Regeringens proposition

1995/96:81

Reglering av s.k. fakturaskojeri i marknadsföringslagen

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 12 oktober 1995

Ingvar[REDACTED_EFTERNAMN]

 Marita[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Civildepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås ett tillägg i den nya marknadsföringslagen (1995:450)

för att motverka negativa säljmetoder i form av s.k. fakturaskojeri. Genom

förslaget kompletteras den bestämmelse som finns om förbud mot att vid

marknadsföringen leverera produkter till någon som inte uttryckligen har

beställt dem och därvid vilseleda mottagaren om dennes betalningsskyldighet.

Förslaget innebär att det också i andra fall blir förbjudet för en näringsidkare

att vid marknadsföringen tillställa någon fakturor, inbetalningsavier eller

liknande meddelanden avseende produkter som inte uttryckligen har beställts och

därvid vilseleda mottagaren om dennes betalningsskyldighet.

 Den nya bestämmelsen föreslås träda i kraft samtidigt som den nya marknadsfö-

ringslagen den 1 januari 1996.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut................................ 3

2 Lagtext.................................................... 4

3 Ärendet och dess beredning................................. 5

4 Förbud mot fakturaskojeri i marknadsföringslagen........... 6

5 Författningskommentar...................................... 10

Bilaga 1 Promemorian Förslag till reglering av s.k.

 fakturaskojeri i marknadsföringslagen (1995:450).... 12

Bilaga 2 Förteckning över remissinstanserna ................. 24

Bilaga 3 Lagrådets yttrande ................................. 25

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde

den 12 oktober 1995.............................................. 26

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring

i marknadsföringslagen (1995:450).

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

Förslag till lag om ändring i marknadsföringslagen (1995:450)

 Härigenom föreskrivs att 12 § och rubriken närmast före 12 §

marknadsföringslagen (1995:450) skall ha följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

Obeställda produkter Obeställda produkter m.m.

 12 §

 En näringsidkare får vid marknadsföringen inte leverera produkter till någon

som inte uttryckligen har beställt dem och därvid vilseleda mottagaren om dennes

betalningskyldighet.

--------------------------------------------------------------------

 En näringsidkare får vid mark-

 nadsföringen inte heller i annat

 fall tillställa någon fakturor,

 inbetalningsavier eller

 liknande meddelanden avseende

 produkter som inte uttryckligen

 har beställts och därvid

 vilseleda mottagaren om dennes

 betalningsskyldighet.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1996. Övergångsbestämmelserna till

marknadsföringslagen (1995:450) skall tillämpas också i fråga om den nya be-

stämmelsen i 12 § andra stycket.

3 Ärendet och dess beredning

Våren 1995 antog riksdagen en ny marknadsföringslag (prop. 1994/95:123, bet.

1994/95:LU16, rskr. 1994/95:267). Den nya lagen (SFS 1995:450), som ersätter den

nuvarande marknadsföringslagen (1975:1418), träder i kraft den 1 januari 1996.

 Riksdagen beslutade i detta sammanhang att ge regeringen till känna vad

lagutskottet anfört om s.k. fakturaskojeri i sitt betänkande i ärendet. Enligt

utskottet (bet. 1994/95:LU16 s. 20) föreligger ett behov av lagstiftning som kan

motverka negativa säljmetoder i form av fakturaskojeri på ett effektivare sätt

än vad straffbestämmelserna i brottsbalken och generalklausulen om otillbörlig

marknadsföring kan göra. Utskottet förordade att regeringen snarast möjligt

lägger fram ett förslag till rättslig reglering i angivet syfte. Enligt

utskottet är det önskvärt att den förordade rättsliga regleringen kan träda i

kraft samtidigt med den nya marknadsföringslagen den 1 januari 1996.

 Civildepartementet uppdrog den 29 juni 1995 åt jur. kand. Stig Hagelstam att

utarbeta ett förslag till rättslig reglering av frågan om s.k. fakturaskojeri i

enlighet med vad som anges i lagutskottets betänkande. Uppdraget redovisades i

augusti 1995 i promemorian Förslag till reglering av s.k. fakturaskojeri i

marknadsföringslagen (1995:450). Promemorian återfinns som bilaga 1.

 Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns

i bilaga 2. Remissyttrandena finns tillgängliga i detta lagstiftningsärende

(C95/950/RÄ).

Lagrådet

Regeringen beslutade den 28 september 1995 att inhämta lagrådets yttrande över

det förslag till ändring i marknadsföringslagen som utarbetats i ärendet.

Lagrådet har lämnat förslaget utan erinran. Lagrådets yttrande finns i bilaga 3.

Det förslag som remitterades till lagrådet är identiskt med propositionens

lagförslag.

4 Förbud mot fakturaskojeri i marknadsföringslagen

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Den nya marknadsföringslagen, som träder i |

| kraft den 1 januari 1996, kompletteras för att ge en rättslig |

| reglering som bättre motverkar negativa säljmetoder i form av |

| s.k. fakturaskojeri. En bestämmelse införs om förbud för |

| näringsidkare att vid marknadsföringen tillställa någon fakturor,|

| inbetalningsavier eller liknande meddelanden avseende |

| produkter som inte uttryckligen har beställts och därvid |

| vilseleda mottagaren om dennes betalningsskyldighet. |

| Den nya bestämmelsen skall träda i kraft samtidigt som den nya |

| marknadsföringslagen den 1 januari 1996. |

--------------------------------------------------------------------

Promemorians förslag: I promemorian föreslås ett förbud för en näringsidkare att

till någon som inte uttryckligen har beställt en produkt ställa fakturor,

inbetalningsavier eller liknande meddelanden avseende en produkt som skall

levereras senare och därvid vilseleda mottagaren om dennes betalningsskyldighet.

Förslaget är således begränsat till fall då avsändaren avser att leverera

produkten senare.

Remissinstanserna: Remissinstanserna anser överlag att en kompletterande

bestämmelse behövs i marknadsföringslagen för att mera effektivt komma till

rätta med olika typer av marknadsföringsåtgärder som kan hänföras till s.k.

fakturaskojeri. Förslaget om att komplettera 12 § i den nya lagen med ett nytt

andra stycke har heller inte mött några invändningar. Flera remissinstanser har

dock framfört kritiska synpunkter mot utformningen av förslaget.

 Förslaget tillstyrks helt av Svea hovrätt.

 Marknadsdomstolen, som tillstyrker att en kompletterande bestämmelse införs,

framför vissa synpunkter på utformningen av förslaget. Domstolen framhåller att

med marknadsföring avses bl.a. avsättningsfrämjande åtgärder, dvs. åtgärder

ägnade att främja avsättningen av en näringsidkares produkter. Av definitionen

framgår enligt domstolen att de produkter som avses med åtgärderna skall

levereras. Något ställningstagande i fråga om en näringsidkares avsikter att

leverera torde därför inte behövas.

 Genom den avgränsning som följer av marknadsföringsbegreppet faller enligt

Marknadsdomstolen mera renodlade bedrägeriliknande förfaranden utanför

paragrafens tillämpningsområde. Med hänsyn härtill bör enligt domstolen orden

"vid marknadsföringen" tas in också i det föreslagna andra stycket.

Marknadsdomstolen föreslår följande lydelse: "En näringsidkare får vid

marknadsföringen inte heller i annat fall än som avses i första stycket

tillställa någon fakturor, inbetalningsavier eller liknande meddelanden avseende

produkter som inte uttryckligen har beställts och därvid vilseleda mottagaren om

dennes betalningsskyldighet."

 Marknadsdomstolen föreslår vidare att övergångsbestämmelserna till den nya

marknadsföringslagen punkterna 2-4 skall gälla också i fråga om ändringen.

 Juridiska fakultetsnämnden vid Stockholms universitet tillstyrker också att 12

§ nya marknadsföringslagen kompletteras med en lagbestämmelse, sanktionerad med

marknadsstörningsavgift, direkt riktad mot fakturaskojeri. När det gäller

bestämmelsens motivering och närmare utformning finner nämnden dock inte

promemorians text och lagförslag helt tillfredsställande. Kravet på att det

skall vara fråga om en produkt som skall levereras senare bör enligt nämnden

utgå.

 I fråga om förhållandet till brottsbalken framhåller fakultetsnämnden att det

faktum att fakturaskojeri ofta innefattar bedrägeribrott inte utgör skäl mot att

marknadsföringslagen tillhandahåller effektiva möjligheter att ingripa mot

företeelsen såsom en form av otillbörlig marknadsföring.

 Uttalandet i promemorian att utsändande av fakturor utan avsikt att

tillhandahålla en produkt inte skulle vara marknadsföring, är enligt

fakultetsnämnden inte övertygande. Avgörande synes enligt nämnden vara att

bedömningen av vad som utgör marknadsföring skall ske från mottagarens och inte

från avsändarens synpunkt. Om avsändaren har en avsikt att verkligen sälja en

produkt är inte relevant.

 Konsumentverket tillstyrker förslaget med vissa reservationer och förslag till

ändringar. Enligt verkets uppfattning betyder utformningen av förslaget med en

begränsning till fall där det varit avsändarens avsikt att leverera produkten

senare att förbudsbestämmelsen i många fall inte kan tillämpas. Utgångspunkten

för bedömningen av om en faktura eller liknande skall anses vara

avsättningsfrämjande måste enligt verket ske från en helhetsbedömning av

presentationen av produkten. Avgörande är vilken uppfattning om de utsända

handlingarnas innehåll och konsekvenser vad gäller avtalsbundenhet och

betalningsskyldighet som mottagaren bibringas. Från marknadsrättslig synpunkt

saknar det sålunda betydelse om en avsikt att leverera produkten finns eller ej.

Konsumentverket föreslår en utformning av lagtexten så att det sägs att en

näringsidkare inte heller till någon som inte uttryckligen beställt en produkt

får sända fakturor, inbetalningsavier eller andra meddelanden, som ger sken av

att en produkt har levererats eller skall levereras senare, och därvid vilseleda

mottagaren om dennes betalningsskyldighet.

 Sveriges Industriförbund föreslår en lagbestämmelse som i huvudsak

överensstämmer med Konsumentverkets förslag. Förbundet är starkt kritiskt mot

den tolkning av marknadsföringsbegreppet som görs i promemorian. Tillämpningen

av lagen bygger enligt förbundet på en objektiv bedömning av de faktiska

omständigheterna. Denna bedömning sker med utgångspunkt från situationen hos den

som marknadsföringen riktas mot - främst hur mottagaren kan antas uppfatta

förfarandet. Mottagaren av fakturorna eller liknande handlingar utgår enligt

förbundet självfallet från att den som skickar handlingen kommer att leverera

eller - beroende på utformningen i det enskilda fallet - har levererat den

produkt som handlingen sägs gälla. Handlingen uppfattas därför av mottagaren som

ett led i en försäljning, dvs. som en marknadsföringsåtgärd. Ett subjektivt

rekvisit som enligt promemorian skall vägas in vid tolkningen av begreppet

marknadsföring skulle enligt förbundet även kunna innebära risk att en rad

aktiviteter som tveklöst uppfattas som och även utgör marknadsföring faller

utanför marknadsföringslagen.

 Förbundet anser att ett tillägg till 12 § nya marknadsföringslagen i enlighet

med promemorians förslag skulle ha mycket marginell praktisk betydelse. Ett

tillägg, som i enlighet med lagutskottets betänkande tar sikte på problemet med

fakturaskojeri, måste enligt förbundet ha som utgångspunkt att vad som skall

anses utgöra marknadsföring skall bygga på en objektiv bedömning av hur de

aktuella förfarandena uppfattas av den som utsätts för dem.

 Stockholms Handelskammare, Internationella Handelskammarens Svenska

Nationalkommitté, Grossistförbundet Svensk Handel, Sveriges Köpmannaförbund,

Näringslivets Delegation för Marknadsrätt och Annonsörföreningen instämmer i

Industriförbundets yttrande.

 Även Företagarnas Riksorganisation anser att promemorians tolkning av

marknadsföringsbegreppet är för snäv och framhåller att begreppet bör tolkas med

utgångspunkt från den som åtgärden riktas mot, i detta fall mottagaren av

fakturan. Denne uppfattar fakturan som ett led i försäljningen av produkten.

Någon möjlighet att vid mottagandet av fakturan avgöra om produkten kommer att

levereras senare finns inte. Organisationen föreslår att lagtexten utformas så

att det sägs att en näringsidkare inte heller till någon som inte uttryckligen

har beställt en produkt får ställa fakturor, inbetalningsavier eller liknande

meddelanden, som ger sken av att en beställning har skett, och därvid vilseleda

mottagaren om dennes betalningsskyldighet.

 Motorbranschens Riksförbund är också kritiskt till förslagets utformning och

anser att ett tillägg till 12 § bör utformas med utgångspunkt från att vad som

är marknadsföring tolkas utifrån hur mottagaren upplever situationen.

Bakgrund

Fakturaskojeri

Fakturaskojeri är en form av vad som brukar kallas negativa säljmetoder eller

negativ avtalsbindning. Sådana metoder kännetecknas av att marknadsföraren

utnyttjar allmänhetens okunnighet om gällande rättsregler för slutande av avtal

till att skapa en oriktig föreställning om att bindande avtal har kommit till

stånd.

 Vid fakturaskojeri tillställs konsumenter eller näringsidkare fakturor,

inbetalningsavier eller liknande meddelanden avseende produkter som inte

uttryckligen har beställts. Härigenom vilseleds mottagaren i frågan om betal-

ningsskyldighet föreligger. I många fall har räkningsmottagaren inte ens fått

någon vara levererad eller tjänst utförd.

Den nya marknadsföringslagen

Den nya marknadsföringslagen, som ersätter den nu gällande marknadsföringslagen

från 1975, tillämpas enligt 2 § första stycket då näringsidkare marknadsför

eller själva efterfrågar produkter i sin näringsverksamhet. Med marknadsföring

avses enligt 3 § reklam och andra åtgärder i näringsverksamhet som är ägnade att

främja avsättningen av och tillgången till produkter.

 I 4-13 §§ ställs krav på marknadsföringen. Enligt generalklausulen i 4 §

första stycket skall marknadsföringen stämma överens med god marknadsföringssed

och även i övrigt vara tillbörlig mot konsumenter och näringsidkare. En

överträdelse kan leda till ett förbud att fortsätta med marknadsföringen (14 §).

Förbudet skall förenas med vite, om det inte av särskilda skäl är obehövligt (19

§).

 Vid sidan av den vitessanktionerade generalklausulen finns i 5-13 §§ särskilda

regler med förbud eller krav när det gäller vissa marknadsföringsåtgärder, de

s.k. katalogreglerna. Överträdelse av dessa regler uppsåtligen eller av oaktsam-

het kan medföra att en näringsidkare åläggs att betala en särskild

marknadsstörningsavgift (22 §). Bland de särskilda reglerna finns i 12 § under

rubriken Obeställda produkter en bestämmelse som innebär förbud för en

näringsidkare att vid marknadsföringen leverera produkter till någon som inte

uttryckligen har beställt dem och därvid vilseleda mottagaren om dennes

betalningsskyldighet.

 Marknadsföringsutredningen, vars betänkande Ny marknadsföringslag (SOU

1993:59) låg till grund för den nya lagen, hade under rubriken Negativa

säljmetoder i 15 § första stycket ett förslag som motsvarar den nyss nämnda 12

§. Utredningen föreslog emellertid som ett andra stycke dessutom ett uttryckligt

förbud mot att skicka fakturor och liknande handlingar till någon som inte

beställt en produkt och därigenom vilseleda mottagaren i fråga om beställning

har skett eller om betalningsskyldighet föreligger. Marknadsföringsutredningens

förslag i denna del avvisades i propositionen med motiveringen att ett sådant

förfarande i den mån det är att bedöma som marknadsföring bör kunna förbjudas

med stöd av generalklausulen om otillbörlig marknadsföring. Någon uttrycklig

regel om detta ansågs därför inte motiverad (prop. 1994/95:123 s. 73).

Skälen för regeringens förslag: Negativa säljmetoder i form av s.k.

fakturaskojeri är i dag ett problem framför allt för företagen men kan i ökad

utsträckning även komma att drabba konsumenter. På senare tid har konstaterats

att även statliga myndigheter och kommuner utsätts för skojeriförsök. Det är

viktigt att marknadsföringsmetoder av detta slag inte får fäste och stör den

ordning som bör gälla på en öppen och fri marknad.

 Mot bakgrund av det utredningsarbete som nu har gjorts och de yttranden som

avgetts över promemorian anser regeringen att det finns skäl att komplettera

marknadsföringslagen så att den bättre täcker in olika former av fakturaskojeri

vid marknadsföring.

 Vi vill till att börja med understryka att 12 § i den nya lagen är tillämplig

på vissa fall av fakturaskojeri. Förbudet i 12 § gäller förfaranden som innebär

att en näringsidkare levererar obeställda produkter och därvid vilseleder

mottagaren om dennes betalningsskyldighet. Vilseledandet sker ofta genom att

näringsidkaren bifogar en räkning, ett inbetalningskort eller något liknande

meddelande (se prop. 1994/95:123 s. 73 och 170).

 För andra fall av fakturaskojeri vid marknadsföring saknar däremot

marknadsföringslagen ett direktsanktionerat förbud. Förfarandena kan endast

angripas med stöd av generalklausulen om otillbörlig marknadsföring i 4 §. En-

ligt regeringens mening bör ett direkt förbud nu införas. Det kan ske genom

tillägg av ett nytt andra stycke i 12 §.

 Enligt vår mening bör en bestämmelse utformas som ett förbud för näringsidkare

att även i andra fall än som avses i första stycket vid marknadsföringen

tillställa någon fakturor, inbetalningsavier eller andra liknande meddelanden

avseende produkter som inte uttryckligen har beställts och därvid vilseleda

mottagaren om dennes betalningsskyldighet. Någon begränsning till fall då det är

avsändarens avsikt att leverera produkten senare bör inte göras. Promemorians

förslag i denna del bygger på en för snäv tolkning av marknadsföringsbegreppet

som leder till att många fall av fakturaskojeri vid marknadsföring skulle falla

utanför bestämmelsens tillämpningsområde.

 Med den komplettering av 12 § som regeringen nu föreslår kommer flertalet fall

av fakturaskojeri att omfattas av direktsanktionerade förbud. En förutsättning

är att förfarandet kan ses som en marknadsföringsåtgärd. Avgörande för om

utsändandet av en faktura eller liknande skall anses vara avsättningsfrämjande

och därmed en marknadsföringsåtgärd i lagens mening måste vara det

helhetsintryck som presentationen ger. Det bör således handla om en objektiv

bedömning av vilket intryck som ett förfarande ger, inte om avsändarens avsikt.

En faktura eller liknande handling måste i regel antas ge mottagaren en

föreställning om betalningsskyldighet, antingen för en produkt som redan är

levererad eller för en produkt som skall levereras.

 Straffbestämmelser för bedrägeribrott finns i 9 kap. brottsbalken. Många av de

förfaranden som kommer att vara förbjudna enligt 12 § nya marknadsföringslagen

kan också vara straffbara enligt brottsbalkens bestämmelser. Regeringen bedömer

inte detta som någon olägenhet. Så kan för övrigt vara fallet också med andra

former av otillåten marknadsföring, t.ex. vilseledande reklam.

 Regeringens förslag till reglering av fakturaskojeri i den nya marknads-

föringslagen bedöms inte komma att leda till några ökade kostnader.

5 Författningskommentar

Enligt 12 § nya marknadsföringslagen är det förbjudet för en näringsidkare att

vid marknadsföringen leverera produkter till någon som inte uttryckligen har

beställt dem och därvid vilseleda mottagaren om dennes betalningsskyldighet.

Denna bestämmelse är tillämplig på vissa former av s.k. fakturaskojeri.

Vilseledandet sker nämligen ofta genom att näringsidkaren bifogar en räkning,

ett inbetalningskort eller något liknande meddelande (jfr prop. 1994/95:123 s.

170). Förbudet är emellertid knutet till leverans av produkten och begränsas

härigenom.

 Det nya andra stycket innebär att det också i annat fall blir förbjudet för en

näringsidkare att vid marknadsföringen tillställa någon fakturor,

inbetalningsavier eller liknande meddelanden avseende produkter som inte

uttryckligen har beställts och därvid vilseleda mottagaren om dennes betalnings-

skyldighet. Bestämmelsen tar således sikte på marknadsföringsmetoder som, utan

att vara direkt förknippade med leverans av en produkt, är ägnade att inge en

oriktig föreställning om att betalningsskyldighet för en produkt föreligger.

 Avgörande för tillämpningen är vilken uppfattning om de utsända handlingarnas

syfte och konsekvenser vad gäller avtalsbundenhet och betalningsskyldighet som

mottagaren bibringas. En utgångspunkt bör vara att en faktura i sig måste antas

ge en föreställning om betalningsskyldighet, antingen för en produkt som redan

är levererad eller för en produkt som skall levereras.

 Det är inte bara fakturor, inbetalningsavier och liknande som kan vilseleda

mottagaren. Även offerter, ordererkännanden, annonskorrektur etc. kan uppfattas

som att beställning skett eller betalningsskyldighet föreligger om inte

mottagaren svarar.

 Den nya bestämmelsens placering bland lagens s.k. katalogregler (5-13 §§)

innebär att en marknadsstörningsavgift kan ådömas den som bryter mot förbudet

(22 §). För detta krävs dock att överträdelsen skett uppsåtligen eller av

oaktsamhet. I ringa fall skall någon avgift inte dömas ut (25 §). Detta skulle

t.ex. kunna vara fallet då en faktura eller liknande av misstag skickas ut utan

föregående beställning. Det finns också en möjlighet att efterge avgiften, om

det finns synnerliga skäl för det (jfr prop. 1994/95:123 s. 177).

 De övergångsbestämmelser som gäller för den nya marknadsföringslagen föreslås

gälla också den nya bestämmelsen i 12 § andra stycket.

 Förslag till reglering av s.k. fakturaskojeri i

 marknadsföringslagen (1995:450)

Riksdagen har uttalat att det föreligger ett behov av lagstiftning som kan

motverka negativa säljmetoder i form av s.k. fakturaskojeri (1994/95:LU16).

 Genom ett departementsbeslut den 29 juni 1995 uppdrogs åt undertecknad, Stig

Hagelstam, att utarbeta ett förslag till rättslig reglering av frågan om s.k.

fakturaskojeri i enlighet med vad som anges i angivna betänkande av

lagutskottet.

 Härmed överlämnas promemorian Förslag till reglering av s.k. fakturaskojeri i

marknadsföringslagen (1995:450).

Stockholm i augusti 1995

Stig Hagelstam

Innehållsförteckning

1 Förslag till lagtext ...........................................15

2 Inledning ......................................................16

3 Bakgrund .......................................................16

 3.1 Fakturaskojeri ..........................................16

 3.2 Den nya marknadsföringslagen ............................17

 3.3 Marknadsföringsutredningens slutbetänkande

 Ny marknadsföringslag (SOU 1993:59) .....................17

 3.4 Regeringens proposition 1994/95:123

 Ny marknadsföringslag ...................................18

 3.5 Riksdagsbehandlingen ....................................18

4 Överväganden och förslag .......................................19

5 Kostnader ......................................................23

6 Författningskommentar ..........................................23

1 Förslag till lagtext

Förslag till ändring i marknadsföringslagen (1995:450)

 Härigenom föreslås att 12 § marknadsföringslagen (1995:450) skall ha följande

lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 12 §

En näringsidkare får vid marknadsföringen inte leverera produkter till någon som

inte uttryckligen har beställt dem och därvid vilseleda mottagaren om dennes

betalningsskyldighet.

--------------------------------------------------------------------

 En näringsidkare får inte heller

 till någon som inte uttryckligen

 har beställt en produkt ställa

 fakturor, inbetalningsavier

 eller liknande meddelanden

 avseende en produkt som skall

 levereras senare och därvid

 vilseleda mottagaren om dennes

 betalningsskyldighet.

***********

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1996.

2 Inledning

I Marknadsföringsutredningens slutbetänkande Ny marknadsföringslag (SOU 1993:59)

lades fram förslag till en ny marknadsföringslag, avsedd att ersätta 1975 års

marknadsföringslag. I en särskild bestämmelse om negativa säljmetoder föreslogs

förbud mot att skicka fakturor och liknande handlingar och därigenom vilseleda

mottagaren i fråga om att beställning har skett eller om att

betalningsskyldighet föreligger - s.k. fakturaskojeri.

 I propositionen 1994/95:123 Ny marknadsföringslag togs inte upp någon

motsvarighet till den föreslagna bestämmelsen om fakturaskojeri. Regeringen

ansåg att en uttrycklig regel om detta inte är motiverad.

 Lagutskottet fann vid behandlingen av propositionen (bet. 1994/95:LU16) att

det föreligger ett behov av lagstiftning mot fakturaskojeri och förordade att

regeringen snarast möjligt framlägger ett förslag till sådan rättslig reglering.

 I det följande skall undersökas i vad mån det finns ett behov av att införa

ett särskilt förbud mot fakturaskojeri och hur en förbudsbestämmelse i så fall

skall utformas.

3 Bakgrund

3.1 Fakturaskojeri

Den negativa säljmetoden, som ibland betecknas som negativ avtalsbindning,

karaktäriseras av att marknadsföraren utnyttjar allmänhetens okunnighet om

gällande rättsregler för slutande av avtal till att skapa en oriktig

föreställning om att bindande avtal har kommit till stånd. Det kan t.ex. ske på

så sätt att en näringsidkare tillställer konsumenter eller näringsidkare

obeställda varor eller tjänster och därigenom inger mottagaren uppfattningen att

han är skyldig att betala den översända produkten.

 En annan form av negativa säljmetoder är det s.k. fakturaskojeriet. Det

innebär att konsumenter eller andra förbrukare tillställs fakturor eller

inbetalningsavier och liknande meddelanden och därigenom vilseleds i frågan om

beställning har skett eller om betalningsskyldighet föreligger. Förfarandet är

särskilt vanligt inom sådana sektorer av förlagsbranschen där förlag ger ut

företagsindex, telefonkataloger för företag eller liknande. Säljmetoden går i

dessa fall ut på att sända ut räkningar för abonnemang och ge sken av att

räkningsmottagaren har abonnerat på verket, trots att så inte är fallet. I många

fall har räkningsmottagaren inte ens fått någon vara levererad eller tjänst

utförd.

 Annonsörföreningen har sedan flera år upprättat en särskild lista, "Gula med-

delanden", i vilken varnas för förlagsföretag m.fl. som uppträtt bedrägligt

eller på annat sätt olämpligt gentemot medlemsföretag. Vidare har Näringslivets

Delegation för Marknadsrätt och Konsumentverket år 1991 tagit fram information

om hur man hanterar bedrägeriliknande annonsförsäljning m.m. Enligt

bakgrundsbeskrivningen i denna information kostar denna verksamhet företagen

årligen miljonbelopp.

3.2 Den nya marknadsföringslagen

Riksdagen har den 19 april 1995 antagit en ny marknadsföringslag (prop.

1994/95:123, bet. 1994/95:LU16, rskr. 1994/95:267). Lagen träder i kraft den 1

januari 1996.

 Lagen har, såvitt är av intresse i det här sammanhanget, följande uppbyggnad.

 Lagen tillämpas enligt 2 § då näringsidkare marknadsför eller själva

efterfrågar produkter i sin näringsverksamhet. Med marknadsföring avses enligt

3 § reklam och andra åtgärder i näringsverksamhet som är ägnade att främja

avsättningen av och tillgången till produkter.

 I 4-13 §§ ställs krav på marknadsföringen. Enligt 4 §, som innehåller allmänna

krav och är en generalklausul, skall marknadsföringen stämma överens med god

marknadsföringssed och även i övrigt vara tillbörlig mot konsumenter och

näringsidkare. En överträdelse kan föra med sig ett förbud att fortsätta med

marknadsföringen (14 §). Förbudet skall i princip förenas med vite (19 §).

 Vid sidan av den vitessanktionerade generalklausulen i 4 § finns i 5-13 §§

särskilda regler med konkreta förbud mot och krav på vissa marknadsföringsåt-

gärder. Överträdelser av dessa regler på grund av uppsåt eller oaktsamhet kan

medföra att en näringsidkare ådöms en direktverkande sanktion i form av en

marknadsstörningsavgift (22 §). Bland dessa särskilda regler finns under

rubriken Obeställda produkter följande bestämmelse i 12 §:

 12 § En näringsidkare får vid marknadsföringen inte leverera produkter till

 någon som inte uttryckligen har beställt dem och därvid vilseleda mottagaren

 om dennes betalningsskyldighet.

3.3 Marknadsföringsutredningens slutbetänkande

 Ny marknadsföringslag (SOU 1993:59)

Marknadsföringsutredningen lade i slutbetänkandet Ny marknadsföringslag (SOU

1993:59) fram ett förslag till ny marknadsföringslag.

 På samma sätt som i den nya marknadsföringslagen fanns det i utrednings-

förslaget en generalklausul om otillbörlig marknadsföring (4 §), kompletterad

med särskilda stadganden om otillåtna marknadsföringsåtgärder (5-16 §§). Under

rubriken Negativa säljmetoder fanns i 15 § följande bestämmelser:

 15 § En näringsidkare får inte tillställa konsumenter eller andra förbrukare

 obeställda varor eller tjänster under omständigheter som är ägnade att inge en

 föreställning om att förbrukaren måste vidta någon åtgärd för att undgå

 betalningsskyldighet, såsom att sända tillbaka varan.

 En näringsidkare får inte heller till konsumenter eller andra förbrukare som

 inte har beställt några varor eller tjänster ställa fakturor, in-

 betalningsavier eller liknande meddelanden som är ägnade att inge en felaktig

 föreställning om att beställning skett eller att betalningsskyldighet annars

 föreligger.

Vid överträdelse av bl.a. bestämmelserna i 15 § skulle kunna beslutas att

näringsidkaren skall betala en särskild avgift, marknadsstörningsavgift.

3.4 Regeringens proposition 1994/95:123 Ny marknadsföringslag

I regeringens proposition 1994/95:123 Ny marknadsföringslag togs inte med någon

motsvarighet till den av Marknadsföringsutredningen föreslagna bestämmelsen om

fakturaskojeri i 15 § andra stycket. Som skäl härför anfördes i propositionen

följande (s. 73):

 Utredningen har också föreslagit ett uttryckligt förbud mot att skicka

 fakturor och liknande handlingar och därigenom vilseleda mottagaren i frågan

 om beställning har skett eller om betalningsskyldighet föreligger. I den mån

 ett sådant förfarande är att bedöma som marknadsföring bör det kunna förbjudas

 med stöd av generalklausulen om otillbörlig marknadsföring. En uttrycklig

 regel om detta är därför inte motiverad.

Det kan anmärkas att regeringens motivering i lagrådsremissen hade en något

annan formulering. Där anfördes att ett förfarande som avsågs i den av

Marknadsföringsutredningen föreslagna förbudsregeln enligt regeringens mening

inte kan anses utgöra en marknadsföringsåtgärd, om det inte sker som ett led i

försäljningen av en vara, utan främst som ett försök att på ett orättmätigt sätt

få betalt utan motprestation.

3.5 Riksdagsbehandlingen

Vid riksdagsbehandlingen uttalade Lagutskottet följande (bet. 1994/95:LU16 s.

20):

 Enligt utskottets mening föreligger ett behov av lagstiftning som kan motverka

 negativa säljmetoder i form av fakturaskojeri på ett effektivare sätt än vad

 straffbestämmelserna i brottsbalken och generalklausulen om otillbörlig

 marknadsföring kan göra. Utskottet förordar att regeringen snarast möjligt

 framlägger ett förslag till rättslig reglering i nu angivet syfte.

Enligt utskottet är det önskvärt att den förordade rättsliga regleringen kan

träda i kraft samtidigt med den nya marknadsföringslagen, den 1 januari 1996.

4 Överväganden och förslag

Föremål för övervägandena är förfaranden som betecknas som fakturaskojeri. Med

fakturaskojeri avser Lagutskottet förfaranden som omfattas av den katalogregel

som fanns upptagen i 15 § andra stycket i Marknadsföringsutredningens förslag.

Regeln innebar ett förbud mot att skicka fakturor och liknande handlingar och

därigenom vilseleda mottagaren i fråga om beställning har skett eller om att

betalningsskyldighet föreligger. Enligt Lagutskottet föreligger ett behov av

lagstiftning som kan motverka fakturaskojeri på ett effektivare sätt än vad

straffbestämmelserna i brottsbalken och generalklausulen om otillbörlig

marknadsföring kan göra.

 Här skall inledningsvis tas upp frågorna vilka förfaranden som avsågs

omfattade av den av Marknadsföringsutredningen föreslagna bestämmelsen om

fakturaskojeri och den nya marknadsföringslagens tillämplighet på dessa

förfaranden.

 Marknadsföringsutredningens förslag beträffande negativa säljmetoder fanns

upptagna i 15 §. Bestämmelserna var uppdelade på två fall. I första stycket

reglerades de fall då en näringsidkare tillställer en förbrukare obeställda

varor eller tjänster och i andra stycket reglerades de fall som av Lagutskottet

betecknas som fakturaskojeri. Detta andra stycke har enligt ordalagen ett

omfattande tillämpningsområde och synes täcka även många av de fall som beskrivs

i första stycket. När en obeställd vara tillställs en konsument får det således

antas att en faktura bifogas samtidigt, varvid båda styckena i förslaget blir

tillämpliga. Marknadsföringsutredningen torde emellertid ha avsett att

tillämpningsområdet för bestämmelsen om fakturaskojeri i andra stycket skulle

begränsas till framför allt den variant av negativ säljmetod som förekommer inom

vissa sektorer av förlagsbranschen och som går ut på att sända ut räkningar för

t.ex. abonnemang och ge sken av att räkningsmottagaren har abonnerat på verket,

trots att så inte är fallet (jfr a. bet. s. 357). I sådana fall kan man vanligen

inte tala om att en vara eller tjänst tillställs förbrukaren.

 De fall av fakturaskojeri som således omfattas av den föreslagna särskilda

katalogregeln kan vara av i huvudsak två slag. Dels kan fakturan avse en produkt

som faktiskt har presterats, t.ex. en annons som har förts in i en katalog. Dels

kan emellertid fakturan helt sakna täckning i en motprestation, någon annons har

t.ex. aldrig publicerats. Marknadsföringsutredningen synes ha avsett att båda

dessa fall skulle omfattas av bestämmelsen i 15 § andra stycket om

fakturaskojeri. Utredningen anför således följande:

 Enligt utredningens förslag skall de två varianter som upptas i 15 § inte

 tillåtas. De varianter som åsyftas är för det första att någon tillställs en

 obeställd vara och vilseleds om betalningsskyldigheten, och för det andra att

 någon tillställs fakturor, avier eller liknande meddelanden och vilseleds om

 att beställning skett eller om betalningsskyldigheten. I det sistnämnda fallet

 kanske inte ens någon vara eller tjänst presterats från den näringsidkare som

 skickar fakturan.

I propositionen om en ny marknadsföringslag (prop. 1994/95:123 s. 73) förklaras

att en uttrycklig regel med förbud mot sådana förfaranden som avses i den av

Marknadsföringsutredningen föreslagna bestämmelsen om fakturaskojeri inte är

motiverad. I den mån ett sådant förfarande är att bedöma som marknadsföring bör

det nämligen enligt regeringen kunna förbjudas med stöd av generalklausulen om

otillbörlig marknadsföring.

 Med utgångspunkt från den tolkning av Marknadsföringsutredningens förslag som

redovisats ovan skulle uttalandena i propositionen kunna förstås på följande

sätt. De förfaranden som innebär att en faktura tillställs någon utan

motprestation är inte att betrakta som marknadsföring och faller därför utanför

lagens tillämpningsområde. Om däremot den fakturerade produkten har presterats,

är förfarandet att betrakta som marknadsföring och därvid kan förfarandet

förbjudas med stöd av generalklausulen. Fakturaskojeri som omfattas av den av

Marknadsföringsutredningen föreslagna förbudsregeln skulle alltså i enlighet med

vad Lagutskottet anfört bara kunna motverkas med straffbestämmelserna i

brottsbalken och generalklausulen.

 Det är emellertid inte sannolikt att propositionsuttalandena skall förstås på

detta sätt. Regeringen torde nämligen ha utgått ifrån att den av

Marknadsföringsutredningen föreslagna bestämmelsen i huvudsak bara omfattade

rent bedrägeriliknande förfaranden där fakturan saknar täckning i någon

motprestation. Sådana förfaranden kan alltså enligt regeringen inte betraktas

som marknadsföring. Tillägget "I den mån ett sådant förfarande är att bedöma som

marknadsföring" kan antas åsyfta vissa gränsfall såsom att fakturor eller

orderbekräftelser skickas ut innan någon produkt har färdigställts, men där

avsikten ändå är att produkten skall färdigställas senare. I propositionen

berörs däremot inte uttryckligen frågan hur nya marknadsföringslagen skall

tillämpas på de övriga fall av fakturaskojeri som omfattades av

Marknadsföringsutredningens förbudsregel, således förfaranden där fakturan

motsvaras av en motprestation och som enligt regeringen får antas vara att

betrakta som marknadsföring.

 Uttalandena i propositionen kan ha vållat missförstånd i fråga om nya

marknadsföringslagens tillämplighet på fakturaskojeri.

 Bestämmelser om marknadsföringslagens tillämpningsområde finns i 2 § nya

marknadsföringslagen. Där föreskrivs att lagen tillämpas då näringsidkare

marknadsför eller själva efterfrågar produkter i sin näringsverksamhet. Med

marknadsföring avses enligt 3 § reklam och andra åtgärder i näringsverksamhet

som är ägnade att främja avsättningen av och tillgången till produkter.

 Utsändande av en faktura eller liknande som ett led i försäljningen av en vara

måste betraktas som ett led i marknadsföringen. I de fall däremot då det endast

är fråga om utsändande av en faktura utan att det ens finns någon avsikt att

tillhandahålla en produkt torde man inte kunna tala om marknadsföring. Åtgärden

att sända ut en faktura är ju i ett sådant fall inte ägnad att främja

avsättningen av produkter. Dessa slag av åtgärder måste således anses falla

utanför marknadsföringslagens tillämpningsområde, en uppfattning som också har

kommit till uttryck i propositionen.

 Härefter inställer sig frågan i vad mån bestämmelsen i 12 § om obeställda

produkter i den nya marknadsföringslagen är tillämplig på de former av

fakturaskojeri som omfattas av lagen. Denna fråga har, som nämnts, inte

uttryckligen berörts i propositionen.

 Bestämmelsen i 12 § nya marknadsföringslagen är en motsvarighet till 15 §

första stycket i Marknadsföringsutredningens förslag. Bestämmelsen har

emellertid erhållit en annan, mera generell formulering. Förbudet avser således

leverans av obeställda produkter.

 Med produkter avses enligt 3 § nya marknadsföringslagen varor, tjänster, fast

egendom, arbetstillfällen och andra nyttigheter. En annons eller liknande är

uppenbarligen att betrakta som en produkt i lagens mening.

 Förbudet avser leverans av produkter. Begreppet leverans är inte definierat i

lagen. Begreppet torde emellertid ha en vid betydelse. Att sätta in en annons

för någons räkning måste således betraktas som en leverans.

 För att bestämmelsen skall vara tillämplig förutsätts också att mottagaren av

en obeställd produkt vilseleds om sin betalningsskyldighet. Vilseledandet torde

därvid inte nödvändigtvis behöva ske genom leverans av produkten. Det måste

antas vara tillräckligt att det sker genom översändande av en faktura jämte

t.ex. upplysning om att en annons har publicerats. I bestämmelsen står det

nämligen "därvid vilseleda" och inte därigenom vilseleda.

 Slutsatsen är således att 12 § nya marknadsföringslagen är tillämplig på

flertalet fall av fakturaskojeri som omfattas av lagens tillämpningsområde. Som

antyddes i de i det föregående redovisade propositionsuttalandena kan lagen

eventuellt omfatta även vissa gränsfall av fakturaskojeri, t.ex. fall där en

faktura skickas ut och avsikten är att produkten skall färdigställas senare.

Sådana fall kan inte anses omfattade av tillämpningsområdet för bestämmelsen i

12 § eftersom någon produkt ännu inte har levererats. Som anförs i propositionen

bör sådana förfaranden dock kunna förbjudas med stöd av generalklausulen om

otillbörlig marknadsföring.

 I förhållande till Marknadsföringsutredningens förslag innebär således nya

marknadsföringslagen att flertalet av de förfaranden som enligt

utredningsförslaget avsågs omfattade av den särskilda förbudsregeln om

fakturaskojeri har förts in under 12 § nya marknadsföringslagen, således

motsvarigheten till den av utredningen föreslagna bestämmelsen i 15 § första

stycket. Den mera generella utformningen av 12 § i lagen har medfört att det

inte finns något behov av en motsvarighet till den av utredningen föreslagna

särskilda förbudsbestämmelsen avseende fakturaskojeri.

 Det kan förefalla som om nya marknadsföringslagen skulle ha ett snävare

tillämpningsområde än bestämmelserna i Marknadsföringsutredningens förslag. Den

av utredningen föreslagna bestämmelsen om fakturaskojeri omfattade, som framgår

av redovisningen i det föregående, samtliga former av fakturaskojeri, således

även sådana förfaranden som måste anses falla utanför nya marknadsföringslagens

tillämpningsområde. Tillämpningsområdet för den av utredningen föreslagna lagen

var emellertid i huvudsak detsamma som för nya marknadsföringslagen, vilket

innebär att den av utredningen föreslagna särskilda bestämmelsen om

fakturaskojeri inte kunde ha blivit tillämplig på flera former av fakturaskojeri

än som omfattas av nya marknadsföringslagen. Den särskilda bestämmelsen kunde

nämligen inte antas få ett vidare tillämpningsområde än lagen.

 Skillnaden i sak mellan nya marknadsföringslagen och utredningsförslaget synes

således bara avse de gränsfall som nämnts i det föregående, t.ex. fall där

leverans avses ske senare. Dessa fall kan alltså komma att omfattas av nya

marknadsföringslagens tillämpningsområde men falla utanför tillämpningsområdet

för 12 §. I Marknadsföringsutredningens förslag skulle däremot även sådana

förfaranden träffas av förbud enligt den särskilda bestämmelsen om

fakturaskojeri, eftersom tilllämpningsområdet för denna bestämmelse skulle

sammanfalla med lagens tilllämpningsområde beträffande fakturaskojerier.

 För att det inte skall råda någon tvekan i fråga om tillämpningsområdet för

bestämmelsen i 12 § nya marknadsföringslagen bör bestämmelsen förtydligas så att

det framgår att den även är tillämplig på fakturaskojeri. Ändringen i 12 § bör

härvid utformas så att bestämmelsen även kommer att omfatta förfaranden som

består i att en faktura tillställs mottagaren innan en avsedd leverans av

produkten har skett och som är att bedöma som marknadsföring.

 Avslutningsvis skall här beröras möjligheten att vidga nya marknadsförings-

lagens tillämpningsområde så att lagen blir tillämplig även på mera renodlat

bedrägeriliknande förfaranden som innebär att enbart en faktura skickas ut och

någon motprestation aldrig är aktuell. En sådan utvidgning av lagens

tillämpningsområde torde förutsätta att definitionen av begreppet marknadsföring

i 3 § ändras. Begreppet skulle t.ex. kunna definieras som reklam och andra

åtgärder i näringsverksamhet som är ägnade att främja avsättningen av och

tillgången till produkter eller som avser krav på betalning. Den sålunda

tillagda typen av åtgärder faller emellertid helt utanför ramen för vad som

traditionellt avses med marknadsföring och för övrigt även vad som i normalt

språkbruk avses med begreppet.

 Ingripanden mot förfaranden som består i att i vilseledande syfte skicka ut

räkningar som inte har något som helst samband med leverans av en produkt kan i

dag bara ske med stöd av bestämmelserna om bedrägeri i brottsbalken. Det har

pekats på svårigheterna vid tillämpning av bedrägeribestämmelserna att styrka

skada hos mottagaren och vinning hos näringsidkaren. Dessa svårigheter torde

emellertid framför allt gälla fall där mottagaren har erhållit en motprestation.

I de nu åsyftade fallen torde bevissvårigheterna i detta hänseende vara mindre.

Här görs den bedömningen att det från principiell synpunkt inte är

tillfredsställande att utvidga tillämpningsområdet för en marknadsföringslag så

att den även ger stöd för ingripanden mot förfaranden som i huvudsak enbart är

att betrakta som brott. Något förslag till en sådan utvidgning av den nya

marknadsföringslagens tillämpningsområde läggs därför inte fram.

5 Kostnader

Det nu framlagda förslaget innebär bara den ändringen i nya marknadsföringslagen

att vissa förfaranden som enligt lagen i dess nuvarande lydelse bara kan

angripas med stöd av generalklausulen i 4 § skall kunna angripas med stöd av en

särskild förbudsbestämmelse i 12 § nya marknadsföringslagen. Några ökade

kostnader i förhållande till de kostnader som föranleds av nya

marknadsföringslagen bedöms inte uppkomma.

6 Författningskommentar

Enligt 12 § nya marknadsföringslagen är det förbjudet att leverera produkter

till någon som inte uttryckligen har beställt dem och därvid vilseleda

mottagaren om dennes betalningsskyldighet. Denna bestämmelse är enligt

ordalydelsen tillämplig på bl.a. vissa former av s.k. fakturaskojeri, nämligen

sådana förfaranden som t.ex. innebär att krav på betalning framställs i en

faktura eller liknande för en produkt - exemplevis uppgifter införda i en

katalog - som inte har beställts. Förbudet är således anknutet till leverans av

produkten.

 Förslaget innebär att det i 12 § görs ett tillägg med ett andra stycke enligt

vilket förbud även gäller för att till en mottagare som inte uttryckligen har

beställt en produkt ställa fakturor, inbetalningsavier eller liknande avseende

en produkt som skall levereras senare och därvid vilseleda mottagaren om dennes

betalningsskyldighet. Förbudet är alltså knutet till att en faktura eller

liknande med krav på betalning skickas ut till mottagaren. För att förbudet

skall bli tillämpligt krävs härutöver att det varit avsikten att leverera

produkten senare. I annat fall kan förfarandet inte vara att bedöma som

marknadsföring.

Förteckning över remissinstanserna

Yttranden över promemorian Förslag till reglering av s.k. fakturaskojeri i

marknadsföringslagen (1995:450) har avgetts av:

- Svea hovrätt

- Juridiska fakulteten vid Stockholms universitet

- Marknadsdomstolen

- Konsumentverket

- Stockholms Handelskammare

- Internationella Handelskammarens Svenska Nationalkommitté (ICC)

- Grossistförbundet Svensk Handel

- Sveriges Köpmannaförbund

- Sveriges Industriförbund

- Företagarnas Riksorganisation

- Motorbranschens Riksförbund

- Näringslivets Delegation för Marknadsrätt

- Annonsörföreningen.

En skrivelse i ärendet har dessutom inkommit från AB Svenska Katalogförlaget.

Lagrådet

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1995-10-03

Närvarande: f.d. justitierådet Ulf Gad, justitierådet Gertrud Lennander,

regeringsrådet Rune Lavin.

Enligt en lagrådsremiss den 28 september 1995 (Civildepartementet) har

regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om ändring

i marknadsföringslagen (1995:450).

Förslaget har inför Lagrådet föredragits av departementsrådet Gunnar Hermanson.

Lagrådet lämnar förslaget utan erinran.

Civildepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 12 oktober 1995

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],

Heckscher, Hedborg,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1995/96:81 Reglering av s.k. fakturaskojeri i

marknadsföringslagen.

Bilaga 1Promemoria Förslag till reglering av s.k.

 fakturaskojeri i marknadsföringslagen (1995:450)......... 12

Bilaga 2Förteckning över remissinstanserna ...................... 24

Bilaga 3Lagrådets yttrande ...................................... 25