavien(Serbien-Montenegro)1

467,7

60.

Gabon

154,3

61.

Gambia

31,1

62.

Georgien

150,3

63.

Tyskland

13 008,2

64.

Ghana

369,0

65.

Grekland

823,0

66.

Grenada

11,7

67.

Guatemala

210,2

68.

Guinea

107,1

69.

Guinea-Bissau

14,2

70.

Guyana

90,9

71.

Haiti

81,9

72.

Honduras

129,5

73.

Ungern

1 038,4

74.

Island

117,6

75.

Indien

4 158,2

76.

Indonesien

2 079,3

77.

Iran

1 497,2

78.

Irak

1 188,4

79.

Irland

838,4

80.

Israel

928,2

81.

Italien

7 055,5

82.

Jamaica

273,5

83.

Japan

13 312,8

84.

Jordanien

170,5

85.

Kazakstan

365,7

86.

Kenya

271,4

87.

Kiribati

5,6

88.

Sydkorea

1 633,6

89.

Kuwait

1 381,1

90.

Kirgizistan

88,8

91.

Laos

52,9

92.

Lettland

126,8

93.

Libanon

203,0

94.

Lesotho

34,9

95.

Liberia

129,2

96.

Libyen

1 123,7

145.

Singapore

862,5

146.

Slovakien

357,5

147.

Slovenien

231,7

148.

Salomonöarna

10,4

149.

Somalia

81,7

150.

Sydafrika

1 868,5

151.

Spanien

3 048,9

152.

Sri Lanka

413,4

153.

St. Kitts och Nevis

8,9

154.

St. Lucia

15,3

155.

St. Vincent

8,3

156.

Sudan

315,1

157.

Surinam

92,1

158.

Swaziland

50,7

159.

Sverige

2 395,5

160.

Schweiz

3 458,5

161.

Syrien

293,6

162.

Tadzjikistan

87,0

163.

Tanzania

198,9

164.

Thailand

1 081,9

165.

Togo

73,4

166.

Tonga

6,9

167.

Trinidad och Tobago

335,6

168.

Tunisien

286,5

169.

Turkiet

964,0

170.

Turkmenistan

75,2

171.

Uganda

180,5

172.

Ukraina

1 372,0

173.

Förenade Arabemiraten

611,7

174.

Förenade Kungariket

10 738,5

175.

USA

37 149,3

176.

Uruguay

306,5

177.

Uzbekistan

275,6

178.

Vanuatu

17,0

179.

Venezuela

2 659,1

180.

Vietnam

329,1

181.

Yemen

243,5

182.

Zambia

489,1

183.

Zimbabwe

353,4

Totalt för samtliga medlemmar

210 943

1. Enligt exekutivstyrelsens beslut nr. 10237-(92/150) antagen den 14 december

1992 skall

Jugoslavien(Serbien-Montenegro) överta forna Jugoslaviens medlemskap

STYRELSERESOLUTION NR 52-4

SÄRSKILD ENGÅNGSTILLDELNING AV SDR -- FÖRESLAGEN

FJÄRDE ÄNDRING AV INTERNATIONELLA VALUTAFONDENS

STADGAR

Styrelsens interimskommitté har anmodat exekutivstyrelsen att föreslå en

ändring av Internationella valutafondens stadgar för att möjliggöra en

särskild engångstilldelning av SDR, som medger att alla deltagare i systemet

för särskilda dragningsrätter erhåller en rättvis andel av de sammanlagda

SDR-tilldelningarna.

Exekutivstyrelsen har föreslagit en sådan ändring och utarbetat en rapport

härom.

Styrelsen beslutar därför med beaktande av den nämnda rapporten att:

1. Ändringsförslagen(föreslagen fjärde stadgeändring), som bifogas denna

resolution och som skall inlemmas i Internationella valutafondens

stadgar, godkänns.

2. Fondens sekretariat anmodas att tillfråga fondens alla medlemmar

genom cirkulärbrev, telegram eller andra snabba kommunikationssätt,

om huruvida de, i enlighet med bestämmelsen i artikel XXVIII i

stadgarna, godkänner den föreslagna stadgeändringen.

3. Cirkulärbrevet, telegrammet eller den övriga form av meddelande som

skall tillställas alla medlemmar i enlighet med 2 ovan, skall ange att den

föreslagna fjärde stadgeändringen träder i kraft för alla medlemmar från

och med den dag då fonden, genom formellt meddelande till alla

medlemmar, bekräftar att tre femtedelar av medlemmarna, med 85

procent av det totala röstetalet har godkänt ändringarna.

FÖRESLAGEN FJÄRDE ÄNDRING AV INTERNATIONELLA

VALUTAFONDENS STADGAR

De regeringar, på vars vägnar föreliggande stadgar undertecknas, avtalar

som följer:

1. Artikel XV, paragraf 1, skall ändras och skall lyda enligt följande:

(a) För att möta behovet, när det uppstår, av en utökning av

befintliga reservtillgångar, bemyndigas fonden att tilldela

särskilda dragningsrätter, i enlighet med bestämmelsen i

artikel XVIII, till medlemmar som deltar i systemet för

särskilda dragningsrätter.

(b) Dessutom skall fonden tilldela särskilda dragningsrätter

till medlemmar som deltar i systemet för särskilda

dragningsrätter i enlighet med bestämmelsen i bilaga M.

2. En ny bilaga M med följande lydelse skall tillföras stadgarna:

 BILAGA M

 Särskild engångstilldelning av särskilda dragningsrätter

1. Med förbehåll för 4 nedan skall varje medlem som deltar i SDR-

systemet per den 19 september 1997 på den trettionde dagen efter det

att den fjärde stadgeändringen trätt i kraft, erhålla en tilldelning av

särskilda dragningsrätter till ett belopp som medför att dess

sammanlagda nettotilldelning av särskilda dragningsrätter uppgår till

29,315788813 procent av dess kvot per den 19 september 1997. Men

för deltagare vars kvoter inte har justerats enligt förslaget i styrelsens

resolution nr 45-2, skall beräkningarna dock grundas på de kvoter som

föreslagits i nämnda resolution.

2. (a) Med förbehåll för 4 nedan skall varje land som blir medlem i

systemet för särskilda dragningsrätter efter den 19 september 1997,

men inom tre månader efter det att landet ifråga blev medlem av

fonden, tilldelas särskilda dragningsrätter till ett belopp som beräknas i

enlighet med (b) och (c) nedan på den trettionde dagen efter den senare

av: (i) den dag som den nya medlemmen blir deltagare i systemet med

särskilda dragningsrätter, eller (ii) den dag som den fjärde

stadgeändringen träder i kraft.

(b) Vad gäller 2 (a) ovan, skall varje deltagare erhålla ett belopp av

särskilda dragningsrätter som medför att deltagarens sammanlagda

nettotilldelning uppgår till 29,315788813 procent av dess kvot den dag

medlemmen blir deltagare i systemet för särskilda dragningsrätter,

beräknat enligt följande:

(i) för det första, genom att multiplicera 29,315788813 procent

med förhållandet mellan den totala kvotsumman, enligt

beräkningen under 1 ovan för de medlemmar som beskrivs i (c)

nedan, och dessa medlemmars totala kvotsumma den dag

respektive medlem blev deltagare i systemet för särskilda

dragningsrätter, och

(ii) för det andra, genom att multiplicera produkten av (i) ovan

med förhållandet mellan totalsumman för de sammanlagda

nettotilldelningarna av särskilda dragningsrätter som de deltagare

som beskrivs i (c) nedan erhållit, enligt Artikel XVIII den dag

respektive medlem blev deltagare i systemet med särskilda

dragningsrätter, plus de tilldelningar dessa deltagare erhållit under

1 ovan, och totalsumman av de sammanlagda nettotilldelningar av

särskilda dragningsrätter som sådana deltagare erhållit enligt

Artikel XVIII per den 19 september 1997, plus de tilldelningar

sådana deltagare erhållit enligt 1 ovan.

(c) Vad gäller de beräkningar som skall göras enligt (b) ovan, skall

deltagare i systemet för särskilda dragningsrätter vara de medlemmar

som var deltagare per den 19 september 1997 och som (i) fortsätter att

vara deltagare i systemet för särskilda dragningsrätter per den dag

respektive medlem blir deltagare i systemet för särskilda

dragningsrätter och (ii) fått del av fondens alla tilldelningar efter den

19 september 1997.

3. (a) Med förbehåll för 4 nedan skall Federala Republiken Serbien-

Montenegro, om landet efterträder den tidigare Socialistiska Federala

Republiken Jugoslavien som medlem av fonden och som deltagare i

systemet med särskilda dragningsrätter i enlighet med villkoren i

exekutivstyrelsens beslut nr 10237-(92/150) vilket antogs den 14

december 1992, erhålla en tilldelning av särskilda dragningsrätter till

ett belopp som beräknas enligt (b) nedan på den trettionde dagen efter

den senare av : (i) den dag då Federala Republiken Serbien-

Montenegro övertar medlemskapet i fonden och deltagandet i systemet

för särskilda dragningsrätter i enlighet med villkoren i

exekutivstyrelsens beslut nr 10237-(92/150), eller (ii) den dag då den

fjärde stadgeändringen träder i kraft.

(b) Vad gäller (a) ovan skall Federala Republiken Serbien-Montenegro

erhålla ett belopp av särskilda dragningsrätter som medför att dess

sammanlagda nettotilldelning uppgår till 29,315788813 procent av den

föreslagna kvoten enligt 3(c) i exekutivstyrelsens beslut nr 10237-

(92/150), beräknat i enlighet med 2(b)(ii) och (c) ovan per den dag då

Federala Republiken Serbien-Montenegro uppfyller villkoren för en

tilldelning enligt (a) ovan.

4. Fonden skall inte tilldela särskilda dragningsrätter enligt denna bilaga

till de deltagare som skriftligen före tilldelningsdagen har anmält till

fonden att de inte önskar erhålla en tilldelning.

5. (a) Om en deltagare inte har uppfyllt sina betalningsskyldigheter

gentemot fonden, när tilldelning sker enligt 1, 2 eller 3 ovan, skall de

tilldelade särskilda dragningsrätter deponeras och hållas på ett

depositionskonto inom systemet för särskilda dragningsrätter och skall

göras tillgängliga för deltagaren när denna fullgjort sina

betalningsskyldigheter gentemot fonden.

(b) Särskilda dragningsrätter som hålls på ett depositionskonto skall

inte vara tillgängliga för användning och skall inte ingå i några

beräkningar av tilldelningar eller innehav av särskilda dragningsrätter

enligt stadgan, utom vad gäller beräkningar enligt denna bilaga. Om

särskilda dragningsrätter som tilldelats en deltagare hålls på ett

depositionskonto när deltagaren avslutar sitt deltagande i systemet för

särskilda dragningsrätter eller när beslut fattas om att avveckla

systemet för särskilda dragningsrätter, skall sådana särskilda

dragningsrätter annulleras.

(c) Vad gäller denna paragraf, utgörs betalningsdröjsmål av förfallna

återköp från och avgifter till det allmänna resurskontot, förfallna

amorteringar och räntebetalningar på lån till det särskilda

utbetalningskontot, förfallna räntor och avgifter till systemet för

särskilda dragningsrätter samt förfallna skulder till fonden i egenskap

av förvaltare.

(d) Med undantag för bestämmelserna i denna paragraf skall principen om

åtskillnad mellan det generella kontot och systemet för särskilda

dragningsrätter samt de särskilda dragningsrätternas ovillkorliga ställning

som reservtillgångar bibehållas.

FINANSDEPARTEMENTET

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 14 maj 1998

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Freivalds,

Hjelm-Wallén,
[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN], Uusman,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Engqvist,[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

_________________________

Regeringen beslutar proposition 1997/98:162 Höjning av Sveriges

kvot i Internationella valutafonden, m.m.

 Särskilda dragningsrätter(SDR) är IMF:s beräkningsenhet och tas fram genom ett

 vägt

index av G5-ländernas valutor(39% USD, 21%DEM, 18% JPY, 11% FRF, 11% GBP). En

SDR uppgick den 30 mars 1998 till 10,5662 kronor.

 Riksbankschefen är Sveriges representant i fondens styrelse (Board of

Governors)

 85 procent av röststyrkan gäller även på övriga ställen där detta omnämns

 Valutafonden beslutade 1972 att kvoterna skall uttryckas i SDR istället för

USD.

 Ett medlemslands kvot bestäms genom att man tar hänsyn till ett antal

ekonomiska

variabler såsom BNP, valutareserver samt fluktuationer i utrikeshandeln.

 Ratificeringen om New Arrangements to Borrow (NAB) är ej slutförd.

 Articles of Agreement, Artikel XVIII, 1a

 För deltagare med betalningsdröjsmål gentemot fonden, skall tilldelningen av

särskilda

dragningsrätter hållas på ett depositionskonto och frigöras till deltagare i

SDR-systemet då

betalningsdröjsmålen är återbetalda.

Prop. 1997/98:162

2

1

Prop. 1997/98:162

2

2

27

27

6

2

7

16

27

27

Prop. 1997/98:162

8

2

Prop. 1997/98:162

Bilaga

19

27

Prop. 1997/98:162

Bilaga 1 till

riksbanksfullmäktiges

skrivelse

Prop. 1997/98:162

Underbilaga till

riksbanksfullmäktiges

skrivelse

Prop. 1997/98:162

Bilaga 2 till

riksbanksfullmäktiges

skrivelse

Prop. 1997/98:162