Regeringens proposition

 1993/94:32

 Skydd för landskapsinformation

 Regeringen överlämnar denna proposition till

 riksdagen.

 Stockholm den 7 oktober 1993

 Carl[REDACTED_EFTERNAMN]

 Anders[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Försvarsdepartementet)

 Propositionens huvudsakliga innehållI propositionen

 föreslås en ny lag om skydd för

 landskapsinformation. Den nya lagen ersätter lagen

 (1975:370) om förbud mot spridning och utförsel av

 vissa kartor och lagen (1975:371) om förbud mot

 spridning och utförsel av flygbilder och vissa

 fotografiska bilder. Vidare medför lagen följdän-

 dringar i lagen (1990:217) om skydd för

 samhällsviktiga anläggningar m.m. och i

 luftfartslagen (1957:297).

 Den nya regleringen innebär en anpassning till den

 utveckling som skett av teknik och metoder för att

 samla in, lagra, bearbeta och presentera

 information om landskapet. I lagen uppställs krav

 på tillstånd för sjömätning, för fotografering och

 liknande registrering från luftfartyg inom

 restriktionsområden samt för upprättande av

 digitala databaser med landskapsinformation. Vidare

 innebär lagen att det krävs tillstånd för att få

 sprida flygbilder och liknande registreringar,

 kartor samt andra sammanställningar av

 landskapsinformation. Lagring i digitala databaser

 av landskapsinformation som framställts med hjälp

 av satelliter och spridning av sådan information

 blir dock undantagen från tillståndsplikt under

 förutsättning att informationen inte ställs samman

 med annan landskapsinformation avseende svenskt

 territorium. Lagen innehåller även

 ansvarsbestämmelser och regler om möjlighet att

 överklaga beslut i tillståndsfrågor.

 Den nya lagen innehåller inte någon motsvarighet

 till de nuvarande förbuden mot lodning och mot

 spridning av bilder av försvarsmaktens

 stridskrafter m.m.

 Den nya lagen föreslås träda i kraft den 1 oktober

 1994.

 Innehållsförteckning

 1 Förslag till riksdagsbeslut........ 4

 2 Lagtext 5

 2.1 Förslag till lag om skydd för landskaps-

 information 5

 2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:217)

 om skydd för samhällsviktiga anläggningar m.m.

 8

 2.3 Förslag till lag om ändring i luftfartslagen

 (1957:297) 9

 3 Ärendet och dess beredning 10

 4 Bakgrund 10

 5 Nuvarande ordning 11

 5.1 Framställning av landskapsinformation 11

 5.2 Spridning av landskapsinformation 13

 6 Behov av ändringar 14

 7 Förslag till ny reglering 16

 7.1 Framställning och lagring av

 landskapsinformation

 16

 7.2 Spridning av landskapsinformation 22

 7.3 Lagteknisk lösning 26

 7.4 Ansvarsbestämmelser m.m 27

 7.5 Överklagande 30

 8 Specialmotivering 31

 9 Följdändringar 36

 Bilaga 1Sammanfattning av utredarens förslag39

 Bilaga 2Utredarens författningsförslag 44

 Bilaga 3Förteckning över remissinstanserna 52

 Bilaga 4Lagrådsremissens lagförslag 53

 Bilaga 5Lagrådets yttrande 58

 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde60

 Rättsdatablad 61

 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att

riksdagen antar

 regeringens förslag till

 - lag om skydd för landskapsinformation,

 - lag om ändring i lagen (1990:217) om skydd för

samhällsviktiga

 anläggningar m.m.,

 - lag om ändring i luftfartslagen (1957:297).

 2 Lagtext

 Regeringen har följande förslag till lagtext.

 2.1 Förslag till

 Lag om skydd för landskapsinformationHärigenom

 föreskrivs följande.

 Inledande bestämmelser

 1 § Denna lag innehåller bestämmelser om

 - krav på tillstånd för sjömätning, för

 fotografering och liknande registrering från

 luftfartyg samt för upprättande av databaser med

 landskapsinformation,

 - krav på tillstånd för spridning av flygbilder och

 liknande registreringar från luftfartyg, av kartor

 samt av andra sammanställningar av landskapsin-

 formation.

 2 § Med landskapsinformation avses lägesbestämd

 information om förhållanden på och under markytan

 samt på och under sjö- och havsbottnen.

 Framställning och lagring av landskapsinformation

 3 § Sjömätning får inte utföras inom Sveriges

 sjöterritorium, med undantag av insjöar, vattendrag

 och kanaler, utan tillstånd av regeringen eller den

 myndighet som regeringen bestämmer. Tillstånd skall

 meddelas endast om det finns särskilda skäl för

 det.

 Den som svarar för en allmän hamn behöver dock inte

 tillstånd för sjömätning som utförs i hamnen.

 4 § Fotografering eller liknande registrering får

 inte utföras från luftfartyg inom eller av sådana

 restriktionsområden som bestämts av regeringen

 enligt 1 kap. 3 § första stycket första meningen

 luftfartslagen (1957:297), utan tillstånd av

 regeringen eller den myndighet som regeringen

 bestämmer. Tillstånd skall meddelas endast om det

 finns särskilda skäl för det.

 Är Sverige i krig eller krigsfara eller råder det

 sådana utomordentliga förhållanden som är

 föranledda av att det är krig utanför Sveriges

 gränser eller av att Sverige har varit i krig eller

 krigsfara, får regeringen föreskriva att vad som

 sägs i första stycket skall gälla för fotografering

 och liknande registrering från luftfartyg även inom

 eller av andra områden än restriktionsområden.

 Befälhavare på luftfartyg skall se till att

 fotografering eller liknande registrering inte

 utförs i strid med bestämmelserna i första och

 andra styckena.

 5 § En databas med landskapsinformation över

 svenskt territorium får inte inrättas utan

 tillstånd av regeringen eller den myndighet som

 regeringen bestämmer, om databasen skall föras med

 hjälp av automatisk databehandling. Tillstånd skall

 ges om databasens innehåll inte kan antas medföra

 skada för Sveriges totalförsvar.

 Tillstånd krävs dock inte för en sådan databas som

 sägs i första stycket, om den framställs enbart med

 hjälp av material som får spridas enligt

 6 eller 7 § eller som annars får spridas utan

 hinder av bestämmelserna i lagen.

 Regeringen eller den myndighet som regeringen

 bestämmer får medge undantag från kravet på

 tillstånd.

 Spridning

 6 § Flygbilder och liknande registreringar från

 luftfartyg, kartor i större skala än 1:100 000 samt

 andra sammanställningar av landskapsinformation

 över svenskt territorium får inte spridas utan

 tillstånd av regeringen eller den myndighet som

 regeringen bestämmer. Tillstånd skall ges, om

 spridning kan ske utan att det kan antas medföra

 skada för Sveriges totalförsvar.

 Tillstånd krävs dock inte för kartor och flygbilder

 som framställts före år 1900.

 Regeringen eller den myndighet som regeringen

 bestämmer får medge undantag från kravet på

 tillstånd.

 7 § Bestämmelserna i 6 § första stycket första

 meningen gäller inte för bilder eller liknande

 registreringar av landskapsinformation som har

 framställts endast med hjälp av satelliter, under

 förutsättning att det därvid erhållna materialet

 inte har ställts samman med annan landskapsin-

 formation över svenskt territorium.

 Straff m.m.

 8 § Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet utför

 flygfotografering eller liknande registrering från

 luftfartyg i strid med vad som föreskrivs i 4 §

 döms till böter eller fängelse i högst sex månader.

 I ringa fall döms inte till ansvar enligt första

 stycket.

 9 § Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet utför

 sjömätning i strid med vad som föreskrivs i 3 §

 eller utan tillstånd inrättar en sådan databas som

 sägs i 5 § döms till böter eller fängelse i högst

 ett år.

 I ringa fall döms inte till ansvar enligt första

 stycket.

 10 § Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet

 sprider flygbilder eller liknande registreringar

 från luftfartyg, kartor eller andra samman-

 ställningar av landskapsinformation som inte får

 spridas enligt 6 eller

 7 § döms till böter eller fängelse i högst ett år.

 I ringa fall döms inte till ansvar enligt första

 stycket.

 11 § Bestämmelserna i 8-10 §§ gäller endast om

 gärningen inte är belagd med straff enligt

 brottsbalken.

 12 § Flygbilder och liknande registreringar från

 luftfartyg, kartor och andra sammanställningar av

 landskapsinformation som har tillkommit eller

 spritts genom förfarande som utgör brott enligt

 denna lag skall förklaras förverkade. Detsamma

 gäller föremål som använts som hjälpmedel vid brott

 enligt denna lag. Förverkande skall ske endast om

 det inte är uppenbart oskäligt.

 Överklagande

 13 § Beslut enligt 3-6 §§, som meddelats av någon

 annan än regeringen, får överklagas hos länsrätten.

 Om beslutet innebär att en statlig myndighet har

 avslagit en annan statlig myndighets ansökan, får

 beslutet i stället överklagas hos regeringen.

 ______________________

 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser

 Denna lag träder i kraft den 1 oktober 1994.

 Databaser med landskapsinformation som förs med

 hjälp av automatisk databehandling och som

 inrättats före ikraftträdandet får dock föras utan

 tillstånd intill utgången av september 1995.

 Genom lagen upphävs

 1. lagen (1975:370) om förbud mot spridning och

 utförsel av vissa kartor,

 2. lagen (1975:371) om förbud mot spridning och

 utförsel av flygbilder och vissa fotografiska

 bilder.

 Beslut som har meddelats enligt de upphävda lagarna

 gäller fortfarande.

 2.2 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1990:217) om skydd för sam-

 hällsviktiga anläggningar m.m.

 Härigenom föreskrivs

 att 34 och 38 §§ lagen (1990:217) om skydd för

 samhällsviktiga anläggningar m.m. skall upphöra att

 gälla vid utgången av september 1994.

 Beslut som har meddelats enligt den upphävda

 bestämmelsen i 34 § gäller fortfarande.

 2.3 Förslag till

 Lag om ändring i luftfartslagen (1957:297)

 Härigenom föreskrivs i fråga om luftfartslagen

 (1957:297)1

 dels att 8 kap. 4 a och b §§ samt 13 kap. 3 § 3

 skall upphöra att gälla,

 dels att nuvarande 13 kap. 3 § 4 och 5 skall

 betecknas 13 kap. 3 § 3 respektive 4.

 ------------------

 Denna lag träder i kraft den 1 oktober 1994.

 Beslut som har meddelats enligt de upphävda

 bestämmelserna i 8 kap.

 4 a § gäller fortfarande.

 1 Lagen omtryckt 1986:166.

 3 Ärendet och dess beredningMed stöd av regeringens

 bemyndigande tillkallade chefen för Försvars-

 departementet år 1982 f.d. generaldirektören Nils

[REDACTED_EFTERNAMN] som särskild utredare med uppdrag att se

 över reglerna om tillträdesskydd (dir. 1982:29).

 Utredaren fick genom tilläggsdirektiv år 1987 i

 uppdrag att utreda frågor om sekretessgranskning av

 landskapsinformation

 (dir. 1987:26).

 Utredaren (Fö 1982:03) har avgett följande

 betänkanden; Tjänstgöring i fred för hemvärnet (Ds

 Fö 1983:11), Militära skyddsområden (SOU 1986:7),

 En ny skyddslag (SOU 1988:8) och Sekretess för

 landskapsinformation (SOU 1990:71). Betänkandena

 från åren 1986 och 1988 har resulterat i lagen

 (1990:217) om skydd för samhällsviktiga

 anläggningar m.m. I denna proposition behandlas

 betänkandet Sekretess för landskapsinformation.

 Betänkandet har remissbehandlats.

 En sammanfattning av utredarens förslag finns i

 bilaga 1. De författningsförslag som läggs fram i

 utredarens betänkande finns i bilaga 2. En

 förteckning över remissinstanserna finns i bilaga

 3. Remissyttrandena finns tillgängliga i

 Försvarsdepartementet, dnr 90/1724/8.

 Lagrådet

 Regeringen beslutade den 16 september 1993 att

 inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som

 finns i bilaga 4.

 Lagrådets yttrande finns i bilaga 5.

 Lagrådet föreslår vissa förtydliganden i 2 och 5

 §§. Lagrådet har därutöver haft vissa synpunkter på

 specialmotiveringen till överklagandebestämmelsen i

 13 §.

 Regeringen har i propositionen följt Lagrådets

 förslag. Dessutom har vissa redaktionella ändringar

 gjorts i lagtexten. Vi återkommer till Lagrådets

 synpunkter i specialmotiveringen.

 4 BakgrundEnligt 2 kap. 1 § regeringsformen (RF) är

 varje medborgare tillförsäkrad vissa fri- och

 rättigheter, bl.a. yttrandefrihet, dvs. frihet att

 i tal, skrift eller bild eller på annat sätt

 meddela upplysningar och uttrycka tankar, åsikter

 och känslor. Enligt 6 kap. 1 §

 tryckfrihetsförordningen (TF) har varje svensk

 medborgare eller svensk juridisk person rätt att

 själv eller med hjälp av andra saluhålla, försända

 eller på annat sätt sprida tryckta skrifter.

 Beträffande spridande av sådan karta över Sverige

 eller del därav, som innehåller upplysning av

 betydelse för rikets försvar, eller av därmed

 jämförlig ritning eller bild meddelas enligt 6 kap.

 2 § andra stycket TF närmare bestämmelser i lag.

 Enligt 3 kap. 12 § tredje stycket

 yttrandefrihetsgrundlagen (YGL) får i lag meddelas

 föreskrifter med syfte att förebygga spridning

 genom film av kartor, ritningar eller bilder som

 återger Sverige helt eller delvis och innehåller

 upplysningar av betydelse för rikets försvar.

 Yttrandefriheten och informationsfriheten i övrigt

 får begränsas med hänsyn till rikets säkerhet,

 vilket följer av 2 kap. 12 och 13 §§ RF. En sådan

 begränsning skall ske genom lag. Enligt 8 kap. 3 §

 RF skall föreskrifter om förhållandet mellan

 enskilda och det allmänna som gäller åligganden för

 enskilda eller i övrigt avser ingrepp i enskildas

 personliga eller ekonomiska förhållanden meddelas

 genom lag.

 I sekretesslagen (1980:100) finns det bestämmelser

 om tystnadsplikt i det allmännas verksamhet och om

 förbud mot att lämna ut allmänna handlingar. I 2

 kap. 2 § sekretesslagen behandlas

 försvarssekretess. Enligt denna bestämmelse gäller

 sekretess för uppgifter som angår verksamhet för

 att försvara landet, planläggning eller annan

 förberedelse av sådan verksamhet eller uppgifter

 som i övrigt rör totalförsvaret, om det kan antas

 att det skadar landets försvar eller på annat sätt

 vållar fara för rikets säkerhet om uppgiften röjs.

 Enligt 2 kap. 2 § tredje stycket sekretesslagen

 skall vid tillämpning av paragrafen, en begäran att

 få ta del av handling som har upprättats av Statens

 lantmäteriverk eller Sjöfartsverket och som

 innehåller kart- eller flygbildsmaterial av

 betydelse för totalförsvaret eller uppgift ur

 verkets geodetiska arkiv, prövas av det verk som

 har upprättat handlingen.

 Det har i Sverige sedan länge ansetts nödvändigt

 att begränsa tillgången till landskapsinformation

 för att säkerställa den nationella säkerheten.

 Detta behov tillgodoses i dag genom bestämmelserna

 i lagen (1975:370) om förbud mot spridning och

 utförsel av vissa kartor, lagen (1975:371) om

 förbud mot spridning och utförsel av flygbilder och

 vissa fotografiska bilder samt genom bestämmelser i

 8 kap. 4 a och b §§ luftfartslagen (1957:297) och i

 34 § lagen (1990:217) om skydd för samhällsviktiga

 anläggningar m.m. I takt med att tekniken

 utvecklats, framför allt inom ADB-området, har ett

 behov uppstått av att utsträcka skyddet till att

 avse även annan information om landskapet än sådan

 som dokumenterats genom karta eller bild.

 Med landskapsinformation avses i detta sammanhang

 lägesanknutna data om landskapets naturgivna

 innehåll och egenskaper och dess konstgjorda

 företeelser. Begreppet omfattar såväl förhållanden

 på och under markytan som på och under sjö- och

 havsbottnen.

 5 Nuvarande ordning5.1 Framställning av

 landskapsinformationSamhället har sedan länge

 reglerat försörjningen med landskapsinformation och

 då framför allt den som skett i form av kartor.

 Föreskrifter om den allmänna kartläggningen har

 tidigare utfärdats av staten i s.k. kartbrev där

 det preciserades vilka kartserier med enhetlig,

 systematisk och fast bladindelning som skulle vara

 allmänna kartor. Enligt beslut av regeringen har

 bestämmelserna i kartbreven upphört att gälla den 1

 november 1980.

 Den allmänna kartläggningen regleras numera av en

 mera allmän bestämmelse i förordningen (1988:1232)

 med instruktion för lantmäterimyndigheterna.

 Statens lantmäteriverk, överlantmätarmyndigheterna

 och fastighetsbildningsmyndigheterna skall enligt

 denna instruktion ha hand om lokal mätning och

 kartläggning av grundläggande natur. Vidare skall

 dessa myndigheter också framställa och ge ut

 allmänna kartor och tillhandahålla uppgifter av

 geodetisk, fotogrammetrisk och kartografisk natur.

 Lantmäteriverkets verksamhetsområde

 landskapsinformation omfattar således geodetisk

 verksamhet, flygfotografering och

 ortofotoframställning, uppbyggnad och förvaltning

 av geografiska databaser, framställning av

 registerkartor och allmän kartläggning, kartförlag

 och nyttjanderättsfrågor, nationalatlas samt

 riksgränsarbeten.

 Även andra myndigheter skall enligt sina

 instruktioner svara för framställning av kartor.

 Sjöfartsverket framställer t.ex. sjökort och

 Sveriges geologiska undersökning framställer

 geologiska kartor. Även kommunerna är stora

 producenter av kartor. Ett trettiotal kommuner

 svarar t.ex. för fastighetsregistren som också

 innehåller kartredovisning av

 fastighetsindelningen. Till detta kommer att kommu-

 ner i stor utsträckning upprättar s.k. primärkartor

 över tätbebyggt område.

 Även inom den enskilda sektorn finns stora

 producenter av kartmaterial, t.ex. Liber Kartor AB.

 Även Svenska Orienteringsförbundet är en stor

 kartproducent.

 Av 34 § lagen om skydd för samhällsviktiga

 anläggningar m.m. följer ett allmänt förbud mot att

 företa sjömätning och lodning vid rikets kuster

 eller i därtill hörande skärgårdar, farleder eller

 hamnar. Sjömätning och lodning får endast ske efter

 tillstånd som meddelas av Överbefälhavaren.

 För flygfotografering gäller enligt 8 kap. 4 a §

 luftfartslagen att fotografering inte får ske från

 luftfartyg i linjefart inom s.k. restriktions-

 områden utan tillstånd av Överbefälhavaren. Från

 andra luftfartyg får fotografering inte i något

 fall ske utan tillstånd. För flygfotografering för

 kartläggning söks tillstånd hos regeringen och för

 övriga fall hos Överbefälhavaren. Bestämmelsen

 gäller emellertid inte för flygbilder som

 framställts av Lantmäteriverket eller

 Sjöfartsverket.

 Flygbilder har en nyckelroll i försörjningen med

 landskapsinformation. De utnyttjas dels

 självständigt, dels som basinformation vid

 produktion av kartor, statistik etc. Fram till

 1950-talet hade Rikets allmänna kartverk i princip

 monopol på framställning av flygbilder för

 kartläggningsändamål. Efter år 1953 infördes

 emellertid möjligheter för andra myndigheter och

 privata subjekt att söka tillstånd till

 flygfotografering. Tillståndsgivningen har varit

 restriktiv. För flygfotografering som inte är att

 hänföra till kartläggningsändamål har möjligheterna

 för enskilda att få tillstånd dock varit något

 större.

 Särskilda bestämmelser om digitalt lagrad

 landskapsinformation finns för närvarande inte.

 5.2 Spridning av landskapsinformationDe nu gällande

 lagarna om förbud mot spridning och utförsel av

 vissa kartor och om förbud mot spridning och

 utförsel av flygbilder och vissa fotografiska

 bilder föregicks av

 - lagen (1949:680) om förbud mot spridning av vissa

 kartor m.m.,

 - kungörelsen (1949:683) angående utsträckt

 tillämpning av bestämmelserna i lagen den 16

 december 1949 (nr 680) om förbud mot spridning av

 vissa kartor m.m.,

 - kungörelsen (1940:802) angående förbud mot

 försäljning och utförsel av flygfotografier m.m.

 samt

 - kungörelsen (1945:639) om överflyttande på chefen

 för försvarsstaben av viss statens

 informationsstyrelse åvilande uppgift, jämförd med

 kungörelsen (1942:38) med tillägg till kungörelsen

 den 31 augusti 1940 (nr 820) angående förbud mot

 försäljning och utförsel av flygfotografier m.m.

 Med stöd av lagen om förbud mot spridning av vissa

 kartor m.m. utfärdades vidare närmare bestämmelser

 dels i kungörelsen (1961:135) angående utförsel av

 kartor, dels i Kungl. Maj:ts brev den 25 september

 1959 med föreskrifter om vad Statens lantmäteriverk

 och Sjöfartsverket hade att iaktta vid utgivning av

 kartor m.m. eller vid prövning av fråga om

 godkännande för spridning av karta, som framställts

 av annan än Statens lantmäteriverk eller

 Sjöfartsverket.

 Genom propositionen 1975:91 med förslag till lagar

 om förbud mot spridning och utförsel av kart- och

 bildmaterial fick riksdagen förslag dels till lagen

 om förbud mot spridning och utförsel av vissa

 kartor (kartspridningslagen), dels till lagen om

 förbud mot spridning och utförsel av flygbilder och

 vissa fotografiska bilder (bildspridningslagen). De

 nya lagarna föranleddes främst av RF:s nya regler

 om normgivningskompetensens fördelning. I samband

 med översynen av regelsystemet tillkom också

 kartsekretessförordningen (1975:372).

 Kartspridningslagen är tillämplig på kartor över

 svenskt område i större skala än 1:500 000 som har

 framställts av någon annan än Lantmäteriverket

 eller Sjöfartsverket och som återger förhållanden

 tillkomna efter år 1900. En sådan karta får inte

 saluföras eller spridas på annat sätt, om inte

 kartan har blivit godkänd vid granskning i

 Lantmäteriverket eller Sjöfartsverket i fråga om

 detaljer som kan vara av betydelse för rikets

 säkerhet. En karta som inte godkänts för spridning

 får inte heller utföras ur landet utan tillstånd av

 Lantmäteriverket eller Sjöfartsverket.

 Bildspridningslagen är tillämplig på flygbilder

 över svenskt område och på fotografisk bild av

 försvarsmaktens stridskrafter, av försvarsväsendet

 tillhörande befästningsanläggning eller av

 kraftverksanläggning, fabrik, varv, förråd eller

 liknande anläggning. En sådan bild får inte

 saluföras eller spridas på annat sätt, om inte

 bilden har blivit godkänd vid granskning av

 Överbefälhavaren i fråga om detaljer som kan vara

 av betydelse för rikets försvar. En bild som inte

 godkänts får inte heller utföras ur landet utan

 tillstånd av Överbefälhavaren. Bestämmelserna om

 spridning och utförsel av flygbilder gäller inte

 för flygbilder som har framställts av

 Lantmäteriverket eller Sjöfartsverket.

 Kartsekretessförordningen innehåller bestämmelser

 som riktar sig till Lantmäteriverket,

 Sjöfartsverket och Överbefälhavaren. Förordningen

 innehåller bl.a. en uppräkning av anläggningar som

 en karta eller flygbild inte får innehålla.

 6 Behov av ändringarUnder de senaste åren har den

 tekniska utvecklingen inom ADB-området lett till

 att landskapsinformation kommit att bli ett av de

 mest expansiva områdena inom digital informa-

 tionshantering. Statens lantmäteriverk satsar stora

 resurser på att bygga upp geografiska digitala

 databaser. I allt större utsträckning överförs

 således information från ritade kartor m.m. till

 digitala baser. Marknaden för och användningen av

 landskapsinformation har som en följd av denna

 tekniska utveckling vidgats till helt nya områden.

 Digitala databaser med kartsystem används i stor

 utsträckning inom lantmäteriverksamheten samt hos

 kommunerna, skogsbruket, försvarsmakten och

 kartografiska konsultföretag. Teknikutvecklingen

 har inneburit att nya former av information som kan

 behöva skyddas har tillkommit och att den nuvarande

 lagstiftningen även i övrigt kommit att bli

 föråldrad.

 Den ökade användningen av information som

 framställts med hjälp av satelliter och

 informationsöppenheten över huvud taget, inom ramen

 till exempel för Konferensen om säkerhet och

 samarbete i Europa, kan måhända sägas ha minskat

 behovet av skydd för landskapsinformation.

 Fjärrspaning med hjälp av satellit ger emellertid

 inte all den detaljerade information som är av

 betydelse för främmande makts underrättelseverk-

 samhet i Sverige. Det finns således fortfarande

 geografisk information som inte går att komma åt

 med hjälp av satelliter. En satellitbild har inte

 tillräcklig upplösningsgrad för att ge t.ex.

 information om befästningsanläggningar,

 kustartillerianläggningar och ledningscentraler,

 särskilt inte om anläggningarna döljs av

 vegetation, vilket ofta är fallet.

 I och med den ökande informationen från satelliter

 har också flygfotografierna fått större betydelse.

 Genom flygfotografering kan man följa upp sådant

 som registrerats på satellitbilden och bearbeta och

 förädla informationen vidare. Erfarenheterna från

 Gulfkriget tyder också

 på att betydelsen av flygbilder ökat, bland annat

 för att ge referenspunkter i naturen för

 programmering av autonomt målsökande vapen mot

 känsliga mål.

 Behovet av skyddsregler kan inte heller anpassas

 till den hotbild som råder för tillfället; har

 informationen väl släppts fri en gång finns

 informationen tillgänglig vid en förändring av

 hotbilden. Sammantaget leder detta till att det

 noggrant måste övervägas om behovet av regler

 till skydd för landskapsinformation verkligen

 minskat. De regler som kan behövas på området bör

 emellertid vara så utformade att de i så liten

 utsträckning som möjligt innebär en inskränkning av

 enskildas fri- och rättigheter. Samtidigt bör de

 leda till att man så effektivt som möjligt skyddar

 sådan information som kan skada landets försvar om

 den röjs. De nuvarande reglerna innebär mycket

 byråkrati. Det kan inte undvikas att även ett

 förändrat regelverk medför viss byråkrati men det

 bör noga övervägas hur man kan åstadkomma regler

 som är så effektiva som möjligt utan att vara

 onödigt krångliga.

 7 Förslag till ny reglering7.1 Framställning och

 lagring av landskapsinformation

 Utredarens förslag: Överensstämmer med regeringens

 i fråga om lodning. I fråga om sjömätning har

 utredaren föreslagit att sådan inte skall få ske

 inom militärt skyddsområde eller i övrigt på

 svenskt inre vatten eller i Öresund. Vid krig,

 krigsfara eller annars under utomordentliga förhål-

 landen skall regeringen enligt utredarens förslag

 kunna föreskriva att sjömätning inte får ske inom

 territorialhavet eller delar därav. Utredaren har

 vidare i sitt förslag till lag om sjömätning

 föreslagit att tillstånd skall lämnas av

 Överbefälhavaren.

 Utredaren har föreslagit att bildspridningslagens

 bestämmelser om avbildning av stridskrafter och

 anläggningar avskaffas. I övrigt föreslås inga

 andra ändringar vad gäller flygfotografering än de

 som innebär att andra former av registrering från

 luftfartyg blir att jämställa med flygfotog-

 rafering. Utredaren föreslår med andra ord att det

 generella flygfotograferingsförbudet bibehålls och

 utsträcker det till att avse även andra

 registreringar.

 När det gäller databaser med landskapsinformation

 har utredaren föreslagit en skyldighet att samråda

 med Överbefälhavaren innan en sådan inrättas, om

 den kan förutses komma att innehålla sådana

 landskapsuppgifter att utlämnandet av dem - var för

 sig eller sammanställda - kan antas skada landets

 försvar eller på annat sätt vålla fara för Sveriges

 säkerhet.

 Remissinstanserna: Inga invändningar har framförts

 mot att förbudet mot lodning avskaffas.

 Överbefälhavaren och Sjöfartsverket anser att

 tillstånd för sjömätning skall krävas inom

 territorialhavet redan i fred. Sjöfartsverket

 påpekar vidare vikten av att precisera den

 geografiska bestämningen för inom vilket område

 tillstånd skall krävas för sjömätning. Den

 nuvarande regleringen anses alltför oprecis.

 Sjöfartsverket har vidare riktat kritik mot att

 tillståndsgivningen för sjömätning föreslås handhas

 av Överbefälhavaren. Ingen remissinstans har

 motsatt sig att bestämmelser om avbildning av

 försvarets stridskrafter eller vissa anläggningar

 avskaffas. Luftfartsverket kritiserar utvidgningen

 av förbudet mot flygfotografering till att avse

 även annan därmed jämställd registrering. Verket

 hyser farhågor för att ett tillståndsförfarande

 skulle lägga hinder i vägen för sådan oplanerad

 samhällsnyttig verksamhet som t.ex. felsökning på

 kraftledningar genom thermomätning och IR--

 fotografering m.m. Svenska kommunförbundet har, med

 hänsyn till den omfattande framställning av

 landskapsinformation som utförs av kommunerna,

 anfört att kommunerna borde likställas med Statens

 lantmäteriverk och Sjöfartsverket när det gäller

 undantag från tillståndsplikt. Några

 remissinstanser har efterlyst en precisering av

 begreppet databas och pekat på dess dubbla

 betydelse. Överbefälhavaren har ansett begreppet

 samråd vara oklart.

 Skälen för regeringens förslag: Regeringen delar

 utredarens uppfattning att det i dag inte framstår

 som meningsfullt att ha ett generellt förbud mot

 lodning. Ett sådant förbud kan inte anses stå i

 överensstämmelse med det allmänna rättsmedvetandet

 och möjligheterna att kontrollera efterlevnaden är

 dessutom mycket små. Med lodning i detta sammanhang

 avses sådan djupmätning som utförs med hjälp av

 ekolod. För att det skall vara fråga om lodning och

 inte sjömätning krävs dels att de registreringar

 som erhålls inte positionsbestäms, dels att de inte

 registreras på ett bestående sätt.

 För att sjömätning skall vara för handen är

 förhållandet det motsatta; de erhållna

 registreringarna positionsbestäms och registreras

 på ett bestående sätt. Dessutom kan det tillkomma

 att även bottenförhållandena registreras och

 positionsbestäms. För att det skall betraktas som

 sjömätning måste registreringen vidare avse ett

 visst vattenområde eller en viss sträcka av ett

 vattenområde och kunna tjäna till vägledning vid

 navigering. Resultat från sjömätning ger detaljerad

 kännedom om bottentopografin. Sådan information har

 stor strategisk militär betydelse. Regeringen anser

 därför att ett förbud mot sjömätning alltjämt bör

 upprätthållas.

 Den nuvarande bestämmelsen om förbud mot sjömätning

 är såsom Sjöfartsverket påpekat i sitt remissvar

 alltför oprecis vad avser det geografiska

 förbudsområdet för att kunna användas vid

 tillståndsgiv- ningen. En ändring är alltså

 nödvändig. Regeringen delar dock inte utredarens

 åsikt att förbudsområdet i fredstid kan inskränkas

 till svenskt inre vatten och militära skyddsområden

 med en möjlighet att utsträcka förbudsområdet vid

 krig, krigsfara eller utomordentliga av krig föran-

 ledda förhållanden. Såsom flera remissinstanser

 påpekat kan främmande makt, med en sådan reglering,

 helt lagligt i detalj kartlägga bottenförhållandena

 vad gäller djup- och positionsbestämning alldeles

 intill svenskt landområde. Regeringen anser i

 stället att ett generellt förbud bör gälla för

 sjömätning inom Sveriges sjöterritorium med

 undantag av insjöar, vattendrag och kanaler.

 Definitionen av Sveriges sjöterritorium bör

 sammanfalla med den definition som finns i lagen

 (1966:374) om Sveriges sjöterritorium och således

 omfatta såväl territorialhavet som svenskt inre

 vatten.

 Regeringen finner det vidare nödvändigt att, med

 hänsyn till att sjömätning i hamnar sker i stor

 omfattning för kartläggning av bl.a. muddringsbehov

 och annat underhåll, det medges undantag för sådan

 sjömätning som utförs efter beslut av den som

 svarar för hamnen. Undantaget bör emellertid gälla

 endast för de hamnar som är att betrakta som

 allmänna enligt Sjöfartsverkets kungörelse med

 tillkännagivande av beslut om allmänna farleder och

 allmänna hamnar, (SJÖFS 1988:5).

 Som tidigare nämnts har flygfotografering en

 central betydelse för framställningen av

 kartmaterial. Fotografering eller annan

 registrering utförs emellertid i en rad andra

 sammanhang, t.ex. av turister i samband med

 ballongflygning eller rundflygning i privatplan.

 Att - som utredaren föreslagit - även

 fortsättningsvis kräva tillstånd för all denna

 verksamhet torde, med hänsyn till svårigheten att

 kontrollera efterlevnaden, knappast vara

 meningsfullt. Det får också anses mycket tveksamt

 om en så generell inskränkning i

 informationsfriheten är motiverad från försvarssyn-

 punkt.

 Ett alternativ skulle kunna vara att enbart kräva

 tillstånd för sådan flygfotografering eller annan

 registrering som sker för kartläggningsändamål. I

 takt med teknikens utveckling, framför allt dagens

 väl utvecklade GIS-program (geografiska

 informationssystem), ökar emellertid svårigheterna

 att göra avgränsningen mellan sådan flygfotografe-

 ring som sker för detta ändamål och sådan som sker

 av andra skäl. Regeringen anser även att skälen för

 att bibehålla den faktiska monopolställning som

 Lantmäteriverket framför allt tidigare

 upprätthållit inom området flygfotografering för

 kartläggningsändamål, inte längre gör sig gällande

 - i takt med den allmänna trenden av bolagisering

 och konkurrensutsättande av statlig verksamhet.

 Regeringen finner det därför angeläget att undvika

 en reglering som inskränker rätten att

 flygfotografera i större utsträckning än som är

 nödvändigt med hänsyn till Sveriges säkerhet.

 Enligt vår mening kan en tillräcklig kontroll från

 försvarssynpunkt i allmänhet åstadkommas genom en

 kontroll av vad som får spridas. Detta återkommer

 vi till nedan.

 För fotografering eller registrering inom eller av

 de områden som utgörs av restriktionsområden för

 civil luftfart är förutsättningarna emellertid

 annorlunda. Dessa områden sammanfaller i princip

 med de områden som enligt förordningen (1990:1334)

 om skydd för samhällsviktiga anläggningar m.m.

 utgör militära skyddsområden. Flygning inom dessa

 områden får ske endast längs av Luftfartsverket

 fastställda flygvägar på hög höjd eller efter

 särskilt tillstånd. Eftersom dessa områden redan i

 dag är föremål för restriktioner i olika avseenden

 med hänsyn till försvarssekretessen, finner

 regeringen det lämpligt att låta dem omfattas även

 av ett generellt förbud mot flygfotografering med

 möjlighet att få tillstånd i vissa fall.

 Regeringen har således valt att föreslå att

 tillståndsplikten för flygfotografering avskaffas

 utom för fotografering inom eller av de områden som

 utgörs av restriktionsområden för luftfart enligt 1

 kap. 3 § första stycket första meningen

 luftfartslagen.

 Därutöver bör det emellertid finnas en möjlighet

 för regeringen att under höjd beredskap föreskriva

 om krav på tillståndsplikt för all flygfotografe-

 ring och annan registrering från luftfartyg. Under

 höjd beredskap kan det finnas särskilda skäl - som

 under fredstida förhållanden inte gör sig gällande

 - att inskränka informationsfriheten. Exempelvis

 kan man påräkna att större konstruktionsarbeten,

 som det kan vara angeläget att skydda mot

 flygfotografering, kommer att sättas igång.

 En effekt av att tillståndskravet för

 flygfotografering i fredstid avskaffas utom i

 restriktionsområdena, blir att myndigheterna inte

 belastas med alltför många tillståndsärenden.

 Regeringen delar utredarens uppfattning att även

 annan registrering än fotografering bör omfattas av

 regleringen på området. Sådana registreringar kan

 förväntas ge samma typ av information som

 flygfotografier och dessutom vara komplement till

 dessa. Med annan registrering avses i detta

 sammanhang t.ex. videoupptagning eller

 värmeregistrering. Med hänsyn till att regeringen

 inte anser att något generellt tillståndskrav skall

 införas annat än inom restriktionsområdena torde

 inte de olägenheter uppstå för oplanerad

 samhällsnyttig verksamhet som Luftfartsverket

 befarat i sitt remissvar. De fall där sådan

 verksamhet måste ske inom restriktionsområden torde

 vara mycket få.

 Med hänsyn till de möjligheter som lagen om skydd

 för samhällsviktiga anläggningar m.m. erbjuder för

 att skydda anläggningar och försvarsmaktens

 stridskrafter finns det, såsom också utredaren

 påpekat, inga skäl att ha kvar bildspridningslagens

 nuvarande reglering i detta avseende.

 När det gäller databaser med landskapsinformation

 som förs med hjälp av automatisk databehandling

 finner regeringen det nödvändigt ur

 försvarssynpunkt att låta även denna typ av

 landskapsinformation omfattas av ett

 tillståndsförfarande.

 Fråga är här om sådan digital lagring och

 sammanställning av landskapsinformation som

 uppfyller krav på tillgänglighet, ordnad datastruk-

 tur, säkerhet m.m. Karaktäristiskt för en digital

 databas med landskapsinformation är att datatek-

 niken gör det möjligt att lagra och analysera stora

 datamängder av såväl två- som tredimensionell

 karaktär inklusive ett stort antal objekt såsom

 t.ex. vägar, broar eller vegetationstyp. Den typ av

 information som kan fås ur digitala databaser är

 med andra ord särskilt känslig från

 försvarssynpunkt. Digitala databaser öppnar t.ex.

 för möjligheten att snabbt ta fram information om

 lämpliga luftlandsättningsområden eller om vägar

 för trupptransport.

 Regeringen är visserligen medveten om att

 Datalagsutredningen i sitt betänkande En ny datalag

 (SOU 1993:10) föreslår att systemet med licens och

 tillstånd avskaffas. Datalagsutredningen har

 emellertid bedrivit sitt arbete med utgångspunkt i

 behandlingen av personuppgifter. Förutsättningarna

 att på detta område bedriva tillståndshantering

 skiljer sig, med hänsyn till den masshantering det

 är fråga om, väsentligt från förutsättningarna för

 en tillståndshantering när det gäller digitala

 databaser med landskapsinformation.

 Att såsom utredaren föreslår enbart kräva samråd

 med Överbefälhavaren innan en digital databas

 inrättas är från lagstiftningssynpunkt mindre

 lämpligt med hänsyn till de svårigheter som i

 efterhand kan uppstå att utreda huruvida samråd ägt

 rum eller ej. Om i stället systemet med till-

 ståndsförfarande väljs, undviks sådana svårigheter.

 Samtidigt får man den precision som krävs för den

 straffrättsliga bedömningen.

 Med hänsyn till att en stor andel av den

 landskapsinformation som lagras och kan förväntas

 komma att lagras digitalt utgör sådant material som

 redan är godkänt för spridning, anser regeringen

 att lagen bör medge undantag från krav på tillstånd

 för lagring av sådan landskapsinformation som får

 spridas. Enligt regeringens förslag blir det

 således tillåtet att omvandla analogt lagrad

 landskapsinformation till digitalt lagrad utan

 särskilt tillstånd förutsatt att den analogt

 lagrade informationen får spridas. Därmed utsträcks

 inte tillståndsplikten onödigt långt och de

 begränsningar för forskning och annan

 samhällsnyttig verksamhet som annars kunde bli

 effekten av en alltför långtgående tillståndsplikt

 undviks. Av samma anledning bör också sådan

 landskapsinformation som enbart framställts med

 hjälp av satellit undantas. Sverige har också

 internationellt hävdat att data från

 fjärranalyssatelliter skall vara tillgängliga för

 alla länder. Ett krav på tillstånd för lagring av

 denna typ av landskapsinformation är därför

 knappast förenligt med Sveriges ståndpunkt i denna

 fråga och skulle inte heller stå i överensstämmelse

 med den av Förenta Nationerna den 3 december 1986

 antagna fjärranalysresolutionen vari

 "open-skies"-principen kommit till uttryck.

 Regeringen anser vidare att det bör finnas en

 möjlighet för regeringen eller en myndighet som

 regeringen bestämmer att medge undantag från kravet

 på tillstånd att inrätta en databas. Därmed blir

 det t.ex. möjligt att från kravet på tillstånd

 undanta sådana digitala databaser som inte

 innehåller ur totalförsvarssynpunkt känslig

 information.

 För att man skall få tillstånd till sjömätning

 eller till flygfotografering eller annan liknande

 registrering från luftfartyg inom eller av

 restriktionsområden föreslår regeringen, med hänsyn

 till den generella känslighet från

 försvarssekretessynpunkt som föreligger i dessa

 fall, att den sökande skall visa särskilda skäl för

 sin begäran.

 När det gäller tillstånd att få inrätta en databas

 med landskapsinformation som skall föras med hjälp

 av automatisk databehandling finner regeringen

 emellertid att förhållandet bör vara det omvända,

 dvs. tillstånd skall alltid ges såvida inte den

 lagrade informationen kan förväntas medföra skada

 för Sveriges totalförsvar. Den prövning som det

 ankommer på den tillståndsgivande myndigheten att

 företa i detta avseende bör sammanfalla med den

 skadebedömning som skall göras i samband med att

 någon begär utfående av allmän handling som

 sekretessbelagts med stöd av 2 kap.

 2 § sekretesslagen.

 Det får ankomma på regeringen att närmare bestämma

 vilka myndigheter som skall handha

 tillståndsgivningen.

 Att såsom Kommunförbundet föreslagit låta

 kommunerna generellt undantas från kravet på

 tillstånd finner regeringen vara mindre lämpligt.

 Den särskilda kunskap som krävs för att bedöma

 konsekvenserna från försvarssynpunkt av såväl

 framställning som lagring och spridning av

 landskapsinformation bör hållas i en så liten krets

 som möjligt. Därmed skapas också förutsättningar

 för en enhetlig bedömning.

 7.2 Spridning av landskapsinformation

 Utredarens förslag: Utredaren föreslår att kartor,

 flygbilder och andra sammanställningar med

 landskapsuppgifter som är avsedda att saluföras

 eller spridas skall vara godkända för spridning.

 Enligt förslaget skall ett godkännande föregås av

 granskning i fråga om detaljer som kan vara av

 betydelse för rikets försvar.

 Utredaren föreslår vidare i sitt förordningsförslag

 att lagens bestämmelser inte skall omfatta kartor i

 mindre skala än 1:100 000. Landskapsuppgifter som

 ingår i en databas skall dessutom enligt förslaget

 inte få lämnas ut eller spridas på annat sätt, om

 det finns anledning att anta att uppgifterna kommer

 att användas så att det skadar landets försvar

 eller på annat sätt vållar skada för rikets

 säkerhet. Från det sistnämnda gör utredaren

 undantag för myndigheter som omfattas av

 förordningen (1981:421) om säkerhetsskyddet vid

 statliga myndigheter liksom för riksdagens

 myndigheter. Undantag föreslås också för landskap-

 suppgifter som innehas av en enskild och som är

 avsedda uteslutande för personligt bruk.

 Utredarens förslag innehåller vidare en bestämmelse

 om förbud mot utförsel ur riket utan tillstånd av

 sådana kartor, flygbilder och andra

 sammanställningar av landskapsuppgifter, som inte

 godkänts för spridning. Undantag från kravet på

 godkännande för spridning och tillstånd för

 utförsel föreslås för bilder och uppgifter som

 registrerats av satelliter, om uppgifterna inte har

 ställts samman med andra landskapsuppgifter

 avseende svenskt territorium.

 Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna

 tillstyrker utredarens förslag om att

 landskapsinformation skall granskas och godkännas

 för att få spridas och föras ut ur Sverige.

 Flertalet remissinstanser tillstyrker dessutom

 utredarens förslag att begränsa

 sekretessgranskningen till kartor i större skala än

 1:100 000. Sjöfartsverket anser emellertid att

 skalan bör ändras till 1:250 000. Några instanser

 anser också att det är önskvärt dels med

 sekretessgranskning redan av arbetsmaterial och

 inte först vid slutredovisning av produkten, dels

 med en ökad självgranskningsmöjlighet framför allt

 för kommunerna men även för andra kartproducenter.

 Postverket och Försvarets forskningsanstalt är

 tveksamma till möjligheterna att kontrollera

 efterlevnaden av lagstiftningen - bl.a. med hänsyn

 till den ökade tillgången till lätt åtkomliga och

 kopierbara digitala system för

 landskapsinformation. Överbefälhavaren anser att

 det finns ett behov av sekretess för

 landskapsinformation och att möjligheter finns att

 upprätthålla sekretessen och efterlevnaden av

 bestämmelserna härom.

 Rikspolisstyrelsen har synpunkter på att utredaren

 enbart föreslår att granskning skall ske i fråga om

 detaljer som kan vara av betydelse för rikets

 försvar. Enligt Rikspolisstyrelsen är det sakligt

 motiverat att använda det mer vidsträckta begrepp

 som uttrycks i 2 kap. 2 § sekretess-

 lagen.

 Svenska rymdaktiebolaget har påpekat att det bör

 klargöras om granskningsplikt skall gälla för

 analyserade satellitbilder över svenskt territorium

 även om de inte ställts samman med annan

 landskapsinformation.

 Skälen för regeringens förslag: Regeringen anser i

 enlighet med vad som tidigare anförts att det

 alltjämt finns ett behov av sekretessgranskning för

 landskapsinformation innan den sprids i en vidare

 krets. Detta gäller oavsett om

 landskapsinformationen manifesteras i form av en

 karta, ett flygfotografi, annan registrering från

 luften eller som en sammanställning av

 landskapsinformation som framställts digitalt eller

 analogt.

 Med kartor avses såväl landkartor som sjökartor i

 likhet med vad som för närvarande är fallet.

 Utredaren har i sitt förslag till förordning

 föreslagit att kartor i mindre skala än 1:100 000

 skall undantas från granskning. Regeringen anser

 emellertid att det av lagen klart bör framgå vilka

 kartskalor som skall omfattas av granskningen. En

 inskränkning av lagens tillämpningsområde kan inte

 ske i förordning. Regeringen anser emellertid

 liksom utredaren att området för granskningsplikt

 kan minskas när det gäller kartor. Vid kontakter

 under hand med Överbefälhavaren, Lantmäteriverket

 och Sjöfartsverket har regeringen inhämtat att ett

 tillräckligt skydd ur totalförsvarssynpunkt uppnås

 redan vid krav på tillstånd för spridning av kartor

 i större skala än 1:100 000. Regeringen föreslår

 därför att endast kartor i större skala än 1:100

 000 blir tillståndspliktiga.

 Regeringen anser liksom utredaren att även andra

 typer av registreringar från luften än sedvanliga

 fotografier skall omfattas av krav på tillstånd för

 spridning. Utvidgningen utgör en anpassning till

 teknikutvecklingen och innebär således att

 videoupptagningar, IR- och thermofotograferingar

 och digitala avbildningar kommer att omfattas av

 lagens bestämmelser. I motsats till det förslag

 regeringen lämnat när det gäller framställning av

 flygbilder eller annan liknande registrering från

 luften bör emellertid inte kravet på tillstånd för

 spridning inskränkas enbart till sådan information

 som inhämtats över restriktionsområde för luftfart.

 Skälet för detta är att flygbilder, särskilt

 snedbilder, utgör viktiga komplement till annan

 landskapsinformation. Det är därför från

 totalförsvarssynpunkt angeläget att hindra

 okontrollerad spridning av denna typ av

 information.

 Regeringen anser i likhet med utredaren att det,

 utöver de mer traditionella formerna för

 dokumentering av landskapsinformation såsom karta

 och flygfotografi, finns ett behov av att reglera

 den ytterligare landskapsinformation som får

 spridas. Med hänsyn härtill föreslår regeringen

 också att krav på tillstånd införs för spridning av

 andra sammanställningar av landskapsinformation än

 kartor, flygbilder och andra liknande

 registreringar från luften. Med sådana

 sammanställningar avses således bland annat sådan

 landskapsinformation som härrör från databaser som

 förs med automatisk databehandling. Begreppet

 innefattar därutöver även annan

 landskapsinformation oavsett om den förts eller

 sammanställts med hjälp av automatisk

 databehandling eller ej.

 Att regeringen föreslår en utvidgning i förhållande

 till nu gällande lagstiftning hänger samman med att

 teknikutvecklingen lett till att

 landskapsinformation numera inte bara har formen av

 kartor och sjökort. Det är således samma skäl för

 en lagreglering som här gör sig gällande som när

 det gäller annan registrering än flygfotografering

 från luften.

 Att såsom utredaren föreslår särskilt reglera att

 uppgifter ur en digital databas inte får lämnas ut

 om det finns anledning att tro att uppgifterna

 kommer att användas så att det skadar landets

 försvar eller på annat sätt vållar fara för rikets

 säkerhet finner regeringen emellertid inte

 lämpligt. För myndigheter - såväl statliga som

 kommunala - följer en sådan förpliktelse redan av 2

 kap. 2 § sekretesslagen. Vid en straffrättslig

 bedömning ter det sig dessutom vanskligt att

 konstatera huruvida en enskild individ som lämnat

 ut uppgifter haft anledning att anta att

 uppgifterna skulle komma att användas så att det

 skadar landets försvar eller på annat sätt vållar

 fara för rikets säkerhet. Regeringen förordar

 därför även i detta avseende ett tillståndskrav för

 spridning av land- skapsinformation. Självfallet

 omfattar inte tillståndskravet sådana

 sammanställningar som framställts med hjälp av

 material som tidigare fått tillstånd för spridning.

 Ett undantag bör emellertid också sådan

 landskapsinformation utgöra som framställts med

 hjälp enbart av satelliter. Med hänsyn till vad som

 tidigare sagts om "open-skies"-principen har

 regeringen stannat för att föreslå att sådan

 information undantas från kravet på tillstånd för

 spridning. Om däremot den information som erhållits

 med hjälp av satellit bearbetas så att den tillförs

 ny information, även sådan landskapsinformation som

 godkänts för spridning, är risken emellertid stor

 att kombinationsprodukten kan komma att innehålla

 försvarskänsliga uppgifter. Med hänsyn till detta

 föreslår regeringen att ett krav på tillstånd

 införs för spridning av denna typ av bearbetad

 information. I begreppet bearbetad information

 ligger att satellitinformationen skall ha tillförts

 ny information. En bearbetning av primärdata - som

 erhållits från satellit - enbart genom geometrisk

 precisionskorrigering bör därför inte, med hänsyn

 till att det inte rör sig om ny information, om-

 fattas av tillståndskravet. Det är således först

 när satellitmaterialet bearbetas i sådan

 utsträckning att det tillförs annan

 landskapsinformation - eller med gängse terminologi

 - analyseras, som landskapsinformationen skall om-

 fattas av tillståndskravet.

 Såsom Rikspolisstyrelsen framfört är det önskvärt

 att använda försvarssekretessbegreppet som

 utgångspunkt vid den granskning som skall göras i

 samband med tillståndsgivningen. Vid

 tillståndsgivningen bör regeringen eller den

 myndighet som regeringen bestämmer därför företa en

 skadeprövning av effekten av en spridning av

 landskapsinformationen. Detta bör komma till

 uttryck i lagtexten så att man vid

 tillståndsgivningen skall beakta den skada en

 spridning av uppgiften innebär för Sveriges

 totalförsvar. Tillstånd skall således kunna vägras

 endast av denna anledning.

 Med hänsyn till att kartor och flygbilder från

 tiden före år 1900 endast i mycket begränsad

 omfattning innehåller uppgifter av betydelse för

 Sveriges totalförsvar finner regeringen att sådana

 kartor och flygbilder bör undantas från lagens

 tillämpningsområde. Den nuvarande regleringen

 innebär att karta över svenskt område som återger

 förhållanden som tillkommit före år 1900 inte

 behöver granskas och godkännas. Regeringen anser

 dock att den lösning vi förordar underlättar vid

 gränsdragningen av huruvida en karta faller inom

 lagens tillämpningsområde eller ej. Det kan t.ex.

 vara vanskligt att avgöra om en byggnad tillkommit

 före eller efter år 1900.

 Regeringen anser att det i lagen bör öppnas en

 möjlighet för regeringen eller den myndighet som

 regeringen bestämmer att meddela undantag från

 kravet på tillstånd för spridning. På så vis kan en

 viss flexibilitet uppnås och dispenser meddelas för

 t.ex. kommuner, myndigheter eller företag som

 övervakar kraft- eller teleledningar.

 Med spridning avses en distribution av

 informationen till en vidare krets, antingen genom

 saluhållning, försändning eller annan spridning.

 Även de fall då informationen ställs ut eller

 förevisas på annat sätt omfattas av spridningsbe-

 greppet. Att informationen förmedlas till

 allmänheten är dock inte nödvändigt för att

 spridning skall anses föreligga. Om informationen

 inte förmedlats till allmänheten, fordras dock, för

 att den skall anses som spridd, något mer än att

 den gjorts tillgänglig endast för ett fåtal.

 Regeringen kan inte finna några skäl till varför

 det skulle behövas en särskild bestämmelse om

 utförsel ur Sverige av landskapsinformation.

 Reglerna om tillstånd för spridning gäller även i

 detta fall. En kontroll av efterlevnaden av en

 sådan särskild bestämmelse skapar dessutom onödig

 byråkrati. Risken för att en utlänning får del av

 informationen i Sverige kvarstår dessutom även om

 ett utförselförbud gäller. De bestämmelser som

 finns i 19 kap. brottsbalken, främst 7-9 §§, vilka

 gör det möjligt att straffa den som, utan syfte att

 gå främmande makt tillhanda, obehörigen anskaffar,

 befordrar, lämnar eller röjer uppgift om något

 förhållande av hemlig natur vars uppenbarande för

 främmande makt kan medföra skada för Sveriges

 försvar eller för folkförsörjningen vid krig eller

 av krig föranledda utomordentliga förhållanden

 eller eljest för rikets säkerhet, måste anses

 tillräckliga.

 7.3 Lagteknisk lösning

 Utredarens förslag: Utredaren har föreslagit att en

 lag med bestämmelser om skydd av uppgifter om

 landskapet ersätter de nuvarande kart- och

 bildspridningslagarna. Med motiveringen att

 bestämmelserna om sjömätning avser framställning av

 landskapsinformation har utredaren föreslagit en

 särskild lag på detta område. Av samma skäl har

 utredaren låtit bestämmelserna i luftfartslagen om

 flygfotografering vara kvar i den lagen.

 Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser

 tillstyrker utredarens förslag. Överbefälhavaren

 förordar att samtliga författningsförslag rörande

 skyddet för landskapsuppgifter förs samman till en

 lag. Flera remissinstanser har också konstaterat

 att det vore önskvärt med en definition av

 begreppet landskapsinformation i lagen.

 Skälen för regeringens förslag: Som framgått ovan

 under avsnittet om behov av ändringar behöver

 lagstiftningen inom området moderniseras. Genom att

 föra bestämmelser om framställning, lagring och

 spridning till en enda lag ökar överskådligheten.

 Regeringen anser också, med hänsyn till att

 begreppet landskapsinformation kommit att användas

 som ett samlingsbegrepp för data om landskapet, att

 denna term bör användas i lagen i stället för,

 såsom utredaren föreslår, termen landskapsuppgift.

 Termen används för övrigt i sekretessförordningen

 (1980:657), varför enhetlighet i detta avseende bör

 eftersträvas. Lagen bör disponeras så att den

 förutom inledande bestämmelser innehåller ett

 avsnitt om framställning och lagring av

 landskapsinformation, vilket följs av ett avsnitt

 om spridning. Avslutningsvis bör lagen innehålla

 straff- och överklagandebestämmelser.

 7.4 Straffbestämmelser m.m.

 Utredarens förslag: Utredaren föreslår inga

 ändringar när det gäller strafflatituderna för

 flygfotografering och sjömätning. Utredarens

 lagförslag innehåller vidare en straffbestämmelse

 som anknyter till förslaget om ett sam-

 rådsförfarande med Överbefälhavaren vid inrättandet

 av en databas. Påföljden föreslås för sådant brott

 bli böter eller fängelse i högst sex månader.

 I övrigt föreslår utredaren redaktionella ändringar

 i förhållande till vad som i dag gäller i kart- och

 bildspridningslagarna. För det uppsåtliga brottet

 föreslår utredaren ett höjt straffmaximum till

 fängelse ett år och för det oaktsamma föreslås

 enbart böter i skalan.

 Utredarens förslag innehåller även en hänvisning

 till lagen (1960:418) om straff för varusmuggling

 vid överträdelse av utförselförbudet. Förslaget

 innehåller också en förverkandebestämmelse.

 Dessutom föreslår utredaren att det införs två nya

 bestämmelser i luftfartslagen om dels förverkande

 av registrering som tillkommit i strid mot meddelat

 tillstånd, dels rätt att beslagta sådan egendom. En

 sådan rätt föreslås för Överbefälhavaren eller

 tjänsteman vid granskningsmyndighet om bilden eller

 materialet tillkommit i strid mot meddelat

 tillstånd.

 Remissinstanserna: Ett antal åklagarmyndigheter har

 haft synpunkter på strafflatituderna och framfört

 att straffvärdet av de handlingar det är fråga om

 inte bör underskattas. Riksåklagaren har t.ex.

 framfört att det måste anses lika straffvärt att

 upprätta en otillåten databas som att lämna ut

 uppgifter från en sådan. Enligt Riksåklagaren kan

 själva upprättandet av en databas förmodas utgöra

 ett första led i en verksamhet mot rikets säkerhet

 vilket gör det angeläget att kunna bedriva

 utredningsarbetet så effektivt som möjligt. En

 sådan effektivitet uppnås om möjlighet finns att

 anhålla och häkta en misstänkt person.

 Några instanser anser att det inte finns behov av

 en regel om ansvarsfrihet i ringa fall. Flera

 remissinstanser har också påpekat det otill-

 fredsställande i att ha begreppet "samråd" som

 utgångspunkt vid en straffrättslig bedömning.

 Åklagarmyndigheten i Göteborg anser att även den

 som tar emot landskapsuppgifter som är hänförliga

 till en databas skall kunna straffas.

 Skälen för regeringens förslag: Enligt de nuvarande

 bestämmelserna straffas överträdelse av

 flygfotograferingsförbudet med böter och

 överträdelse av sjömätningsförbudet med böter eller

 fängelse i högst sex månader. Sistnämnda straffsats

 gäller också för överträdelser av spridningsför-

 buden i kart- och bildspridningslagarna. Regeringen

 anser det angeläget att sanktionsbestämmelserna

 samordnas i så stor utsträckning som möjligt och

 att dessa underordnas brottsbalksbrotten. Dessutom

 bör en enhetlig straffskala eftersträvas. Med

 hänsyn till att den tekniska utvecklingen vidgat

 användningsområdet för landskapsinformation och

 därmed ökat vårt totalförsvars sårbarhet för att

 sekretessbelagd information missbrukas är det av

 vikt att understryka allvaret i överträdelser mot

 lagens förbudsregler. Detta åstadkoms lämpligen

 såsom utredaren föreslagit med en straffskärpning.

 För otillåten flygfotografering bör straffmaximum

 kunna sättas till fängelse sex månader i stället

 för som hittills till enbart böter. Med den

 inskränkning av flygfotograferingsförbudet till

 restriktionsområden under normala förhållanden och

 till andra områden under höjd beredskap som

 regeringen föreslår måste en överträdelse av

 förbudet generellt sett betraktas som allvarligare

 än vad som för närvarande är fallet. För övriga

 överträdelser anser regeringen, i likhet med

 utredaren, att straffmaximum bör sättas till

 fängelse ett år; detta inklusive otillåten

 sjömätning. Såsom flera remissinstanser påpekat ges

 därmed möjlighet att vid förundersökning tillgripa

 personella tvångsmedel. Normalpåföljden kan

 visserligen förväntas bli böter, men regeringen

 finner det angeläget att lämna utrymme i

 straffskalan för de varierande typer av brott som

 kan förväntas. Av samma skäl föreslår regeringen

 att det inte görs någon uppdelning på det sätt

 utredaren föreslagit mellan uppsåts- och oaktsam-

 hetsbrottet. Den av regeringen förordade tekniken

 torde också vara den vanligast förekommande när det

 gäller specialstraffrättsliga bestämmelser.

 Med det förslag regeringen väljer att lägga fram,

 där tillstånd krävs för framställning, lagring och

 spridning, uppstår inte de svårigheter som några

 remissinstanser påpekat i fråga om bedömningen av

 när ett brott skall anses fullbordat.

 I fråga om ansvar för ringa fall, delar regeringen

 utredarens förslag att undantag kan göras för

 dessa. Det är visserligen tveksamt om utrymmet för

 tillämpningen av denna regel kan bli särskilt stort

 men man kan inte utgå från att det räcker med de

 sedvanliga möjligheterna att lämna rap-

 porteftergift, underlåta åtal och medge

 påföljdseftergift utan det får anses finnas ett

 visst behov av en sådan undantagsregel.

 När det gäller frågan om även mottagande av

 landskapsinformation skall straffbeläggas anser

 regeringen att sedvanliga bestämmelser om med-

 verkansansvar utgör ett tillräckligt skydd. Inom

 specialstraffrätten anses brottsbalkens

 medverkansregler analogiskt tillämpliga när

 fängelse ingår i straffskalan och särskilda

 bestämmelser i detta avseende torde därför inte

 vara nödvändiga.

 Med hänsyn till att regeringen inte föreslår något

 utförselförbud behövs inte någon hänvisning till

 straffbestämmelsen i varusmugglingslagen.

 Regeringen anser vidare att det bör finnas en

 möjlighet att förverka landskapsinformation.

 Nuvarande regler innebär att förverkande kan ske,

 förutom av sådant material som någon spritt eller

 fört ut utan tillstånd, även av andra kartor och

 bilder som är avsedda för spridning eller utförsel

 som påträffas hos den som gjort sig skyldig till

 brott mot utförsel- och spridningsförbud. Denna

 reglering innebär att förverkande kan ske av

 föremål som ännu inte använts för brottslig

 verksamhet.

 Regeringen anser emellertid att det bör vara

 tillräckligt med en förverkandebestämmelse som

 medger förverkande av föremål som tillkommit eller

 spritts utan tillstånd. Förverkanderegelns räckvidd

 bör endast omfatta brottsliga förfaranden, vilket i

 flertalet fall torde vara fullt tillräckligt med

 hänsyn till att även oaktsamhetsbrott

 straffbeläggs.

 Med det förslag regeringen lämnar när det gäller

 avskaffandet av tillståndsplikt för

 flygfotografering kan det visserligen tänkas att

 för totalförsvaret känslig information inhämtas

 systematiskt genom tillåten flygfotografering utan

 att den därefter sprids. Ett sådant förfarande

 utgör inte något brott mot den föreslagna lagen och

 förverkande skulle följaktligen inte kunna ske.

 Förfarandet kan emellertid utgöra ett brott mot

 bestämmelserna i 19 kap. brottsbalken varvid

 förverkande enligt det regelverket skulle kunna

 komma i fråga.

 Förverkanderegeln bör vidare utformas så att den

 även omfattar föremål som använts som hjälpmedel

 för att begå brott. Förverkande bör endast ske om

 det inte är uppenbart oskäligt.

 7.5 Överklagande

 Utredarens förslag: Utredaren föreslår inte några

 bestämmelser om rätt att överklaga

 granskningsbeslut i sitt förslag till lag. Av

 förslaget till förordning framgår emellertid att

 beslut i granskningsärenden som fattats av

 Överbefälhavaren inte skall kunna överklagas.

 Remissinstanserna: Ingen remissinstans anför något

 i frågan om att utredarens lagförslag saknar

 bestämmelser om överklagande. Sveriges

 meteorologiska och hydrologiska institut anför

 emellertid i anslutning till förordningens

 bestämmelse i denna fråga att det är väsentligt att

 det finns möjlighet att begära överprövning hos

 regeringen.

 Skälen för regeringens förslag: Regeringen finner

 det vara en rättssäkerhetsfråga att möjliggöra en

 överprövning vid domstol av de tillståndsbeslut som

 kommer att fattas med stöd av lagen, särskilt då

 den lagreglering regeringen föreslår innebär

 inskränkningar i enskildas grundlagsskyddade rätt

 till informationsfrihet. Lagen bör därför innehålla

 en bestämmelse om rätten att till domstol överklaga

 beslut som fattats av någon annan än regeringen. I

 de fall där en statlig myndighet avslagit en annan

 myndighets ansökan om tillstånd är det emellertid

 lämpligare att regeringen prövar överklagandet.

 8 SpecialmotiveringInledande bestämmelser

 1 §

 Lagen om skydd för landskapsinformation skall bland

 annat ersätta de nu gällande lagarna om spridning

 av kartor och bilder. Lagen har emellertid ett

 vidare tillämpningsområde och syfte än så, vilket

 bland annat framgår av dess rubrik. Karta och bild

 har ersatts med uttrycket landskapsinformation.

 Avsikten med detta är att anpassa lagens tillämp-

 ningsområde till den tekniska utvecklingen, bl.a.

 när det gäller presentation m.m. av

 landskapsinformation. I lagens första paragraf ges

 en kort förteckning över lagens innehåll. Förutom

 att lagen innehåller bestämmelser som ersätter den

 nuvarande regleringen i kart- och bildsprid-

 ningslagarna framgår av denna bestämmelse att lagen

 också innehåller bestämmelser om sjömätning och

 flygfotografering. En nyhet i förhållande till nu

 gällande rätt är också att lagen upptar

 bestämmelser om inrättande av sådana databaser med

 landskapsinformation, som förs med automatisk

 databehandling och om spridning av

 sammanställningar med landskapsinformation. Sådana

 sammanställningar torde oftast ha sitt ursprung i

 digitala databaser men kan också härröra från andra

 källor.

 2 §

 Bestämmelsen definierar vad som skall förstås med

 begreppet land-

 skapsinformation. Denna definition är av central

 betydelse då den sätter gränsen för lagens

 tillämpningsområde. I lagrådsremissens lagförslag

 användes begreppet "lägesbunden information". Efter

 förslag från Lagrådet har emellertid ordet

 "lägesbunden" bytts ut i propositionens lagförslag

 mot ordet "lägesbestämd". Att informationen är

 lägesbestämd innebär att den skall vara

 koordinatrelaterad, t.ex. i rikets nät eller

 lägesrelaterad på annat sätt. Med

 landskapsinformation avses således all slags

 information om landskapets naturgivna innehåll och

 egenskaper såsom berg, jord, vegetation, vatten,

 terräng- och bottentopografi etc., liksom informa-

 tion om landskapets konstgjorda företeelser.

 Dessutom ingår all slags tilläggsinformation såsom

 ortnamn, gränser osv.

 Lagrådet har vidare i anslutning till definitionen

 av vad som är att hänföra till landskapsinformation

 i 2 § ifrågasatt om inte lagförslaget omfattar även

 andra produkter än sådana som är lägesbestämda. Som

 ett exempel nämner Lagrådet flygbilder utan

 lägesbestämningar. Enligt Lagrådet skulle detta

 kunna få konsekvenser för såväl lagens huvudrubrik

 som för dess underrubrik. Emellertid har Lagrådet

 godtagit regeringens förslag till rubriker med

 motiveringen att "landskapsinformation" får anses

 täcka det huvudsakliga innnehållet i lagen på

 sådant sätt att de föreslagna rubrikerna är

 godtagbara. Regeringen vill i detta sammanhang

 påpeka att det ter sig främmande att tala om en

 flygbild såsom icke lägesbestämd. Det stora

 flertalet flygbilder som framställs fotograferas

 med stöd av s.k. GPS-teknik (lägesbestämning med

 hjälp av satelliter), vilket innebär att kameran

 utlöses mot en punkt som kan lägesbestämmas. En

 sådan flygbild är alltid lägesbestämd. Även övriga

 flygbilder innehåller självfallet information om en

 given plats i naturen och måste därför också de

 anses vara lägesbestämda enligt definitionen i 2 §.

 Framställning och lagring av landskapsinformation

 3 §

 Bestämmelsen har förts över från lagen om skydd för

 samhällsviktiga anläggningar m.m. och innebär dels

 att lodningsförbudet avskaffas, dels att det område

 inom vilket sjömätning inte får ske utan tillstånd

 preciseras. Att lodningsförbudet avskaffas innebär

 dock inte att all form av lodning blir tillåten. I

 vissa känsliga områden kan lodning fortfarande

 förbjudas med stöd av 7 § lagen om skydd för

 samhällsviktiga anläggningar m.m.

 För att tillstånd skall erhållas för sjömätning

 krävs, med hänsyn till den från

 totalförsvarssynpunkt typiskt sett känsliga

 information det rör sig om, att särskilda skäl

 föreligger. Ett särskilt skäl för tillståndsgivning

 kan vara att man behöver komplettera informationen

 hos de allmänna sjökorten med uppgifter som behövs

 för särskilda ändamål, t.ex. för byggande i eller

 under vattnet eller för kompletterande sjömätningar

 för den grundgående fritidsbåtstrafiken. Givetvis

 förutsätts att ett tillstånd inte medför skada för

 Sveriges totalförsvar.

 Regeringen har tidigare redogjort för att det finns

 ett behov av att medge undantag från

 tillståndskravet för sådan sjömätning som sker i

 allmänna hamnar. Vilka hamnar som är allmänna och

 vem som svarar för en allmän hamn framgår av

 Sjöfartsverkets kungörelse med tillkännagivande av

 beslut om allmänna farleder och allmänna hamnar

 (SJÖFS 1988:5).

 4 §

 Bestämmelsen har förts över från luftfartslagen men

 inskränkts i förhållande till vad som gäller för

 närvarande. I fortsättningen krävs under normala

 förhållanden tillstånd endast vid fotografering

 eller liknande registrering från luften inom eller

 av restriktionsområden för luftfart. Vilka områden

 som är restriktionsområden framgår av förordningen

 (1979:969) om restriktioner för luftfart inom vissa

 områden.

 Med liknande registrering avses all form av

 avbildning eller mätning vare sig den sker

 digitalt, analogt, genom värmeregistrering eller på

 annat sätt. Formuleringen innebär att en anpassning

 gjorts till den tekniska utvecklingen.

 Även för flygfotografering och liknande

 registrering gäller, med hänsyn till den typiskt

 sett skyddsvärda information det rör sig om, att

 den som söker tillstånd har att visa särskilda skäl

 för att tillstånd skall meddelas. Sådana skäl kan

 till exempel föreligga vid överflygning av ett

 restriktionsområde för kontroll av kraftledningar.

 Bestämmelsen i andra stycket ger regeringen

 möjlighet att under krig och andra

 säkerhetspolitiska kriser utsträcka

 tillståndskravet till andra områden än

 restriktionsområden. Bestämmelsen ansluter helt

 till de i 13 kap. 6 § RF angivna förutsättningarna

 för normgivningsbemyndigande från riksdagen till

 regeringen och överensstämmer också med de i lagen

 (1992:1403) om höjd beredskap givna kriterierna för

 höjd beredskap. Möjligheten för regeringen att

 under sådana förhållanden föreskriva om

 tillståndskrav för flygfotografering eller liknande

 registrering från luftfartyg kan tilllämpas

 antingen så att krav på tillstånd införs över hela

 Sverige eller också endast i en del eller delar av

 landet.

 I tredje stycket åläggs befälhavare på luftfartyg

 en skyldighet att se till att fotografering eller

 annan liknande registrering inte utförs utan

 tillstånd. Bestämmelsen överensstämmer i huvudsak

 med vad som gäller i dag. Förbudet mot att medföra

 kamera ombord avskaffas dock.

 5 §

 Bestämmelsen utgör en nyhet i förhållande till vad

 som gäller i dag och föreskriver ett tillståndskrav

 för inrättande av en databas med land-

 skapsinformation, om databasen skall föras med

 hjälp av automatisk databehandling. Bestämmelsen

 riktar sig mot såväl myndigheter som enskilda. Den

 kan förväntas få sin största betydelse för

 kommunerna. Utgångspunkten vid tillståndsgivningen

 skall vara att tillstånd skall ges i alla de fall

 databasens innehåll inte kan antas medföra skada

 för Sveriges totalförsvar. All digitalt lagrad

 information omfattas inte av tillståndskrav enligt

 denna lag - sådan landskapsinformation som antingen

 fått spridningstillstånd enligt 6 § första stycket

 eller är undantagen från kravet på tillstånd enligt

 6 § andra eller tredje stycket eller 7 § skall

 kunna överföras till en databas som förs med

 automatisk databehandling utan särskilt tillstånd.

 Vidare krävs inte tillstånd för en digital databas

 som framställs uteslutande av material som får

 spridas utan tillstånd. Lagrådet har ansett att

 detta tydligare borde framgå av ordalydelsen i

 5 § och har därför föreslagit att andra stycket

 justeras så att ett tillägg görs av innebörd att

 tillstånd för en digital databas inte krävs om den

 framställs med hjälp enbart av material som annars

 får spridas utan hinder av bestämmelserna i lagen.

 Med anledning av Lagrådets påpekande har regeringen

 i propositionens lagförslag gjort nämnda

 förtydligande.

 I detta sammanhang kan erinras om att om den

 digitalt lagrade informationen, såsom t.ex. en

 digital karta som redovisar fastighetsindelningen,

 innehåller personuppgifter i datalagens (1973:289)

 mening, blir även datalagen tillämplig.

 Hänvisningen till 7 § innebär ett undantag från

 tillståndskrav för satellitinformation. Sådan

 information lagras normalt digitalt i en databas.

 Undantaget avser endast primärdata från satellit

 och inte sådant material som analyserats med hjälp

 av stöddata från andra källor, dvs. ställts samman

 med annan landskapsinformation över svenskt

 territorium.

 I tredje stycket öppnas en möjlighet för regeringen

 eller den myndighet som regeringen bestämmer att

 medge undantag från kravet på tillstånd. Ett sådant

 undantag kan t.ex. medges generellt för en viss

 myndighet. Dispensen kan också avse något område av

 Sverige eller en viss typ av landskapsinformation.

 Grunden för bedömningen av om undantag skall medges

 eller inte skall naturligtvis vara att innehållet i

 den digitala databasen inte kan antas skada

 Sveriges totalförsvar.

 Spridning

 6 §

 Bestämmelsen är central i lagen och reglerar hur

 skyddet för landskapsinformation skall åstadkommas.

 Genom bestämmelsen begränsas den grundlagsskyddade

 rätten till information. Begränsningen får dock

 endast ske utifrån de behov som föreligger för att

 tillgodose rikets säkerhet. Avsikten är att

 bestämmelsen skall täcka alla produkter som typiskt

 sett är bärare av landskapsinformation.

 De produkter som omfattas av bestämmelsen är till

 en början kartor i större skala än 1:100 000 och

 flygbilder. Med kartor avses såväl landkartor som

 sjökartor. Som en följd av att även andra

 registreringar från luftfartyg sker i allt större

 utsträckning har vidare ett krav på tillstånd för

 spridning av sådan information uppställts.

 Bestämmelsens tillämpningsområde omfattar dessutom

 andra sammanställningar av landskapsinformation.

 Härigenom anpassas bestämmelsen till den tekniska

 utvecklingen och det tydliggörs att

 landskapsinformation numera inte enbart har formen

 av kartor och bilder. De sammanställningar som

 avses är t.ex. sådana basprodukter som olika

 georegister utgör; såsom geodetiska, geofysiska,

 geologiska, geokemiska eller hydrogeologiska

 register men även sammanställningar av

 registreringar som erhållits vid thermografering,

 radaravbildning, multispektral avbildning etc.

 Bestämmelsen anger till skillnad från nuvarande

 reglering inte att granskning skall ske av de

 ifrågavarande produkterna. Detta har ansetts som så

 självklart att det är onödigt att ange det i lagen.

 Den myndighet som skall besluta i tillståndsfrågan

 har självklart att granska produkten och då söka

 finna detaljer i innehållet som kan skada Sveriges

 totalförsvar. För detta granskningsarbete måste det

 finnas föreskrifter och allmänna råd som anger

 vilka detaljer som särskilt skall beaktas.

 Regeringen har för avsikt att i en förordning i

 anlutning till lagen ange den myndighet som har att

 meddela närmare föreskrifter i detta avseende.

 Tillstånd behövs inte för spridning av kartor och

 flygbilder som framställts före år 1900.

 I lagtexten har också öppnats en möjlighet för

 regeringen eller den myndighet som regeringen

 bestämmer att medge undantag från kravet på

 spridningstillstånd. Med stöd av denna bestämmelse

 kan t.ex. vissa kartproducerande kommuner, som har

 kompetens för försvarssekretessgranskning, medges

 undantag från krav på tillstånd. Undantag kan även

 komma i fråga för de satellitbilder, kartor och

 andra sammanställningar av landskapsinformation som

 framställs och används av Sveriges meteorologiska

 och hydrologiska institut. Vidare kan med stöd av

 denna bestämmelse också medges undantag från kravet

 på tillstånd för spridning av flygfotografier över

 vissa områden av Sverige.

 Begreppet spridning täcker all form av

 distribuering av information och när det gäller

 digital sådan således även spridning som sker genom

 direkt överföring på tråd eller trådlöst från

 datacentraler till fasta eller rörliga terminaler,

 kopiering av hela eller delar av databaser på band,

 hårddisk eller s.k. kompaktskivor (CD-ROM) eller

 genom framtagning i analog form, t.ex. i form av en

 ritning. Såsom anförts tidigare krävs dock, för det

 fall spridningen inte sker till allmänheten, att

 informationen skall ha gjorts tillgänglig inte

 endast för ett fåtal.

 7 §

 Ett särskilt undantag från kravet för tillstånd

 till spridning har gjorts i denna bestämmelse för

 så kallad primärdata från satellit som inte

 analyserats. Med hänsyn till "open-skies"-principen

 enligt vilken information från

 fjärranalyssatelliter skall vara fritt tillgänglig

 för alla har regeringen föreslagit att sådan

 landskapsinformation undantas från lagens

 tillämpningsområde. Att informationen framställts

 endast med hjälp av satellit innebär således att

 det skall röra sig om primärdata från satellit. Med

 primärdata avses i detta sammanhang rådata som

 fångats upp av satellitens sensorer och

 vidarebefordrats till marken. En bearbetning av

 satellitinformationen så att den geometriskt

 precisionskorrigeras innebär - såsom tidigare

 anförts - inte att ny information tillförts, eller

 med lagtextens formulering, att informationen

 ställts samman med annan landskapsinformation. För

 att informationen skall anses vara analyserad i

 lagens mening och tillståndspliktig, krävs således

 utöver att den mottagits och precisionskorrigerats

 att den ställts samman med annan landskapsin-

 formation avseende svenskt territorium.

 Straff m.m.

 8-12 §§

 Dessa paragrafer innehåller bestämmelser om ansvar

 och förverkande. I den allmänna motiveringen har vi

 redogjort för skälen för att vi valt att föreslå

 att straffsatserna skärps.

 Överklagande

 13 §

 I denna bestämmelse regleras möjligheterna till

 överklagande i tillståndsfrågor. I lagrådsremissen

 anförde regeringen att möjlighet skulle finnas att

 överklaga såväl beviljade som icke beviljade

 tillståndsärenden och att även staten skulle vara

 saklegitimerad. Lagrådet har invänt mot detta och

 anfört att någon rätt för staten att överklaga

 beviljade tillstånd varken följer av 22 §

 förvaltningslagen (1986:223) eller av lagråds-

 remissens förslag till överklagandebestämmelse. För

 att så skall bli fallet krävs att en uttrycklig

 bestämmelse härom tas in i paragrafen. Lagrådet har

 också anfört att det bör övervägas om det finns

 behov av en bestämmelse motsvarande 15 kap. 8 §

 sekretesslagen, som bl.a. stadgar att ett beslut

 skall överklagas hos regeringen, om det har

 meddelats av en statlig myndighet. Med anledning

 härav har regeringen valt att i propositionens

 lagförslag göra det tillägget i överklagande-

 bestämmelsen att en statlig myndighet som fått en

 ansökan avslagen av en annan statlig myndighet

 skall kunna överklaga beslutet hos regeringen.

 Regeringen har däremot inte funnit det erforderligt

 att föreslå en regel om att staten skall ha rätt

 att överklaga beviljade tillstånd. Med det förslag

 regeringen nu lägger fram kommer det således inte

 att föreligga någon rätt för en statlig myndighet

 att överklaga beslut avseende beviljade tillstånd.

 Ikraftträdande

 Tillämpningen av den nya lagen fordrar att vissa

 förberedande åtgärder vidtas bland annat hos de

 myndigheter som kommer att beröras av

 tillståndshanteringen. Med hänsyn till detta bör

 lagen inte träda i kraft förrän den 1 oktober 1994.

 De databaser som redan finns inrättade och som förs

 med automatisk databehandling omfattas från och med

 lagens ikraftträdande av tillståndsplikt, varför

 viss tid måste medges innehavare av dessa att ordna

 tillståndsfrågan. De beslut som meddelats med stöd

 av de upphävda kart- och bildspridningslagarna bör

 gälla även efter ikraftträdandet.

 9 Följdändringar

 Utredarens förslag: Utredaren föreslår, förutom

 lagen med vissa bestämmelser till skydd för

 landskapsuppgifter, också följdändringar i

 luftfartslagen och att en särskild lag om förbud

 mot sjömätning införs. Dessutom föreslår utredaren

 att vissa följdändringar görs i sekretess-

 lagens 2 kap. 2 §. Den ena ändringen som föreslås

 är av formell art och innebär att en hänvisning

 till de föreslagna särskilda sekretessbestämmel-

 serna i lagen med vissa bestämmelser till skydd för

 landskapsuppgifter tas in i paragrafen. Den andra

 ändringen innebär att man ur samma paragraf tar

 bort den undantagsbestämmelse som säger att en

 begäran att få ta del av vissa handlingar som har

 upprättats av Lantmäteriverket eller Sjöfartsverket

 skall prövas av det verk som har upprättat

 handlingen. Utredaren anser att hans förslag,

 enligt vilket granskning skall ske genom

 Överbefälhavarens försorg, gör en sådan bestämmelse

 onödig.

 Remissinstanserna: Flera remissinstanser kritiserar

 utredarens förslag när det gäller ändringarna i

 sekretesslagen.

 Kammarrätten i Göteborg anför att i det allmännas

 verksamhet bör sekretessen till skydd för

 landskapsuppgifter regleras uteslutande i 2 kap. 2

 § sekretesslagen och att det i övrigt kan finnas

 behov av att reglera sekretessfrågor för enskild

 verksamhet. Kammarrätten föreslår därför att det i

 lagen intas en särskild bestämmelse om att enskild

 befattningshavare inte får röja skyddsvärda uppgif-

 ter.

 Sjöfartsverket, Lantmäteriverket och Sveriges

 geologiska undersökning kritiserar förslaget att

 tredje stycket i 2 kap. 2 § sekretesslagen

 avskaffas. Verken anser att denna bestämmelse bör

 kvarstå och anför att de motiv som fanns då

 bestämmelsen infördes alltjämt kvarstår.

 Lantmäteriverket påpekar också att om granskningen

 sprids till fler myndigheter så kommer många

 myndigheter att sakna den hemliga information som

 krävs för att kunna bedöma om en handling

 innehåller sekretessbelagd landskapsinformation.

 Sveriges geologiska undersökning anser att den bör

 omfattas av bestämmelsen.

 Skälen för regeringens förslag: Regeringen har

 tidigare redogjort för sina överväganden när det

 gäller införandet av en samlad lag på området

 landskapsinformation. I detta förslag införs inte

 någon ny sekretessbestämmelse. Förslaget bygger i

 stället på att den tillståndsgivande myndigheten

 skall beakta grunderna för försvarssekretessen vid

 sin tillståndsprövning. Med denna konstruktion är

 en hänvisning i sekretess-

 lagen till lagen om skydd för landskapsinformation

 överflödig. Regeringen kan inte heller finna några

 skäl, såsom Kammarrätten i Göteborg föreslår, att i

 den sistnämnda lagen ta in särskilda regler för

 enskilda befattningshavare. De regler som finns i

 19 kap. brottsbalken på detta område måste anses ge

 ett tillräckligt skydd.

 När det gäller den av utredaren föreslagna

 ändringen i 2 kap. 2 § tredje stycket

 sekretesslagen gör regeringen följande

 överväganden. Den form av decentraliserad gransk-

 ning som utredaren baserar sitt förslag på bör inte

 komma till stånd. Regeringen finner det lämpligast,

 såsom också Lantmäteriverket påpekat, att ett fåtal

 centrala myndigheter handhar sekretessgranskningen.

 Därigenom skapas förutsättningar för en enhetlig

 tillämpning av lagen och garanteras att myndigheten

 har det underlag och den information som behövs för

 att göra en korrekt sekretessbedömning. Det är

 också angeläget att hålla underlaget för

 sekretessgranskningen inom en så snäv krets som

 möjligt. Regeringen anser således att de skäl som

 ligger bakom 2 kap. 2 § tredje stycket

 sekretesslagen alltjämt äger giltighet.

 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 7

 oktober 1993

 Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och

 statsråden

 B.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén,

[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], af[REDACTED_EFTERNAMN], Dinkelspiel,

[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],

[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], P.[REDACTED_EFTERNAMN],

[REDACTED_EFTERNAMN]

 Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

 __________________________________

 Regeringen beslutar proposition 1993/94:32 Skydd

 för landskapsinformation.

 Rättsdatablad

 FörfattningsrubrikBestämmelserCelexnummer för

 som inför, bakomliggande

 ändrar, EG-regler

 upphäver eller

 upprepar ett

 normgivnings-

 bemyndigande

 Lag 3, 4, 5, 6 §§

 Skydd för

 landskapsinformation