Regeringens proposition

2000/01:54

Behandling av personuppgifter i Tullverkets

brottsbekämpande verksamhet

Prop.

2000/01:54

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 14 december 2000

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Bosse[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Finansdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

Propositionen innehåller ett förslag till en ny lag om behandling av

personuppgifter i Tullverkets brottsbekämpande verksamhet. Denna

lagstiftning föreslås ersätta den nu gällande lagen (1997:1058) om

register i Tullverkets brottsbekämpande verksamhet. Lagen skall omfatta

all automatiserad behandling av personuppgifter i Tullverkets brotts-

bekämpande verksamhet och inte, som tidigare, enbart behandling av

personuppgifter i Tullverkets register inom nämnda område. Målsätt-

ningen för den nya lagen är, på samma sätt som för den nu gällande, att

se till att Tullverket i sitt brottsbekämpande arbete har tillgång till

ändamålsenliga och effektiva arbetsmetoder samt väl fungerande verktyg

för arbetet med att förhindra, utreda och beivra brott.

Lagen skall gälla utöver personuppgiftslagen (1998:204) och inne-

håller endast de särbestämmelser som är nödvändiga i Tullverkets

brottsbekämpande verksamhet.

Bestämmelserna i den nuvarande lagen om analysregister bör enligt

förslaget utgå. I stället föreslås bestämmelser vilka reglerar Tullverkets

möjligheter att behandla personuppgifter i underrättelseverksamheten.

Reglerna är i övrigt i stort oförändrade vad gäller behandlingen av

personuppgifter i Tullverkets underrättelseverksamhet och spanings-

verksamhet.

Den absoluta sekretessen som gäller enligt 7 kap. 17 § sekretesslagen

(1980:100) beträffande personuppgifter i register i Tullverkets brotts-

bekämpande verksamhet föreslås bli avskaffad. Den enskilde får därmed

en principiell rätt att ta del av uppgifter om sig själv. Denna rätt kan

naturligtvis vara inskränkt av andra bestämmelser i sekretesslagen, t.ex.

bestämmelsen i 5 kap. 1 § som bl.a. behandlar sekretess i Tullverkets

verksamhet med att förebygga, uppdaga, utreda eller beivra brott.

Innehållsförteckning

Fel! Bokmärket är inte definierat.

2 Lagtext 5

2.1 Förslag till lag om behandling av personuppgifter i

Tullverkets brottsbekämpande verksamhet 5

2.2 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen

(1980:100) 11

2.3 Förslag till lag om ändring i tullregisterlagen

(1990:137) 14

3 Ärendet och dess beredning 15

4 Utgångspunkter för de föreslagna lagändringarna 15

4.1 Bakgrund 15

4.2 Personuppgiftslagen 16

4.3 Tullverkets brottsbekämpande verksamhet 19

4.3.1 Allmänt 19

4.3.2 Tullverkets register 20

4.4 Användning av personuppgifter i Tullverkets

brottsbekämpande verksamhet 21

4.5 Internationellt samarbete 22

4.5.1 Internationella överenskommelser 22

4.5.2 Nationell reglering 24

5 Behandling av personuppgifter i Tullverkets brottsbekämpande

verksamhet 24

5.1 Personuppgiftslagen som grund för den nya lagen 24

5.2 Lagens tillämpningsområde 26

5.3 Definitioner 28

5.4 Behandling av personuppgifter 30

5.5 Personuppgiftsombud och anmälan till

tillsynsmyndigheten 31

5.6 Information till den registrerade 32

5.7 Rättelse och sanktioner 33

5.8 Säkerhet vid behandlingen och tillsynsmyndighetens

befogenheter 34

5.9 Kvarstående brottsmisstankar 35

6 Spanings- och underrättelseverksamhet 36

6.1 Spaningsregister 36

6.2 Underrättelseregister och underrättelseverksamhet 37

6.2.1 Allmänt angående underrättelseregister och

analysregister 37

6.2.2 Underrättelseregister 38

6.2.3 Analysregister ersätts av bestämmelser om

användning av personuppgifter i

underrättelseverksamhet 40

7 Sekretess och utlämnande av uppgifter 41

7.1 Nuvarande sekretessbestämmelser 41

7.2 Sekretess i polisens och skattemyndigheternas med-

verkan vid brottsutredningar 42

7.3 Ändringar i sekretesslagen 43

7.4 Utlämnande av uppgifter 45

8 Gallring 47

9 Överklagande 48

10 Kostnader 49

11 Författningskommentarer 50

11.1 Förslaget till lag om behandling av personuppgifter i

Tullverkets brottsutredande verksamhet 50

11.2 Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen 53

12 Lagtext 66

12.1 Förslag till lag om behandling av personuppgifter i

Tullverkets brottsbekämpande verksamhet 66

12.2 Förslag till ändring i sekretesslagen (1980:100) 72

12.3 Förslag till lag om ändring i tullregisterlagen

(1990:137) 75

Bilaga 1 Promemorians sammanfattning 54

Bilaga 2 Promemorians lagförslag 55

Bilaga 3 Förteckning över remissinstanser 65

Bilaga 4 Lagrådsremissens lagförslag 66

Bilaga 5 Lagrådets yttrande 76

1

2 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till

1. lag om behandling av personuppgifter i Tullverkets brottsbekämpan-

de verksamhet

2. lag om ändring i sekretesslagen (1980:100)

3. lag om ändring i tullregisterlagen (1990:137)

3

4 Lagtext

4.1 Förslag till lag om behandling av personuppgifter i

Tullverkets brottsbekämpande verksamhet

Härigenom föreskrivs följande.

Lagens tillämpningsområde

1 § Denna lag gäller utöver personuppgiftslagen (1998:204) vid

behandling av personuppgifter i Tullverkets brottsbekämpande

verksamhet. Med Tullverkets brottsbekämpande verksamhet avses

1. underrättelse, spaning och utredning av brott vilka Tullverket enligt

lag eller förordning har befogenhet att ingripa mot, samt

2. förebyggande av brott som avses i 1.

Lagen gäller endast om behandlingen av personuppgifter är helt eller

delvis automatiserad eller om personuppgifterna ingår i eller är avsedda

att ingå i en strukturerad samling av personuppgifter, vilka är tillgängliga

för sökning eller sammanställning enligt särskilda kriterier.

Definitioner

2 § I denna lag avses med

underrättelseverksamhet: verksamhet inom Tullverket som består i

att samla, bearbeta och analysera information för att klarlägga om

brottslig verksamhet har utövats eller kan komma att utövas och som

inte utgör förundersökning enligt 23 kap. rättegångsbalken eller lagen

(2000:1225) om straff för smuggling,

allvarlig brottslig verksamhet: verksamhet som innefattar brott för

vilket är föreskrivet fängelse i två år eller däröver och som Tullverket

enligt lag eller förordning har befogenhet att ingripa mot,

särskild undersökning: en undersökning i underrättelseverksamhet

som innebär insamling, bearbetning och analys av uppgifter i syfte att ge

underlag för beslut om förundersökning eller om särskilda åtgärder för

att förebygga, förhindra eller upptäcka brott.

I övrigt har begrepp som används i denna lag den betydelse som anges

i personuppgiftslagen (1998:204).

Ändamål

3 § Tullverket får behandla personuppgifter för att tillhandahålla den

information som behövs i den brottsbekämpande verksamheten enligt

1 §. Tullverket får även inom den brottsbekämpande verksamheten be-

handla den information som behövs för att fullgöra det arbete som

Sverige åtagit sig genom internationella överenskommelser.

Personuppgiftsansvarig

4 § Tullverket är personuppgiftsansvarigt för den behandling av person-

uppgifter som verket utför med stöd av denna lag.

Behandling av känsliga personuppgifter

5 § Uppgifter om en person får inte behandlas enbart på grund av vad

som är känt om personens ras eller etniska ursprung, politiska åsikter,

religiösa eller filosofiska övertygelse, medlemskap i fackförening,

hälsa eller sexualliv.

Om uppgifter om en person behandlas på annan grund får de

kompletteras med sådana uppgifter som avses i första stycket, endast

om det är absolut nödvändigt för syftet med behandlingen.

Utlämnande av uppgifter

6 § Uppgifter som är nödvändiga för att framställa rättsstatistik skall

lämnas till den myndighet som ansvarar för att framställa sådan statistik.

7 § Uppgifter får, även om de är sekretessbelagda enligt sekretesslagen

(1980:100), lämnas ut till en utländsk myndighet eller en mellanfolklig

organisation

1. i enlighet med rådets förordning (EG) nr 515/97 av den 13 mars

1997 om ömsesidigt bistånd mellan medlemsstaternas administrativa

myndigheter och om samarbete mellan de förra och kommissionen för

att säkerställa en korrekt tillämpning av tull- och

jordbrukslagstiftningen, eller

2. om utlämnandet följer av en internationell överenskommelse som

Sverige efter riksdagens godkännande har tillträtt eller annars är skyldigt

att följa.

Uppgift får vidare lämnas ut enligt vad som framgår av 1 kap. 3 §

tredje stycket sekretesslagen (1980:100).

8 § Regeringen meddelar föreskrifter om att uppgifter får lämnas ut

även i andra fall än dem som avses i 6 och 7 §§.

Rättelse och skadestånd

9 § Bestämmelserna i personuppgiftslagen (1998:204) om rättelse och

skadestånd gäller vid behandling av personuppgifter enligt denna lag

eller anslutande författningar.

Underrättelseregistret

Ändamål

10 § Tullverket får inrätta ett underrättelseregister för verkets under-

rättelseverksamhet.

11 § Underrättelseregistret får föras endast för att

1. ge underlag för beslut om särskilda undersökningar avseende allvar-

lig brottslig verksamhet och

2. underlätta tillgången till allmänna uppgifter med anknytning till

underrättelseverksamhet.

Innehåll

12 § Underrättelseregistret får innehålla uppgifter som kan hänföras till

en enskild person endast om uppgifterna ger anledning att anta att

allvarlig brottslig verksamhet utövats eller kan komma att utövas och

den som avses med uppgifterna skäligen kan misstänkas för att ha utövat

eller komma att utöva den allvarliga brottsliga verksamheten.

Uppgifter om transportmedel eller varor, som kan antas ha samband

med allvarlig brottslig verksamhet, får registreras även om uppgifterna

kan hänföras till en enskild person som det inte finns någon misstanke

mot. Detsamma gäller vid registrering av uppgifter om hjälpmedel som

kan antas ha använts i samband med allvarlig brottslig verksamhet.

Uppgifterna skall i båda fallen förses med upplysning om att det inte

finns någon misstanke mot den enskilda person som de berör.

13 § Underrättelseregistret får om förutsättningarna för registrering

enligt 11 och 12 §§ är uppfyllda innehålla följande uppgifter om en

enskild person:

1. upplysningar om varifrån den registrerade uppgiften kommer och

om uppgiftslämnarens trovärdighet,

2. identifieringsuppgifter, arbetsplats och yrke,

3. uppgifter om särskilda bestående fysiska kännetecken,

4. de omständigheter och händelser som ger anledning att anta att den

registrerade utövat eller kan komma att utöva allvarlig brottslig

verksamhet,

5. uppgifter om varor, brottshjälpmedel och transportmedel,

6. ärendenummer,

7. hänvisning till en särskild undersökning där uppgifter om den

registrerade behandlas och till register som förs av polis- eller skatte-

myndighet eller Tullverket i vilket uppgifter om den registrerade före-

kommer, och

8. varning om att personen tidigare varit beväpnad, våldsam eller

flyktbenägen.

Spaningsregistret

Ändamål

14 § Tullverket får föra ett spaningsregister för verkets spanings- och

kontrollverksamhet.

15 § Spaningsregistret får användas för att underlätta tillgången till

uppgifter med anknytning till brott som begåtts eller kan antas ha begåtts

och som Tullverket har befogenhet att ingripa mot.

Innehåll

16 § Spaningsregistret får innehålla uppgifter som kan hänföras till en

enskild person endast om den som avses med uppgiften kan misstänkas

för att ha begått brott som avses i 15 § och om registreringen är av

särskild betydelse för brottsbekämpningen.

Uppgifter om transportmedel eller varor som kan antas ha samband

med brott som avses i 15 § eller om hjälpmedel som kan antas ha

använts i samband med sådant brott får registreras, även om uppgifterna

kan hänföras till en enskild person som det inte finns någon misstanke

mot. Uppgifterna skall därvid förses med upplysning om att det inte

finns någon misstanke mot denne.

17 § Ett spaningsregister får om förutsättningarna för registrering enligt

15 och 16 §§ är uppfyllda innehålla följande uppgifter om en enskild

person:

1. upplysningar om varifrån den registrerade uppgiften kommer och

om uppgiftslämnarens trovärdighet,

2. identifieringsuppgifter, arbetsplats och yrke,

3. uppgifter om särskilda bestående fysiska kännetecken,

4. de omständigheter och händelser som ger upphov till misstanke om

brott som Tullverket har befogenhet att ingripa mot,

5. uppgifter om varor, brottshjälpmedel och transportmedel,

6. ärendenummer,

7. hänvisning till en särskild undersökning där uppgifter om den

registrerade behandlas och till register som förs av polis- eller

skattemyndighet eller Tullverket i vilket uppgifter om den registrerade

förekommer, och

8. varning om att personen tidigare varit beväpnad, våldsam eller

flyktbenägen.

Underrättelseverksamhet

18 § I Tullverkets underrättelseverksamhet får personuppgifter

behandlas endast om

1. en särskild undersökning har inletts och

2. det finns anledning att anta att allvarlig brottslig verksamhet har

utövats eller kan komma att utövas.

Uppgifter om en enskild person, som det inte finns någon misstanke

mot, skall förses med upplysning om detta förhållande.

Personuppgifter får också behandlas i underrättelseregister enligt 10-

13 §§.

19 § Tullverkets beslut om sådan behandling av personuppgifter som

avses i 18 § skall innehålla uppgift om ändamålet med behandlingen och

de villkor i övrigt som behövs för att förebygga otillbörligt intrång i de

registrerades personliga integritet.

Tullverket skall föra en förteckning över besluten som avses i första

stycket.

Uppgifter om kvarstående misstankar

20 § Om en förundersökning mot en person har lagts ned på grund av

bristande bevisning, får uppgifter om brottsmisstanken behandlas för

annat ändamål än arkivering endast om

1. den misstänkte enligt förundersökningsledarens bedömning fort-

farande är skäligen misstänkt för brottet och

2. uppgifterna behövs för att förundersökningen skall kunna tas upp på

nytt.

21 § Om åtal mot en person har lagts ned eller om denne genom laga-

kraftvunnen dom har frikänts, får uppgifter om brottsmisstanken behand-

las för annat ändamål än arkivering endast

1. om förundersökningen tas upp på nytt eller

2. för prövning av särskilt rättsmedel enligt 58 kap. rättegångsbalken.

Gallring

22 § Uppgifter som inte längre behövs för sitt ändamål skall gallras, om

inte annat anges i andra fjärde styckena. Detta gäller dock inte uppgifter

i en förundersökning.

Uppgifter i ett underrättelseregister om en registrerad person skall

gallras senast tre år efter det att registret senast tillfördes uppgifter om

att personen skäligen kan misstänkas för att ha utövat eller kunna

komma att utöva allvarlig brottslig verksamhet. Om en särskild

undersökning av den registrerade personen har inletts, behöver

uppgifterna dock inte gallras förrän undersökningen har avslutats.

Uppgifter som behandlas enligt 18 § skall gallras senast ett år efter

det att beslutet om behandlingen av personuppgifter fattades. Om det är

av särskild betydelse för att den särskilda undersökningen skall kunna

avslutas, får uppgifterna dock behandlas under längre tid.

Uppgifterna i ett spaningsregister skall gallras senast när

1. misstanke som antecknats inte längre finns mot den registrerade

eller

2. domstol har meddelat dom eller beslut som har vunnit laga kraft

eller strafföreläggande har godkänts med anledning av misstanken och

det inte finns någon misstanke mot den registrerade om annat brott som

får föras in i registret.

23 § Utan hinder av vad som föreskrivs i 22 § får regeringen eller den

myndighet som regeringen bestämmer meddela föreskrifter om att upp-

gifter får bevaras för historiska, statistiska eller vetenskapliga ändamål.

Överklagande

24 § Tullverkets beslut om rättelse och information i fråga om

personuppgifter i verkets brottsbekämpande verksamhet får överklagas

hos allmän förvaltningsdomstol. Andra beslut enligt denna lag får inte

överklagas.

Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.

1. Denna lag träder i kraft den 1 mars 2001, då lagen (1997:1058) om

register i Tullverkets brottsbekämpande verksamhet upphör att gälla

2. För de register i den brottsbekämpande verksamheten som Tull-

verket för med stöd av tillstånd från Datainspektionen skall lagen tilläm-

pas från och med den 1 oktober 2001.

3. Har en begäran om registerutdrag enligt 10 § datalagen (1973:289)

kommit in innan denna lag träder i kraft men har utdraget inte expe-

dierats före ikraftträdandet, skall framställningen anses som en ansökan

om information enligt denna lag.

4. Bestämmelsen om skadestånd skall tillämpas endast om den om-

ständighet som yrkandet hänför sig till har inträffat efter det att lagen

har trätt i kraft beträffande den aktuella behandlingen.

4.2 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100)

Härigenom föreskrivs att 5 kap. 1 §, 7 kap. 17 § och 9 kap. 17 §

sekretesslagen (1980:100) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

5 kap.

1 §

Sekretess gäller för uppgift som hänför sig till

1. förundersökning i brottmål,

2. angelägenhet, som avser användning av tvångsmedel i sådant mål

eller i annan verksamhet för att förebygga brott,

3. verksamhet som rör utredning i frågor om näringsförbud,

4. åklagarmyndighets, polismyndighets, skattemyndighets, Tullverkets

eller Kustbevakningens verksamhet i övrigt för att förebygga, uppdaga,

utreda eller beivra brott, eller

5. Finansinspektionens verksamhet som rör övervakning enligt

insiderstrafflagen (2000:000),

om det kan antas att syftet med beslutade eller förutsedda åtgärder

motverkas eller den framtida verksamheten skadas om uppgifterna röjs.

För uppgift som hänför sig till

sådan underrättelseverksamhet

som avses i 3 § polisdatalagen

(1998:622) eller som i annat fall

hänför sig till Säkerhetspolisens

verksamhet för att förebygga eller

avslöja brott mot rikets säkerhet

eller förebygga terrorism gäller

sekretess, om det inte står klart att

uppgiften kan röjas utan att syftet

med beslutade eller förutsedda

åtgärder motverkas eller den

framtida verksamheten skadas.

Det samma gäller uppgift som

hänför sig till sådan

underrättelseverksamhet som

avses i 2 § lagen (1999:90) om

behandling av personuppgifter vid

skattemyndigheters medverkan i

brottsutredningar.

För uppgift som hänför sig till

sådan underrättelseverksamhet

som avses i 3 § polisdatalagen

(1998:622) eller som i annat fall

hänför sig till Säkerhetspolisens

verksamhet för att förebygga eller

avslöja brott mot rikets säkerhet

eller förebygga terrorism gäller

sekretess, om det inte står klart att

uppgiften kan röjas utan att syftet

med beslutade eller förutsedda

åtgärder motverkas eller den

framtida verksamheten skadas.

Det samma gäller uppgift som

hänför sig till sådan

underrättelseverksamhet som

avses i 2 § lagen (1999:90) om

behandling av personuppgifter vid

skattemyndigheters medverkan i

brottsutredningar samt sådan

underrättelseverksamhet som

avses i 2 § lagen (2001:000) om

behandling av personuppgifter i

Tullverkets brottsbekämpande

verksamhet.

Sekretess enligt första och andra styckena gäller i annan verksamhet

hos myndighet för att biträda åklagarmyndighet, polismyndighet,

skattemyndighet, Tullverket eller Kustbevakningen med att uppdaga,

utreda eller beivra brott samt hos tillsynsmyndighet i konkurs och inom

exekutionsväsendet för uppgift som angår misstanke om att en gäldenär

har begått brott som avses i 11 kap. brottsbalken eller annat brott som

har samband med gäldenärens näringsverksamhet.

I fråga om uppgift i allmän handling som hänför sig till sådan

underrättelseverksamhet som avses i andra stycket gäller sekretessen i

högst sjuttio år. I fråga om uppgift i allmän handling i övrigt gäller

sekretessen i högst fyrtio år.

7 kap.

17 §

Sekretess gäller i verksamhet som avser förande av eller uttag ur

register som föres enligt lagen (1998:620) om belastningsregister för

uppgift i registret. Om utlämnande av sådan uppgift gäller vad som är

föreskrivet i den lagen och i säkerhetsskyddslagen (1996:627) samt i

förordningar som har stöd i dessa lagar.

Sekretess gäller också i

verksamhet som avser förande

av eller uttag ur register som

förs enligt lagen (1997:1058) om

register i Tullverkets brotts-

bekämpande verksamhet. Om ut-

lämnande av sådan uppgift

gäller vad som är föreskrivet i

nämnda lag eller i förordning

som har stöd i den lagen.

I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen enligt första

stycket i högst sjuttio år.

Föreskrifterna i 14 kap. gäller inte i fråga om sekretessen enligt denna

paragraf.

9 kap.

17 §

Sekretess gäller för uppgift om enskilds personliga och ekonomiska

förhållanden, om inte annat följer av 18 §

1. i utredning enligt bestämmelserna om förundersökning i brottmål

2. i angelägenhet, som avser användning av tvångsmedel i sådant mål

eller i annan verksamhet för att förebygga brott,

3. i angelägenhet som avser registerkontroll och särskild personutred-

ning enligt säkerhetsskyddslagen (1996:627),

4. i åklagarmyndighets, polismyndighets, skattemyndighets, Statens

kriminaltekniska laboratoriums, Tullverkets eller Kustbevakningens

verksamhet i övrigt för att förebygga, uppdaga, utreda eller beivra brott,

5. i Statens biografbyrås verksamhet att biträda Justitiekanslern,

allmän åklagare eller polismyndighet i brottmål,

6. i register som förs av Rikspolisstyrelsen enligt polisdatalagen

(1998:622) eller som annars behandlas där med stöd av samma lag,

7. i register som förs enligt lagen (1998:621) om misstankeregister,

8. i register som förs av Riksskatteverket enligt lagen (1999:90) om

behandling av personuppgifter vid skattemyndigheters medverkan i

brottsutredningar eller som annars behandlas där med stöd av samma lag,

9. i särskilt ärenderegister över brottmål som förs av åklagarmyndig-

het, om uppgiften inte hänför sig till registrering som avses i 15 kap. 1

§,

10. i register som förs av Tull-

verket enligt lagen (2001:000)

om behandling av

personuppgifter i Tullverkets

brottsbekämpande verksamhet

eller som annars behandlas där

med stöd av samma lag,

om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller

någon honom närstående lider skada eller men.

Sekretess gäller i verksamhet, som avses i första stycket, för anmälan

eller utsaga från enskild, om det kan antas att fara uppkommer för att

någon utsätts för våld eller annat allvarligt men om uppgiften röjs.

Utan hinder av sekretessen får

uppgift lämnas till enskild enligt

vad som föreskrivs i den särskilda

lagstiftningen om unga lagöver-

trädare och i

säkerhetsskyddslagen (1996:627)

samt i förordning som har stöd i

denna lag. Utan hinder av

sekretessen får uppgift vidare

lämnas ut enligt vad som före-

skrivs i lagen (1998:621) om

misstankeregister, polisdatalagen

(1998:622) och lagen (1999:90)

om behandling av personuppgifter

vid skattemyndigheters medverkan

i brottsutredningar samt i förord-

ningar som har stöd i dessa lagar.

Utan hinder av sekretessen får

uppgift lämnas till enskild enligt

vad som föreskrivs i den särskilda

lagstiftningen om unga lagöver-

trädare och i

säkerhetsskyddslagen (1996:627)

samt i förordning som har stöd i

sistnämnda lag. Utan hinder av

sekretessen får uppgift vidare

lämnas ut enligt vad som före-

skrivs i lagen (1998:621) om

misstankeregister, polisdatalagen

(1998:622), lagen (1999:90) om

behandling av personuppgifter vid

skattemyndigheters medverkan i

brottsutredningar och i lagen

(2001:000) om behandling av

personuppgifter i Tullverkets

brottsbekämpande verksamhet

samt i förordningar som har stöd i

dessa lagar.

I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst sjuttio

år.

Denna lag träder i kraft den 1 mars 2001.

4.3 Förslag till lag om ändring i tullregisterlagen (1990:137)

Härigenom föreskrivs att 1 § tullregisterlagen (1990:137) skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 §

För de ändamål som anges i 2 § får Tullverket föra ett tullregister med

hjälp av automatiserad databehandling.

Bestämmelserna i denna lag

gäller inte de register som Tull-

verket för med stöd av lagen

(1997:1058) om register i Tull-

verkets brottsbekämpande verk-

samhet och inte heller register

som regleras i annan lag eller

förordning.

Bestämmelserna i denna lag

gäller inte de register som

Tullverket för med stöd av lagen

(2001:000) om behandling av

personuppgifter i Tullverkets

brottsbekämpande verksamhet

och inte heller register som

regleras i annan lag eller

förordning.

Bestämmelser om förfarandet vid import och export finns i rådets

förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av

en tullkodex för gemenskapen och i kommissionens förordning (EEG)

nr 2454/93 av den 2 juli 1993 om tillämpningsföreskrifter för rådets

förordning (EEG) nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för

gemenskapen och i tullagen (1994:1550).

Denna lag träder i kraft den 1 mars 2001.

5 Ärendet och dess beredning

I promemorian Behandling av personuppgifter i Tullverkets brotts-

bekämpande verksamhet föreslås en ny lag om behandling av person-

uppgifter i Tullverkets brottsbekämpande verksamhet. Vidare föreslås i

nämnda promemoria ändringar i sekretesslagen (1980:100) och tull-

registerlagen (1990:137). Regeringen behandlar i detta ärende de

förslag som läggs fram i promemorian. Promemorians sammanfattning

och lagförslag finns i bilagorna 1 och 2.

Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remiss-

instanserna finns i bilaga 3. En sammanställning över remissyttrandena

finns tillgänglig på Finansdepartementet (dnr Fi2000/2004).

Regeringen beslutade den 26 oktober 2000 att inhämta lagrådets

yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 4.

Lagrådets yttrande finns i bilaga 5. Lagrådet har föreslagit vissa

ändringar i bestämmelserna. Regeringen följer i propositionen i allt

väsentligt lagrådets förslag med ett undantag. Regeringen har vad gäller

bestämmelsen som anger när undantag får göras från huvudregeln om när

gallring skall ske, valt en annan formulering än den av lagrådet

föreslagna, se vidare avsnitt 8.

6 Utgångspunkter för de föreslagna

lagändringarna

6.1 Bakgrund

Tullverkets användning av datoriserade personregister i det brotts-

bekämpande arbetet regleras i dag i lagen (1997:1058) om register i

Tullverkets brottsbekämpande verksamhet samt i förordningen

(1997:1064) om register i Tullverkets brottsbekämpande verksamhet.

Lagen och förordningen trädde i kraft den 1 januari 1998, då den

tidigare gällande förordningen (1987:864) om register för Tullverkets

brottsbekämpande verksamhet upphörde att gälla. Det register som

Tullverket fört enligt den numera upphävda förordningen går under

benämningen SPADI, spaningsdiariet. Den tidigare förordningen tillkom

med stöd av en bestämmelse i den numera upphävda lagen (1965:94) om

polisregister m.m. Med lagen om register i Tullverkets

brottsbekämpande verksamhet släppte den tidigare kopplingen till

polisregisterlagen.

Syftet med lagen om register i Tullverkets brottsbekämpande

verksamhet var att se till att Tullverket i den brottsbekämpande verk-

samheten fick tillgång till ändamålsenliga och effektiva hjälpmedel i

arbetet med att förhindra, utreda och beivra den grövre brottsligheten. I

lagens förarbeten betonades vikten av samarbete och informationsutbyte

liksom betydelsen av att använda de möjligheter som informa-

tionstekniken ger för att utveckla arbetsmetoderna inom Tullverkets

underrättelse- och spaningsverksamhet.

Redan vid tillkomsten av lagen om register i Tullverkets brotts-

bekämpande verksamhet förutsågs att lagen skulle behöva omarbetas

inom kort. Detta då en ny datalag skulle komma att föreslås. Vidare

pågick arbete med att reformera polisens registerstruktur och regelverk

samt att motsvarande frågor utreddes avseende skattebrottsenheternas

verksamhet. Den 24 oktober 1998 trädde personuppgiftslagen

(1998:204), som ersatte den tidigare datalagen (1973:289), i kraft.

Personuppgiftslagen bygger på Europaparlamentets och rådets direktiv

95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med

avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av

sådana uppgifter (dataskyddsdirektivet). Nya lagar har även trätt i kraft

vad gäller polisens register, bl.a. en ny polisdatalag (1998:622)

kompletterad av polisdataförordningen (1999:81). Även en ny lag på

skattemyndigheternas motsvarande område har trätt i kraft, nämligen

lagen (1999:90) om behandling av personuppgifter vid skattemyndig-

heters medverkan i brottsutredningar. Den kompletteras av förordningen

(1999:105) om behandling av personuppgifter vid skattemyndigheters

medverkan i brottsutredningar. Nu nämnda lagar bygger på person-

uppgiftslagen.

För att även lagstiftningen gällande personuppgifter i Tullverkets

brottsbekämpande verksamhet skall motsvara lagarna på ovan nämnda

angränsande områden krävs således att den nu gällande lagen omarbetas.

I december 1999 beslutade regeringen att en särskild utredare skulle

tillsättas för att följa genomförandet av den nya polisregister-

lagstiftningen. Utredarens uppgift är att analysera konsekvenserna av den

nya regleringen om polisens rätt att behandla personuppgifter automa-

tiserat. En särskild analys skall göras av de samlade konsekvenserna från

integritetssynpunkt av lagstiftningen på området. Utredaren skall vidare

överväga om fler register än i dag bör regleras särskilt i lagstiftningen

och i så fall lägga fram förslag till sådana regleringar. Detta gäller bl.a.

polisens allmänna spaningsregister (ASP), vilket för närvarande förs

med stöd av tillstånd från Datainspektionen. Detta tillstånd gäller fram

till den 30 september 2001. I övrigt skall utredaren peka på eventuella

reformbehov. Uppdraget skall redovisas slutligt senast vid utgången av år

2001.

Tanken med det här lagförslaget är, som också nämnts ovan, att se till

att denna lagstiftning är på samma nivå som motsvarande lagstiftningar

för skattemyndighetens medverkan i brottsutredningar och polisen. Det

kan bli aktuellt att se över Tullverkets register i den brottsutredande

verksamheten i ljuset av vad ovan nämnda utredning gällande polisens

registerlagstiftning kommer fram till. Här kan även nämnas att det för

närvarande pågår arbete inom Tullverket med att ändra och utveckla bl.a.

den brottsbekämpande verksamheten, bl.a. genom att utveckla vissa

register.

6.2 Personuppgiftslagen

Allmänt

Som nämnts ovan antogs dataskyddsdirektivet 1995. Syftet med direk-

tivet är att garantera att medlemsstaterna dels skyddar fysiska personers

grundläggande fri- och rättigheter, särskilt rätten till privatliv, i samband

med behandling av personuppgifter, dels varken begränsar eller

förbjuder det fria flödet av personuppgifter mellan medlemsstaterna av

skäl som har samband med enskilda personers fri- och rättigheter.

Enligt 2 kap. 3 § andra stycket regeringsformen (RF) skall varje

medborgare i lag skyddas mot att hans personliga integritet kränks

genom registrering av uppgifter om honom som sker med hjälp av

automatiserad databehandling. Personuppgiftslagen (prop. 1997/98:44,

bet. 1997/98:KU18, rskr. 1997/98:180) ersatte den 24 oktober 1998

datalagen. Genom den nya lagen genomförs, som nämnts ovan, data-

skyddsdirektivet. Personuppgiftslagen följer i huvudsak dataskydds-

direktivets text och struktur. Nämnda lag är uppbyggd enligt en så kallad

hanteringsmodell, dvs. den reglerar själva hanteringen av person-

uppgifter. Personuppgiftslagen anger när behandling av personuppgifter

skall vara tillåten och frågan om vilka krav som ställs på behandlingen.

Vidare reglerar lagen bl.a. frågan om information till den registrerade.

Vad gäller behandling av personuppgifter som påbörjats före ikraft-

trädandet, eller behandling som utförs för ett visst bestämt ändamål om

behandling för ändamålet påbörjats före ikraftträdandet, skall till och

med den 30 september 2001 datalagen tillämpas i stället för person-

uppgiftslagen.

Personuppgiftslagen har, i likhet med datalagen, generell räckvidd.

Den omfattar således även sådan verksamhet som faller utanför EG-

rätten. Lagstiftningen omfattar på samma sätt som den tidigare gällande

datalagen behandling av personuppgifter hos bl.a. polisen, Tullverket och

försvaret. Särbestämmelser som kan behövas på olika områden

förutsätts få sin plats i särskilda författningar. Sådana bestämmelser

gäller framför personuppgiftslagen.

Tillämpningsområde och metod

Personuppgiftslagen är teknikoberoende och skall tillämpas på både helt

och delvis automatiserad behandling av personuppgifter. Lagen är även

tillämplig på manuell behandling av personuppgifter, om uppgifterna

ingår i eller är avsedda att ingå i en strukturerad samling av

personuppgifter som är tillgänglig för sökning eller sammanställning

enligt särskilda kriterier.

En av utgångspunkterna för personuppgiftslagen är att behandling av

personuppgifter är tillåten endast i de fall och på de villkor som anges i

lagen. I andra fall skall behandling av personuppgifter inte få före-

komma. Den personuppgiftsansvarige skall se till att personuppgifter

behandlas i enlighet med lagen.

Personuppgiftsansvarig

På samma sätt som datalagen krävde en registeransvarig för person-

register, utgår personuppgiftslagen från att det finns en personuppgifts-

ansvarig. Den personuppgiftsansvarige är den som ensam eller till-

sammans med andra bestämmer ändamålen med och medlen för behand-

ling av personuppgifter. Den som är personuppgiftsansvarig skall bl.a. se

till att behandlingen sker korrekt och i enlighet med god sed.

Behandling av personuppgifter

Enligt personuppgiftslagen är det tillåtet att behandla personuppgifter

om den registrerade samtycker till behandlingen. I vissa fall får dock

personuppgifter behandlas trots att samtycke från den registrerade

saknas. Det gäller t.ex. om det är nödvändigt för att den

personuppgiftsansvarige skall kunna fullgöra en rättslig förpliktelse som

åvilar honom eller om det är nödvändigt för att utföra en arbetsuppgift av

allmänt intresse, eller för att utföra en uppgift i samband med

myndighetsutövning. Personuppgifter får också behandlas om en

avvägning ger vid handen att den personuppgiftsansvariges berättigade

intresse av en behandling väger tyngre än den registrerades intresse av

skydd.

En huvudregel är att all automatisk behandling av personuppgifter skall

anmälas till en tillsynsmyndighet. Datainspektionen är tillsynsmyndighet

enligt 2 § i personuppgiftsförordningen. Omfattande undantag från

anmälningsskyldigheten finns emellertid föreskrivna i lagen och i före-

skrifter meddelade med stöd av lagen. Undantag från skyldigheten att

anmäla till tillsynsmyndigheten gäller bl.a. i de fall där ett särskilt

personuppgiftsombud har utsetts. Syftet med anmälningsskyldigheten är

att göra behandlingens ändamål och dess viktigaste egenskaper kända.

Tillsynsmyndigheten skall föra register över anmälda behandlingar.

I personuppgiftslagen anges vissa grundläggande krav på behandlingen

av personuppgifter. Personuppgifter skall samlas in för särskilda,

uttryckligt angivna och berättigade ändamål. Efter insamlingen får

behandling av uppgifterna inte ske på ett sätt som är oförenligt med de

ursprungliga ändamålen. Personuppgifterna får behandlas för andra

ändamål endast om dessa inte är oförenliga med de ursprungliga

ändamålet för vilka uppgifterna samlats in. Det enda undantaget från

denna regel gäller behandling av personuppgifter för historiska,

statistiska eller vetenskapliga ändamål. Dessa ändamål anses inte

oförenliga med de ändamål för vilka uppgifterna samlats in. De person-

uppgifter som behandlas skall vidare vara adekvata och relevanta i

förhållande till ändamålet samt riktiga och aktuella. Fler uppgifter än

som är nödvändiga i förhållande till ändamålet skall inte behandlas och

de uppgifter som behandlas skall inte bevaras under längre tid än vad

som är nödvändigt med hänsyn till ändamålet med behandlingen. Person-

uppgifter som avslöjar ras eller etniskt ursprung, politiska åsikter,

religiös eller filosofisk övertygelse samt medlemskap i fackförening,

s.k. känsliga uppgifter, får i princip inte behandlas. Likaså är det i princip

förbjudet att behandla sådana personuppgifter som rör hälsa eller

sexualliv. Uppgifter om lagöverträdelser som innefattar brott, domar i

brottmål, straffprocessuella tvångsmedel eller administrativa

frihetsberövanden får endast behandlas av myndigheter. Några andra

särskilda bestämmelser om behandling av uppgifter som visar att någon

har misstänkts eller dömts för brott finns inte i personuppgiftslagen.

Information och rättelser

Personuppgiftslagen innehåller vidare bestämmelser om den person-

uppgiftsansvariges skyldighet att informera den registrerade om behand-

ling som rör honom. Den personuppgiftsansvarige skall självmant lämna

den registrerade information rörande behandlingen, när uppgifter om en

person samlas in från denne själv. Har uppgifterna samlats in från en

annan källa, skall den registrerade informeras om behandlingen av

uppgifterna när de registreras. Är uppgifterna avsedda att lämnas ut till

tredje man, behöver informationen dock inte ges förrän uppgifterna läm-

nas ut första gången. Den personuppgiftsansvarige är vidare skyldig att

efter ansökan gratis en gång per kalenderår informera om huruvida

uppgifter som rör sökanden behandlas eller inte. Den personuppgifts-

ansvarige är även skyldig att upplysa enskild om ändamålet med behand-

lingen av uppgifter som rör honom.

Från informationsskyldigheten finns dock undantag som är uppräknade

i lagen. Det gäller t.ex. om det i lag eller annan författning finns

särskilda bestämmelser om registrering eller utlämnandet av

personuppgifter eller om det för uppgifterna är föreskrivet sekretess

eller tystnadsplikt.

Den personuppgiftsansvarige är skyldig att på begäran av den

registrerade snarast rätta personuppgifter som är felaktiga, missvisande

eller ofullständiga eller som annars inte har behandlats i enlighet med

personuppgiftslagen. Har felaktiga uppgifter lämnats till tredje man,

skall denne underrättas om korrigeringsåtgärden, om den registrerade

begärt det eller mer betydande skada eller olägenhet för den

registrerade skulle kunna undvikas genom en underrättelse. Någon sådan

underrättelse behöver dock inte lämnas, om det visar sig vara omöjligt

eller skulle innebära en oproportionerligt stor arbetsinsats.

Sanktioner

Sanktioner vid missbruk kan tillgripas i form av skadestånd, vite och

straff.

Överföring av uppgifter till utlandet

Det är förbjudet att till tredje land föra över personuppgifter som är

under behandling om landet inte har en adekvat nivå för skyddet av

personuppgifterna. Förbudet gäller också överföring av personuppgifter

för behandling i tredje land.

Frågan om skyddsnivån är adekvat skall bedömas med hänsyn till

samtliga omständigheter som har samband med överföringen. Särskild

vikt skall läggas vid uppgifternas art, ändamålet med behandlingen, hur

länge behandlingen skall pågå, ursprungslandet, det slutliga bestäm-

melselandet och de regler som finns för behandlingen i det tredje

landet.

6.3 Tullverkets brottsbekämpande verksamhet

6.3.1 Allmänt

För den brottsbekämpande verksamheten har Tullverket inrättat gräns-

skyddsenheter som ansvarar för gränskontroll och spaningsverksamhet.

Vidare har verket inrättat analysenheter vilka svarar för underrättelse-

och analysverksamhet avseende brottslighet som rör Tullverkets

verksamhet. När ett brott har upptäckts, antingen i gränsskydds-

verksamheten eller i t.ex. revisionsverksamhet, tar tullkriminalenheterna

över handläggningen, utreder ärendet och biträder åklagaren i förunder-

sökningen av brottet.

För tydlighets skull skall även nämnas att den svenska gränskontrollen

bedrivs av polisen, Tullverket och Kustbevakningen med den fördel-

ningen mellan myndigheterna att huvudansvaret för gränskontroll av

personer ligger hos polisen medan huvudansvaret beträffande varor

ligger hos Tullverket. Kustbevakningen har ett samlat ansvar och laga

befogenheter för gränskontroll till sjöss avseende både varor och

personer. Den civila gränskontrollen förutsätter ett mycket nära

samarbete, inklusive utbyte av information och underrättelser, mellan de

berörda myndigheterna. Kustbevakningen har en sambandsman placerad

vid analysenheten på Tullverkets huvudkontor och en annan sambands-

man placerad hos Rikskriminalpolisens nationella sambandskontor.

Tullverket har inte någon allmän befogenhet att utreda och ingripa mot

brott på det sätt som polisen har, utan kan endast ingripa mot brott som

faller inom verkets befogenhetsområde.

Tullverket har t.ex. med stöd av 13 § lagen (1960:418) om straff för

varusmuggling, en generell rätt att utreda och inleda förundersökning av

brott som faller under denna lag. Regeringen har i en proposition (prop.

1999/2000:124) lämnat förslag till en ny smugglingslag som skall

ersätta den nu gällande lagen. Bestämmelse med motsvarande innehåll

finns även i den föreslagna smugglingslagen. Förundersökningsreglerna

i varusmugglingslagen kompletterar de bestämmelser som finns i 23

kap. rättegångsbalken (RB) och gäller för polisens brottsutredningar,

såväl som för Tullverkets. Brottsutredningen sköts av tulltjänstemän

inom tullkriminalen, men ledningen skall övertas av åklagare så snart

någon skäligen kan misstänkas för brottet. Detta gäller emellertid inte i

ärenden av enklare beskaffenhet, där särskilt förordnade tulltjänstemän

(tullåklagare) för talan och kan meddela strafförelägganden.

6.3.2 Tullverkets register

Före ikraftträdandet av den nu gällande lagen hade Tullverket med stöd

av förordningen om Tullverkets register för brottsbekämpande verksam-

het inrättat ett register benämnt SPADI, spaningsdiariet. Denna förord-

ning upphävdes, som tidigare nämnts, i och med att den nu gällande lagen

om register i Tullverkets brottsbekämpande verksamhet trädde i kraft.

SPADI finns emellertid under en övergångstid fortfarande kvar i viss

form. Enligt 2 § i den numera upphävda förordningen fick uppgifter om

personer registreras i registret, om det var av särskild betydelse för

brottsbekämpningen och personen misstänktes för brott enligt ett antal

uppräknade lagar och förordningar, bl.a. varusmugglingslagen och

tullagstiftningen. Varor och transporter, som misstänks ha samband med

brott enligt dessa lagar fick också registreras.

Genom den nu gällande lagstiftningen har Tullverket givits

möjligheter att inrätta dels ett centralt spaningsregister, dels register för

underrättelseverksamhet. Vad avser underrättelseverksamheten får ett

gemensamt underrättelseregister avseende allvarlig brottslighet inrättas.

Analysregister får inrättas i samband med en särskild undersökning

avseende allvarlig brottslighet. Ett analysregister är en sammanställning

av uppgifter om misstänkt allvarlig brottslighet. Registret skall fungera

som ett arbetsregister i utredningar om misstänkt allvarlig brottslig

verksamhet. Uppgifterna i detta är menade att efter bearbetning och

analys utgöra underlag för beslut om att inleda förundersökning, eller

som underlag för operativa åtgärder för att förebygga, förhindra eller

upptäcka brott.

Riktlinjerna för uppbyggandet av den struktur som Tullverkets register

har i dag är, att strukturen skall anpassas efter de faktiska förhållandena

på Tullverkets ansvarsområde samt de tekniska förutsättningar som

råder. Vidare är systemet anpassat efter de övergripande principer som

redovisas i Europarådets rekommendation No R (87) 15, om användning

av personuppgifter inom polissektorn. Denna rekommendation är även

tillämplig på tullens verksamhet. Enligt rekommendationen skall skilda

kategorier av lagrade uppgifter så långt som möjligt hållas åtskilda efter

graden av tillförlitlighet. I synnerhet skall uppgifter som grundar sig på

fakta hållas åtskilda från uppgifter som grundar sig på omdömen och

personliga värderingar.

De olika registren är utformade med hänsyn till den funktion i Tull-

verkets arbete som uppgifterna i registret skall ha. Lagen innehåller

vidare tydliga ändamålsbestämmelser, som i sin tur styr hur uppgifterna i

registren får behandlas och spridas.

Den lagstiftning som finns i dag på tullområdet reglerar spanings-,

underrättelse-, och analysregister. Övriga register som förs i den brotts-

bekämpande verksamheten regleras inte av denna lag. Som exempel på

sådana register kan tullmålsjournalen nämnas. Tullmålsjournalen är en

förteckning över förundersökningar där bl.a. gjorda beslag samt

resultatet av förundersökningen registreras. Tullmålsjournalen förs i

dagsläget med stöd av tillstånd från Datainspektionen. Tullverket har

även i sin verksamhet tillgång till polisens register. Vidare har

Tullverket också i sin verksamhet tillgång till internationella register

och informationssystem, se vidare avsnitt 4.5.

6.4 Användning av personuppgifter i Tullverkets

brottsbekämpande verksamhet

Tullverkets övervakning av varuflödet över gränserna gör att det i

verksamheten naturligt förekommer uppgifter om varor men också

personuppgifter och sådana uppgifter om transporter och företag som

kan kopplas till brottslighet. De personuppgifter som genomgående har

ansetts nödvändiga både i register för underrättelseverksamhet och i

spaningsregister är uppgifter om en misstänkt persons identitet såsom

namn, kön, personnummer och kännetecken samt personens bostads-

adress och arbetsplats. Därutöver är uppgifter om orsaken och händelsen

som gör att man sätter personen i samband med brottslig verksamhet

nödvändiga uppgifter i sammanhanget. Andra nödvändiga uppgifter kan

vara hänvisningar till andra personer i registren som antas vara

inblandade i samma brottslighet samt hänvisningar till andra register

vilka personen förekommer i. Tullverkets arbete är emellertid i stor

utsträckning inriktad på brottslig verksamhet med anknytning till varor

och transporter. Personuppgifter är därför i många fall av mindre

intresse än uppgifter om fordon, fartyg, varor och företag, m.m.

Uppgifter om juridiska personer omfattas varken av dataskyddsdirektivet

eller personuppgiftslagens bestämmelser.

6.5 Internationellt samarbete

6.5.1 Internationella överenskommelser

Internationellt samarbete mellan tullmyndigheter förekommer sedan

länge. För Sveriges del har det skett bl.a. genom tullsamarbetsavtal och

deltagande i World Customs Organization (WCO) och EU. Sverige har

även ingått avtal om tullsamarbete med Norge och Finland. Vidare har

Sverige ingått bilaterala tullsamarbetsavtal med ett flertal länder utanför

Norden.

Samarbete mellan tullmyndigheterna i EU:s medlemsstater sker inom

såväl gemenskapens första pelare, som inom det mellanstatliga sam-

arbetet i den tredje pelaren. I avsaknad av regler om tullsamarbete

mellan medlemsstaterna undertecknades år 1967 en konvention om

ömsesidigt bistånd mellan tullmyndigheterna, den s.k.

Neapelkonventionen.

För att tullunionen och den gemensamma jordbrukspolitiken skulle

fungera på ett riktigt sätt, och för att förebygga och upptäcka över-

trädelser av gemenskapsreglerna på tull- och jordbruksområdet, fann

medlemsstaterna att det behövdes ett närmare samarbete mellan berörda

myndigheter och kommissionen. Därför fastställdes regler i rådets

förordning (EEG) nr 1468/81 enligt vilken medlemsstaternas

administrativa myndigheter skall bistå varandra och samarbeta med

kommissionen för att säkerställa en korrekt tillämpning av

gemenskapens tull- och jordbrukslagstiftning.

Ovan nämnda förordning om ömsesidigt bistånd ersattes 1998 av

förordningen (EG) nr 515/97 om ömsesidigt bistånd mellan medlems-

staternas administrativa myndigheter och om samarbete mellan dessa

och kommissionen för att säkerställa en korrekt tillämpning av tull- och

jordbrukslagstiftningen. Nämnda förordning innehåller regler om

administrativt samarbete mellan tullmyndigheter samt även regler för ett

datoriserat tullinformationssystem. Medlemsstaterna har således genom

förordningens antagande överenskommit att upprätta en gemensam

internationell databas för att underlätta informationsutbytet mellan

tullmyndigheterna för deras verksamhet med att förebygga, utreda och

lagföra överträdelser av medlemsstaternas tullbestämmelser.

Sverige har tillsammans med de övriga medlemsstaterna den 26 juli

1995 undertecknat konventionen om användning av informationstekno-

logi för tulländamål, den s.k. CIS-konventionen. Samtidigt under-

tecknades bl.a. protokoll om ett provisoriskt tillämpningsavtal. CIS-

konventionen, som provisoriskt trädde i kraft den 1 november 2000,

innehåller bestämmelser om inrättandet av ovan nämnda tull-

informationssystem inom EU.

Syftet med det tullinformationssystem som inrättades genom förord-

ningen (EG) nr 515/97 och CIS-konventionen är att tillgodose behovet

av snabb och effektiv informationsspridning för brottsbekämpande verk-

samhet med anknytning till EU:s tull- och jordbruksreglering. Tull-

informationssystemets materiella struktur är avsedd att användas för det

tullsamarbete som medlemsstaterna kommit överens om i CIS-

konventionen och det som regleras i förordning (EG) nr 515/97.

Tullinformationssystemet består av en central databas, som skall

upprättas av kommissionen. Den centrala databasen skall vara åtkomlig

via terminaler i varje medlemsstat och innehålla uppgifter vilka är

nödvändiga för tullmyndigheternas brottsbekämpning avseende brott

både mot nationell lagstiftning och mot EG:s tull- och jordbruks-

lagstiftning. Uppgifter om personer, transporter, företag och varor får

emellertid registreras i systemet endast i syfte att de skall leda till olika

åtgärder såsom observation, rapportering, övervakning eller kontroll-

åtgärder. Endast vissa kategorier av personuppgifter får registreras och

då bara sådana som avser personer som på grund av faktiska bevis

misstänks för grova överträdelser. Informationssystemet kommer även

att förmedla uppgifter om utvecklingen vad gäller bedrägerier och

uppgifter om tillgänglig expertis.

Ursprungligen gällde den ovan nämnda Neapelkonventionen allt

samarbete mellan tullmyndigheterna. Efter tillkomsten av den första

förordningen (EEG) nr 1468/81 om ömsesidigt bistånd mellan

medlemsstaternas administrativa myndigheter och om samarbete mellan

dessa och kommissionen har konventionen emellertid kommit att gälla

enbart inom de områden som hör till medlemsstaternas exklusiva

kompetensområde. Detta kompetensområde innefattar juridiskt sam-

arbete i straffrättsliga frågor - det som genom EU-fördraget kommit att

kallas den tredje pelaren.

Mot bakgrund av den inre marknadens genomförande och avskaffandet

av rutinkontroller vid de inre gränserna ansågs det under 1990-talet

nödvändigt att utarbeta en ny konvention för att uppdatera Neapel-

konventionen. De första utkasten innehöll ett förslag till ett datoriserat

informationssystem till stöd för tullsamarbetet. Detta förslag bröts

emellertid ut och behandlades i en särskild konvention om användning av

informationsteknologi för tulländamål, den ovan nämnda CIS-konven-

tionen. Arbetsnamnet på den nya konventionen har varit Neapel II. I

Sverige kallas konventionen emellertid numera för tullsamarbets-

konventionen. Tullsamarbetskonventionen beslutades av EU:s råd i

Bryssel den 18 december 1997 och undertecknades samma dag. Den

befintliga Neapelkonventionen kommer att upphävas när tullsamarbets-

konventionen har ratificerats av alla medlemsstater. I avvaktan på att den

nya konventionen skall träda i kraft har Sverige valt att inte ratificera och

tillträda 1967 års Neapelkonvention om tullsamarbete. Sverige har

numera tillträtt tullsamarbetskonventionen, som kommer att bli gällande

för Sverige den 1 januari 2001.

Nämnas kan också att ett elektroniskt informationssystem har

utvecklats - System for a Customs Enforcement Network (SCENT).

Detta system fungerar som en elektronisk brevlåda i vilken medlems-

staterna och kommissionen kan lämna och läsa meddelanden i fri text.

6.5.2 Nationell reglering

De internationella överenskommelserna om tullsamarbete ger inte i sig

stöd för en tullmyndighet att vidta åtgärder för annan stats räkning.

Överenskommelserna, förutom EG-förordningar vilka blir direkt

tillämpliga, måste först införlivas i vår nationella lagstiftning för att

kunna tillämpas i Sverige. De gällande nationella reglerna återfinns på

skilda håll och på olika nivåer. Lagen (1973:431) om utredning

angående brott mot utländsk tullag (tullsamarbetslagen) reglerar hur

svenska myndigheter skall och får agera i internationella ärenden som

rör brott mot utländska tullbestämmelser. Som svensk rätt gäller även

den tidigare nämnda förordningen om administrativt tullsamarbete

mellan medlemsstaterna och kommissionen. Det finns även en

förordning för vart och ett av de internationella tullsamarbetsavtalen

samt förordningen (1983:682) som införlivar WCO-konventionen i

nationell rätt.

Tullsamarbetslagen innehåller endast ett fåtal bestämmelser som hän-

visar till andra lagar och har med tiden blivit alltmer svåröverskådlig.

Vidare täcker inte den nuvarande tullsamarbetslagen behovet av lagreg-

lering avseende de nya gränsöverskridande samarbetsformer som tull-

samarbetskonventionen innehåller. Ett förslag till ny lag har därför

presenterats i prop. 1999/2000:122 Internationellt tullsamarbete, vilken

är tänkt att ersätta tullsamarbetslagen. Den föreslagna lagen, som

numera antagits av riksdagen, kommer att träda i kraft den 1 januari

2001.

7 Behandling av personuppgifter i Tullverkets

brottsbekämpande verksamhet

7.1 Personuppgiftslagen som grund för den nya lagen

Regeringens förslag: Lagen (1997:1058) om register i Tullverkets

brottsbekämpande verksamhet ersätts med en ny lag om behandling av

personuppgifter i Tullverkets brottsbekämpande verksamhet. Den nya

lagen skall bygga på personuppgiftslagen och endast innehålla de sär-

bestämmelser som är nödvändiga för Tullverkets arbete.

Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Justitiekanslern, Länsrätten i Stockholms län,

Ekobrottsmyndigheten, Brottsförebyggande rådet, Riksskatteverket

och Industriförbundet tillstyrker lagförslaget i denna del.

Justitiekanslern efterlyser ett generellt bemyndigande för regeringen att

meddela närmare föreskrifter för lagens tillämpning. Rikspolisstyrelsen

(RPS) anför att det bör övervägas om inte mer generella regler bör

skapas för behandling av personuppgifter i Tullverkets

brottsbekämpande verksamhet. RPS erfarenhet av den

lagstiftningsteknik som används i polisdatalagen är att den skapar

problem. De personuppgifter som behandlas i polisverksamheten är i

allmänhet ömtåliga från integritetssynpunkt. När nya datasystem skall

användas måste lagstiftningen ändras, om inte personuppgiftslagen eller

polisdatalagen är tillämpliga. Landsorganisationen (LO) understryker

vikten av att den personliga integriteten inte kränks onödigtvis och

efterlyser en närmare utredning vad gäller konsekvenserna av de åtgärder

som nu föreslås utifrån integritetshänseende. LO anför vidare att det kan

finnas skäl att analysera verkningarna av personuppgiftslagen ur ett

arbetstagar- respektive uppdragstagarperspektiv. En integritetsutredning

skall därför tillsättas och det kan finnas skäl att avvakta resultatet av

denna innan långtgående förändringar som berör integritetsfrågorna

genomförs.

Skälen för regeringens förslag: Personuppgiftslagen är generellt

tillämplig på all behandling av personuppgifter som är helt eller delvis

automatiserad. Lagen är således tillämplig även på Tullverkets behand-

ling av personuppgifter, om inte något annat särskilt stadgas angående

denna verksamhet. Personuppgiftslagen anger de ramar och begräns-

ningar inom vilka behandlingen av personuppgifter är tillåten. Något krav

på särskilt tillstånd eller författningsreglering utöver person-

uppgiftslagen för att behandla personuppgifter med datorteknik krävs

såldes inte. Den personuppgiftsansvarige skall i stället se till att behand-

lingen sker på tillåtet sätt. Behandling av personuppgifter skall enligt

huvudregeln anmälas till tillsynsmyndigheten.

Möjligheterna för Tullverket att behandla personuppgifter med dator-

teknik har utökats väsentligt genom personuppgiftslagen. Bestäm-

melserna i personuppgiftslagen ger Tullverket möjlighet att behandla

personuppgifter helt eller delvis automatiserat, om det är nödvändigt för

att uppgifter av allmänt intresse skall kunna utföras, eller för att arbets-

uppgifter i samband med myndighetsutövning skall kunna fullgöras.

En lag om behandling av personuppgifter i Tullverkets brotts-

bekämpande verksamhet bör enligt regeringens bedömning, på samma

sätt som polisdatalagen och lagen om behandling av personuppgifter vid

skattemyndigheternas medverkan i brottsutredningar, bygga på person-

uppgiftslagen och endast innehålla de särbestämmelser som är nöd-

vändiga för verksamheten. Lagstiftningen kommer enligt förslaget att på

vissa områden, jämfört med personuppgiftslagen, begränsa möjligheten

att behandla personuppgifter och på andra områden att utvidga nämnda

möjlighet. Lagförslaget är utformat med motsvarande lagstiftningar på

polisens och skattemyndigheternas verksamheter som grund. I för-

hållande till den nuvarande lagstiftningen föreslås dock inte några större

materiella ändringar.

I september 1999 tillsattes utredningen Den personliga integriteten i

arbetslivet (Dir. 1999:73). Utredningen skall redovisas senast i april

2001. Enligt direktivet skall en särskild utredare se över behovet av

lagstiftning eller andra åtgärder för att stärka skyddet av den enskildes

personliga integritet i arbetslivet. Den nu föreslagna regleringen får

emellertid enligt regeringens mening anses tillgodose den enskildes

behov av skydd för den personliga integriteten i samma utsträckning

som den tidigare lagstiftningen. Regeringen anser därför att det inte i

detta fall finns skäl att avvakta resultatet av den ovan nämnda

utredningen.

Den nu föreslagna lagstiftningen är en generell lagstiftning som är

anpassad till den nya tekniken. Den behöver därför, såvitt kan bedömas

idag, inte ändras vid en förändring av tekniken i Tullverkets register-

system. Det avgörande är att behandlingen i sig sker enligt de regler som

lagen ställer upp. Införandet av personuppgiftslagen innebar inte någon

avvikelse från målsättningen att myndighetsregister med ett stort antal

registrerade och ett särskilt känsligt innehåll skall regleras i lag (jfr

prop. 1997/98:44 s. 41). Denna målsättning gäller även här.

Justitiekanslern har påpekat att lagförslaget bör kompletteras med en

bestämmelse som bemyndigar regeringen att meddela föreskrifter

angående behandling av personuppgifter. Regeringen finner emellertid

mot bakgrund av lagrådets yttrande, se bilaga 5, att en sådan bemyn-

digandebestämmelse inte skulle fylla någon funktion då regeringen

redan med stöd av sin restkompetens är behörig att meddela sådana

föreskrifter.

7.2 Lagens tillämpningsområde

Regeringens förslag: Den nya lagen skall komplettera person-

uppgiftslagen vid behandling av personuppgifter i Tullverkets brotts-

bekämpande verksamhet. Med brottsbekämpande verksamhet avses

underrättelse, spaning och utredning av brott vilka Tullverket enligt

lag eller förordning har befogenhet att ingripa mot, samt

förebyggande av sådana brott. Lagen gäller endast om behandlingen av

personuppgifter är helt eller delvis automatiserade eller om person-

uppgifterna ingår i eller är avsedd att ingå i en strukturerad samling av

personuppgifter, vilken är tillgänglig för sökning eller sammanställ-

ning enligt särskilda kriterier.

Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Brottsförebyggande rådet efterlyser en ut-

tömmande lista över aktuella lagrum enligt vilka Tullverket har befogen-

het att ingripa mot brottslighet och anför att det annars är svårt att

orientera sig om vilken brottslighet som den föreslagna lagstiftningen

tar sikte på. Datainspektionen efterfrågar information angående vilka

register, förutom register för förundersökning och tullmålsjournal, som

Tullverket för i sin brottsbekämpande verksamhet med stöd av tillstånd

från Datainspektionen och vilken bedömning som gjorts i förhållande

till dessa i fråga om den föreslagna lagens tillämplighet. Vidare bör en

närmare analys göras av hur behandlingen av personuppgifter i tull-

målsjournalen förhåller sig till exempelvis de skyddsregler som före-

skrivs i den föreslagna lagen. Behovet av behandlingen av personupp-

gifter i tullmålsjournalen bör också klargöras. Datainspektionen har

även påpekat att promemorian inte innehåller något angående den

automatiserade behandlingen av personuppgifter som följer med ett

internationellt uppgiftsutbyte. Tullverket har lämnat ett förslag till

lydelse av 1 § enligt vilket lagtexten skall ange att även gränskontroll i

brottsbekämpande syfte ingår i den brottsbekämpande verksamheten.

Tullverket har anfört att den i promemorian föreslagna definitionen av

brottsbekämpande verksamhet riskerar att skapa tillämpningssvårigheter.

Övriga remissinstanser har antingen tillstyrkt förslaget eller lämnat det

utan erinran.

Skälen för regeringens förslag: Den nya lagen skall vara tillämplig

vid behandling av personuppgifter i Tullverkets brottsbekämpande

verksamhet. Enligt regeringens förslag skall i lagtexten Tullverkets

brottsbekämpande verksamhet definieras som underrättelseverksamhet,

spaning och utredning i fråga om brott vilka hör under Tullverkets

verksamhetsområde, samt åtgärder för att förebygga och beivra brott

inom nämnda område. Regeringens definition utgör en förenkling i

förhållande till promemorians men är avsedd att ha samma innebörd.

Tullverkets brottsbekämpande verksamhet omfattar bl.a. gränskontroll,

analys och andra brottsbekämpande åtgärder. Då redan den definition av

brottsbekämpande verksamhet som finns i förslaget täcker gränskontroll

i brottsbekämpande syfte, finner inte regeringen att det finns anledning

att ta med detta begrepp i lagtexten.

Tullverket har befogenhet att ingripa mot brott enligt ett flertal lagar.

Något skäl att i detalj ange vilka lagar som reglerar Tullverkets

befogenheter kan enligt regeringens mening inte anses föreligga. Som

exempel kan dock nämnas tullagen (1994:1550), lagen (1960:419) om

förbud i vissa fall mot införsel av spritdrycker, lagen (1992:1602) om

valuta och kreditreglering, lagen (1994:1565) om beskattning av viss

privatinförsel och lagen (1962:120) om straff i vissa fall för oriktigt

ursprungsintyg m.m. Grunden för Tullverkets behörighet att ingripa mot

brott är emellertid lagen om straff för varusmuggling vilken, som

nämnts tidigare, kommer att ersättas av lagen (2000:1225) om straff för

smuggling. Förundersökningsreglerna i smugglingslagen kompletterar

de bestämmelser som finns i 23 kap. rättegångsbalken och som gäller

för polisens och tullens brottsutredningar.

Den nya lagen bör gälla för all automatiserad eller delvis automati-

serad behandling av personuppgifter inom Tullverkets brottsbekämpande

verksamhet. Lagen skall, i likhet med personuppgiftslagen och mot-

svarande lagstiftning för skattemyndigheterna, tillämpas på annan be-

handling av personuppgifter endast om uppgifterna ingår i eller är

avsedda att ingå i en strukturerad samling av personuppgifter som är

tillgänglig för sökning eller sammanställning enligt särskilda kriterier. I

lagen bör särskilt regleras möjligheterna att föra underrättelseregister

och spaningsregister samt behandling av personuppgifter i särskilda

undersökningar.

Den nu gällande lagstiftningen omfattar, som nämnts ovan, endast

spaningsregistret, underrättelseregistret och analysregistren men inte de

övriga register som Tullverket för och använder i sin brottsbekämpande

verksamhet. Som exempel på ett sådant register har tullmålsjournalen

nämnts. Tullmålsjournalen, som i dagsläget förs med stöd av tillstånd

från Datainspektionen, är en förteckning över förundersökningar där

bl.a. gjorda beslag, misstänkta personer samt resultatet av

förundersökningen registreras. Nämnda tillstånd löper emellertid ut den

30 september 2001. Den behandling av personuppgifter som sker i

tullmålsjournalen omfattas av de allmänna bestämmelserna i den nu

föreslagna lagen samt av bestämmelserna i personuppgiftslagen.

Regeringen avser att meddela föreskrifter om förhandsprövning bl.a.

beträffande personuppgifter i tullmålsjournalen. Detta är i

överensstämmelse med vad som gäller för polisen där det i 2 § i

polisdataförordningen stadgas att automatiserad behandling av

personuppgifter som ger upplysning om att en person är dömd eller

misstänkt för brott skall anmälas för förhandskontroll till

Datainspektionen. Regeringen anser inte att det i nuläget kan föreskrivas

särskilda regler för övriga register förutom spanings- och under-

rättelseregistret - som Tullverket för i sin brottsbekämpande

verksamhet. Det kan emellertid finnas skäl att återkomma till denna

fråga efter det att Tullverkets register noggrannare gåtts igenom.

Nämnas skall också att Tullverket för närvarande utreder möjligheten att

inrätta ett register vilket är tänkt att ersätta tullmålsjournalen. Detta

system kommer sannolikt att inkludera ett datoriserat utrednings- och

ärendehanteringssystem, Tudor. Hur detta system förhåller sig till den

föreslagna lagstiftningen är det ännu för tidigt att uttala sig om, då det än

så länge inte finns något färdigt förslag till hur systemet skall se ut.

Tullverket för i dag med stöd av tillstånd från Datainspektionen även

ett Beslags- och Analysregister (BAR) och ett ärenderegister. BAR

innehåller uppgifter om narkotikabeslag och misstänkt gärningsman

samt i förekommande fall analysresultatet av beslag. Ärenderegistren är

lokalt inrättade diarium för katalogisering av underrättelseärenden. Även

dessa register skall regleras av den nu föreslagna lagen.

Med stöd av personuppgiftslagen är det möjligt för Tullverket att be-

handla personuppgifter automatiserat. Behov av sådan automatiserad

behandling av personuppgifter kan, som framkommer ovan, förekomma i

den brottsutredande verksamheten i andra register eller i andra fall än

dem som särskilt anges i lagen. De register som särskilt regleras i den

nu föreslagna lagen är således inte uttömmande för de ändamål som

anges i lagen. Av personuppgiftslagen framgår emellertid att uppgifter

endast får samlas in för uttryckligt angivna ändamål och sedan inte

behandlas för något annat ändamål samt att uppgifterna inte får bevaras

längre än nödvändigt. Tullverket kommer att ha möjlighet att inrätta

register för särskilt angivna ändamål.

En utgångspunkt är att det är behovet av uppgifter i Tullverkets brotts-

bekämpande verksamhet som skall styra när, hur och vilka uppgifter som

skall behandlas, naturligtvis med beaktande av de skattskyldigas berätti-

gade krav på att den personliga integriteten inte kränks. En lag om

behandling av personuppgifter styr således inte Tullverkets brotts-

bekämpande verksamhet. Enligt regeringens mening bör lagen komplet-

teras med en ändamålsbestämmelse vilken anger att Tullverket får

behandla de personuppgifter som behövs i den brottsbekämpande verk-

samheten och som behövs för att fullgöra det arbete som Sverige åtagit

sig genom internationella överenskommelser. Regeringens förslag inne-

håller därför en ändamålsbestämmelse med ovan angivna innehåll.

7.3 Definitioner

Regeringens förslag: De begrepp som används har den betydelse

som anges i personuppgiftslagen.

Promemorians förslag: Överensstämmer i stort med regeringens

förslag.

Remissinstanserna: Tullverket efterlyser ett förtydligande i lagtext

vad gäller straffskalan för allvarlig brottslig verksamhet. Det bör klart

framgå att det räcker med att två års fängelse finns föreskrivet i

straffskalan. Tullverket har även påpekat att ringa narkotikasmuggling

inte omfattas av begreppet allvarlig brottslig verksamhet. Den omständ-

ligheten att Tullverket inte i underrättelsesammanhang har möjlighet att

registrera information om ringa narkotikabrott utgör en väsentlig

begränsning i Tullverkets arbete med att komma åt den typen av brotts-

lighet. Vidare har Tullverket även efterfrågat och föreslagit definitioner

av begreppen spaningsverksamhet och gränskontrollverksamhet. Övriga

remissinstanser har antingen tillstyrkt förslaget eller lämnat det utan

erinran.

Skälen för regeringens förslag: I 3 § personuppgiftslagen

definieras vissa begrepp som är centrala när behandling av

personuppgifter skall regleras. Det är självfallet viktigt att terminologin

i den lag som nu föreslås överensstämmer med personuppgiftslagens

och att begreppen ges samma innebörd. För tydlighetens skull bör detta

framgå av lagstiftningen.

Allvarlig brottslig verksamhet definieras i den nuvarande lagen som

verksamhet som innefattar brott för vilket är föreskrivet fängelse i två år

eller därutöver och som Tullverket enligt lag eller förordning har be-

fogenhet att ingripa mot. Regeringen finner att vad gäller allvarlig

brottslig verksamhet bör definitionen inte ändras. Detta då samma

definition finns i polisdatalagen och lagen om behandling av person-

uppgifter vid skattemyndigheternas medverkan i brottsutredningar. För

klarhetens skull kan här emellertid nämnas att det är tillräckligt att två

års fängelse finns föreskrivet i straffskalan beträffande det aktuella

brottet för att det skall anses som utgörande allvarlig brottslig

verksamhet. Som Tullverket framhåller, innebär definitionen av allvarlig

brottslig verksamhet att ringa narkotikasmuggling inte omfattas av vad

som anses utgöra allvarlig brottslig verksamhet enligt nuvarande

definition. Inte heller omfattas definitionen ringa varusmuggling eller

brott mot privatinförsellagen. Regeringen avser inte i nuläget att förslå

någon förändring i detta avseende.

I Tullverkets arbete förs ett spaningsregister för att underlätta till-

gången till uppgifter med anknytning till brott som förövats eller kan

antas ha förövats. Den spaningsverksamhet som Tullverket bedriver

hänger nära samman med polisens motsvarande verksamhet. Tullverket

har föreslagit att begreppen spaningsverksamhet och gränskontroll-

verksamhet definieras i lagen. Som tidigare nämnts i avsnitt 4.1, pågår

för närvarande en utredning som bl.a. har till uppgift att se över vad som

i framtiden skall gälla i fråga om spaningsregister för polisen. Enligt

regeringens mening bör resultatet av denna utredning avvaktas innan en

definition av spaningsverksamhet görs. Regeringen återkommer till

frågan om behandling av uppgifter i spaningsregistret i avsnitt 6.1. När

det gäller frågan om en definition av gränskontrollverksamheten i

brottsutredande syfte kan det finnas behov av att närmare ange vad som

omfattas. Regeringen anser emellertid att man även i detta fall bör

avvakta resultatet av ovan nämnda utredning innan en definition görs.

7.4

7.5 Behandling av personuppgifter

Regeringens förslag: Tullverket skall ha möjlighet att behandla

känsliga personuppgifter om det är oundgängligen nödvändigt för

syftet med behandlingen.

Promemorians förslag: Överensstämmer delvis med regeringens

förslag.

Remissinstanserna: Tullverket har anfört att verket i sitt arbete be-

höver ha samma möjligheter som polisen att söka på känsliga person-

uppgifter. Detta då det i Tullverkets brottsbekämpande verksamhet

uppstår ett flertal situationer där Tullverket med hjälp av knapphändiga

uppgifter måste försöka fastställa identiteten på en person vilken

misstänks för allvarlig brottslighet. Övriga remissinstanser tillstyrker

eller lämnar förslaget utan erinran.

Skälen för regeringens förslag: Personuppgiftslagen innehåller

vissa grundläggande krav på behandlingen av personuppgifter.

Personuppgifter skall enligt nämnda lag behandlas på ett korrekt sätt och

i enlighet med god sed och uppgifter får samlas in endast för särskilda,

uttryckligt angivna och berättigade ändamål. Efter insamlingen får

behandling av uppgifterna inte ske på ett sätt som är oförenligt med de

ursprungliga ändamålen. Personuppgifterna får behandlas för andra

ändamål endast om dessa inte är oförenliga med de ursprungliga

ändamålen för vilka de samlades in. Det anses inte oförenligt med de

ursprungliga ändamålet att behandla uppgifterna för historiska,

statistiska eller vetenskapliga ändamål.

Personuppgiftslagen innehåller vidare en uppräkning av när behandling

av personuppgifter är tillåten. Det är bl.a. tillåtet att behandla person-

uppgifter efter den registrerades samtycke. I vissa fall får

personuppgifter även behandlas trots att samtycke från den registrerade

saknas. En förutsättning i samtliga fall är att behandlingen är nödvändig

för ändamålen.

Behandling av personuppgifter i Tullverkets brottsutredande verk-

samhet är integritetskänslig i de flesta fall. Det förhållandet att person-

uppgifter förekommer i samband med brottsutredning kan i sig utgöra

ett stort intrång i den personliga integriteten. Behandlingen kommer

därutöver ofta att omfatta särskilt känsliga uppgifter, t.ex. uppgifter om

brottsmisstanke. För att bibehålla förtroendet för en sådan behandling är

det viktigt att grundläggande krav ställs på behandlingen, som tillgodoser

högt ställda krav på integritetsskydd. Det saknas enligt regeringens

mening i de flesta fall anledning att ställa lägre krav på behandlingen än

vad som följer av personuppgiftslagens bestämmelser. Tvärtom är det

för vissa behandlingar motiverat att ställa särskilda krav på behandling

som sker i brottsbekämpande verksamhet. Det gäller då framförallt

behandlingen av personuppgifter i underrättelseverksamhet. Regeringen

återkommer till frågan om behandling av personuppgifter i

underrättelseverksamhet i avsnitt 6.2.

Personuppgiftslagen innehåller en bestämmelse om förbud mot

behandling av känsliga personuppgifter. Enligt 13 § personuppgiftslagen

är det förbjudet att behandla personuppgifter som avslöjar ras eller

etnisk ursprung, politiska åsikter, religiös eller filosofisk övertygelse,

eller medlemskap i fackförening. Det är vidare förbjudet att behandla

sådana personuppgifter som rör hälsa eller sexualliv. Det finns vissa

undantag från förbudet, t.ex. om samtycke har lämnats. Undantagen från

förbudet är inte tillämpliga på brottsutredande verksamhet.

I den nu gällande lagen om register i Tullverkets brottsbekämpande

verksamhet finns en bestämmelse om behandling av känsliga person-

uppgifter vilken i stort motsvarar den bestämmelse som finns i den nu

föreslagna lagen. Motsvarande bestämmelse finns även i polisdatalagen

och i lagen om behandling av personuppgifter i skattemyndigheternas

brottsutredande verksamhet. Bestämmelsen om behandling av känsliga

personuppgifter i den nu gällande lagen om register i Tullverkets brotts-

bekämpande verksamhet innehåller emellertid ett förbud mot att använda

känsliga personuppgifter som sökbegrepp. I promemorian har

föreslagits att det ovan nämnda förbudet mot att använda känsliga

personuppgifter som sökbegrepp alltjämt skall gälla. Någon

motsvarande begränsning finns emellertid inte i polisdatalagen eller

lagen om behandling av personuppgifter i skatteförvaltningens

medverkan i brottsutredningar. I Tullverkets brottsbekämpande

verksamhet finns ett behov av att kunna söka på känsliga personuppgifter

vilket framgår av Tullverkets remissyttrande. Detta då det i den

brottsbekämpande verksamheten kan uppstå ett flertal situationer där

Tullverket med hjälp av knapphändiga uppgifter har att försöka fastställa

identiteten på en person som misstänks för allvarlig brottslighet. För att

så säkert som möjligt kunna fastställa identiteten på den personen bör

Tullverket ha möjlighet att använda alla kända fakta som finns i ärendet.

Regeringen föreslår därför att Tullverket, på samma sätt som gäller för

polisen, skall ha möjlighet att söka även på känsliga personuppgifter.

Promemorians förslag i tredje stycket till 4 § skall därför utgå.

7.6 Personuppgiftsombud och anmälan till

tillsynsmyndigheten

Regeringens förslag: Personuppgiftslagens bestämmelser om

anmälningsskyldighet skall gälla även för Tullverket.

Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna har antingen tillstyrkt förslaget eller lämnat det

utan erinran.

Skälen för regeringens förslag: Personuppgiftslagen innehåller i 36

§ en bestämmelse angående anmälan till tillsynsmyndigheten om

behandling av personuppgifter. Som nämnts ovan är Datainspektionen

tillsynsmyndighet. Innan en behandling genomförs skall den person-

uppgiftsansvarige göra en skriftlig anmälan till tillsynsmyndigheten.

Från anmälningsskyldigheten finns vissa undantag. Anmälan behöver bl.a.

inte ske om den personuppgiftsansvarige har utsett ett person-

uppgiftsombud. Regeringen eller den myndighet som regeringen

bestämmer får vidare meddela föreskrifter om undantag från

anmälningsskyldigheten för sådana typer av behandlingar som sannolikt

inte kommer att leda till intrång i den personliga integriteten. Enligt 3 §

personuppgiftsförordningen gäller emellertid anmälningsskyldigheten

inte för bl.a. behandling av personuppgifter som regleras genom

särskilda föreskrifter i lag eller förordning.

Enligt bestämmelserna i personuppgiftslagen har ett personuppgifts-

ombud till uppgift att självständigt se till att den personuppgiftsansvarige

behandlar personuppgifter på ett korrekt och lagligt sätt. Person-

uppgiftsombudet skall därför kontrollera att den

personuppgiftsansvarige följer bestämmelserna i personuppgiftslagen

och anknytande lagstiftning. Upptäcker personuppgiftsombudet brister i

behandlingen bör ombudet i första hand påpeka detta för den

personuppgiftsansvarige. Vidtar denne inte rättelse, skall

personuppgiftsombudet anmäla bristerna till tillsynsmyndigheten.

Personuppgiftsombudet skall vidare föra en förteckning över de

behandlingar som utförs av den personuppgiftsansvarige och som annars

skulle ha omfattats av anmälningsskyldighet. Något krav på att

personuppgiftsombud skall utses har inte införts för polisen eller

skattemyndigheterna. Det kan heller inte anses motiverat att införa

någon sådan skyldighet för Tullverket. Vad som nu sagts innebär

emellertid inte att Tullverket är förhindrad att utse ett person-

uppgiftsombud, om myndigheten skulle anse att detta behövs. För det

fall att ett personuppgiftsombud utses gäller personuppgiftslagens

bestämmelser angående personuppgiftsombud.

Sammanfattningsvis föreslår således regeringen att personuppgifts-

lagens bestämmelser om anmälningsskyldighet skall gälla även för

Tullverket. Av det ovan sagda framgår att det från anmälningsskyldig-

heten finns ett flertal undantag.

7.7 Information till den registrerade

Regeringens förslag: Några särskilda bestämmelser om information

till den registrerade behövs inte. Personuppgiftslagens regler skall

gälla.

Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna har antingen tillstyrkt förslaget i denna del eller

lämnat förslaget utan erinran.

Skälen för regeringens förslag: I personuppgiftslagen finns bestäm-

melser om att den personuppgiftsansvarige på eget initiativ skall infor-

mera den registrerade om att dennes personuppgifter är föremål för

behandling. Information skall lämnas dels när uppgifter om en person

samlas in från denne själv, dels när uppgifterna har samlats in från annan

källa. I det senare fallet behöver ingen information lämnas, om det finns

bestämmelser om registrerandet eller utlämnandet av personuppgifterna

i en lag eller någon annan författning eller om det skulle vara omöjligt

eller förenat med oproportionerligt stor arbetsinsats att lämna informa-

tionen. Information skall också lämnas en gång per kalenderår till var

och en som ansöker om det. Rätten att få information skall inte gälla i

den utsträckning det finns särskilda regler om att uppgifterna inte får

lämnas ut. Bestämmelser om tystnadsplikt och sekretess har således

företräde framför rätten för den registrerade att få information om

behandling. Regeringen föreslår att dessa bestämmelser i person-

uppgiftslagen skall gälla för Tullverkets behandling av personuppgifter i

den brottsbekämpande verksamheten.

Syftet med bestämmelserna är att göra det möjligt för den

registrerade att bevaka sina rättigheter. Bestämmelserna är därför av stor

betydelse för skyddet av den enskildes integritet. Den brottsbekämpande

verksamheten ger emellertid litet utrymme för att lämna ut information

till den registrerade om att uppgifter samlats om denne från annan källa.

Sådana uppgifter omfattas oftast av sekretess.

Tullverket bör enligt förslaget emellertid vara skyldigt att, i den mån

sekretessbestämmelserna tillåter det, en gång per kalenderår gratis

lämna ut information till var och en som ansöker om det huruvida

personuppgifter som rör denne behandlats eller inte. Det bör ankomma

på Tullverket att pröva om informationen kan lämnas ut.

7.8 Rättelse och sanktioner

Regeringens förslag: Personuppgiftslagens bestämmelser om

rättelse, skadestånd och straff skall gälla för Tullverket vid behandling

av personuppgifter.

Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna, med undantag för Rikspolisstyrelsen, har

antingen tillstyrkt förslaget i denna del eller lämnat det utan erinran.

Rikspolisstyrelsen ifrågasätter om det är tillrådligt att göra

personuppgiftslagens bestämmelser tillämpliga i detta avseende, då

bestämmelsen i viss del av polisens verksamhet visat sig vara svår att

tillämpa då det inte alltid är möjligt att säkerställa att de personuppgifter

som behandlas automatiserat är korrekta.

Skälen för regeringens förslag: Den personuppgiftsansvarige är

enligt 28 § personuppgiftslagen skyldig att på begäran av den

registrerade rätta, blockera eller utplåna sådana personuppgifter som

inte har behandlats i enlighet med personuppgiftslagen eller föreskrifter

som har meddelats med stöd av lagen. Sker rättelse skall tredje man,

som uppgiften lämnats ut till, underrättas om den registrerade begär det

eller om mera betydande skada eller olägenhet för den registrerade

skulle kunna undvikas genom en underrättelse. Någon sådan

underrättelse behöver emellertid inte lämnas, om detta visar sig vara

omöjligt eller innebära en oproportionerligt stor arbetsinsats.

Personuppgiftslagens regler om rättelse, blockering och utplåning av

felaktiga uppgifter samt reglerna om underrättelse därom till tredje man

bör gälla även i fråga om behandling av personuppgifter i Tullverkets

brottsbekämpande verksamhet.

Av personuppgiftslagen följer vidare att den personuppgiftsansvarige

skall ersätta den registrerade för den skada och den kränkning av den

personliga integriteten, som en behandling av personuppgifter i strid

med lagen har orsakat. Ersättningsskyldighet föreligger, om den

registrerade kan visa att det från den personuppgiftsansvariges sida har

förekommit en olaglig behandling av den registrerades personuppgifter

och denna behandling har skadat eller kränkt honom eller henne.

Regeringen föreslår att dessa ur rättssäkerhetssynpunkt viktiga

bestämmelser om skadestånd skall gälla även för behandling av

personuppgifter i Tullverkets brottsbekämpande verksamhet. De

svårigheter att säkerställa att personuppgifterna är korrekta som

Rikspolisstyrelsen nämner utgör enligt regeringens mening inte skäl att

frånta enskilda detta skydd, snarare tvärtom. Regeringen instämmer i

promemorians förslag att personuppgiftslagens bestämmelser om

rättelse och skadestånd skall gälla även vid Tullverkets behandling av

personuppgifter.

Personuppgiftslagen innehåller också en straffbestämmelse. Enligt

49 § kan den som uppsåtligen eller av oaktsamhet lämnar osann uppgift i

information till registrerade, i anmälan till tillsynsmyndigheten eller när

tillsynsmyndigheten begär information, behandlar känsliga uppgifter

eller uppgifter om brott i strid med lagen, för över personuppgifter till

tredje land i strid med personuppgiftslagens bestämmelser eller bryter

mot skyldigheten att anmäla behandling av personuppgifter, dömas till

böter eller fängelse i högst sex månader eller, om brottet är grovt, till

fängelse i högst två år. I ringa fall döms inte till ansvar. Regeringen

föreslår att behandlingen av personuppgifter i Tullverkets brotts-

bekämpande verksamhet även skall omfattas av personuppgiftslagens

straffbestämmelse.

7.9 Säkerhet vid behandlingen och tillsynsmyndighetens

befogenheter

Regeringens förslag: Personuppgiftslagens bestämmelser om

säkerhet vid behandlingen och tillsynsmyndighetens befogenheter

skall gälla även vid behandling av personuppgifter i Tullverkets brotts-

bekämpande verksamhet.

Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna har antingen tillstyrkt förslaget eller lämnat det

utan erinran.

Skälen till förslaget: I personuppgiftslagen finns bestämmelser om

säkerhet vid behandling av personuppgifter. Av dessa regler följer bl.a.

att den personuppgiftsansvarige är skyldig att vidta tekniska och

organisatoriska åtgärder för att skydda personuppgifterna. Dessa

åtgärder skall åstadkomma en säkerhetsnivå som är lämplig med

beaktande av de tekniska möjligheter som finns, vad det skulle kosta att

genomföra åtgärderna, de särskilda risker som finns med behandlingen

av personuppgifterna och hur pass känsliga de behandlade

personuppgifterna är.

Tillsynsmyndigheten får i enskilda fall meddela de närmare före-

skrifter om säkerhetsåtgärder som den personuppgiftsansvarige skall

vidta. Föreskrifterna får förenas med vite.

Tillsynsmyndigheten skall enligt personuppgiftslagen utöva tillsyn

över tillämpningen av personuppgiftslagen. Myndigheten skall ha rätt att

på begäran få tillgång till dels personuppgifter som behandlas, dels

upplysningar och dokumentation rörande behandlingen och säkerheten

vid denna samt tillträde till lokaler som har anknytning till behandlingen.

Om tillsynsmyndigheten inte kan få ett tillräckligt underlag för att

konstatera att behandlingen av personuppgifter är laglig, skall myndig-

heten kunna vid vite förbjuda den personuppgiftsansvarige att behandla

uppgifterna på annat sätt än att lagra dem.

Regeringen föreslår att personuppgiftslagens bestämmelser om säker-

het vid behandlingen av personuppgifter och tillsynsmyndighetens be-

fogenheter skall vara tillämpliga också på den behandling av uppgifter

som sker hos Tullverket.

7.10 Kvarstående brottsmisstankar

Regeringens förslag: Om en förundersökning som gäller ett brott

vilket Tullverket enligt lag eller förordning har befogenhet att ingripa

mot har lagts ned på grund av bristande bevisning, får uppgifter om

brottsmisstanken behandlas för annat ändamål än arkivering endast om

den misstänkte fortfarande är skäligen misstänkt för brottet och upp-

gifterna behövs för att förundersökningen skall kunna tas upp på nytt.

Om åtal mot en person har lagts ned eller om denne genom

lagakraftvunnen dom har frikänts får uppgifter om brottsmisstanken

behandlas endast om förundersökningen tas upp på nytt eller för

prövning av särskilt rättsmedel enligt 58 kap. rättegångsbalken.

Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Industriförbundet avstyrker förslaget i denna

del och anför att någon motsvarande bestämmelse inte finns för polisen

samt att behovet, till den del det är befogat, kan tillgodoses genom

nuvarande bestämmelser. Vidare i frågasätts förslaget utifrån

rättssäkerhetssynpunkt. Övriga remissinstanser har antingen tillstyrkt

förslaget eller lämnat det utan erinran.

Skälen till regeringens förslag: Av personuppgiftslagen framgår att

en uppgift inte får bevaras under längre tid än vad som är nödvändigt med

hänsyn till ändamålet med behandlingen. Detta innebär att uppgifter som

behandlas under en förundersökning normalt skall arkiveras när

förundersökningen läggs ned. Kvarstående misstankar får inte föras över

till misstankeregistret. I förarbetena till polisdatalagen (prop.

1997/98:97 s. 103) konstaterades att polisen i vissa fall kan ha ett

berättigat intresse av att fortsätta att behandla uppgifter om den

misstänkte. En bestämmelse motsvarande den som här föreslagits i

promemorian finns i polisdatalagen och i lagen och behandling av

personuppgifter vid skattemyndighetens medverkan i brottsutredningar.

Även för Tullverket finns ett behov av att kunna behandla denna typ av

personuppgifter. Misstanken kan i vissa fall kvarstå även om

förundersökningen har lagts ner, framför allt om beslutet att lägga ned

förundersökningen föranletts av att bevisningen varit bristfällig. För det

fall att dessa uppgifter sammanförs med ny information kan det leda till

att förundersökningen tas upp på nytt. Uppgifterna i fråga har likheter

med uppgifter av underrättelsekaraktär, eftersom det rör en person mot

vilken förundersökning inte pågår. Bestämmelserna om

underrättelseregister är emellertid inte direkt tillämpliga, eftersom

personen i fråga är misstänkt för ett konkret brott. Regeringen föreslår

därför att lagen skall innehålla bestämmelser om att kvarstående

misstankar får behandlas. I likhet med vad som gäller enligt

polisdatalagen och lagen om behandling av personuppgifter i

skattemyndigheternas brottsutredande verksamhet bör bestämmelserna

inte knytas till registerbegreppet.

Behandling av kvarstående misstankar bör tillåtas endast under förut-

sättning att förundersökningen har lagts ned på grund av bristande

bevisning och att en person, enligt förundersökningsledarens

bedömning, fortfarande är misstänkt för brott. Detta skulle stå i

överensstämmelse med vad som gäller i motsvarande bestämmelser för

polisens och skattemyndigheternas verksamheter.

Har förundersökningen i stället lagts ned på den grunden att den

misstänkte är oskyldig eller att gärningen inte utgör brott finns normalt

inte anledning att ha kvar någon anteckning om att personen alltjämt

anses misstänkt. Det kan dock förekomma situationer då sådana upp-

gifter bör få behandlas. Det kan i undantagsfall bli aktuellt att inleda en

ny förundersökning eller ta upp målet på nytt, t.ex. i samband med

resning. Regeringen föreslår att en bestämmelse tas in i lagen som

tillåter behandling av personuppgifter även i detta fall.

8 Spanings- och underrättelseverksamhet

8.1 Spaningsregister

Regeringens förslag: De bestämmelser som finns i nuvarande lag-

stiftning gällande spaningsregister förs i stort oförändrade över till

den nya lagen.

Promemorians förslag överensstämmer i stort med regeringens.

Remissinstanserna: Datainspektionen ställer sig frågande till hur

spaningsregister, förundersökningsregister och misstankeregistret för-

håller sig till varandra. Tullverket anför att bestämmelsen i 12 §, som

anger vilka uppgifter ett spaningsregister får innehålla, bör finnas i

förordningen i stället för i lagen. Övriga instanser har antingen tillstyrkt

förslaget eller lämnat det utan erinran.

Skälen för regeringens förslag: Spaningsverksamheten är operativ

och målinriktad. Spaningen sker bl.a. med stöd av information från

underrättelseverksamheten och består i spaning och övervakning av

personer och transporter. I de fall en konkret brottsmisstanke uppstår

används varusmugglingslagens bestämmelser om straffprocessuella

tvångsmedel såsom husrannsakan, beslag och kroppsvisitation.

I Tullverkets operativa brottsbekämpande verksamhet förs ett centralt

register till stöd för spanings- och kontrollverksamheten. Ändamålet

med detta spaningsregister är att det skall användas för att underlätta till-

gången till uppgifter med anknytning till brott som begåtts eller kan

antas ha begåtts. Bara uppgifter angående brott som Tullverket har

befogenhet att ingripa mot får föras in i registret. Uppgifter som kan

hänföras till enskild får föras in i spaningsregistret om den som avses

med uppgiften kan misstänkas för att ha begått sådant brott. Registrering

får emellertid endast ske om den är av särskild betydelse för

brottsbekämpningen. Uppgifter om transportmedel eller varor som kan

antas ha samband med brott eller hjälpmedel som kan antas ha samband

med brott, får registreras i spaningsregistret oavsett att uppgifterna

hänförs till en enskild person, vilken det inte finns någon misstanke mot.

Regeringen föreslår att de bestämmelser som i dag reglerar

spaningsregistret, med vissa redaktionella ändringar, skall föras över till

den nya lagen. Bestämmelsen i nuvarande 17 §, som anger att uppgifter

från polismyndighet eller polisregister får hämtas med automatisk

databehandling till spaningsregistret, skall utgå, då den hänger samman

med den numera upphävda datalagen.

När det är fråga om ur integritetssynpunkt känsliga uppgifter, bör det

av lagen framgå vilka uppgifter som får registreras i ett spaningsregister.

Detta är även i överensstämmelse med vad som gäller beträffande

underrättelseregister i polisdatalagen (se prop. 1997/98:97 s. 128) och

lagen om behandling av personuppgifter vid skattemyndigheternas med-

verkan i brottsutredningar (se prop. 1998/99:34 s. 53) i vilka lag-

stiftningar motsvarande bestämmelser finns intagna. Regeringen finner

inte att den omständigheten att det här är fråga om spaningsregister kan

medföra någon annan bedömning.

Som nämnts i avsnitt 1.4 pågår för närvarande en utredning med

uppgift att se över genomförandet av polisregisterlagstiftningen. I upp-

draget ingår även att se över polisens allmänna spaningsregister (ASP)

och bl.a. föreslå hur detta skall regleras efter den 30 september 2001,

då de övergångsbestämmelser som i nuläget reglerar registret upphör att

gälla. Tullverket har framfört önskemål om att utvidga spaningsregistrets

omfattning. Regeringen finner emellertid att en sådan utvidgning bör

föregås av en närmare utredning samt att resultatet av översynen av

polisregisterlagstiftningen bör avvaktas, då det som också framhålls av

Datainspektionen i dess remissyttrande, är viktigt att Tullverket inte

tillåts att behandla personuppgifter automatiserat i vidare utsträckning än

vad som gäller för polisen. Regeringen instämmer även i Datainspek-

tionens uppfattning att det finns ett behov av att se över hur de olika

register som förs i Tullverkets arbete förhåller sig till varandra. Detta

arbete bör emellertid göras samtidigt med att reglerna för Tullverkets

spaningsregister ses över.

8.2 Underrättelseregister och underrättelseverksamhet

8.2.1 Allmänt angående underrättelseregister och

analysregister

I sitt arbete får Tullverket enligt nu gällande lag använda sig dels av ett

för verket gemensamt underrättelseregister, dels av mer begränsade

analysregister. Underrättelseregistret skall användas för att få underlag

för särskilda undersökningar avseende allvarlig brottslig verksamhet

samt för att underlätta tillgången till allmänna uppgifter med anknytning

till underrättelseverksamhet. I underrättelseregistret får uppgifter föras

in som kan hänföras till en enskild person endast om uppgifterna ger

anledning att anta att allvarlig brottslig verksamhet utövats eller kan

komma att utövas, och den som avses med uppgifterna skäligen kan

misstänkas för att ha utövat eller komma att utöva den allvarliga

brottsligheten. Med allvarlig brottslig verksamhet förstås verksamhet,

som innefattar brott för vilket är föreskrivet fängelse i två år eller

däröver och som Tullverket enligt lag eller förordning har befogenhet

att ingripa mot. Vidare får uppgifter om transportmedel eller varor, som

kan antas ha samband med allvarlig brottslig verksamhet eller om

hjälpmedel som kan antas ha använts i samband med sådan verksamhet,

registreras även om uppgifterna kan hänföras till en enskild person, som

det inte finns någon misstanke mot. Uppgifterna skall därvid förses med

upplysning om att det inte finns någon misstanke mot denne.

Enligt den nu gällande lagen får Tullverket även använda sig av

analysregister i samband med en särskild undersökning avseende all-

varlig brottslig verksamhet. Ett sådant register får användas för att få

underlag för beslut om förundersökning eller om särskilda åtgärder för

att förebygga, förhindra eller upptäcka brott. Analysregister får upprättas

inom Tullverkets huvudkontor eller inom en tullregion, när en särskild

undersökning har inletts och det finns anledning att anta att allvarlig

brottslig verksamhet har utövats eller kan komma att utövas. I ett

analysregister får föras in uppgifter, som kan hänföras till en enskild

person endast om uppgifterna har anknytning till den särskilda under-

sökningen. Uppgifterna om en enskild person, som det inte finns någon

misstanke mot, skall förses med upplysning om detta förhållande.

Underrättelseregistret är gemensamt för Tullverket. Analysregister

upprättas för ett särskilt ärende och endast de tjänstemän som arbetat

med ärendet har tillgång till de uppgifter som registrerats i analys-

registret.

8.2.2 Underrättelseregister

Regeringens förslag: De bestämmelser som finns i den nu gällande

lagen angående underrättelseregister förs i stort oförändrade över till

den nya lagen.

Promemorians förslag: Överensstämmer i stort med regeringens

förslag.

Remissinstanserna: Länsrätten i Stockholms län anför att det i

promemorians förslag förekommer begreppen underrättelse- och

analysverksamhet samt att endast underrättelseverksamhet har

definierats i lagtexten, varvid ordet analys ingick i den definitionen.

Tullverket anser att bestämmelsen som anger för vilket ändamål

underrättelseregister får inrättas i första hand ändras så att det anges att

underrättelseregistret får föras för verkets brottsbekämpande

verksamhet, och i andra hand att det anges att sådant register får inrättas

för Tullverkets brottsbekämpande underrättelse- och

gränskontrollverksamhet. Anledningen till detta är att Tullverket menar

att underrättelseregistret bör sörja för att bearbetad information på ett

säkert och rationellt sätt är tillgänglig både för den delen av personalen

som arbetar med analys samt även berörd gränskontrollpersonal. I likhet

med vad som anfördes gällande spaningsregistret, menar Tullverket att

bestämmelsen om vad registret får innehålla skall finnas i förordningen

och inte, som i promemorians förslag, i lagtexten. Övriga

remissinstanser har antingen tillstyrkt förslaget eller lämnat det utan

erinran.

Skälen för regeringens förslag: Enligt de nu gällande reglerna får

Tullverket, som nämnts ovan i avsnitt 6.2.1, inrätta ett underrättelse-

register som ett gemensamt register för Tullverkets underrättelse-

verksamhet. Underrättelseregistret skall användas för att ge underlag för

särskilda undersökningar avseende allvarlig brottslig verksamhet och för

att underlätta tillgången till allmänna uppgifter med anknytning till

underrättelseverksamhet. Regeringen finner, i likhet med vad Länsrätten

i Stockholm föreslagit, att ordet analysverksamhet bör utgå ur det

ändamål för vilket underrättelseregister får inrättas. Detta då begreppet

analysverksamhet omfattas av underrättelseverksamhet och därför inte

behöver anges särskilt.

Tullverket har anfört att både verkets underrättelse- och spanings-

verksamhet bör få tillgång till underrättelseregistret. Den

omständigheten att underrättelseregistret skall inrättas för verkets

underrättelseverksamhet hindrar inte att även personal som arbetar med

spaningsverksamhet i brottsbekämpande syfte får tillgång till under-

rättelseregistret.

I promemorian föreslås att underrättelseregistret får innehålla

uppgifter som kan hänföras till en enskild person endast om uppgifterna

ger anledning att anta att allvarlig brottslig verksamhet har utövats eller

kan komma att utövas och den som avses med uppgifterna skäligen kan

misstänkas för att ha medverkat i eller kunna komma att medverka i den

allvarliga brottsliga verksamheten. Promemorians förslag innebär en

utvidgning i förhållande till vad som gäller för polisen i och med att det

räcker att personen medverkat i den allvarliga brottsliga verksamheten.

Enligt regeringens mening saknas tillräckliga skäl att utvidga denna

möjlighet att föra in uppgifter i underrättelseregistret. I likhet med vad

som gäller enligt polisdatalagen skall i stället krävas att en person skall

vara skäligen misstänkt för att ha utövat eller komma att utöva allvarlig

brottslig verksamhet för att personuppgifter angående denna skall få

föras in i underrättelseregistret.

Enligt promemorians förslag skall bestämmelsen angående vilka upp-

gifter som får registreras i underrättelseregistrets innehåll finnas i

lagen. Tullverket framhåller, av samma skäl som gällande

spaningsregistret, att regeln i stället bör finnas i förordningen.

Regeringen finner, med anledning av de grunder som redovisats ovan

gällande spaningsregistret, att bestämmelsen skall finnas i lagen.

8.2.3

8.2.4 Analysregister ersätts av bestämmelser

om användning av personuppgifter i

underrättelseverksamhet

Regeringens förslag: Bestämmelserna om analysregister utgår. I

stället införs bestämmelser vilka medger att Tullverket i under-

rättelseverksamheten får behandla personuppgifter helt eller delvis

automatiserat i särskilda undersökningar. Med underrättelseverksam-

het avses verksamhet, som består i att samla, bearbeta och analysera

information för att klarlägga om brottslig verksamhet har utövats

eller kan komma att utövas och som inte utgör förundersökning enligt

23 kap. rättegångsbalken.

Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna Rikspolisstyrelsen anför att bestämmelsen bör

förtydligas så att det - i likhet med 14 § polisdatalagen - framgår att

personuppgifter även får behandlas i underrättelseregister som förs

enligt bestämmelserna om underrättelseregister i lagförslaget.

Datainspektionen påpekar att det i en särskild undersökning i

underrättelseverksamhet kan bli fråga om att behandla uppgifter om

personer som det inte föreligger någon misstanke mot, t.ex. anhöriga

eller arbetskamrater. Regeringen har i prop. 1997/98:97 s. 125 uttalat

att detta ofrånkomligen innebär ett stort intrång i den personliga

integriteten och att det därför är viktigt att tillgången till uppgifterna

begränsas till en särskild personkrets. Datainspektionen utgår från att

motsvarande begränsning införs på tullområdet. Övriga remissinstanser

har antingen tillstyrkt förslaget eller lämnat det utan erinran.

Skälen för regeringens förslag: Underrättelseverksamheten syftar

bl.a. till att ta fram underlag som anger vilken inriktning i stort som en

verksamhet skall ha, t.ex. spaning gällande narkotika, eller till att initiera

konkreta brottsutredningar. Målet är att klargöra om brottslig

verksamhet har förekommit, pågår eller kan förutses. Undersökningar

som syftar till att klargöra om brott begåtts kan också förekomma inom

ramen för en förundersökning. En förundersökning skall enligt 23 kap.

rättegångsbalken inledas om det finns anledning att anta att ett konkret

brott har begåtts. I övriga fall, då det endast finns anledning att anta att

brottslig verksamhet förövats eller kommer att förövas, får

undersökningen göras inom ramen för underrättelseverksamheten.

På samma sätt som föreskrivs för polisen och för

skattemyndigheterna bör Tullverket ha möjligheter att i

underrättelseverksamhet som avser allvarligt brottslig verksamhet,

behandla personuppgifter helt eller delvis automatiserat. Tullverket har i

dag denna möjlighet genom bestämmelserna om underrättelseregister

och analysregister.

Som Datainspektionen påpekat kan det i underrättelseverksamhet bli

fråga om att behandla uppgifter om personer som det inte föreligger

någon misstanke emot. Detta innebär, på samma sätt som framhållits i

prop. 1997/89:97 s. 125, ofrånkomligen ett stort intrång i den

personliga integriteten och även i detta fall är det viktigt att tillgången

till uppgifterna begränsas till en särskild personkrets.

När de gäller de analysregister som förs motsvarar regleringen i prin-

cip vad som gäller för särskilda undersökningar enligt bl.a. polis-

datalagen. Analysregister utgör heller inte register i egentlig mening.

Regeringen föreslår därför att bestämmelserna om analysregister ersätts

av bestämmelser om behandling av personuppgifter i särskilda undersök-

ningar i underrättelseverksamheten. Meningen är att Tullverket genom

de nya bestämmelserna skall ha samma möjligheter att behandla person-

uppgifter i särskilda undersökningar, som verket har i dag.

Rikspolisstyrelsen har framhållit att bestämmelserna om användning

av personuppgifter i underrättelseverksamhet bör förtydligas så att det

klart framgår att personuppgifter som förekommer i underrättelse-

verksamhet också får behandlas i underrättelseregister. Motsvarande

hänvisning finns i polisdatalagen och lagen om behandling av person-

uppgifter vid skattemyndigheternas medverkan i brottsutredningar.

Regeringen instämmer i detta påpekande och föreslår att 18 § skall

förses med ett stycke som anger att personuppgifter även får behandlas i

underrättelseregister.

De allmänna bestämmelserna i den nu föreslagna lagen begränsar inte

Tullverkets möjligheter att med hjälp av allmän databehandling behandla

uppgifter i underrättelseverksamhet så länge de grundläggande kraven på

behandlingen är uppfyllda. På samma sätt som gäller för polisen och

skattemyndigheterna, bör Tullverket inte få företa helt eller delvis

automatiserade behandlingar av personuppgifter i underrättelseverksam-

het i andra fall än då behandlingen sker i särskilda undersökningar, som

avser viss allvarlig brottslighet, eller i underrättelseregistret vars

innehåll skall kunna utgöra framtida underlag för särskilda

undersökningar.

9 Sekretess och utlämnande av uppgifter

9.1 Nuvarande sekretessbestämmelser

Hanteringen av personuppgifter i Tullverkets brottsbekämpande

verksamhet omfattas av flera olika sekretessbestämmelser. Till skydd

för åklagarmyndighetens, polismyndighetens, skattemyndighetens, Tull-

verkets och Kustbevakningens brottsbekämpande verksamhet gäller en-

ligt 5 kap. 1 § sekretesslagen sekretess för uppgifter dels under

förundersökning i brottmål, dels i verksamheten med att förebygga, upp-

daga, utreda eller beivra brott. Nämnda sekretess gäller endast om det

kan antas att syftet med beslutade eller förutsedda åtgärder motverkas

eller den framtida verksamheten skadas om uppgifterna röjs.

Den enskilde har i de flesta sammanhang rätt att med stöd av 14 kap.

4 § sekretesslagen ta del av uppgifter om sig själv. Denna rätt inskränks

emellertid av sekretessbestämmelser. Sekretess gäller till exempel för

personuppgifter i de register vilka Tullverket för inom den brotts-

bekämpande verksamheten. Enligt 7 kap. 17 § sekretesslagen gäller

absolut sekretess för dessa register. Denna absoluta sekretess gäller

endast för personuppgifter (jfr RÅ 1982 2:68 II och RÅ 1982 Ab 342).

Uppgifter om varor, transporter, företag, brottstrender, m.m. kan således

enbart omfattas av sekretess i den mån det kan ske med stöd av 5 kap. 1

§ sekretesslagen. Enligt 5 kap. 1 §, andra stycket, sekretesslagen gäller

sekretess med ett omvänt skaderekvisit för uppgift som hänför sig till

polisens eller skattemyndigheternas underrättelseverksamhet.

Bestämmelserna ovan är utformade för att utgöra ett skydd för det

allmännas brottsförebyggande och brottsbeivrande verksamhet. Även

den enskilde kan behöva skyddas från att uppgifter om honom lämnas ut.

Dessa bestämmelser finns i 7 och 9 kap. sekretesslagen.

Sekretesslagens 7 kap. reglerar sekretess med hänsyn främst till skyddet

för enskilds personliga förhållanden, medan 9 kap. samma lag avser att

skydda enskilds förhållanden av såväl personlig som ekonomisk natur.

Enligt den lydelse som 9 kap. 17 § sekretesslagen fick efter en

lagändring vilken trädde i kraft den 1 april 1999 gäller sekretessen till

skydd för den enskilde för uppgift om enskilds personliga eller

ekonomiska förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas

utan att den enskilde eller någon honom närstående lider skada eller men

om uppgiften röjs. Före lagändringen innehöll bestämmelsen ett rakt

skaderekvisit, dvs. att sekretess gällde om det kunde antas att den

enskilde eller någon honom närstående lider skada eller men om

uppgiften röjs. Sekretessen i 9 kap. 17 § gäller bl.a. för förundersökning

i brottmål, angelägenhet som avser användning av tvångsmedel i sådant

mål eller i annan verksamhet för att förebygga brott. Sekretessen gäller

även för Tullverkets verksamhet i övrigt för att förebygga, uppdaga,

utreda eller beivra brott. Enligt 9 kap. 18 § sekretesslagen gäller dock

inte sekretessen enligt 17 § för vissa beslut, bl.a. åklagares beslut att

väcka åtal eller beslut i vissa ärenden, t.ex. i fråga om strafföreläggande

och föreläggande av ordningsbot. Sekretess som gäller enligt 17 §

upphör i de flesta fall när uppgift lämnas till domstol med anledning av

åtal.

Utöver vad som ovan redovisats finns i 7 kap. 16 § sekretesslagen en

bestämmelse som gäller i fråga om samtliga myndigheters

verksamheter. I lagrummet anges att sekretess gäller för personuppgift,

om det kan antas att ett utlämnande skulle medföra att uppgiften

behandlas i strid med personuppgiftslagen.

9.2 Sekretess i polisens och skattemyndigheternas

medverkan vid brottsutredningar

Absolut sekretess gällde tidigare för allmänt kriminalregister samt

register som förs enligt lagen (1965:94) om polisregister m.m. för

uppgift som har tillförts registret. Efter en ändring i april 1999 av 7 kap.

17 § sekretesslagen, gäller absolut sekretess endast polisens belast-

ningsregister. Sekretessen vad gäller dessa register har således lättats

upp och de uppgifter som finns i registren, med undantag från

belastningsregistret, omfattas i stället av bestämmelserna i 5 kap. 1 §

och 9 kap. 17 § sekretesslagen.

Av propositionen 1997/98:97 (s. 64 ff) framgår att motiveringen till

denna ändring var att regeringen ansåg det viktigt att offentlig-

hetsprincipen i detta sammanhang inte inskränks mer än vad som kan

anses nödvändigt med hänsyn t.ex. till enskildas personliga och ekono-

miska förhållanden, och till att brott skall förebyggas och beivras.

Regeringen ansåg att det bör finnas en rimlig möjlighet att kontrollera

att registrering inte bedrivs i strid mot regeringsformens bestämmelser,

eller andra bestämmelser vilka gäller för registren. Den enskilde har

emellertid även ett intresse av att kunna kontrollera att uppgifter om den

egna personen inte registreras på ett otillbörligt sätt. Vidare menade

regeringen att den absoluta sekretessen även riskerade medföra att

förtroendet för polisens verksamhet skadades då det för allmänhetens

förtroende var viktigt att det fanns möjligheter att få tillräcklig insyn i

och kontroll av de register som förs. Den absoluta sekretessen borde

därför i fortsättningen gälla endast undantagsvis, och då bara för

belastningsregistret. Regeringen fann således att det sammantaget inte

fanns tillräckligt tungt vägande skäl för att omgärda övriga uppgifter i

polisens register med absolut sekretess.

Anledningen till att absolut sekretess behölls för belastningsregistret

var bl.a. att den sekretess, som ändå måste gälla till skydd för den

enskilde, skulle medföra att uppgifter från belastningsregistret i princip

aldrig skulle kunna lämnas ut. Att avskaffa den absoluta sekretessen för

belastningsregister skulle därför närmast vara en illusion. Vidare skulle

ett upphävande av den absoluta sekretessen medföra att polisen vid en

begäran att få ut uppgifter från registret måste göra en prövning i varje

enskilt fall. Förekommer inte den person som förfrågan gäller i

registret måste detta i regel framgå av avslagsbeslutet. Detta skulle då

innebära att t.ex. arbetsgivare och hyresvärdar kan få reda på om den

tilltänkte arbetstagaren eller hyresgästen förekommer i

belastningsregistret. En sådan möjlighet skulle inte vara

tillfredsställande, då det bl.a. riskerar att försvåra för den straffades

återanpassning till samhället. Regeringen fann vid en sammantagen

bedömning att det för uppgifter i belastningsregister även i

fortsättningen skall råda absolut sekretess.

För uppgifter som behandlas vid skattemyndigheternas medverkan i

brottsutredningar gäller sekretess enligt 9 kap. 17 § sekretesslagen med

ett omvänt skaderekvisit.

9.3 Ändringar i sekretesslagen

Regeringens förslag: Den absoluta sekretessen för uppgifter i Tull-

verkets register i den brottsutredande verksamheten avskaffas. Upp-

gifterna skall i stället omfattas av sekretessen i 5 kap. 1 § och 9 kap.

17 § sekretesslagen.

För uppgifter som behandlas i Tullverkets brottsutredande

verksamhet skall sekretess till förmån för den enskilde gälla med ett

omvänt skaderekvisit. Sådan sekretess gäller även till förmån för den

enskilde vad gäller personuppgifter i Tullverkets register som förs

med stöd av denna lag eller som i övrigt behandlas där med stöd av

denna lag.

För uppgifter som förekommer i underrättelseverksamhet skall

sekretess med ett omvänt skaderekvisit gälla även till skydd för

intresset av att förebygga eller beivra brott.

Promemorians förslag: Skiljer sig från regeringens förslag på så

sätt den i promemorian föreslagna övergångsbestämmelsen i punkten två

tagits bort. Vidare har, efter förslag från lagrådet, en punkt lagts till 9

kap. 17§ i vilket anges att omvänd sekretess gäller för personuppgifter i

register som förs av Tullverket enligt denna lag eller som annars

behandlas där med stöd av denna lag. Denna punkt har införts som punkt

10 i 9 kap. 17 § första stycket i regeringens förslag.

Remissinstanserna: Datainspektionen invänder att punkten 2 i den

föreslagna övergångsbestämmelsen till sekretesslagen, vilken anger att

den äldre bestämmelsen skall gälla för uppgifter som före

ikraftträdandet förts in i register som omfattas av bestämmelsen,

riskerar att vålla tillämpningsproblem. Vidare anförs att

sekretessbestämmelsernas innebörd bör analyseras närmare. Frågan

ställs om det t.ex. föreligger sekretess för spaningsregistret till skydd

för det allmänna. Övriga remissinstanser har antingen tillstyrkt förslaget

eller lämnat det utan erinran.

Skälen till regeringens förslag: Som framgår ovan gäller i dag olika

sekretess för uppgifter om brott och brottsmisstankar beroende på om

de finns i ett av Tullverkets register eller om de i övrigt förekommer i

verksamheten. Skriftliga uppgifter eller uppgifter som i övrigt hanteras

utan datorers hjälp får inte lämnas ut om det inte står klart att uppgiften

kan röjas utan att den enskilde eller någon honom närstående lider skada

eller men. Personuppgifter i underrättelseregistret, analysregister eller

spaningsregistret däremot får inte lämnas till andra än särskilt upp-

räknade myndigheter och inte heller för andra ändamål än de uppräknade.

Detta gäller oavsett om det skulle skada verksamheten eller någon

enskild

Frågan är om det är motiverat med en sådan uppdelning mellan upp-

gifter som förekommer i register och övriga personuppgifter som före-

kommer i verksamheten. Uppgifter som finns i datoriserade register kan

hämtas fram, sammanställas och länkas på ett mycket snabbare och

effektivare sätt än uppgifter som finns i den manuella hanteringen. Detta

gör visserligen att uppgifter i register blir känsligare med hänsyn både

till verksamheten och till skyddet för den enskilde, eftersom de är mer

lättillgängliga. Regeringen har emellertid i prop. 1997/98:97 (s. 66 f)

understrukit vikten av att offentlighetsprincipen inte inskränks mer än

vad som kan anses nödvändigt med hänsyn t.ex. till enskilds personliga

förhållanden och till att brott skall kunna förebyggas och beivras.

Regeringen uttalade även i sammanhanget att den absoluta sekretessen

skall behållas för uppgifter i belastningsregister och vad gäller övriga

register bör sekretess med ett omvänt skaderekvisit gälla. Genom denna

ändringen av sekretesslagen 9 kap. 17 § har sekretessen med hänsyn till

skyddet för de enskilda stärkts generellt. Detta gäller således även för

de personuppgifter som förekommer inom Tullverkets

brottsbekämpande verksamhet. Med anledning av vad som anförts ovan

föreslås därför att 7 kap. 17 § i sekretesslagen ändras så att den absoluta

sekretessen inte längre skall gälla för de register som förs inom

Tullverkets brottsbekämpande verksamhet. De personuppgifter som

finns i registren kommer i stället att skyddas av bestämmelserna i 5 kap.

1 § och 9 kap. 17 § sekretesslagen.

Som också påpekats av Datainspektionen, finner regeringen att den i

promemorian föreslagna övergångsbestämmelsen till ändringen i

sekretesslagen, andra punkten, riskerar att vålla tillämpningsproblem

varför denna tas bort i regeringens förslag till lagtext.

Uppgifter i spaningsverksamhet skyddas med avseende på det all-

männas intresse av att förebygga och beivra brott av sekretessen i 5 kap.

1 § andra stycket sekretesslagen. Bestämmelsen anger att uppgifter får

inte lämnas ut om det kan antas att syftet med beslutade eller förutsedda

åtgärder motverkas eller den framtida verksamheten skadas om

uppgiften röjs. För underrättelseverksamhet föreslås emellertid i detta

lagförslag att ett starkare sekretesskydd skall gälla. Enligt regeringens

förslag får dessa uppgifter bara röjas om det står klart att uppgiften kan

röjas utan att syftet med beslutade eller förutsedda åtgärden motverkas

eller att den framtida verksamheten skadas. Regeringen finner att det är

motiverat med ett starkare sekretesskydd vad gäller

underrättelseverksamhet.

På lagrådets förslag har en ny punkt lagts till 9 kap. 17 § första

stycket sekretesslagen. Enligt denna punkt skall sekretess gälla för

uppgifter i register som förs av Tullverket enligt denna lag eller som

annars behandlas där med stöd av samma lag, om det inte står klart att

uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom närstående

lider skada eller men. Bestämmelsen har införts som en ny punkt 10 i

ovannnämnda bestämmelse. Enligt lagrådets förslag skulle

bestämmelsen föras in som en nionde punkt; medan den bestämmelse

som idag finns i den punkten skulle blivit en tionde punkt. Anledningen

till att regeringen valt att placera bestämmelsen i en ny punkt är att man

vill undvika de problem med hänvisningar från andra lagar, som annars

riskerar uppkomma.

9.4 Utlämnande av uppgifter

Regeringens förslag: Särskilda bestämmelser om när uppgifter får

lämnas ut införs endast i fråga om utlämnande för framställning av

rättsstatistik och utlämnande av uppgifter till utlandet.

Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med

regeringens.

Remissinstanserna har antingen tillstyrkt förslaget eller lämnat det

utan erinran.

Skälen för regeringens förslag: I fråga om att lämna ut uppgifter till

utländska myndigheter och mellanfolkliga organisationer finns särskilda

inskränkningar. Enligt 1 kap. 3 § tredje stycket sekretesslagen får upp-

gifter för vilka sekretess gäller inte röjas för en utländsk myndighet

eller en mellanfolklig organisation annat än om utlämnandet sker i

enlighet med en särskild föreskrift därom i lag eller förordning eller om

uppgiften i motsvarande fall skulle få utlämnas till svensk myndighet

och det enligt den utlämnande myndighetens prövning står klart, att det

är förenligt med svenska myndigheters intressen att uppgiften lämnas

till den utländska myndigheten eller mellanfolkliga organisationen.

Regeringen finner att bestämmelsen om utlämnande av uppgift bör

innehålla en hänvisning till ovan nämnda bestämmelse i sekretesslagen.

I den lagstiftning som gäller i dag regleras förutsättningarna för att

lämna ut uppgifter ur registren. Tanken bakom bestämmelsen om utläm-

nande är att främst tillsynsmyndigheterna skall ha erforderlig tillgång

till uppgifter för sin tillsyn. Stadgandet om utlämnande av uppgifter ger

inte någon rätt för den enskilde att få ut uppgifter ur registren. I dag

gällande regler om utlämnande av personuppgifter skall ses mot

bakgrund av att Tullverkets register i brottsbekämpande verksamhet, som

framgår av avsnitt 7.1, omfattas av absolut sekretess. Regeringen

föreslår att bestämmelsen, som en följd av att den absoluta sekretessen

upphör, skall utgå till den del den avser utlämnande till

kontrollmyndighet.

En bestämmelse om utlämnande av uppgifter skulle i och för sig vara

klargörande när det gäller utlämnandet av uppgifter mellan myndigheter.

I de flesta fall är emellertid sekretesslagens bestämmelser tillräckliga

för att uppgifter skall kunna lämnas ut till de myndigheter som kan

behöva dem i sin verksamhet. Inte heller polisdatalagen eller lagen om

behandling av personuppgifter vid skattemyndigheters medverkan i

brottsutredningar innehåller några särskilda regler för utlämnande av

uppgifter i dessa fall (se prop. 1998/99:34, s. 44). Något behov av att ta

in en bestämmelse om utlämnande av uppgifter mellan myndigheter

bedöms därför inte heller som nödvändig i lagen om behandling av

personuppgifter i Tullverkets brottsbekämpande verksamhet.

Sekretesslagens regler är emellertid inte tillräckliga för att tillgodose

utlämnande av uppgifter till rättsstatistiken. Bestämmelser om att upp-

gifter skall lämnas ut till den myndighet som har hand om

rättsstatistiken behövs därför. Regeringen föreslår att sådana regler

införs. Vidare föreslår regeringen att lagens bestämmelser skall medge

att utlämnande sker till myndigheter i andra länder eller till

mellanstatliga organisationer i enlighet med vad Sverige åtagit sig i en

konvention eller annan internationell överenskommelse. Ett sådant

utlämnande kan ske även om sekretess skulle gälla för dessa uppgifter.

På tullområdet finns i dag ett omfattande internationellt utbyte av

information i den brottsbekämpande verksamheten. Den föreslagna

regeln innebär att det finns ett bemyndigande för Tullverket att lämna ut

uppgifter till berörda myndigheter i andra länder. Se även prop.

1999/2000:122 med förslag till Lag om Internationellt tullsamarbete, s.

36 ff.

Brottsförebyggande rådet (BRÅ) har anfört att rådet uppfattar vad som

sägs i promemorians kommentar till den föreslagna bestämmelsen, som

att BRÅ i framtiden kan hämta information angående brottsstatistik

direkt från Tullverket och inte bara, som sker i dagsläget, från polisen

och åklagarmyndigheten. Regeringen vill här anmärka att någon sådan

ändring inte var avsedd. Frågan om var officiell statistik får hämtas

regleras i förordningen (1995:1060) om vissa personregister för

officiell statistik. Av 3 punkten i bilagan till nämnda lag framgår att BRÅ

skall hämta uppgifter till brottstatistikregistret och till register för

lagförda personer från Rikspolisstyrelsens personregister,

Riksåklagarens personregister eller aviseringsregistret.

10

11 Gallring

Regeringens förslag: De bestämmelser om gallring som i dag gäller

enligt 20, 21 och 23 §§ lagen om register i Tullverkets brotts-

bekämpande verksamhet överförs till den nya lagen. Vidare införs en

bestämmelse om att personuppgifter i underrättelseverksamhet skall

gallras senast ett år efter det att beslutet om behandlingen av person-

uppgifter fattades. Regeln förses med undantaget att om det är av

särskild betydelse för att den särskilda undersökningen skall kunna

avslutas, får uppgifterna behandlas under längre tid. Vidare införs en

undantagsbestämmelse som anger att regeringen, eller den

myndighet som regeringen bestämmer, kan meddela föreskrifter om

att uppgifter får bevaras för historiska, statistiska eller vetenskapliga

ändamål.

Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag

förutom att bestämmelsen vilken anger att det ankommer på regeringen

eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter

om att uppgifter får bevaras för andra ändamål formulerats om. Tidigare

hade bestämmelsen karaktären av ett bemyndigande. Nu är regeln i

stället skriven som en undantagsbestämmelse. Ändringen har gjorts efter

förslag från lagrådet.

Remissinstanserna Tullverket vill att gallringstiden för uppgifter i

underrättelseregistret skall vara minst fem år, då verket anser det

nödvändigt att ha tillgång till den informationsbank som har byggts upp

under längre tid än tre år. Övriga remissinstanser har tillstyrkt förslaget

eller lämnat det utan erinran.

Skälen för regeringens förslag: Beträffande personuppgifter gäller

enligt personuppgiftslagen att dessa inte skall bevaras under längre tid än

vad som är nödvändigt med hänsyn till ändamålet med behandlingen.

Personuppgifter får emellertid bevaras för historiska, statistiska eller

vetenskapliga ändamål. Bestämmelserna i personuppgiftslagen hindrar

inte att en myndighet arkiverar och bevarar allmänna handlingar eller att

arkivmaterial tas om hand av en arkivmyndighet. Genom arkivlagen

(1990:782) är myndigheterna som huvudregel ålagda att bevara allmänna

handlingar.

I fråga om personuppgifter vilka Tullverket behandlar i förunder-

sökningar gäller att dessa bör gallras på samma sätt som uppgifter vilka

behandlas manuellt. Detta medför att arkivlagens regler blir tillämpliga i

dessa fall, varför några särskilda regler inte erfordras. Enligt arkivlagen

och arkivförordningen (1991:446) kan en myndighet inte själv avgöra

vad som skall gallras ur dess arkiv. Allmänna handlingar hos myndig-

heten får i detta fall endast gallras i enlighet med föreskrifter eller

beslut av Riksarkivet.

Beträffande gallring gäller enligt den nu gällande lagen om register i

Tullverket brottsbekämpande verksamhet, att uppgifter om en person i

ett register skall gallras när de inte längre behövs för registrets ändamål.

Uppgifterna skall senast gallras vid den tidpunkt, vilken anges i de

särskilda bestämmelserna vad gäller gallring i respektive register som

regleras i lagen. Enligt den nu gällande lagen gäller att uppgifter i

underrättelseregister skall gallras senast efter tre år. Tullverket har

invänt att man vill att denna tid förlängs till fem år. För polisens och

skattemyndighetens motsvarande register gäller en gallringstid på tre år.

Regeringen anser inte att tillräckliga skäl för att ändra gallringstiden för

Tullverkets underrättelseregister har framkommit vid denna översyn.

Regeringen föreslår därför att reglerna överförs i stort sett oförändrade

till den nya lagen. Regeringens förslag överensstämmer således med

promemorians i denna del.

Regeringen föreslår vidare att det skall införas en bestämmelse vilken

anger att personuppgifter i underrättelseverksamhet skall gallras senast

ett år efter det att beslutet om behandlingen av personuppgifter fattades.

Denna regel bör förses med det undantaget att om det är av särskild

betydelse för att den särskilda undersökningen skall kunna avslutas, får

uppgifterna behandlas under längre tid. Förslaget är i överensstämmelse

med vad som gäller gallring av personuppgifter i underrättelseverksam-

het hos polisen och skattemyndigheterna.

Tullverket behandlar i sin brottsbekämpande verksamhet uppgifter

som i många fall är integritetskänsliga. Det intresse som finns för att

bevara dessa uppgifter för t.ex. forskningsändamål står i konflikt med

intresset av att gallra uppgifterna med hänsyn till den personliga

integriteten. I vissa fall kan det finnas ett särskilt behov av att bevara

uppgifter för forskningsändamål vilket väger tyngre än intresset av att

gallra uppgifterna för att bevaka integritetsintresset.

Efter bestämmelsen som anger huvudregeln vad gäller gallring finns i

det lagförslag som presenterades för lagrådet en bestämmelse som

bemyndigar regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer

att meddela föreskrifter om att uppgifter får bevars för historiska,

statistiska eller vetenskapliga ändamål. Lagrådet menar att denna be-

stämmelsen bör inte ha formen av en delegationsregel utan i stället

formuleras som en undantagsregel. Lagrådet har här föreslagit att

bestämmelsen skall få lydelsen Utan hinder av vad som föreskrivs I 22

§ får uppgifter bevaras för historiska, statistiska eller vetenskapliga

ändamål. Regeringen finner emellertid att den av lagrådet föreslagna

formuleringen riskerar att leda till missförstånd, då den ger

uppfattningen att vem som helst kan bestämma att en uppgift kan bevaras

för längre tid t.ex. på grund av historiska ändamål. Regeringen har därför

valt att formulera om bestämmelsen som en undantagsregel i enlighet

med lagrådets förslag men lägga till en upplysning om att det är

regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer som äger

meddela sådana föreskrifter.

12 Överklagande

Regeringens förslag: Tullverkets beslut om rättelse och

information i fråga om personuppgifter i verkets brottsbekämpande

verksamhet får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Andra

beslut enligt lagen får inte överklagas. Prövningstillstånd krävs vid

överklagande till kammarrätten.

Promemorians förslag överensstämmer i stort med regeringens

förslag. Skillnaden är att överklagandebestämmelsen i regeringens

förslag numera även omfattar beslut om information. Vidare har ett

fullföljdsförbud vad gäller övriga beslut som tagits enligt lagen lagts till.

Remissinstanserna: Rikspolisstyrelsen anför att det är olämpligt att

det beroende på vilket beslut som man önskar överklaga gäller olika

regler om överklagande. För att undvika sådana problem bör en

uttrycklig överklagandebestämmelse införas med avseende på beslut

enligt personuppgiftslagen. Övriga remissinstanser har antingen

tillstyrkt förslaget eller lämnat det utan erinran.

Skälen för regeringens förslag: Personuppgiftslagen innehåller en

fullföljdsbestämmelse som avser tillsynsmyndighetens beslut. I övrigt

innehåller inte personuppgiftslagen någon överklagandebestämmelse.

Detta medför att en överklagandebestämmelse bör tas med i denna

lagstiftning, då Tullverkets beslut angående rättelse av personuppgifter

bör kunna överklagas. Efter förslag från lagrådet har även beslut om

information lagts till som ett sådant beslut som skall kunna överklagas

enligt lagen. Nämnda beslut överklagas till allmän förvaltningsdomstol.

Prövningstillstånd gäller vid överklagande till kammarrätten. Övriga

beslut som fattas enligt lagen är antingen av administrativ eller intern art

och kan därför enligt allmänna regler inte överklagas. Bestämmelsen har

därför försetts med ett fullföljdsförbud vad gäller andra beslut än beslut

om rättelse och beslut om information som tagits med stöd av denna lag.

Bestämmelsen har formulerats i enlighet med lagrådets förslag, se

bilaga 5.

Frågan om ett eventuellt införande av en ny överklagandebestämmelse

i personuppgiftslagen ryms inte inom ramen för detta

lagstiftningsärende.

13 Kostnader

Den föreslagna lagen utgör en modernisering av den nu gällande lagen

(1997:1058) om behandling av personuppgifter i Tullverkets brotts-

bekämpande verksamhet. Denna utveckling av lagstiftningen på området

sker i enlighet med vad som gjorts i motsvarande lagstiftningar för

polisen i polisdatalagen (1998:622) och för skattemyndigheternas verk-

samhet i lagen (1999:90) om behandling av personuppgifter vid

skattemyndigheters medverkan i brottsutredningar. De nu föreslagna

ändringarna är menade att underlätta för Tullverket vad gäller behandling

av personuppgifter i verkets brottsbekämpande verksamhet. Lagförslaget

medför inte några ytterligare kostnader.

14

15 Författningskommentarer

15.1 Förslaget till lag om behandling av personuppgifter i

Tullverkets brottsutredande verksamhet

1 §

Bestämmelsen anger lagens tillämpningsområde.

Utanför lagens tillämpningsområde faller behandling av person-

uppgifter i samband med Tullverkets verksamhet med att uppbära skatter

och tullar samt interna, administrativa åtgärder som kan förekomma

inom Tullverket.

Av andra stycket framgår att manuell behandling som inte sker i viss

angiven form också faller utanför lagens tillämpningsområde.

2 §

Bestämmelsen motsvarar 4 § i den nuvarande lagen om register i

Tullverkets brottsbekämpande verksamhet.

3 §

Bestämmelsen anger ändamålet för användning av personuppgifter i

Tullverkets brottsbekämpande verksamhet. Enligt bestämmelsen får

personuppgifter behandlas i Tullverkets brottsbekämpande verksamhet i

den utsträckning som behövs för att Tullverket skall kunna fullgöra sina

arbetsuppgifter.

En andra mening har tagits med för att klargöra att Tullverket inom

den brottsbekämpande verksamheten äger behandla den information som

behövs för att fullgöra det arbete som Sverige åtagit sig genom inter-

nationella överenskommelser.

4 §

Tullverket skall vara personuppgiftsansvarig för de behandlingar av

personuppgifter som utförs enligt lagen. Detta följer i och för sig av

personuppgiftslagens regler. Regeringen har emellertid valt att ta med

denna regel för klarhetens skull.

5 §

Bestämmelsen motsvarar till sitt innehåll 3 § i nuvarande lag om register

i Tullverkets brottsbekämpande verksamhet. Till skillnad från den äldre

regeln innehåller den nya bestämmelsen inte något förbud mot att

använda känsliga personuppgifter som sökbegrepp.

6 §

Här hänvisas till vad som sagts i avsnitt 7.4.

7 §

Bestämmelsen motsvarar 18 § tredje stycket i lagen om register i Tull-

verkets brottsbekämpande verksamhet. Ett nytt stycke som hänvisar till

en bestämmelse om utlämnande i sekretesslagen har lagts till, se vidare

avsnitt 7.4.

8 §

Bestämmelsen informerar om att regeringen har rätt att föreskriva att

uppgifter får lämnas ut även i andra fall än de som avses i 6 och 7 §§.

9 §

Bestämmelse om rättelse finns i 28 § personuppgiftslagen (1998:204)

och i bestämmelsen om skadestånd i 48 § samma lag.

10 §

Bestämmelsen motsvarar till sitt innehåll 6 § i den nuvarande lagen om

register i Tullverkets brottsbekämpande verksamhet. Se vidare avsnitt

6.2.2.

11 §

Bestämmelsen motsvarar 5 § i den nuvarande lagen om register i Tull-

verkets brottsbekämpande verksamhet.

12 §

Bestämmelsen motsvarar till sitt innehåll 11 § i den nuvarande lagen om

register i Tullverkets brottsbekämpande verksamhet.

13 §

Bestämmelsen innehåller den närmare regleringen av vilka person-

uppgifter som får registreras i ett underrättelseregister. En bestämmelse

med i stort motsvarande innehåll finns i den nuvarande förordningen

(1997:1064) om register i Tullverkets brottsbekämpande verksamhet.

14 - 16 §§

Bestämmelserna motsvarar till sitt innehåll 14 - 16 §§ i den nuvarande

lagen om register i Tullverkets brottsbekämpande verksamhet.

17 §

Bestämmelsen innehåller en närmare reglering av vilka personuppgifter

som får registreras. En bestämmelse med i stort motsvarande innehåll

finns i 11 § i den nuvarande förordningen (1997:1064) om register i

Tullverkets brottsbekämpande verksamhet.

18 §

Av bestämmelsens första stycke framgår de förutsättningar som skall

gälla för att Tullverket i en särskild undersökning inom underrättelse-

verksamheten skall få göra en automatiserad analys av personuppgifter.

Personuppgifter får endast behandlas automatiserat i särskilda undersök-

ningar. Vidare krävs att det är fråga om allvarlig brottslig verksamhet.

Personuppgiftslagens bestämmelser om behandling av

personuppgifter är tillämpliga även vid behandling i en särskild

undersökning. Detta innebär att en automatiserad behandling av

personuppgifter endast får innehålla de personuppgifter som är

nödvändiga för undersökningen. Någon annan begränsning finns inte.

Detta innebär att även uppgifter om personer som inte är misstänkta,

t.ex. vittnen och andra personer med anknytning till utredningen, får

behandlas. Av andra stycket framgår att sådana bestämmelser måste

förses med en upplysning om att den ifrågavarande personen inte är

misstänkt.

19 §

Ett beslut att inleda automatiserad behandling i en särskild undersökning

skall, förutom uppgift om ändamålet med behandlingen, innehålla de

villkor som behövs för att förebygga otillbörligt intrång i den registrera-

des personliga integritet. Det kan t.ex. gälla frågor om hur

informationen skall få inhämtas till undersökningen och hur ofta och på

vilket sätt arbetet skall avrapporteras och vilka personer, som skall

arbeta med undersökningen.

Av andra stycket framgår att Tullverket skall föra en förteckning över

besluten. En sådan förteckning underlättar bl.a. kontrollen och tillsynen

av behandlingen av personuppgifter.

20 §

Av denna lag och personuppgiftslagens allmänna bestämmelser följer att

Tullverket kan behandla personuppgifter automatiserat i förundersök-

ningar. Läggs förundersökningen ner utan att åtal väckts skall upp-

gifterna gallras, om de inte av andra skäl skall bevaras för framtiden. I

fall där en förundersökning läggs ned på grund av bristande bevisning

men personen -- enligt förundersökningsledarens bedömning fort-

farande är misstänkt för brottet får uppgiften om att personen är miss-

tänkt behandlas, om uppgifterna behövs för att förundersökningen skall

kunna tas upp på nytt. Endast sådana uppgifter som behövs för att det nu

nämnda ändamålet skall kunna tillgodoses får således behandlas.

Uppgifter om kvarstående misstankar får vidare behandlas för

arkivering. Detta innebär att uppgifter om kvarstående misstankar får

lagras hos Tullverket endast i ett passivt register eller liknande som inte

används i verksamheten.

I nuvarande lagstiftning saknas bestämmelser vilka medger

registrering av misstankar som kvarstår efter det att förundersökningar

har lagts ner.

21 §

Bestämmelsen reglerar i vilka fall automatiserad behandling av person-

uppgifter är tillåten i de fall där åtal lagts ned eller personen frikänts

genom en lagakraftvunnen dom.

22 §

Bestämmelserna i 20 -- 23 §§ i nuvarande lag om register i Tullverkets

brottsbekämpande verksamhet har förts över. Tillägg har gjorts bl.a. med

anledning av att den nuvarande lagen även reglerar behandling av

personuppgifter i förundersökningar. Uppgifter i förundersökning skall

gallras enligt arkivlagens regler. Vidare har en särskild bestämmelse

tagits in vad gäller gallring av personuppgifter som förekommer i

underrättelseverksamhet utan att ingå i underrättelseregistret.

23 §

Bestämmelsen kommenteras närmare under avsnitt 8.

24 §

Det stora flertalet av de beslut vilka fattas i Tullverkets brotts-

bekämpande verksamhet och som gäller behandling av personuppgifter

enligt denna lag är interna eller administrativa. Som exempel kan nämnas

beslut om behandling av personuppgifter i underrättelseverksamhet.

Administrativa beslut fattas vid inrättandet av alla typer av register.

Vid beslut om rättelse enligt 9 § och vad gäller beslut om information

ifråga om personuppgifter i verkets brottsbekämpande verksamhet

berörs emellertid enskilda direkt. I denna bestämmelse föreskrivs att

talan mot sådana beslut skall föras vid allmän förvaltningsdomstol och

att prövningstillstånd gäller vid överklagande till kammarrätten. Övriga

beslut som fattas enligt lagen är antingen administrativa eller interna och

kan således inte överklagas.

15.2 Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen

5 kap.

1 §

Paragrafen reglerar sekretess för att skydda bl.a. förebyggande och

beivrande av brott. Med anledning av att den absoluta

registersekretessen i 7 kap. 17 § sekretesslagen föreslås upphöra för de

register som förs i Tullverkets brottsbekämpande verksamhet innebär

ändringen i andra stycket att den sekretess som gäller för

polismyndighetens och skattemyndighetens underrättelseverksamhet

även skall gälla för sådan verksamhet hos Tullverket. Med

underrättelseverksamhet avses i detta sammanhang Tullverkets arbete

som består i att samla, bearbeta och analysera information för att

klarlägga om brottslig verksamhet har utövats eller kan komma att

utövas och som inte utgör förundersökning (jfr 2 § i lag om behandling

av personuppgifter i Tullverkets brottsbekämpande verksamhet).

7 kap.

17 §

Ändringen, som behandlas i avsnitt 7.3, innebär att den absoluta

sekretess som i dag gäller för de register som förs inom Tullverkets

brottsbekämpande verksamhet upphör.

9 kap.

17 §

Paragrafen innehåller bestämmelser om sekretess för uppgifter i för-

undersökningar m.m. till skydd för enskildas intressen. De ändringar

som föreslagits berörs närmare i avsnitt 7.3

Sammanfattning

I promemorian presenteras ett förslag till en ny lag om behandling av

personuppgifter i Tullverkets brottsbekämpande verksamhet. Denna lag-

stiftning är tänkt att ersätta den nu gällande lagen (1997:1058) om

register i Tullverkets brottsbekämpande verksamhet. Anledningen till att

lagstiftningens namn ändras är att lagen i fortsättningen kommer att avse

all automatiserad databehandling av personuppgifter i Tullverkets brotts-

bekämpande verksamhet och inte, som tidigare, enbart behandling av

personuppgifter i Tullverkets register inom nämnda område. Målsätt-

ningen för den nya lagen är på samma sätt som för den nu gällande, att se

till att Tullverket i sitt brottsbekämpande arbete har tillgång till

ändamålsenliga och effektiva arbetsmetoder samt väl fungerande verktyg

för arbetet med att förhindra, utreda och beivra brott. Tanken bakom den

nya lagen är vidare att företa de ändringar som är erforderliga för att

anpassa lagstiftningen till personuppgiftslagen (1998:204) och övriga

lagstiftningar på angränsande områden, framförallt polisdatalagen

(1998:622). Lagförslaget utgör således en modernisering av den äldre

lagstiftningen och medför inte någon mer betydande ändring i sak.

I det brottsbekämpande arbetet är Tullverkets och polisens verksamhet

likartad och man använder sig av i stort sett samma arbetsmetoder.

Lagstiftningen på området bör därför ge Tullverket och polisen i stort

sett samma möjligheter och begränsningar att behandla personuppgifter

med datorteknik. Även skattemyndighetens brottsutredande verksamhet

är likartad. Gemensamt för lagen (1999:90) om behandling av person-

uppgifter vid skattemyndigheternas medverkan i brottsutredningar och

polisdatalagen är att nämnda lagar gäller utöver personuppgiftslagen.

Detta innebär att lagstiftningarna bygger på personuppgiftslagen och

innehåller endast de särbestämmelser som är nödvändiga för polisens

respektive skattemyndighetens brottsbekämpande verksamheter. Samma

ordning bör även gälla för den nya lagen om behandling av person-

uppgifter i Tullverkets brottsbekämpande verksamhet.

Bestämmelserna om analysregister bör enligt förslaget utgå. I stället

föreslås bestämmelser vilka reglerar Tullverkets möjligheter att

behandla personuppgifter i underrättelseverksamheten. Reglerna är i

övrigt i stort oförändrade vad gäller behandlingen av personuppgifter i

Tullverkets underrättelseverksamhet och spaningsverksamhet.

Den absoluta sekretessen som gäller enligt 7 kap. 17 § sekretesslagen

(1980:100) beträffande personuppgifter i register i Tullverkets brotts-

bekämpande verksamhet föreslås bli avskaffad. Den enskilde får därmed

en principiell rätt att ta del av uppgifter om sig själv. Denna rätt kan

naturligtvis vara inskränkt av andra bestämmelser i sekretesslagen, t.ex.

bestämmelsen i 5 kap. 1 § som bl.a. behandlar sekretess i Tullverkets

verksamhet med att förebygga, uppdaga, utreda eller beivra brott.

1 Lagtext

1.1 Förslag till lag om behandling av personuppgifter i

 Tullverkets brottsbekämpande verksamhet

ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

Lagens tillämpningsområde

1 § Denna lag gäller utöver personuppgiftslagen (1998:204) vid behand-

ling av personuppgifter i Tullverkets brottsbekämpande verksamhet.

Med brottsbekämpande verksamhet avses åtgärder inom verksamhets-

områdena gränsskydd, analys och brottsutredning för

1. underrättelse, spaning och utredning av brott vilka Tullverket enligt

lag eller förordning har befogenhet att ingripa mot, samt

2. förebyggande av brott som avses i 1.

Lagen gäller endast om behandlingen av personuppgifter är helt eller

delvis automatiserad eller om personuppgifterna ingår i eller är avsedda

att ingå i Tullverkets underrättelseregister, spaningsre-gister eller annan

strukturerad samling av personuppgifter, vilka är tillgängliga för sökning

eller sammanställning enligt särskilda kriterier.

Definitioner

2 § I denna lag avses med

underrättelseverksamhet: verksamhet inom Tullverket som består i

att samla, bearbeta och analysera information för att klarlägga om

brottslig verksamhet har utövats eller kan komma att utövas och som

inte utgör förundersökning enligt 23 kap. rättegångsbalken eller lagen

(2000:000) om straff för smuggling.

allvarlig brottslig verksamhet: verksamhet som innefattar brott för

vilket är föreskrivet fängelse i två år eller däröver och som Tullverket

enligt lag eller förordning har befogenhet att ingripa mot.

särskild undersökning: en undersökning i underrättelseverksamhet

som innebär insamling, bearbetning och analys av uppgifter i syfte att ge

underlag för beslut om förundersökning eller om särskilda åtgärder för

att förebygga, förhindra eller upptäcka brott.

I övrigt har uttryck som används i denna lag den innebörd som anges i

personuppgiftslagen (1998:204).

Personuppgiftsansvarig

3 § Tullverket är personuppgiftsansvarigt för den behandling av person-

uppgifter som verket utför med stöd av denna lag.

Behandling av känsliga personuppgifter

4 § Uppgifter om en person får inte behandlas enbart på grund av vad

som är känt om personens ras eller etniska ursprung, politiska åsikter,

religiösa eller filosofiska övertygelse, medlemskap i fackförening,

hälsa eller sexualliv.

Om uppgifter om en person behandlas på annan grund får uppgifterna

kompletteras med sådana uppgifter som avses i första stycket, om det är

oundgängligen nödvändigt för syftet med behandlingen.

Uppgifter som avses i första stycket får inte användas som

sökbegrepp.

Utlämnande av uppgifter

5 § Uppgifter som är nödvändiga för att framställa rättsstatistik skall

lämnas till den myndighet som ansvarar för att framställa sådan statistik.

6 § Uppgifter får lämnas ut till en utländsk myndighet eller en mellan-

folklig organisation

1. i enlighet med rådets förordning (EG) nr 515/97 av den 13 mars

1997 om ömsesidigt bistånd mellan medlemsstaternas administrativa

myndigheter och om samarbete mellan de förra och kommissionen för

att säkerställa en korrekt tillämpning av tull- och

jordbrukslagstiftningen, eller

2. om utlämnandet följer av en internationell överenskommelse som

Sverige har tillträtt eller annars är förpliktigad att följa.

7 § Regeringen får meddela föreskrifter om att uppgifter får lämnas ut

även i andra fall än vad som sägs i 5 och 6 §§.

Rättelse och skadestånd

8 § Bestämmelserna i personuppgiftslagen (1998:204) om rättelse och

skadestånd gäller vid behandling av personuppgifter enligt denna lag

eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen.

BESTÄMMELSER OM REGISTER OCH ANNAN AUTOMATISERAD

BEHANDLING

Underrättelseregistret

Ändamål

9 § Tullverket får inrätta ett underrättelseregister för verkets under-

rättelse- och analysverksamhet.

10 § Underrättelseregistret får föras endast för att

1. ge underlag för beslut om särskilda undersökningar avseende

allvarlig brottslig verksamhet, eller

2. för att underlätta tillgången till allmänna uppgifter med anknytning

till underrättelseverksamhet.

Innehåll

11 § Underrättelseregistret får innehålla uppgifter som kan hänföras till

en enskild person endast om uppgifterna ger anledning att anta att all-

varlig brottslig verksamhet utövats eller kan komma att utövas och den

som avses med uppgifterna skäligen kan misstänkas för att ha medverkat

i eller kunna komma att medverka i den allvarliga brottsliga verksam-

heten.

Uppgifter om transportmedel eller varor, som kan antas ha samband

med allvarlig brottslig verksamhet, får registreras även om uppgifterna

kan hänföras till en enskild person, som det inte finns någon misstanke

mot. Detsamma gäller vid registrering av uppgifter om hjälpmedel, som

kan antas ha använts i samband med allvarlig brottslig verksamhet.

Uppgifterna skall i båda fallen förses med upplysning om att det inte

finns någon misstanke mot den enskilde person som de berör.

12 § Underrättelseregistret får om förutsättningarna för registrering

enligt 11 § är uppfyllda innehålla följande uppgifter om en enskild

person:

1. upplysningar om varifrån den registrerade uppgiften kommer och

om uppgiftslämnarens trovärdighet,

2. identifieringsuppgifter, arbetsplats och yrke,

3. uppgifter om särskilda bestående fysiska kännetecken,

4. de omständigheter och händelser som ger anledning att anta att den

registrerade utövat eller kan komma att utöva allvarlig brottslig

verksamhet,

5. uppgifter om varor, brottshjälpmedel och transportmedel,

6. ärendenummer,

7. hänvisning till en särskild undersökning där uppgifter om den

registrerade behandlas och till register som förs av polis-, eller skatte-

myndighet eller Tullverket i vilket uppgifter om den registrerade före-

kommer, och

8. varning om att personen tidigare varit beväpnad, våldsam eller flykt-

benägen.

Spaningsregistret

Ändamål

13 § Tullverket får föra ett spaningsregister för verkets spanings- och

kontrollverksamhet.

14 § Spaningsregistret får användas för att underlätta tillgången till

uppgifter med anknytning till brott som begåtts eller kan antas ha begåtts

och som Tullverket har befogenhet att ingripa mot.

Innehåll

15 § Uppgifter som kan hänföras till en enskild person får föras in i

spaningsregistret endast om den som avses med uppgiften kan miss-

tänkas för att ha begått brott som avses i 14 § och om registreringen är

av särskild betydelse för brottsbekämpningen.

Uppgifter om transportmedel eller varor som kan antas ha samband

med brott som avses i 14 § eller om hjälpmedel som kan antas ha

använts i samband med sådant brott får registreras, även om uppgifterna

kan hänföras till en enskild person som det inte finns någon misstanke

mot. Uppgifterna skall därvid förses med upplysning om att det inte

finns någon misstanke mot denne.

16 § Ett spaningsregister får om förutsättningarna för registrering enligt

15 § är uppfyllda innehålla följande uppgifter om en enskild person:

1. upplysningar om varifrån den registrerade uppgiften kommer och

om uppgiftslämnarens trovärdighet,

2. identifieringsuppgifter, arbetsplats och yrke,

3. uppgifter om särskilda bestående fysiska kännetecken,

4. de omständigheter och händelser som ger upphov till misstanke om

brott som Tullverket har befogenhet att ingripa mot,

5. uppgifter om varor, brottshjälpmedel och transportmedel,

6. ärendenummer,

7. hänvisning till en särskild undersökning där uppgifter om den

registrerade behandlas och till register som förs av polis- eller skatte-

myndighet eller Tullverket i vilket uppgifter om den registrerade före-

kommer, och

8. varning om att personen tidigare varit beväpnad, våldsam eller

flyktbenägen.

Övrig automatiserad behandling av personuppgifter

Underrättelseverksamhet

17 § I Tullverkets underrättelseverksamhet får personuppgifter be-

handlas automatiserat endast om

1. en särskild undersökning har inletts, och

2. det finns anledning att anta att allvarlig brottslig verksamhet har

utövats eller kan komma att utövas.

Uppgifter om en enskild person, som det inte finns någon misstanke

mot, skall förses med upplysning om detta förhållande.

18 § Tullverkets beslut om sådan automatiserad behandling av person-

uppgifter som avses i 17 § skall innehålla uppgift om ändamålet med

behandlingen och de villkor i övrigt som behövs för att förebygga

otillbörligt intrång i de registrerades personliga integritet.

Tullverket skall föra en förteckning över beslut som avses i första

stycket.

Uppgifter om kvarstående misstankar

19 § Om en förundersökning mot en person har lagts ned på grund av

bristande bevisning får uppgifter om brottsmisstanken behandlas för

annat ändamål än arkivering endast om

1. den misstänkte enligt förundersökningsledarens bedömning fort-

farande är skäligen misstänkt för brottet, och

2. uppgifterna behövs för att förundersökningen skall kunna tas upp på

nytt.

20 § Om åtal mot en person har lagts ned eller om denne genom

lagakraftvunnen dom har frikänts, får uppgifter om brottsmisstanken

behandlas för annat ändamål än arkivering endast

1. om förundersökningen tas upp på nytt, eller

2. för prövning av särskilt rättsmedel enligt 58 kap. rättegångsbalken.

Gallring

21 § Uppgifter som inte längre behövs för sitt ändamål skall gallras, om

inte annat anges i andra fjärde styckena. Detta gäller dock inte upp-

gifter i en förundersökning.

Uppgifter i ett underrättelseregister om en registrerad person skall

gallras senast tre år efter det att registret senast tillfördes uppgifter om

att dessa personer skäligen kan misstänkas för att ha utövat eller kunna

komma att utöva allvarlig brottslig verksamhet. Om en särskild

undersökning av den registrerade personen har inletts, behöver upp-

gifterna dock inte gallras förrän undersökningen har avslutats.

Uppgifter som behandlas enligt 17 § skall gallras senast ett år efter

det att beslutet om behandlingen av personuppgifter fattades. Om det är

av särskild betydelse för att den särskilda undersökningen skall kunna

avslutas, får uppgifterna dock behandlas under längre tid.

Uppgifterna i ett spaningsregister skall gallras senast när

1. misstanke som antecknats inte längre finns mot den registrerade,

eller

2. domstol har meddelat dom eller beslut som har vunnit laga kraft,

eller strafföreläggande har godkänts i anledning av misstanken och det

inte finns någon misstanke mot den registrerade om annat brott som får

föras in i registret.

22 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får

meddela föreskrifter om att uppgifter får bevaras för historiska,

statistiska eller vetenskapliga ändamål.

Särskilda bestämmelser

23 § Om någon som i tjänsten tar befattning med en personuppgift och

finner anledning att anta att uppgiften är oriktig, skall han genast anmäla

detta till Tullverket.

Överklagande

24 § Tullverkets beslut om rättelse enligt 8 § får överklagas hos allmän

förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till

kammarrätten.

Denna lag träder i kraft den 1 oktober 2001, då lagen (1997:1058) om

register i Tullverkets brottsbekämpande verksamhet upphör att gälla.

1.2 Förslag till ändring i sekretesslagen (1980:100)

Härigenom föreskrivs att 5 kap. 1 §, 7 kap. 17 § och 9 kap. 17 §

sekretesslagen (1980:100) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

5 kap.

1 §

Sekretess gäller för uppgift som hänför sig till

1. förundersökning i brottmål,

2. angelägenhet, som avser användning av tvångsmedel i sådant mål

eller i annan verksamhet för att förebygga brott,

3. verksamhet som rör utredning i frågor om näringsförbud,

4. åklagarmyndighets, polismyndighets, skattemyndighets, Tullverkets

eller Kustbevakningens verksamhet i övrigt för att förebygga, uppdaga,

utreda eller beivra brott, eller

5. Finansinspektionens verksamhet som rör övervakning enligt

insiderlagen (1990:1342) eller efterlevnaden av 7 kap. 1 § lagen

(1991:980) om handel med finansiella instrument, om det kan antas att

syftet med beslutade eller förutsedda åtgärder motverkas eller den

framtida verksamheten skadas om uppgiften röjs.

För uppgift som hänför sig till

sådan underrättelseverksamhet

som avses i 3 § polisdatalagen

(1998:622) eller som i annat fall

hänför sig till Säkerhetspolisens

verksamhet för att förebygga eller

avslöja brott mot rikets säkerhet

eller förebygga terrorism gäller

sekretess, om det inte står klart att

uppgiften kan röjas utan att syftet

med beslutade eller förutsedda

åtgärder motverkas eller den

framtida verksamheten skadas.

Det samma gäller uppgift som

hänför sig till sådan underrättelse-

verksamhet som avses i 2 § lagen

(1999:90) om behandling av

personuppgifter vid skattemyndig-

heters medverkan i brottsutred-

ningar.

För uppgift som hänför sig till

sådan underrättelseverksamhet

som avses i 3 § polisdatalagen

(1998:622) eller som i annat fall

hänför sig till Säkerhetspolisens

verksamhet för att förebygga eller

avslöja brott mot rikets säkerhet

eller förebygga terrorism gäller

sekretess, om det inte står klart att

uppgiften kan röjas utan att syftet

med beslutade eller förutsedda

åtgärder motverkas eller den

framtida verksamheten skadas.

Det samma gäller uppgift som

hänför sig till sådan underrättelse-

verksamhet som avses i 2 § lagen

(1999:90) om behandling av

personuppgifter vid skattemyndig-

heters medverkan i brottsutred-

ningar samt sådan underrättelse-

verksamhet som avses i 2 §

lagen (2001:000) om behandling

av personuppgifter i Tullverkets

brottsbekämpande verksamhet.

Sekretess enligt första och andra styckena gäller i annan verksamhet

hos myndighet för att biträda åklagarmyndighet, polismyndighet,

skattemyndighet, Tullverket eller Kustbevakningen med att uppdaga,

utreda eller beivra brott samt hos tillsynsmyndighet i konkurs och inom

exekutionsväsendet för uppgift som angår misstanke om att en gäldenär

har begått brott som avses i 11 kap. brottsbalken eller annat brott som

har samband med gäldenärens näringsverksamhet.

I fråga om uppgift i allmän handling som hänför sig till sådan

underrättelseverksamhet som avses i andra stycket gäller sekretessen i

högst sjuttio år. I fråga om uppgift i allmän handling i övrigt gäller

sekretessen i högst fyrtio år.

7 kap.

17 §

Sekretess gäller för uppgift som har tillförts register som förs enligt

lagen (1998:620) om belastningsregister. Om utlämnande av sådan

uppgift gäller vad som är föreskrivet i den lagen och i säkerhets-

skyddslagen (1996:627) samt i förordningar som har stöd i dessa lagar.

Sekretess gäller också i

verksamhet som avser förande

av eller uttag ur register som

förs enligt lagen (1997:1058) om

register i Tullverkets brottsbe-

kämpande verksamhet. Om ut-

lämnande av sådan uppgift

gäller vad som är föreskrivet i

nämnda lag eller i förordning

som har stöd i den lagen.

I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen enligt första

stycket i högst sjuttio år.

Föreskrifterna i 14 kap. gäller inte i fråga om sekretessen enligt denna

paragraf.

9 kap.

17 §

Sekretess gäller för uppgift om enskilds personliga och ekonomiska

förhållanden, om inte annat följer av 18 §

1. i utredning enligt bestämmelserna om förundersökning i brottmål

2. i angelägenhet, som avser användning av tvångsmedel i sådant mål

eller i annan verksamhet för att förebygga brott,

3. i angelägenhet som avser registerkontroll och särskild person-

utredning enligt säkerhetsskyddslagen (1996:627),

4. i åklagarmyndighets, polismyndighets, skattemyndighets, Statens

kriminaltekniska laboratoriums, Tullverkets eller Kustbevakningens

verksamhet i övrigt för att förebygga, uppdaga, utreda eller beivra brott,

5. i Statens biografbyrås verksamhet att biträda Justitiekanslern,

allmän åklagare eller polismyndighet i brottmål,

6. i register som förs av Rikspolisstyrelsen enligt polisdatalagen

(1998:622) eller som annars behandlas där med stöd av samma lag,

7. i register som förs enligt lagen (1998:621) om misstankeregister,

8. i register som förs av Riksskatteverket enligt lagen (1999:90) om

behandling av personuppgifter vid skattemyndigheters medverkan i

brottsutredningar eller som annars behandlas där med stöd av samma lag,

om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller

någon honom närstående lider skada eller men.

Sekretess gäller i verksamhet, som avses i första stycket, för

anmälan eller utsaga från enskild, om det kan antas att fara

uppkommer för att någon utsätts för våld eller annat allvarligt men om

uppgiften röjs.

Utan hinder av sekretessen får

uppgift lämnas till enskild enligt

vad som föreskrivs i den särskilda

lagstiftningen om unga lagöver-

trädare och i

säkerhetsskyddslagen (1996:627)

samt i förordning som har stöd i

denna lag. Utan hinder av

sekretessen får uppgift vidare

lämnas ut enligt vad som

föreskrivs i lagen (1998:621) om

misstankeregister, polisdatalagen

(1998:622) och lagen (1999:90)

om behandling av personuppgifter

vid skattemyndigheters medverkan

i brottsutredningar samt i för-

ordningar som har stöd i dessa

lagar.

Utan hinder av sekretessen får

uppgift lämnas till enskild enligt

vad som föreskrivs i den särskilda

lagstiftningen om unga lagöver-

trädare och i

säkerhetsskyddslagen (1996:627)

samt i förordning som har stöd i

denna lag. Utan hinder av

sekretessen får uppgift vidare

lämnas ut enligt vad som

föreskrivs i lagen (1998:621) om

misstankeregister, polisdatalagen

(1998:622), lagen (1999:90) om

behandling av personuppgifter vid

skattemyndigheters medverkan i

brottsutredningar och i lagen

(2001:000) om behandling av

personuppgifter i Tullverkets

brottsbekämpande verksamhet

samt i förordningar som har

stöd i dessa lagar.

I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst sjuttio

år.

1. Denna lag träder i kraft den 1 oktober 2001.

2. Vid tillämpningen av 7 kap. 17 § skall den äldre bestämmelsen gälla

för uppgifter som före ikraftträdandet förts in i register som omfattas av

bestämmelsen.

1.3 Förslag till lag om ändring i tullregisterlagen (1990:137)

Härigenom föreskrivs att 1 § i tullregisterlagen (1990:137) skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 §

För de ändamål som anges i 2 § får Tullverket föra ett tullregister med

hjälp av automatiserad databehandling.

Bestämmelserna i denna lag

gäller inte de register som Tull-

verket för med stöd av lagen

(1997:1058) om register i Tull-

verkets brottsbekämpande verk-

samhet och inte heller register

som regleras i annan lag eller för-

ordning.

Bestämmelserna i denna lag

gäller inte de register som

Tullverket för med stöd av lagen

(2001:000) om behandling av

personuppgifter i Tullverkets

brottsbekämpande verksamhet

och inte heller register som

regleras i annan lag eller

förordning.

Bestämmelser om förfarandet vid import och export finns i rådets

förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av

en tullkodex för gemenskapen och i kommissionens förordning (EEG)

nr 2454/93 av den 2 juli 1993 om tillämpningsföreskrifter för rådets

förordning (EEG) nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för

gemenskapen och i tullagen (1994:1550).

Denna lag träder i kraft den 1 oktober 2001.

Förteckning över remissinstanser

Riksdagens ombudsmän, Hovrätten för Övre Norrland, Kammarrätten i

Göteborg, Länsrätten i Stockholm, Justitiekanslern, Riksåklagaren,

Ekobrottsmyndigheten, Rikspolisstyrelsen, Brottsförebyggande rådet,

Datainspektionen, Kustbevakningen, Luftfartsverket, Sjöfartsverket,

Statens Jordbruksverk, Tullverket, Riksskatteverket, Diskriminerings-

ombudsmannen, Kommerskollegium, Statskontoret, Statistiska central-

byrån, Riksarkivet, Industriförbundet, Landsorganisationen i Sverige

(LO), Sveriges Advokatsamfund, Sveriges Akademikers central-

organisation (SACO), Sveriges Redareförening, Svensk Handel, Svenska

Åkeriförbundet, Svenska Arbetsgivarföreningen (SAF), Tjänstemännens

Centralorganisation (TCO), Transportindustriförbundet och Tull-Kust

LO har bifogat yttrande från Svenska Transportarbetarförbundet.

16

17 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

17.1 Förslag till lag om behandling av personuppgifter i

Tullverkets brottsbekämpande verksamhet

Härigenom föreskrivs följande.

Lagens tillämpningsområde

1 § Denna lag kompletterar bestämmelserna i personuppgiftslagen

(1998:204) vid behandling av personuppgifter i Tullverkets brotts-

bekämpande verksamhet. Med Tullverkets brottsbekämpande verksamet

avses

1. underrättelse, spaning och utredning av brott vilka Tullverket enligt

lag eller förordning har befogenhet att ingripa mot, samt

2. förebyggande av brott som avses i 1.

Lagen gäller endast om behandlingen av personuppgifter är helt eller

delvis automatiserad eller om personuppgifterna ingår i eller är avsedda

att ingå i Tullverkets underrättelseregister, spaningsregister eller annan

strukturerad samling av personuppgifter, vilka är tillgängliga för sökning

eller sammanställning enligt särskilda kriterier.

Definitioner

2 § I denna lag avses med

underrättelseverksamhet: verksamhet inom Tullverket som består i

att samla, bearbeta och analysera information för att klarlägga om

brottslig verksamhet har utövats eller kan komma att utövas och som

inte utgör förundersökning enligt 23 kap. rättegångsbalken eller lagen

(2000:000) om straff för smuggling,

allvarlig brottslig verksamhet: verksamhet som innefattar brott för

vilket är föreskrivet fängelse i två år eller däröver och som Tullverket

enligt lag eller förordning har befogenhet att ingripa mot,

särskild undersökning: en undersökning i underrättelseverksamhet

som innebär insamling, bearbetning och analys av uppgifter i syfte att ge

underlag för beslut om förundersökning eller om särskilda åtgärder för

att förebygga, förhindra eller upptäcka brott.

I övrigt har begrepp som används i denna lag den betydelse som anges

i personuppgiftslagen (1998:204).

Ändamål

3 § Tullverket får behandla personuppgifter för att tillhandahålla den

information som behövs i den brottsbekämpande verksamheten enligt

1 §. Tullverket får även inom den brottsbekämpande verksamheten

behandla den information som behövs för att fullgöra det arbete som

Sverige åtagit sig genom internationella överenskommelser.

Personuppgiftsansvarig

4 § Tullverket är personuppgiftsansvarigt för den behandling av

personuppgifter som verket utför med stöd av denna lag.

Behandling av känsliga personuppgifter

5 § Uppgifter om en person får inte behandlas enbart på grund av vad

som är känt om personens ras eller etniska ursprung, politiska åsikter,

religiösa eller filosofiska övertygelse, medlemskap i fackförening,

hälsa eller sexualliv.

Om uppgifter om en person behandlas på annan grund får de

kompletteras med sådana uppgifter som avses i första stycket, endast

om det är absolut nödvändigt för syftet med behandlingen.

Utlämnande av uppgifter

6 § Uppgifter som är nödvändiga för att framställa rättsstatistik skall

lämnas till den myndighet som ansvarar för att framställa sådan statistik.

7 § Uppgifter får, även om en uppgift är sekretessbelagd enligt

sekretesslagen (1980:100), lämnas ut till en utländsk myndighet eller en

mellanfolklig organisation

1. i enlighet med rådets förordning (EG) nr 515/97 av den 13 mars

1997 om ömsesidigt bistånd mellan medlemsstaternas administrativa

myndigheter och om samarbete mellan de förra och kommissionen för

att säkerställa en korrekt tillämpning av tull- och

jordbrukslagstiftningen, eller

2. om utlämnandet följer av en internationell överenskommelse som

Sverige har tillträtt eller annars är skyldigt att följa.

Uppgift får vidare lämnas ut enligt vad som framgår av 1 kap. 3 §

tredje stycket sekretesslagen (1980:100).

8 § Regeringen får meddela föreskrifter om att uppgifter får lämnas ut

även i andra fall än de som avses i 6 och 7 §§.

Rättelse och skadestånd

9 § Bestämmelserna i personuppgiftslagen (1998:204) om rättelse och

skadestånd gäller vid behandling av personuppgifter enligt denna lag

eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen.

Underrättelseregistret

Ändamål

10 § Tullverket får inrätta ett underrättelseregister för verkets under-

ättelseverksamhet.

11 § Underrättelseregistret får föras endast för att

1. ge underlag för beslut om särskilda undersökningar avseende all-

varlig brottslig verksamhet, eller

2. för att underlätta tillgången till allmänna uppgifter med anknytning

till underrättelseverksamhet.

Innehåll

12 § Underrättelseregistret får innehålla uppgifter som kan hänföras till

en enskild person endast om uppgifterna ger anledning att anta att

allvarlig brottslig verksamhet utövas eller kan komma att utövats och

den som avses med uppgifterna skäligen kan misstänkas för att ha utövat

eller komma att utöva den allvarliga brottsliga verksamheten.

Uppgifter om transportmedel eller varor, som kan antas ha samband

med allvarlig brottslig verksamhet, får registreras även om uppgifterna

kan hänföras till en enskild person som det inte finns någon misstanke

mot. Detsamma gäller vid registrering av uppgifter om hjälpmedel som

kan antas ha använts i samband med allvarlig brottslig verksamhet.

Uppgifterna skall i båda fallen förses med upplysning om att det inte

finns någon misstanke mot den enskilda person som de berör.

13 § Underrättelseregistret får om förutsättningarna för registrering

enligt 11 och 12 §§ är uppfyllda innehålla följande uppgifter om en

enskild person:

1. upplysningar om varifrån den registrerade uppgiften kommer och

om uppgiftslämnarens trovärdighet,

2. identifieringsuppgifter, arbetsplats och yrke,

3. uppgifter om särskilda bestående fysiska kännetecken,

4. de omständigheter och händelser som ger anledning att anta att den

registrerade utövat eller kan komma att utöva allvarlig brottslig

verksamhet,

5. uppgifter om varor, brottshjälpmedel och transportmedel,

6. ärendenummer,

7. hänvisning till en särskild undersökning där uppgifter om den

registrerade behandlas och till register som förs av polis- eller

skattemyndighet eller Tullverket i vilket uppgifter om den registrerade

förekommer, och

8. varning om att personen tidigare varit beväpnad, våldsam eller

flyktbenägen.

Spaningsregistret

Ändamål

14 § Tullverket får föra ett spaningsregister för verkets spanings- och

kontrollverksamhet.

15 § Spaningsregistret får användas för att underlätta tillgången till

uppgifter med anknytning till brott som begåtts eller kan antas ha begåtts

och som Tullverket har befogenhet att ingripa mot.

Innehåll

16 § Spaningsregistret får innehålla uppgifter som kan hänföras till en

enskild person endast om den som avses med uppgiften kan misstänkas

för att ha begått brott som avses i 15 § och om registreringen är av

särskild betydelse för brottsbekämpningen.

Uppgifter om transportmedel eller varor som kan antas ha samband

med brott som avses i 15 § eller om hjälpmedel som kan antas ha

använts i samband med sådant brott får registreras, även om uppgifterna

kan hänföras till en enskild person som det inte finns någon misstanke

mot. Uppgifterna skall därvid förses med upplysning om att det inte

finns någon misstanke mot denne.

17 § Ett spaningsregister får om förutsättningarna för registrering enligt

15 och 16 §§ är uppfyllda innehålla följande uppgifter om en enskild

person:

1. upplysningar om varifrån den registrerade uppgiften kommer och

om uppgiftslämnarens trovärdighet,

2. identifieringsuppgifter, arbetsplats och yrke,

3. uppgifter om särskilda bestående fysiska kännetecken,

4. de omständigheter och händelser som ger upphov till misstanke om

brott som Tullverket har befogenhet att ingripa mot,

5. uppgifter om varor, brottshjälpmedel och transportmedel,

6. ärendenummer,

7. hänvisning till en särskild undersökning där uppgifter om den

registrerade behandlas och till register som förs av polis- eller skatte-

myndighet eller Tullverket i vilket uppgifter om den registrerade

förekommer, och

8. varning om att personen tidigare varit beväpnad, våldsam eller

flyktbenägen.

Underrättelseverksamhet

18 § I Tullverkets underrättelseverksamhet får personuppgifter

behandlas automatiserat endast om

1. en särskild undersökning har inletts, och

2. det finns anledning att anta att allvarlig brottslig verksamhet har

utövats eller kan komma att utövas.

Uppgifter om en enskild person, som det inte finns någon misstanke

mot, skall förses med upplysning om detta förhållande.

Personuppgifter får också behandlas i underrättelseregister enligt 10 -

13 §§.

19 § Tullverkets beslut om sådan automatiserad behandling av person-

uppgifter som avses i 18 § skall innehålla uppgift om ändamålet med

behandlingen och de villkor i övrigt som behövs för att förebygga

otillbörligt intrång i de registrerades personliga integritet.

Tullverket skall föra en förteckning över besluten som avses i första

stycket.

Uppgifter om kvarstående misstankar

20 § Om en förundersökning mot en person har lagts ned på grund av

bristande bevisning, får uppgifter om brottsmisstanken behandlas för

annat ändamål än arkivering endast om

1. den misstänkte enligt förundersökningsledarens bedömning fort-

farande är skäligen misstänkt för brottet, och

2. uppgifterna behövs för att förundersökningen skall kunna tas upp på

nytt.

21 § Om åtal mot en person har lagts ned eller om denne genom

lagakraftvunnen dom har frikänts, får uppgifter om brottsmisstanken

behandlas för annat ändamål än arkivering endast

1. om förundersökningen tas upp på nytt, eller

2. för prövning av särskilt rättsmedel enligt 58 kap. rättegångsbalken.

Gallring

22 § Uppgifter som inte längre behövs för sitt ändamål skall gallras, om

inte annat anges i andra fjärde styckena. Detta gäller dock inte

uppgifter i en förundersökning.

Uppgifter i ett underrättelseregister om en registrerad person skall

gallras senast tre år efter det att registret senast tillfördes uppgifter om

att personen skäligen kan misstänkas för att ha utövat eller kunna

komma att utöva allvarlig brottslig verksamhet. Om en särskild

undersökning av den registrerade personen har inletts, behöver

uppgifterna dock inte gallras förrän undersökningen har avslutats.

Uppgifter som behandlas enligt 18 § skall gallras senast ett år efter

det att beslutet om behandlingen av personuppgifter fattades. Om det är

av särskild betydelse för att den särskilda undersökningen skall kunna

avslutas, får uppgifterna dock behandlas under längre tid.

Uppgifterna i ett spaningsregister skall gallras senast när

1. misstanke som antecknats inte längre finns mot den registrerade,

eller

2. domstol har meddelat dom eller beslut som har vunnit laga kraft,

eller strafföreläggande har godkänts med anledning av misstanken och

det inte finns någon misstanke mot den registrerade om annat brott som

får föras in i registret.

23 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får

meddela föreskrifter om att uppgifter får bevaras för historiska,

statistiska eller vetenskapliga ändamål.

Gemensamma bestämmelser

24 § Om någon som i tjänsten tar befattning med en personuppgift och

finner anledning att anta att uppgiften är oriktig, skall han genast anmäla

detta till Tullverket.

25 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får

meddela närmare föreskrifter för behandling av personuppgifter enligt

denna lag.

26 § Tullverkets beslut i fråga om rättelse enligt 9 § får överklagas hos

allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande

till kammarrätten.

Denna lag träder i kraft den 1 mars 2001, då lagen (1997:1058) om

register i Tullverkets brottsbekämpande verksamhet upphör att gälla.

17.2 Förslag till ändring i sekretesslagen (1980:100)

Härigenom föreskrivs att 5 kap. 1 §, 7 kap. 17 § och 9 kap. 17 §

sekretesslagen (1980:100) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

5 kap.

1 §

Sekretess gäller för uppgift som hänför sig till

1. förundersökning i brottmål,

2. angelägenhet, som avser användning av tvångsmedel i sådant mål

eller i annan verksamhet för att förebygga brott,

3. verksamhet som rör utredning i frågor om näringsförbud,

4. åklagarmyndighets, polismyndighets, skattemyndighets, Tullverkets

eller Kustbevakningens verksamhet i övrigt för att förebygga, uppdaga,

utreda eller beivra brott, eller

5. Finansinspektionens verksamhet som rör övervakning enligt

insiderstrafflagen (2000:000),

om det kan antas att syftet med beslutade eller förutsedda åtgärder

motverkas eller den framtida verksamheten skadas om uppgifterna röjs.

För uppgift som hänför sig till

sådan underrättelseverksamhet

som avses i 3 § polisdatalagen

(1998:622) eller som i annat fall

hänför sig till Säkerhetspolisens

verksamhet för att förebygga eller

avslöja brott mot rikets säkerhet

eller förebygga terrorism gäller

sekretess, om det inte står klart att

uppgiften kan röjas utan att syftet

med beslutade eller förutsedda

åtgärder motverkas eller den

framtida verksamheten skadas.

Det samma gäller uppgift som

hänför sig till sådan

underrättelseverksamhet som

avses i 2 § lagen (1999:90) om

behandling av personuppgifter vid

skattemyndigheters medverkan i

brottsutredningar.

För uppgift som hänför sig till

sådan underrättelseverksamhet

som avses i 3 § polisdatalagen

(1998:622) eller som i annat fall

hänför sig till Säkerhetspolisens

verksamhet för att förebygga eller

avslöja brott mot rikets säkerhet

eller förebygga terrorism gäller

sekretess, om det inte står klart att

uppgiften kan röjas utan att syftet

med beslutade eller förutsedda

åtgärder motverkas eller den

framtida verksamheten skadas.

Det samma gäller uppgift som

hänför sig till sådan

underrättelseverksamhet som

avses i 2 § lagen (1999:90) om

behandling av personuppgifter vid

skattemyndigheters medverkan i

brottsutredningar samt sådan

underrättelseverksamhet som

avses i 2 § lagen (2001:000) om

behandling av personuppgifter i

Tullverkets brottsbekämpande

verksamhet.

Sekretess enligt första och andra styckena gäller i annan verksamhet

hos myndighet för att biträda åklagarmyndighet, polismyndighet, skatte-

myndighet, Tullverket eller Kustbevakningen med att uppdaga, utreda

eller beivra brott samt hos tillsynsmyndighet i konkurs och inom

exekutionsväsendet för uppgift som angår misstanke om att en gäldenär

har begått brott som avses i 11 kap. brottsbalken eller annat brott som

har samband med gäldenärens näringsverksamhet.

I fråga om uppgift i allmän handling som hänför sig till sådan

underrättelseverksamhet som avses i andra stycket gäller sekretessen i

högst sjuttio år. I fråga om uppgift i allmän handling i övrigt gäller

sekretessen i högst fyrtio år.

7 kap.

17 §

Sekretess gäller i verksamhet som avser förande av eller uttag ur

register som föres enligt lagen (1998:620) om belastningsregister för

uppgift i registret. Om utlämnande av sådan uppgift gäller vad som är

föreskrivet i den lagen och i säkerhetsskyddslagen (1996:627) samt i

förordningar som har stöd i dessa lagar.

Sekretess gäller också i

verksamhet som avser förande

av eller uttag ur register som

förs enligt lagen (1997:1058) om

register i Tullverkets brotts-

bekämpande verksamhet. Om ut-

lämnande av sådan uppgift

gäller vad som är föreskrivet i

nämnda lag eller i förordning

som har stöd i den lagen.

I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen enligt första

stycket i högst sjuttio år.

Föreskrifterna i 14 kap. gäller inte i fråga om sekretessen enligt denna

paragraf.

9 kap.

17 §

Sekretess gäller för uppgift om enskilds personliga och ekonomiska

förhållanden, om inte annat följer av 18 §

1. i utredning enligt bestämmelserna om förundersökning i brottmål

2. i angelägenhet, som avser användning av tvångsmedel i sådant mål

eller i annan verksamhet för att förebygga brott,

3. i angelägenhet som avser registerkontroll och särskild person-

utredning enligt säkerhetsskyddslagen (1996:627),

4. i åklagarmyndighets, polismyndighets, skattemyndighets, Statens

kriminaltekniska laboratoriums, Tullverkets eller Kustbevakningens

verksamhet i övrigt för att förebygga, uppdaga, utreda eller beivra brott,

5. i Statens biografbyrås verksamhet att biträda Justitiekanslern,

allmän åklagare eller polismyndighet i brottmål,

6. i register som förs av Rikspolisstyrelsen enligt polisdatalagen

(1998:622) eller som annars behandlas där med stöd av samma lag,

7. i register som förs enligt lagen (1998:621) om misstankeregister,

8. i register som förs av Riksskatteverket enligt lagen (1999:90) om

behandling av personuppgifter vid skattemyndigheters medverkan i

brottsutredningar eller som annars behandlas där med stöd av samma lag,

9. i särskilt ärenderegister över brottmål som förs av

åklagarmyndighet, om uppgiften inte hänför sig till registrering som

avses i 15 kap. 1 §,

om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller

någon honom närstående lider skada eller men.

Sekretess gäller i verksamhet, som avses i första stycket, för

anmälan eller utsaga från enskild, om det kan antas att fara

uppkommer för att någon utsätts för våld eller annat allvarligt men om

uppgiften röjs.

Utan hinder av sekretessen får

uppgift lämnas till enskild enligt

vad som föreskrivs i den särskilda

lagstiftningen om unga lagöver-

trädare och i

säkerhetsskyddslagen (1996:627)

samt i förordning som har stöd i

denna lag. Utan hinder av

sekretessen får uppgift vidare

lämnas ut enligt vad som före-

skrivs i lagen (1998:621) om

misstankeregister, polisdatalagen

(1998:622) och lagen (1999:90)

om behandling av personuppgifter

vid skattemyndigheters medverkan

i brottsutredningar samt i förord-

ningar som har stöd i dessa lagar.

Utan hinder av sekretessen får

uppgift lämnas till enskild enligt

vad som föreskrivs i den särskilda

lagstiftningen om unga lagöver-

trädare och i

säkerhetsskyddslagen (1996:627)

samt i förordning som har stöd i

denna lag. Utan hinder av

sekretessen får uppgift vidare

lämnas ut enligt vad som före-

skrivs i lagen (1998:621) om

misstankeregister, polisdatalagen

(1998:622), lagen (1999:90) om

behandling av personuppgifter vid

skattemyndigheters medverkan i

brottsutredningar och i lagen

(2001:000) om behandling av

personuppgifter i Tullverkets

brottsbekämpande verksamhet

samt i förordningar som har stöd i

dessa lagar.

I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst sjuttio

år.

Denna lag träder i kraft den 1 mars 2001.

17.3 Förslag till lag om ändring i tullregisterlagen (1990:137)

Härigenom föreskrivs att 1 § i tullregisterlagen (1990:137) skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 §

För de ändamål som anges i 2 § får Tullverket föra ett tullregister med

hjälp av automatiserad databehandling.

Bestämmelserna i denna lag

gäller inte de register som Tull-

verket för med stöd av lagen

(1997:1058) om register i Tull-

verkets brottsbekämpande verk-

samhet och inte heller register

som regleras i annan lag eller

förordning.

Bestämmelserna i denna lag

gäller inte de register som

Tullverket för med stöd av lagen

(2001:000) om behandling av

personuppgifter i Tullverkets

brottsbekämpande verksamhet

och inte heller register som

regleras i annan lag eller

förordning.

Bestämmelser om förfarandet vid import och export finns i rådets

förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av

en tullkodex för gemenskapen och i kommissionens förordning (EEG)

nr 2454/93 av den 2 juli 1993 om tillämpningsföreskrifter för rådets

förordning (EEG) nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för

gemenskapen och i tullagen (1994:1550).

Denna lag träder i kraft den 1 mars 2001.

Lagrådets yttrande

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 2000-11-13

Närvarande: f.d. justitierådet Staffan Vängby, justitierådet Leif
[REDACTED_EFTERNAMN], regeringsrådet Rune Lavin.

Enligt en lagrådsremiss den 26 oktober 2000 (Finansdepartementet) har

regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till

1. lag om behandling av personuppgifter i Tullverkets brotts-

bekämpande verksamhet,

2. lag om ändring i sekretesslagen (1980:100),

3. lag om ändring i tullregisterlagen (1990:137).

Förslagen har inför Lagrådet föredragits av departementssekreteraren

Maria[REDACTED_EFTERNAMN].

Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet:

Förslaget till lag om behandling av personuppgifter i Tullverkets

brottsbekämpande verksamhet

7 §

Enligt första stycket punkten 2 får uppgifter lämnas ut till en utländsk

myndighet eller en mellanfolklig organisation, om utlämnandet följer av

en internationell överenskommelse som Sverige har tillträtt eller annars

är skyldigt att följa.

I motsvarande bestämmelser i såväl polisdatalagen som lagen om

behandling av personuppgifter vid skattemyndigheters medverkan i

brottsutredningar anges att det skall vara fråga om överenskommelser

som Sverige efter riksdagens godkännande har tillträtt. Anledningen till

den avvikande formuleringen i förevarande lagförslag har under

föredragningen angetts vara att den skall omfatta även överens-

kommelser som EU har ingått och som Sverige är bundet av. Om en

sådan situation föreligger vilket kan vara svårt att bedöma när

konventionen inte transformerats till en EG-förordning - omfattas den

emellertid av den föreslagna bestämmelsens senare led. Lagrådet

förordar att orden efter riksdagens godkännande sätts in efter ordet

 Sverige .

8 §

Det ämne som regleras i den föreslagna lagen fordrar i och för sig inte

att föreskrifterna ges i form av lag. Riksdagen kommer i fallet att

utnyttja sin rätt att enligt 8 kap. 14 § första stycket regeringsformen

meddela föreskrifter i ett ämne i vilket regeringen också har rätt att

besluta föreskrifter. Om riksdagen inte har beslutat föreskrifter i ett

ämne eller i en fråga, har regeringen rätt att meddela föreskrifterna med

stöd av 8 kap. 13 § första stycket regeringsformen, i första hand inom

ramen för sin restkompetens men naturligtvis också i form av verk-

ställighetsföreskrifter.

Den föreslagna bestämmelsen har formulerats som ett bemyndigande

för regeringen att meddela föreskrifter om att uppgifter får lämnas ut

även i andra fall än dem som avses i 6 och 7 §§. Rätten att besluta

föreskrifter i andra fall än de i lagen angivna tillkommer regeringen

redan enligt 8 kap. 13 § första stycket regeringsformen. Ett bemyn-

digande i den föreslagna lagen förefaller därför överflödigt. Däremot

skulle bestämmelsen kunna fylla den funktionen att den erinrar om

regeringens föreskrifter på området. Det enklaste sättet att förvandla

bestämmelsen till en informationsregel är att ersätta orden får

meddela med ordet meddelar .

9 §

De föreskrifter som kan komma att komplettera lagen har beslutats med

stöd av 8 kap. 13 § första stycket regeringsformen. Av denna anledning

bör orden eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av

lagen inte förekomma i lagtexten. Bestämmelsen bör i stället ha

följande lydelse: Bestämmelserna i personuppgiftslagen (1998:204)

om rättelse och skadestånd gäller vid behandling av personuppgifter

enligt denna lag eller anslutande författningar.

23 §

Den viktigaste funktionen hos bestämmelsen är att man indirekt kan

utläsa att det för de angivna ändamålen kan finnas undantag från

gallringsbestämmelserna i 22 §. Bestämmelsen bör emellertid inte ha

formen av en delegationsregel utan i stället vara en undantagsregel. Den

kan förslagsvis ges följande lydelse: Utan hinder av vad som föreskrivs

i 22 § får uppgifter bevaras för historiska, statistiska eller vetenskapliga

ändamål. Om närmare föreskrifter härom är erforderliga, bör de kunna

meddelas med stöd av 8 kap. 13 § första stycket regeringsformen.

24 §

Enligt förslaget skall, om någon som i tjänsten tar befattning med en

personuppgift finner anledning att anta att uppgiften är oriktig, han

genast anmäla detta till Tullverket. Bestämmelsen saknar motsvarighet i

annan registerlagstiftning som Lagrådet överblickar. Det torde i regel

vara någon anställd hos Tullverket som kan både veta att en uppgift

förekommer i ett Tullverkets register och misstänka att uppgiften är

oriktig. En föreskrift av denna art hör naturligt hemma i administrativa

föreskrifter meddelade av Tullverket. Paragrafen bör utgå.

25 §

Vad här åsyftas är föreskrifter om verkställighet av lagen. Sådana

föreskrifter kan regeringen besluta med stöd av 8 kap. 13 § första

stycket regeringsformen. Bemyndigandet är således överflödigt och kan

utgå.

26 §

Bestämmelsen i första meningen avser Tullverkets beslut i fråga om

rättelse enligt 9 §. I 9 § finns emellertid inte några bestämmelser om

meddelande av dylika beslut. Där finns däremot en hänvisning av vilken

framgår att personuppgiftslagens (PUL:s) bestämmelser om rättelse och

skadestånd är tillämpliga. Effekten blir att överklagandebestämmelsen

och de på besluten tillämpliga bestämmelserna kommer att finnas i olika

lagar, den förstnämnda bestämmelsen i den nu föreslagna lagen och de

sistnämnda bestämmelserna i PUL.

Orsaken till den uppkomna situationen är att PUL saknar en

överklagandebestämmelse beträffande rättelsebesluten. Tanken har

antagligen varit att den som är missnöjd med ett beslut skall anmäla

detta hos tillsynsmyndigheten (Datainspektionen) genom anförande av

formlösa klagomål. Inspektionens beslut kan sedan vara överklagbart

enligt 51 § PUL. Genom tillkomsten av 22 a § förvaltningslagen har

enskild dock erbjudits möjligheten att överklaga rättelsebesluten direkt

hos allmän förvaltningsdomstol.

Den föreslagna överklagandebestämmelsen skulle komma att omfatta

endast rättelsebeslut. En annan närstående kategori beslut som också

meddelas enligt PUL är beslut om begärd information. Enligt Lagrådets

mening bör överklagandebestämmelsen också omfatta dessa beslut.

Visserligen saknar lagen en uttrycklig hänvisning till PUL beträffande

informationsbesluten, men detta kan inte vara någon avgörande skillnad

eftersom PUL i vilket fall som helst är tillämplig på båda slagen av

beslut. Lagrådet anser att första meningen bör formuleras om och

förslagsvis ges följande lydelse: Tullverkets beslut om rättelse och

information i fråga om personuppgifter i verkets brottsbekämpande

verksamhet får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Jfr den

överklagandebestämmelse som finns i förslaget till lag om behandling

av uppgifter i Tullverkets verksamhet, vilket överlämnats till Lagrådet

för granskning genom en annan regeringens remiss.

Huruvida ytterligare beslut skall vara överklagbara bör övervägas i det

fortsatta lagstiftningsarbetet. Det är exempelvis tvivelaktigt om sådana

beslut som avses i 19 § skall gå att överklaga. Om resultatet skulle bli att

inga andra beslut än rättelse- och informationsbeslut skall kunna

överklagas, bör i paragrafen tas in en uttrycklig bestämmelse om att

andra beslut beträffande ifrågavarande personuppgifter inte får över-

klagas.

Det är inte något tillfredsställande förhållande att bestämmelser om

överklagande av beslut finns i en lag och bestämmelser om beslutens

meddelande i en annan. Lagrådet anser att regeringen snarast bör

överväga möjligheten att i PUL införa överklagandebestämmelser i fråga

om myndigheters rättelse- och informationsbeslut på person-

uppgiftsområdet.

Om Lagrådets förslag om att låta 24 och 25 §§ utgå följs, bör

nuvarande 26 § bli 24 § och rubriken ändras till Överklagande .

Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen

9 kap. 17 §

Under 7 kap. 17 § föreslås att den absoluta sekretessen för register

enligt nu gällande lag om register i Tullverkets brottsbekämpande

verksamhet skall upphöra att gälla. Enligt motiveringen gäller i stället

skydd för den enskilde med omvänt skaderekvisit - enligt förevarande

paragraf. Denna är emellertid uppdelad på bestämmelser om sekretess

för uppgifter i verksamhet och bestämmelser om sekretess för uppgifter

i register. I en ny punkt 9 bör därför föras in en bestämmelse av

förslagsvis följande lydelse: i register som förs av Tullverket enligt

lagen (2001:000) om behandling av personuppgifter i Tullverkets

brottsbekämpande verksamhet eller som annars behandlas där med stöd

av samma lag, . Nuvarande punkten 9 bör därvid omnumreras till 10.

Förslaget till lag om ändring i tullregisterlagen

Lagrådet lämnar förslaget utan erinran.

Finansdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 14 december 2000

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 2000/01:54 Behandling av

personuppgifter i Tullverkets brottsutredande verksamhet

 Lagen omtryckt 1992:1474.

 Lydelse enligt prop. 1999/2000:109

 Senaste lydelse 2000:290

 Senaste lydelse 2000:290

 Senaste lydelse 1999:418.

 Senaste lydelse 1998:624.

 Senaste lydelse 1999:407.

 Senaste lydelse 1999:418.

 Lagen omtryckt 1992:1474.

 Lydelse enligt prop. 1999/2000:109

 Senaste lydelse 2000:290

 Senaste lydelse 2000:290

 Senaste lydelse 1999:418.

Prop. 2000/01:54

1

Prop. 2000/01:54

Prop. 2000/01:54

Bilaga 1

Prop. 2000/01:54

Bilaga 2

75

Prop. 2000/01:54

Bilaga 3

Prop. 2000/01:54

Bilaga 4

Prop. 2000/01:54

Bilaga 5

79

75

75

80