Prop.

1993/94:220Regeringens proposition

1993/94:220

Vissa socialförsäkringsfrågor, m.m.

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 24 mars 1994

Carl[REDACTED_EFTERNAMN]

 Bo[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Socialdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att vid bestämmande av underlag för

socialavgifter och

särskild löneskatt skall bortses från ersättningar för arbetsskada

som i vissa

fall utbetalas på grund av ansvarighetsförsäkring som åtnjuts enligt

grunder som

fastställts i kollektivavtal mellan arbetsmarknadens

huvudorganisationer.

 På föräldraförsäkringens område läggs förslag om begränsning av

rätt till

föräldrapenning under arbetsfri tid och ändring av den s.k. 2,5

årsregeln på så

sätt att den blir tillämplig dels på båda föräldrarna, dels i det

fall barnet

avlider före två års ålder. Vidare föreslås att rätt införs för

föräldrar att

överlåta tillfällig föräldrapenning till annan försäkrad samt att

rätt till

ersättning för s.k. kontaktdagar skall föreligga oavsett om

barnomsorgsverksam-

heten bedrivs i offentlig eller privat regi. Vissa följd- och

konsekvensän-

dringar föreslås i anslutning till dessa förslag.

 Propositionen innehåller också förslag som rör bestämmelserna om

arvoden till

privatpraktiserande specialistläkare och sjukgymnaster. Det gäller

dels

vikariatsreglerna, dels konstruktionen av taxebestämmelserna för

specialistläkare och sjukgymnaster i stödområden. Under detta avsnitt

i

propositionen redovisas även regeringens bedömning att

privatpraktiserande

läkare med specialistkompetens i företagshälsovård inte bör omfattas

av lagen om

läkarvårdsersättning.

 I propositionen föreslås vidare att vårdbidrag som utges till

föräldrar med

handikappat eller sjukt barn skall kunna delas även av gifta eller

sammanboende

föräldrar om de gemensamt har vårdnaden om barnet.

 Vad gäller övergångsbestämmelserna till lagen om allmän försäkring

föreslås en

ändring för att klargöra att pension utomlands inte skall kunna utges

med högre

belopp än vad pensionstagaren skulle ha fått om han eller hon varit

bosatt i

Sverige.

 Propositionen innehåller slutligen regeringens bedömning av

kompensationsnivån

för privat sjukförsäkring.

 1

Innehållsförteckning

 1 Förslag till riksdagsbeslut.................5

 2 Lagtext.....................................5

 2.1 Förslag till lag om ändring i lagen

 (1962:381) om allmän försäkring.........5

 2.2 Förslag till lag om ändring i lagen

 (1981:691) om socialavgifter...........19

 2.3 Förslag till lag om ändring i lagen

 (1990:659) om särskild löneskatt på

 vissa förvärvsinkomster................21

 2.4 Förslag till lag om ändring i lagen

 (1978:410) om rätt till ledighet för

 vård av barn, m.m......................23

 2.5 Förslag till lag om ändring i semester-

 lagen (1977:480).......................24

 2.6 Förslag till lag om ändring i lagen

 (1977:292) om tillverkning av drycker,

 m.m....................................26

 2.7 Förslag till lag om ändring i lagen

 (1981:49) om begränsning av läkemedels-

 kostnader, m.m.........................27

 2.8 Förslag till lag om ändring i lagen

 (1993:1651) om läkarvårdsersättning....29

 2.9 Förslag till lag om ändring i lagen

 (1993:1652) om ersättning för sjukgym-

 nastik.................................30

 2.10Förslag till lag om ändring i tand-

 vårdslagen (1985:125)..................31

 3 Ärendet och dess beredning.................33

 4 Undantag från skyldigheten att betala so-

 cialavgifter m.m. i vissa fall.............34

 5 Föräldrapenning............................39

 5.1 Inledning..............................39

 5.2 Föräldrapenning under arbetsfri dag....41

 5.3 2,5 årsregeln.........................45

 6 Tillfällig föräldrapenning.................49

 6.1 Inledning..............................49

 6.2 Överlåtelse av rätt till tillfällig

 föräldrapenning........................50

 6.3 Kontaktdagar...........................55

 7 Vissa frågor rörande bestämmelserna om ar-

 voden till privatpraktiserande läkare och

 sjukgymnaster, m.m.........................57

 7.1 Bakgrund...............................57

 7.2 Privatpraktiserande läkare med specia-

 listkompetens i företagshälsovård......58

 7.3 Vikariatsregler för privatpraktiserande

 läkare och sjukgymnaster...............62

 7.4 Avgiftsfrihet för privatläkares rönt-

 gen- och laboratorieundersökningar hos

 sjukvårdshuvudmännen...................62

 7.5 Konstruktionen av taxebestämmelserna

 för specialistläkare och sjukgymnaster.64

 7.6 Konsekvensändringar i bl.a. AFL vid

 viss anslagsjustering..................65

 8 Vårdbidrag.................................66

 8.1 Gällande bestämmelser..................66

 8.2 Delning av vårdbidrag..................66

 9 Rätt till folkpension utomlands enligt äl-

 dre bestämmelser...........................67

10 Kompensationsnivå för privat sjukförsäkring68

11 Ikraftträdande.............................71

12 Kostnader och administration vad avser fö-

 räldrapenning och tillfällig föräldra-

 penning....................................71

13 Författningskommentarer....................72

 13.1Förslaget till ändring i lagen

 (1962:381) om allmän försäkring........72

 13.2Förslaget till ändring i lagen

 (1981:691) om socialavgifter...........77

 13.3Förslaget till ändring i lagen

 (1990:659) om särskild löneskatt på

 vissa förvärvsinkomster................77

 13.4Förslaget till ändring i lagen

 (1978:410) om rätt till ledighet för

 vård av barn, m.m......................77

 13.5Förslaget till ändring i semesterlagen

 (1977:480).............................77

 13.6Förslaget till ändring i lagen

 (1977:292) om tillverkning av drycker,

 m.m....................................78

 13.7Förslaget till ändring i lagen

 (1981:49) om begränsning av läkemedels-

 kostnader, m.m.........................78

 13.8Förslaget till ändring i lagen

 (1993:1651) om läkarvårdsersättning....78

 13.9Förslaget till ändring i lagen

 (1993:1652) om ersättning för sjukgym-

 nastik.................................79

 13.10 Förslaget till ändring i tandvårds-

 lagen (1985:125).....................79

Bilaga 1Sammanfattning av departementsprome-

 morian (DS 1994:12) Vissa frågor röran-

 de föräldrapenning och tillfällig

 föräldrapenning........................81

Bilaga 2Departementspromemorians lagförslag....82

Bilaga 3Remissammanställning...................88

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde

den 24 mars 1994...............................93

Rättsdatablad..................................94

 2

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

 antar regeringens förslag till

 1.lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring,

 2.lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter,

 3.lag om ändring i lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa

 förvärvsinkomster,

 4.lag om ändring i lagen (1978:410) om rätt till ledighet för vård

av barn,

 m.m.,

 5.lag om ändring i semesterlagen (1977:480),

 6.lag om ändring i lagen (1977:292) om tillverkning av drycker,

m.m.,

 7.lag om ändring i lagen (1981:49) om begränsning av

läkemedelskostnader,

 m.m.,

 8.lag om ändring i lagen (1993:1651) om läkarvårdsersättning,

 9.lag om ändring i lagen (1993:1652) om ersättning för

sjukgymnastik,

 10.lag om ändring i tandvårdslagen (1985:125).

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1962:381) om allmän

försäkring1

 dels att 2 kap. 2 skall upphöra att gälla,

 dels att 2 kap. 1, 3, 4, 6, 7 och 10 , 3 kap. 2 , 4 kap. 2, 4,

6, 10 och 17

 , 9 kap. 4 b , 11 kap. 2 , rubriken närmast före 2 kap. samt

punkt 1 i

övergångsbestämmelserna till lagen (1979:127) om ändring i nämnda lag

skall ha

följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas tre nya paragrafer, 2 kap. 5

samt 4 kap.

7 a och 11 a , av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

2 kap.

 Om sjukvårdsersättning Om ersättning för

 sjukvård m.m.

1 2

 Om skyldighet för Bestämmelser om

landsting och kommun skyldighet att erbjuda

som inte tillhör hälso- och sjukvård samt

landsting

1 Lagen omtryckt

1982:120.

 Senaste lydelse av 2 att ersätta kostnader för

kap. 2 1993:589. resor i samband med vård

2 Senaste lydelse m.m. finns i hälso- och

1993:1653. sjukvårdslagen (1982:763)

att erbjuda hälso- och och i lagen (1991:419)

sjukvård samt att ersättaom resekostnadsersättning

kostnader för resor i vid sjukresor. För hälso-

samband med vård m.m. och sjukvård och för

föreskrivs i hälso- och tandvård, liksom för kost-

sjukvårdslagen nadsansvaret för resor i

(1982:763) och lagen samband med vården, lämnas

(1991:419) om ersättning enligt bestäm-

resekostnadsersättning melserna i detta

vid sjukresor. För denna kapitel.

vård och för den sjukvård

som meddelas av annan

vårdgivare samt för tand- I grunderna för

vård, liksom för ersättning enligt 3 kan

kostnadsansvaret för regeringen dels bestämma

resor i samband med den högsta patientavgift

vården, utges ersättning och det högsta arvode som

enligt vad nedan sägs. får tas ut av en

 I grunderna för vårdgivare som är ansluten

ersättning enligt 2 och till försäkringen, dels

3 kan regeringen dels meddela närmare

bestämma den högsta föreskrifter för verksam-

patientavgift och, hetens bedrivande hos

såvitt avser 3 , det vårdgivaren och om

högsta arvode som får tasskyldighet för denne att

ut av en vårdgivare som lämna uppgifter om

är ansluten till försäk- verksamheten. I

ringen, dels meddela grunderna för ersättning

närmare föreskrifter för enligt 6 kan regeringen

verksamhetens bestämma den högsta

bedrivande hos vårdgiva- resekostnad som den för-

ren och om skyldighet säkrade skall svara för

för denne att lämna samt det lägsta belopp,

uppgifter om verksam- som skall beräknas för

heten. I grunderna för kostnad för resa med bil

ersättning enligt 6 kansom inte går i allmän

regeringen bestämma den

högsta resekostnad som trafik.

den försäkrade skall

svara för samt det lägsta

belopp, som skall

beräknas för kostnad för

resa med bil som inte

går i allmän trafik.

3 3 Ersättning för tandvård utges om vården meddelas vid

folktandvårdsklinik,

odontologisk fakultet eller annars genom det allmännas försorg eller

lämnas av

tandläkare, som är uppförd på en av den allmänna försäkringskassan

upprättad

förteckning. Ersättning utges enligt grunder som regeringen efter

förslag av

riksförsäkringsverket fastställer för högst två år i sänder.

 Vad som sägs i första stycket gäller inte ersättning för tandvård

åt

försäkrad, som inte fyller minst tjugo år under det år vården inleds.

Om

avgiftsfri tandvård åt sådan försäkrad föreskrivs i tandvårdslagen

(1985:125).

 Ersättning för

oralkirurgisk be-

handling eller annan

åtgärd, som finns angiven

i förteckning som

fastställs av

regeringen, utges

enligt 2 .

3 Senaste lydelse 1991:950.

 Ändringen innebär att tredje stycket upphävs.

4 4

 Ersättning för Ersättning för

sjukhusvård, som på grundsjukhusvård på grund av

av sjukdom eller för- skada, sjukdom eller

lossning varit förlossning som krävt

erforderlig, utges intagning i sjukhus

enligt grunder som lämnas enligt grunder som

fastställs av regering- fastställs av regeringen.

en.

 Med sjukhusvård avses

vård på sjukhus som lämnas

där intagen försäkrad. Föreskrifter om vad som

 Regeringen meddelar skall räknas som sjukhus

föreskrifter om vad som enligt denna lag

skall räknas som sjukhus meddelas av regeringen

enligt denna lag. eller den myndighet som

 regeringen bestämmer.

5

 Ersättning för särskilda

 rehabiliteringar och

 behandlingar samt för

 utveckling och provning

 av hjälpmedel åt personer

 med funktionshinder och

 liknande verksamhet

 lämnas enligt grunder som

 regeringen fastställer.

6 5

 För resekostnader i Ersättning lämnas för

samband med läkarvård resekostnader i samband

eller annan sjukvårdande med öppen hälso- och

behandling, som avses i sjukvård, utom sådan som

2 , eller sjukhusvård ges av en husläkare, om

enligt 4 , utges vården anordnas av

ersättning enligt staten, ett landsting

grunder som regeringen eller en kommun som inte

fastställer. Detsamma tillhör ett landsting,

gäller resekostnader i eller i samband med

samband med sjukhusvård enligt 4 .

 Ersättning lämnas också för

 resekostnader i samband

 med

 1. tillhandahållande av hjälpmedel åt handikappad,

 2. tandvård som avses i 3 ,

 3. besök med anledning av sjukdom hos läkare inom

studerandeorganisationernas hälsovård, för vilken statsbidrag betalas

ut av hög-

skolestyrelse,

 4. konvalescentvård som lämnas i konvalescenthem som har tagits upp

på

förteckning som fastställs av regeringen eller den myndighet som

regeringen

bestämmer,

 5. besök för sjukvårdande behandling som ges i omedelbart samband

med insats

enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa

funktionshindrade,

 6. besök för sjukvårdande behandling som ges med stöd av

bestämmelserna om den

kommunala hälso- och sjukvården i hälso- och sjukvårdslagen

(1982:763),

4 Senaste lydelse 1990:161.

5 Senaste lydelse 1993:1654.

 7. besök för läkarvård eller annan sjukvårdande behandling som ges

med stöd av

lagen (1991:1136) om försöksverksamhet med kommunal primärvård.

 Ersättning för Ersättning för

sjuktransporter utges resekostnader enligt

enligt grunder som första stycket och för

regeringen fastställer. sjuktransporter utges

 enligt grunder som

 regeringen fastställer.

7 6

 Har arbetsgivare för Arbetsgivare för sjöman

sjöman jämlikt får vid en sjömans sjukdom

sjömanslagen (1973:282) ersättning enligt

haft att vid sjömans bestämmelserna i denna

sjukdom vidkännas kost- lag från den allmänna

nad som avses i 2 - 4 ,försäkringskassan för sina

äger han hos allmän kostnader enligt sjö-

försäkringskassa erhålla manslagen (1973:282) för

gottgörelse för kostnaden

enligt bestämmelserna i

denna lag.

 1. öppen hälso- och

 sjukvård, utom sådan som

 ges av husläkare, om

 vården anordnas av

 staten, ett landsting

 eller en kommun som inte

 tillhör ett landsting,

 2. tandvård enligt 3 ,

 eller

 3. sjukhusvård enligt 4

 .

10 7

 Frågor om Frågor om ersättning

sjukvårdsersättning prövasenligt detta kapitel

i andra fall än som prövas i andra fall än som

avses i andra stycket avses i andra stycket

av den allmänna av den allmänna försäk-

försäkringskassa, hos ringskassa, hos vilken

vilken den försäkrade är den försäkrade är inskriven

inskriven eller skulle eller skulle ha varit

ha varit inskriven, om inskriven, om han upp-

han uppfyllt fyllt åldersvillkoret i

åldersvillkoret i 1 kap. 1 kap. 4 . Denna

4 . Denna försäkringskassa får dock

försäkringskassa får dockuppdra åt en annan

uppdra åt en annan försäk-försäkringskassa att pröva

ringskassa att pröva sådana frågor.

sådana frågor.

 Frågor om Frågor om ersättning

sjukvårdsersättning enligt 3 och 6 samt

enligt 2, 3 och 6 samtersättning enligt 4 och 5

ersättning enligt 4 somsom inte hänför sig till

inte hänför sig till visst vårdtillfälle prövas

visst vårdtillfälle prövasav den försäkringskassa

av den försäkringskassa inom vars verksamhets-

inom vars verk- område vårdgivaren eller

samhetsområde vårdgivarenannan som får ersättning

bedriver sin bedriver sin verksamhet.

verksamhet. Detsamma Detsamma gäller ersättning

gäller sjukvårdsersättningi övrigt enligt 3 i de

i övrigt enligt 2 och 3 fall där den försäkrade

i de fall där den inte är och inte heller

försäkrade inte är och under den förutsättning

inte heller under den som sagts i första

förutsättning som sagts istycket skulle ha varit

första stycket skulle ha inskriven hos allmän

varit inskriven hos försäkringskassa.

allmän försäkringskassa.

6 Senaste lydelse 1993:1653.

7 Senaste lydelse 1993:1653.

 Frågor om avgift enligt 12 och 12 a prövas av den

försäkringskassa hos

vilken den försäkrade är inskriven.

3 kap.2 8

 Sjukpenninggrundande Sjukpenninggrundande

inkomst är den årliga inkomst är den årliga

inkomst i pengar eller inkomst i pengar eller

andra skattepliktiga andra skattepliktiga

förmåner som en försäkradförmåner som en försäkrad

kan antas komma att kan antas komma att

tills vidare få för eget tills vidare få för eget

arbete, antingen såsom arbete, antingen såsom

arbetstagare i allmän arbetstagare i allmän

eller enskild tjänst eller enskild tjänst

(inkomst av anställning) (inkomst av anställning)

eller på annan grund eller på annan grund

(inkomst av annat (inkomst av annat

förvärvsarbete). Med in- förvärvsarbete). Med in-

komst av anställning komst av anställning lik-

lik ställs ställs kostnadsersättning

kostnadsersättning som som inte enligt 10 upp-

inte enligt 10 upp- bördslagen (1953:272)

bördslagen (1953:272) undantas vid beräkning av

undantas vid beräkning preliminär A-skatt. Som

av preliminär A-skatt. inkomst av anställning rä-

Som inkomst av knas dock inte ersättning

anställning räknas dock från en arbetsgivare som

inte ersättning från en är bosatt utomlands eller

arbetsgivare som är en utländsk juridisk

bosatt utomlands eller person, om arbetet har

en utländsk juridisk utförts i arbetsgivarens

person, om arbetet har verksamhet utom riket. I

utförts i arbetsgivarens fråga om arbete som utförs

verksamhet utom riket. utomlands av den som av

I fråga om arbete som en statlig arbetsgivare

utförs utomlands av den sänts till ett annat land

som av en statlig för arbete för

arbetsgivare sänts till arbetsgivarens räkning

ett annat land för bortses vid beräkningen

arbete för arbets- av sjukpenninggrundande

givarens räkning bortses inkomst från sådana

vid beräkningen av lönetillägg som betingas

sjukpenninggrundande av ökade levnadskostnader

inkomst från sådana och andra särskilda

lönetillägg som betingas förhållanden i sysselsätt-

av ökade ningslandet. Som inkomst

levnadskostnader och av anställning eller

andra särskilda förhållan-inkomst av annat förvärvs-

den i sysselsätt- arbete räknas inte heller

ningslandet. Som intäkt som avses i 32

inkomst av anställning 1 mom. första stycket h

eller inkomst av annat och i kommunalskatte-

förvärvsarbete räknas intelagen (1928:370) eller

heller intäkt som avses sådan ersättning som anges

i 32 1 mom. första i 1 första stycket 2 -

stycket h och i kom- 6 och fjärde stycket

munalskattelagen lagen (1990:659) om sär-

(1928:370) eller sådan skild löneskatt på vissa

ersättning som enligt 1 förvärvsinkomster. Som

första stycket 2 - 6 inkomst av annat för-

lagen (1990:659) om värvsarbete räknas inte

särskild löneskatt på sådan ersättning enligt

vissa förvärvsinkomster gruppsjukförsäkring eller

utgör underlag för nämndatrygghetsförsäkring vid

skatt. Som inkomst av arbetsskada som enligt 2

annat förvärvsarbete första stycket lagen om

räknas inte sådan ersätt-särskild löneskatt på vissa

ning enligt gruppsjuk- förvärvsinkomster utgör

försäkring eller trygg-

hetsförsäkring vid

arbetsskada som enligt underlag för nämnda skatt.

2 första stycket lagen Den sjukpenninggrundande

om särskild löneskatt på inkomsten fastställs av

vissa förvärvs- försäkringskassan. Inkomst

 av anställning och in-

 komst av annat

8 Senaste lydelse förvärvsarbete skall därvid

1992:1710. var för sig avrundas till

komster utgör underlag närmast lägre hundratal

för nämnda skatt. Den

sjukpenninggrundande kronor.

inkomsten fastställs av

försäkringskassan.

Inkomst av anställning

och inkomst av annat

förvärvsarbete skall

därvid var för sig

avrundas till närmast

lägre hundratal kronor.

 Vid beräkning av sjukpenninggrundande inkomst bortses från sådan

inkomst av

anställning och annat förvärvsarbete som överstiger sju och en halv

gånger

basbeloppet. Det belopp som sålunda skall undantas skall i första

hand räknas av

från inkomst av annat förvärvsarbete. Ersättning i pengar eller andra

skattepliktiga förmåner för utfört arbete i annan form än pension

räknas som

inkomst av anställning, såvida ersättningen under ett år uppgår till

minst 1 000

kronor, även om mottagaren inte är anställd hos den som utger

ersättningen. I nu

angivna fall skall den som utför arbetet anses såsom arbetstagare

och den som

utger ersättningen såsom arbetsgivare. Kan ersättning för arbete för

någon

annans räkning under året inte antas uppgå till minst 1 000 kronor,

skall

ersättningen från denne inte tas med vid beräkningen av den

sjukpenninggrundande

inkomsten i annat fall än då den utgör inkomst av näringsverksamhet.

Vid

beräkning av sjukpenninggrundande inkomst av anställning skall

bortses från

ersättning som enligt 2 a skall anses som inkomst av annat

förvärvsarbete samt

ersättning som idrottsutövare får från sådan ideell förening som

avses i 7 5

mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt och som har till

huvudsakligt

syfte att främja idrottslig verksamhet, om ersättningen från

föreningen under

året inte kan antas uppgå till minst ett halvt basbelopp. Vid

beräkning av

sjukpenninggrundande inkomst av anställning bortses även från

ersättning från en

stiftelse som har till väsentligt ändamål att tillgodose ekonomiska

intressen

hos dem som är eller har varit anställda hos en arbetsgivare som

lämnat bidrag

till stiftelsen (vinstandelsstiftelse), om ersättningen avser en

sådan anställd

och inte utgör ersättning för arbete för stiftelsens räkning. Detta

gäller dock

endast om de bidrag arbetsgivaren lämnat till stiftelsen varit

avsedda att vara

bundna under minst tre kalenderår och att på likartade villkor

tillkomma en

betydande del av de anställda. Om arbetsgivaren är ett fåmansföretag

eller ett

fåmansägt handelsbolag skall vid beräkningen inte bortses från

ersättning som

stiftelsen lämnar till sådan företagsledare eller delägare i

företaget eller

denne närstående person som avses i punkt 14 av anvisningarna till 32

kommunalskattelagen. Vid beräkning av sjukpenninggrundande inkomst av

anställning skall alltid bortses från ersättning från en

vinstandelsstiftelse

som härrör från bidrag som arbetsgivaren lämnat under åren 1988 -

1991.

 Beräkningen av den sjukpenninggrundande inkomsten skall, där

förhållandena

inte är kända för försäkringskassan, grundas på de upplysningar som

kassan kan

inhämta av den försäkrade eller dennes arbetsgivare eller som kan

framgå av den

uppskattning, som vid taxering gjorts av den försäkrades inkomst.

Inkomst av

arbete för egen räkning får ej beräknas högre än som motsvarar skälig

avlöning

för liknande arbete för annans räkning. Om inkomsten helt eller

delvis utgörs av

skattepliktiga förmåner skall de tas upp till ett värde som bestäms i

enlighet

med 8 första - fjärde och sjätte styckena uppbördslagen (1953:272).

När skäl

föreligger får avvikelse ske från förmånsvärde som skattemyndigheten

bestämt

enligt 5 andra stycket lagen (1984:668) om uppbörd av

socialavgifter från

arbetsgivare.

4 kap.

2 9 Vid tillämpning av bestämmelserna i detta kapitel likställs med

förälder

 a) rättslig vårdnadshavare som inte är förälder och som har vård om

barnet,

 b) den som med socialnämndens medgivande har tagit emot ett barn

för sta-

digvarande vård och fostran i syfte att adoptera det,

 c) den med vilken en förälder är eller har varit gift eller har

eller har haft

barn, om de varaktigt bor tillsammans.

 Med förälder likställs Vid tillämpning av 10,

vid tilllämpningen av 10 a och 11 likställs

10, 10 a och 11 även med förälder även

 a) den som en förälder

bor tillsammans med a) den som en förälder

under äktenskapsliknande bor tillsammans med

förhållanden, under äktenskapsliknande

 b) den som har tagit förhållanden,

emot ett barn för b) den som har tagit

stadigvarande vård och emot ett barn för

fostran i sitt hem. stadigvarande vård och

 fostran i sitt hem.

 Vid tillämpning av 12 -

 18 likställs med förälder

 även den till vilken rätt

 till tillfällig för-

 äldrapenning överlåtits

 enligt 11 a .

4 10 Modern har rätt till föräldrapenning tidigast från och med den

sextionde

dagen före den beräknade tidpunkten för barnets födelse. För tiden

efter barnets

födelse är den av föräldrarna som till huvudsaklig del vårdar barnet

berättigad

till föräldrapenning.

 Föräldrapenning utges Föräldrapenning utges

även i samband med även i samband med

föräldrautbildning eller föräldrautbildning eller

besök i besök i förskoleverksamhet

förskoleverksamhet inom i vilken barnet deltar.

samhällets barnomsorg, i Föräldrapenning i samband

vilken barnet deltar. med föräldrautbildning kan

Föräldrapenning i sambandutges före barnets

med föräldrautbildning

kan utges före barnets födelse.

födelse.

 En förälder som inte har barnet i sin vård har rätt till

föräldrapenning

endast om särskilda skäl föreligger. Kravet på särskilda skäl gäller

dock inte

 1. modern till och med tjugonionde dagen efter förlossningsdagen,

 2. förälder som deltar i föräldrautbildning.

9 Senaste lydelse 1993:743.

10 Senaste lydelse 1993:743.

6 11 Hel föräldrapenning utgör lägst 64 kronor om dagen

(garantinivå).

 Föräldrapenning för de första 180 dagarna utges med belopp

motsvarande

förälderns sjukpenning beräknad enligt femte stycket, om föräldern

under minst

240 dagar i följd före barnets födelse eller den beräknade tidpunkten

härför har

varit försäkrad för en sjukpenning över garantinivån.

 Utöver vad som anges i andra stycket utges föräldrapenning för

resterande 180

dagar med belopp motsvarande förälderns sjukpenning, beräknad enligt

femte

stycket, och 90 dagar med belopp enligt garantinivån.

 Vid flerbarnsbörd utges föräldrapenning enligt 3 andra stycket

för 90 dagar

med belopp motsvarande förälderns sjukpenning, beräknad enligt femte

stycket.

 När föräldrapenning enligt andra - fjärde styckena skall utges med

belopp

motsvarande förälderns sjukpenning, skall beräkningen ske enligt 3

kap. med

undantag av 5 fjärde - sjunde styckena samt 10 a och 10 b .

Därvid skall

dock föräldrapenning för dag beräknas efter 90 procent av den

fastställda sjuk-

penninggrundande inkomsten, delad med 365,

 a) för föräldrar som gemensamt har vårdnaden om ett barn eller, vid

flerbarnsbörd, barnen, för de första 30 dagarna för vardera

föräldern,

 b) för en förälder som ensam har vårdnaden om ett barn eller, vid

flerbarnsbörd, barnen, för de första 60 dagarna, eller

 c) om den andra föräldern på grund av sjukdom eller handikapp

varaktigt saknar

förmåga att vårda ett barn, eller vid flerbarnsbörd, barnen, för de

första 60

dagarna.

Föräldrapenning för tid därutöver skall för dag beräknas efter 80

procent av den

fastställda sjukpenninggrundande inkomsten, delad med 365.

 Utan hinder av vad Utan hinder av vad som

som föreskrivs i andra föreskrivs i andra -

- fjärde styckena skall, fjärde styckena skall,

om förälderns sjukpen- om förälderns sjukpenning-

ninggrundande inkomst grundande inkomst har

har sänkts enligt 3 kap. sänkts enligt 3 kap. 5

5 tredje stycket 5, tredje stycket 5,

föräldrapenningen till föräldrapenningen till

dess barnet fyller två årdess barnet fyller två år

beräknas lägst på grundvalberäknas lägst på grundval

av den sjukpenninggrun- av den sjukpenninggrun-

dande inkomst som gällde dande inkomst som gällde

innan sänkningen skedde innan sänkningen skedde

eller den högre eller den högre

inkomst som löne- inkomst som löne-

utveckligen inom utveckligen inom yrkes-

yrkesområdet därefter området därefter föran-

föranleder, om föräldern leder, om föräldern avstår

avstår från förvärvsarbetefrån förvärvsarbete för vård

för vård av barn. Är kvin-av barn. Är kvinnan

nan gravid på nytt vid gravid på nytt innan

utgången av denna tid barnet uppnått ett år och

och beräknas barnets nio månaders ålder, skall

födelse ske inom sex föräldrapenningen även

månader eller föds barnetfortsättningsvis beräknas

inom nämnda tid, skall på motsvarande sätt.

hennes föräldrapenning Detsamma gäller vid

även fortsättningsvis adoption av barn som

beräknas på motsvarande sker inom två år och sex

sätt. månader efter det

11 Lydelse enligt prop. 1993/94:147 och 148.

 att det föregående barnet

 fötts eller adopterats.

7 a

 Föräldrapenning utges för

 sådan tid om en eller

 flera dagar som normalt

 är arbetsfri för föräldern

 endast om han eller hon

 i direkt anslutning till

 den arbetsfria tiden

 uppbär motsvarande eller

 högre föräldrapenning.

10 12 En förälder har rätt till tillfällig föräldrapenning för vård

av ett

barn, som inte har fyllt tolv år, om föräldern behöver avstå från

förvärvsarbete

i samband med

 1. sjukdom eller smitta hos barnet,

 2. sjukdom eller smitta hos barnets ordinarie vårdare,

 3. besök i samhällets förebyggande barnhälsovård,

 4. vårdbehov som uppkommer till följd av att barnets andra förälder

besöker

läkare med ett annat barn till någon av föräldrarna, under

förutsättning att

sistnämnda barn omfattas av bestämmelserna om tillfällig

föräldrapenning.

 För vård av ett barn vars levnadsålder understiger 240 dagar utges

tillfällig

föräldrapenning enligt första stycket endast om tillsynen av barnet

är

stadigvarande ordnad eller om barnet vårdas på sjukhus. För vård av

ett barn som

är äldre än som nyss sagts utges tillfällig föräldrapenning enligt

första

stycket inte för tid under vilken annars föräldrapenning skulle ha

uppburits;

undantag gäller dock om barnet vårdas på sjukhus.

 En förälder har rätt En förälder har rätt till

till tillfällig tillfällig föräldrapenning

föräldrapenning från och från och med det

med det kalenderår under kalenderår under vilket

vilket barnet fyller barnet fyller fyra år

fyra år till och med det till och med det

kalenderår under vilket kalenderår under vilket

barnet fyller tolv år barnet fyller tolv år även

även när föräldern avstårnär föräldern avstår från

från förvärvsarbete i sam-förvärsarbete i samband

band med med föräldrautbildning,

föräldrautbildning, besökbesök i barnets skola,

i barnets skola eller eller besök i

besök i förskole- eller förskoleverksamhet eller

fritidsverksamhet inom skolbarnsomsorg i vilken

samhällets barnomsorg i barnet deltar

vilken barnet deltar (kontaktdagar). En

(kontaktdagar). En förälder till barn som

förälder till barn som omfattas av 1 lagen

omfattas av 1 lagen (1993:387) om stöd och

(1993:387) om stöd och service till vissa

service till vissa funktionshindrade har

funktionshindrade har dock rätt till

dock rätt till kontaktdagar från barnets

kontaktdagar från födelse till dess att det

barnets födelse till fyller sexton år.

dess att det fyller

sexton år.

 Rätt till tillfällig föräldrapenning tillkommer även en fader som

avstår från

förvärvsarbete i samband med barns födelse för att närvara vid för-

12 Senaste lydelse 1993:743.

lossningen, biträda i hemmet eller vårda barn. Motsvarande gäller i

tillämpliga

delar för en fader vid adoption av barn, om barnet inte fyllt tio år.

Som

adoption anses även att någon tar emot ett barn i avsikt att adoptera

det.

11 a

 En förälder får överlåta

 rätt till tillfällig

 föräldrapenning för vård av

 ett barn till en annan

 försäkrad som i stället för

 föräldern avstår från

 förvärvsarbete för vård av

 barnet

 a) i samband med

 sjukdom eller smitta hos

 barnet, och,

 b) när det gäller barn

 som avses i 10 och 11

 första stycket, sjukdom

 eller smitta hos barnets

 ordinarie vårdare.

17 13 Föräldrapenningförmåner utges inte i den mån föräldern för

samma dag

uppbär sjukpenning enligt denna lag eller lagen (1976:380) om arbets-

skadesförsäkring eller uppbär motsvarande ersättning enligt annan

författning

eller på grund av regeringens beslut i ett särskilt fall eller uppbär

sjuklön

eller annan ersättning enligt lagen (1991:1047) om sjuklön. Utan

hinder härav

utges dock föräldrapenningförmånen om den avser annan tid än

sjukpenningen eller

den andra ersättningen.

 Föräldrapenningförmåner

 utges inte för dag då

 föräldern är semesterledig

 enligt semesterlagen

 (1977:480).

9 kap.

4 b 14

 Om föräldrarna till ett Om båda föräldrarna till

barn, för vilket rätt ett barn, för vilket rätt

till vårdbidrag förelig- till vårdbidrag före-

ger, lever åtskilda, ligger, begär att

utbetalas hälften av bidraget delas upp,

vårdbidraget till dem utbetalas hälften av vård-

vardera om båda tar del bidraget till dem

i vården om barnet vardera om båda tar del i

eller, i fall som avses vården om barnet eller, i

i 4 a , båda vid tiden fall som avses i 4 a ,

för dödsfallet tog del i båda vid tiden för

vården. dödsfallet tog del i vår-

 den.

 För uppdelning av För uppdelning av

vårdbidrag enligt första vårdbidrag enligt första

stycket krävs att båda stycket krävs att båda

föräldrarna begär att föräldrarna har eller vid

bidraget delas upp och tiden för dödsfallet hade

att föräldrarna har gemensam vårdnad om

gemensam vårdnad om bar-

net barnet.

13 Senaste lydelse

1991:1048.

14 Senaste lydelse

1988:131.

eller, i fall som avses

i 4 a , vid tiden för

dödsfallet hade gemensam

vårdnad.

11 kap.

2 15

 Med inkomst av Med inkomst av

anställning avses lön anställning avses lön

eller annan ersättning i eller annan ersättning i

pengar eller andra pengar eller andra

skattepliktiga förmåner, skattepliktiga förmåner,

som en försäkrad har fåttsom en försäkrad har fått

såsom arbetstagare i såsom arbetstagare i

allmän eller enskild allmän eller enskild

tjänst. Med lön likställstjänst. Med lön likställs

kostnadsersättning som kostnadsersättning som

inte enligt 10 inte enligt 10

uppbördslagen (1953:272) uppbördslagen (1953:272)

undantas vid beräkning undantas vid beräkning av

av preliminär A-skatt. preliminär A-skatt. Till

Till sådan inkomst räknassådan inkomst räknas dock

dock inte från en och inte från en och samme

samme arbetsgivare arbetsgivare utgiven lön

utgiven lön som under som under ett år ej

ett år ej uppgått till 1 uppgått till 1 000

000 kronor. Till sådan kronor. Till sådan in-

inkomst räknas inte komst räknas inte heller

heller intäkt som avses intäkt som avses i 32

i 32 1 mom. första 1 mom. första stycket h

stycket h och i kom- och i kommunalskatte-

munalskattelagen lagen (1928:370) eller

(1928:370) eller sådan sådan ersättning som anges

ersättning som enligt 1 i 1 första stycket 2 - 6

första stycket 2 - 6 och fjärde stycket lagen

lagen (1990:659) om (1990:659) om särskild

särskild löneskatt på löneskatt på vissa

vissa förvärvsinkomster förvärvsinkomster. I fråga

utgör underlag för nämndaom arbete som har utförts

skatt. I fråga om arbete utomlands bortses vid

som har utförts utom- beräkningen av

lands bortses vid pensionsgrundande in-

beräkningen av pensions- komst från sådana löne-

grundande inkomst från tillägg som betingas av

sådana lönetillägg som ökade levnadskostnader

betingas av ökade lev- och andra särskilda

nadskostnader och andra förhållanden i syssel-

särskilda förhållanden i sättningslandet. Såsom

sysselsättningslandet. inkomst av anställning

Såsom inkomst av anställ-anses även

ning anses även

 a) sjukpenning och a) sjukpenning och

rehabiliteringspenning rehabiliteringspenning

enligt denna lag samt enligt denna lag samt

sjukpenning enligt sjukpenning enligt lagen

lagen (1976:380) om (1976:380) om

arbetsskadeförsäkring arbetsskadeförsäkring

eller motsvarande eller motsvarande

ersättning som utgår ersättning som utgår

enligt annan författning enligt annan författning

eller på grund av eller på grund av

regeringens förordnande, regeringens förordnande,

i den mån ersättningen i den mån ersättningen

träder i stället för träder i stället för

försäkrades inkomst såsomförsäkrades inkomst såsom

arbetstagare i allmän arbetstagare i allmän

eller enskild tjänst, eller enskild tjänst,

 b) b)

föräldrapenningförmåner, föräldrapenningförmåner,

 c) vårdbidrag enligt 9 c) vårdbidrag enligt 9

kap. 4 , i den mån kap. 4 , i den mån

bidraget inte är ersätt- bidraget inte är ersätt-

ning för merkostnader, ning för merkostnader,

15 Senaste lydelse

1992:1710. d) dagpenning från

 d) dagpenning från erkänd arbetslöshetskassa,

erkänd ar- e) kontant

betslöshetskassa, arbetsmarknadsstöd enligt

 e) kontant lagen (1973:371) om

arbetsmarknadsstöd kontant

enligt lagen (1973:371) arbetsmarknadsstöd,

om kontant f) utbildningsbidrag

arbetsmarknadsstöd, under arbets-

 f) utbildningsbidrag marknadsutbildning och

under arbets- yrkesinriktad

marknadsutbildning och rehabilitering i form av

yrkesinriktad dagpenning,

rehabilitering i form g) korttidsstudiestöd,

av dagpenning, vuxenstudiebidrag och

 g) korttidsstudiestöd, utbildningsarvode enligt

vuxenstudiebidrag och studiestödslagen

utbildningsarvode (1973:349),

enligt studiestödslagen h) delpension enligt

(1973:349), lagarna (1975:380) och

 h) delpension enligt (1979:84) om delpen-

lagarna (1975:380) och sionsförsäkring,

(1979:84) om delpen- i) dagpenning till

sionsförsäkring, värnpliktiga och

 i) dagpenning till vapenfria tjänstpliktiga

värnpliktiga och under

vapenfria tjänstpliktiga repetionsutbildning,

under frivilliga som genomgår

repetionsutbildning, utbildning under krigs-

frivilliga som genomgår förbandsövning eller

utbildning under krigs- särskild övning inom

förbandsövning eller värnpliktsutbildningen,

särskild övning inom läkare under försvarsmedi-

värnpliktsutbildningen, cinsk tjänsgöring samt

läkare under civilförsvarspliktiga,

försvarsmedicinsk j) utbildningsbidrag

tjänsgöring samt civilför-för doktorander,

svarspliktiga, k) timersättning vid

 j) utbildningsbidrag kommunal vuxenutbildning

för doktorander, (komvux), vid

 k) timersättning vid vuxenutbildning för

kommunal psykiskt ut-

vuxenutbildning vecklingsstörda (särvux)

(komvux), vid och vid svens-

vuxenutbildning för kundervisning för

psykiskt ut- invandrare (sfi),

vecklingsstörda (särvux) l) livränta enligt 4

och vid svens- kap. lagen (1976:380) om

kundervisning för arbetsskadeförsäkring

invandrare (sfi), eller motsvarande

 l) livränta enligt 4 livränta som bestäms med

kap. lagen (1976:380) tillämpning av sagda lag,

om arbetsskadeförsäkring m) från Sveriges

eller motsvarande författarfond och

livränta som bestäms med konstnärsnämnden utgående

tillämpning av sagda bidrag som ej är att

lag, hänföra till inkomst av

 m) från Sveriges annat förvärvsarbete

författarfond och enligt 3 , i den mån

konstnärsnämnden utgåenderegeringen så förordnar,

bidrag som ej är att n) statsbidrag till

hänföra till inkomst av arbetslösa som tillskott

annat förvärvsarbete till deras försörjning när

enligt 3 , i den mån de startar egen rörelse,

regeringen så förordnar, p) ersättning enligt

 n) statsbidrag till lagen (1988:1465) om

arbetslösa som tillskott ersättning och ledighet

till deras försörjning närför närståendevård,

de startar egen rörelse, q) tillfälliga

 p) ersättning enligt förvärvsinkomster av

lagen (1988:1465) om verksamhet som inte

ersättning och ledighet bedrivs självständigt,

för närståendevård, r) ersättning som en

 q) tillfälliga allmän försäkringskassa

förvärvsinkomster av utger enligt 20 lagen

verksamhet som inte (1991:1047) om sjuklön,

bedrivs självständigt,

 r) ersättning som en

allmän försäkringskassa

utger enligt 20 lagen

(1991:1047) om sjuklön,

 I fråga om ersättning i pengar eller andra skattepliktiga förmåner

för utfört

arbete i annan form än pension, i fråga om ersättning till

idrottsutövare från

visst slag av ideell förening samt i fråga om ersättning från

vinstandelsstiftelse gäller i tillämpliga delar bestämmelserna i 3

kap. 2

andra stycket samt 2 a tredje och fjärde styckena.

 Vid beräkning av inkomst av anställning skall hänsyn tas till lön

eller annan

ersättning, som den försäkrade har fått från en arbetsgivare, som är

bosatt utom

riket eller är utländsk juridisk person, endast i fall då den

försäkrade

sysselsatts här i riket och överenskommelse inte träffats enligt 3

kap. 2 a

första stycket eller då han tjänstgjort som sjöman ombord på svenskt

handelsfartyg. Vad som sägs här skall inte gälla beträffande lön till

svenska

medborgare, om svenska staten eller, där lönen härrör från utländsk

juridisk

person, en svensk juridisk person, som äger ett bestämmande

inflytande över den

utländska juridiska personen, enligt av Riksförsäkringverket godtagen

förbindelse har att svara för tilläggspensionsavgiften.

 Hänsyn skall ej heller tas till lön eller annan ersättning från

främmande

makts beskickning eller lönade konsulat här i riket eller från

arbetsgivare, som

tillhör sådan beskickning eller sådant konsulat och som inte är

svensk

medborgare. Vad som sägs här skall inte gälla beträffande lön till

svensk

medborgare eller till den som utan att vara svensk medborgare är

bosatt i riket,

om en utländsk beskickning här i riket enligt av

Riksförsäkringsverket godtagen

förbindelse har att svara för tilläggspensionsavgiften.

 Den som åtagit sig förbindelse enligt tredje eller fjärde stycket

skall anses

som arbetsgivare.

 1.16 Den som är född år 1. Svensk medborgare

1929 eller tidigare, så som är född år 1929 eller

ock den som är född tidigare eller som är född

senare men den 1 juli senare men den 1 juli

1979 uppbar folkpension 1979 uppbar folkpension

i form av ålderspension, i form av ålderspension,

förtidspension eller förtidspension eller

änkepension samt uppbär änkepension samt uppbar

sådan pension också vid sådan pension också vid

utgången av år 1992, får utgången av år 1992, har,

för rätt till folkpensionom han varit mantals-

vid bosättning utomlands skriven i Sverige för det

åberopa äldre bestämmelserår varunder han fyllt

i 5 kap. sextiotvå år och för de fem

 åren närmast dessförinnan,

 rätt att vid bosättning

 utomlands uppbära

 folkpension med samma

 belopp som skulle ha

 utgått vid bosättning i

 Sverige.

 Vid tillämpningen av

 mantalsskrivningskravet

 i föregående stycke

 likställs år efter år 1991

 då den försäkrade varit

 folkbokförd i Sverige den

 1 november året innan med

 år då han varit mantals-

 skriven här.

16 Senaste lydelse 1992:1277.

 1. Denna lag träder i kraft, ifråga om 4 kap. 2, 4, 6, 7 a, 10, 11

a och 17

samt 9 kap. 4 b den 1 januari 1995, och i övrigt den 1 juli 1994.

 2. Äldre bestämmelser om sjukvårdsersättning enligt 2 kap. gäller

fortfarande

för tiden före den 1 juli 1994.

 3

2.2 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter

 Härigenom föreskrivs att 2 kap. 4 lagen (1981:691) om

socialavgifter1 skall

ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

2 kap.

4 2 Vid bestämmande av avgiftsunderlaget skall bortses från

 1. ersättning till en och samme arbetstagare om den under året inte

uppgått

till 1 000 kronor,

 2. ersättning till arbetstagare som vid årets ingång fyllt 65 år,

 3. ersättning till arbetstagare vid sjukdom eller ledighet för vård

av barn

eller med anledning av barns födelse, till den del ersättningen

motsvarar

sjukpenning, föräldrapenning eller rehabiliteringspenning som

arbetsgivare får

uppbära enligt 3 kap. 16 , 4 kap. 18 eller 22 kap. 12 lagen

(1962:381) om

allmän försäkring,

 4. ersättning för vilken skall betalas särskild inkomstskatt enligt

lagen

(1991:591) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta artister

m.fl.,

 5. ersättning som en arbetsgivare utgett till barn för arbetet som

utförts i

hans förvärvsverksamhet i de fall avdrag för ersättningen inte får

göras vid

inkomsttaxeringen,

 6. ersättning till den del denna motsvarar kostnader i arbetet som

arbetstagare haft att täcka med ersättningen,

 7. ersättning för tjänstgöring i verkskydd enligt 47 tredje

stycket

civilförsvarslagen (1960:74) i den mån ersättningen utgör eller

motsvarar

dagpenning,

 8. ersättning för arbete som har utförts utomlands, till den del

denna inte

räknas som lön enligt 11 kap. 2 första stycket lagen om allmän

försäkring,

 9. ersättning för skiljemannauppdrag i fall där parterna i

skiljeförfarandet

är av utländsk nationalitet,

 10. ersättning som på grund av bestämmelserna i 5 lagen

(1984:947) om

beskattning av utländska forskare vid tillfälligt arbete i Sverige

inte utgör

skattepliktig intäkt,

 11. ersättning som avses i 3 kap. 2 a lagen om allmän försäkring,

 12. intäkt som avses i 32 1 mom. första stycket h och i

kommunalskattelagen

(1928:370),

 13. sådan ersättning som enligt 1 första stycket 2 - 6 lagen

(1990:659) om

särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster utgör underlag för

nämnda skatt,

 14. ersättning till en och samme idrottsutövare från en sådan

ideell förening

som avses i 7 5 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt och

som har till

huvudsakligt syfte att främja idrottslig verksamhet, om ersättningen

från

föreningen under året inte uppgått till ett halvt basbelopp enligt

lagen om

allmän försäkring,

 15. före utgången av år 1992 utbetalade ersättningar från en

vinstan-

delsstiftelse, som avses i 3 kap. 2 andra stycket lagen om allmän

för-

1 Lagen omtryckt 1989:633.

2 Senaste lydelse 1992:1711.

säkring, till den del de inte utgör ersättning för arbete för

stiftelsens

räkning,

 16. sådan ersättning 16. sådan ersättning från

från en en vinstandelsstiftelse

vinstandelsstiftelse från vilken enligt de

från vilken enligt de fyra sista meningarna i

fyra sista meningarna i 3 kap. 2 andra stycket

3 kap. 2 andra stycket lagen om allmän försäkring

lagen om allmän försäkringskall bortses vid

skall bortses vid beräkning av sjukpenning-

beräkning av sjukpen- grundande inkomst,

ninggrundande inkomst. 17. ersättning för

 arbetsskada som inträffat

 före utgången av juni 1993

 om ersättningen avser tid

 därefter och utgår på grund

 av ansvarighetsförsäkring

 vilken åtnjuts enligt

 grunder som fastställts i

 kollektivavtal mellan

 arbetsmarknadens

 huvudorganisationer,

 18. ersättning för

 arbetsskada som inträffat

 före utgången av år 1992 om

 skadan anmälts till allmän

 försäkringskassa efter

 utgången av juni 1993 och

 ersättningen utgår på grund

 av sådan ansvarig-

 hetsförsäkring som anges i

 17.

 Bestämmelsen i första stycket 6 är tillämplig endast om kostnaderna

kan

beräknas uppgå till minst 10 procent av arbetstagarens ersättning

från

arbetsgivaren under utgiftsåret. Regeringen eller den myndighet som

regeringen

bestämmer får fastställa schablon för beräkning av arbetstagares

kostnader i

viss verksamhet. Schablonen skall avse bestämda yrkesgrupper och

grundas på de

genomsnittliga kostnaderna inom respektive grupp.

 Bestämmelserna i första

 stycket 17 och 18 gäller

 endast ersättning som

 inte avser de första

 180 dagarna efter

 skadetillfället och som

 för en och samme arbets-

 tagare beräknas på

 lönedelar som inte över-

 stiger sju och en halv

 gånger basbeloppet enligt

 lagen om allmän försäkring.

 I fråga om inkomst från fåmansföretag och fåmansägt handelsbolag

skall

föreskrifterna i punkt 13 av anvisningarna till 32

kommunalskattelagen

(1928:370) tillämpas vid bestämmande av avgiftsunderlaget.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994.

 4

2.3 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1990:659) om särskild löneskatt på

vissa förvärvsinkomster

 Härigenom föreskrivs att 1 lagen (1990:659) om särskild löneskatt

på vissa

förvärvsinkomster skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

1 1 Särskild löneskatt skall för varje år betalas till staten med

17,69

procent på

 1. lön eller annan ersättning till arbetstagare som vid årets

ingång är 65 år

eller äldre,

 2. ersättning som utfaller enligt kollektivavtalsgrundad

avgångsbidrags-

försäkring som tecknas av arbetsgivare till förmån för arbetstagare,

 3. avgångsersättning som annorledes än på grund av

kollektivavtalsgrundad

avgångsbidragsförsäkring utbetalas av staten, kommun eller

kommunalförbund som

arbetsgivare eller av Svenska kommunförbundet, Landstingsförbundet,

Svenska

kyrkans församlings- och pastoratsförbund, Kommunernas

pensionsanstalt eller

Sjukvårdens och socialvårdens plane-rings- och

rationaliseringsinstitut, under

förutsättning att arbetsgivaren tillämpar kommunalt pensionsavtal

eller av annan

arbetsgivare, under förutsättning att arbetsgivaren tillämpar

kommunalt

pensionsavtal och att borgen tecknats i enlighet med vad som anges i

punkt 20 e

första stycket b av anvisningarna till 23 kommunalskattelagen

(1928:370),

 4. avgångsersättning som omfattas av s.k. trygghetsavtal,

 5. ersättning som utgår enligt gruppsjukförsäkring som åtnjuts

enligt grunder

som fastställts i kollektivavtal mellan arbetsmarknadens

huvudorganisationer

till den del ersättningen utgör komplement till förtidspension eller

till

sjukbidrag,

 6. ersättning som utgår på grund av ansvarighetsförsäkring som

åtnjuts enligt

grunder som fastställts i kollektivavtal mellan arbetsmarknadens

huvudorganisationer till den del ersättningen utgår i form av

engångsbelopp som

inte utgör kompensation för mistad inkomst.

 Skattskyldig är den som utgett sådan ersättning som avses i första

stycket.

 Vid bestämmande av skatteunderlaget tillämpas bestämmelserna i 2

kap, 3 - 5

lagen (1981:691) om socialavgifter med undantag av 4 första stycket

2 och 13.

 Vid bestämmande av

 skatteunderlaget enligt

 första stycket 6 skall

 bortses från ersättning för

 arbetsskada som inträffat

 före utgången av juni 1993

 om ersättningen avser tid

 därefter samt från ersätt-

 ning för arbetsskada som

 inträffat före utgången av

 år 1992 om skadan anmälts

 till allmän försäkrings-

 kassa efter utgången av

1 Senaste lydelse juni 1993. Detta gäller

1992:1491. dock endast ersättning

 som för en och samme

 arbetstagare beräknas på

 lönedelar som inte över-

 stiger sju och en halv

 gånger basbeloppet enligt

 1 kap. 6 lagen

 (1962:381) om allmän för-

 säkring.

 Denna lag träder i kraft den juli 1994.

 5

2.4 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1978:410) om rätt till ledighet för

vård av barn, m.m.

 Härigenom föreskrivs att 5 och 6 lagen (1978:410) om rätt till

ledighet för

vård av barn, m.m.1 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

5 2

 Som villkor för rätt till ledighet gäller, att arbetstagaren vid

ledighetens

början varit anställd hos arbetsgivaren antingen de senaste sex

månaderna eller

sammanlagt minst tolv månader under de senaste två åren. Vid

beräkningen av

anställningstid tillämpas 3 första stycket lagen (1982:80) om

anställningsskydd.

 Det i första stycket Det i första stycket

angivna villkoret gäller angivna villkoret gäller

ej för rätt till ledighetej för rätt till ledighet

under tid, då arbets- under tid, då arbetstaga-

tagaren uppbär tillfälligren uppbär tillfällig

föräldrapenning enligt föräldrapenning enligt

4 kap. 10, 10 a eller 4 kap. 10, 10 a, 11

11 lagen (1962:381) om eller 11 a lagen

allmän försäkring. (1962:381) om allmän

 försäkring.

Villkoret gäller ej heller för ledighet som avses i 4 andra

stycket.

6 3

 Ledigheten får delas upp på högst tre perioder för varje

kalenderår. Berör en

ledighetsperiod mer än ett kalenderår, skall den hänföras till det

kalenderår

under vilket ledigheten har påbörjats.

 Ledighet under tid då Ledighet under tid då

arbetstagaren uppbär arbetstagaren uppbär

föräldrapenning eller föräldrapenning eller

tillfällig föräldrapenningtillfällig föräldrapenning

enligt 4 kap. 4 andra enligt 4 kap. 4 andra

stycket, 10, 10 a eller stycket, 10, 10 a, 11

11 lagen (1962:381) om eller 11 a lagen

allmän försäkring får delas(1962:381) om allmän

upp utan hinder av be- försäkring får delas upp

stämmelserna i första utan hinder av be-

stycket. stämmelserna i första

 stycket.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995.

1 Lagen omtryckt 1979:645.

2 Senaste lydelse 1993:396.

3 Senaste lydelse 1993:396.

 6

2.5 Förslag till

Lag om ändring i semesterlagen (1977:480)

 Härigenom föreskrivs att 17 semesterlagen (1977:480) skall ha

följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

17 1 Frånvaro från arbetet är semesterlönegrundande, när fråga är

om

 1. ledighet på grund av sjukdom, i den mån frånvaron under

intjänandeåret icke

överstiger 180 dagar eller om frånvaron beror på arbetsskada,

 2. ledighet enligt 2. ledighet enligt

lagen (1978:410) om rätt lagen (1978:410) om rätt

till ledighet för vård avtill ledighet för vård av

barn, m.m. dels under barn, m.m. dels under

tid för vilken havande- tid för vilken havande-

skapspenning utges skapspenning utges

enligt 3 kap. 9 lagen enligt 3 kap. 9 lagen

(1962:381) om allmän (1962:381) om allmän

försäkring, dels under försäkring, dels under tid

tid för vilken föräldra- för vilken föräldrapenning

penning utges i an- utges i anledning av

ledning av barns födelse barns födelse eller

eller adoption enligt 4 adoption enligt 4 kap. 3

kap. 3 och 5 samma och 5 samma lag, i den

lag, i den mån frånvaron mån frånvaron för varje

för varje barn, eller barn, eller vid fler-

vid flerbarnsbörd sam- barnsbörd sammanlagt,

manlagt, icke överstiger icke överstiger 120 dagar

120 dagar eller för eller för ensamstående

ensamstående förälder, 180förälder, 180 dagar, dels

dagar, dels under tid under tid för vilken

för vilken tillfällig för-tillfällig föräldrapenning

äldrapenning utges utges enligt 4 kap. 10,

enligt 4 kap. 10 och 11 10 a, 11 och 11 a samma

samma lag.

 lag.

 3. ledighet på grund av risk för överförande av smitta, om

arbetstagaren är

berättigad till ersättning enligt lagen (1989:225) om ersättning till

smittbärare, i den mån frånvaron under intjänandeåret icke överstiger

180 dagar,

 4. ledighet för utbildning, som ej enligt annan lag medför rätt

till

semesterlön, om arbetstagaren erhåller korttidsstudiestöd,

vuxenstudiebidrag

eller utbildningsarvode enligt studiestödslagen (1973:349) eller om

utbildningen

till väsentlig del avser fackliga eller med facklig verksamhet

sammanhängande

frågor, i den mån frånvaron under intjänandeåret icke överstiger 180

dagar,

 5. ledighet på grund av sådan i 27 värnpliktslagen (1941:967)

eller med stöd

därav föreskriven tjänstgöring om högst 60 dagar, som ej är

beredskapsövning och

ej heller direkt ansluter sig till grundutbildning, eller ledighet på

grund av

motsvarande vapenfri tjänst, i den mån frånvaron under intjänandeåret

icke

överstiger 60 dagar,

 6. ledighet på grund av att arbetstagaren efter det kalenderår då

han fyllt

tjugotvå år fullgör tjänstgöring i civilförsvaret på annan tid än då

civilförsvarsberedskap råder eller beredskapsövning får anordnas vid

för-

1 Senaste lydelse 1992:1491.

svarsmakten, i den mån frånvaron under intjänandeåret icke överstiger

60 dagar,

 7. ledighet enligt lagen (1986:163) om rätt till ledighet för

svensk-

undervisning för invandrare, eller

 8. ledighet enligt lagen (1988:1465) om ersättning och ledighet för

närståendevård, i den mån frånvaron under intjänandeåret inte

överstiger 45

dagar.

 Vid tillämpning av första stycket 1 skall frånvaro under de första

90 dagarna

av frånvaroperiod ej i något fall anses bero på arbetsskada. Har

arbetstagare av

anledning som anges i första stycket 1 varit oavbrutet frånvarande

från arbetet

under två hela intjänandeår, grundar därefter infallande dag av

frånvaroperioden

icke rätt till semesterlön.

 I frånvaroperiod som avses i första stycket inräknas även dagar

under perioden

då arbetstagaren icke skulle ha utfört arbete.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995.

 7

2.6 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1977:292) om tillverkning av

drycker, m.m.

 Härigenom föreskrivs att 18 lagen (1977:292) om tillverkning av

drycker,

m.m. skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

18

 Den som saknar Den som saknar

tillstånd får ej här i tillstånd får inte här i

landet tillverka, landet tillverka, överlåta

överlåta eller inneha eller inneha eller till

eller till landet införa landet införa apparat,

apparat, som kan som kan användas för till-

användas för tillverkningverkning av sprit

av sprit (destillationsapparat)

(destillationsapparat) eller föremål som uppen-

eller föremål som uppen- barligen är avsett att

barligen är avsett att ingå i en sådan apparat

ingå i en sådan apparat (apparatdel). Vad som

(apparatdel). Vad som sagts nu gäller inte

sagts nu gäller ej 1. staten,

 1. staten, 2. den som har

 2. den som har tillstånd att tillverka

tillstånd att tillverka sprit,

sprit, 3. apotek, kommunalt

 3. apotek, kommunalt laboratorium eller

laboratorium eller läroanstalt som står under

läroanstalt som står statlig tillsyn,

under statlig tillsyn, 4. sådant sjukhus som

 4. sådant sjukhus som avses i 5 hälso- och

avses i 2 sjukvårdslagen (1982:763)

sjukvårdslagen eller 2 kap. 4 lagen

(1962:242) eller 2 kap. (1962:381) om allmän

4 fjärde stycket lagen

(1962:381) om allmän för-försäkring.

säkring.

 I fråga om rätt att hantera oförtullade destillationsapparater och

apparat-

delar gäller lagen (1973:980) om transport, förvaring och förstöring

av

införselreglerade varor, m.m.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994.

 8

2.7 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1981:49) om begränsning av

läkemedelskostnader, m.m.

 Härigenom föreskrivs att 7 och 8 lagen (1981:49) om begränsning

av

läkemedelskostnader, m.m. skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

7 1

 Visar någon att han i Visar någon att han i

den omfattning som den omfattning som anges

anges i andra stycket i andra stycket har köpt

har köpt prisnedsatta prisnedsatta eller andra

eller andra läkemedel läkemedel som avses i 3

som avses i 3 eller eller har erlagt

har erlagt patientavgift för öppen

patientavgift för hälso- och sjukvård som

läkarvård eller annan ombesörjs av staten, ett

sjukvårdande behandling landsting eller en kom-

som avses i 2 kap. 2 mun som inte tillhör ett

lagen (1962:381) om landsting eller för vård

allmän försäkring eller föreller behandling enligt

vård eller behandling lagen (1993:588) om hus-

enligt lagen (1993:588) läkare, lagen (1993:1651)

om husläkare, lagen om läkarvårdsersättning

(1993:1651) om eller lagen (1993:1652)

läkarvårdsersättning ellerom ersättning för

lagen (1993:1652) om sjukgymnastik är han

ersättning för befriad från att därefter

sjukgymnastik är han betala för utskrivna

befriad från att därefterläkemedel. Befrielsen

betala för utskrivna gäller under den tid som

läkemedel. Befrielsen återstår av ett år, räknat

gäller under den tid som från det första

återstår av ett år, räknatvårdtillfället,

från det första behandlingstillfället

vårdtillfället, eller läkemedelsinköpet.

behandlingstillfället

eller läkemedelsinköpet.

 För kostnadsbefrielse enligt första stycket fordras att

prisnedsatta läkemedel

har inköpts för eller patientavgifter erlagts med sammanlagt minst 1

600 kronor.

Om ett landsting eller en kommun som inte ingår i ett landsting har

beslutat att

för sin del tillämpa ett lägsta belopp som understiger 1 600 kronor,

skall i

stället det beloppet gälla för kostnadsbefrielse enligt första

stycket för den

som är bosatt inom landstinget respektive kommunen.

 Har en förälder eller föräldrar gemensamt flera barn under 16 år i

sin vård,

får barnen gemensamt kostnadsbefrielse när utgifterna för

vårdtillfällen,

behandlingstillfällen och läkemedelsinköp för barnen sammanlagt

uppgår till vad

som sägs i andra stycket.

 Kostnadsbefrielse gäller under den tid som avses i första stycket

även för

barn som under denna tid fyller 16 år.

 Med förälder avses även fosterförälder. Som förälder räknas även

den med

vilken en förälder stadigvarande sammanbor och som är eller har varit

gift eller

har eller har haft barn med föräldern.

8 2 Rätt till förmåner enligt denna lag har den som är försäkrad

enligt 1 kap.

3 första stycket lagen (1962:381) om allmän försäkring. Rätt till

1 Senaste lydelse 1993:1658.

2 Senaste lydelse 1989:223.

förmåner enligt 1 och 3 - 5 har även den som, utan att vara bosatt

i Sverige,

har anställning i allmän eller enskild tjänst här.

 Lagen gäller inte för Lagen gäller inte för

den som får sjukhusvård, den som får sjukhusvård,

som avses i 2 kap. 4 som avses i 5 hälso- och

lagen (1962:381) om sjukvårdslagen (1982:763)

allmän försäkring. eller i 2 kap. 4 lagen

 (1962:381) om allmän

 försäkring.

 För en försäkrad som är bosatt utom Sverige gäller förmånerna

enbart när han

vistas här.

 1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994.

 2. För kostnadsbefrielse enligt 7 får beaktas patientavgifter

enligt

lagrummets tidigare lydelse som erlagts före ikraftträdandet.

 9

2.8 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1993:1651) om läkarvårdsersättning

 Härigenom föreskrivs att 9 och 20 lagen (1993:1651) om

läkarvårdsersättning

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

9

 Läkarvårdsersättning Läkarvårdsersättning

lämnas inte till en lämnas inte till en läkare

läkare som är anställd i som är anställd i något

något landstings hälso- landstings hälso- och

och sjukvård. sjukvård eller i ett

 bolag eller annan

 juridisk person inom

 hälso- och sjukvården som

 landstinget har ett

 rättsligt bestämmande

 inflytande i. Ersättning

 kan dock lämnas om läkaren

 är tjänstledig och

 vikarierar för en annan

 läkare.

20 Till en läkare som etablerar sig på en ort inom stödområdena 1

eller 2

enligt förordningen (1990:642) om regionalpolitiskt företagsstöd

eller inom

kommunerna Nordanstig i Gävleborgs län, Krokom i Jämtlands län eller

Nordmaling,

Robertsfors eller Vännäs i Västerbottens län skall lämnas arvoden

enligt 15

med tjugo procents förhöjning. Vad nu sagts gäller dock inte om

läkaren tagit

över en motsvarande praktik.

 Arvodeshöjning enligt första stycket skall betalas av landstinget.

Efter två

år från etableringen skall höjningen minskas med fem procentenheter

årligen ner

till fem procent.

 Till en läkare som har

 sin verksamhet inom de

 områden eller kommuner

 som anges i första

 stycket skall

 landstinget lämna särskild

 ersättning för telefonkon-

 sultationer och

 medicinskt motiverade

 hembesök.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994.

 10

2.9 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1993:1652) om ersättning för

sjukgymnastik

 Härigenom föreskrivs att 9 och 20 lagen (1993:1652) om

ersättning för

sjukgymnastik skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

9

 Sjukgymnastikersättning

Sjukgymnastikersättning lämnas inte till en

lämnas inte till en sjukgymnast som är

sjukgymnast som är anställd i något

anställd i något landstings hälso- och

landstings hälso- och sjukvård eller i ett

sjukvård. bolag eller annan

 juridisk person inom

 hälso- och sjukvården som

 landstinget har ett

 rättsligt bestämmande in-

 flytande i. Ersättning

 kan dock lämnas om

 sjukgymnasten är

 tjänstledig och

 vikarierar för en annan

 sjukgymnast.

20 Till en sjukgymnast som etablerar sig på en ort inom

stödområdena 1 eller

2 enligt förordningen (1990:642) om regionalpolitiskt företagsstöd

eller inom

kommunerna Nordanstig i Gävleborgs län, Krokom i Jämtlands län eller

Nordmaling,

Robertsfors eller Vännäs i Västerbottens län skall lämnas arvoden

enligt 15

med tjugo procents förhöjning. Vad nu sagts gäller dock inte om

sjukgymnasten

tagit över en motsvarande verksamhet.

 Arvodeshöjning enligt första stycket skall betalas av landstinget.

Efter två

år från etableringen skall höjningen minskas med fem procentenheter

årligen ner

till fem procent.

 Till en sjukgymnast

 som har sin verksamhet

 inom de områden som anges

 i första stycket skall

 landstinget lämna särskild

 ersättning för

 telefonkonsultationer

 och behandlingsmässigt

 motiverade hembesök.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994.

 11

2.10 Förslag till

Lag om ändring i tandvårdslagen (1985:125)

 Härigenom föreskrivs i fråga om tandvårdslagen (1985:125)

 dels att 7 skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 15 a , och

närmast före 15

a en ny rubrik av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

7 1 Folktandvården skall svara för

 1. regelbunden och fullständig tandvård för barn och ungdomar till

och med det

år då de fyller nitton år,

 2. specialisttandvård för vuxna,

 3. övrig tandvård för 3. övrig tandvård för

vuxna i den omfattning vuxna i den omfattning

som landstingskommunen som landstinget bedömer

bedömer lämplig.

 Tandvård som avses i

första stycket 1 skall lämplig.

vara avgiftsfri för

patienten. Uppkommer

kostnad med anledning

av att en sådan patient

uteblivit från ett

avtalat tandvårdsbesök,

får avgift tas ut av

patienten enligt

grunder som landstings-

kommunen bestämmer.

 Vårdavgifter

15 a

 Tandvård som avses i 7

 första stycket 1 skall

 vara avgiftsfri för

 patienten. Uppkommer

 kostnad med anledning av

 att en sådan patient

 uteblivit från ett

 avtalat tandvårdsbesök, får

 avgift tas ut av

 patienten enligt grunder

 som landstinget

 bestämmer.

 Av patienter som får

 tandvård som avses i 7

 första stycket 2 och 3 får

 landstinget ta ut vårdav-

 gifter enligt grunder

 som landstinget

 bestämmer, om inte något

 annat är särskilt

 föreskrivet.

 Vid oralkirurgisk

 behandling och un-

1 Senaste lydelse dersökningar för sådan

1991:949. behandling som ges vid

 en specialisttandpoli-

 klinik eller motsvarande

 och som inte ersätts till

 någon del enligt lagen

 (1962:381) om allmän för-

 säkring gäller be-

 stämmelserna

 om vårdavgifter i den

 öppna vården enligt hälso-

 och sjukvårdslagen

 (1982:763).

 1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994.

 2. För tandvård som har givits före ikraftträdandet gäller

fortfarande äldre

bestämmelser.

 12

3 Ärendet och dess beredning

I detta lagstiftningsärende tar regeringen upp skilda frågor på

socialför-

säkringens och andra områden.

 Till följd av vissa ändringar i lagen (1976:380) om

arbetsskadeförsäkring och

de därav föranledda konsekvenserna för vissa avtalsbundna

trygghetförsäkringar

vid arbetsskada föreslås att ersättningar som utges från sistnämnda

försäkringar

i vissa fall skall undantas från skyldigheten att betala

socialavgifter och

särskild löneskatt.

 På föräldraförsäkringens område läggs förslag fram som avser såväl

föräldrapenning som tillfällig föräldrapenning. Till grund för de

föreslagna

ändringarna i föräldraförsäkringen ligger en departementspromemoria

(Ds 1994:12)

Vissa frågor rörande föräldrapenning och tillfällig föräldrapenning.

En

sammanfattning av departementspromemorian finns i bilaga 1.

Promemorians

lagförslag finns i bilaga 2. Promemorian har remissbehandlats. En

samman-

ställning av remissyttrandena finns i bilaga 3.

 I övrigt föreslås dels vissa ändringar rörande arvoden till privat-

praktiserande läkare och sjukgymnaster, dels att möjlighet införs för

föräldrar

som är gifta eller sammanboende med varandra och som har gemensam

vårdnad om

barnet att dela vårdbidrag.

 Propositionen innehåller också en bestämmlse som gäller rätten till

folk-

pension utomlands. Till grund för detta förslag ligger en skrivelse

från

Riksförsäkringsverket den 25 november 1993.

 Propositionen innefattar vidare regeringens bedömning av

kompensationsnivån

rörande privat sjukförsäkring.

 Lagförslagen i lagen (1981:691) om socialavgifter och i lagen

(1990:659) om

särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster avser sådana ämnen som

faller inom

Lagrådets granskningsområde. Regeringen anser att förslagen är så

brådskande att

den fördröjning av ärendet som granskning skulle medföra, skulle vara

till

avsevärt men. Även förslagen till ändring i lagen (1978:410) om rätt

till

ledighet för vård av barn, m.m. och semesterlagen (1977:480) faller

inom

Lagrådets granskningsområde. Sistnämnda lagförslag är dock av enkel

och

okomplicerad beskaffenhet. Ett yttrande av Lagrådet i denna del

skulle enligt

regeringens bedömning inte tillföra ärendet något av betydelse.

 33

4 Undantag från skyldigheten att betala

socialavgifter m.m. i vissa fall

Regeringens förslag: Vid bestämmande av underlag för

beräkning av socialavgifter skall bortses från

ersättning för arbetsskada som avser tid efter den

30 juni 1993 om ersättningen utbetalas på grund av

ansvarighetsförsäkring som åtnjuts enligt grunder

som fastställts i kollektivavtal mellan

arbetsmarknadens huvudorganisationer. Vad nu

sagts gäller endast under förutsättning att skadan

inträffat senast den 30 juni 1993 och att

ersättningen inte avser de första 180 dagarna efter

det att skadan inträffat och inte heller bortfall

av lönedelar som överstiger 7,5 basbelopp.

 Vidare skall bortses från ersättning på grund av

sådan försäkring som avser skadefall som inträffat

före utgången av år 1992 under förutsättning att

skadan anmälts som arbetsskada enligt lagen

(1976:380) om arbetsskadeförsäkring efter den 30

juni 1993 och att ersättningen inte avser de första

180 dagarna efter det att skadan inträffat och

inte heller bortfall av lönedelar som överstiger

7,5 basbelopp.

 På sådana ersättningar skall inte heller betalas

särskild löneskatt enligt lagen (1990:659) om

särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster.

 Skälen för regeringens förslag: Lagen (1976:380) om

arbetsskadeförsäkring

(LAF) omfattar anställda, uppdragstagare och egenföretagare och ger

ersättning

för inkomstbortfall till den som drabbas av skada i sitt arbete.

 LAF omfattar skador enligt ett generellt arbetsskadebegrepp. Som

arbetsskada

ansågs före den 1 januari 1993 skada till följd av olycksfall eller

annan skad-

lig inverkan i arbetet. Även olycksfall vid färd till eller från

arbetsstället

räknas som olycksfall i arbetet, om färden föranleds av och står i

nära samband

med arbetet. För skada som framkallats av smitta gäller särskilda

regler. Om en

försäkrad varit utsatt för olycksfall eller annan skadlig inverkan i

arbetet

skulle enligt de före år 1993 gällande reglerna skada som han ådragit

sig anses

vara orsakad av den skadliga inverkan om inte betydligt starkare skäl

talade mot

det.

 Sedan den 1 januari 1993 har kravet på skadlighet hos en

arbetsmiljöfaktor

höjts från sannolikhet till hög grad av sannolikhet. Samtidigt har

kravet på

orsakssamband mellan skadlig inverkan i arbetet och den försäkrades

skada

skärpts så att samband skall anses föreligga om övervägande skäl

talar för det.

För skador som inträffat före den 1 januari 1993 och som anmälts till

försäkringskassan senast den 30 juni samma år tillämpas dock alltjämt

äldre lag

(prop. 1992/93:30, bet. 1992/93:SfU8, rskr. 1992/93:142, SFS

1992:1698).

 Arbetsskadeförsäkringen var tidigare samordnad med den allmänna

sjukförsäkringen på så sätt att ersättning utgavs från

sjukförsäkringen de

första 180 dagarna (90 dagar före den 1 januari 1992) efter det att

skadan

visade sig, den s.k. samordningstiden. Från arbetsskadeförsäkringen

utbetalades

efter samordningstidens slut ersättning för sjukvårdskostnader inkl.

resor och

andra till skadan hänförliga kostnader liksom arbetsskadesjukpenning.

Hel

arbetsskadesjukpenning för dag utgjorde 1/365-del av den

sjukpenninggrundande

inkomsten.

 Sedan den 1 juli 1993 gäller att rätten till arbetsskadesjukpenning

har

slopats för den som är sjukförsäkrad enligt lagen (1962:381) om

allmän

försäkring (AFL). Vidare utges från samma tidpunkt inte längre

ersättning från

arbetsskadeförsäkringen för andra kostnader än för sjukvård utom

riket, tandvård

och särskilda hjälpmedel (prop. 1992/93:178, bet. 1992/93:SfU15,

rskr.1992/93:335, SFS 1993:357 ).

 För den som ådragit sig en arbetsskada föreligger således numera i

regel

endast rätt till arbetsskadelivränta, dvs. ersättning vid bestående

nedsättning

av arbetsförmågan. Sådan livränta kan också utges till efterlevande.

 Arbetsskadeförsäkringen tar sikte på den faktiska nedsättningen av

den

försäkrades förmåga att skaffa sig inkomst genom förvärvsarbete.

Ersättning för

arbetsskada i form av livränta skall i princip utgöra skillnaden

mellan den

inkomst som den försäkrade kan antas ha haft om han inte hade skadats

och den

inkomst som han trots skadan kan beräknas få. Livräntan ersätter en

årlig

inkomstförlust upp till samma inkomsttak som gäller för ATP, dvs. 7,5

gånger

basbeloppet, vilket för år 1994 motsvarar 264 000 kronor.

Trygghetsförsäkring vid arbetsskada

Det försäkringsskydd som arbetsskadeförsäkringen ger kompletteras för

flertalet

anställda av förmåner som arbetsgivarnas och arbetstagarnas

organisationer

kommit överens om genom kollektivavtal. Trygghetsförsäkring vid

arbetsskada

(TFA) lämnar ersättning enligt försäkringsvillkor som tillkommit

genom

kollektivavtal mellan SAF, LO och PTK. På det kommunala området

respektive för

landstingsanställda finns TFA-KL och på det statliga området gäller

avtalet om

ersättning vid personskada (PSA). För Systembolagets

försäljningspersonal finns

överenskommelse i kollektivavtal mellan Systembolaget AB och

Handelstjänsteman-

naförbundet med innebörd att överenskommelsen mellan SAF och PTK om

trygghetsförsäkring (TFA) gäller samt att bolaget inte är skyldigt

att teckna

försäkring om detta.

 TFA administreras av ett konsortium av försäkringsbolag,

AMF-trygghetsförsäkring. I konsortiet ingår Folksam, Skandia och

Trygg-Hansa.

Försäkringspremien betalas av arbetsgivare i egenskap av

försäkringstagare och

baseras på utgiven lönesumma. AMF prövar ersättningsanspråk enligt

TFA och

TFA-KL.

 Ersättningsanspråk enligt PSA prövas av Statens trygghetsnämnd. AMF

 hand-

lägger genom uppdragsavtal skaderegleringen för PSA. Skaderegleringen

för

Systembolagets anställda handhas av bolaget självt.

 34

 Syftet med TFA och övriga trygghetsförsäkringar är att den som

drabbats av

personskada i arbetet skall kunna få ersättning enligt

skadeståndsrättsliga

normer för sådana anspråk som inte ersätts genom

arbetsskadeförsäkringen utan

att behöva bevisa att arbetsgivaren eller någon annan genom

vårdslöshet är

skadeståndsskyldig. Hittills har TFA haft störst betydelse när det

gäller

ersättning för ideell skada, dvs. sveda och värk, lyte och men samt

för

olägenheter i övrigt.

 Begreppet arbetsskada och regeln för sambandsbedömning definierades

i

TFA-villkoren fram till den 1 januari 1993 på i princip samma sätt

som i LAF i

dess lydelse före denna tidpunkt. Villkoren stämde således till sitt

innehåll

överens med vad LAF föreskrivit om vad som skulle anses som en

arbetsskada.

 Till följd av de ändringar som skedde inom arbetsskadeförsäkringen

fr.o.m. den

1 januari 1993 (skärpt arbetsskadebegrepp) har försäkringsvillkoren

för TFA

anpassats så att för skadefall som inträffat denna dag eller senare

gäller för

rätt till TFA-ersättning samma arbetsskadebegrepp och regler för

sambandsbedömning som enligt de i LAF fr.o.m. denna tidpunkt gällande

reglerna

(förhandlingsprotokoll den 11 februari 1993 mellan SAF, LO och PTK).

Motsvarande

anpassning av TFA-KL har gjorts genom en överenskommelse den 31 mars

1993.

 Till följd av ändringen i LAF fr.o.m. den 1 juli 1993 (slopad

arbets-

skadesjukpenning) har avtalet om TFA-försäkring i de delar som gäller

ersättning

för inkomstförlust sagts upp med verkan fr.o.m. samma tidpunkt. För

TFA-KL

gäller detta fr.o.m. den 1 februari 1994.

 De beskrivna förändringarna i LAF aktualiserade frågan i vad mån

ansvaret

enligt TFA-försäkringen påverkas av förändringar i den allmänna

försäkringen

inklusive arbetsskadeförsäkringen och ledde till att skiljeförfarande

inför

Skiljenämnden för AMF-försäkringar påkallades angående tolkning av

ersättningsbestämmelser i kollektivavtal om trygghetsförsäkring vid

arbetsskada.

 Genom en skiljedom den 8 september 1993 avslogs det i Skiljenämnden

framförda

yrkandet att nämnden bl.a. skulle fastställa att de mellan SAF, LO

och PTK

träffade överenskommelserna om TFA och försäkringsvillkoren för TFA

innebar att

en försäkrad som omfattas av TFA inte hade rätt till ersättning ur

denna

försäkring motsvarande dels den ersättning som inte utges ur LAF till

följd av

det den 1 januari 1993 i denna lag införda arbetsskadebegreppet, dels

 den

ersättning för inkomstförlust som till följd av ändringar i 3 kap. 1

 LAF inte

utges efter den 1 juli 1993.

 Skiljedomen kan sägas innebära att det förhållandet att

ersättningsrätten

enligt LAF ändrats med tillämpning även på skadefall som redan

inträffat vid

tidpunkten för lagändringarnas ikraftträdande inte medför att

TFA-försäkringen

kan undandra sig skyldigheten att lämna ersättning enligt de då

skadan

inträffade gällande försäkringsvillkoren. De av regering och riksdag

vidtagna

ändringarna i LAF kan till följd av den nämnda skiljedomen i korthet

sägas

innebära följande med avseende på arbetsskadeförsäkringen respektive

trygghetsförsäkringen.

 1. För skador som inträffat före den 1 januari 1993 och som

anmälts till

försäkringskassan senast den 30 juni 1993 gäller det gamla mer

generösa

arbetsskadebegreppet i LAF. Det innebär att försäkringskassan betalar

arbetsskadesjukpenning t.o.m. den 30 juni 1993 samt livränta

(reglerna för

livränta är oförändrade).

 Från TFA-försäkringen torde ersättning för inkomstförlust upp till

samma nivå

som gällde för den tidigare arbetsskadesjukpenningen (100 %) utges

fr.o.m den 1

juli 1993.

 2. För skador som inträffat före den 1 januari 1993 men anmälts

till

försäkringskassan efter den 30 juni 1993 utges från försäkringskassan

- i de

fall skadan inte godkänns enligt det nya arbetsskadebegreppet - vare

sig

arbetsskadesjukpenning eller livränta.

 Från TFA däremot torde ersättning för inkomstförlust motsvarande

den tidigare

arbetsskadesjukpenningen utges såväl före som efter den 1 juli 1993

samt

livränta, under förutsättning att skadan uppfyller kriterierna för

att godkännas

enligt det gamla arbetsskadebegreppet.

 3. För skador som inträffat den 1 januari 1993 eller senare och

som godkänns

som arbetsskada av försäkringskassan utges inte någon

arbetsskadesjukpenning.

Detta beror på att samtidigt som samordningstiden (180 dagar) löpte

ut (räknat

från den 1 januari 1993) slopades rätten till arbetsskadesjukpenning.

Däremot

utges livränta från arbetsskadeförsäkringen.

 Från TFA utges för skador som inträffat under tiden den 1 januari -

den 30

juni 1993 ersättning för inkomstförlust motsvarande den tidigare

arbets-

skadesjukpenningen såväl före som efter den 1 juli 1993. (Enligt

försäkringsvillkoren har TFA att betala inkomstförlustersättning upp

till 100 %

från första dagen under förutsättning att skadan kvarstått minst 8

dagar vid

olycksfall och minst 180 dagar vid arbetssjukdom) För skador som

inträffat den 1

juli 1993 eller senare är läget oklart i avvaktan på ett nytt

kollektivavtal.

 På det statliga området gäller att PSA-avtalet innehåller en regel

om att

ersättning endast lämnas i sådana fall där skadan förklarats vara en

arbetsskada

enligt LAF. De ändringar i LAF som gäller det skärpta

arbetsskadebegreppet och

sambandsregeln fick därmed omedelbart genomslag för PSA.

 Beträffande effekterna av den slopade rätten till

arbetsskadesjukpenning

gäller följande. PSA-avtalet har genom ett förhandlingsprotokoll den

28 december

1993 prolongerats fr.o.m. den 1 januari 1994 tills vidare med sju

dagars

ömsesidig uppsägningstid. Vissa ändringar har därvid beslutats. Bland

annat har

i fråga om ersättning för inkomstförlust som gäller skador som

inträffat efter

den 30 juni 1993 beslutats att sådan ersättning inte längre skall

utges utom för

de första 180 dagarna efter visandedagen för skadan. För skador som

inträffat

före den 1 juli 1993 tillämpas äldre regler som innebär att

inkomstersättning

också kan utges efter de första 180 dagarna efter skadedagen. Från

PSA utges

således ersättning för inkomstförlust motsvarande den tidigare

arbetsskadesjuk-

penningen för skador som inträffat före den 1 juli 1993 såväl för tid

före som

efter den 1 juli 1993.

Socialavgifter och särskild löneskatt

Vid bestämmande av underlag för socialavgifter bortses från

sjukpenning och

andra liknande förmåner. På ersättningar som utges från bl.a.

arbetsskadeförsäkringen betalas därmed inte några socialavgifter.

 När det gäller ersättning för inkomstförlust som utbetalas från

TFA-försäkringen är sådan ersättning såväl socialavgiftspliktig som

förmåns-

grundande om ersättningen är avsedd att täcka inkomstbortfall för

akut tid.

 Detsamma gäller ersättning vid bestående arbetsoförmåga om beloppet

avser att

täcka inkomstförlust och det utges som en periodisk livränta, dvs. en

livränta

som utges för år och är avsedd att ge kompensation för mistad

inkomst.

 I nu nämnda fall utgör ersättningen kompensation för mistad

inkomst.

 När det gäller ersättning vid bestående arbetsoförmåga som inte

kompenserar

mistad inkomst utan avser framtida förlust av inkomst och som utges i

form av

engångsbelopp är ersättningen varken socialavgiftspliktig eller

förmåns-

grundande. På sådan ersättning uttas i stället särskild löneskatt.

 Genom den tidigare redovisade skiljedomen torde det vara klarlagt

att

trygghetsförsäkringen har att utge inkomstförlustersättning

motsvarande vad som

tidigare kunde utges i form av arbetsskadesjukpenning fr.o.m. den 1

juli 1993

för arbetsskador som inträffat före detta datum.

 Vidare torde det vara klarlagt att trygghetsförsäkringen har att

utge

ersättning för inkomstförlustersättning motsvarande såväl den

tidigare

arbetsskadesjukpenningen som livränta för skador som inträffat före

den 1

januari 1993 men som anmälts till försäkringskassan efter den 30 juni

1993 -

under förutsättning att skadan uppfyller kriterierna för att

godkännas enligt

det gamla arbetsskadebegreppet.

 Det förhållandet att ersättning för inkomstförlust som utges till

en person

som ådragit sig en arbetsskada beläggs med socialavgifter när

ersättningen utges

från en trygghetsförsäkring har medfört att de aktuella

förändringarna i

arbetsskadeförsäkringen inneburit en icke förutsedd kostnadsökning

för

trygghetsförsäkringarna. Med hänsyn härtill och då någon

inkomstförstärkning för

det allmänna till följd härav inte beräknades i samband med

ifrågavarande

ändringar i LAF bör ersättningar för inkomstförlust som i

fortsättningen kommer

att utges från trygghetsförsäkring i stället för från

arbetsskadeförsäkringen

befrias från socialavgifter respektive särskild löneskatt. Regeringen

föreslår

därför att de ifrågavarande ersättningarna undantas från sådana

pålagor. Ersätt-

ningarna som undantas från socialavgifter bör, i likhet med t.ex.

sjukpenning

och livränta enligt LAF, vara pensionsgrundande.

 Eftersom ersättning från arbetsskadeförsäkringen i flertalet fall

inte utgavs

som kompensation för inkomstbortfall för de första 180 dagarna efter

det att

skadan inträffat och inte heller utgavs för lönedelar över 7,5

basbelopp gäller

vad nyss sagts endast under förutsättning att ersättningen inte avser

att ge

kompensation för sådant bortfall.

 På ersättningar i form av lön eller annan ersättning för utfört

arbete eller

eljest med anledning av tjänsten som utges från statlig myndighet

eller annat

statligt organ utom affärsverken beräknas s.k. lönekostnadspålägg

(LKP) enligt

förordningen (1969:54) om beräkning och redovisning av

lönekostnadspålägg. LKP

är avsett att täcka såväl lagstadgade socialavgifter inklusive

särskild

löneskatt som avtalskostnader utöver lön. LKP utgör sedan den 1 juli

1993 38,5

%.

 På ersättningar som utges enligt det statliga PSA-avtalet beräknas

dock inte

LKP. Inte heller är dessa ersättningar belagda med socialavgifter.

Ersättningar

från PSA som utges till anställda inom affärsverken är däremot

belagda med

socialavgifter i enlighet med reglerna i lagen om socialavgifter.

Förslaget om

undantag från socialavgifter kommer därmed att omfatta även

sistnämnda

ersättningar.

 Pensionsarbetsgruppen har i betänkandet (SOU 1994:20) Reformerat

pensionssystem bl.a. föreslagit att ålderspensionsavgifter skall

betalas av

staten vad avser sociala ersättningar av olika slag. Mot bakgrund

härav finns

det skäl att i samband med beredningen av Pensionsarbetsgruppens

förslag

överväga om staten bör betala pensionsavgifter på de nu aktuella

ersättningarna.

5 Föräldrapenning

5.1 Inledning

Föräldraförsäkringen, som regleras i 4 kap. lagen (1962:381) om

allmän

försäkring (AFL), består av två huvudförmåner, föräldrapenning och

tillfällig

föräldrapenning.

 Föräldrapenning är avsedd att täcka föräldrars behov av ersättning

för det

inkomstbortfall som uppkommer i samband med ett barns födelse eller

ett

adoptivbarns ankomst. För föräldrar som saknar inkomster skall

föräldrapenningen

ge en grundtrygghet. Tillfällig föräldrapenning utges vid mer akut

uppkomna

situationer då en förälder behöver ta ledigt från arbetet för att

vårda barn.

 Föräldrapenning med anledning av ett barns födelse utges enligt

nuvarande

regler under högst 450 dagar sammanlagt för föräldrarna. För 360

dagar betalas

föräldrapenning med belopp motsvarande 90 % av förälderns

sjukpenninggrundande

inkomst delad med 365, dock lägst 60 kr per dag (garantinivån). Under

de

återstående 90 dagarna utges föräldrapenning på garantinivån.

 Föräldrapenning enligt sjukpenningnivå, dvs. med 90 %, utges för de

första 180

dagarna endast under förutsättning att föräldern varit försäkrad för

en

sjukpenning över garantinivån under minst 240 dagar i följd före

barnets födelse

eller den beräknade tidpunkten härför. För de ytterligare 180 dagar,

för vilka

ersättning kan utges enligt sjukpenningnivå, gäller inte något sådant

kvalifikationskrav.

 Förutom vissa föräldrapenningdagar som är förbehållna modern kan,

såvitt

föräldrarna gemensamt har vårdnaden om barnet, dagarna i princip

delas upp

mellan föräldrarna efter deras egna önskemål. Av det totala antalet

föräldrapenningdagar har vardera föräldern dock rätt till 90 egna

dagar. Dessa

dagar kan på ett enkelt sätt överlåtas till den andra föräldern genom

en

skriftlig anmälan till försäkringskassan. En förälder som ensam har

vårdnaden om

barnet har rätt att själv uppbära föräldrapenning under hela

ersättningstiden.

Den av föräldrarna som till huvudsaklig del vårdar barnet är

berättigad till

föräldrapenning.

 En förutsättning för rätt till tillfällig föräldrapenning är att

föräldern

behöver avstå från förvärvsarbete för vård av barnet. För rätt till

föräldrapenning uppställs däremot inte något sådant krav. Motivet

till denna

skillnad är bl.a. att en icke förvärvsarbetande förälder har rätt

till

föräldrapenning. En förvärvsarbetande förälder kan således uppbära

föräldrapenning för tid som föräldern, med eller utan löneförmåner

från

arbetsgivaren, är ledig från sitt arbete och vårdar barnet även om

föräldern

inte på grund av vården av barnet behöver avstå från förvärvsarbete.

 Föräldrapenningens storlek är beroende av i vilken utsträckning

föräldern

avstår från förvärvsarbete. Hel föräldrapenning på sjukpenningnivå

utges för

vård av barn när föräldern inte förvärvsarbetar. Halv och fjärdedels

föräldrapenning utges när föräldern arbetar högst hälften respektive

högst tre

fjärdedelar av normal arbetstid. Föräldrapenning på garantinivå får

utges som

hel, halv eller fjärdedels förmån när föräldern arbetar högst tre

fjärdedelar av

normal arbetstid. Vid beräkning av antalet dagar med rätt till

föräldrapenning

anses två dagar med halv och fyra dagar med fjärdedels

föräldrapenning som en

dag.

 Föräldraförsäkringen innehåller inte några begränsningar av antalet

ersättningsperioder eller regler om minsta antal ersättningsdagar

under en

period.

 Rätten till föräldraledighet regleras i lagen (1978:410) om rätt

till ledighet

för vård av barn, m.m. Arbetstagare har rätt till hel ledighet under

ett och ett

halvt år från barnets födelse. Utöver denna rätt till ledighet

föreligger rätt

till hel ledighet under tid då arbetstagaren uppbär hel

föräldrapenningförmån

och till förkortning av arbetstiden till hälften eller till tre

fjärdedelar då

arbetstagaren uppbär halv eller fjärdedels föräldrapenningförmån. Om

arbetsgivaren inte går med på annat kan ledigheten delas upp på högst

tre

perioder för varje kalenderår.

 Enligt semesterlagen (1977:480) är tid då arbetstagaren uppbär

föräldrapenning

semesterlönegrundande (dock högst 120 dagar eller för ensamstående

förälder 180

dagar). Om semesterlönegrundande föräldraledighet infaller under

semester skall,

om arbetstagaren utan dröjsmål begär det, sådan dag inte räknas som

semesterdag.

 Enligt 2 Riksförsäkringsverkets föreskrifter (RFFS 1988:3) om

föräldrapenningförmåner utges föräldrapenning inte för tid om en

eller flera

dagar som normalt är arbetsfri för en heltidsarbetande inom yrket, om

inte

föräldern uppbär föräldrapenningförmån i direkt anslutning till den

arbetsfria

tiden.

 I prop. 1993/94:148 om vårdnadsbidrag har regeringen lagt fram

förslag om

införande av vårdnadsbidrag fr.o.m. den 1 juli 1994 för barn mellan

ett och tre

år. Samtidigt har föreslagits bl.a. att de 90 dagar som alltid

ersätts enligt

garantinivå skall slopas i samband med införandet av vårdnadsbidrag

samt att

garantinivån skall höjas från 60 till 64 kronor per dag.

 Regeringen har vidare i prop. 1993/94:147 om jämställdhetspolitiken

bl.a.

föreslagit att antalet föräldrapenningdagar skall delas lika mellan

föräldrarna

samt att rätten att överlåta dagar begränsas så att 30 dagar inte

skall få

överlåtas till den andra föräldern. Vidare har föreslagits att

ersättningsnivån

för föräldrapenning skall sänkas till 80 % fr.o.m. den 1 januari 1995

med

undantag för de 30 dagar som inte skall få överlåtas till den andra

föräldern.

För sistnämnda dagar skall enligt förslaget ersättning alltjämt utges

med 90 %.

Vissa särregler föreslås gälla för bl.a. ensamstående förälder.

5.2 Föräldrapenning under arbetsfri dag

Regeringens förslag: En ny bestämmelse införs i 4

kap. AFL med innebörd att hel föräldrapenning skall

få utges för sådan tid som normalt är arbetsfri för

föräldern endast om han eller hon i direkt anslut-

ning till den arbetsfria tiden uppbär hel

föräldrapenning.

 Motsvarande skall gälla för rätt till halv

respektive fjärdedels föräldrapenning för dag som

normalt är arbetsfri.

 Föräldrapenningförmåner skall inte kunna utges för

dag under vilken föräldern är semesterledig.

 Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

 Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna tillstyrker

förslaget. Det

gäller Försäkringsöverdomstolen, Kammarrätten i Göteborg, Länsrätten

i

Stockholm, Riksförsäkringverket, Socialstyrelsen, Statens

arbetsgivarverk,

Statskontoret, Försäkringskasseförbundet, SAF och TCO. Av dessa

förordar

Kammarrätten, Statens arbetsgivarverk och SAF att förutsättningarna

för att få

föräldrapenning för dag som normalt är arbetsfri skärps.

Riksrevisionsverket har

avstyrkt förslaget. SACO har hänvisat till remissvar lämnade av

Lärarnas

Riksförbund och Sveriges Läkarförbund. Läkarförbundet tillstyrker

förslaget

medan Lärarnas Riksförbund anser att förslaget kommer att försämra

och i vissa

fall omöjliggöra för lärarna att få ersättning för inkomstbortfall på

grund av

ledighet för vård av barn.

 Enligt Försäkringsöverdomstolen skulle vissa skäl kunna anföras för

att kravet

sträcktes ännu längre och innebära krav på att föräldrapenning utgått

såväl

omedelbart före som omedelbart efter den arbetsfria tiden. Eftersom

antalet

dagar med föräldrapenning är begränsat bör man emellertid i avvaktan

på

erfarenheter av den nu diskuterade lagändringen kunna avstå från en

sådan

ytterligare skärpning.

 Kammarrätten, som är positiv till att man försöker motverka

missbruk,

ifrågasätter om förslaget är tillräckligt långtgående. Kammarrätten

förordar en

skärpning av villkoret, t.ex. genom att föreskriva att föräldern

skall uppbära

hel föräldrapenning såväl omedelbart före som omedelbart efter den

arbetsfria

tiden.

 Länsrätten efterlyser en övergångsregel för att undvika icke

önskvärda följder

för föräldrars pågående uttag av föräldrapenning.

 Även Statens arbetsgivarverk menar att förslaget inte är

tillräckligt

långtgående. Skälet till att en förälder som normalt inte vårdar

barnet väljer

att ta ut högre föräldrapenning under veckosluten är enligt verket

inte i första

hand att föräldern har högre föräldrapenning än den andra föräldern

utan att han

dessutom har full lön under veckosluten. I de statliga

kollektivavtalen görs

inget löneavdrag för arbetsfria dagar om inte arbetstagaren varit

tjänstledig på

båda sidor om ledigheten. Verket föreslår att bestämmelsen utformas

så att

föräldrapenning endast utges för arbetsfri tid om föräldrapenning har

utbetalats

i direkt anslutning till den arbetsfria tiden både före och efter den

arbetsfria

perioden.

 Riksrevisionsverket avstyrker samtliga förslag då arbetsgruppen

inte närmare

bedömt omfattningen av de olika uttagen och även enligt verket har

avstått från

att bedöma de ekonomiska effekterna av förslagen. Dessutom anser

verket att

komplexiteten i försäkringen ökar.

 Försäkringskasseförbundet anser att den föreslagna regeln även bör

tillämpas

på föräldrar som är arbetslösa.

 Enligt SAF bör man införa en regel med innebörd att en arbetstagare

har rätt

till föräldrapenning endast om han gått miste om lön och andra

anställningsförmåner till följd av att han vårdat barn. En sådan

regel bör gälla

vid kortare vårdperioder än 15 dagar. Vid längre perioder bör

föräldrapenningen

kalenderdagberäknas.

 Skälen för regeringens förslag: Som framgår av vad som redovisats i

det

föregående är föräldrapenningsystemet mycket flexibelt. Det ger

möjlighet för

föräldrarna att planera föräldraledigheten på det för familjen mest

ändamålsenliga sättet även ur ekonomisk synpunkt. Föräldrarna ges

möjlighet att

avlösa varandra i vården av barnet. Föräldrarna kan, beroende av

arbetsinsats

och ekonomiska möjligheter, omväxlande uppbära hel, halv eller

fjärdedels

föräldrapenning eller växla föräldrapenning på sjukpenningnivå med

föräldrapenning på garantinivå. Föräldrapenning kan utges under

semester.

Föräldrarna kan också förlänga den tid som de kan vara hemma med

barnet genom

att under föräldraledigheten göra avbrott för semester eller genom

att inte

alltid ta ut föräldrapenning för veckans samtliga dagar.

 Denna flexibilitet i föräldrapenningsystemet medför att föräldrarna

kan dela

upp rätten till föräldrapenning exempelvis på så sätt att den

förälder som har

lägst föräldrapenning - i de flesta fall modern - uppbär

föräldrapenning under

fem av veckans dagar medan den förälder som har högst föräldrapenning

tar ut

föräldrapenning under de dagar som är arbetsfria för denna förälder,

vanligtvis

lördag och söndag. En förälder kan också välja att förlägga sin

föräldraledighet

till semestertid eller till helgdagar. Om båda föräldrarna är hemma

hos barnet

torde det i de flesta fall vara omöjligt för försäkringskassan att

kontrollera

vem av föräldrarna som huvudsakligen vårdar barnet och därmed är

berättigad till

föräldrapenning.

 Bestämmelsen i 2 RFFS 1988:3 har tillkommit för att i viss mån

motverka att

föräldrapenning utges till en förvärvsarbetande förälder som inte gör

någon

inkomstförlust i anledning av det till försäkringskassan anmälda

vårdfallet. I

bestämmelsen anges inte något om storleken på den föräldrapenning som

skall

uppbäras i direkt anslutning till den arbetsfria tiden. Därmed finns

det inte

något som hindrar att en förälder uppbär fjärdedels föräldrapenning

under en dag

före eller efter den arbetsfria tiden och hel föräldrapenning under

hela den

arbetsfria tiden. Det är vidare att märka att fjärdedels

föräldrapenning kan

utges oavsett anledningen till förkortningen av arbetstiden. Det kan

alltså vara

fråga om inarbetad tid, flextid eller motsvarande.

 Arbetsgruppen har redovisat resultatet av en undersökning av fäders

uttag av

föräldrapenning under en kortare tid hösten 1993. Undersökningen är

mycket

begränsad och visar endast hur fäder under tiden den 15 september -

15 oktober

1993 hos en viss försäkringskassa tagit ut föräldrapenning. Av

undersökningen

framgår att 601 fäder hade tagit ut föräldrapenning under denna tid.

För ca 50 %

av dessa hade föräldrapenning utbetalats enbart för veckoslut

(lördagar och

söndagar) och dagar i anslutning till veckoslut (fredagar eller

måndagar).

Omkring 87 % av fäderna hade tagit ut föräldrapenning under fyra

veckoslut. Som

arbetsgruppen framhållit är det inte möjligt att av denna enda

undersökning dra

några slutsatser om hur vanligt det är bland fäder i allmänhet att ta

ut

föräldrapenning i anslutning till och under veckoslut. Undersökningen

visar mer

på förekomsten än på omfattningen av denna företeelse.

 Även om den av arbetsgruppens redovisade undersökningen av fäders

föräldrapenninguttag är mycket begränsad finns det emellertid skäl

att anta att

föräldraförsäkringen kommit att tillämpas på ett sätt som inte varit

direkt

förutsedd vid dess tillkomst. Enligt regeringens uppfattning utgör

redan det

faktum att denna typ av föräldrapenninguttag som undersökningen avser

förekommer

tillräckliga skäl för att införa en bestämmelse som motverkar att

föräldrar

utnyttjar föräldraförsäkringssystemet i annat syfte än att vårda

barn.

 Regeringen anser därför att - på sätt som arbetsgruppen föreslagit

- hel

föräldrapenning bör kunna utges för tid som normalt är arbetsfri

endast om

föräldern uppbär hel föräldrapenning i direkt anslutning till den

arbetsfria

tiden och att motsvarande bör gälla för rätt till halv respektive

fjärdedels

föräldrapenning för dag som normalt är arbetsfri. Regeringen föreslår

att en

regel med denna innebörd införs i 4 kap. AFL. En förutsättning för

att en sådan

regel skall få avsedd effekt är dock att de 90 dagar som alltid

utbetalas på

garantinivå slopas såsom föreslagits i prop. 1993/94:148.

 Det finns skäl som talar för en ytterligare skärpning av reglerna.

I

remissbehandlingen har framhållits bl.a. att det i de statliga

kollektivavtalen

inte görs något löneavdrag för arbetsfria dagar om inte arbetstagaren

varit

tjänstledig på båda sidor om de arbetsfria dagarna och att detta inte

är någon

ovanlig avtalskonstruktion för anställda med månadslön. Den ändring

som i så

fall skulle kunna övervägas är att föräldrapenning utges för

arbetsfri tid

endast om föräldrapenning uppbärs såväl före som efter den arbetsfria

perioden.

Regeringen har emellertid stannat för den av arbetsgruppen valda

lösningen.

Motivet härtill är att det från arbetstagarens sida trots allt kommer

att

fordras att han eller hon avstår från förvärvsarbete och därmed lön

under i vart

fall en hel dag för att få föräldrapenning under arbetsfri dag. Om

den andra

föräldern är föräldraledig och inte har möjlighet att återgå i arbete

den dagen

torde detta motverka den ifrågavarande typen av uttag.

 Med arbetsfri dag avses dag som, oavsett om föräldern är

tjänstledig eller

inte, är arbetsfri inom den bransch eller på den arbetsplats där

föräldern är

anställd. De dagar det är fråga om är framför allt dagar för

veckovila

(vanligtvis lördagar och söndagar) samt helgdagar och vissa

helgaftnar. Som

exempel på andra sådana dagar kan vad gäller lärare nämnas dagar då

de är

ferielediga. På de arbetsplatser där företaget håller stängt för

semester är

även semesterdagar normalt arbetsfria dagar. Som framgår av det

följande förslås

dock att det införs en särskild bestämmelse som innebär att

föräldrapenning inte

skall få utges för semesterdag.

 När det gäller frågan om föräldrapenning under semesterledighet kan

som

tidigare nämnts föräldrapenning utges under semesterledighet.

 Enligt 15 semesterlagen (1977:480) skall sådan dag då

arbetstagaren är

oförmögen till arbete på grund av sjukdom och som infaller under

semesterledighet inte räknas som semesterdag om arbetstagaren utan

dröjsmål

begär det. Detsamma gäller dag som enligt 17 semesterlagen är

semesterlönegrundande. Enligt detta lagrum är frånvaro från arbetet

semesterlönegrundande när det är fråga om bl.a. ledighet för vilken

föräldrapenning utges i den mån frånvaron inte överstiger 120 dagar

eller för

ensamstående förälder 180 dagar. Dagar då tillfällig föräldrapenning

utges är

alltid semesterlönegrundande.

 En arbetstagare kan ha rätt till semesterledighet som inte alls

eller endast

till en del täcks av intjänad semesterlön. Enligt 4 semesterlagen

har dock

arbetstagare rätt att avstå från rätt till semesterdag som inte är

förenad med

semesterlön.

 Det finns enligt regeringens uppfattning inte något skäl för att

för-

äldrapenning skall kunna utges under semesterledighet. Detta gäller

såväl

semesterledighet med som utan semesterlön och oavsett om

föräldrapenning utges

som hel, halv eller fjärdedels förmån. Föräldrapenning bör därför

inte kunna

utges under semesterledighet. Regeringen föreslår att en bestämmelse

med denna

innebörd införs i 4 kap. 17 AFL.

 Genom att ta in bestämmelsen i detta lagrum blir den tillämplig

även på den

tillfälliga föräldrapenningen. För rätt till tillfällig

föräldrapenning krävs

som nämnts att föräldern behöver avstå från förvärvsarbete för vård

av barnet.

En förälder har således inte under semesterledighet rätt till

tillfällig

föräldrapenning om inte semesterledigheten byts ut mot ledighet för

vård av

barn. Någon skillnad i sak uppkommer därför inte om den föreslagna

bestämmelsen

blir tillämplig även på denna förmån.

 Enligt 12 andra stycket lagen (1973:370) om

arbetslöshetsförsäkring utges

inte dagpenning under tid då den arbetslöse uppbär föräldrapenning.

Dagpenning

utges inte heller för lördag eller söndag. En arbetslös förälder som

uppbär

dagpenning har således möjlighet att ta ut föräldrapenning under

veckosluten.

Det föreslås inte någon särskild bestämmelse som tar sikte på

arbetslösa

föräldrar.

 Många föräldrar som studerar uppbär någon form av studiestöd. En

förälder som

uppbär studiestöd har enligt gällande regler alltid rätt till

föräldrapenning

enligt den sjukpenninggrundande inkomst som föräldern hade då

studierna

påbörjades. Vissa former av studiestöd är samordnade med

föräldrapenningförmånen

på så sätt att sådant stöd inte utges för samma tid som

föräldrapenning eller

minskas med det belopp som utbetalats i föräldrapenning. Detta gäller

bl.a.

dagpenning enligt förordningen (1987:406) om arbetsmarknadsutbildning

och

utbildningsbidrag enligt förordningen (1976:536) om utbildningsbidrag

för dokto-

rander.

 Andra former av studiestöd som kan utges för samma tid som

föräldrapenning

minskas däremot inte med utbetald föräldrapenning. Detta gäller bl.a.

studiemedel och särskilt vuxenstudiestöd enligt studiestödslagen

(1973:349).

Regler om samordning även för dessa fall skulle kunna medföra en viss

spärr mot

sådana uttag av föräldrapenning som till huvudsak är betingade av en

önskan att

förstärka familjens ekonomi. En ändring av reglerna för hur

föräldrapenning för

studerande föräldrar beräknas, dvs. de regler som ger föräldern rätt

till

föräldrapenning enligt den sjukpenninggrundande inkomst som gällde då

studierna

påbörjades, skulle kunna vara ett annat sätt att motverka sådana

uttag av

föräldrapenning. Arbetsgruppen, som har pekat på dessa möjligheter,

har dock

valt att avstå från att lämna några sådana förslag. Enligt

regeringens

uppfattning skulle det föra för långt att föreslå regler som tar

sikte på att

ändra de studerandes försäkringsskydd. Eventuella förslag med denna

inriktning

får övervägas i ett annat sammanhang.

5.3 2,5 årsregeln

Regeringens förslag: En ändring görs i 4 kap. 6 AFL

så att om kvinnan på nytt blivit gravid innan

barnet uppnått ett år och nio månaders ålder skall -

om förälderns sjukpenninggrundande inkomst (SGI)

sänkts då barnet uppnått ett års ålder - förälderns för-

äldrapenning fortsättningsvis beräknas lägst enligt

den SGI som gällde innan sänkningen, anpassad efter

löneutvecklingen inom yrkesområdet.

 Bestämmelsen kompletteras så att samma regel

gäller vid adoption av barn som sker inom två och

ett halvt år efter det att det föregående barnet

fötts eller adopteras.

 Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag utom

i fråga om

förslaget om adoption.

 Remissinstanserna: Försäkringsöverdomstolen, Kammarrätten i

Göteborg,

Riksförsäkringsverket, Socialstyrelsen, Statens arbetsgivarverk,

Statskontoret,

Försäkringskasseförbundet, SAF och TCO tillstyrker förslaget eller

har inget att

erinra mot det. Länsrätten i Stockholm och Riksrevisionsverket

avstyrker

förslaget.

 Kammarrätten tillstyrker förslaget eftersom det dels innebär att

könsneut-

raliteten i regelsystemet ökas, dels leder till ett slopande av

nyckfullheten i

det nuvarande systemet som innebär att en för tidig födsel kan leda

till högre

föräldrapenning än en födsel i normal tid.

 Länsrätten anser att det snarare förefaller som om reglerna för

SGI-skyddad

tid är alltför generösa i det att de kan täcka inkomstbortfall som

inte

motsvarar de verkliga inkomstförhållandena hos de försäkrade. Vidare

torde de

situationer som enligt arbetsgruppen motiverar lagändringarna kunna

lösas genom

att domstolspraxis stramar upp tillämpningen.

 Riksförsäkringsverket och Försäkringskasseförbundet anser att den

föreslagna

ändringen bör kompletteras så att även föräldrar som adopterar två

barn med 2,5

års mellanrum omfattas.

 Skälen för regeringens förslag: Reglerna om sjukpenninggrundande

inkomst (SGI)

återfinns i 3 kap. AFL. Enligt 2 är SGI den årliga inkomst som en

försäkrad

kan antas komma att tills vidare få för eget arbete. I

Riksförsäkringsverkets

föreskrifter (RFFS 1981:5) om sjukpenninggrundande inkomst finns

bestämmelser,

som innebär att man vid inkomstberäkningen skall bortse från

inkomstvariationer

som avser kortare tid än sex månader (1 - 3 ).

 SGI skall enligt 3 kap. 5 AFL ändras bl.a. när försäkringskassan

fått

kännedom om att den försäkrades inkomstförhållanden, arbetstid eller

andra

omständigheter har undergått ändring av betydelse för rätten till

sjukpenning

eller sjukpenningens storlek. I vissa fall får dock, trots att den

försäkrades

omständigheter undergått sådan ändring, SGI under viss tid inte

sänkas (s.k.

SGI-skyddad tid). Detta gäller bl.a. för en förälder som är helt

eller delvis

ledig från sitt förvärvsarbete för vård av barn som inte har fyllt

ett år.

Motsvarande gäller under ett år efter mottagandet av ett adoptivbarn.

 Enligt Riksförsäkringsverkets rekommendationer (Allmänna råd

1993:10) till

försäkringskassorna skall en förälders SGI inte heller sänkas då

barnet fyllt

ett år såvitt föräldern i oavbruten följd antingen är ledig från sitt

förvärvsarbete och uppbär hel föräldrapenningförmån eller har

förkortad

arbetstid och uppbär föräldrapenningförmån som minst svarar mot

arbetstidens

nedsättning. Försäkringsöverdomstolen har i dom den 10 april 1992

(mål nr

2191/89:14) under åberopande av dessa rekommendationer funnit att

SGI:n inte

skall sänkas för en förälder som sedan barnet fyllt ett år uppbär hel

föräldrapenning.

 Även om förälderns SGI sänks då barnet fyller ett år skall enligt 4

kap. 6

sjätte stycket AFL föräldrapenningen fram till dess barnet fyller två

år

beräknas lägst på grundval av den SGI som gällde innan sänkningen

eller den

högre inkomst som löneutvecklingen inom förälderns yrke föranleder.

 Enligt 4 kap. 6 andra stycket AFL utges föräldrapenning med 90 %

av

fastställd SGI för de första 180 dagarna endast under förutsättning

att

föräldern varit försäkrad för en sjukpenning över garantinivån under

minst 240

dagar i följd före barnets födelse. För de ytterligare 180 dagarna,

för vilka

ersättning kan utges enligt sjukpenningnivå, gäller inte något sådant

kvalifikationskrav. Kravet har tillkommit för att undvika att

föräldrar enbart i

syfte att få en högre föräldrapenning påbörjar ett förvärvsarbete

eller ökar

sitt arbetsutbud under graviditeten.

 Även om 240-dagarsvillkoret inte är uppfyllt därför att modern

varit ledig

från arbetet för vård av ett barn kan hon enligt paragrafens sjätte

stycke få

föräldrapenning motsvarande sin tidigare inkomst också vid nästa

barns födelse.

Enligt denna bestämmelse skall, om modern då barnet fyller två år på

nytt är

gravid och nedkomsten beräknas ske eller faktiskt sker inom sex

månader,

föräldrapenningen för det nya barnet beräknas lägst enligt den SGI

(anpassad

efter löneutvecklingen inom hennes yrke) som gällde innan det

tidigare barnet

fyllde ett år. Ersättning för outnyttjade föräldrapenningdagar för

det tidigare

barnet beräknas på motsvarande sätt även efter det att barnet fyllt

två år.

 Bestämmelsen förutsätter enligt sin ordalydelse att det nya barnet

föds sedan

det tidigare barnet har fyllt två år. Av förarbetena till

bestämmelsen framgår

inte om avsikten varit att inte låta försäkringsskyddet gälla även

vid tätare

graviditeter. Enligt prop. 1984/85:78 innebär bestämmelsen att

kvinnan i princip

behåller föräldrapenningens ursprungliga ersättningsnivå även om hon

har

förkortat arbetstiden eller slutat förvärvsarbeta under tiden mellan

två barns

födelse, under förutsättning att barnen föds inom två och ett halvt

år. Enligt

uppgift tillämpas bestämmelsen av försäkringskassorna även vid täta

graviditeter. Bestämmelsen bör dock korrigeras i enlighet med

uttalandet i

nämnda proposition.

 Det förhållandet att kvinnan men inte mannen fått en förlängd tid

för sitt

försäkringsskydd har förklarats med att det ansetts att kvinnan på

grund av

graviditeten kan vara förhindrad att återgå i arbete eller öka sin

arbetsinsats

(bet. 1984/85:SfU12, rskr. 1984:85/125).

 Om mannen är den av föräldrarna som är helt eller delvis ledig från

sitt

förvärvsarbete för att vårda barnet har han inte samma möjligheter

som kvinnan

att få föräldrapenning för ett nytt barn beräknad efter den

ursprungliga

ersättningsnivån.

 Om kvinnan blir gravid sedan mannens SGI-skydd har upphört, måste

han återgå i

arbete inom den första graviditetsmånaden för att hinna uppfylla

240-dagarsvillkoret vid det nya barnets födelse. Återgår han då i

arbete på

deltid beräknas hans SGI och således också hans föräldrapenning för

det nya

barnet på deltidsinkomsten.

 Om kvinnan blir gravid innan mannens SGI-skydd har upphört bör

mannen - om

familjen planerar att han skall vara hemma och vårda även det nya

barnet - innan

SGI-skyddet upphör återgå i förvärvsarbete i samma omfattning som

tidigare för

att få behålla sin sjukpenningförsäkring och därmed få

föräldrapenning för det

nya barnet på samma ersättningsnivå som för det tidigare barnet.

 Föräldraförsäkringens regler bör vara utformade så att de främjar

jämställdhet

mellan kvinnor och män. Det bör vara lika fördelaktigt för fadern som

för modern

att stanna hemma och ta vård om barnet. De nu beskrivna effekterna av

2,5

årsregeln innebär en inte godtagbar begränsning av föräldrarnas

möjligheter att

välja vem av dem som skall stanna hemma och vårda barn. Enligt

regeringens

uppfattning saknas skäl för en sådan begränsning.

 En annan situation där 2,5 årsregeln leder till resultat, som i

vissa fall kan

te sig som orimliga, är när ett barn avlider.

 Om ett barn avlider upphör rätten till SGI-skydd. Skälet är att

föräldern inte

längre vårdar barn. Återgår föräldern inte omedelbart i

förvärvsarbete upphör,

såvitt föräldern inte är sjukskriven och på grund av sjukskrivningen

ges ett

annat SGI-skydd, förälderns sjukpenningförsäkring.

 Om ett barn avlider under SGI-skyddad tid och kvinnan vid

dödsfallet är

gravid, kan hon genom att återgå i förvärvsarbete i samma omfattning

som

tidigare få behålla sin SGI och få föräldrapenning för det nya barnet

beräknad

enligt den SGI hon är försäkrad för.

 Om barnet avlider innan det fyllt två år och kvinnan då redan är

gravid har

hon, om hennes SGI-skydd upphört, små möjligheter att få

föräldrapenning för det

nya barnet beräknad efter annan nivå än garantinivån under de första

180

dagarna. Hon kan inte, som andra mödrar vars SGI sänkts få

föräldrapenningen

beräknad efter sin tidigare SGI vid vård av det nya barnet. Regeln om

utökat

försäkringsskydd vid ny graviditet förutsätter bl.a. att barnet fyllt

två år.

Hon har heller inte - såvitt hon vid dödsfallet varit gravid under

längre tid än

en månad - någon möjlighet att uppfylla 240-dagarsvillkoret. Enligt

detta

villkor krävs som tidigare nämnts att hon varit försäkrad för en

sjukpenning

över garantinivån under minst 240 dagar i följd före barnets födelse

för att

föräldrapenning på sjukpenningnivå skall kunna utges.

 Det är lätt att inse att de nu beskrivna effekterna av i

frågavarande regel i

det enskilda fallet kan upplevas som orimliga i en redan förut svår

situation.

Det förhållandet att kvinnor på detta sätt förlorar sitt

försäkringsskydd är

enligt regeringens mening inte godtagbart.

 Mot bakgrund av vad ovan sagts bör bestämmelsen i 4 kap. 6 AFL

ändras så att

den blir tillämplig dels då barn föds med tätare mellanrum än 24

månader, dels

med avseende på båda föräldrarna och dels i det fall barnet avlider

före två års

ålder.

 Regeringen föreslår därför att om kvinnan har blivit gravid på nytt

innan

barnet uppnått ett år och nio månaders ålder förälderns

föräldrapenning skall,

om hans eller hennes SGI sänkts då barnet uppnått ett års ålder,

fortsättningsvis beräknas lägst enligt den SGI som gällde innan

sänkningen,

anpassad efter löneutvecklingen inom yrkesområdet.

 Som framgår ovan har det i remissbehandlingen framförts att den

föreslagna

regeln borde kompletteras så att den kommer att omfatta även

föräldrar som

adopterar barn med två och ett halvt års mellanrum. Regeringen delar

denna

uppfattning och föreslår därför en ändring med denna innebörd.

6 Tillfällig föräldrapenning

6.1 Inledning

Tillfällig föräldrapenning utges till en förälder som behöver avstå

från

förvärvsarbete för att vårda barn under tolv år till följd av sjukdom

eller

smitta hos barnet eller barnets ordinarie vårdare eller vid besök i

samhällets

förebyggande barnhälsovård. Tillfällig föräldrapenning utges vidare i

samband

med vårdbehov som uppkommer till följd av att barnets andra förälder

besöker

läkare med ett annat barn till någon av föräldrarna.

 Tillfällig föräldrapenning kan också utges för vård av ett barn som

har fyllt

tolv men inte 16 år i de fall barnet på grund av sjukdom, psykisk

utvecklingsstörning eller annat handikapp är i behov av särskild

tillsyn eller

vård. För barn under 240 dagar utges tillfällig föräldrapenning

endast om

tillsynen av barnet är stadigvarande ordnad eller om barnet vårdas på

sjukhus.

För vård av ett barn som är 240 dagar eller äldre utges, såvitt

barnet inte

vårdas på sjukhus, tillfällig föräldrapenning inte för tid under

vilken annars

föräldrapenning skulle ha uppburits.

 Tillfällig föräldrapenning kan utges under högst 120 dagar per barn

och år. Om

skälet till att föräldern behöver avstå från förvärvsarbete är

sjukdom hos

barnets ordinarie vårdare kan dock ersättning utges under högst 60

dagar.

 Från och med det kalenderår under vilket barnet fyller fyra år

t.o.m. det

kalenderår under vilket det fyller tolv år har en förälder rätt till

tillfällig

föräldrapenning när föräldern avstår från förvärvsarbete i samband

med

föräldrautbildning, besök i barnets skola eller besök i förskole-

eller

fritidsverksamhet inom samhällets barnomsorg i vilken barnet deltar.

För sådana

s.k. kontaktdagar utges ersättning under två dagar per barn och år.

Härutöver

har en fader rätt till tio ersättningsdagar i samband med barns

födelse eller

adoptivbarns ankomst.

 Rätt till föräldrapenningförmåner tillkommer förälder. Med förälder

likställs

rättslig vårdnadshavare, blivande adoptivförälder och den med vilken

en förälder

är eller har varit gift eller har eller har haft barn om de varaktigt

bor

tillsammans. Såvitt gäller tillfällig föräldrapenning likställs med

förälder

även den som en förälder bor tillsammans med under äktenskapsliknande

förhållan-

den samt fosterförälder.

 Sedan den 1 januari 1994 gäller att rätten till tillfällig

föräldrapenning

förbättrats i vissa avseenden för föräldrar till barn som omfattas av

lagen

(1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS).

Bl.a. kan

förälder till ett sådant barn som fyllt 16 men inte 21 år (i vissa

fall 23 år)

få tillfällig föräldrapenning om föräldern behöver avstå från

förvärvsarbete i

samband med sjukdom hos barnet.

 Enligt lagen (1978:410) om rätt till ledighet för vård av barn,

m.m. har

arbetstagare rätt till ledighet under tid då arbetstagaren uppbär

tillfällig

föräldrapenning.

 Enligt semesterlagen (1977:480) är tid under vilken förälder uppbär

tillfällig

föräldrapenning semesterlönegrundande och sådan tid skall om

föräldern särskilt

begär det frånräknas från semestertid.

6.2 Överlåtelse av rätt till tillfällig föräldrapenning

Regeringens förslag: En förälder ges möjlighet att

överlåta tillfällig föräldrapenning till en annan

försäkrad som i stället för föräldern avstår från för-

värvsarbete i samband med sjukdom eller smitta hos

barnet eller dess ordinarie vårdare.

 Arbetsgruppens förslag: Arbetsgruppen föreslår att rätten att

överlåta till-

fällig föräldrapenning begränsas till ensamstående föräldrar och att

överlåtelse

skall få göras till en närstående.

 Remissinstanserna: Kammarrätten i Göteborg, Länsrätten i Stockholm,

Riks-

försäkringsverket, Statens arbetsgivarverk, Riksrevisionsverket,

Statskontoret

och RFSL avstyrker förslaget.

 Tillstyrker förslaget gör Socialstyrelsen,

Försäkringskasseförbundet, SAF, TCO

och Försäkringsöverdomstolen.

 Försäkringsöverdomstolen anser att de skäl som anförs för att en

ensamstående

förälder skall kunna överlåta sin rätt till tillfällig

föräldrapenning onekligen

har viss tyngd. Ett sådant överlåtande innebär å andra sidan ett

principiellt

avsteg från försäkringens strikta koppling till föräldrarna. Vid

vägning av

skälen för och emot förslaget är domstolen beredd att acceptera det.

Försäkringsöverdomstolen anser dock att begreppet närstående inte i

alla

avseenden kan föras över på en situation där en utomstående rycker in

för att

passa ett sjukt barn. Försäkringsöverdomstolen förordar att det anges

- helst i

lagtexten - vilka personer som åsyftas med begreppet närstående.

Vidare bör det

skrivas in i den föreslagna 11 a att ersättningen skall beräknas på

vårdarens

sjukpenninggrundande inkomst.

 Kammarrätten anser att förslaget innebär en ny konstruktion inom

socialförsäkringen vars konsekvenser inte är helt lätta att

överblicka och att

negativa effekter i fråga om avancemang i stället kan uppkomma för

den till

vilken rätten till tillfällig föräldrapenning överlåts.

 Enligt Länsrätten bör förslaget förkastas. Mot bakgrund av att

förslaget

innebär en principiell förändring av föräldraförsäkringen är det

högst

otillfredsställande att man inte skaffat fram underlag som i vart

kunnat ligga

till grund för en uppskattad kostnad för reformen. Länsrätten anser

vidare att

arbetsgruppen betydligt underskattat risken för missbruk. Enligt

Länsrätten är

begreppet närstående alltför vagt och för vidsträckt. I rapporten har

inte

berörts hur ett uttag av föräldrapenning i dessa fall kan komma att

styras av de

försäkrades önskemål att kringå karensdagarna inom sjukförsäkringen.

Det måste

enligt Länsrätten - i avsaknad av ett statistiskt underlag som visar

motsatsen -

antas att antalet ensamföräldrar med barn som ofta är sjuka eller

drabbas av en

långvarig sjukdom är förhållandevis begränsat. Slutligen anser

Länsrätten att

familjer med två personer diskrimineras och att det föreligger risk

för att

försäkringen kan komma att upplevas som orättvis.

 Riksförsäkringsverket hänvisar till att man tidigare i RFV ANSER

1989:2 har

pekat på svårigheten att avgränsa gruppen ensamstående. Eftersom

försäkringskassornas möjligheter är mycket små att kontrollera om

rätt förälder

överlåter, kommer de föreslagna reglerna att upplevas som

godtyckliga.

Riksförsäkringsverket anser det olämpligt att införa regler som inte

går att

upprätthålla och att om möjlighet skall införas att överlåta rätten

till

tillfällig föräldrapenning bör detta gälla alla föräldrar. Statens

arbetgivarverk anser att att det finns risk att ledighet med

tillfällig

föräldrapenning kommer att öka, vilket inte endast leder till ökade

kostnader

för försäkringen utan även till ökade kostnader för arbetsgivaren,

bl.a. i form

av ökat produktionsbortfall.

 Statskontoret delar arbetsgruppens bedömning om det önskvärda i en

reform som

den föreslagna men kan ändå inte stödja den. Den samhällsekonomiska

situationen

medger enligt Statskontorets bedömning inte ökade åtaganden utan att

finansiering anvisas. Detta sker inte här. Inte heller redovisas

någon bedömning

av de kostnader ett genomförande av förslaget skulle föra med sig.

 Försäkringskasseförbundet anser att även familjer där den ena

föräldern ofta

vistas på annan ort på grund av sitt förvärvsarbete, t.ex. sjömän,

skall

likställas med ensamstående.

 RFSL anser att ett införande av en ny kategori i reglerna om

tillfällig

föräldrapenning, dvs. ensamstående, till vilka homosexuella sambor

kommer att

hänföras är en återgång till en syn på homosexuella samboförhållande

som

frånträddes redan på 1970-talet. Om förslaget antas kommer

homosexuella

föräldrar att få en större flexibilitet än heterosexuella föräldrar i

motsvarande situation. De sistnämnda kan enbart överlåta tillfällig

föräldrapenning till sambo medan homosexuella skulle kunna överlåta

såväl till

sambo som till t.ex. granne. RFSL har aldrig eftersträvat att

homosexuella par

skall gynnas.

 Skälen för regeringens förslag: Riksförsäkringsverket har på

regeringens

uppdrag gjort en kartläggning av konsekvenserna av att införa

möjlighet för

ensamstående och ensamboende föräldrar att överlåta rätten till

tillfällig för-

äldrapenning till närstående. Resultatet har redovisats i rapporten

"Vissa

frågor inom den tillfälliga föräldrapenningen" (RFV anser 1989:2).

Socialstyrelsen har - likaledes på regeringens uppdrag - gjort en

kartläggning

av ensamföräldrarnas utnyttjande av de kommunala barnvårdarresurserna

och

redovisat den i rapporten "Var finns barnvårdarna?" (4200 - 153/88).

 Riksförsäkringsverket har i sin rapport anfört bl.a. följande. En

möjlighet är

att som ensamstående förälder anse en förälder som ensam är rättslig

vårdnadshavare och inte bor tillsammans med någon under

äktenskapsliknande

förhållanden. Att föräldern inte lever under äktenskapsliknande

förhållanden är

svårt att kontrollera. Försäkringskassan har även i dag begränsade

möjligheter

att kontrollera om en person som begär tillfällig föräldrapenning är

att anse

som likställd med förälder och därmed berättigad till denna förmån.

Bedömningen

görs på grundval av de uppgifter som den försäkrade själv lämnar.

Kontroll kan

inte göras annat än med hjälp av folkbokföringsuppgifter. En nackdel

med en

sådan avgränsning är också att en faktiskt ensamstående och

ensamboende förälder

som delar den rättsliga vårdnaden om barnet med den andra föräldern

inte får

möjlighet att överlåta ersättningsrätten. Det finns också föräldrar

som inte kan

betraktas som ensamstående men som kan anse sig jämförbara med sådana

föräldrar.

Detta gäller bl.a. sammanboende föräldrar där den ena föräldern på

grund av sitt

arbete långa tider vistas på annan ort eller i annat land än den

övriga

familjen. Även sådana familjer kan ha ett stort behov av att

närstående vårdar

det sjuka barnet.

 För att undvika att försäkringen upplevs som orättvis och för att

förenkla

administrationen ansåg Riksförsäkringsverket att den enda praktiska

lösningen

var att låta alla föräldrar få rätt att överlåta rätten till

tillfällig

föräldrapenning. Riksförsäkringsverket ansåg vidare att någon

särskild prövning

av anknytningen mellan föräldern och den närstående - vilken prövning

skulle

leda till att försäkringskassorna tvingades att göra omfattande

utredningar -

inte borde komma i fråga. Om reglerna ändras så att ersättningsrätten

kan

överlåtas till vem som helst kunde dock enligt Riksförsäkringsverket

en förälder

känna sig pressad att avstå från möjligheten att själv stanna hemma

hos sitt

sjuka barn. Vidare skulle kopplingen till familjen upphöra och

försäkringen

genomgå en principiell förändring i riktning mot en allmän

barntillsynsförsäkring. En sådan förändring ställde sig verket

tveksamt till.

Riksförsäkringsverket erinrade om att, både när rätt till ersättning

för

tillfällig vård av barn infördes och när den senare hade utvidgats,

hade

statsmakterna med skärpa framhållit att dessa åtgärder inte fick

innebära att

kommunerna minskade sin utbyggnad av barnvårdarverksamheten och att

föräldrapenningen inte fick tas som ett alternativ till en utbyggnad

av de

kommunala barnomsorgsinsatserna.

 Av Socialstyrelsens rapport framgår att barnvårdarverksamheten hade

minskat

successivt i kommunerna under 1980-talet i takt med att

föräldraförsäkringen

byggts ut. År 1980 fanns barnvårdarverksamhet i 176 kommuner. År 1988

hade

antalet kommuner med barnvårdarverksamhet minskat till 70. Av de

kommuner som

hade barnvårdarverksamhet år 1988 ansåg 40 att verksamheten räckte

till, medan

21 kommuner ansåg att den inte gjorde det. En tredjedel av det totala

antalet

barnvårdartimmar utnyttjades av ensamstående föräldrar.

 Socialstyrelsen har upplyst att det i dag saknas en kartläggning av

den

kommunala barnvårdarverksamheten. Uppfattningen är dock att

verksamheten sedan

år 1988 har minskat betydligt i omfattning och att den i den mån den

finns kvar

oftast har samordnats med den kommunala hemtjänstverksamheten.

 Det är inte svårt att inse att det i vissa fall kan utgöra problem

för en

förälder att ta ledigt från arbetet när ett barn är sjukt. Det kan

ibland vara

lättare att engagera någon anförvant eller annan närstående. Om denna

person är

arbetstagare föreligger emellertid inte någon rätt till ledighet för

vård av

barnet. Beviljas personen ändå ledighet föreligger inte någon rätt

till

ersättning i form av tillfällig föräldrapenning för den

inkomstförlust som

uppkommer.

 Om det i familjen finns två personer som båda har rätt till

tillfällig

föräldrapenning, dvs. i familjer där föräldrarna är gifta eller

samboende med

varandra eller där en förälder är gift eller samboende med annan

under

äktenskapsliknande förhållanden, kan dessa personer växelvis vårda

barnet då det

är sjukt och få kompensation för det inkomstbortfall som uppkommer.

 Vissa föräldrar kan även ha en person som inte är

förvärvsarbetande, t.ex. en

pensionerad släkting, i sin närhet som kan hjälpa till att vårda ett

sjukt barn.

Många föräldrar saknar dock en sådan avlastningsmöjlighet.

 Andra föräldrar saknar såväl en sådan person i sin närhet som den

praktiska

möjligheten att få hjälp av den andra föräldern då barnet är sjukt.

 En förälder som är ensam om att ta ut tillfällig föräldrapenning

kan av

naturliga skäl få en högre frånvaro från sitt arbete än andra

föräldrar. En

omfattande frånvaro från arbetet påverkar förälderns möjligheter att

klara

arbetsuppgifterna och därmed också möjligheterna att utvecklas i

arbetet, vilket

kan leda till sämre löneutveckling och sämre möjligheter till

befordran. Ur

arbetsgivarens synvinkel kan förälderns frånvaro från arbetet

innebära

störningar i produktionen eller andra olägenheter. På grund av risken

för hög

frånvaro från arbetet kan det inte uteslutas att en ensamförälder, i

vart fall i

tider av hög arbetslöshet, har svårare än andra föräldrar att få en

anställning.

Om barnet ofta är sjukt eller drabbas av en långvarig sjukdom kan det

föreligga

en risk för att föräldern återgår i arbete innan barnet helt

tillfrisknat.

 En regel enligt vilken tillfällig föräldrapenning kan överlåtas

till någon

annan person skulle för många föräldrar sannolikt underlätta

möjligheterna att

förena förvärvsarbete med föräldraskap.

 Det stora flertalet föräldrar saknar i dag möjlighet att använda

kommunal

barnvårdare. För de föräldrar som fortfarande har möjlighet att

utnyttja

kommunens barnvårdarverksamhet skulle det kunna innebära en nackdel

om

införandet av en möjlighet att överlåta tillfällig föräldrapenning

till

närstående skulle leda till att verksamheten ytterligare skulle

minska. Denna

nackdel måste dock vägas mot den fördel en sådan möjlighet skulle

innebära för

det stora flertalet föräldrar.

 Mot ett införande av en regel med denna innebörd har också anförts

att

kopplingen till familjen upphör och att försäkringen genomgår en

principiell

förändring i riktning mot en allmän barntillsynsförsäkring. Att en

förälder

tillåts att överlåta tillfällig föräldrapenning till en annan person

innebär

dock enligt regeringens mening inte att föräldraförsäkringen förlorar

sin

karaktär av en försäkring för föräldrar.

 Mot bakgrund av vad nu sagts anser regeringen att övervägande skäl

talar för

att tillfällig föräldrapenning bör få överlåtas till en annan person

som i

förälderns ställe avstår från förvärvsarbete för vård av barnet.

 Om föräldrar får rätt att överlåta tillfällig föräldrapenning kan

det finnas

en risk att de inte i lika stor utsträckning som i dag vänder sig

till personer

som är icke förvärvsarbetande för att få hjälp vid barns sjukdom.

Kostnaderna

för försäkringen kan härigenom komma att öka. Som framgår av det

föregående har

arbetsgruppen av det skälet föreslagit att rätten att överlåta

tillfällig

föräldrapenning skall begränsas till ensamstående föräldrar.

 35

 Enligt regeringens uppfattning finns det emellertid föräldrar som

inte kan

betraktas som ensamstående men som kan anse sig jämförbara med sådana

föräldrar.

Detta gäller bl.a. sammanboende föräldrar där den ena föräldern på

grund av sitt

arbete långa tider vistas på annan ort eller i annat land än den

övriga

familjen. Även sådana familjer kan ha ett stort behov av att någon

annan vårdar

det sjuka barnet.

 För att undvika att försäkringen upplevs som orättvis och för att i

möjligaste

mån förenkla administrationen bör alla föräldrar få rätt att överlåta

rätten

till tillfällig föräldrapenning.

 Arbetsgruppen har föreslagit att tillfällig föräldrapenning skall

kunna

överlåtas till en närstående. Som framhållits i remissbehandlingen är

begreppet

närstående som det definieras i förarbetena till lagen (1988:1465) om

ersättning

och ledighet för närståendevård inte helt adekvat i detta sammanhang

även om det

i sig inbegriper sådana personer till vilka tillfällig

föräldrapenning bör kunna

få överlåtas. Det syfte som avses med den nu aktuella

regelförändringen kan man

uppnå genom att välja ett annat uttryck. Regeringen föreslår därför

att

föräldrar skall få rätt att överlåta tillfällig föräldrapenning till

en annan

person som är försäkrad enligt AFL. Det framstår närmast som

självklart att

föräldern kommer att välja en person som i någon mening är

närstående, dvs en

person som föräldern har förtroende för.

 Överlåtelse av tillfällig föräldrapenning bör endast få göras på

grund av

sjukdom eller smitta hos barnet eller dess ordinarie vårdare

(dagmamma eller

motsvarande). För barn som omfattas av LSS gäller som tidigare nämnts

att

tillfällig föräldrapenning endast kan utges i samband med sjukdom

eller smitta

hos barnet. I andra fall som då det gäller besök i samhällets

förebyggande barn-

hälsovård och besök i bl.a. förskola har föräldern möjlighet att

planera

förläggningen av ledigheten. Enligt regeringens mening är det också

väsentligt

att föräldern själv i största möjliga utsträckning utnyttjar sin rätt

till

ledighet med tillfällig föräldrapenning i dessa fall. Detta gäller

även faderns

rätt till tio ersättningsdagar i samband med barns födelse eller

adoptivbarns

ankomst.

 Som tidigare nämnts krävs för rätt till tillfällig föräldrapenning

att

föräldern behöver avstå från förvärvsarbete för vård av barnet.

Föräldern skulle

således ha varit i behov av att avstå från förvärvsarbete för vård av

barnet om

inte någon annan i förälderns ställe hade avstått från förvärvsarbete

för att

vårda barnet.

 Tillfällig föräldrapenning utges i dessa fall i anledning av den

inkomstför-

lust och således på grundval av den sjukpenninggrundande inkomst som

den person

till vilken tillfällig föräldrapenning överlåts.

 Det förhållandet att tillfällig föräldrapenning överlåts till någon

annan

försäkrad innebär ingen förändring av det antal dagar med tillfällig

föräldrapenning som en förälder kan ha rätt till.

 En person som i förälderns ställe avstår från förvärvsarbete för

att vårda ett

sjukt barn bör i likhet med en förälder som av detta skäl avstår från

förvärvsarbete ha rätt till ledighet från sitt arbete. Vidare bör

ersättningen

vara semesterlönegrundande. Vid denna bedömning har

 36

regeringen vägt in de nackdelar som detta kan innebära för en enskild

arbetsgivare.

 Enligt 4 lagen (1978:410) om rätt till ledighet för vård av barn,

m.m. har

en arbetstagare rätt till ledighet under tid då arbetstagaren uppbär

föräldrapenningförmån. Denna bestämmelse kommer således att omfatta

även den

till vilken tillfällig föräldrapenning överlåts. Däremot bör vissa

andra

bestämmelser i lagen ändras så att det framgår att de även gäller en

sådan

person till vilken rätten till tillfällig föräldrapenning överlåtits.

 En anpassning bör även göras i semesterlagen (1977:480) så att

tillfällig

föräldrapenning som uppbärs av en annan försäkrad än föräldern blir

semester-

lönegrundande.

6.3 Kontaktdagar

Regeringens förslag: En ändring görs i 4 kap. 10

tredje stycket AFL så att tillfällig föräldrapenning

i form av kontaktdagar skall kunna utges vid besök

i förskoleverksamhet respektive skolbarnsomsorg

utan krav på att verksamheten skall bedrivas inom

samhällets barnomsorg.

 Även i 4 kap. 4 andra stycket AFL görs

motsvarande ändring.

 Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens.

Arbetsgruppen har dock inte föreslagit någon ändring i 4 kap. 4

andra stycket

AFL.

 Remissinstanserna: Försäkringsöverdomstolen, Länsrätten i

Stockholm,

Riksförsäkringsverket, Socialstyrelsen, Statens arbetsgivarverk,

Statskontoret,

Försäkringskasseförbundet, SAF och TCO tillstyrker förslaget medan

Kammarrätten

i Göteborg visar tveksamhet mot det.

 Riksrevisionsverket avstyrker förslaget.

 Försäkringsöverdomstolen motsätter sig inte förslaget men påpekar

att det

förhållandet att rätten till tillfällig föräldrapenning inte skall

omfatta besök

i öppen förskola innebär en inskränkning i förhållande till

domstolens egen

rättstillämpning.

 Enligt Kammarrätten bör man iaktta en viss försiktighet så att

rätten till

tillfällig föräldrapenning inte kommer att avse besök i

barnomsorgsverksamhet

som väsentligen bedrivs utom offentlig kontroll. Kammarrätten påpekar

samtidigt

att bestämmelsen i 4 kap. 4 andra stycket AFL endast gäller

förskoleverksamhet

inom samhällets barnomsorg.

 Skälen för regeringens förslag: Sedan den 1 januari 1986 är

särskilda dagar

avsatta inom ramen för den tillfälliga föräldrapenningen för besök

bl.a. i

barnets skola eller besök i förskole- eller fritidsverksamhet inom

samhällets

barnomsorg (4 kap 10 tredje stycket AFL).

 Kommunen ansvarar för utbyggnad och utformning av förskole- och

fritidsverksamheten. I kommunens barnomsorgsplan skall anges dels

behovet av

förskole- och fritidsverksamhet, dels på vilket sätt detta behov

skall

tillgodoses. Enskilda förskolor och fritidshem som accepteras av

kommunen skall

tas med i kommunens barnomsorgsplan.

 Riksdagen har beslutat om en utvidgad lagreglering på

barnomsorgsområdet

(prop.1993/94:11, bet. 1993/94:SoU11, rskr. 1993/94:117, SFS

1994:11). Fr.o.m.

den 1 januari 1995 skall barn som fyllt ett år erbjudas

förskoleverksamhet i

form av förskola (daghem eller deltidsgrupp), familjedaghem och

kompletterande

förskoleverksamhet (öppen förskola). Vidare skall barn upp till tolv

års ålder

erbjudas skolbarnsomsorg i form av fritidshem, integrerad

skolbarnsomsorg eller

familjedaghem. För barn mellan tio och tolv år skall

skolbarnsomsorgen även

kunna bedrivas i form av öppen fritidsverksamhet.

 Varje kommun skall svara för att barn inom dess område erbjuds

förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg. Verksamheterna skall också

kunna

anordnas av enskilda. Kommunen skall kunna uppfylla sitt ansvar att

tillhandahålla barnomsorg såväl genom att erbjuda plats i sin egen

verksamhet

som att hänvisa barnet till en motsvarande plats i enskilt bedriven

förskola,

fritidshem eller integrerad skolbarnsomsorg. Kommunen skall vara

skyldig att ge

bidrag till enskilda förskolor och fritidshem samt enskild integrerad

skol-

barnsomsorg. Kommunen skall däremot inte vara skyldig att lämna

bidrag till

familjedaghem, kompletterande förskoleverksamhet eller öppen

fritidsverksamhet

som drivs i enskild regi. Lagregleringen om barnomsorgsplan har

slopats.

 Enligt regeringens uppfattning bör i princip alla föräldrar med

barn som får

daglig omsorg utanför hemmet ges möjlighet till kontakt med barnets

vardagliga

miljö. Enligt nuvarande regler föreligger rätt till tillfällig

föräldrapenning -

förutom vid föräldrautbildning och skolbesök - i samband med besök i

förskole-

eller fritidsverksamhet inom samhällets barnomsorg. I praxis har det

ansetts att

i begreppet samhällets barnomsorg inte enbart inryms den verksamhet

som drivs av

kommunen utan även sådan alternativ barnomsorgsverksamhet som

kommunen genom

beslut av kommunfullmäktige tagit upp i barnomsorgsplanen.

 Regeringen anser att tillfällig föräldrapenning i form av

kontaktdagar skall

kunna utges i samband med besök i barnomsorgsverksamhet utom hemmet

oavsett om

verksamheten bedrivs i offentlig eller privat regi. Regeringen

föreslår därför

att en förälder skall ha rätt till tillfällig föräldrapenning när

föräldern

avstår från förvärvsarbete för besök i förskola, familjedaghem,

fritidshem och

integrerad skolbarnsomsorg.

 I den öppna förskolan deltar barnet tillsammans med förälder,

dagbarnvårdare

eller annan vårdare i en gruppverksamhet som är avsedd av ge

pedagogisk

stimulans. Barnen är inte inskrivna. Inte heller i den öppna

fritidsverksamheten

för barn mellan tio och tolv år är barnen inskrivna. Denna verksamhet

erbjuder

inte heller samma grad av omvårdnad och tillsyn som fritidshemmen och

den

integrerade skolbarnsomsorgen. Av nu angivna skäl har arbetsgruppen

föreslagit

att tillfällig föräldrapenning inte skall kunna utges i samband med

besök i

sistnämnda verksamheter

 Enligt regeringens uppfattning finns det dock inte sådana skäl att

den öppna

verksamheten bör undantas.

 37

 En konsekvensändring bör göras i 4 kap. 4 andra stycket AFL.

Enligt detta

lagrum får föräldrapenning utges bl.a. i samband med besök i

förskoleverksamhet

inom samhällets barnomsorg i vilken barnet deltar. Regeringen

föreslår att

föräldrapenning skall kunna utges utan krav på att

förskoleverksamheten skall

bedrivas inom samhällets barnomsorg.

7 Vissa frågor rörande bestämmelserna om arvoden

till privatpraktiserande läkare och sjukgymnaster,

m.m.

7.1 Bakgrund

I proposition 1993/94:75 Arvoden till privatpraktiserande läkare och

sjukgymnaster samt vissa ersättningar till sjukvårdshuvudmännen m.m.,

lade

regeringen fram förslag till lagar om privatpraktiserande läkares

respektive

sjukgymnasters rätt till ersättning från ett av landstingen

finansierat och

administrerat ersättningssystem för hälso- och sjukvård i de fall

vårdavtal inte

har träffats med landstinget.

 Riksdagens socialutskott ställde sig i huvudsak bakom regeringens

förslag

(1993/94:SoU14).

 Utskottet ansåg dock att försäkringskassan skall administrera

utbetalningarna

av läkarvårdsersättning samt framförde vissa synpunkter på

lagförslaget.

Utskottet föreslog därvid vissa ändringar i regeringens förslag till

lag om

läkarvårdsersättning samt lag om ersättning för sjukgymnastik. Vidare

hemställde

utskottet att riksdagen på några punkter som sin mening skulle ge

regeringen

till känna vad utskottet anfört. Riksdagen beslutade i enlighet med

vad

utskottet anfört (rskr. 1993/94:118).

 Utskottets hemställan avsåg företagsläkarnas möjligheter att

omfattas av

rätten till läkarvårdsersättning, vikariatsreglerna för

specialistläkare samt

avgiftsfriheten för specialistläkare i fråga om röntgen- och

laboratorie-

undersökningar som efter remiss utförs genom sjukvårdshuvudmännens

försorg. Till

detta kommer att utskottet gjorde vissa uttalanden om konstruktionen

av

läkarvårdstaxan vad gäller bl.a. möjligheten att behålla ersättning

för hembesök

och telefonkonsultationer i särskilda fall. Även dessa frågor

behandlas i det

följande.

 I budgetpropositionen för år 1994/95 (prop. 1993/94:100, bilaga 6)

aviseras

vissa ändringar av anslagsteknisk karaktär fr.o.m. den 1 juli 1994 i

fråga om

flertalet särskilda ersättningar till sjukvårdshuvudmännen som utges

av staten

enligt överenskommelse med sjukvårdshuvudmännen. De föreslagna

ändringarna, som

skall genomföras i bl.a. förenklande syfte, innebär att endast

ersättningarna

för sjukresor och Handikappinstitutet samt den särskilda ersättningen

för

rehabiliterings- och behandlingsinsatser och några mindre

utgiftposter skall

redovisas under det anslag som avser den allmänna sjukförsäkringen.

Övriga

särskilda ersättningar till huvudmännen skall redovisas under

anslaget för

hälso- och sjukvård. Regeringen skulle senare återkomma till

riksdagen med

konsekvensändringar i lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL).

Propositionen

innehåller därför även de förslag till lagändringar som är

erforderliga för

denna omläggning .

7.2 Privatpraktiserande läkare med specialistkompetens i

företagshälsovård

Regeringens bedömning: Privatpraktiserande läkare

med specialistkompetens i företagshälsovård bör inte

omfattas av lagen (1993:1651) om

läkarvårdsersättning.

 Skälen för regeringens bedömning: Flera såväl finansiella som

verksamhetsmässiga skäl talar enligt vår mening mot att läkare med

specialistkompetens i företagshälsovård skulle omfattas av lagen

(1993:1651) om

läkarersättning. Företagshälsovård respektive hälso- och sjukvård är

verksamheter med olika utgångspunkter, som styrs efter skilda regler

och

förutsättningar.

 Hälso- och sjukvård är en lagreglerad verksamhet. De grundläggande

bestämmelserna finns i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), som är

en

målinriktad ramlag. Utöver den hälso- och sjukvård som en kommun inom

landstinget har ansvaret för, är det en uppgift för landstingen att

planera och

organisera hälso- och sjukvården i respektive sjukvårdsområde med

utgångspunkt i

befolkningens behov av sådan vård. Planeringen skall också avse den

hälso- och

sjukvård som erbjuds av annan än landstinget och kommunerna i

landstinget.

 Enligt hälso- och sjukvårdslagen är det övergripande målet för

hälso- och

sjukvården en god hälsa och en vård på lika villkor för hela

befolkningen.

 Hälso- och sjukvården finansieras till helt övervägande del av

lands-

tingsskatter. Statsbidragens andel för att finansiera hälso- och

sjukvårds-

kostnaderna har successivt minskat och uppgår numera till ca 10

procent av de

totala kostnaderna (exkl. läkemedel).

 Företagshälsovården har vuxit fram på initiativ av parterna på

arbets-

marknaden. Den första överenskommelsen om företagshälsovård träffades

mellan

Svenska arbetsgivareföreningen (SAF) och Landsorganisationen i

Sverige (LO) år

1967. Avtal träffades senare mellan parterna inom såväl den privata

som den

offentliga sektorn. Utgångspunkten var att man såg det som en viktig

uppgift för

arbetsmarknadens parter att se till att verksamheten blev förankrad i

företagen

som en partsobunden, utredande och rådgivande expertresurs i det

lokala

arbetsmiljöarbetet. Som sådan skulle den verka för att arbetsmiljön i

största

möjliga utsträckning anpassas till människans förutsättningar och

behov.

 Företagshälsovården är inte lagreglerad, men statsmakterna har i

olika

sammanhang uttalat betydelsen av företagshälsovården som en resurs

vilken kan

bidra till att förverkliga arbetsmiljölagens (1977:1160) intentioner

och

förhindra utslagningen från arbetslivet. Begreppet företagshälsovård

används

bl.a. i arbetsmiljölagen som benämning på en resurs som arbetsgivaren

är ålagd

att föranstalta om "om arbetsförhållandena påkallar det" och som en

av de frågor

som skyddskommittén skall behandla.

 Staten lämnade till och med år 1992 bidrag för att stimulera

utbyggnaden av

företagshälsovården. Före den 1 januari 1986 lämnades statsbidrag i

relation

till omfattningen av den sjukvårdande verksamheten inom

företagshälsovården

bl.a. mot bakgrund av den svenska sjukvårdens då mycket starka

koncentration

till sjukhus. Fr.o.m. nämnda tidpunkt infördes dock ett

verksamhetsneutralt

bidrag, som lämnades i relation till antalet anställda i det anslutna

företaget.

Syftet med det nya bidraget var att stimulera till förebyggande

arbetsmiljöarbete och förbättra anslutningen av små och medelstora

företag till

företagshälsovården. De villkor som ställdes för att statsbidrag

skulle lämnas

anslöt sig i huvudsak till bestämmelserna i de avtal som gällde för

företagshälsovård. Dessa innebar att företagshälsovården skulle

arbeta

förebyggande med arbetsmiljön och medverka i arbetsanpassnings- och

rehabiliteringsverksamheten på arbetsstället. Den skulle vara

integrerad i eller

på annat sätt vara samordnad med arbetsmiljöarbetet på arbetsplatsen.

 I juni 1990 redovisades en översyn av effekterna av de nya

bidragsreglerna,

Företagshälsovård i omvandling (Ds 1990:42). Denna kom att ligga till

grund för

de delvis nya bidragsbestämmelser som föreslogs i proposition

1990/91:140

Arbetsmiljö och rehabilitering. Riksdagen godkände förslagen (bet. AU

1990/91:22, rskr. 1990/91:302) i maj 1991 och de nya bestämmelserna

trädde i

kraft den 1 januari 1992.

 Riksdagsbeslutet innebar att villkoren för bidrag till

företagshälsovården

renodlades till att gälla vissa krav på verksamhetens funktion och

kvalitet samt

styrningen och ledningen av den. Kraven på att företagshälsovården

skulle arbeta

förebyggande och medverka i den arbetsplatsinriktade rehabiliteringen

markerades. Tyngdpunkten i företagshälsovårdens arbete skulle inte

ligga på de

individinriktade insatserna utan på det förebyggande

arbetsmiljöarbetet med

särskild betoning av grupp- och organisationsinriktade insatser.

Syftet att

genom statsbidraget stimulera små företag med upp till 20 anställda

att ansluta

sig till företagshälsovård förstärktes ytterligare.

 Riksrevisionsverket (RRV) gjorde i början av 1990-talet en

förvaltnings-

revisionell studie av de statliga bidragen till företagshälsovården,

som

presenterades i rapporten Den statliga styrningen av

företagshälsovården (Fu

1991:9). RRV:s slutsats var att statsbidragets styrande effekter var

svaga,

bl.a. när det gällde att öka anslutningen av de små företagen. RRV

ansåg inte

heller att de då föreslagna förändringarna, som kom att träda i kraft

fr.o.m. år

1992, skulle få avsedd effekt varför verket föreslog att bidraget

skulle

avvecklas.

 RRV:s rapport och det statsfinansiella läget medförde att

regeringen i

budgetpropositionen för år 1992/93 föreslog att det generella

statsbidraget för

företagshälsovård skulle upphöra fr.o.m. den 1 januari 1993. Vidare

bemyndigade

regeringen i februari 1992 arbetsmarknadsministern att tillkalla en

särskild

utredare för att utreda företagshälsovårdens organisation och

finansiering -

1992 års företagshälsovårdsutredning. Utredaren skulle med

utgångspunkt från att

statsbidraget avvecklades överväga andra former av stöd för att

tillgodose de

små företagens behov av företagshälsovård. Utredaren skulle också mot

bakgrund

av en analys av vilka konsekvenser en avveckling av statsbidraget

kunde få för

företagshälsovården bedöma behovet av samhällelig styrning av den.

 I enlighet med regeringens förslag beslutade riksdagen att

statsbidraget till

företagshälsovården skulle avvecklas fr.o.m. år 1993.

 I oktober 1992 överlämnade 1992 års företagshälsovårdsutredning

sitt

betänkande FHU92 (SOU 1992:103) till chefen för

Arbetsmarknadsdepartementet. Vi

vill i det följande kort hänvisa till vissa av utredningens

synpunkter och

ställningstaganden i de delar de har betydelse i detta sammanhang.

 Utredningen konstaterar att synen på företagshälsovård i nuläget är

mycket

skiftande. Å ena sidan riktas mycket av förhoppningarna om ett

effektivt

arbetsmiljöarbete mot företagshälsovården. Å andra sidan framförs

långtgående

kritik mot denna. Förklaringen till denna splittrade bild ligger till

stor del

på de många roller som företagshälsovården kommit att få. Den skall

vara en

rådgivande expertresurs, en övervakare av arbetsmiljön och

arbetsgivarens

särskilda resurs. De olika rollerna som var och en kräver såväl

särskilda

kvalifikationer som lojalitet mot uppdragsgivaren kan, menar

utredningen, inte

uppfyllas av en och samma organisatoriska enhet utan att inte avsedda

konsekvenser uppstår. Före-tagens krav på sjukvård är en av de

faktorer som

medverkat till att företagshälsovården inte kunnat spela en

tillräckligt aktiv

roll i arbetsmiljöarbetet, menar utredningen.

 Utredningen anser att arbetet med arbetsmiljö och rehabilitering

skall vara

det primära för företagshälsovården. Även medicinsk kompetens behövs

i detta

arbete. Utredningen betonar också vikten av ett förtroendefullt

samarbete med

primärvården och andra berörda vårdgivare. Om företag önskar erbjuda

sina

anställda sjukvård är det angeläget att detta sker på sådant sätt att

det inte

inkräktar på eller ersätter arbetet med arbetsmiljön och

rehabiliteringen, menar

utredningen som också anser att arbetsgivare som vill anordna

sjukvård för sina

anställda själva bör finansiera insatsen eller träffa överenskommelse

med

sjukvårdshuvudmännen.

 Regeringen vill i sammanhanget nämna att om företag subventionerar

de

anställdas sjukvård är detta att betrakta som en personalförmån, som

har direkt

samband med en överenskommelse mellan arbetsgivare och arbetstagare

om

anställningsvillkor. Öppen sjukvård tillhör fortfarande de förmåner

som kan

erbjudas utan att de beskattas trots den under senare tid skärpta

skattelagstiftningen om förmåner till anställda.

 Arbetsgivarna har ansvaret för rehabiliteringen på arbetsplatserna.

Företagshälsovården är här en viktig resurs. För att befrämja

rehabilite-

ringsinsatserna har också försäkringskassorna möjlighet att köpa

yrkesinriktade

rehabiliteringstjänster för ett belopp som under innevarande budgetår

uppgår

till 700 miljoner kronor. Regeringen har föreslagit riksdagen (prop.

1993/94:100

bil. 6) att ett lika stort belopp skall avsättas för detta ändamål

även för

budgetåret 1994/95.

 Läkarvårdsersättning lämnas till läkare i privat verksamhet med

specialistkompetens i specialiteter där individuella vård- och

behand-

lingsinsatser är det primära. Bland de krav som gäller för läkare som

omfattas

av lagen om läkarvårdsersättning återfinns bl.a. kravet på att de

skall bedriva

verksamheten som privatläkare på heltid, dvs. minst 35 timmar per

vecka. Vi vill

erinra om att detta krav liksom övriga lagbestämmelser även gäller

fullt ut för

de läkare som är verksamma inom företagshälsovården och som sedan

tidigare har

en s.k. försäkringskasseanslutning i den mån de fortsättningsvis vill

vara

verksamma inom de ramar som gäller enligt lagen om

läkarvårdsersättning.

 Från och med år 1994 är det landstingen som finansierar

läkarvårdser-

sättningen. Om specialister i företagshälsovård skulle omfattas av

rätten till

sådan innebär det att landstingen skulle drabbas av kostnader som

ankommer på

företagen och som tidigare - i varje fall delvis - staten svarade

för. Ett

sådant förfarande skulle strida mot den s.k. finansieringsprincipen.

Denna

innebär att kommuner och landsting inte bör åläggas nya uppgifter

utan att de

samtidigt får möjlighet att finansiera dessa med annat än höjda

skatter.

 En annan konsekvens skulle bli att samhället får två parallella

system för

organisationen av den öppna sjukvården med landstingen som finan-

sieringsansvariga. Detta skulle med stor sannolikhet leda till ökade

totalkostnader. Det skulle också vara den del av befolkningen med de

minsta

sjukvårdsbehoven som skulle ha tillgång till båda dessa

organisationer.

 Mot bakgrund av vad vi här anfört anser regeringen att specialister

i

företagshälsovård inte bör omfattas av lagen (1993:1651) om

läkarvårds-

ersättning.

 Företagshälsovården finansieras sedan indragningen av statsbidraget

helt av

företagen. Företagshälsovårdsutredningen konstaterade att bortfallet

av

bidraget, som motsvarade ca 30 procent av intäkterna, medför

ekonomiska problem

för företagshälsovården. En omställningsprocess inleddes redan i

samband med att

riksdagen fattade beslut om indragningen. Enligt vår mening är också

en

omstrukturering av företagshälsovården önskvärd. Bortfallet av

statsbidraget har

påskyndat denna process. Det är också viktigt att innehållet i de

tjänster som

tillhandahålls inom ramen för företagshälsovården i första hand styrs

av

företagens efterfrågan i relation till de behov de anser sig ha med

hänsyn till

det ansvar de åläggs i gällande lagar och förordningar.

 Mot bakgrund av att avtal om företagshälsovård saknas för stora

delar av

arbetsmarknaden och att det generella statsbidraget upphört har

regeringen

nyligen uppdragit åt Statskontoret att utvärdera vad detta inneburit

för

företagshälsovårdens organisation, inriktning, omfattning och

kvalitet.

Uppdraget skall redovisas till Arbetsmarknadsdepartementet senast den

5

september 1994.

7.3 Vikariatsregler för privatpraktiserande läkare och

sjukgymnaster

Regeringens förslag: Läkare som är anställd i ett

landstings hälso- och sjukvård eller är anställd i

ett bolag eller annan juridisk person inom hälso-

och sjukvården i vilket landstinget har ett

bestämmande rättsligt inflytande, ges möjlighet att

få läkarvårdsersättning när läkaren vikarierar för en

privatpraktiserande specialist som uppbär läkar-

vårdsersättning. Detta förutsätter dock att läkaren är

ledig från sin tjänst hos landstinget eller den

juridiske personen. Ett motsvarande möjlighet

införs även i fråga om sjukgymnaster.

 Skälen för regeringens förslag: Förslaget till ändring av

vikariatsreglerna är

föranlett av socialutskottets hemställan som riksdagen ställt sig

bakom.

Utskottet gjorde bl.a. den bedömningen att det kan bli omöjligt att

få

kompetenta vikarier om offentliganställda läkare inte ges möjlighet

att

vikariera för privatpraktiserande specialister samt att en

förutsättning för att

få vikariera bör vara att en offentliganställd läkare under

vikariatet är

tjänstledig från sin befattning i landstinget. Förslaget föranleder

ändring dels

i 9 lagen (1993:1651) om läkarvårdsersättning, dels i 9 lagen

(1993:1652) om

ersättning för sjukgymnastik.

7.4 Avgiftsfrihet för privatläkares röntgen- och

laboratorieundersökningar hos sjukvårdshuvudmännen

Regeringens bedömning: Frågan om privatläkarnas

avgiftsfrihet i fråga om remiss av patienter eller

prov till röntgen- och laboratorieundersökningar

inom den offentliga vården bör lösas på lokal nivå

genom beslut av sjukvårdshuvudmännen efter

förhandlingar med företrädare för de

privatpraktiserande specialistläkarna. För de

sjukvårdshuvudmän eller privatläkare som inte önskar

en sådan lösning bör nuvarande ordning bestå.

 Skälen för regeringens bedömning: Regeringen föreslog i prop.

1993/94:75 att

de privata specialistläkarnas avgiftsfrihet i fråga om remiss för

röntgen- och

laboratorieundersökningar till bl.a. den offentliga hälso- och

sjukvården tills

vidare skulle kvarstå. Det framhölls därvid emellertid att det kunde

finnas

starka skäl för att överväga en ändrad ordning men att frågan måste

beredas

ytterligare vad gäller avvägningen mellan behovet av en god

kostnadskontroll i

förhållande till de risker som kan finnas för undervård.

 Socialutskottet ansåg att det är nödvändigt att det i vart fall

inom ett och

samma landsting gäller likvärdiga regler för privatpraktiserande

specialistläkare och offentliganställda läkare och framhöll att det

borde

 38

ankomma på regeringen att utforma förslag i detta avseende och

återkomma till

riksdagen.

 Sedan år 1974 har sjukvårdshuvudmännen haft ett finansiellt ansvar

för de

försäkringsanslutna privatpraktiserande läkarnas remisser till

röntgen- och

laboratorieundersökningar. Då upphörde de privata laboratoriernas

möjligheter

att få ersättning från sjukförsäkringen. Dessa ersättningar

schabloniserades med

ett visst belopp per undersökning och utbetalades i stället till

sjukvårdshuvudmännen. Huvudmännen fick sedan träffa avtal med de

privata

laboratorierna, vilket möjliggjorde att ersättningarna blev mer

anpassade till

respektive laboratoriums verkliga kostnader.

 Fr.o.m. år 1985 är systemet med ersättningar till

sjukvårdshuvudmännen för

öppen vård per besök ändrat så att dessa ersättningar har

schabloniserats och

baserats främst på antalet invånare. Skyldigheten för

sjukvårdshuvudmännen att

ombesörja laboratorieprovanalyser och röntgenundersökningar avseende

de

försäkringsanslutna privatläkarnas patienter - antingen vid egna

laboratorier

eller genom ett driftavtal - påverkades dock inte av denna

förändring.

 Många sjukvårdshuvudmän har numera infört system för styrning av

denna

verksamhet. I stället för det tidigare budgetsystemet ersätts

vårdenheterna med

ett visst belopp per vårdad patient. I dessa ersättningar ingår också

de

kostnader som olika diagnostiska undersökningar medfört. Detta

förutsätter i sin

tur att den vårdande avdelningen genom interndebitering ersätter

laboratoriet

för dess kostnader. Även vårdcentralerna debiteras ofta kostnaderna

för

medicinsk service och har tillförts en budget härför.

 Syftet med dessa nya styrsystem är att den som beslutar om en viss

röntgen-

eller laboratorieundersökning också skall belastas med kostnaderna

för denna.

Härigenom uppnås en effektivare resursanvändning.

 Olika studier och försök har visat att det är svårt att fastställa

några

enhetliga principer för hur många laboratorie- och

röntgenundersökningar en

enskild läkarmottagnings patienter behöver få utförda. Detta varierar

beroende

på patientsammansättning och läkarens specialitet. Olika försök att

schablonisera ersättningarna på den enskilda mottagningen har därför

inte varit

framgångsrika.

 Flera sjukvårdshuvudmän har dock framhållit att det är angeläget

att finna en

lösning där ett kostnadsansvar kan åläggas en privatläkares

mottagning för dessa

prover och undersökningar på samma sätt som för läkare inom den egna

verksamheten.

 Mot denna bakgrund är regeringen av den uppfattningen att frågan

bör kunna

lösas på lokal nivå genom beslut av respektive sjukvårdshuvudman

efter

förhandlingar med företrädare för de privatpraktiserande läkarna. En

tänkbar

modell att lösa detta är följande. För varje mottagning bör

fastställas en ram

inom vilken dessa kostnader skall rymmas. Ramen fastställs med

utgångspunkt i

den aktuella mottagningens verksamhetsinriktning och

patientsammansättning. För

de mottagningar som håller denna ram skall huvudmannen - efter

uppföljning av

kvaliteten - utbetala en kvalitetsbonus. De sjukvårdshuvudmän eller

privatläkare

som inte önskar utnyttja detta system bör ha rätt att stå utanför

varvid

laboratorie- och röntgenundersökningarna liksom hittills bör

finansieras av

huvudmannen.

7.5 Konstruktionen av taxebestämmelserna för

specialistläkare och sjukgymnaster

Regeringens förslag: Läkare och sjukgymnaster som är

verksamma inom stödområdena 1 och 2 enligt

förordningen (1990:642) om regionalpolitiskt

företagsstöd och inom kommunerna Nordanstig,

Krokom, Nordmaling, Robertsfors samt Vännäs får

laglig rätt till särskilt arvode för

telefonkonsultationer och medicinskt motiverade

hembesök.

 Regeringens bedömning: En läkare som undersöker

och behandlar en patient för sådant som ligger

utanför läkarens specialitet bör inte få uppbära

normalarvode för detta, oavsett om det sker inom

ett stödområde såvida inte vårdavtal har ingåtts.

Innan ett sådant tillägg i lagen om läkarvårdsersätt-

ning övervägs är det angeläget att dels bedöma frågan

ur kvalitets- och patientsäkerhetsssynpunkt, dels

följa och utvärdera hur de ändrade bestämmelserna för

rätt till läkarvårdsersättning har påverkat

etableringen av läkare i dessa stödområden.

 Skälen för regeringens förslag och bedömning: Riksdagen har

tillstyrkt

regeringens förslag i fråga om konstruktionen av taxan för

specialistläkare.

Socialutskottet framhöll dock att regeringen vid övervägandena om den

kommande

taxan borde behålla möjligheten att särskilt ersätta hembesök.

Utskottet pekade

därvid bl.a. på att enda möjligheten på många orter för en patient

inom

hemsjukvården att få träffa en specialistläkare är att söka på

sjukhusets

akutmottagning. Hembesök av en specialistläkare skulle därför kunna

avlasta den

specialiserade sjukhusvården och medföra en effektivisering. Även

telefonkonsultationer borde enligt utskottet ersättas särskilt.

 Utskottet uppmärksammade också frågan om arvodets nivå för en

specialistläkare

som arbetar inom de i lagen angivna stödområdena när en sådan läkare

undersöker

och behandlar patienter för sådant som ligger utanför specialiteten.

Enligt

utskottet borde läkaren för sådana insatser få tillämpa normalarvode.

 Regeringen har ingående övervägt vad socialutskottet anfört i fråga

om att

behålla möjligheterna att i särskild ordning kunna ersätta hembesök

och

telefonkonsultationer i vissa fall samtidigt som regeringen vidhåller

sin

tidigare redovisade uppfattning att det är högst angeläget att i

största möjliga

utsträckning förenkla ersättningssystemet för privatläkarvård. Ett

generellt

återinförande av dessa särskilda ersättningar i taxesystemet skulle i

hög grad

motverka detta syfte. Med hänsyn till de motiv som utskottet

framfört anser

dock regeringen att det finns skäl för att särskild ersättning skall

lämnas till

de läkare och sjukgymnaster som har sin verksamhet inom stödområdena

1 och 2

samt i kommunerna Nordanstig, Krokom, Nordmaling, Robertsfors och

Vännäs för

telefonkonsultationer och medicinskt motiverade hembesök.

 Vad som nu föreslagits föranleder tillägg dels i 20 lagen

(1993:1651) om

läkarvårdsersättning, dels i 20 lagen (1993:1652) om ersättning för

sjukgymnastik.

 Vad gäller frågan om möjligheten att till läkare i stödområde kunna

utge

normalarvode även för vård och behandling för sådant som ligger

utanför

specialiteten är regeringen däremot mycket tveksam. Införande av en

sådan

möjlighet bryter mot principerna för det nya taxekonstruktionen och

innebär

risker ur kvalitets- och patientsäkerhetssynpunkt som kräver

ytterligare

överväganden. Regeringen anser också att som ett underlag för dessa

bör

effekterna av de ändrade reglerna för anslutning till

ersättningssystemet

närmare studeras för bl.a. stödområdena.

 Vad gäller de frågor som behandlats i detta avsnitt vill vi erinra

om

möjligheten för landsting och vårdgivare att reglera dessa genom att

träffa

vårdavtal.

7.6 Konsekvensändringar i bl.a. AFL vid viss anslagsjustering

Regeringens förslag: Fr.o.m. budgetåret 1994/95

finansieras den allmänna sjukvårdsersättningen och

flertalet särskilda ersättningar som nu utges från

sjukförsäkringen till sjukvårdshuvudmännen - enligt

överenskommelsen mellan staten och företrädare för

sjukvårdshuvudmännen för år 1994 - helt genom

statsbidrag och redovisas under anslaget för hälso-

och sjukvård. Detta föranleder ändringar i AFL och

andra lagar.

 Skälen för regeringens förslag: Den av regeringen tidigare

föreslagna

ändringen är motiverad av två skäl. Det första skälet är att den

nuvarande

ordningen, enligt vilken den allmänna sjukvårdsersättningen till 29 %

finansieras via statsbidraget för hälso- och sjukvård och den

resterande delen

med 15 % statsbidrag och 85 % med olika socialavgifter, är

svårbegriplig och

komplicerad ur redovisningssynpunkt. Det andra skälet är att den

allmänna

sjukvårdsersättningen och de särskilda ersättningarna, med ett

undantag, numera

inte har någon direkt anknytning till sjukförsäkringssystemet utan är

att

betrakta som mer eller mindre tillfälliga stimulansmedel till vissa

områden

eller insatser inom hälso- och sjukvården.

 Förslaget innebär att endast ersättningen för sjukresor,

ersättningen till

Handikappinstitutet samt den särskilda ersättningen för

rehabiliterings- och

behandlingsinsatser fr.o.m. den 1 juli 1994 kommer att finansieras

genom den

allmänna sjukförsäkringen. Den anslagsmässiga konsekvenserna härav

har redan

beaktats i budgetpropositionen för budgetåret 1994/95.

 39

 Vad som nu föreslagits föranleder vissa följdändringar i 2 kap.

AFL,

tandvårdslagen (1985:125) samt i lagen (1981:49) om begränsning av

läkemedelskostnader, m.m.

8 Vårdbidrag

8.1 Gällande bestämmelser

Enligt 9 kap. 4 i lagen (1962:381)om allmän försäkring (AFL) utges

vårdbidrag

till föräldrar som vårdar barn under 16 års ålder och som under minst

sex

månader behöver särskild tillsyn och vård på grund av sjukdom,

psykisk

utvecklingsstörning eller annat handikapp. Hänsyn tas också till

sådana

merkostnader som uppkommer på grund av barnets sjukdom eller

handikapp.

Vårdbidragets storlek är beroende av hur omfattande barnets behov av

vård och

tillsyn är samt hur stora merkostnaderna är. Vårdbidrag kan lämnas

som helt, tre

fjärdedels, halvt och en fjärdedels vårdbidrag. Helt vårdbidrag är

250 procent

av basbeloppet. Vårdbidraget är skattepliktig inkomst och

ATP-grundande.

 Av vårdbidraget kan en viss del bestämmas vara ersättning för

merkostnader. Om

tillsyns- och vårdbehovet för ett barn uppfyller kravet för helt

vårdbidrag, kan

ersättning för merkostnader ges utöver vårdbidraget med ett visst

belopp.

8.2 Delning av vårdbidrag

Regeringens förslag: Vårdbidraget skall kunna delas

mellan gifta/sammanboende föräldrar som gemensamt

har vårdnaden om barnet.

 Skälen för regeringens förslag: Nuvarande regler för vårdbidrag

medger att

vårdbidraget delas mellan föräldrarna under förutsättning att båda

tar del i

vården av barnet samt att de lever åtskilda. Lever föräldrarna

tillsammans

medger inte nuvarande regler att föräldrarna delar på vårdbidraget om

de så

skulle önska. För den del som inte utgör ersättning för merkostnader

är

vårdbidraget pensionsgrundande, vilket också är ett skäl till att

bidraget bör

kunna delas mellan föräldrarna om de så önskar. Ett sådant tillägg

bör föras in

i 9 kap. 4 b AFL. De administrativa effekterna är mycket

begränsade bl.a.

eftersom rutiner för delat vårdbidrag redan finns. Ändringen medför

heller inga

ökade kostnader för vårdbidrag.

 40

9 Rätt till folkpension utomlands enligt äldre

bestämmelser

Regeringens förslag: Övergångsbestämmelserna till

lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL) om rätten

till folkpension utomlands för svenska medborgare

födda år 1929 eller tidigare ändras så att det

klargörs att pensionen utomlands inte kan utgå med

högre belopp än vad som skulle utgå om pensionären

var bosatt i Sverige. Övergångsbestämmelserna

anpassas även till att mantalskrivningen numera

har upphört.

 Skälen för regeringens förslag: Med stöd av 5 kap. 1 AFL i dess

lydelse före

den 1 juli 1979 kunde en svensk medborgare som hade varit

mantalsskriven i

Sverige för det år varunder han fyllt 62 år och de fem närmast

föregående åren

uppbära folkpension och pensionstillskott vid bosättning utomlands.

Folkpensionen utgick på samma sätt som i Sverige med oavkortat

belopp.

 Den 1 juli 1979 ändrades reglerna för rätt till folkpension vid

bosättning

utomlands. Huvudregeln blev att en svensk medborgare som hade rätt

till ATP fick

rätt till folkpension vid bosättning utomlands. Folkpensionens

storlek berodde

på antalet år med ATP-poäng. Den som var bosatt i Sverige hade

fortsatt rätt

till folkpension med oavkortat belopp. Samtidigt infördes en

övergångsbestämmelse enligt vilken de som var födda år 1929 eller

tidigare kunde

åberopa äldre bestämmelser för rätt till folkpension utomlands och

således få

folkpension med oavkortat belopp på samma sätt som om de var bosatta

i Sverige

under förutsättning att de varit mantalskrivna i Sverige mellan 57

och 62 års

ålder. Rätten gällde även de som var födda år 1930 eller senare om de

den 1 juli

1979 redan uppbar folkpension.

 I samband med ändringarna i folkpensionslagstiftningen som trädde i

kraft den

1 januari 1993 gjordes vissa ändringar i denna övergångsbestämmelse

som endast

berör dem som är födda 1930 eller senare.

 Sedan den 1 januari 1993 är i princip folkpensionens storlek i

Sverige

beroende av antingen antalet år med ATP-poäng eller antalet

bosättningsår i

Sverige. Den aktuella övergångsbestämmelsen kan dock tolkas så att

även om

pension i Sverige utgår med avkortat belopp på grund av bristande

antal år med

ATP-poäng eller bristande antal bosättningsår skulle folkpensionen

utomlands

utgå med oavkortat belopp för den som uppfyller den äldre

lagstiftningens

mantalsskrivningskrav.

 Mot denna bakgrund har Riksförsäkringsverket i skrivelse den 25

november 1993

förslagit att den aktuella övergångsbestämmelsen kompletteras med ett

förtydligande att folkpension i dessa fall inte skall utgå med högre

belopp än

vad som skulle ha utgått vid bosättning i Sverige.

 Ett sådant förtydligande är särskilt betydelsefullt sedan

EES-avtalet och

lagen (1992:1776) om samordning av systemen för social trygghet när

personer

flyttar inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) trätt i

kraft den 1

januari 1994. Genom denna lag följer att medborgare i EES-länderna

skall

likabehandlas med svenska medborgare vid tillämpning av all svensk

lagstiftning

om social trygghet.

 Riksförsäkringsverket har även föreslagit att övergångsbestämmelsen

tekniskt

anpassas till att mantalsskrivningen upphört i samband med att den

nya

folkbokföringslagen (1991:481) trädde i kraft den 1 juli 1992 på

motsvarande

sätt som redan gjorts i 1 kap. 4 och 5 AFL om inskrivning i

försäkringskassa.

10 Kompensationsnivå för privat sjukförsäkring

Regeringens bedömning: Försäkringsbolagen bör själva

avgöra om kompensationsnivåerna för privat försäkring

för inkomstbortfall vid sjukdom skall anpassas

till de kompensationsnivåer som gäller inom social-

försäkringen. Finansinspektionen får bedöma om all-

männa råd bör lämnas i detta hänseende.

 Försäkringsavtal rörande privat sjukförsäkring bör

dock utgå från att statsmakternas avsikt med

förändringarna i sjuklöne- och sjukförsäkringssystemen

är att självrisker motverkar att systemen över-

utnyttjas och att utfallet av förändringarna skall

bli enhetligt bland olika grupper på arbets-

marknaden.

 Om försäkringsavtal ingås som rubbar dessa

förutsättningar kan det bli aktuellt att ändra i det

offentligt reglerade ersättningssystemet på sådant

sätt att vad som uppburits från privat tecknade

försäkringar frånräknas.

 Skälen för regeringens bedömning: I samband med införandet av den

allmänna

sjukförsäkringen år 1955 uttalades (prop. 1953:178) att den

obligatoriska

sjukpenningförsäkringen borde vara den grund för medborgarnas skydd

under

sjukdom efter vilken kompletterande hjälpformer borde avpassas,

samtidigt som

den försäkrade inte genom sjukförmånerna borde få en bättre ekonomi

än då han

var frisk. Denna princip följdes upp genom föreskrifter för privat

försäkring

utfärdade av Försäkringsinspektionen.

 I samband med att sjukpenningen gjordes skattepliktig år 1974

anförde

föredragande statsrådet (prop. 1973:46) att denna princip fortfarande

skulle

gälla. Föredraganden förutsatte att de närmare riktlinjer om

kompensationsnivåer

som han förordade skulle beaktas av arbetmarknadens parter. Han

anförde vidare

att i fråga om kompletterande ersättningar i försäkringsform det

ankom på

Försäkringsinspektionen att utfärda sådana rekommendationer att den

förordade

begränsningen iakttogs. Vad som anförts i prop. 1973:46 har även

legat till

grund för

 41

bedömningen i prop. 1974:90 och 1975:58 att förmån från fri avtals-

gruppsjukförsäkring (AGS) även fortsättningsvis skulle vara

skattefri.

 I regeringens skrivelse 1984/85:187 redovisades avtal och

överenskommelser som

träffats under november 1984 och februari 1985 mellan SAF och LO om

förbättrade

sjukförmåner. Vidare angavs att SAF och LO var överens om att

gemensamt och i

kontakt med statsmakterna utreda sjukersättningssystemet i syfte att

nå

likvärdiga villkor för olika kategorier av anställda. Som ett led i

detta

utredningsarbete hade SAF och LO samtidigt kommit överens om en

kraftig

utbyggnad av AGS fr.o.m. den 1 april 1985. Ersättningen från AGS hade

därvid

utformats så att den tillsammans med sjukpenningen i princip skulle

motsvara

100 % av inkomstförlusten för sjukperioder som varar utöver sju

dagar. Efter den

90:e sjukpenningdagen motsvarade ersättningen i princip 95 %.

 I skrivelsen angavs att de överenskomna ersättningsnivåerna var

godtagbara.

Föredragande statsrådet fann heller inte anledning att på grund av

förbättringarna av AGS föreslå några ändringar i den skattemässiga

behandlingen

av försäkringen. Han anförde vidare att den ersättningsnivå som

sålunda

godtagits för AGS borde vara avgörande för högsta acceptabla nivå för

ersättning

inom annan privat försäkring. Enskilda försäkringsbolag borde därför

inte

tillhandahålla försäkringar som - tillsammans med andra sjukförmåner

- skulle ge

högre ersättning än vad som svarar mot inkomstbortfallet under

sjuktid efter de

sju första sjukdagarna, vilket motsvarade ersättningen enligt AGS.

Liksom

tidigare ankom det på Försäkringsinspektionen att övervaka att inte

förmånligare

villkor än vad som angivits kom att gälla.

 Genom skrivelsen bereddes riksdagen tillfälle att ta del av vad som

anförts.

Socialförsäkringsutskottet angav i sitt betänkande SfU 1984/85:29 att

vad som

framhållits i skrivelsen inte hade givit anledning till något

särskilt uttalande

från utskottets sida. Utskottet hemställde att riksdagen lade

skrivelsen till

handlingarna, vilket också blev riksdagens beslut.

 I en skrivelse den 10 juni 1985 till Försäkringsbranschens

Serviceaktiebolag

angav Försäkringsinspektionen att inspektionen tolkat regeringens

skrivelse så

att de enskilda försäkringsbolagen inte fick tillhandahålla

försäkringar som -

tillsammans med andra sjukförmåner - ger högre ersättning av

inkomstbortfallet

före skatt än, för sjukperiod som varar utöver sju dagar räknat

fr.o.m.

insjuknandedagen, 100 % för dag 1 - 91 och 95 % fr.o.m. dag 92. För

sjukperiod

som varar högst sju dagar räknat fr.o.m. insjuknandedagen förelåg

inget

försäkringsbart utrymme.

 I april 1993 har Svenska Livförsäkringsbolags Aktuarienämnd

tillskrivit

Finansinspektionen och begärt klarläggande om de riktlinjer

inspektionen

meddelat i sin skrivelse den 10 juni 1985 om maximal ersättningsnivå

för

inkomstbortfall vid meddelande av privat sjukförsäkring fortfarande

äger

tillämpning. Finansinspektionen har i sin tur tillskrivit

Socialdepartementet

och begärt besked om det som anförts i skrivelsen 1984/85:187

fortfarande

gäller.

 Regeringen konstaterar att under de senaste åren har genomgripande

förändringar gjorts i sjukförsäkringen. I detta sammanhang är

särskilt följande

förändringar av betydelse.

 Den 1 mars 1991 sänktes kompensationsnivån i sjukförsäkringen till

65 % för de

första tre sjukpenningdagarna, 80 % för tiden därefter t.o.m. den

90:e dagen

samt 90 % för tid därefter. Samtidigt infördes bestämmelser om att

sjukpenningen

skulle minskas med belopp som arbetsgivaren utgav i lön under sjukdom

utöver

10 % av lönen under de första 90 dagarna. Om arbetsgivaren utgav lön

för sjuktid

efter 90 dagar skulle sjukpenningen minskas med hela lönen. Med lön

under

sjukdom jämställdes ersättning på grund av förmån av fri

gruppsjukförsäkring som

åtnjöts enligt grunder som fastställs i kollektivavtal mellan

arbetsmarknadens

huvudorganisationer.

 Nästa stora förändring skedde den 1 januari 1992 då arbetsgivaren i

lag ålades

skyldighet att utge sjuklön för de första 14 dagarna av ett sjukfall.

Arbetstagaren hade rätt till sjuklön med 75 % av mistade

anställningsförmåner

för de tre första sjuklönedagarna och med 90 % under återstoden av

sjuklöneperioden.

 Den senaste förändringen gäller fr.o.m. den 1 april 1993 då en

karensdag

infördes i såväl sjukförsäkringen som sjuklönesystemet. Samtidigt har

ersätt-

ningsnivån i sjukförsäkringen sänkts till 80 % också fr.o.m. dag 91

och fr.o.m.

den 1 juli 1994 till 70 % fr.o.m. dag 366 i en sjukperiod.

 De redovisade förändringarna har bl.a. haft till syfte att minska

försäkringens utgifter genom att öka den enskildes självrisk genom

införandet av

en karensdag och sänkta ersättningsnivåer. Utgångspunkten för

regeringens

förslag om karensdag m.m. var att nödvändiga anpassningar av

sjuklöneavtalen

även fortsättningsvis skall fungera så att särskilda

lagstiftningsåtgärder med

syfte att åstadkomma likformighet inte skall bli aktuella.

Förändringarna har

också varit avsedda att stärka den s.k. arbetslinjen inom

socialförsäkringen. En

annan förändring som skett sedan regeringens skrivelse år 1985 är att

utbetalning från AGS-försäkring fr.o.m. den 1 januari 1991 är

skattepliktig.

 Vidare kan konstateras att regeringen i direktiven (Dir. 1993:44)

till Sjuk-

och arbetsskadeberedningen angivit att en viktig utgångspunkt för

beredningens

arbete bör vara att förslagen till försäkringslösning skall innehålla

ett visst

mått av självrisk.

 Av det anförda framgår att förutsättningarna nu är helt annorlunda

jämfört med

när skrivelsen 1984/85:187 beslutades. Det är regeringens uppfattning

att vad

som anförts i den skrivelsen därför inte längre kan äga giltighet.

 Försäkringsbolagen bör själva avgöra om försäkringsavtal rörande

privat

sjukförsäkring skall anpassas till de kompensationsnivåer som gäller

inom

socialförsäkringen. Finansinspektionen får därvid bedöma om allmänna

råd bör

lämnas i detta hänseende.

 Försäkringsavtalen bör dock utgå från att statmakternas avsikt med

förändringarna i sjuklöne- och sjukförsäkringssystemen är att

självrisker

motverkar att systemen överutnyttjas och att utfallet av

förändringarna skall

bli enhetligt bland olika grupper på arbetsmarknaden.

 Om försäkringsavtal ingås som rubbar dessa förutsättningar kan det

bli

aktuellt att ändra i det offentligt reglerade ersättningssystemet, på

sådant

sätt att vad som uppburits från privat tecknade försäkringar

frånräknas. Med

sådan privat försäkring avses försäkring som tecknats av enskild

eller av

arbetsgivare eller annan för enskilds räkning.

11 Ikraftträdande

Förslaget om vårdbidrag liksom de föreslagna ändringarna på

föräldraför-

säkringens område bör träda kraft den 1 januari 1995. Övriga förslag

bör träda

kraft den 1 juli 1994.

12 Kostnader och administration vad avser

föräldrapenning och tillfällig föräldrapenning

 När det gäller förslagens ekonomiska effekter på

föräldraförsäkringen har

arbetsgruppen sammanfattningsvis bedömt att de utgiftsökningar som

vissa av

förslagen kan komma att medföra motsvaras av besparingar till föjd av

förslagen

om begränsning av rätt till föräldrapenning under arbetsfri tid.

 Regeringen bedömer att förslaget om överlåtelse av rätt till

tillfällig

föräldrapenning till annan försäkrad kan ge upphov till en ökning av

försäkringsutgifterna. Vid ett antagande om att ca 10 % av familjerna

kommer att

utnyttja denna möjlighet kan utgiftsökningen uppskattas till ca 34

miljoner

kronor brutto per år. Vad gäller förslaget om föräldrapenning under

arbetsfri

tid inklusive semesterledighet kan kostnadseffekten uppskattas enligt

följande.

Vid ett antagande om att ca 10 % av fäders uttag av föräldrapenning

sker under

arbetsfri tid i syfte att förstärka familjens ekonomi och att dessa

uttag i

forsättningen inte kommer att ske kan förslaget beräknas ge upphov

till en

besparing om ca 65 miljoner kronor brutto per år. Övriga förslag -

ändring av

2,5 årsregeln respektive tillfällig föräldrapenning i form av

kontaktdagar - kan

ge upphov till utgiftsökningar motsvarande ca 8 miljoner kronor.

Sammantaget

beräknas de föreslagna förändringarna inom föräldraförsäkringen

minska de totala

utgifterna med ca 23 miljoner kronor.

 Förslagen bedöms vidare ge upphov till vissa

administrationskostnader. De

löpande administrationskostnaderna beräknas öka med drygt en miljon

kronor.

Genomförandekostnaderna för Riksförsäkringsverket kan beräk-nas till

ca en

miljon kronor för budgetåret 1994/95. Regeringen avser att i samband

med höstens

budgetprövning göra en samlad bedömning av Riksförsäkringsverkets och

försäkringskassornas behov av medel för administration av

föräldraförsäkringen.

I det sammanhanget kommer ställning att tas till även de nu aktuella

kost-

naderna.

 Mot bakgrund av svårigheterna att förutse effekterna av de

föreslagna

förändringarna inom föräldraförsäkringen finns det skäl att noga

följa

utvecklingen på området. Regeringen avser att i det kommande

regleringsbrevet

för budgetåret 1994/95 ge Riksförsäkringsverket i uppdrag att följa

upp och

redovisa effekterna av ifrågavarande förslag.

 42

13 Författningskommentar

13.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1962:381) om

allmän försäkring

2 kap.

Ändringarna i kapitlet är i allt väsentligt konsekvenser av vissa

beslutade

eller föreslagna ändringar av anslagsteknisk karaktär. Bakgrunden och

skälen har

redovisats i avsnitt 7.1 och 7.6. Därutöver föreslås vissa språkliga

och

redaktionella ändringar. En sådan ändring innebär att kapitelrubriken

ändras.

1

I första stycket anges inte längre att ersättning lämnas för sådan

hälso- och

sjukvård som landsting och landstingsfria kommuner är skyldiga att

erbjuda

enligt hälso- och sjukvårdslagen. Det finns fortfarande hänvisningar

till denna

lag och till lagen om resekostnadsersättning vid sjukresor. Det anges

däremot

att sjukvårdsersättning lämnas för bl.a. hälso- och sjukvård utan

angivande av

för vilken sådan vård detta skall ske. Som angivits i avsnitt 7 är

avsikten att

bidragen till landstingen och de landstingsfria kommunerna i

fortsättningen

skall redovisas under ett annat anslag i statsbudgeten. Ändringarna i

stycket är

i övrigt endast redaktionella.

 I andra stycket föreslås endast vissa mindre konsekvensändringar

till följd av

att 2 föreslås upphävd.

2

Paragrafen föreslås upphävd. I paragrafen har hittills reglerats

sjukvårds-

ersättning för öppen hälso- och sjukvård som ombesörjs av staten

eller av

landsting eller kommun som inte tillhör landsting. Sådan ersättning

har

innefattats i den allmänna sjukvårdsersättningen enligt 2

förordningen

(1984:908) om vissa ersättningar till sjukvårdshuvudman från

sjukförsäkringen

enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. Ersättningen skall

enligt

regeringens förslag omvandlas till ett bidrag till hälso- och

sjukvården (jfr

avsnitt 7). Bestämmelserna i paragrafen behövs inte längre.

3

Paragrafens första två stycken är oförändrade.

 Tredje stycket föreslås upphävt som en följd av förslaget om

upphävande av 2

 .

4

I paragrafen finns bestämmelser om ersättning för sjukhusvård. Såvitt

gäller

sjukvårdshuvudmännen ingår denna ersättning till övervägande del i

den nyss

nämnda allmänna sjukvårdsersättningen som skall omvandlas till ett

bidrag till

hälso- och sjukvård (jfr vid 2 ). Ersättning för sjukhusvård lämnas

därutöver

till vissa andra sjukvårdsinrättningar och för sjukhusvård som

omfattas av

konventioner. Dessa ersättningar skall finnas kvar. Bestämmelserna

härom finns i

förordningen (1979:849) om ersättning för sjukhusvård m.m. Paragrafen

behöver

därför finnas kvar men har språkligt omarbetats.

 I sista stycket har därutöver tagits in en möjlighet för regeringen

att lämna

över sin föreskriftsrätt till en myndighet.

5

 I den nya paragrafen föreslås bestämmelser om sjukvårdsersättning

för

särskilda rehabiliterings- och behandlingsinsatser samt för

utveckling och

provning av hjälpmedel åt personer med funktionshinder och liknande

verksamhet.

Sistnämnda kan avse Handikappinstitutets verksamhet. Sådana

ersättningar har

lämnats enligt den nyss nämnda förordningen om vissa ersättningar

till

sjukvårdshuvudman från sjukförsäkringen enligt lagen (1962:381) om

allmän

försäkring. Avsikten är att sådana ersättningar även fortsättningsvis

skall

kunna lämnas. Detta bör anges i lagen. I likhet med ersättning för

andra ändamål

föreslås regeringen få fastställa grunderna för ersättningen.

6

Ändringarna i paragrafen är endast redaktionella konsekvenser av

förslagen till

ändringar beträffande 2 och 4 .

7

Ändringarna är endast av språklig art och i huvudsak konsekvenser av

förslagen

beträffande 2 och 4 .

10

Ändringarna är endast konsekvenser av förslaget om upphävande av 2

och

införande av 5 .

3 kap.

2 Ersättning enligt 1 fjärde stycket lagen (1990:659) om särskild

löneskatt

på vissa förvärvsinkomster skall inte vara förmånsgrundande vid

beräkning av

sjukpenninggrundande inkomst. Denna ersättning har därför lagts till

i para-

grafen.

4 kap.

2 I denna paragraf anges vilka personer som omfattas av

försäkringens

föräldrabegrepp.

 Enligt en ny paragraf, 11 a , får en förälder i vissa fall

överlåta rätt till

tillfällig föräldrapenning till en annan försäkrad som i stället för

föräldern

avstår från förvärvsarbete för vård av barnet. Med anledning härav

införs i ett

nytt tredje stycke en bestämmelse om att den som enligt 11 a vårdar

barnet i

stället för föräldern skall likställas med förälder vid tillämpningen

av 12 - 18

 . Tillägget föranleder också en omredigering av andra stycket.

4

I paragrafens andra stycke görs en ändring som innebär att

föräldrapenning kan

utges för besök i den förskoleverksamhet som barnet deltar i. Med

uttrycket

förskoleverksamhet avses detsamma som i 13 a socialtjänstlagen

(1980:620).

Där anges att förskoleverksamhet kan bedrivas i form av förskola som

organiseras

som daghem eller deltidsgrupp, i form av familjedaghem och i form av

kompletterande förskoleverksamhet (öppen förskola). Rätten till

föräldrapenning

för besök i förskoleverksamheten är inte beroende av om verksamheten

bedrivs

offentligt eller privat.

6

Denna paragraf reglerar föräldrapenningens storlek.

 Den sjukpenninggrundande inkomsten skall inte sänkas för en

förälder som är

helt eller delvis ledig från sitt förvärvsarbete för vård av barn som

inte har

fyllt ett år.

 I sjätte stycket anges en särskild beräkningsgrund för

föräldrapenning då

förälderns sjukpenninggrundande inkomst sänkts då barnet fyllt ett

år. I första

meningen anges att oavsett om förälderns sjukpenninggrundande inkomst

sänkts då

barnet fyllt ett år skall föräldrapenningen till dess barnet fyller

två år

beräknas lägst på grundval av denna tidigare sjukpenninggrundande

inkomst

anpassad till löneutvecklingen inom yrkesområdet.

 Bestämmelsen i styckets andra mening innebär en ändring av gällande

regler om

fortsatt försäkringsskydd. Har kvinnan blivit gravid innan barnet

uppnått ett år

och nio månaders ålder kan föräldrapenning fortsättningsvis beräknas

på

motsvarande sätt. Detta gäller för båda föräldrarna. Föräldrapenning

beräknad på

detta sätt kan utges för det nya barnet fram till dess att det fyller

två år.

Även för det tidigare barnet beräknas föräldrapenningen på detta sätt

dels under

graviditeten, dels fram till dess att det nya barnet fyller två år.

 Vid bedömningen av frågan om kvinnan blivit gravid innan barnet

uppnått ett år

och nio månaders ålder bör man utgå från tidigast möjliga dag för

konception.

Denna dag kan faställas bl.a. vid ultraljudsundersökning. Föds det

nya barnet

innan det tidigare barnet uppnått två år och sex månaders ålder skall

som regel

föräldrapenningen för det nya barnet beräknas efter förälderns

ursprungliga

ersättningsnivå. Detta gäller dock inte om det nya barnet föds för

tidigt

(prematurt).

 Föräldrapenningen skall beräknas efter den ursprungliga

ersättningsnivån även

vid adoption av ett barn som sker inom två år och sex månader från

födelsen

eller adoptionen av föregående barn. Ytterligare regler som

likställer adoption

av barn med födelse av barn m.m. finns i 4 kap 5 AFL.

7 a

Bestämmelsen i denna nya paragraf innebär en begränsning av rätten

till

föräldrapenning. Rätten till föräldrapenning för tid om en eller

flera dagar som

normalt är arbetsfri görs beroende av att föräldern uppbär

motsvarande

föräldrapenning i direkt anslutning till den arbetsfria tiden.

 De dagar som avses är sådana dagar som, oavsett om föräldern är

tjänstledig

eller inte, är arbetsfria inom den bransch eller på den arbetsplats

där

föräldern är anställd. Uttrycket arbetsfri tid har utvecklats närmare

i

allmänmotiveringen (avsnitt 5.2).

 För att t.ex. hel föräldrapenning skall kunna utges för en lördag

och en

söndag som normalt skulle ha varit arbetsfri måste föräldern alltså

uppbära hel

föräldrapenning även under fredagen eller måndagen.

 I 17 föreslås också ett tillägg innebärande att att

föräldrapenningförmåner

inte skall kunna utges för dag under vilken föräldern är

semesterledig.

 Någon övergångsbestämmelse till den nya paragrafen föreslås inte.

Detta

innebär att den nya regeln blir omedelbart tillämplig på all

föräldrapenning som

belöper på tid efter ikraftträdandet, även om ledigheten inletts

tidigare.

Föräldrapenning som belöper på tid dessförinnan påverkas givitvis

inte.

10

I paragrafens tredje stycke införs en ändring som innebär att en

förälder har

rätt till s.k. kontaktdagar för besök i den förskoleverksamhet

respektive

skolbarnsomsorg som barnet deltar i oavsett om verksamheten bedrivs

offentligt

eller privat. Innebörden av uttrycken förskoleverksamhet och

skolbarnsomsorg är

desamma som i förslaget till utvidgad lagreglering på

barnomsorgsområdet (prop.

1993/94:11). Med förskoleverksamhet avses således förskola,

familjedaghem och

kompletterande förskoleverksamhet (se vidare författningskommentaren

till 4 kap.

4 ). Skolbarnsomsorg kan bedrivas i form av fritidshem, integrerad

skolbarnsomsorg eller familjedaghem samt, för barn mellan tio och

tolv år, öppen

fritidsverksamhet.

11 a

Paragrafen är ny. Här föreskrivs att en förälder som skulle behöva

avstå från

förvärvsarbete i samband med sjukdom eller smitta hos barnet eller

barnets

ordinarie vårdare i stället får överlåta rätt till tillfällig

föräldrapenning

till en annan försäkrad som i stället för föräldern avstår från

förvärvsarbete

för alla barn för vilka tillfällig föräldrapenning kan utgå i samband

med

sjukdom eller smitta hos barnet. När det gäller barn som avses i 10

(barn som

inte fyllt tolv år) och barn som avses i 11 första stycket (barn

som fyllt

tolv men inte sexton år och som grund av sjukdom, psykisk

utvecklingsstörning

eller annat funktionshinder är i behov av särskild tillsyn eller

vård) kan

rätten till tillfällig föräldrapenning överlåtas även vid sjukdom

eller smitta

hos barnets ordinarie vårdare. Möjligheten att överlåta rätt till

tillfällig

föräldrapenning är inte begränsad till exempelvis ensamstående

föräldrar utan

gäller alla föräldrar.

 Någon begränsning av den krets försäkrade till vilken överlåtelse

skall kunna

få ske finns inte. Det får förutsättas att en person som föräldrarna

är villiga

att anförtro uppgiften att vårda barnet har goda relationer både till

föräldrarna och barnet samt också i övrigt är lämpad för uppgiften.

 För överlåtelse av rätt till tillfällig föräldrapenning bör krävas

att

föräldern försäkrar att han eller hon hade behövt avstå från

förvärvsarbete för

vård av barn under aktuella dagar om inte den till vilken

överlåtelsen sker hade

avstått från förvärvsarbete för vård av barnet i förälderns ställe.

Vidare bör

föräldern försäkra att överlåtelse av rätten till tillfällig

föräldrapenning

gjorts till denna person. Vederbörande bör i sin tur försäkra att han

eller hon

avstått från förvärvsarbete under aktuella dagar.

 Den föräldrapenning som utgår till den som vårdar barnet skall

beräknas på

dennes sjukpenninggrundande inkomst och inte på förälderns.

 Rätten till tillfällig föräldrapenning är enligt 4 kap 12 AFL

begränsad till

ett visst antal dagar per barn och år. Hur många dagar det rör sig om

beror på

av vilken anledning som den tillfälliga föräldrapenningen tas ut. I

de dagar som

kan tas ut ingår även dagar då barnet vårdas av en annan försäkrad

än en

förälder. Någon rätt till ytterligare dagar med tillfällig

föräldrapenning när

en annan försäkrad vårdar barnet är det alltså inte frågan om.

17

 I ett nytt andra stycke föreskrivs att föräldrapenningförmåner inte

skall utges

för dag under vilken föräldern är semesterledig enligt semesterlagen

(1977:480).

Något hinder för en förälder som uppbär föräldrapenning att byta ut

sin

föräldraledighet mot semesterledighet finns dock inte.

9 kap.

4 b Ändringen innebär att vårdbidrag kan utbetalas med hälften

vardera till två

föräldrar även om dessa lever tillsammans. Förutsättningarna för en

uppdelning

av vårdbidraget är i övrigt oförändrade. Bakgrunden till förslaget

har

redovisats i avsnitt 8.

11 kap.

2 Ersättning enligt 1 fjärde stycket lagen (1990:659) om särskild

löneskatt

på vissa förvärvsinkomster skall inte vara förmånsgrundande vid

beräkning av

pensionsgrundande inkomst. Denna ersättning har därför lagts till i

paragrafen.

 72

Punkt 1 av övergångsbestämmelserna till lagen (1979:127) om ändring i

AFL

I denna punkt föreslås en lydelse av övergångsbestämmelserna som

klargör att

folkpension utomlands till svensk medborgare som har varit

mantalsskriven i

Sverige för det år under vilket han fyllt sextiotvå år och de fem

åren

dessförinnan skall utgå med samma belopp som skulle ha utgått om han

hade varit

bosatt i Sverige.

 Enligt ett nytt andra stycke likställs år efter 1991 då den

försäkrade varit

folkbokförd i Sverige den 1 november året innan med år då han varit

mantalsskriven i Sverige.

13.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1981:691) om

socialavgifter

Förslaget har kommenterats i den allmänna motiveringen avsnitt 4.

13.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:659) om

särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster

Förslaget har kommenterats i den allmänna motiveringen avsnitt 4.

13.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1978:410) om rätt till

ledighet för

vård av barn, m.m.

5

Paragrafen reglerar förutsättningarna för rätt till ledighet för vård

av barn.

För rätt till ledighet under tid då en arbetstagare uppbär tillfällig

föräldrapenning uppställs inte något krav på viss anställningstid hos

arbetsgivaren. I paragrafen införs en hänvisning till den nya 4 kap.

11 a i

AFL. Av 4 framgår att rätt till ledighet för vård av barn

föreligger under tid

då föräldrapenningförmån enligt 4 kap. AFL utgår.

6

Paragrafen anger bl.a. att beträffande tid då tillfällig

föräldrapenning tas ut

gäller inte några begränsningar av antalet ledighetsperioder under

ett år. I

paragrafen införs en hänvisning till den nya 4 kap. 11 a i AFL.

13.5 Förslaget till lag om ändring i semesterlagen (1977:480)

17

Paragrafens första stycke 2. ändras såtillvida att även tid under

vilken en

annan försäkrad än en förälder uppbär tillfällig föräldrapenning

enligt den nya

4 kap. 11 a AFL och tid då en förälder uppbär tillfällig

föräldrapenning

enligt 4 kap. 10 a AFL görs semesterlönegrundande.

 I 15 semesterlagen anges att om det under semesterledighet

infaller dag som

är semesterlönegrundande enligt 17 första stycket 2 - 8, skall, om

arbetstagaren begär det utan dröjsmål, sådan dag inte räknas som

semesterdag.

Detta gäller även en sådan försäkrad till vilken rätt att uppbära

tillfällig

föräldrapenning överlåts enligt den nya 4 kap. 11 a AFL och tid då

en förälder

uppbär tillfällig föräldrapenning enligt 4 kap. 10 a AFL.

13.6 Förslaget till lag om ändring i lagen (1977:292) om

tillverkning av drycker, m.m.

18

Förslaget innebär endast att inte längre aktuella hänvisningar ändras

och att

några mindre språkliga justeringar görs.

13.7 Förslaget till lag om ändring i lagen (1981:49) om

begränsning av läkemedelskostnader, m.m.

7

Förslaget till ändring i första stycket är endast en konsekvens av

förslaget om

upphävande av 2 kap. 2 AFL. Bestämmelserna om högkostnadsskydd

ändras inte i

sakligt hänseende.

8

Ersättning för sjukhusvård inom ett landsting eller en landstingsfri

kommun

kommer inte att utgå enligt 2 kap. 4 AFL enligt vad vi nyss

redovisade. För

att lagen, liksom hittills, inte skall gälla den som får sådan

sjukhusvård

föreslås en hänvisning till 5 hälso- och sjukvårdslagen som avser

landstingens

och de landstingsfria kommunernas hälso- och sjukvård. I den

bestämmelsen

föreskrivs bl.a. att det skall finnas sjukhus för sådan hälso- och

sjukvård som

kräver intagning i vårdinrättning. Paragrafen inklusive hänvisningen

till 2 kap.

4 AFL är i övrigt oförändrad.

13.8 Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:1651) om

läkarvårdsersättning

9

Enligt paragrafens hittillsvarande lydelse lämnas inte

läkarvårdsersättning till

en läkare som är anställd i ett landstings hälso- och sjukvård.

Enligt förslaget

skall detsamma gälla om läkaren är anställd i ett bolag eller annan

juridisk

person inom hälso- och sjukvården vari landstinget har ett rättsligt

bestämmande

inflytande. Begreppet "rättsligt bestämmande inflytande" har ingående

diskuterats och beskrivits i prop. 1993/94:48 Handlingsoffentlighet

hos

kommunala företag. I propositionen föreslogs också en ny bestämmelse

i

sekretesslagen (1980:100), 1 kap. 9 , med en legaldefinition av

begreppet.

Riksdagen godtog förslaget (bet. 1993/94:KU13, rskr. 1993/94:40).

Lagändringen

finns i SFS 1993:1298. Begreppet har motsvarande innebörd i detta

sammanhang.

 73

 Enligt en föreslagen ny mening i paragrafen skall

läkarvårdsersättning, trots

vad som nyss sagts, i vissa fall få lämnas till en läkare som är

anställd i

landstinget eller hos en sådan juridisk person som avses i första

meningen.

Ersättning kan lämnas om läkaren vikarierar för en läkare som har

läkarvårdsersättning. En förutsättning är dock att läkaren är

tjänstledig från

sin tjänst i landstinget eller bolaget etc. I begreppet tjänstledig

ligger att

läkaren inte utan vidare kan vara vikarie under t.ex.

kompensationsledighet

eller semester. Det krävs alltså ett beslut om tjänstledighet från

Landstingets

sida. Förslaget är föranlett av socialutskottets hemställan som

riksdagen ställt

sig bakom (jfr avsnitt 7.1 och 7.3).

 Genom bestämmelsen i 1 andra stycket gäller vad som sägs om

landsting också

kommuner som inte ingår i ett landsting.

 I ett vårdavtal kan tas in andra regler beträffande

landstingsanställda

läkares möjlighet att vikariera (jfr 1 och 5 ).

20

I paragrafen finns särskilda bestämmelser om läkarvårdsersättning för

vissa

områden. Läkare som etablerar sig i vissa stödområden m.m. har i

allmänhet rätt

till förhöjd ersättning.

 Enligt ett nytt tredje stycket skall särskild ersättning lämnas

till de läkare

som har sin verksamhet inom de stödområden eller de kommuner som

anges i första

stycket. Den särskilda ersättningen skall avse telefonkonsultationer

och

medicinskt motiverade hembesök. Bakgrunden till bestämmelsen har

redovisats i

avsnitt 7. Regeringen kan meddela verkställighetsföreskrifter till

lagens

allmänna regel.

13.9 Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:1652) om

ersättning för sjukgymnastik

9

I paragrafen föreslås ett tillägg av samma slag som i 9 första

meningen lagen

om läkarvårdsersättning. Vi hänvisar till kommentaren till den

bestämmelsen.

20

Ändringen motsvaras av förslaget beträffande 20 lagen om

läkarvårdsersättning.

Även om en sjukgymnast mera sällan har anledning till

telefonkonsultationer bör

särskild ersättning kunna lämnas i de fall detta ändå sker. I övrigt

hänvisar vi

till kommentaren till nyssnämnda bestämmelse.

13.10 Förslaget till lag om ändring i tandvårdslagen (1985:125)

7

I första stycket har endast den ändringen gjorts att ordet

landstingskommunen

bytts mot landstinget.

 Bestämmelserna i det hittillsvarande andra stycket har flyttats

till den nya

15 a .

Vårdavgifter

15 a

I paragrafen har tagits in bestämmelser om landstingets befogenhet

att ta ut

vårdavgifter av patienterna. Denna fråga har hittills helt reglerats

genom

bestämmelserna i AFL och i tandvårdstaxan (1973:638). Av förslaget

till ändring

i 2 kap. AFL framgår att ersättning för vissa oralkirurgiska åtgärder

m.m.

hittills har lämnats såsom för öppen hälso- och sjukvård samt att

sjukvårdsersättning för den öppna hälso- och sjukvården inte längre

skall

lämnas. En konsekvens härav är att landstingets rätt att ta ut

vårdavgifter för

denna typ av vård är oreglerad. I hälso- och sjukvårdslagen finns

däremot en

bestämmelse om rätt att ta ut vårdavgifter.

 Bestämmelserna i första stycket motsvarar hittillsvarande 7 andra

stycket.

Flyttningen innebär inte någon saklig förändring. Det har endast

gjorts en

terminologisk modernisering.

 Enligt andra stycket får landstinget ta ut vårdavgifter av

patienter som får

specialisttandvård för vuxna eller övrig tandvård för vuxna.

Vårdavgift får tas

ut enligt grunder som landstinget bestämmer om inte något annat är

särskilt

föreskrivet. För merparten av tandvården kommer sådana särskilda

föreskrifter

alltjämt att finnas i AFL och tandvårdstaxan eller dess motsvarighet.

Vissa

oralkirurgiska behandlingar och undersökningar för sådana

behandlingar kommer,

som nyss nämndes, inte att ersättas via den allmänna försäkringen.

För dessa

behandlingar och undersökningar som ges vid en specialistpoliklinik

eller

motsvarande skall enligt förslaget bestämmelserna om vårdavgifter i

den öppna

vården enligt hälso- och sjukvårdslagen gälla. Detta innebär att

landstinget

bestämmer grunderna för vårdavgiften men att vårdavgiften för t.ex.

en viss

oralkirurgisk behandling skall motsvara den som gäller i landstingets

öppna

hälso- och sjukvård och ligga inom ramen för vad som anses tillåtet

när det

gäller differentiering av avgifterna.

 74

Sammanfattning av departementspromemorian

(DS 1994:12) Vissa frågor rörande föräldrapenning

och tillfällig föräldrapenning

En arbetsgrupp tillsattes den 30 augusti 1993 för att göra en översyn

av vissa

frågor inom föräldraförsäkringen. Arbetsgruppen har i en delrapport

(Ds 1993:87)

redovisat alternativa metoder att öka pappors uttag av

föräldrapenning. Nu

redovisas resterande del av uppdraget.

Föräldrapenning

Arbetsgruppen föreslår vissa inskränkningar vad gäller rätten till

föräldrapenning. Det föreslås att hel föräldrapenning skall få utges

för tid som

normalt är arbetsfri, t.ex. lördagar och söndagar, endast om

föräldern uppbär

hel föräldrapenning i direkt anslutning till den arbetsfria tiden.

Motsvarande

föreslås gälla för rätt till halv resp. fjärdedels föräldrapenning

under sådan

tid. Det föreslås vidare att föräldrapenningförmåner inte skall få

utges för

semesterdag.

 Den s.k. 2,5 årsregeln innebär i princip att en kvinna har

bibehållen rätt att

uppbära föräldrapenning på den ursprungliga ersättningsnivån även om

hon har

förkortat arbetstiden eller slutat förvärvsarbeta mellan två barns

födelse,

under förutsättning att barnen föds inom två och ett halvt år. En

förutsättning

för regelns tillämpning är att det tidigare barnet uppnått två års

ålder. Regeln

föreslås ändrad på så sätt att den blir tillämplig dels på båda

föräldrarna,

dels om det tidigare barnet avlider innan det uppnått två års ålder.

Tillfällig föräldrapenning

Arbetsgruppen föreslår att en ensamstående förälder skall få överlåta

rätt till

tillfällig föräldrapenning till närstående som i förälderns ställe

avstår från

förvärvsarbete i samband med sjukdom eller smitta hos barnet eller

barnets

ordinarie vårdare. Det föreslås vissa följdändringar i reglerna om

föräldraledighet och semester.

 Arbetsgruppen föreslår vidare en utvidgning av rätten till

tillfällig

föräldrapenning för s.k. kontaktdagar i samband med besök i barnets

förskola,

familjedaghem eller fritidshem. Det föreslås att tillfällig

föräldrapenning

skall kunna utges oavsett om verksamheten bedrivs offentligt eller

privat och

oberoende av om kommunen tillhandahållit verksamheten eller gett

bidrag till

den.

 75

Departementspromemorians lagförslag

1 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1962:381) om allmän

försäkring

 dels att 4 kap. 2, 6 och 10 och 17 skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas två nya paragrafer, 4 kap. 7 a

och 11 a ,

av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

4 kap.

2 Vid tillämpning av bestämmelserna i detta kapitel likställs med

förälder

 a) rättslig vårdnadshavare som inte är förälder och som har vård om

barnet,

 b) den som med socialnämndens medgivande har tagit emot ett barn

för sta-

digvarande vård och fostran i syfte att adoptera det,

 c) den med vilken en förälder är eller har varit gift eller har

eller har haft

barn, om de varaktigt bor tillsammans.

 Med förälder likställs vid tillämpningen av 10, 10 a och 11 även

 a) den som en förälder bor tillsammans med under äktenskapsliknande

förhållan-

den,

 b) den som har tagit emot ett barn för stadigvarande vård och

fostran i sitt

hem.

 Med förälder likställs

 vid tillämpningen av 12 -

 18 i tillämpliga delar

 närstående som anges i

 11 a .

6

 Hel föräldrapenning utgör lägst 60 kronor om dagen (garantinivå).

 Föräldrapenning för de första 180 dagarna utges med belopp

motsvarande

förälderns sjukpenning beräknad enligt femte stycket, om föräldern

under minst

240 dagar i följd före barnets födelse eller den beräknade tidpunkten

härför har

varit försäkrad för en sjukpenning över garantinivån.

 Utöver vad som anges i andra stycket utges föräldrapenning för

varje barn för

180 dagar med belopp motsvarande förälderns sjukpenning, beräknad

enligt femte

stycket, och 90 dagar med belopp enligt garantinivån.

 Vid flerbarnsbörd utges föräldrapenning enligt 3 andra stycket

för 90 dagar

med belopp motsvarande förälderns sjukpenning, beräknad enligt femte

stycket,

och 90 dagar med belopp enligt garantinivån.

 När föräldrapenning enligt andra - fjärde styckena skall utges med

belopp

motsvarande förälderns sjukpenning, skall beräkningen ske enligt 3

kap. med

undantag av 5 fjärde-sjunde styckena samt 10 a och 10 b . Därvid

skall dock

föräldrapenning för dag beräknas efter 90 procent av den fastställda

sjuk-

penninggrundande inkomsten, delad med 365, och även utges för den

första dagen.

 Utan hinder av vad Utan hinder av vad som

som föreskrivs i andra - föreskrivs i andra -

fjärde styckena skall, fjärde styckena skall,

om förälderns sjukpen- om förälderns sjukpenning-

ninggrundande inkomst grundande inkomst har

har sänkts enligt 3 kap. sänkts enligt 3 kap. 5

5 tredje stycket 5, tredje stycket 5,

föräldrapenningen till föräldrapenningen till

dess barnet fyller två årdess barnet fyller två år

beräknas lägst på grundvalberäknas lägst på grundval

av den sjukpenninggrun- av den sjukpenninggrun-

dande inkomst som gällde dande inkomst som gällde

innan sänkningen skedde innan sänkningen skedde

eller den högre inkomst eller den högre inkomst

som löneutveckligen inom som löneutveckligen inom

yrkesområdet därefter yrkesområdet därefter

föranleder, om föräldern föranleder, om föräldern

avstår från förvärvsarbeteavstår från förvärvsarbete

för vård av barn. Är kvin-för vård av barn. Är kvin-

nan gravid på nytt vid nan innan barnet uppnått

utgången av denna tid 21 månaders ålder gravid på

och beräknas barnets nytt skall föräldra-

födelse ske inom sex penningen fortsätt-

månader eller föds barnetningsvis beräknas på

inom nämnda tid, skall motsvarande sätt.

hennes föräldrapenning

även fortsättningsvis

beräknas på motsvarande

sätt.

7 a

 Hel föräldrapenning utges för tid om en eller flera dagar som

normalt är

arbetsfri endast om föräldern i direkt anslutning till den arbetsfria

tiden

uppbär hel föräldrapenning. Halv och fjärdedels föräldrapenning utges

för sådan

tid endast om föräldern i direkt anslutning till den arbetsfria tiden

uppbär

minst halv respektive fjärdedels föräldrapenning.

10

 En förälder har rätt till tillfällig föräldrapenning för vård av

ett barn, som

inte har fyllt tolv år, om föräldern behöver avstå från

förvärvsarbete i samband

med

 1. sjukdom eller smitta hos barnet,

 2. sjukdom eller smitta hos barnets ordinarie vårdare,

 3. besök i samhällets förebyggande barnhälsovård,

 4. vårdbehov som uppkommer till följd av att barnets andra förälder

besöker

läkare med ett annat barn till någon av föräldrarna, under

förutsättning att

sistnämnda barn omfattas av bestämmelserna om tillfällig

föräldrapenning.

 För vård av ett barn vars levnadsålder understiger 240 dagar utges

tillfällig

föräldrapenning enligt första stycket endast om tillsynen av barnet

är

stadigvarande ordnad eller om barnet vårdas på sjukhus. För vård av

ett barn som

är äldre än som nyss sagts utges tillfällig föräldrapenning enligt

första

stycket inte för tid under vilken annars föräldrapenning skulle ha

uppburits;

undantag gäller dock om barnet vårdas på sjukhus.

 En förälder har rätt En förälder har rätt till

till tillfällig tillfällig föräldrapenning

föräldrapenning från och från och med det

med det kalenderår under kalenderår under vilket

vilket barnet fyller barnet fyller fyra år

fyra år till och med det till och med det

kalenderår under vilket kalenderår under vilket

barnet fyller tolv år barnet fyller tolv år även

även när föräldern avstårnär föräldern avstår från

från förvärvsarbete i sam-förvärsarbete i samband

band med med föräldrautbildning,

föräldrautbildning, besökbesök i barnets skola,

i barnets skola eller förskola, fa- miljedaghem

besök i förskole- eller eller fritidshem (kon-

fritidsverksamhet inom taktdagar). En förälder

samhällets barnomsorg i till barn som omfattas

vilken barnet deltar av 1 lagen (1993:387)

(kontaktdagar). En om stöd och service till

förälder till barn som vissa funktionshindrade

omfattas av 1 lagen har dock rätt till

(1993:387) om stöd och kontaktdagar från barnets

service till vissa födelse till dess att det

funktionshindrade har fyller sexton år.

dock rätt till

kontaktdagar från

barnets födelse till

dess att det fyller

sexton år.

 Rätt till tillfällig föräldrapenning tillkommer även en fader som

avstår från

förvärvsarbete i samband med barns födelse för att närvara vid

förlossningen,

biträda i hemmet eller vårda barn. Motsvarande gäller i tillämpliga

delar för en

fader vid adoption av barn, om barnet inte fyllt tio år. Som adoption

anses även

att någon tar emot ett barn i avsikt att adoptera det.

11 a En ensamstående förälder får överlåta rätt till tillfällig

föräldra-

penning som grundar sig på skäl som anges i 10 första stycket 1

eller 2 till

närstående som i stället för föräldern avstår från förvärvsarbete för

vård av

barnet. Med ensamstående förälder likställs person som avses i 2

första

stycket a) såvitt denne ensam har den rättsliga vårdnaden om barnet

samt person

som avses i 2 andra stycket b) såvitt denne ensam har tagit emot

barnet för

stadigvarande vård och fostran i sitt hem.

17

 Föräldrapenningförmåner utges inte i den mån föräldern för samma

dag uppbär

sjukpenning enligt denna lag eller lagen (1976:380) om

arbetsskadesförsäkring

eller uppbär motsvarande ersättning enligt annan författning eller på

grund av

regeringens beslut i ett särskilt fall eller uppbär sjuklön eller

annan

ersättning enligt lagen (1991:1047) om sjuklön. Utan hinder härav

utges dock

föräldrapenningförmånen om den avser annan tid än sjukpenningen eller

den andra

ersättningen.

 Föräldrapenningförmåner

 utges inte för dag under

 vilken föräldern är

 semesterledig enligt

 semesterlagen

 (1977:480).

 Denna lag träder i kraft den .....

 76

2 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1978:410) om rätt till ledighet för

vård av barn, m.m.

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1978:410) om rätt till

ledighet för

vård av barn, m.m. att 5 och 6 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

5

 Som villkor för rätt till ledighet gäller, att arbetstagaren vid

ledighetens

början varit anställd hos arbetsgivaren antingen de senaste sex

månaderna eller

sammanlagt minst tolv månader under de senaste två åren. Vid

beräkning av

anställningstid tillämpas 3 första stycket lagen (1982:80) om

anställningsskydd.

 Det i första stycket Det i första stycket

angivna villkoret gäller angivna villkoret gäller

ej för rätt till ledighetej för rätt till ledighet

under tid, då arbets- under tid, då arbets-

tagaren uppbär tillfälligtagaren uppbär tillfällig

föräldrapenning enligt 4 föräldrapenning enligt 4

kap. 10, 10 a eller 11 kap. 10, 10 a, 11 eller

lagen (1962:381) om 11 a lagen (1962:381)

allmän försäkring. om allmän försäkring.

 Villkoret gäller ej heller för ledighet som avses i 4 andra

stycket.

6

 Ledigheten får delas upp på högst tre perioder för varje

kalenderår. Berör en

ledighetsperiod mer än ett kalenderår, skall den hänföras till det

kalenderår

under vilket ledigheten har påbörjats.

 Ledighet under tid då Ledighet under tid då

arbetstagaren uppbär arbetstagaren uppbär

föräldrapenning eller föräldrapenning eller

tillfällig föräldrapenningtillfällig föräldrapenning

enligt 4 kap. 4 andra enligt 4 kap. 4 andra

stycket, 10, 10 a eller stycket, 10, 10 a, 11

11 lagen (1962:381) om eller 11 a lagen

allmän försäkring får delas(1962:381) om allmän

upp utan hinder av be- försäkring får delas upp

stämmelserna i första utan hinder av be-

stycket. stämmelserna i första

 stycket.

 Denna lag träder i kraft den .....

 77

3 Förslag till

Lag om ändring i semesterlagen (1977:480)

 Härigenom föreskrivs i fråga om semesterlagen (1977:480) att 17

skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

17

 Frånvaro från arbetet är Frånvaro från arbetet är

semesterlönegrundande, semesterlönegrundande, när

när fråga är om fråga är om

 1. ledighet på grund

av sjukdom, i den mån 1. ledighet på grund av

frånvaron under in- sjukdom, i den mån frånva-

tjänandeåret icke över- ron under intjänandeåret

stiger 180 dagar eller icke överstiger 180 dagar

om frånvaron beror på eller om frånvaron beror

arbetsskada, på arbetsskada,

 2. ledighet enligt 2. ledighet enligt

lagen (1978:410) om rätt lagen (1978:410) om rätt

till ledighet för vård avtill ledighet för vård av

barn, m.m. dels under barn, m.m. dels under

tid för vilken havande- tid för vilken

skapspenning utges havandeskapspenning

enligt 3 kap. 9 lagen utges enligt 3 kap. 9

(1962:381) om allmän lagen (1962:381) om

försäkring, dels under allmän försäkring, dels

tid för vilken föräldra- under tid för vilken

penning utges i an- föräldrapenning utges i

ledning av barns födelse anledning av barns

eller adoption enligt 4 födelse eller adoption

kap. 3 och 5 samma enligt 4 kap. 3 och 5

lag, i den mån frånvaron samma lag, i den mån

för varje barn, eller frånvaron för varje barn,

vid flerbarnsbörd sam- eller vid flerbarnsbörd

manlagt, icke överstiger sammanlagt, icke

120 dagar eller för överstiger 120 dagar

ensamstående förälder, 180eller för ensamstående för-

dagar, dels under tid älder, 180 dagar, dels

för vilken tillfällig för-under tid för vilken

äldrapenning utges tillfällig föräldrapenning

enligt 4 kap. 10 och 11 utges enligt 4 kap. 10,

samma lag. 11 och 11 a samma lag.

 3. ledighet på grund 3. ledighet på grund av

av risk för överförande avrisk för överförande av

smitta, om arbets- smitta, om arbetstagaren

tagaren är berättigad är berättigad till

till ersättning enligt ersättning enligt lagen

lagen (1989:225) om (1989:225) om ersättning

ersättning till till smittbärare, i den

smittbärare, i den mån mån frånvaron under

frånvaron under intjänandeåret icke

intjänandeåret icke överstiger 180 dagar,

överstiger 180 dagar, 4. ledighet för

 4. ledighet för utbildning, som ej

utbildning, som ej enligt annan lag medför

enligt annan lag medför rätt till semesterlön, om

rätt till semesterlön, omarbetstagaren erhåller

arbetstagaren erhåller korttidsstudiestöd,

korttidsstudiestöd, vuxenstudiebidrag eller

vuxenstudiebidrag eller utbildningsarvode enligt

utbildningsarvode studiestödslagen

enligt studiestödslagen (1973:349) eller om

(1973:349) eller om utbildningen till

utbildningen till väsentlig del avser

väsentlig del avser fackliga eller med

fackliga eller med facklig verksamhet

facklig verksamhet sammanhängande frågor, i

sammanhängande frågor, i den mån frånvaron under

den mån frånvaron under intjänandeåret icke

intjänandeåret icke överstiger 180 dagar,

överstiger 180 dagar,

 5. ledighet på grund av

 5. ledighet på grund sådan i 27

av sådan i 27 värnpliktslagen

värnpliktslagen (1941:967) eller med stöd

(1941:967) eller med därav föreskriven tjänst-

stöd därav föreskriven göring om högst 60 dagar,

tjänstgöring om högst 60 som ej är beredskapsövning

dagar, som ej är och ej heller direkt

beredskapsövning och ej ansluter sig till grund-

heller direkt ansluter utbildning, eller ledig-

sig till grundutbild- het på grund av

ning, eller ledighet på motsvarande vapenfri

grund av motsvarande tjänst, i den mån frånvaron

vapenfri tjänst, i den under intjänandeåret icke

mån frånvaron under överstiger 60 dagar,

intjänandeåret icke 6. ledighet på grund av

överstiger 60 dagar, att arbetstagaren efter

 6. ledighet på grund det kalenderår då han

av att arbetstagaren fyllt tjugotvå år fullgör

efter det kalenderår då tjänstgöring i civilför-

han fyllt tjugotvå år svaret på annan tid än då

fullgör tjänstgöring i civilförsvarsberedskap

civilförsvaret på annan råder eller

tid än då beredskapsövning får

civilförsvarsberedskap anordnas vid

råder eller försvarsmakten, i den mån

beredskapsövning får frånvaron under

anordnas vid intjänandeåret icke

försvarsmakten, i den månöverstiger 60 dagar,

frånvaron under 7. ledighet enligt

intjänandeåret icke lagen (1986:163) om rätt

överstiger 60 dagar, till ledighet för

 7. ledighet enligt svenskundervisning för

lagen (1986:163) om rätt invandrare, eller

till ledighet för 8. ledighet enligt

svenskundervisning för lagen (1988:1465) om

invandrare, eller ersättning och ledighet

 8. ledighet enligt för närståendevård, i den mån

lagen (1988:1465) om frånvaron under

ersättning och ledighet intjänandeåret inte

för närståendevård, i denöverstiger 45 dagar.

mån frånvaron under

intjänandeåret inte

överstiger 45 dagar.

 Vid tillämpning av första stycket 1 skall frånvaro under de första

90 dagarna

av frånvaroperiod ej i något fall anses bero på arbetsskada. Har

arbetstagare av

anledning som anges i första stycket 1 varit oavbrutet frånvarande

från arbetet

under två hela intjänandeår, grundar därefter infallande dag av

frånvaroperioden

icke rätt till semesterlön.

 I frånvaroperiod som avses i första stycket inräknas även dagar

under perioden

då arbetstagaren icke skulle ha utfört arbete.

 Denna lag träder i kraft den .....

 78

Remissammanställning

Remissinstanserna

Följande remissinstanser har yttrat sig över departementspromemorian

(DS

1994:12) Vissa frågor rörande föräldrapenning och tillfällig

föräldrapenning:

 Försäkringsöverdomstolen (FÖD), Kammarrätten i Göteborg (KamRG),

Länsrätten i

Stockholms län (LrS), Riksförsäkringsverket (RFV), Socialstyrelsen

(SoS),

Statens arbetsgivarverk (SAV), Riksrevisionsverket (RRV),

Statskontoret,

Försäkringskasseförbundet (FKF), Svenska Kommunförbundet, Svenska

Arbetsgivareföreningen (SAF), Landsorganisationen i Sverige (LO),

Tjänstemännens

Centralorganisation (TCO), Sveriges Akademikers Centralorganisation

(SACO).

 Svenska Kommunförbundet och LO har avstått från att yttra sig.

 Därutöver har yttrande inkommit från Riksförbundet för sexuellt

likaberättigande (RFSL).

 SoS uttalar rent allmänt att man instämmer i förslagen.

 RRV avstyrker samtliga förslag då arbetsgruppen inte närmare bedömt

omfattningen av de olika uttagen och även har avstått från att bedöma

de

ekonomiska effekterna. Dessutom ökar komplexiteten i försäkringen.

Enligt RRV

kan det finnas skäl att se över hela försäkringen med avseende på

kontrollmöjligheter och administrativa kostnader.

Föräldrapenning under arbetsfri tid

Arbetsgruppen har föreslagit att hel föräldrapenning skall kunna

utges för tid

som normalt är arbetsfri endast om föräldern uppbär hel

föräldrapenning i direkt

anslutning till den arbetsfrifa tiden. Motsvarande föreslås gälla för

rätt till

halv resp. fjärdedels föräldrapenning under sådan tid.

 Förslaget tillstyrks av FÖD, KamRG, LrS, RFV, SAV, Statskontoret,

FKF, SAF

och TCO. Av dessa förordar dock KamRG, SAV och SAF att

förutsättningarna för att

få föräldrapenning för dag som normalt är arbetsfri skärps.

 SACO har hänvisat till remissvar lämnade av Lärarnas Riksförbund

och Sverige

Läkarförbund. Läkarförbundet tillstyrker förslaget medan Lärarnas

Riksförbund

anser att förslaget kommer att försämra och i vissa fall omöjliggöra

för lärarna

att få ersättning för inkomstbortfall på grund av ledighet för vård

av barn.

 Enligt FÖD skulle vissa skäl kunna anföras för att kravet sträcktes

ännu

längre och innebära krav på att föräldrapenning utgått såväl

omedelbart före som

omedelbart efter den arbetsfria tiden. Eftersom antalet dagar med

föräldrapenning är begränsat bör man emellertid i avvaktan på

erfarenheter av

den nu diskuterade lagändringen kunna avstå från en sådan ytterligare

skärpning.

 KamRG är positiv till att man försöker motverka missbruk men

ifrågasätter om

förslaget är tillräckligt långtgående. KamRG förordar en skärpning

av

villkoret, t.ex. genom att föreskriva att föräldern skall uppbära hel

föräldrapenning såväl omedelbart före som omedelbart efter den

arbetsfria tiden.

 LrS föreslår att lördag och söndag, som normalt är arbetsfria dagar

för det

stora flertalet föräldrar, uttryckligen omnämns i den nya

bestämmelsen som

exempel på arbetsfria dagar som omfattas av begränsningen.

 SAV välkomnar arbetsgruppens ambition men menar att förslaget inte

är

tillräckligt långtgående. Skälet till att en förälder som normalt

inte vårdar

barnet väljer att ta ut föräldrapenning under veckosluten är enligt

SAV inte i

första hand att föräldern har högre föräldrapenning än den andra

föräldern utan

att han dessutom har full lön under veckosluten. I de statliga

kollektivavtalen

görs inget löneavdrag för arbetsfria dagar om inte arbetstagaren

varit

tjänstledig på båda sidor om ledigheten. SAV föreslår att

bestämmelsen utformas

så att föräldrapenning endast utges för arbetsfri tid om

föräldrapenning har

utbetalats i direkt anslutning till den arbetsfria tiden både före

och efter den

arbetsfria perioden.

 FKF anser att den föreslagna regeln bör tillämpas även på föräldrar

som är

arbetslösa.

 SAF anser att förslaget inte är tillräckligt långtgående. Enligt

SAF bör man

införa en regel med innebörd att en arbetstagare har rätt till

föräldrapenning

endast om han gått miste om lön och andra anställningsförmåner till

följd av att

han vårdat barn. En sådan regel bör gälla vid kortare vårdperioder än

15 dagar.

Vid längre perioder bör föräldrapenningen kalenderdagberäknas.

Föräldrapenningförmåner för semesterdag

Föräldrapenningförmåner skall enligt förslaget inte få utges för

semesterdag

 Majoriteten av remissinstanserna tillstyrker förslaget. Det gäller

FÖD, KamRG,

LrS, RFV, SAV, Statskontoret, FKF, SAF och TCO.

2,5 årsregeln

Regeln i 4 kap. 6 AFL föreslås ändrad så att den blir tillämplig

dels på båda

föräldrarna, dels även i det fall det tidigare barnet avlidit innan

det uppnått

två års ålder.

 FÖD, KamRG, RFV, SAV, Statskontoret, FKF, SAF och TCO tillstyrker

förslaget

eller har inget att erinra mot det

 LrS avstyrker förslaget.

 KamRG tillstyrker förslaget eftersom det dels innebär att

könsneutraliteten i

regelssystemet ökas, dels leder till ett slopande av nyckfullheten i

det

nuvarande systemet som innebär att en för tidig födsel leder till

högre

föräldrapenning än en en födsel i normal tid.

 LrS anser att det snarare förefaller som om reglerna för

SGI-skyddad tid är

alltför generösa i det att de kan täcka inkomstbortfall som inte

motsvarar de

verkliga inkomstförhållandena hos de försäkrade. Vidare torde de

situationer som

enligt arbetsgruppen motiverar lagändringarna kunna lösas genom att

domstolspraxis stramar upp tillämpningen.

 RFV anser den föreslagna ändringen bör kompletteras så att även

föräldrar som

adopterar två barn med 2,5 års mellanrum omfattas.

 FKF delar uppfattningen att bestämmelsen bör göras tillämplig även

på

adoptivföräldrar.

Överlåtelse av tillfällig föräldrapenning

Ensamstående förälder skall enligt förslaget få överlåta rätt till

tillfällig

föräldrapenning till närstående som i förälderns ställe avstår från

förvärvsarbete i samband med sjukdom eller smitta hos barnet eller

barnets

ordinarie vårdare.

 KamRG, LrS, RFV, SAV, Statskontoret och RFSL avstyrker förslaget.

Tillstyrker förslaget gör FKF, SAF, TCO och FÖD.

 FÖD anser att de skäl som anförs för att en ensamstående förälder

skall kunna

överlåta sin rätt till tillfällig föräldrapenning onekligen har viss

tyngd. Ett

sådant överlåtande innebär å andra sidan ett principiellt avsteg från

försäk-

ringens strikta koppling till föräldrarna. Vid vägning av skälen för

och emot

förslaget är domstolen beredd att acceptera det. FÖD anser dock att

begreppet

närstående inte i alla avseenden kan föras över på en situation där

en

utomstående rycker in för att passa ett sjukt barn. Alternativet

makar och

föräldrar är inaktuellt. FÖD förordar därför att det anges - helst i

lagtexten -

vilka personer som åsyftas med begreppet närstående. Vidare bör det

skrivas in i

den föreslagna 11 a att ersättningen skall beräknas på vårdarens

sjukpenninggrundande inkomst. FÖD förutsätter att tillfällig

föräldrapenning som

betalas ut till närstående skall beaktas vid tillämpningen av

60-dagarsregeln i

4 kap. 12 AFL och att detta bör påpekas.

 KamRG anser att förslaget innebär en ny konstruktion inom

socialförsäkringen

vars konsekvenser inte är helt lätta att överblicka och att negativa

effekter i

fråga om avancemang i stället kan uppkomma för den till vilken rätten

till

tillfällig föräldrapenning överlåts.

 Enligt LrS bör förslaget förkastas. Mot bakgrund av att förslaget

innebär en

principiell förändring av föräldraförsäkringen är det högst

otllfredsställande

att man inte skaffat fram ett underlag som i vart kunnat ligga till

grund för en

uppskattad kostnad för reformen. LrS anser vidare att arbetsgruppen

betydligt

underskattat risken för missbruk. Enligt LrS är begreppet närstående

alltför

vagt och för vidsträckt. I rapporten har inte berörts hur ett uttag

av

föräldrapenning i dessa fall kan komma att styras av de försäkrades

önskemål att

kringå karensdagarna inom sjukförsäkringen. Det måste enligt LrS - i

avsaknad av

ett statistiskt underlag som visar motsatsen - antas att antalet

ensamföräldrar

med barn som ofta är sjuka eller drabbas av en långvarig sjukdom är

förhållandevis begränsat. Slutligen anser LrS att familjer med två

personer dis-

krimineras och att det föreligger risk för att försäkringen kan komma

att

upplevas som orättvis.

 RFV hänvisar till att man tidigare i RFV ANSER 1989:2 har pekat på

svårigheten

att avgränsa gruppen ensamstående. Eftersom försäkringskassornas

möjligheter är

mycket små att kontrollera om rätt förälder överlåter kommer de

föreslagna

reglerna att upplevas som godtyckliga. När barnet har två föräldrar

som inte är

gifta eller samboende och som delar den rättsliga vårdnaden om barnet

får både

mamman och pappan möjlighet att överlåta sin rätt till tillfällig

föräldrapenning. Den förälder som är gift men faktiskt är ensam om

vården av

barnet får inte den möjligheten. RFV anser det olämpligt att införa

regler som

inte går att upprätthålla. RFV vidhåller att om möjlighet skall

införas att

överlåta rätten till tillfällig föräldrapenning bör detta gälla alla

föräldrar.

 SAV anser att att det finns risk att ledighet med tillfällig

föräldrapenning

kommer att öka, vilket inte endast leder till ökade kostnader för

försäkringen

utan även till ökade kostnader för arbetsgivaren, bl.a. i form av

ökat

produktionsbortfall.

 Statskontoret delar arbetsgruppens bedömning om det önskvärda i en

reform som

den föreslagna men kan ändå inte stödja den. Den samhällsekonomiska

situationen

medger enligt Statskontorets bedömning inte ökade åtaganden utan att

finansiering anvisas. Detta sker inte här. Inte heller redovisas

någon bedömning

av de kostnader ett genomförande av förslaget skulle föra med sig.

 FKF anser att även familjer där den ena föräldern ofta vistas på

annan ort på

grund av sitt förvärvsarbete, t.ex. sjömän, skall likställas med

ensamstående.

 RFSL anser att ett införande av en ny kategori i reglerna om

tillfällig

föräldrapenning, dvs. ensamstående, till vilka homosexuella sambor

kommer att

hänföras är en återgång till en syn på homosexuella samboförhållande

som

frånträddes redan på 1970-talet. Om förslaget antas kommer

homosexuella

föräldrar att få en större flexibilitet än heterosexuella föräldrar i

motsvarande situation. De sistnämnda kan enbart överlåta tillfällig

föräldrapenning till sambo medan homosexuella skulle få rätt att

överlåta såväl

till sambo som till t.ex. granne. RFSL har aldrig eftersträvat att

homosexuella

par skall gynnas.

Utvidgning av rätten till tillfällig föräldrapenning för s.k.

kontaktdagar

Arbetsgruppen föreslår att tillfällig föräldrapenning för

kontaktdagar i samband

med besök i barnets förskola, familjedaghem eller fritdshem skall

kunna utges

oavsett om verksamheten bedrivs offentligt eller privat och oberoende

av om

kommunen tillhandahållit verksamheten eller gett bidrag till den.

 FÖD, LrS, RFV, SAV, Statskontoret, FKF, SAF och TCO tillstyrker

förslaget

medan KamRG uttrycker tveksamhet mot det.

 FÖD motsätter sig inte förslaget men påpekar att det förhållandet

att rätten

till tillfällig föräldrapenning inte skall omfatta besök i öppen

förskola

innebär en inskränkning i förhållande till FÖD:s egen

rättstillämpning.

 Enligt KamRG bör man iaktta en viss försiktighet så att rätten till

tillfällig

föräldrapenning inte kommer att avse besök i barnomsorgsverksamhet

som

väsentligen bedrivs utom offentlig kontroll. Förslagsvis bör det

uppställas ett

krav på att verksamheten skall ske i sådana former att den kan anses

jämförbar

med samhällets barnomsorg. KamRG påpekar samtidigt att bestämmelsen i

4 kap. 4

andra stycket AFL endast gäller förskoleverksamhet inom samhällets

barnomsorg.

Beräkning av effekter m.m.

Arbetsgruppen har bedömt att det inte uppkommer några

kostnadsökningar för

försäkringen. Däremot bedömer arbetsgruppen att det uppkommer vissa

adminstrationskostnader.

 RFV framhåller att om samtliga förslag skall genomföras krävs det

en

förberedelsetid om minst sex månader efter det att beslut fattats.

RFV bedömer

att förslagen medför ökade adminstrationskostnader för

försäkringskassorna med

drygt en miljon kronor per år (5 årsarbetare) och

genomförandekostnader för RFV

med drygt en miljon kronor.

 LrS efterlyser en övergångsregel för att undvika icke önskvärda

följder för

föräldrars pågående uttag av föräldrapenning.

 79

Socialdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 24 mars 1994

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden B.
[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], af[REDACTED_EFTERNAMN],

Dinkelspiel,
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], P.
[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet B.[REDACTED_EFTERNAMN], såvitt avser frågor om för-

äldraförsäkringen (avsnitten 5 och 6), och statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], såvitt

avser

övriga frågor.

Regeringen beslutar proposition 1993/94: 220 om vissa

socialförsäkringsfrågor,

m.m.

 80

Rättsdatablad

Författningsrubrik Bestämmelser

 som inför,

 ändrar, upp-

 häver eller

 upprepar ett

 normgivnings-

 bemyndigande

Lag om ändring 2 kap. 1 - 6

i lagen (1962:381)

om allmän försäk-

ring

 81