Regeringens proposition

1991/92:69

om privatisering av statligt ägda företag, m.m.

_____________________________________________________________

Regeringen föreslår riksdagen att anta de förslag som tagits upp

i bifogade utdrag ur regeringsprotokollet den 7 november 1991.

På regeringens vägnar

Carl[REDACTED_EFTERNAMN]

 Per[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att regeringen får bemyndigande att

sälja statens aktier i 35 aktiebolag eller delar av dessa.

Aktiebolagen är upptagna i bilaga till propositionen. Vidare

föreslås att Förvaltningsaktiebolaget Fortia avvecklas. För

omstruktureringskostnader i vissa företag inför försäljningen

föreslås ett särskilt anslag liksom för direkta omkostnader i

samband med försäljningen.

Näringsdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 7 november 1991

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden B.
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN], af[REDACTED_EFTERNAMN], Dinkelspiel,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], P.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet P.[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om privatisering av statligt ägda

företag, m.m.

1 Den statliga företagssektorn

Statligt ägda företag har funnits i Sverige sedan början av

1900-talet. Den grundläggande idén under denna tidsperiod var

att staten skulle ha inflytande på industrier som grundade sig

på landets basresurser såsom gruvor, skog och stål. Förutom av

historiska och regionalpolitiska skäl har det statliga ägandet

under 1970-talet ökat som ett led i omstruktureringen samt am-

bitionen att rädda krisdrabbade bolag och branscher. Som exem-

pel på detta kan nämnas det statliga ägandet inom stål- och

varvsindustrierna.

 Den statliga företagssektorn är av stor omfattning och

representerar en mångfald olika verksamhetsinriktningar,

alltifrån små bolag med speciell verksamhet till stora

industriföretag med kommersiell inriktning. Till detta kommer

ett antal affärsverk och finansinstitutioner. Totalt omfattar

den statliga företagssektorn ett femtiotal aktiebolag som i

flertalet fall är moderbolag i koncerner, sju affärsverk samt

sex finansieringsbolag där staten äger minst 50 % av

aktiekapitalet. De hel- eller delägda statliga företagen äger

helt, delvis eller innehar minoritetsandelar i ca 450 bolag. Den

sammanlagda omsättningen i den statliga företagssektorn uppgick

år 1990 till drygt 240 miljarder kronor. Utlåningen för

kreditinstituten var vid slutet av samma år drygt 400 miljarder

kronor. Totalt sysselsatte den statliga företagssektorn år 1990

ca 300 000 personer.

 Företagen är spridda över hela landet. I vissa regioner spelar

de statliga företagen en särskilt stor roll för näringsliv och

sysselsättning såsom i Norrbottens län.

 Ägaransvaret för de statliga företagen är fördelat på tio

departement inom regeringskansliet. Merparten av de statliga

företagen hör dock till närings-, finans- och

kommunikationsdepartementen. Till näringsdepartementets

ansvarsområde hör bl.a. Förvaltningsaktiebolaget Fortia samt

affärsverken statens vattenfallsverk och domänverket. Till

finansdepartementet hör bl.a. Nordbanken, Industrikredit AB,

Företagskapital AB och Lantbrukskredit AB. Under

kommunikationsdepartementets ansvarsområde finns framför allt

affärsverken statens järnvägar (SJ), postverket, luftfartsverket

 2

och televerket. Under detta departements ansvar finns också

statens 50-procentiga andel i AB Aerotransport (ABA) som i sin

tur är delägare i SAS.

 Hösten 1990 bildades det statliga Förvaltningsaktiebolaget

Fortia med uppgift att förvalta aktierna i vissa av staten ägda

konkurrensutsatta industriföretag. Till Fortia överfördes

statens aktieinnehav i tio hel- eller delägda företag verksamma

inom bl.a. basnäringar såsom skog, stål och gruvor. Till Fortia

överfördes bl.a. aktieinnehavet i SSAB Svenskt Stål AB,

Luossavaara-Kiirunavaara AB, LKAB, Celsius Industrier AB, AB

Statens Skogsindustrier (ASSI), Ncb AB och Procordia AB.

 Ytterligare uppgifter om den statliga företagssektorn återfinns

i regeringens skrivelse 1991/92:20 med 1991 års redogörelse för

de statliga företagen som nyligen överlämnats till riksdagen. I

denna redogörelse (sid. 10-53) återfinns beskrivningar av

företagen. I beskrivningarna ingår bl.a. uppgifter om

omsättning, resultat, balansomslutning, sysselsatt kapital,

justerat eget kapital, räntabilitet, soliditet och antalet

anställda. Det justerade egna kapitalet kan sägas utgöra

företagens förmögenhetsmassa och är beräknat såsom beskattat

eget kapital plus 70 % av obeskattade reserver plus

minoritetsandelar minus föreslagen utdelning. Statens förmögen-

het är i princip företagens förmögenhetsmassa multiplicerat med

statens ägarandel i företagen.

 Den statliga företagsverksamheten omfattar såväl

konkurrensutsatt verksamhet som verksamhet av annan karaktär och

inriktning. Jag kommer i det följande att föreslå att statens

ägande av aktier m.m. minskas genom en successiv försäljning.

Vidare kommer jag att redogöra för och lämna förslag om vilka

principer som bör gälla vid denna försäljning.

2 Motiv för spridning av ägandet

2.1 Statens roll i näringspolitiken

Statens främsta uppgift inom näringspolitiken är att ange ramar

och regelsystem för näringslivets verksamhet och bidra till att

skapa betingelser för långsiktig tillväxt. Staten bör inte styra

utvecklingen i enskilda företag eller branscher. Om staten

uppträder som företagsägare och själv agerar på den marknad

staten har till uppgift att ange spelregler för, uppstår en

uppenbar risk för osund konkurrens. En regering kan påverkas av

motstridiga intressen, som medför risk för att

konkurrensförhållanden mellan privata och statliga företag

snedvrids. Risken för sådan sammanblandning försvagar

spelreglernas trovärdighet och lägger en hämsko på företagande

och riskvillighet. Rättviseaspekten och den fria konkurrensen

kräver därför att staten står neutral mellan olika företag.

 Dessutom riskerar statligt ägda företag att bli redskap för

politiska ambitioner. Företag som inte kan agera efter normala

företagsekonomiska principer får på sikt betydligt svårare att

utvecklas. Enbart lönsamma företag kan tillförsäkra sina

anställda en reell anställningstrygghet. Statliga företag bör

t.ex. ta ansvar för sysselsättningen på samma sätt och i samma

omfattning som inom den privata företagsamheten. Så sker

emellertid inte alltid. Alltför ofta har politiska ambitioner

negativt påverkat statliga företags långsiktiga

utvecklingsmöjligheter.

 Av föregående avsnitt framgår att staten äger en lång rad

företag. Verksamheten spänner över vitt skilda fält alltifrån

stålproduktion till omfattande skogs- och jordbruksegendomar

samt investmentbolag och kreditinstitut. Ett statligt engagemang

 3

i företag måste i varje enskilt fall kunna motiveras med

särskilda skäl. Det är angeläget att redovisa förutsättningarna

för statligt ägande.

 För att svenskt näringsliv skall kunna återvinna

konkurrenskraft krävs åtgärder på en rad olika områden.

Marknadsekonomi är det enda ekonomiska system som kan skapa

tillväxt och välståndsutveckling. Marknadsekonomi förutsätter

att företagen kan verka utan direkt styrning från statens sida.

Lagstiftningen skall ange nödvändiga ramar bl.a. för skydd av

liv, hälsa, miljö, säkerhet och egendom. Inom dessa ramar skall

sedan företagen verka fritt. Genom att företag och producenter

tillverkar varor och erbjuder tjänster i fri och öppen

konkurrens ökas möjligheten för konsumenterna att fritt kunna

välja efter egna önskemål. Staten skall driva en näringspolitik

som stärker marknadsekonomin och ökar näringsfriheten och

konkurrensen. Detta kan inte åstadkommas genom ett omfattande

statligt ägande av företag.

 Chefen för finansdepartementet har i propositionen (1991/92:38)

om den ekonomiska politiken berört strategin för statlig

förmögenhetsförvaltning. Jag vill understryka vikten av att

staten agerar som en aktiv ägare i företag. Jag vill även erinra

om vad som där sagts om att staten bör ha en väl utvecklad

strategi för ägandet av de statliga bolagen. Den verksamhet för

vilken försäljningsbemyndigande begärs skall behandlas på samma

sätt. I det följande föreslår jag att regeringen begär

riksdagens bemyndigande att sälja ett antal angivna statliga

företag. Detta ställer i sig krav på fortsatt effektiv förvalt-

ning. Till dess att staten har avvecklat sitt ägande bör ägan-

det vara aktivt och professionellt. Ett bemyndigandet att sälja

innebär inte att ägaransvaret upphör.

 I första hand bör de företagsenheter eller företagsgrupper inom

den statliga sektorn som i dag arbetar under kommersiella

betingelser på konkurrensutsatta marknader successivt säljas. I

ett längre perspektiv kan delar av verksamheter inom bl.a.

affärsverken bli aktuella för försäljning sedan de utsatts

för konkurrens.

2.2 Fördelar förenade med ägarspridning

 Sedan 1960-talet har merparten av sparandet och

förmögenhetsuppbyggnaden ägt rum inom den offentliga sektorn.

Denna utveckling har fortgått under 1980-talet. Bl.a. har AP-

fondsystemet expanderat kraftigt. Löntagarfonderna har

etablerats och byggts upp. Vidare har det institutionella

ägandet ökat kraftigt, till stor del av skatteskäl. Samtidigt

finns det ett betydande intresse bland enskilda människor för

ett ökat aktiesparande. Under 1980-talet har det förekommit ett

ökat enskilt sparande bl.a. i olika fonder, konvertibellån och

aktieförsäljningar riktade till de anställda i olika företag

etc.

 Detta stora intresse bland allmänheten bör respekteras och tas

till vara. Det är bra för vitaliteten i svensk ekonomi om många

människor såsom ägare engagerar sig i hur det går för företagen

och strävar efter att påverka deras utveckling. När fler låter

sitt sparande förvandlas till ett aktivt ägande får detta

positiva effekter även för tillgången på riskvilligt kapital.

Försäljningen av statliga företag bör därför ta sikte på att ge

många människor möjligheter att spara i aktier och bli delägare

i dessa företag.

2.3 Finansiella utvecklingsförutsättningar

Erfarenheten visar att riksdagen och regeringen huvudsakligen

varit beredda att tillskjuta kapital till företag som befinner

sig i akut kris. Därför har expansiva företag som har staten som

ägare i allmänhet inte alltid kunnat räkna med ägartillskott för

sina framtidsinriktade investeringar. Ett expansivt privat

företag som behöver öka sitt kapital för en framtidssatsning har

ofta större möjligheter att göra detta t.ex. genom en

nyemission. Företaget kan därigenom på ett smidigt sätt få medel

till de investeringar och därmed den tillväxt som krävs för

framtiden. Företag som inte kan agera efter normala

företagsekonomiska principer får på sikt betydligt svårare att

tillförsäkra sina anställda en verklig anställningstrygghet.

 En överföring av de statliga företagen till privat ägo är

därför väsentlig för de enskilda företagens utveckling.

Erfarenheter i andra länder, bl.a. Storbritannien och Frankrike

har visat att privatiserade företag i allmänhet expanderar

betydligt snabbare efter privatiseringen.

2.4 Frigörande av kapital

Försäljning av statliga företag eller delar därav frigör

kapital. Intäkterna från försäljningen kan utnyttjas på olika

sätt. En utförsäljning av statliga tillgångar inbringar

betydande belopp. För att inte minska statens förmögenhet bör

dessa medel användas till investeringar i infrastruktur som

skapar förutsättningar för tillväxt, dvs. har en hög

samhällsekonomisk avkastning, till investeringar i verksamheter

som ger minst lika bra avkastning som de sålda verksamheterna

eller för att amortera statsskulden.

3 Erfarenheter av försäljning av statligt ägda

företag i andra länder

Internationellt används begreppet privatisering av statlig

verksamhet vid försäljning av statliga företag. I en

internationell studie gjord år 1989 har konstaterats att

huvudmotiven för den privatiseringspolitik som bedrivits i många

länder under 1980-talet har varit att

- öka marknadsmässigheten och minska statens inflytande över eko-

 nomin för att därigenom få en sammantaget bättre effektivitet

- få bättre effektivitet inom de sålda företagen

- minska statens skuldsättning

- sprida ägandet i företag och därigenom uppnå större

effektivitet i det ekonomiska systemet.

 Bland länder som drivit en omfattande privatiseringsverksamhet

under 1980-talet bör först och främst nämnas Storbritannien och

Frankrike. Andra länder där privatisering genomförts i stor

utsträckning är Italien, Spanien, Tyskland och Japan. I andra

länder såsom t.ex. Finland övervägs en privatisering av statliga

företag. I Central- och Östeuropa privatiseras nu näringslivet i

snabb takt.

 Medan Tyskland var det land som först började med att i större

omfattning sälja statliga företag redan i början av 1960-talet

startade 1980-talets våg av privatisering i Storbritannien. I

Storbritannien har regeringen hävdat att medan landet hade den

största samhällssektorn i något västeuropeiskt land år 1979 så

kommer det att ha den minsta i början på 1990-talet.

Privatiseringsverksamheten i Storbritannien har drivits med full

kraft under hela 1980-talet. I Frankrike däremot genomfördes en

omfattande försäljning endast mellan åren 1986 och 1988.

 EG-kommissionen ser i stora drag positivt på att statliga

företag genom försäljning till privata intressen görs mer

konkurrenskraftiga. Kommissionen har emellertid menat att de

rekonstruktioner som föregått privatiseringen i vissa fall

inneburit alltför kraftigt statligt stöd.

Försäljning av statliga företag i Storbritannien

Privatiseringen av statliga företag i Storbritannien inbringade

mellan åren 1979 och 1990 ca 28 miljarder pund. I början av

perioden såldes endast företag med konkurrensutsatt verksamhet.

Denna första omgång genomfördes snabbt. Därefter har regeringen

gått in för att sälja även företag som har visst inslag av

naturliga monopol t.ex. telekommunikationer, elektricitets- och

vattenföretag.

 När det gäller de konkurrensutsatta företagen har försäljningen

föregåtts av en omstrukturering eller förstärkning av företaget

i den mån det be- hövts. Vid själva försäljningen har de

anställda fått en preferensbehandling. Därefter har allmänheten

fått möjlighet att teckna aktier. Omstruktureringskostnaderna

under första hälften av 1980-talet har varit betydande och

enligt uppgift uppgått till ca 600 miljoner pund.

 De privatiserade företagen har i allmänhet expanderat snabbt

och förbättrat sin lönsamhet under 1980-talet efter

privatiseringen. Samtidigt har naturligtvis högkonjunkturen

under 1980-talet inverkat positivt. Skatteintäkterna har ökat

från de sålda företagen samtidigt som behovet av

kapitaltillskott från ägaren/staten har fallit bort. År 1979,

innan privatiseringen inleddes, var behovet av tillskott 3

miljarder pund. De privatiserade företagens resultat har

fördubblats under 1980-talet. Skatteintäkterna från de

privatiserade företagen uppges för närvarande vara i stor-

leksordningen 2 miljarder pund per år.

 Privatiseringarna har inneburit att nya grupper av befolkningen

har blivit aktieägare. Sedan år 1979 har antalet aktieägare

tredubblats och uppgår numera till 20 % av den vuxna

befolkningen.

Försäljning av statliga företag i Frankrike

Den franska industrin har alltsedan slutet på andra världskriget

haft en hög andel statligt ägda företag. Under början av 1980-

talet nationaliserades en rad företag i Frankrike. Det gällde

stora industriföretag och kreditinstitut.

 I samband med regeringsskiftet år 1986 beslöt regeringen om ett

omfattande privatiseringsprogram för industri, bankverksamhet

och försäkringsverksamhet. Privatiseringen pågick fram till

börsnedgången i oktober 1987 och har därefter i stort sett

upphört, främst av politiska skäl.

 Privatiseringsprogrammet gav inkomster som gjorde det möjligt

att minska statsskulden. Den 31 december 1987 hade staten

registrerat inkomster på ca 70 miljarder francs efter att ha

genomfört 12 försäljningar. Av inkomsterna avsattes ca 50

miljarder francs till att minska statsskulden och ca 20

miljarder francs i kapitaltillskott och investeringar i de åter-

stående statliga företagen.

 Formerna för besluten i Frankrike har visst intresse i detta

sammanhang. Frågan behandlades av parlamentet i juli och augusti

1986. I en bilaga till den lag där parlamentet bemyndigade

regeringen att sälja ut statliga företag fanns en lista på de 65

företag som skulle privatiseras under den första femårsperioden.

I listan ingick de stora industriföretagen, de tre största

försäkringsbolagen samt ett fyrtiotal banker och finansbolag.

Inga monopol- eller public serviceföretag ingick, ej heller

företag med svag ekonomisk ställning.

 Lagen föreskrev vidare tillvägagångssättet vid värdering och

försäljning. En kommission med sju medlemmar utsågs för en

period av fem år för att leda värderingsarbetet. Medlemmarna

valdes efter kompetens och integritet. På kommissionens inrådan

fastställde finansministeriet försäljningsvillkoren, varvid

hänsyn togs till den rabatt som inom lagens ramar kunde ges vid

försäljning av aktier till anställda. Utförsäljning till ett

pris under det värde som kommissionen förordat förbjöds

uttryckligen i den ovan nämnda lagen.

 Det viktigaste förbehållet i lagen gällde utländskt ägande. Det

begränsades till 20 % av kapitalet, med möjlighet för

finansministern att reducera andelen om skydd av de nationella

intressena så krävde. Det bedömdes att 20 % var tillräckligt för

att intressera utländska placerare. Vidare gavs finansministern

möjlighet att ge en enskild intressent, fransk eller utländsk,

tillstånd att förvärva mer än 10 % av kapitalet, vilket annars

var maximigränsen för förvärv vid emissionstillfället.

 Enskilda placerare, företrädesvis småsparare och anställda i

företagen, gynnades vid försäljningarna.

4 Bemyndigande att genomföra en privatisering av vissa statliga

företag

Mitt förslag: Regeringen bör inhämta riksdagens bemyndigande att

genomföra försäljning helt eller delvis av statens aktier i 35 i

bilaga angivna aktiebolag eller att sälja delar av företag i

vilka

staten äger samtliga aktier. Bemyndigandet bör även avse möj-

lighet för regeringen att verka för en minskning av statens äga-

randel t.ex. genom att tillstyrka en nyemission till andra än

staten. Regeringen bör ha möjlighet att välja lämplig tidpunkt

att genomföra försäljningarna i den takt som är affärsmässigt

fördelaktig. Det praktiska genomförandet av försäljningarna

måste hela tiden anpassas till förutsättningarna i det enskilda

fallet och de aktuella förhållandena i omvärlden. Försäljningen

bör genomföras enligt de riktlinjer som anges i det följande.

4.1 Försäljningens inriktning och omfattning

Köparkategorier

Vid val av köpare bör följande inriktning gälla. Allmänheten och

de anställda bör ges bred möjlighet att teckna aktier m.m. De

anställda bör få möjlighet att bli delägare i de företag där de

arbetar. Detta gäller självfallet även anställda utomlands.

Därmed får de anställda också möjligheter till ett ökat

medinflytande. Ett decentraliserat ägande är väsentligt. Därför

bör allmänheten ges tillfälle att teckna aktier. Det är viktigt

att företagets ägare känner ett engagemang i företagets

verksamhet. Detta engagemang är också en viktig faktor när det

gäller att ge stimulans till enskilt aktieägande i företag. När

det gäller försäljning av mark bör arrendatorer i vissa fall få

förköpsrätt till den mark de brukar. Mark och skog bör även

kunna säljas till företag i branschen. Företag och kapital-

marknadens ordinarie aktörer kan medverka till att en stabil

ägarstruktur etableras.

 Denna inriktning bör i flertalet fall kunna tillgodose kravet

att försäljningarna leder till industriellt riktiga lösningar. I

några fall kan, av detta skäl, ett annat försäljningssätt behöva

väljas. För att uppnå en industriellt riktig struktur kan en

direkt försäljning till ett annat företag i vissa fall vara

lämpligast.

 Olika köpare bör ges likartade villkor inom ramen för de

marknadsmässiga hänsyn som måste tas. Olika former för

försäljning av aktier m.m. i samma företag kan av affärsmässiga

skäl självfallet innebära olikheter i villkoren för olika

köpare.

 Jag har tidigare denna dag föreslagit att reglerna för

utländska företagsförvärv upphävs. Därigenom väntas intresset

för utländska investeringar i Sverige öka. Någon gräns för

utländskt ägande vid försäljning av statens aktier som i

Frankrike bör inte sättas. I och med att ett spritt ägande ef-

tersträvas i de företag som säljs är risken liten för ett

dominerande utländskt ägande med negativa effekter. I vissa av

de företag för vilka försäljningsbemyndigande begärs ingår

tillverkning av krigsmateriel. För sådan tillverkning gäller

särskilda regler i enlighet med vad som sagts i den nyss

beslutade propositionen om upphävande av företagsförvärvslagen.

Företag som i första hand bör bli föremål för försäljning

Endast företag som bedriver kommersiell verksamhet och som

arbetar på konkurrensutsatta marknader bör bli föremål för

försäljning. Verksamhet som bedrivs på marknader med bristfällig

konkurrens bör utsättas för konkurrens eller förändras

strukturellt innan försäljning blir aktuell.

 För att precisera de företag där ett försäljningsbemyndigande

begärs har jag i samråd med cheferna för kommunikationsdepar-

tementet, jordbruksdepartementet, arbetsmarknadsdepartementet,

socialdepartementet, civildepartementet, miljödepartementet och

statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] upprättat en lista på företag som skulle

vara aktuella för försäljning. Listan upptar de företag för

vilka regeringen begär bemyndigande att helt eller delvis för-

sälja statens aktier eller delar av verksamheten. I vissa

särskilda fall kan det dock vara motiverat att staten behåller

ett minoritetsintresse för att i någon mån kunna påverka

företagens verksamhet. Listan bör fogas till protokollet i detta

ärende som bilaga.

 Motiv kan finnas att överväga försäljning av ytterligare

statlig verksamhet. Viss kommersiell verksamhet som nu bedrivs

inom myndigheter, affärsverk eller aktiebolag under monopol

eller andra former av betydande konkurrensbegränsning kan sedan

verksamheten utsatts för konkurrens övervägas för försäljning.

Därför bör en fortsättning planeras och initieras med

inriktningen att statlig verksamhet omformas till kon-

kurrensutsatt verksamhet. När konkurrens etablerats bör en

försäljning prövas.

 Jag föreslår nu ett bemyndigande att helt eller delvis sälja

domänverket och statens vattenfallsverk efter genomförd

bolagsbildning. Som andra exempel där en försäljning kan bli

aktuell på längre sikt kan nämnas delar av televerket,

postverket, SJ och luftfartsverket. Bland affärsverken kan även

finnas delar som lämpar sig för en relativt snar försäljning.

Fråga om försäljning av dessa verksamheter får tas upp senare.

Generellt bör dock gälla att endast verksamheter som arbetar på

konkurrensutsatta marknader skall säljas.

 Målet är att fortsätta arbetet med att sprida ägandet i de

företag som nu ägs av staten.

Val av tidpunkt för försäljning, prissättning m.m.

Tidpunkten för försäljning av enskilda försäljningsobjekt bör

som jag nyss nämnt väljas med omsorg. Försäljning av statens

innehav i ett så stort antal företag som det är fråga om kräver

betydande tid att genomföra. Många statligt ägda företag behöver

omstruktureras innan de kan säljas. Detta är också en

internationell erfarenhet. Särskilt i nu rådande lågkonjunktur

är behovet av att strukturera om företagen stort.

 Statens ägande av företag representerar ett betydande kapital.

Generellt bör gälla att statens tillgångar bör säljas till ett

marknadsmässigt pris och vid en kommersiellt riktigt vald

tidpunkt.

 När försäljning skall ske till ett större antal köpare genom

t.ex. prospekt, börsintroduktion eller på annat sätt bör

företagen givetvis uppfylla de krav marknaden ställer eller kan

ställa på struktur, strategi, intjänandeförmåga och ekonomisk

stabilitet. I vissa situationer

kan det som jag nyss nämnt bli aktuellt att sälja företag eller

verksamheter till andra företag t.ex. av strukturskäl eller på

grund av ett behov att finna en stark och handlingskraftig

ägare. Försäljningen blir då en direkt uppgörelse mellan berörda

parter.

 Vidare finns det anledning att ta hänsyn till om en försäljning

av företaget skulle inverka negativt på andra företags

verksamheter. Jag tänker t.ex. på att en försäljning av

kreditinstitut till företag inom den finansiella sektorn kan

innebära att det totala utbudet av krediter i landet minskar.

Vidare bör vid försäljningar förvärvsreglerna i konkurrenslagen

beaktas.

 För kreditinstitut måste försäljningen ske på ett sådant sätt

och till sådana köpare att institutets kreditvärdighet inte

försämras. Ett kreditinstitut är för sin verksamhet starkt

beroende av trovärdighet bl.a. från långivare och insättare.

 Staten äger andelar i ett antal regionala investmentbolag som

tillskapats i regionalpolitiskt syfte. Vid beslut om försäljning

av dessa andelar är det viktigt att se till att syftet med det

statliga engagemanget inte går förlorat.

 En annan väsentlig faktor att ta hänsyn till vid val av

försäljningstidpunkt är riskkapitalmarknadens situation.

Regeringen kommer att föreslå särskilda åtgärder för att

stimulera enskilt sparande. Det kan finnas anledning att välja

försäljningstidpunkt och metod för försäljning med anknytning

till de åtgärder för att stärka det enskilda sparandet som

vidtas. Den av regeringen föreslagna avvecklingen av

företagsförvärvslagen och omsättningsskatten på aktier kommer

att inverka positivt på möjligheten att placera ut ägandet av de

statliga företagen genom att den svenska aktiemarknaden blir mer

intressant. Det är viktigt att försäljningen av statliga företag

genomförs så att inte övriga företags möjligheter att skaffa

kapital förhindras.

 Jag vill understryka att den i bilaga redovisade listan inte

innebär något förslag om när eller i vilken form försäljning bör

vidtas. Det bör ankomma på regeringen att från fall till fall

avgöra detta med hänsyn till de mål för försäljningen som jag

tidigare redovisat samt med hänsyn till de enskilda företagens

situation och riskkapitalmarknadens förutsättningar.

 Riksdagen har tidigare beslutat (prop. 1985/86:150 bil. 1, NU

1986/87:17, rskr. 114) att ge regeringen till känna vad

näringsutskottet anfört om försäljning av aktier i statligt ägda

bolag. Av utskottets yttrande framgår att utöver riksdagens

bemyndigande för försäljning krävs även riksdagens bemyndigande

för andra åtaganden som leder till ett minskat ägarinflytande

för staten i av staten direkt ägda bolag. Regeringen bör därför

inhämta riksdagens bemyndigande att t.ex. genom att stödja ett

förslag till en nyemission till andra ägare medverka till att

statens ägarandel minskas.

 Mot bakgrund av det sagda anser jag det av praktiska skäl

lämpligt att regeringen får ett generellt bemyndigande att sälja

aktier m.m. i vissa angivna statligt ägda företag. För att uppnå

ett affärsmässigt gott resultat av försäljningen, är en

möjlighet att fatta beslut utan dröjsmål när de marknadsmässiga

förutsättningarna föreligger i de enskilda fallen som regel

nödvändigt. Bemyndigandet bör även avse försäljning av delar av

företagen liksom att verka för att genom nyemission till andra

ägare än staten medverka till att statens andel av

aktiekapitalet och röstetalet i resp. aktiebolag minskar. Jag

förordar därför att regeringen inhämtar riksdagens bemyndigande

att helt eller delvis sälja 35 aktiebolag i bilaga till

denna proposition angivna helägda företag och aktier i delägda

företag i enlighet med de principer jag har angett.

4.2 Organisation av försäljningen och omstruktureringen av de

statligt ägda företagen

Det ankommer på regeringen att besluta om hur arbetet skall

organiseras. För riksdagens information vill jag översiktligt

redovisa hur jag ser på detta.

 Förberedelserna för försäljningen bör skötas i samarbete med de

enskilda företagens styrelser. I företag som redan har uppnått

en sådan struktur och har en sådan strategi och en sådan

intjänandeförmåga att en försäljning är möjlig bör förberedelser

för bedömd ägarspridning vidtagas. I andra företag kan det som

jag nyss nämnt vara aktuellt med förändringar av strategi,

struktur etc. Det är naturligtvis även möjligt att det i vissa

fall kan vara lämpligt att förvärva företag eller verksamheter

för att en långsiktigt uthållig och riktig struktur skall

uppnås. Dessa aktiviteter som innebär en förberedelse för

ägarspridning bör även bedrivas i samråd

med de anställda inom ramen för de former för de anställdas

medinflytande som är lagstadgade. I många fall kan det vara en

process som kräver betydande tid och omsorg. Schematiskt kan

arbetet för ett enskilt företag delas in i olika faser:

1. Analys av förutsättningarna för ägarspridning,

2. Strategisk och kommersiell anpassning av företagets affärsidé

och struktur. I vissa fall kan kapitaltillskott, omstrukturering

etc. erfordras,

3. Beslut om hur en försäljning bör genomföras,

4. Genomförande av ägandeöverlåtelse.

 Frågor om försäljning m.m. bereds i regeringskansliet. I detta

arbete kommer extern expertis att anlitas.

 Regeringen beslutar om varje enskilt försäljningsärende. Jag

avser att återkomma till regeringen med förslag om att tillkalla

en särskild kommission för bedömning av vissa centrala frågor i

dessa sammanhang. Personer som är oberoende och som har en

omfattande erfarenhet av näringsliv och ämnesområdet bör ingå i

kommissionen. Kommissionen avses stå till regeringens förfogande

för bedömning av villkor m.m. för enskilda försäljningsärenden

innan regeringen fattar sitt beslut. Kommissionens uppfattning

kommer att efterfrågas efter det att punkt 1-3 ovan genomförts

men innan beslut enligt punkt 4 fattas. Kommissionen skall så-

lunda bidra till att tillgodose kravet på objektivitet och

sakkunskap i fråga om försäljningen av statlig egendom. Jag

avser att återkomma till regeringen med förslag till direktiv

för kommissionen. Direktiven kommer att ange de generella

riktlinjer som bör gälla för kommissionens arbete.

 Som jag tidigare framhållit krävs en betydande handlingsfrihet

i fråga om val av former för och vid vilken tidpunkt

försäljningen skall ske. Vid sidan av försäljning av aktier

eller andra tillgångar finner jag det därför angeläget att ett

bemyndigande om försäljning av aktier i statliga företag även

avser möjligheter att använda andra former för försäljningen och

olika på marknaden förekommande instrument i samband med

försäljningen. Det kan gälla konvertibellån, optioner etc.

Vidare kan likvid i andra bolags aktier bli aktuellt förutsatt

att dessa bedöms möjliga att avyttra på kortare sikt.

 I vissa företag är ägandet förbundet med hembudsklausuler och

liknande. Det bör ankomma på regeringen att efter förhandlingar

med berörda parter antingen avsluta försäljningen på ett sådant

sätt att hembudsklausulerna fullföljs eller avvecklas före

försäljningen. I fråga om försäljning av statens aktier i AB

Aerotransport (ABA) kommer diskussioner att tas upp med de

övriga nordiska delägarna i konsortiet Scandinavian Airlines

Systems (SAS) innan regeringen fattar beslut.

5 Omstruktureringsinsatser, m.m.

Mitt förslag: Ett särskilt anslag förs upp på statsbudgeten för

kapitalinsatser i vissa av de angivna företagen i

omstruktureringssyfte som förberedelse för försäljning samt för

direkta försäljningsomkostnader.

 Skälen för mitt förslag: Det är sannolikt att

omstruktureringsinsatserna m.m. i vissa företag kan komma att

kräva betydande kapitalinsatser. Jag föreslår i det följande ett

bemyndigande för regeringen att avveckla Fortia. När detta

genomförs upphör möjligheten att direkt överföra behållna vinst-

medel etc. från bolag inom f.d. Fortia till andra enheter som

ingått i den samma koncern.

 För att underlätta möjligheterna att ge

kapitaltillskott i de företag som tagits upp i bilaga för

omstruktureringsåtgärder m.m. erfordras att regeringen får

möjlighet att i vissa fall när det är kommersiellt motiverat

lämna ägartillskott till dessa företag utan riksdagens

medgivande. Jag har tidigare sagt att insatser kan behövas i

vissa företag innan en försäljning är möjlig. Vidare krävs vid

försäljning av större aktieinnehav i vissa fall att direkta

försäljningsinsatser, reklam etc., betalas av säljaren. Dessa

kostnader är svåra att beräkna och beror i hög grad på hur

försäljningen organiseras.

 Mot bakgrund av det ovan sagda förordar jag att

regeringen föreslår riksdagen att regeringen bemyndigas att

besluta om särskilda insatser i vissa av de företag som anges i

bilaga i syfte att möjliggöra en försäljning. För att uppnå

detta förordar jag att ett särskilt förslagsanslag inrättas

under tolfte huvudtiteln på statsbudgeten. Anslaget bör föras

upp med 1 000 kr. och belastas med omstruktureringskostnader och

försäljningsomkostnader i enlighet med vad jag har anfört. Det

är omöjligt att nu beräkna belastningen på anslaget. Jag bedömer

dock att de utdelningsinkomster som staten erhåller från

bolagen, angivna i bilaga, klart kommer att överstiga de

kostnader som bekostas från anslaget.

6 Avveckling av Förvaltningsaktiebolaget Fortia

Mitt förslag: Regeringen bemyndigas att avveckla Förvaltnings-

aktiebolaget Fortia.

 Skälen för mitt förslag: Efter beslut av riksdagen

våren 1990 (prop. 1989/90:88, NU35, rskr. 249) bildades hösten

1990 det statliga Förvaltningsaktiebolaget Fortia med uppgift

att förvalta aktierna i vissa av staten hel- eller delägda

industriföretag vilka tidigare förvaltats av industridepar-

tementet. Huvudsyftet med bildandet av Fortia angavs i propo-

sitionen vara att effektivisera ägarfunktionen och därmed skapa

möjligheter att mobilisera ekonomiska resurser i en sådan

omfattning att affärsmöjligheter kan tas till vara i det

enskilda företaget. Härigenom skulle förutsättningar skapas för

att nå och vidmakthålla en god kapitalavkastning.

 Vid riksdagsbehandlingen av förslaget att bilda ett

nytt förvaltningsbolag avstyrkte moderata samlingspartiet,

folkpartiet liberalerna och centerpartiet bildandet av ett

sådant med hänsyn till att det skulle försvåra en utförsäljning

av statens aktier till anställda och allmänhet. Partierna hänvi-

sade därvid till sin gemensamma motion (1989/90:N 214) från

januari 1990 om försäljning av statliga företag.

 Riksdagen beslutade vidare hösten 1990 (prop.

1990/91:30, NU12, rskr. 83) om vissa befogenheter för det nya

statliga förvaltningsaktiebolaget. Enligt detta beslut gäller

att riksdagen skall höras innan förvaltningsaktiebolaget

frånhänder sig röstmajoriteten i helägda bolag. För de delägda

bolagen var gränsen en tredjedel av rösterna. Enligt riks-

dagsbeslutet våren 1990 angående bildandet av

förvaltningsaktiebolaget gäller också att bolaget genom att ge

ut konvertibla förlagslån maximalt får reducera statens direkta

ägarandel i förvaltningsaktiebolaget till 85 % av aktiekapita-

let.

 Till Fortia överfördes genom apportemission statens

ägarandelar i SSAB Svenskt Stål AB (47,8 %), Luossavaara-

Kiirunavaara AB, LKAB (100 %), Celsius Industrier AB (100 %), AB

Statens Skogsindustrier (ASSI) (75 %), Ncb AB (50,9 %),

Procordia AB (34,2 %), SGAB (100 %), SIB-Invest AB (100 %), FFV

AB (100 %) och Cementa AB (5 %). Apportemissionens värde uppgick

till 18,7 miljarder kronor. Den 1 juni 1991 förvärvade Celsius

Industrier AB samtliga aktier i FFV AB. Fortia-koncernens totala

fakturerade försäljning och resultat efter finansiella poster

uppgick år 1990 till 38,7 miljarder kronor respektive

2,6 miljarder kronor. Koncernen sysselsatte samma år ca 42 000

personer.

Jag har tidigare bl.a. redogjort för och lämnat förslag på vilka

kriterier och former samt vilken organisation som skall gälla

vid försäljning av aktier i statligt ägda företag. Till de

företag som omfattas av denna försäljning hör de som ingår i

Förvaltningsaktiebolaget Fortia.

 Av min tidigare redogörelse framgår också att jag anser

att beredningen av frågor rörande utförsäljning av statliga

företag skall ske inom regeringskansliet och att det slutliga

beslutet om utförsäljning bör fattas av regeringen. Fortia

kommer därmed inte att ha någon sådan uppgift att fylla i

samband med genomförandet av den föreslagna ägarspridningen. Mot

denna bakgrund anser jag att Förvaltningsaktiebolaget Fortia bör

avvecklas. Regeringen bör inhämta riksdagens medgivande till

detta. Det bör ankomma på regeringen att besluta om lämplig

teknik och tidpunkt för avvecklingen. Innan Fortia helt kan

likvideras måste företagets avtal, åtaganden och

ansvarsförbindelser regleras. Det är för närvarande svårt att

bedöma vilken tid som krävs för att fullfölja avvecklingen, som

dock bör inledas snarast efter årsskiftet 1991-1992. Vidare bör

det också vara en uppgift för regeringen att besluta om Fortias

roll eller funktion under själva avvecklingsperioden. Under

avvecklingsperioden bör det arbete inledas med förberedelser för

utförsäljning av aktieinnehav m.m. som jag tidigare har

redogjort för. Efter avvecklingen av Fortia bör enligt min

mening samtliga aktieinnehav återföras till

näringsdepartementet. Även i denna fråga bör det ankomma på

regeringen att bestämma hur detta närmare skall gå till.

 Mot denna bakgrund föreslår jag att regeringen

bemyndigas att avveckla Förvaltningsaktiebolaget Fortia i

enlighet med de principer jag har förordat.

7 Kostnaderna för försäljningen, anslagsfrågor m.m.

I samband med försäljningen och ägarspridningen uppkommer vissa

kostnader för ägaren staten, bl.a. för kommissionen. Jag

förordar att kostnaderna belastar respektive departements

utredningsanslag. Jag återkommer till näringsdepartementets

anslagsbehov i min anmälan till budgetpropositionen 1992.

Regeringen bör årligen t.ex. i budgetpropositionen, redovisa

resultaten av försäljningarna för riksdagen. Då bör även

belastningen på det föreslagna anslaget för

omstruktureringskostnader m.m. redovisas.

8 Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen att

 1. bemyndiga regeringen att sälja aktier m.m., delar av

 verksamheter

inklusive fast egendom i vissa angivna statliga företag i

enlighet med vad jag har anfört,

 2. bemyndiga regeringen att på annat sätt än genom

försäljning av aktier minska statens ägarandel i de angivna

företagen,

 3. godkänna de riktlinjer för en försäljning av

 statligt ägda företag som

 jag har angivit,

 4. bemyndiga regeringen att avveckla Förvalt-

 ningsaktiebolaget Fortia i

enlighet med vad jag har anfört,

 5. till kostnader för omstrukturering av vissa statligt

 ägda företag och

till försäljningsomkostnader för vissa statligt ägda företag

under tolfte huvudtiteln anvisa ett förslagsanslag på 1 000 kr.

 Vidare hemställer jag att regeringen bereder riksdagen

 tillfälle att ta

del av vad jag har anfört om

 6. organisation och genomförande av privatiseringen av

 vissa statligt

ägda företag.

9 Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och

beslutar att genom proposition föreslå riksdagen att anta de

förslag som föredraganden lagt fram.

Bilaga till

Regeringens proposition 1991/92:69

om privatisering av statligt ägda företag, m.m.

Regeringen bör inhämta riksdagens bemyndigande att genomföra

försäljning helt eller delvis av statens aktier i nedan angivna

aktiebolag eller att sälja delar av företag i vilka staten äger

samtliga aktier.

Socialdepartementet

AB Kurortsverksamhet

Statens Hundskola (efter bolagsbildning)

Statens Bakteriologiska Laboratorium (efter bolagsbildning)

Kommunikationsdepartementet

AB Aerotransport (ABA)

AB Svensk Bilprovning

Finansdepartementet

Företagskapital AB

AB Industrikredit

Lantbrukskredit AB

Jordbruksdepartementet

Svalöf AB

Näringsdepartementet

SSAB Svenskt Stål AB

Luossavaara-Kiirunavaara AB, LKAB

Celsius Industrier AB

AB Statens Skogsindustrier (ASSI)

Ncb AB

Procordia AB

SIB-Invest AB

Cementa AB

SSPA Maritime Consulting AB

Sveriges Geologiska AB, SGAB

SEMKO AB

AB Svensk Anläggningsprovning

Satellitbild AB

Nordiska Satellitbolaget AB

 16

OK Petroleum AB

Statens vattenfallsverk (efter bolagsbildning)

Domänverket (efter bolagsbildning)

Blekingen AB 1)

Rödkallen AB 1)

Sorbinvest AB 1)

Bergslagens Teknikutvecklings AB 1)

Utvecklings AB Skeppsankaret 1)

Troponor Invest AB 1)

Norrlands Center AB 1)

Civildepartementet

SKD-företagen AB

Miljödepartementet

Svensk Avfallskonvertering AB SAKAB

1) Fr.o.m. den 1 december 1991 avses detta bolag överföras till

arbetsmarknadsdepartementets ansvarsområde.

 16