Regeringens proposition

2000/01:31

Vissa förmögenhets- och punktskattefrågor, m.m.

Prop.

2000/01:31

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 26 oktober 2000

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Bosse[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Finansdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås, i enlighet med vad som aviserades i

budgetpropositionen för 2001, att fribeloppet vid

förmögenhetsbeskattningen höjs från 900 000 kronor till 1 000 000 för

ensamstående och till 1 500 000 kronor för sambeskattade par.

Vidare föreslås att reglerna om skattskyldighet för import i lagarna

om skatt på tobak, alkohol och energi anpassas till vad som gäller enligt

mervärdesskattelagen och tullagstiftningen i fråga om vem som är

skattskyldig och när skattskyldigheten inträder. Vidare föreslås att

skyldigheten att betala punkt- och mervärdesskatt vid införsel av varor

från områden utanför EG:s skatteområde skall vara densamma, oavsett

om området ligger inom eller utanför EG:s tullområde.

I propositionen behandlas också vissa problemställningar som gäller

avfallsskatten och främst behandling av slam. Förslag lämnas om

skattefrihet för rening och avvattning av avfall, för slam och annat

flytande avfall som förs till s.k. vassbäddar och för vattenverksslam som

förs till slambassänger.

Dessutom föreslås att vägavgiften differentieras efter vilka krav på

utsläpp av föroreningar som ett fordons motor uppfyller. Befrielse från

fordonsskatt avskaffas för lastbilar som är av en årsmodell som är 30 år

eller äldre. Lastbilar befrias i stället från fordonsskatt om de inte är väg-

avgiftspliktiga och från vägavgift om de är av en årsmodell som är 30 år

eller äldre, under förutsättning att de inte används i yrkesmässig trafik.

I propositionen behandlas slutligen ett uppdrag från riksdagen att

överväga ett förslag om avdragsrätt vid arvsbeskattningen för kostnader

för skötsel av grav. Något förslag till ändring av reglerna läggs inte fram.

Innehållsförteckning

Fel! Bokmärket är inte definierat.

2 Lagtext 6

2.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1997:323) om statlig

förmögenhetsskatt 6

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1563) om

tobaksskatt 8

2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1564) om

alkoholskatt 13

2.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1776) om

skatt på energi 16

2.5 Förslag till lag om ändring i mervärdesskattelagen

(1994:200) 20

2.6 Förslag till lag om ändring i tullagen (0000:000) 22

2.7 Förslag till lag om ändring i lagen (1999:673) om

skatt på avfall 24

2.8 Förslag till lag om ändring i fordonsskattelagen

(1988:327) 26

2.9 Förslag till lag om ändring i lagen (1997:1137) om

vägavgift för vissa tunga fordon 27

2.10 Förslag till lag om ändring i bilskrotningslagen

(1975:343) 32

2.11 Förslag till lag om ändring i lagen (1984:151) om

punktskatter och prisregleringsavgifter 37

2.12 Förslag till lag om ändring i lagen (1985:146) om

avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter 39

2.13 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter 40

2.14 Förslag till lag om ändring i lagen (1999:1240) om

ändring i kupongskattelagen (1970:624) 44

2.15 Förslag till lag om ändring i lagen (1972:266) om skatt

på annonser och reklam 46

3 Ärendet och dess beredning 47

4 Höjda fribelopp vid förmögenhetsbeskattningen 50

5 Skyldighet att betala punkt- och mervärdesskatt vid import 51

6 Olika avfallsskattefrågor 55

6.1 Generella undantag för behandling av avloppsslam,

vissa behandlingsmetoder m.m. 55

6.2 Behandling i vassbäddar 57

6.3 Vattenverksslam 59

6.4 Rening av flytande avfall och avvattning av avfall på

skattepliktiga anläggningar 60

6.5 Ikraftträdande 63

7 Differentiering av vägavgiften 63

8 Skatteregler för veteranfordon 66

9 Bilskrotningslagen 70

10 Uppgiftsskyldighet för registrerade trossamfund 72

11 Vissa arvsskattefrågor 73

11.1 Kostnader för vård och skötsel av gravplats 73

11.2 Fastighetsägares boendekostnader 75

12 Offentlig-finansiella effekter 75

13 Författningskommentar 76

13.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1997:323) om

statlig förmögenhetsskatt 76

13.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1563) om

tobaksskatt 77

13.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1564) om

alkoholskatt 80

13.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1776) om

skatt på energi 81

13.5 Förslaget till lag om ändring i mervärdesskattelagen

(1994:200) 82

13.6 Förslaget till lag om ändring i tullagen (0000:000) 82

13.7 Förslaget till lag om ändring i lagen (1999:673) om

skatt på avfall 83

13.8 Förslaget till lag om ändring i fordonsskattelagen

(1988:327) 84

13.9 Förslaget till lag om ändring i lagen (1997:1137) om

vägavgift för vissa tunga fordon 84

13.10 Förslaget till lag om ändring i bilskrotningslagen

(1975:343) 85

13.11 Förslaget till lag om ändring i lagen (1984:151) om

punktskatter och prisregleringsavgifter 86

13.12 Förslaget till lag om ändring i lagen (1985:146) om

avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter 87

13.13 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter 87

13.14 Förslaget till lag om ändring i lagen (1999:1240) om

ändring i kupongskattelagen (1970:624) 87

13.15 Förslaget till lag om ändring i lagen (1972:266) om

skatt på annonser och reklam. 88

Bilaga 1 Lagförslagen i promemorian Skyldighet att betala

 punkt- och mervärdesskatt vid

import ... 89

Bilaga 2 Förteckning över remissinstanser beträffande

 promemorian Skyldighet att betala punkt- och

 mervärdesskatt vid

import .99

Bilaga 3 Lagförslaget i promemorian Avvattning av avfall

 med flera

avfallsskattefrågor . ..100

Bilaga 4 Förteckning över remissinstanser beträffande

 promemorian Avvattning av avfall med flera

 avfallsskattefrågor ...10

2

Bilaga 5 Förteckning över remissinstanser beträffande

 Trafikbeskattningsutredningens slutbetänkande

 Bilen, miljön och säkerheten (SOU

1999:62) .103

Bilaga 6 Protokoll med ändring av avtalet den 9 februari 1994

 om uttag av en avgift för tunga fordon som använder

 vissa vägar för att tillämpa Europaparlamentets och

 rådets direktiv 1999/62/EG av den 17 juni 1999 om

 avgifter på tunga godsfordon för användningen av

 vissa

infrastrukturer .. ..104

Bilaga 7 Lagförslaget i Riksskatteverkets rapport angående

 vissa frågor rörande

försäljningsskattelagen ...108

Bilaga 8 Förteckning över remissinstanserna beträffande

 Naturvårdsverkets översyn av

 bilskrotningslagstiftningen ..11

4

Bilaga 9 Förteckning över remissinstanser beträffande

promemorian om kostnader för vård och skötsel av

gravplats m.m. avdragsrätt vid

arvsbeskattningen? . 115

Bilaga 10 Lagrådsremissens

förslag 116

Bilaga 11 Lagrådets

yttrande ...147

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 26 oktober

2000...153

Rättsdatablad ..15

4

1

2 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till

1. lag om ändring i lagen (1997:323) om statlig förmögenhetsskatt,

2. lag om ändring i lagen (1994:1563) om tobaksskatt,

3. lag om ändring i lagen (1994:1564) om alkoholskatt,

4. lag om ändring i lagen (1994:1776) om skatt på energi,

5. lag om ändring i mervärdesskattelagen (1994:200),

6. lag om ändring i tullagen (0000:000),

7. lag om ändring i lagen (1999:673) om skatt på avfall,

8. lag om ändring i fordonsskattelagen (1988:327),

9. lag om ändring i lagen (1997:1137) om vägavgift för vissa tunga

fordon,

10. lag om ändring i bilskrotningslagen (1975:343),

11. lag om ändring i lagen (1984:151) om punktskatter och

prisregleringsavgifter,

12. lag om ändring i lagen (1985:146) om avräkning vid återbetalning

av skatter och avgifter,

13. lag om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration och

kontrolluppgifter,

14. lag om ändring i lagen (1999:1240) om ändring i

kupongskattelagen (1970:624),

15. lag om ändring i lagen (1976:266) om skatt på annonser och

reklam.

3

4 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

4.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1997:323) om statlig

förmögenhetsskatt

Härigenom föreskrivs att 19 och 21 §§ lagen (1997:323) om statlig

förmögenhetsskatt skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

19 §

Skatten beräknas på den beskattningsbara förmögenheten.

Beskattningsbar förmögenhet är den del av den skattepliktiga

förmögenheten som överstiger ett fribelopp. Den beskattningsbara

förmögenheten avrundas nedåt till helt tusental kronor.

För fysisk person, dödsbo,

familjestiftelse samt för fall som

avses i 21 § uppgår fribeloppet till

900 000 kronor. För annan

juridisk person uppgår

fribeloppet till 25 000 kronor.

Fribeloppet uppgår till

1. 1 000 000 kronor för fysisk

person, dödsbo, familjestiftelse

samt för fall som avses i 21 §

första stycket 4,

2. 1 500 000 kronor för fall

som avses i 21 § första stycket

1 3, och

3. 25 000 kronor för annan

juridisk person än dödsbo och

familjestiftelse.

21 §

Sambeskattning skall ske av

1. makar som levt tillsammans under beskattningsåret,

2. sambor som tidigare har varit

gifta med varandra eller som har

eller har haft barn tillsammans,

och

3. föräldrar och deras

hemmavarande barn under 18 år.

2. sambor som tidigare har varit

gifta med varandra eller som har

eller har haft barn tillsammans,

3. föräldrar som sambeskattas

enligt 1 eller 2 och deras

hemmavarande barn under 18 år,

och

4. en förälder, som inte

sambeskattas enligt 1 eller 2,

och dennes hemmavarande barn

under 18 år.

Makar sambeskattas inte det beskattningsår då de ingår äktenskap, om

de inte skall sambeskattas enligt första stycket 2. Sambor sambeskattas

inte det beskattningsår då den omständighet som medför att de skall

sambeskattas inträffar. Vid ena makens eller sambons död sambeskattas

makarna respektive samborna det beskattningsår då dödsfallet inträffade.

Om det i annat fall inträffar ändring i något förhållande som har

betydelse för frågan om makar eller sambor skall sambeskattas ett visst

beskattningsår, bedöms frågan efter förhållandena under den större

delen av beskattningsåret.

Frågan om barn är hemmavarande eller under 18 år bedöms efter

förhållandena den 1 november beskattningsåret. Fosterbarn anses inte

som hemmavarande barn.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001 och tillämpas första

gången vid 2002 års taxering.

4.2

4.3 Förslag till lag om ändring i lagen

(1994:1563) om tobaksskatt

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1994:1563) om tobaksskatt,

dels att 9, 9 b, 20, 22, 38 40 §§ skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas två nya paragrafer, 9 c och 38 a §§, av

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

9 §

Skyldig att betala skatt (skattskyldig) är den som

1. har godkänts som upplagshavare enligt 10 § eller den som i Sverige

yrkesmässigt tillverkar skattepliktiga varor,

2. yrkesmässigt från ett annat EG-land tar emot skattepliktiga varor

enligt 13 eller 14 §,

3. har godkänts som skatterepresentant enligt 15 §,

4. säljer skattepliktiga varor till Sverige genom distansförsäljning

enligt 16 §,

5. i annat fall än som avses i 1 4, från ett annat EG-land till Sverige

för in eller tar emot skattepliktiga varor,

6. från tredje land importerar

skattepliktiga varor,

7. använder varor som förvärvats

skattefritt för annat ändamål än det

som var förutsättningen för

skattefriheten.

6. använder varor som förvärvats

skattefritt för annat ändamål än det

som var förutsättningen för

skattefriheten.

Att varor används för annat än avsett ändamål skall i denna lag

likställas med att de går förlorade.

9 b §

Skattskyldighet enligt 9 § första

stycket 7 föreligger inte för varor

som förvärvats skattefritt enligt

31 e § och som förstörts genom

olyckshändelse eller force

majeure.

Skattskyldighet enligt 9 § första

stycket 6 föreligger inte för varor

som förvärvats skattefritt enligt

31 e § och som förstörts genom

olyckshändelse eller force

majeure.

9 c §

Skyldig att betala skatt

(skattskyldig) för import av

skattepliktiga varor från tredje

land är,

1. om varorna förs in från ett

område som ligger utanför

Europeiska gemenskapens

tullområde, den som med

anledning av importen är

skyldig att betala tull för

varorna enligt tullagstiftningen

eller skulle ha varit skyldig att

göra detta om varorna hade

varit tullbelagda,

2. om varorna förs in från ett

område som ligger inom

Europeiska gemenskapens

tullområde men utanför dess

punktskatteområde, den som

skulle ha varit skyldig att betala

tull för varorna enligt

tullagstiftningen om varorna

hade varit tullbelagda och förts

in från ett område som ligger

utanför Europeiska

gemenskapens tullområde.

20 §

Skattskyldigheten inträder för

1. den som är upplagshavare när

a) denne levererar skattepliktiga varor till en köpare i Sverige som

inte är upplagshavare eller till en köpare i ett annat EG-land som inte är

upplagshavare eller registrerad eller oregistrerad varumottagare eller

exporterar skattepliktiga varor till en köpare i tredje land,

b) denne tar i anspråk skattepliktiga varor för annat ändamål än

försäljning eller när varorna annars tas ut ur skatteupplaget utan att föras

till något annat godkänt skatteupplag,

c) denne avregistreras, och omfattar de varor som då ingår i hans lager

och som inte redan har beskattats,

2. den som är registrerad varumottagare, vid mottagandet av

skattepliktiga varor,

3. den som är oregistrerad varumottagare, vid mottagandet av

skattepliktiga varor,

4. den som är godkänd som skatterepresentant enligt 15 §, vid

mottagandet av skattepliktiga varor,

5. den som är säljare vid distansförsäljning enligt 16 §, när leverans

sker,

6. den som är skattskyldig enligt 9 § första stycket 5, när de

skattepliktiga varorna förs in till Sverige,

7. den som är skattskyldig enligt

9 § första stycket 7, när varorna

används för annat än avsett

ändamål.

7. den som är skattskyldig enligt

9 § första stycket 6, när varorna

används för annat än avsett

ändamål,

8. den som är skattskyldig

enligt 9 c § och som enligt 19 §

skall betala skatten till

Tullverket, vid den tidpunkt då

skyldighet att betala tull enligt

tullagstiftningen inträder eller

skulle ha inträtt om skyldighet

att betala tull förelegat.

Skattskyldigheten inträder för den, som utan att vara upplagshavare

enligt 10 §, tillverkar skattepliktiga varor, när varorna tillverkas.

22 §

Den som är oregistrerad varumottagare enligt 14 § skall lämna

deklaration för varje mottagen leverans av skattepliktiga varor.

Deklarationen skall ha kommit in till beskattningsmyndigheten senast

fem dagar efter den dag då varorna togs emot.

Den som är skattskyldig enligt 9 § första stycket 5 skall lämna

deklaration när skattepliktiga varor förs till Sverige. Deklarationen skall

ha kommit in till beskattningsmyndigheten senast fem dagar efter

införseln.

Den som tillverkar skattepliktiga varor utan att vara upplagshavare

skall lämna deklaration när varorna tillverkas. Deklarationen skall ha

kommit in till beskattningsmyndigheten senast fem dagar efter den dag

då varorna tillverkades.

Den som enligt 16 § femte stycket överför en skattepliktig vara skall

lämna en deklaration för varje avsänd leverans. Deklarationen skall ha

kommit in till beskattningsmyndigheten senast fem dagar efter

avsändandet av varorna.

Den som, utan att vara

registrerad varumottagare enligt

13 §, är skattskyldig enligt 9 §

första stycket 7 skall lämna

deklaration när skattepliktiga

varor använts för annat än avsett

ändamål. Deklarationen skall ha

kommit in till

beskattningsmyndigheten senast

fem dagar efter den dag då varorna

användes för annat än avsett

ändamål.

Den som, utan att vara

registrerad varumottagare enligt

13 §, är skattskyldig enligt 9 §

första stycket 6 skall lämna

deklaration när skattepliktiga

varor använts för annat än avsett

ändamål. Deklarationen skall ha

kommit in till

beskattningsmyndigheten senast

fem dagar efter den dag då varorna

användes för annat än avsett

ändamål.

38 §

Skattskyldig är den som

1. i Sverige yrkesmässigt tillverkar snus eller tuggtobak,

2. från ett annat EG-land yrkesmässigt för in eller tar emot snus eller

tuggtobak,

3. från tredje land importerar

snus eller tuggtobak,

4. säljer snus eller tuggtobak i

exportbutik enligt lagen

(1999:445) om exportbutiker,

eller

5. använder snus eller tuggtobak

som förvärvats skattefritt för

annat ändamål än det som var

förutsättningen för skattefriheten.

3. säljer snus eller tuggtobak i

exportbutik enligt lagen

(1999:445) om exportbutiker,

eller

4. använder snus eller tuggtobak

som förvärvats skattefritt för

annat ändamål än det som var

förutsättningen för skattefriheten.

38 a §

Skyldig att betala skatt

(skattskyldig) för import av snus

eller tuggtobak från tredje land

är,

1. om varorna förs in från ett

område som ligger utanför

Europeiska gemenskapens

tullområde, den som med

anledning av importen är

skyldig att betala tull för

varorna enligt tullagstiftningen

eller skulle ha varit skyldig att

göra detta om varorna hade

varit tullbelagda,

2. om varorna förs in från ett

område som ligger inom

Europeiska gemenskapens

tullområde men utanför dess

punktskatteområde, den som

skulle ha varit skyldig att betala

tull för varorna enligt

tullagstiftningen om varorna

hade varit tullbelagda och förts

in från ett område som ligger

utanför Europeiska

gemenskapens tullområde.

39 §

Den som är skattskyldig enligt 38 § 1 skall vara registrerad hos

beskattningsmyndigheten.

Den som är skattskyldig enligt

38 § 2, 3 eller 4 får efter ansökan

registreras, om verksamheten är

av större omfattning eller om det

annars finns särskilda skäl.

Den som är skattskyldig enligt

38 § 2, 3 eller 38 a § får efter

ansökan registreras, om

verksamheten är av större

omfattning eller om det annars

finns särskilda skäl.

40 §

Skattskyldigheten för den som är registrerad inträder när snus och

tuggtobak levereras till en köpare som inte är registrerad, tas i anspråk

för annat ändamål än försäljning eller ingår i den skattskyldiges lager vid

avregistrering.

För den som är skattskyldig enligt 38 § 2, och som inte är registrerad

enligt 39 §, inträder skattskyldigheten när de skattepliktiga varorna förs

in till Sverige. Därvid skall de redovisningsregler som anges i 22 § andra

stycket tillämpas.

För den som är skattskyldig

enligt 38 § 5 inträder

skattskyldigheten när varorna

används för annat än avsett

ändamål. Därvid skall de

redovisningsregler som anges i

22 § femte stycket tillämpas.

För den som är skattskyldig

enligt 38 § 4 inträder

skattskyldigheten när varorna

används för annat än avsett

ändamål. Därvid skall de

redovisningsregler som anges i

22 § femte stycket tillämpas.

För den som är skattskyldig

enligt 38 a § och som enligt 41 §

skall betala skatten till

Tullverket inträder

skattskyldigheten vid den

tidpunkt då skyldighet att betala

tull enligt tullagstiftningen

inträder eller skulle ha inträtt

om skyldighet att betala tull

förelegat.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. Äldre föreskrifter gäller

fortfarande för förhållanden som hänför sig till tiden före

ikraftträdandet.

4.4

4.5 Förslag till lag om ändring i lagen

(1994:1564) om alkoholskatt

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1994:1564) om alkoholskatt

dels att 8, 8 b, 19 och 21 §§ skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 8 c §, av följande

lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

8 §

Skyldig att betala skatt (skattskyldig) är den som

1. har godkänts som upplagshavare enligt 9 § eller den som i Sverige

yrkesmässigt tillverkar skattepliktiga varor,

2. yrkesmässigt från ett annat EG-land tar emot skattepliktiga varor

enligt 12 eller 13 §,

3. har godkänts som skatterepresentant enligt 14 §,

4. säljer skattepliktiga varor till Sverige genom distansförsäljning

enligt 15 §,

5. i annat fall än som avses i 1 4, från ett annat EG-land till Sverige

för in eller tar emot skattepliktiga varor,

6. från tredje land importerar

skattepliktiga varor,

7. annars i Sverige tillverkar

etylalkohol,

8. använder varor som förvärvats

skattefritt för annat ändamål än det

som var förutsättningen för

skattefriheten.

6. annars i Sverige tillverkar

etylalkohol,

7. använder varor som förvärvats

skattefritt för annat ändamål än det

som var förutsättningen för

skattefriheten.

Att varor används för annat än avsett ändamål skall i denna lag

likställas med att de går förlorade.

8 b §

Skattskyldighet enligt 8 § första

stycket 8 föreligger inte för varor

som förvärvats skattefritt enligt

31 f § och som förstörts genom

olyckshändelse eller force

majeure.

Skattskyldighet enligt 8 § första

stycket 7 föreligger inte för varor

som förvärvats skattefritt enligt

31 f § och som förstörts genom

olyckshändelse eller force

majeure.

8 c §

Skyldig att betala skatt

(skattskyldig) för import av

skattepliktiga varor från tredje

land är,

1. om varorna förs in från ett

område som ligger utanför

Europeiska gemenskapens

tullområde, den som med

anledning av importen är

skyldig att betala tull för

varorna enligt tullagstiftningen

eller skulle ha varit skyldig att

göra detta om varorna hade

varit tullbelagda,

2. om varorna förs in från ett

område som ligger inom

Europeiska gemenskapens

tullområde men utanför dess

punktskatteområde, den som

skulle ha varit skyldig att betala

tull för varorna enligt

tullagstiftningen om varorna

hade varit tullbelagda och förts

in från ett område som ligger

utanför Europeiska

gemenskapens tullområde.

19 §

Skattskyldigheten inträder för

1. den som är upplagshavare när

a) denne levererar skattepliktiga varor till en köpare i Sverige som

inte är upplagshavare eller till en köpare i ett annat EG-land som inte är

upplagshavare eller registrerad eller oregistrerad varumottagare eller

exporterar skattepliktiga varor till en köpare i tredje land,

b) denne tar i anspråk skattepliktiga varor för annat ändamål än

försäljning eller när varorna annars tas ut ur skatteupplaget utan att föras

till något annat godkänt skatteupplag,

c) denne avregistreras, och omfattar de varor som då ingår i hans lager

och som inte redan har beskattats,

2. den som är registrerad varumottagare, vid mottagandet av

skattepliktiga varor,

3. den som är oregistrerad varumottagare, vid mottagandet av

skattepliktiga varor,

4. den som är godkänd som skatterepresentant enligt 14 §, vid

mottagandet av skattepliktiga varor,

5. den som är säljare vid distansförsäljning enligt 15 §, när leverans

sker,

6. den som är skattskyldig enligt 8 § första stycket 5, när de

skattepliktiga varorna förs in till Sverige,

7. den som är skattskyldig enligt

8 § första stycket 8, när varorna

används för annat än avsett

ändamål.

7. den som är skattskyldig enligt

8 § första stycket 7, när varorna

används för annat än avsett

ändamål,

8. den som är skattskyldig

enligt 8 c § och som enligt 18 §

skall betala skatten till

Tullverket, vid den tidpunkt då

skyldighet att betala tull enligt

tullagstiftningen inträder eller

skulle ha inträtt om skyldighet

att betala tull förelegat.

Skattskyldigheten inträder för den, som utan att vara upplagshavare

enligt 9 §, tillverkar skattepliktiga varor, när varorna tillverkas.

21 §

Den som är oregistrerad varumottagare enligt 13 § skall lämna

deklaration för varje mottagen leverans av skattepliktiga varor.

Deklarationen skall ha kommit in till beskattningsmyndigheten senast

fem dagar efter den dag när varorna togs emot.

Den som är skattskyldig enligt 8 § första stycket 5 skall lämna

deklaration när skattepliktiga varor förs till Sverige. Deklarationen skall

ha kommit in till beskattningsmyndigheten senast fem dagar efter

införseln.

Den som tillverkar skattepliktiga varor utan att vara godkänd

upplagshavare skall lämna deklaration när varorna tillverkas.

Deklarationen skall ha kommit in till beskattningsmyndigheten senast

fem dagar efter den dag då varorna tillverkades.

Den som, utan att vara

registrerad varumottagare enligt

12 §, är skattskyldig enligt 8 §

första stycket 8 skall lämna

deklaration när skattepliktiga

varor använts för annat än avsett

ändamål. Deklarationen skall ha

kommit in till

beskattningsmyndigheten senast

fem dagar efter den dag då varorna

användes för annat än avsett

ändamål.

Den som, utan att vara

registrerad varumottagare enligt

12 §, är skattskyldig enligt 8 §

första stycket 7 skall lämna

deklaration när skattepliktiga

varor använts för annat än avsett

ändamål. Deklarationen skall ha

kommit in till

beskattningsmyndigheten senast

fem dagar efter den dag då varorna

användes för annat än avsett

ändamål.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. Äldre föreskrifter gäller

fortfarande för förhållanden som hänför sig till tiden före

ikraftträdandet.

4.6

4.7 Förslag till lag om ändring i lagen

(1994:1776) om skatt på energi

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1994:1776) om skatt på

energi

dels att 4 kap. 1 och 12 §§ samt 5 kap. 2, 3 och 5 §§ skall ha följande

lydelse,

dels att det i lagen skall införas två nya paragrafer, 4 kap. 1 b och 12 a

§§, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4 kap.

1 §

Skyldig att betala energiskatt, koldioxidskatt och svavelskatt

(skattskyldig) för bränslen som avses i 1 kap. 3 a § är

1. den som i Sverige tillverkar eller bearbetar bränsle eller annan som

godkänts som upplagshavare enligt 3 §,

2. varumottagare som avses i 6 eller 7 §,

3. skatterepresentant enligt vad som anges i 8 §,

4. den som från ett annat EG-land säljer och levererar bränsle till en

köpare i Sverige genom distansförsäljning enligt 9 §,

5. den som i annat fall än som avses i 1 4 från ett annat EG-land till

Sverige för in eller tar emot leverans av bränsle,

6. annan än upplagshavare

som importerar bränsle från

tredje land,

7. den som förvärvat bränsle för

vilket ingen skatt eller lägre skatt

skall betalas när bränslet används

för ett visst ändamål men som

säljer eller förbrukar bränslet för

ett annat ändamål som medför att

skatt skall betalas med högre

belopp.

Vad som sägs i första stycket 7

tillämpas även i fråga om bränsle

för vilket antingen ingen skatt har

betalats eller skatt har betalats

enligt 2 kap. 1 § första stycket 3 a,

och som förbrukas

6. den som förvärvat bränsle för

vilket ingen skatt eller lägre skatt

skall betalas när bränslet används

för ett visst ändamål men som

säljer eller förbrukar bränslet för

ett annat ändamål som medför att

skatt skall betalas med högre

belopp.

Vad som sägs i första stycket 6

tillämpas även i fråga om bränsle

för vilket antingen ingen skatt har

betalats eller skatt har betalats

enligt 2 kap. 1 § första stycket 3 a,

och som förbrukas

a) i skepp, när skeppet används för privat ändamål, eller

b) i båt för vilken fartygstillstånd meddelats enligt fiskelagen

(1993:787), när båten används för privat ändamål eller

c) i motordrivet fordon i de fall bränslet ger mindre än 85

volymprocent destillat vid 350 C.

1 b §

Skyldig att betala energiskatt,

koldioxidskatt och svavelskatt

för import av bränslen som

avses i 1 kap. 3 a § är,

1. om bränslet förs in från ett

område som ligger utanför

Europeiska gemenskapens

tullområde, den som med

anledning av importen är

skyldig att betala tull för

bränslet enligt tullagstiftningen

eller skulle ha varit skyldig att

göra detta om bränslet hade

varit tullbelagt,

2. om bränslet förs in från ett

område som ligger inom

Europeiska gemenskapens

tullområde men utanför dess

punktskatteområde, den som

skulle ha varit skyldig att betala

tull för bränslet enligt

tullagstiftningen om bränslet

hade varit tullbelagt och förts in

från ett område som ligger

utanför Europeiska

gemenskapens tullområde.

12 §

Skattskyldig för energiskatt för råtallolja samt för energiskatt,

koldioxidskatt och svavelskatt för bränslen som avses i 2 kap. 1 § första

stycket 6 8, bränslen enligt 3 och 4 §§ som inte avses i 1 kap. 3 a § samt

vad gäller svavelskatt även bränslen som avses i 3 kap. 1 § 1 är den som

1. tillverkar eller bearbetar bränsle,

2. enligt 6 kap. 10 § andra stycket registrerats som lagerhållare,

återförsäljare eller förbrukare av bränsle,

3. i annat fall än som avses i 1

och 2

a) importerar bränsle från

tredje land, eller

b) för in kolbränsle,

petroleumkoks, råtallolja eller

torvbränsle till Sverige från ett

annat EG-land eller tar emot en

sådan leverans, och

3. i annat fall än som avses i 1

och 2 för in kolbränsle,

petroleumkoks, råtallolja eller

torvbränsle till Sverige från ett

annat EG-land eller tar emot en

sådan leverans, och

4. den som förvärvat bränsle för vilket ingen skatt eller lägre skatt

skall betalas när bränslet används för visst ändamål men som säljer eller

förbrukar bränslet för ett ändamål som medför att skatt skall betalas

med högre belopp.

Vad som sägs i första stycket 4 tillämpas även i fråga om bränsle

enligt 2 kap. 3 eller 4 § som inte avses i 1 kap. 3 a § och som beskattats

enligt 2 kap. 1 § första stycket 3 a eller som förvärvats utan skatt, och

som förbrukas i skepp, när skeppet används för privat ändamål.

Som tillverkare anses den som för in naturgas till Sverige samt den

för vars räkning sådan införsel äger rum. Som tillverkare anses även den

som tar upp torvbränsle.

12 a §

Skattskyldig

1. för energiskatt för import av

råtallolja,

2. för energiskatt,

koldioxidskatt och svavelskatt

för import av bränslen som

avses i 2 kap. 1 § första stycket

6 8 samt av bränslen enligt 3

och 4 §§ som inte avses i 1 kap.

3 a §, och

3. för svavelskatt för import av

bränslen som avses i 3 kap. 1 § 1

är,

a) om bränslet förs in från ett

område som ligger utanför

Europeiska gemenskapens

tullområde, den som med

anledning av importen är

skyldig att betala tull för

bränslet enligt tullagstiftningen

eller skulle ha varit skyldig att

göra detta om bränslet hade

varit tullbelagt,

b) om bränslet förs in från ett

område som ligger inom

Europeiska gemenskapens

tullområde men utanför dess

punktskatteområde, den som

skulle ha varit skyldig att betala

tull för bränslet enligt

tullagstiftningen om bränslet

hade varit tullbelagt och förts in

från ett område som ligger

utanför Europeiska

gemenskapens tullområde.

5 kap.

2 §

Skattskyldigheten inträder

1. för varumottagare som är skattskyldig enligt 4 kap. 1 § första

stycket 2, när han tar emot leverans av bränsle,

2. för skatterepresentant som är

skattskyldig enligt 4 kap. 1 §

första stycket 3, när köparen tar

emot leverans av bränsle, och

3. för den som är skattskyldig

enligt 4 kap. 1 § första stycket 5

eller 12 § första stycket 3 b, när

bränslet förs in till Sverige.

2. för skatterepresentant som är

skattskyldig enligt 4 kap. 1 §

första stycket 3, när köparen tar

emot leverans av bränsle,

3. för den som är skattskyldig

enligt 4 kap. 1 § första stycket 5

eller 12 § första stycket 3, när

bränslet förs in till Sverige, och

4. för den som är skattskyldig

enligt 4 kap. 1 b § eller 12 a §

och som enligt 5 § skall betala

skatten till Tullverket, vid den

tidpunkt då skyldighet att betala

tull enligt tullagstiftningen

inträder eller skulle ha inträtt

om skyldighet att betala tull

förelegat.

3 §

Skattskyldigheten inträder

1. för den som är skattskyldig enligt 4 kap. 1 § första stycket 4, när

bränslet av honom levereras till köpare,

2. för den som är skattskyldig

enligt 4 kap. 1 § första stycket 7

eller andra stycket eller enligt 4

kap. 12 § första stycket 4 eller

andra stycket, när bränslet

levereras till en köpare eller tas i

anspråk för det ändamål som

medför att skatt skall betalas med

högre belopp, och

2. för den som är skattskyldig

enligt 4 kap. 1 § första stycket 6

eller andra stycket eller enligt 4

kap. 12 § första stycket 4 eller

andra stycket, när bränslet

levereras till en köpare eller tas i

anspråk för det ändamål som

medför att skatt skall betalas med

högre belopp, och

3. för den som är skattskyldig enligt 4 kap. 12 § första stycket 1 eller

2 när

a) bränsle av honom levereras till en köpare som inte är registrerad

eller till eget försäljningsställe för detaljförsäljning som inte utgörs av

depå eller tas i anspråk för annat ändamål än försäljning, eller

b) han upphör att vara registrerad, varvid han är skyldig att betala skatt

för det bränsle som då ingår i hans lager och som inte redan har

beskattats.

5 §1

När bränsle importeras av

skattskyldig enligt 4 kap. 1 §

första stycket 6 eller 12 § första

stycket 3 a, skall skatten betalas

till Tullverket. Därvid gäller

tullagen (0000:000) och 9 kap. 4

§ lagen (1984:151) om

punktskatter och

prisregleringsavgifter.

När bränsle importeras av någon

som inte är

1. upplagshavare,

2. registrerad enligt 6 kap. 10

§ första stycket som skattskyldig

enligt 4 kap. 12 § första stycket

1, eller

3. skattskyldig enligt 4 kap. 12

§ första stycket 2

skall skatten betalas till

Tullverket. Därvid gäller tullagen

(0000:000) och 9 kap. 4 § lagen

(1984:151) om punktskatter och

prisregleringsavgifter.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. Äldre föreskrifter gäller

fortfarande för förhållanden som hänför sig till tiden före

ikraftträdandet.

4.8

4.9 Förslag till lag om ändring i

mervärdesskattelagen (1994:200)

Härigenom föreskrivs att 1 kap. 2 och 5 §§ mervärdesskattelagen

(1994:200)1 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 kap.

2 §2

Skyldig att betala mervärdesskatt (skattskyldig) är

1. för sådan omsättning som anges i 1 § första stycket 1, om inte annat

följer av 2 4 a: den som omsätter varan eller tjänsten,

2. för omsättning som anges i 1 § första stycket 1 av sådana tjänster

som avses i 5 kap. 7 §, om den som omsätter tjänsten är en utländsk

företagare och förvärvaren är en näringsidkare: den som förvärvar

tjänsten,

3. för omsättning som anges i 1 § första stycket 1 av sådana tjänster

som avses i 5 kap. 5 § tredje stycket samt 5 a, 6 a, 6 b och 7 a §§, om

den som omsätter tjänsten är en utländsk företagare och förvärvaren är

registrerad till mervärdesskatt här: den som förvärvar tjänsten,

4. för sådan efterföljande omsättning inom landet som avses i 3 kap.

30 b § första stycket: den till vilken omsättningen görs,

4 a. för omsättning som anges i 1 § första stycket 1 mellan

näringsidkare som är eller skall vara registrerade till mervärdesskatt här,

av guldmaterial eller halvfärdiga produkter med en finhalt av minst 325

tusendelar eller av investeringsguld om den som omsätter guldet är

skattskyldig enligt 3 kap. 10 b §: den som förvärvar varan,

5. för sådant förvärv som anges i 1 § första stycket 2: den som

förvärvar varan, och

6. för import av varor: den som

är skyldig att betala skatt enligt

5 kap. 11 § tullagen (0000:000)

för den importerade varan.

6. för import av varor

a) som förs in från ett område

som ligger utanför Europeiska

gemenskapens tullområde: den

som med anledning av importen

är skyldig att betala tull för

varorna enligt tullagstiftningen

eller skulle ha varit skyldig att

göra detta om varorna hade

varit tullbelagda,

b) som förs in från ett område

som ligger inom Europeiska

gemenskapens tullområde men

utanför dess

mervärdesskatteområde: den

som skulle ha varit skyldig att

betala tull för varorna enligt

tullagstiftningen om varorna

hade varit tullbelagda och förts

in från ett område som ligger

utanför Europeiska

gemenskapens tullområde.

Särskilda bestämmelser om vem som i vissa fall är skattskyldig finns i

6 kap., 9 kap. och 9 c kap.

5 §3

Vid import inträder

skattskyldigheten vid den tidpunkt

då varan enligt tullagstiftningen

skall deklareras för övergång

till fri omsättning eller när

införsel skall anmälas med stöd

av 3 kap. 3 § tullagen

(0000:000).

Vid import inträder

skattskyldigheten vid den tidpunkt

då skyldighet att betala tull

enligt tullagstiftningen inträder

eller skulle ha inträtt om

skyldighet att betala tull

förelegat.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. Äldre föreskrifter gäller

fortfarande för förhållanden som hänför sig till tiden före

ikraftträdandet.

4.10

4.11 Förslag till lag om ändring i tullagen

(0000:000)

Härigenom föreskrivs att 5 kap. 11 § samt 9 kap. 3 och 6 §§ tullagen

(0000:000)1 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

5 kap.

11 §

Gäldenären, eller den som

skulle ha varit gäldenär om

varan varit tullbelagd, är

skyldig att betala annan skatt än

tull som skall tas ut för en vara

vid import eller export.

Den som lämnar anmälan eller

borde lämna anmälan enligt 3

kap. 3 § är skyldig att betala

annan skatt än tull som skall tas

ut för varan på grund av

införseln eller utförseln.

Skatt enligt denna paragraf

skall fastställas och betalas enligt

det förfarande som gäller för tull,

om inte annat föreskrivits.

Bestämmelser om skyldighet

att med anledning av import

eller införsel som avses i 3 kap.

3 § betala annan skatt än tull

finns i lagen (1972:266) om skatt

på annonser och reklam,

mervärdesskattelagen

(1994:200), lagen (1994:1563)

om tobaksskatt, lagen

(1994:1564) om alkoholskatt och

lagen (1994:1776) om skatt på

energi.

Skatt som avses i första stycket

skall fastställas och betalas enligt

det förfarande som gäller för tull,

om inte annat föreskrivits.

9 kap.

3 §

Om ett överklagande enligt 2 §

gäller beslut vid tulltaxering i en

fråga som kan ha betydelse för

fastställelse av tull eller beslut om

fastställelse av annan skatt än tull

enligt 5 kap. 11 § andra stycket,

skall överklagandet ha kommit in

till Tullverket inom tre år från den

dag då tullskulden eller den

anmälningsskyldighet som avses

i 3 kap. 3 § uppkom. Om beslutet

har meddelats senare än två och

ett halvt år efter den dag då

tullskulden eller

anmälningsskyldigheten

uppkom, får överklagandet dock,

om tiden för överklagande

därigenom blir längre, komma in

inom två månader från den dag då

gäldenären eller den anmälnings-

skyldige fick del av beslutet.

Om beslut som avses i första

stycket har omprövats, får även

omprövningsbeslutet överklagas

inom där angiven treårsfrist. Om

omprövningsbeslutet meddelats

senare än två och ett halvt år efter

den dag då tullskulden eller

anmälningsskyldigheten

uppkom, får överklagandet dock,

om tiden för överklagande

därigenom blir längre, komma in

inom två månader från den dag då

gäldenären eller den

anmälningsskyldige fick del av

omprövningsbeslutet.

En gäldenär eller anmälnings-

skyldig får överklaga ett beslut

som avses i första och andra

styckena även om det inte gått

honom emot.

Om ett överklagande enligt 2 §

gäller beslut vid tulltaxering i en

fråga som kan ha betydelse för

fastställelse av tull eller beslut om

fastställelse av annan skatt än tull

enligt 5 kap. 11 § andra stycket,

skall överklagandet ha kommit in

till Tullverket inom tre år från den

dag då tullskulden uppkom eller

skattskyldigheten inträdde. Om

beslutet har meddelats senare än

två och ett halvt år efter den dag då

tullskulden uppkom eller

skattskyldigheten inträdde, får

överklagandet dock, om tiden för

överklagande därigenom blir

längre, komma in inom två

månader från den dag då

gäldenären eller den skattskyldige

fick del av beslutet.

Om beslut som avses i första

stycket har omprövats, får även

omprövningsbeslutet överklagas

inom där angiven treårsfrist. Om

omprövningsbeslutet meddelats

senare än två och ett halvt år efter

den dag då tullskulden uppkom

eller skattskyldigheten inträdde,

får överklagandet dock, om tiden

för överklagande därigenom blir

längre, komma in inom två

månader från den dag då

gäldenären eller den skattskyldige

fick del av omprövningsbeslutet.

Gäldenären eller den

skattskyldige får överklaga ett

beslut som avses i första och

andra styckena även om det inte

gått honom emot.

6 §

Bestämmelserna i 3 5 §§ gäller också överklagande av beslut om

ränta, tulltillägg och förseningsavgift.

En gäldenärs eller anmälnings-

skyldigs yrkande i fråga om tull-

tillägg skall, oavsett tidsfristerna i

3 §, prövas om beslutet om den

tull som tulltillägget avser inte har

vunnit laga kraft. Detsamma gäller

om Tullverket eller det allmänna

ombudet framställt ett sådant

yrkande till förmån för gäldenären

eller den anmälningsskyldige.

Om yrkandet framställs först i

domstol, kan domstolen besluta

att det skall tas upp till prövning av

Tullverket.

En gäldenärs eller skattskyldigs

yrkande i fråga om tulltillägg

skall, oavsett tidsfristerna i 3 §,

prövas om beslutet om den tull

som tulltillägget avser inte har

vunnit laga kraft. Detsamma gäller

om Tullverket eller det allmänna

ombudet framställt ett sådant

yrkande till förmån för gäldenären

eller den skattskyldige. Om

yrkandet framställs först i

domstol, kan domstolen besluta

att det skall tas upp till prövning av

Tullverket.

Vad som sägs i andra stycket gäller även en deklarants yrkande i fråga

om förseningsavgift.

4.12

4.13 Förslag till lag om ändring i lagen

(1999:673) om skatt på avfall

Härigenom föreskrivs att 3, 6 och 8 §§ lagen (1999:673) om skatt på

avfall skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3 §

Bestämmelserna i 1 § gäller dock inte för anläggningar där deponering

eller förvaring sker uteslutande av

1. ett eller flera av följande avfallsslag, nämligen

a) jord, grus, lera, skiffer, kalkstoft, kalksten eller annan sten,

b) bergrester från gruvindustriell verksamhet,

c) avfallssand från gruv-

industriell verksamhet och avfall

från vattenrening vid sådan verk-

samhet samt järnhaltigt avfall från

rökgasrening vid tillverkning av

järnmalmspellets, eller

c) avfallssand från gruv-

industriell verksamhet och avfall

från vattenrening vid sådan verk-

samhet samt järnhaltigt avfall från

rökgasrening vid tillverkning av

järnmalmspellets,

2. radioaktivt avfall.

2. radioaktivt avfall,

3. vattenverksslam i slambas-

säng, eller

4. flytande avfall i vassbädd.

I fråga om avfall från vattenrening vid gruvindustriell verksamhet och

järnhaltigt avfall från rökgasrening vid tillverkning av järnmalmspellets

gäller första stycket 1 endast under förutsättning att deponering eller

förvaring sker tillsammans med avfallssand från gruvindustriell

verksamhet.

6 §

Avfallsskatt skall inte betalas för

1. material som är avsett att användas för driften av en

avfallsanläggning eller som förs in till en sådan anläggning utan direkt

samband med avfallshanteringen,

2. avfall som är avsett att inom

en anläggning behandlas genom

a) kompostering eller

reaktorba-serad rötning,

b) förbränning,

c) användning för tillverkning

av fast lagringsbart bränsle.

Avfallsskatt skall dock betalas

för rester som uppstår efter

genomförd behandling enligt

första stycket 2.

2. avfall som är avsett att inom

en anläggning

a) behandlas genom komposte-

ring eller reaktorbaserad rötning,

b) förbrännas,

c) användas för tillverkning av

fast lagringsbart bränsle,

d) avvattnas,

e) renas, under förutsättning

att avfallet är flytande,

3. flytande avfall som inom en

anläggning är avsett att

behandlas i vassbädd.

Första stycket 2 d, 2 e och 3

gäller endast om det vatten som

avgår från behandlingen inte

deponeras inom anläggningen.

Avfallsskatt skall dock betalas

för rester som uppstår efter

genomförd åtgärd enligt första

stycket 2.

8 §

Skyldigheten att betala avfallsskatt inträder i fall som avses i

1. 1 § första stycket när avfall förs in till anläggningen,

2. 1 § andra stycket när avfall uppkommer och i

3. 6 § andra stycket när

behandlingen har slutförts.

3. 6 § tredje stycket när

åtgärden har slutförts.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001 och tillämpas för tid från

och med den 1 januari 2000.

4.14

4.15 Förslag till lag om ändring i

fordonsskattelagen (1988:327)

Härigenom föreskrivs att 9 § fordonsskattelagen (1988:327) skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

9 §

Motorcyklar, personbilar,

lastbilar eller bussar som enligt

bilregistret är av en årsmodell

som är trettio år eller äldre är

inte skattepliktiga.

Följande fordon är inte

skattepliktiga om de enligt

bilregistret är av en årsmodell

som är trettio år eller äldre

1. motorcyklar,

2. personbilar,

3. andra lastbilar än sådana

som är vägavgiftspliktiga enligt

lagen (1997:1137) om vägavgift

för vissa tunga fordon,

4. bussar.

Påhängsvagnar med en skattevikt över 3 000 kilogram är inte

skattepliktiga om de dras uteslutande av personbilar, lastbilar eller

bussar som kan drivas med dieselolja eller av sådana fordon som avses i

21 § andra stycket 2.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. Äldre föreskrifter gäller

fortfarande i fråga om förhållanden som hänför sig till tiden före

ikraftträdandet.

4.16

4.17 Förslag till lag om ändring i lagen

(1997:1137) om vägavgift för vissa tunga fordon

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1997:1137) om vägavgift för

vissa tunga fordon

dels att i 3 och 12 §§ orden Skattemyndigheten i Örebro län skall

bytas ut mot Skattemyndigheten i Örebro ,

dels att 2, 6, 11, 17, 21, 22 och 23 §§ samt rubriken närmast före 23 §

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 §

Beteckningar i denna lag har

samma betydelse som i

fordonskungörelsen (1972:595),

bilregisterkungörelsen

(1972:599) och

vägtrafikkungörelsen

(1972:603), om inte annat sägs.

Beteckningar i denna lag har

samma betydelse som i

fordonskungörelsen (1972:595),

bilregisterkungörelsen

(1972:599) och

trafikförordningen (1998:1276),

om inte annat sägs.

6 §

Avgiftsplikt gäller inte för fordon som tillhör

1. försvarsmakten,

2. polisväsendet,

3. civilförsvaret, brandväsendet eller annan räddningstjänst,

4. väghållningen.

En förutsättning för undantag enligt första stycket är att fordonet bär

yttre kännetecken som visar att fordonet tillhör någon av de angivna

kategorierna.

Avgiftsplikt gäller inte heller

för fordon som enligt bilregistret

är av en årsmodell som är 30 år

eller äldre och som inte används

i yrkesmässig trafik.

För fordonskombinationer är det motorfordonet som är avgörande för

om kombinationen är undantagen från avgiftsplikt.

11 §

Nuvarande lydelse

För motorfordon eller ledad motorfordonskombination med högst

tre axlar tas vägavgiften ut med 6 314 kronor per år, 631 kronor per

månad, 168 kronor per vecka och 50 kronor per dag. För

motorfordon eller ledad motorfordonskombination med fyra eller

flera axlar tas vägavgiften ut med 10 524 kronor per år, 1 052

kronor per månad, 277 kronor per vecka och 50 kronor per dag.

För svenskt fordon med draganordning bestäms vägavgiften efter det

största möjliga antalet axlar och den högsta totalvikten som

fordonskombinationen kan ha.

För fordon registrerade i Grekland skall vägavgiften tas ut med 50

procent av belopp som anges i första stycket, under förutsättning att

vägavgiftsbevis köps före den 1 juli 2002.

Föreslagen lydelse

Vägavgift tas ut med olika belopp beroende på antal axlar och

vilka krav på utsläpp av föroreningar som ett fordons motor

uppfyller enligt följande.

Fordon som inte uppfyller de av Europeiska gemenskapen fastställda

kraven i rådets direktiv 88/77/EEG av den 3 december 1987 om

tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om åtgärder mot

utsläpp av gasformiga föroreningar från dieselmotorer som används

i fordon i dess lydelse enligt Europaparlamentets och rådet direktiv

96/1/EG av den 22 januari 1996 om ändring av direktiv 88/77/EEG .

Antal axlar

Avgift per år

Avgift per månad

Avgift per vecka

Avgift per dag

högst 3 axlar

960 euro

96 euro

26 euro

8 euro

4 eller fler

axlar

1 550 euro

155 euro

41 euro

8 euro

Fordon med de egenskaper som anges i rad A i tabellen i punkt

8.3.1.1 i bilaga I till direktiv 88/77/EEG i dess lydelse enligt direktiv

96/1/EG.

Antal axlar

Avgift per år

Avgift per månad

Avgift per vecka

Avgift per dag

högst 3 axlar

850 euro

85 euro

23 euro

8 euro

4 eller fler

axlar

1 400 euro

140 euro

37 euro

8 euro

Fordon med de egenskaper som anges i rad B i tabellen i punkt

8.3.1.1 i bilaga I till direktiv 88/77/EEG i dess lydelse enligt direktiv

96/1/EG eller fordon som uppfyller högre ställda krav i senare

lydelse.

Antal axlar

Avgift per år

Avgift per månad

Avgift per vecka

Avgift per dag

högst 3 axlar

750 euro

75 euro

20 euro

8 euro

4 eller fler

axlar

1 250 euro

125 euro

33 euro

8 euro

För svenskt fordon med draganordning bestäms vägavgiften efter det

största möjliga antalet axlar som en fordonskombination kan ha.

För fordon registrerade i Grekland skall vägavgiften tas ut med 50

procent av belopp som anges i första stycket, under förutsättning att

vägavgiftsbevis köps före den 1 juli 2002.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

17 §

Vägavgift skall betalas tillbaka om

1. avgiftsplikt upphör för ett fordon under tid för vilken vägavgift har

betalats, eller

2. ett fordons beskaffenhet ändras så att vägavgift skall tas ut med

annat belopp.

En förutsättning för återbetalning är att vägavgiftsbeviset ges in till

beskattningsmyndigheten före utgången av den period för vilken avgiften

har betalats.

I fall som avses i första stycket

1 återbetalas överskjutande belopp

till den som var avgiftsskyldig när

avgiftsplikten upphörde.

Vägavgiften betalas tillbaka med

ett belopp som motsvarar den del

av avgiften som belöper på antalet

återstående hela månader för vilka

avgift har betalats, räknat från det

att avgiftsplikten upphörde. Från

det belopp som skall återbetalas

dras en avgift på 210 kronor.

I fall som avses i första stycket

1 återbetalas överskjutande belopp

till den som var avgiftsskyldig när

avgiftsplikten upphörde.

Vägavgiften betalas tillbaka med

ett belopp som motsvarar den del

av avgiften som belöper på antalet

återstående hela månader för vilka

avgift har betalats, räknat från det

att avgiftsplikten upphörde. Från

det belopp som skall återbetalas

dras en avgift på 25 euro.

I fall som avses i första stycket 2 återbetalas överskjutande belopp till

den som var avgiftsskyldig när registreringsbesiktning skedde.

Återbetalning skall ske med ett belopp som motsvarar den del av

avgiften som belöper på antalet återstående hela månader för vilka avgift

har betalats, räknat från den dag registreringsbesiktning skedde.

21 §

Vägavgift skall inte betalas för

fordonet, om ett giltigt bevis för

betald väganvändning utfärdat i ett

annat europeiskt land i

överensstämmelse med det i

Bryssel den 9 februari 1994

underskrivna avtalet om uttag av

en avgift för tunga fordon som

använder vissa vägar och det i

Bryssel den 18 september 1997

underskrivna protokollet avseende

Sveriges anslutning till avtalet, kan

visas upp. Avtalet och protokollet

publiceras i Sveriges

internationella överenskommelser

(SÖ).

Vägavgift skall inte betalas för

fordonet, om ett giltigt bevis för

betald väganvändning utfärdat i ett

annat europeiskt land i

överensstämmelse med det i

Bryssel den 9 februari 1994

underskrivna avtalet om uttag av

en avgift för tunga fordon som

använder vissa vägar och det i

Bryssel den 18 september 1997

underskrivna protokollet avseende

Sveriges anslutning till avtalet, kan

visas upp. Avtalet har ändrats

genom det i Bryssel den 22 mars

2000 underskrivna protokollet

för att tillämpa

Europaparlamentets och rådets

direktiv 1999/62/EG av den 17

juni 1999. Avtalet och

protokollen publiceras i Sveriges

internationella överenskommelser

(SÖ) .

22 §

Beskattningsmyndigheten skall efter ansökan besluta om återbetalning

av vägavgift för svenskt årsbevis om beviset ges in till

beskattningsmyndigheten före utgången av den period för vilken avgiften

har betalats. Vägavgiften betalas tillbaka med ett belopp som motsvarar

den del av avgiften som belöper på antalet återstående hela månader för

vilka avgift har betalats, räknat från det att vägavgiftsbeviset kom in.

Från det belopp som skall

återbetalas dras en avgift på 210

kronor.

Från det belopp som skall

återbetalas dras en avgift på 25

euro.

Reglering av vägavgiften enligt

ecu-kursen

Reglering av vägavgiften enligt

euro-kursen

23 §

De belopp i svenska kronor

som anges i 11, 17 och 22 §§

omräknas per den 1 januari varje

kalenderår. Beloppen i svenska

kronor motsvarar de belopp i

ecu som anges i artikel 8 och 10

i det i 21 § nämnda avtalet.

Omräkning sker enligt den kurs

i svenska kronor av ecu som

gällde den första vardagen i

oktober året innan och som

offentliggörs i Europeiska

gemenskapernas officiella tidning.

Om ett belopp som beräknas för

ett visst år före avrundning avviker

från föregående års belopp med

mindre än 5 procent eller 5 ecu,

skall föregående års belopp

fortsätta att gälla.

Vägavgiften skall erläggas i

svenska kronor. De belopp i

euro som anges i 11, 17 och 22

§§ omräknas till svenska kronor

för varje kalenderår.

Omräkning sker enligt den kurs

i svenska kronor av euro som

gällde den första vardagen i

oktober året innan och som

offentliggörs i Europeiska

gemenskapernas officiella tidning.

Om ett belopp som beräknas för

ett visst år före avrundning avviker

från föregående års belopp med

mindre än 5 procent eller 5 euro,

skall föregående års belopp

fortsätta att gälla.

Regeringen fastställer före november månads utgång de omräknade

belopp som enligt denna lag skall tas ut under påföljande kalenderår.

Beloppen avrundas nedåt.

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

2. Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om förhållanden som

hänför sig till tiden före ikraftträdandet.

3. Har vägavgift beslutats före ikraftträdandet enligt äldre föreskrifter

skall skillnaden mellan den beslutade och en ny, högre vägavgift enligt

11 § i dess nya lydelse (tillkommande avgift) betalas för tiden från och

med ikraftträdandet till utgången av avgiftsperioden. För kalendermånad

utgör avgiften 1/12 och för dag 1/360 av vägavgiften för helt år.

4. Den som är avgiftsskyldig vid ikraftträdandet skall betala

tillkommande avgift.

5. Tillkommande avgift skall betalas senast en månad efter

ikraftträdandet.

6. Tillkommande avgift som understiger 300 kronor behöver inte

betalas.

7. Brukandeförbudet i 25 § skall för tillkommande avgift gälla först

efter sista betalningsdag.

4.18

4.19 Förslag till lag om ändring i

bilskrotningslagen (1975:343)

Härigenom föreskrivs i fråga om bilskrotningslagen (1975:343)

dels att nuvarande 12 14 §§ skall betecknas 19 21 §§,

dels att 9 och 11 §§ skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas nya bestämmelser, 12 18 §§, av

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

9 §

Skrotningsavgift skall betalas

för personbil, buss med en

totalvikt av högst 3 500 kilogram

och lastbil med skåpkarosseri och

med en totalvikt av högst 3 500

kilogram. För bussar och

lastbilar skall skrotningsavgift

endast betalas i de fall

försäljningsskatt skall betalas

för sådana fordon enligt lagen

(1978:69) om försäljningsskatt

på motorfordon.

Skrotningsavgift för bussar och

lastbilar skall betalas även i de

fall försäljningsskatt inte tas ut

på grund av bestämmelserna i 4

§ andra stycket nämnda lag.

Skrotningsavgift skall betalas

till staten för fordon som

registreras i bilregistret och som

är personbil, buss med en

totalvikt av högst 3 500 kilogram

eller lastbil med skåpkarosseri

och med en totalvikt av högst

3 500 kilogram.

11 §

Bestämmelserna i lagen

(1978:69) om försäljningsskatt

på motorfordon med undantag

av 8 och 15 §§ äger

motsvarande tillämpning i fråga

om skrotningsavgift. Vidare

finns bestämmelser för

skrotningsavgift i lagen

(1984:151) om punktskatter och

prisregleringsavgifter.

Bestämmelser om förfarandet

finns i lagen (1984:151) om

punktskatter och

prisregleringsavgifter.

12 §

Avgiftsskyldig är

1. tillverkaren, för

avgiftspliktigt motorfordon som

yrkesmässigt tillverkas inom

landet,

2. importör som har

registrerats enligt 13 § andra

stycket, för avgiftspliktigt

motorfordon som förs in till

landet,

3. ägaren, för

a) avgiftspliktigt motorfordon

som tillverkas inom landet av

annan tillverkare än sådan som

avses i 1,

b) avgiftspliktigt motorfordon

som förs in till landet på annat

sätt än som avses i 2,

c) fordon som efter ändring

har blivit avgiftspliktigt,

d) motorfordon som från att ha

använts på sådant sätt att

motorfordonet varit undantaget

från registrering i bilregistret i

stället används så att det blir

registreringspliktigt, och

e) avgiftspliktigt fordon som

förvärvats från någon som

erhållit kompensation enligt 16

§ och som inte har rätt till

kompensation enligt denna lag.

.

13 §

Tillverkare som avses i 12 § 1

skall vara registrerad som

avgiftsskyldig hos

beskattningsmyndigheten

(registrerad tillverkare).

Importör som inför

avgiftspliktiga motorfordon för

yrkesmässig försäljning till

återförsäljare kan, om

verksamheten är av större

omfattning, registreras som

avgiftsskyldig hos

beskattningsmyndigheten

(registrerad importör).

14 §

Avgiftsskyldigheten inträder

när fordonet första gången

införs i bilregistret eller, om

fordonet samtidigt avställts, då

avställningen upphör.

För icke avgiftspliktiga fordon

som ändras till avgiftspliktiga

fordon inträder

avgiftsskyldighet när fordonet

tas upp i bilregistret som fordon

av avgiftspliktigt slag, eller om

det samtidigt avställs, då

avställningen upphör.

För fordon för vilket ägaren

beviljats kompensation enligt 16

§ inträder avgiftsskyldigheten

när fordonet förvärvats av

någon som inte har rätt till

kompensation enligt denna lag.

15 §

Skrotningsavgift beslutas

genom automatisk

databehandling på grundval av

uppgifter i bilregistret.

Avgiften skall för

avgiftsskyldig som avses i 12 § 1

och 2 betalas senast inom en

månad efter utgången av den

månad avgiftsskyldigheten

inträder och för avgiftsskyldig

som avses i 12 § 3 senast tre

veckor efter avgiftsskyldighetens

inträde.

Regeringen föreskriver vilken

myndighet som svarar för beslut

om avgift enligt första stycket.

16 §

Kompensation för betald

skrotningsavgift kan beviljas,

om fordonet förvärvats av

1. utländsk beskickning eller

karriärkonsulat i Sverige eller

sådan internationell

organisation som avses i lagen

(1976:661) om immunitet och

privilegier i vissa fall,

2. medlem av den diplomatiska

personalen vid utländska

beskickningar i Sverige och

karriärkonsul vid utländskt

konsulat i Sverige, under

förutsättning att denne inte är

svensk medborgare eller

stadigvarande bosatt här i

landet.

Kompensation för

skrotningsavgift kan även

beviljas om fordonet förvärvats

av en medlemsstats ombud vid

en internationell organisation

med säte i Sverige och personal

hos sådan organisation, om

Sverige har träffat

överenskommelse om detta med

en annan stat eller med en

mellanfolklig organisation, eller

om Sverige träffat sådan

överenskommelse som avses i 10

kap. 7 § andra stycket

mervärdesskattelagen

(1994:200).

Beskattningsmyndigheten

prövar frågor om kompensation

för betald skrotningsavgift.

17 §

Andra beslut enligt denna lag

än beslut i frågor som avses i 7 §

första stycket punkten 2 och

sådana som anges i 8 kap. 1 §

första och andra styckena lagen

(1984:151) om punktskatter och

prisregleringsavgifter får

överklagas hos allmän

förvaltningsdomstol.

Beslut i frågor som avses i 7 §

första stycket punkten 3 får inte

överklagas.

Prövningstillstånd krävs vid

överklagande till kammarrätt.

18 §

Fordon som avses i 12 § 3 får

inte användas, om

skrotningsavgiften inte har

betalats inom den tid som har

bestämts enligt denna lag och

anstånd med betalningen inte

har lämnats.

Om det finns särskilda skäl får

beskattningsmyndigheten

besluta att ett visst fordon får

användas trots bestämmelsen i

första stycket.

En ägare av ett fordon som

uppsåtligen eller av oaktsamhet

använder fordonet eller låter det

användas i strid med första

stycket döms till penningböter.

Bestämmelsen i tredje stycket

gäller även föraren, om han

kände till att fordonet inte fick

användas. Detta gäller dock inte

när fordonet provkörs vid

besiktning, inspektion, tillsyn

eller haveriundersökning som

avses i 35 § fordonskungörelsen

(1972:595).

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. Äldre föreskrifter gäller

fortfarande i fråga om förhållanden som hänför sig till tiden före

ikraftträdandet.

4.20

4.21 Förslag till lag om ändring i lagen

(1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter

Härigenom föreskrivs att 1 kap. 1 § lagen (1984:151) om punktskatter

och prisregleringsavgifter skall ha följande lydelse

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 kap.

1 §

Denna lag gäller för skatter och avgifter som tas ut enligt

1. lagen (1972:266) om skatt på

annonser och reklam, lagen

(1972:820) om skatt på spel,

bilskrotningslagen (1975:343),

lagen (1978:69) om

försäljningsskatt på

motorfordon, lagen (1984:409)

om skatt på gödselmedel, lagen

(1984:410) om skatt på

bekämpningsmedel, 2 § första

stycket 6 lagen (1990:661) om

avkastningsskatt på

pensionsmedel, lagen

(1990:1427) om särskild

premieskatt för

grupplivförsäkring, m.m., lagen

(1991:1482) om lotteriskatt,

lagen (1991:1483) om skatt på

vinstsparande m.m., lagen

(1994:1563) om tobaksskatt,

lagen (1994:1564) om

alkoholskatt, lagen (1994:1776)

om skatt på energi, lagen

(1995:1667) om skatt på

naturgrus, lagen (1999:673) om

skatt på avfall, lagen (2000:466)

om skatt på termisk effekt i

kärnkraftsreaktorer.

2. lagen (1982:349) om

återvinning av

dryckesförpackningar av

aluminium, lagen (1994:1704)

om lageravgift på vissa

jordbruksprodukter.

1. lagen (1972:266) om skatt på

annonser och reklam, lagen

(1972:820) om skatt på spel,

bilskrotningslagen (1975:343),

lagen (1984:409) om skatt på

gödselmedel, lagen (1984:410)

om skatt på bekämpningsmedel, 2

§ första stycket 6 lagen

(1990:661) om avkastningsskatt

på pensionsmedel, lagen

(1990:1427) om särskild

premieskatt för

grupplivförsäkring, m.m., lagen

(1991:1482) om lotteriskatt,

lagen (1991:1483) om skatt på

vinstsparande m.m., lagen

(1994:1563) om tobaksskatt,

lagen (1994:1564) om

alkoholskatt, lagen (1994:1776)

om skatt på energi, lagen

(1995:1667) om skatt på

naturgrus, lagen (1999:673) om

skatt på avfall och lagen

(2000:466) om skatt på termisk

effekt i kärnkraftsreaktorer,

2. lagen (1982:349) om

återvinning av

dryckesförpackningar av

aluminium och lagen (1994:1704)

om lageravgift på vissa

jordbruksprodukter.

Har i författning som anges i första stycket eller i författning som

utfärdats med stöd av sådan författning lämnats bestämmelse som

avviker från denna lag gäller dock den bestämmelsen.

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

2. Lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter skall

fortfarande tillämpas beträffande den upphävda lagen (1978:69) om

försäljningsskatt på motorfordon.

4.22

4.23 Förslag till lag om ändring i lagen

(1985:146) om avräkning vid återbetalning av skatter

och avgifter

Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1985:146) om avräkning vid

återbetalning av skatter och avgifter skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 §1

Avräkning enligt denna lag skall göras från belopp som återbetalas

eller annars utbetalas på grund av bestämmelse i

1. lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter eller

författning som anges i 1 kap. 1 § första stycket samma lag, i de fall då

utbetalningen ankommer på Skattemyndigheten i Gävle,

2. lagen (1991:591) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta

artister m.fl.,

3. 10 kap. 1 4 §§ mervärdesskattelagen (1994:200),

4. tullagen (1994:1550) och lagen (1994:1551) om tullfrihet m.m.,

5. skattebetalningslagen (1997:483), eller

6. lagen (1998:506) om punktskattekontroll av transporter m.m. av

alkoholvaror, tobaksvaror och mineraloljeprodukter.

Vad som sagts i första stycket 1

gäller inte utbetalning enligt 9

kap. 1 § lagen (1994:1776) om

skatt på energi och 13 § lagen

(1978:69) om försäljningsskatt

på motorfordon.

Vad som sagts i första stycket 1

gäller inte utbetalning enligt 9

kap. 1 § lagen (1994:1776) om

skatt på energi.

Avräkning skall också göras vid återbetalning av belopp som tagits ut

som förrättningskostnad vid indrivning av en sådan fordran som avses i

2 § första meningen.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. Äldre föreskrifter gäller

fortfarande i fråga om förhållanden som hänför sig till tiden före

ikraftträdandet.

4.24

4.25 Förslag till lag om ändring i lagen

(1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter

Härigenom föreskrivs att 2 kap. 4, 8 och 26 §§ samt rubriken närmast

före 2 kap. 26 § lagen (1990:325) om självdeklaration och

kontrolluppgifter skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 kap.

4 §

Fysisk person skall lämna självdeklaration

1. när hans bruttointäkter av tjänst i andra fall än som avses i 32 §

1 mom. första stycket h och i kommunalskattelagen (1928:370) och av

aktiv näringsverksamhet, under beskattningsåret uppgått till sammanlagt

minst 24 procent av basbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän

försäkring för året före taxeringsåret och inte annat följer av 6 §,

2. när hans bruttointäkter av tjänst i fall som avses i 32 § 1 mom.

första stycket h eller i kommunalskattelagen och av passiv

näringsverksamhet uppgått till sammanlagt minst 100 kronor,

3. när han haft bruttointäkter av kapital av annat slag än avkastning från

vilken skatteavdrag skall göras enligt 5 kap. 8 § skattebetalningslagen

(1997:483) och bruttointäkterna av kapital uppgått till sammanlagt minst

100 kronor,

4. om han inte varit bosatt i Sverige under hela beskattningsåret när

bruttointäkterna uppgått till sammanlagt minst 100 kronor,

5. när hans skattepliktiga

tillgångar enligt lagen (1997:323)

om statlig förmögenhetsskatt vid

beskattningsårets utgång haft ett

sammanlagt värde som överstiger

900 000 kronor, eller

5. när hans skattepliktiga

tillgångar enligt lagen (1997:323)

om statlig förmögenhetsskatt vid

beskattningsårets utgång haft ett

sammanlagt värde som överstiger

1 000 000 kronor eller, i fall då

sambeskattning skall ske med

make eller sambo, 1 500 000

kronor, eller

6. när underlag för statlig fastighetsskatt, avkastningsskatt på

pensionsmedel eller särskild löneskatt på pensionskostnader skall

fastställas för honom.

Vid bedömandet av deklarationsskyldighet enligt första stycket skall

hänsyn inte tas till sådan inkomst eller förmögenhet för vilken

skattskyldighet inte föreligger enligt kommunalskattelagen, lagen

(1947:576) om statlig inkomstskatt eller lagen om statlig

förmögenhetsskatt. Däremot skall hänsyn tas till sådan inkomst eller

förmögenhet som enligt dubbelbeskattningsavtal skall vara helt eller

delvis undantagen från beskattning i Sverige.

Skall sambeskattning ske enligt lagen om statlig förmögenhetsskatt

skall vardera makens deklarationsskyldighet bedömas med hänsyn till

makarnas sammanlagda förmögenhet och föräldrarnas

deklarationsskyldighet bedömas med hänsyn till deras och underåriga

hemmavarande barns sammanlagda förmögenhet.

8 §

Följande juridiska personer skall lämna självdeklaration

1. aktiebolag, ekonomisk förening, sparbank, ömsesidigt

skadeförsäkringsföretag och värdepappersfond samt sådan stiftelse,

fond eller inrättning som har till huvudsakligt ändamål att tillgodose viss

familjs, vissa familjers eller bestämda personers ekonomiska intressen,

2. ideell förening, som avses i

7 § 5 mom. första stycket lagen

(1947:576) om statlig inkomst-

skatt, om dess bruttointäkter

under beskattningsåret överstigit

grundavdraget enligt 8 § nämnda

lag,

2. ideell förening och

registrerat trossamfund, som

avses i 7 § 5 mom. första stycket

lagen (1947:576) om statlig

inkomstskatt, om dess

bruttointäkter under

beskattningsåret överstigit grund-

avdraget enligt 8 § nämnda lag,

3. dödsbo när dess bruttointäkter av kapital av annat slag än avkastning

från vilken skatteavdrag skall göras enligt 5 kap. 8 §

skattebetalningslagen (1997:483) och bruttointäkter av en eller flera

andra förvärvskällor uppgått till sammanlagt minst 100 kronor,

4. annan juridisk person, om dess bruttointäkter av en eller flera

förvärvskällor under beskattningsåret uppgått till sammanlagt minst 100

kronor,

5. juridisk person, vars

skattepliktiga tillgångar enligt

lagen (1997:323) om statlig

förmögenhetsskatt, vid

beskattningsårets utgång haft ett

sammanlagt värde som, i fråga om

dödsbo och familjestiftelse,

överstiger 900 000 kronor eller, i

fråga om annan juridisk person

som är skattskyldig enligt nämnda

lag, 25 000 kronor,

5. juridisk person, vars

skattepliktiga tillgångar enligt

lagen (1997:323) om statlig

förmögenhetsskatt, vid

beskattningsårets utgång haft ett

sammanlagt värde som, i fråga om

dödsbo och familjestiftelse,

överstiger 1 000 000 kronor eller,

i fråga om annan juridisk person

som är skattskyldig enligt nämnda

lag, 25 000 kronor,

6. juridisk person för vilken underlag för statlig fastighetsskatt,

avkastningsskatt på pensionsmedel eller särskild löneskatt på

pensionskostnader skall fastställas.

Vid bedömandet av deklarationsskyldighet enligt första stycket 2 5

skall hänsyn inte tas till sådan inkomst eller förmögenhet, för vilken

skattskyldighet inte föreligger enligt kommunalskattelagen (1928:370),

lagen om statlig inkomstskatt eller lagen om statlig förmögenhetsskatt.

Däremot skall hänsyn tas till sådan inkomst eller förmögenhet som

enligt dubbelbeskattningsavtal skall vara helt eller delvis undantagen från

beskattning i Sverige.

Särskild uppgiftsskyldighet för

vissa stiftelser och föreningar

Särskild uppgiftsskyldighet för

vissa stiftelser, föreningar och

trossamfund

26 §

Stiftelse eller förening, som är

helt eller delvis frikallad från

skattskyldighet, skall i fall som

anges nedan lämna särskild uppgift

om inkomst och förmögenhet,

som inte skall tas upp till

beskattning.

Stiftelser, föreningar eller

registrerade trossamfund som är

helt eller delvis frikallade från

skattskyldighet, skall i fall som

anges nedan lämna särskild uppgift

om inkomst och förmögenhet,

som inte skall tas upp till

beskattning.

Uppgiftsskyldighet har

1. personalstiftelse som avses i lagen (1967:531) om tryggande av

pensionsutfästelse m.m. med ändamål uteslutande att lämna understöd

vid arbetslöshet, sjukdom eller olycksfall samt stiftelse som bildats

enligt avtal mellan organisationer av arbetsgivare och arbetstagare med

ändamål som anges i 7 § 4 mom. lagen (1947:576) om statlig

inkomstskatt,

2. stiftelse som har till huvudsakligt ändamål att under samverkan med

militär eller annan myndighet stärka rikets försvar,

3. stiftelse som har till huvudsakligt ändamål att, utan begränsning till

en viss familj, vissa familjer eller bestämda personer, främja vård och

uppfostran av barn eller lämna understöd till undervisning eller

utbildning eller utöva hjälpverksamhet bland behövande eller främja

vetenskaplig forskning eller nordiskt samarbete,

4. förening som avses i 7 §

5 mom. lagen om statlig

inkomstskatt.

4. förening och registrerat

trossamfund som avses i 7 § 5

mom. lagen om statlig

inkomstskatt.

Särskild uppgift lämnas på blankett enligt fastställt formulär.

Blanketten eller bilaga till denna skall ta upp inkomster och utgifter

under räkenskapsår som gått till ända närmast före taxeringsåret, samt

tillgångar och skulder vid räkenskapsårets början och slut. Vidare skall

upplysning lämnas om de omständigheter som anses motivera frikallelse

från skattskyldighet.

Särskild uppgift lämnas varje år senast den 31 mars i den ordning som

anges i 29 § i fråga om självdeklaration, om inte skattemyndigheten

efter framställning medgett befrielse för viss tid från nämnda

skyldighet. Sådant medgivande får återkallas.

Stiftelse eller förening som är

skyldig att lämna självdeklaration

skall foga den särskilda uppgiften

till deklarationen.

Stiftelser, föreningar eller

registrerade trossamfund som är

skyldiga att lämna

självdeklaration skall foga den

särskilda uppgiften till

deklarationen.

Stiftelsen eller föreningen skall

efter föreläggande av

skattemyndigheten meddela de

ytterligare upplysningar som kan

behövas för att bedöma stiftelsens

eller föreningens skattskyldighet.

Stiftelsen, föreningen eller det

registrerade trossamfundet skall

efter föreläggande av

skattemyndigheten meddela de

ytterligare upplysningar som kan

behövas för att bedöma

stiftelsens, föreningens eller

trossamfundets skattskyldighet.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001 och tillämpas första

gången såvitt avser 2 kap. 8 § första stycket 2 samt 26 § vid 2001 års

taxering och i övrigt vid 2002 års taxering.

4.26

4.27 Förslag till lag om ändring i lagen

(1999:1240) om ändring i kupongskattelagen (1970:624)

Härigenom föreskrivs i fråga om kupongskattelagen (1970:624)

dels att 27 § i stället för dess lydelse enligt lagen (1999:1240) om

ändring i nämnda lag skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen (1999:1240) om ändring i nämnda lag skall införas

en övergångsbestämmelse av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

27 §

Har i annat fall än som avses i 9 eller 16 § kupongskatt innehållits

fastän skattskyldighet ej förelegat eller har kupongskatt innehållits med

högre belopp än vad som skall erläggas enligt avtal för undvikande av

dubbelbeskattning, har den utdelningsberättigade rätt till återbetalning av

vad som innehållits för mycket.

Rätt till återbetalning föreligger

även om aktie förlorat sitt värde

till följd av att bolaget upplösts

genom likvidation eller genom

fusion enligt 14 kap. 1 §

aktiebolagslagen (1975:1385)

eller 11 kap. 1 §

bankaktiebolagslagen

(1987:618) och upplösning skett

inom ett år efter det att sådan

utbetalning som avses i 2 § andra

stycket blivit tillgänglig för

lyftning. Underlaget för

kupongskatt skall i sådant fall

beräknas på ett belopp som svarar

mot skillnaden mellan

utbetalningen till aktieägaren och

dennes anskaffningskostnad för

aktierna.

Rätt till återbetalning föreligger

även om aktie förlorat sitt värde

till följd av att bolaget upplösts

genom likvidation inom två år

efter det att sådan utbetalning som

avses i 2 § andra stycket blivit

tillgänglig för lyftning. Underlaget

för kupongskatt skall i sådant fall

beräknas på ett belopp som svarar

mot skillnaden mellan

utbetalningen till aktieägaren och

dennes anskaffningskostnad för

aktierna. Har aktierna förvärvats

som fusionsvederlag skall som

anskaffningskostnad för

aktierna anses den

anskaffningskostnad som

aktieägaren hade för aktierna i

det övertagna aktiebolaget.

Ansökan om återbetalning skall göras skriftligen hos beskattnings-

myndigheten senast vid utgången av femte kalenderåret efter utdelnings-

tillfället.

Vid ansökningshandlingen skall fogas intyg eller annan utredning om

att kupongskatt innehållits för sökanden liksom utredning till styrkande

av att skattskyldighet ej föreligger för honom.

Beslut rörande återbetalning får anstå intill dess fråga om skatt-

skyldighet för utdelningen enligt inkomstskattelagen (1999:1229)

slutligen prövats.

Föreligger de förutsättningar för återbetalning som anges i första

stycket först sedan länsrätt, kammarrätt eller Regeringsrätten meddelat

beslut angående utdelningsbeloppet eller efter det att utdelningsberätti-

gad åsatts eftertaxering för detsamma, kan ansökan om återbetalning

göras hos beskattningsmyndigheten senast inom ett år efter det beslutet

meddelades eller eftertaxeringen skedde.

Är den som har rätt till återbetalning av kupongskatt skyldig att betala

skatt enligt denna lag eller skattebetalningslagen (1997:483), gäller

18 kap. skattebetalningslagen i tillämpliga delar.

Denna lag träder i kraft den 1

januari 2001. Äldre bestämmelser

gäller i fråga om utdelning som

skett före ikraftträdandet.

Denna lag träder i kraft den 1

januari 2001. Äldre bestämmelser

gäller i fråga om utdelning som

skett före ikraftträdandet. 27 §

andra stycket tillämpas på

utbetalningar som skett efter den

10 mars 2000 och på

likvidationer som påbörjats före

nämnda datum men som inte

avslutats vid den tidpunkten.

4.28

4.29 Förslag till lag om ändring i lagen

(1972:266) om skatt på annonser och reklam

Härigenom föreskrivs att 26 § lagen (1972:266) om skatt på annonser

och reklam skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

26 §1

Införs till landet från tredje

land annonsblad som har utgivits i

sådant land skall reklamskatt

betalas till Tullverket. Därvid

gäller tullagen (0000:000) och 9

kap. 4 § lagen (1984:151) om

punktskatter och

prisregleringsavgifter.

Reklamskatt vid införsel utgår

med 11 procent av

beskattningsvärdet. Som

beskattningsvärde anses varans

värde beräknat enligt artikel 29 i

rådets förordning (EEG) nr

2913/92 av den 12 oktober 1992

om inrättandet av en tullkodex för

gemenskapen.

Skyldig att betala reklamskatt

för import från tredje land av

annonsblad som har getts ut i

sådant land är den som med

anledning av importen är

skyldig att betala tull för

annonsbladen eller skulle ha

varit skyldig att göra detta om

annonsbladen hade varit

tullbelagda.

För den som är skattskyldig

enligt första stycket inträder

skattskyldigheten vid den

tidpunkt då skyldighet att betala

tull enligt tullagstiftningen

inträder eller skulle ha inträtt

om skyldighet att betala tull

förelegat.

Skatt enligt första stycket skall

betalas till Tullverket. Därvid

gäller tullagen (0000:000) och 9

kap. 4 § lagen (1984:151) om

punktskatter och

prisregleringsavgifter.

Reklamskatt vid import utgår

med 11 procent av

beskattningsvärdet. Som

beskattningsvärde anses varans

värde beräknat enligt artikel 29 i

rådets förordning (EEG) nr

2913/92 av den 12 oktober 1992

om inrättandet av en tullkodex för

gemenskapen.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. Äldre föreskrifter gäller

fortfarande för förhållanden som hänför sig till tiden före

ikraftträdandet.

5

6 Ärendet och dess beredning

Förmögenhetsskatt

I budgetpropositionen för 2001 meddelades att regeringen hade för

avsikt att under hösten återkomma till riksdagen med ett lagförslag om

höjda fribelopp vid förmögenhetsbeskattningen. I det följande lämnas

förslag till sådana höjningar i enlighet med vad som där angavs.

Lagförslaget har under hand beretts med Riksskatteverket.

Skyldighet att betala punkt- och mervärdesskatt vid import

Inom Finansdepartementet har det uppmärksammats att bestämmelserna

om vem som är skattskyldig för import enligt lagen (1994:1563) om

tobaksskatt, lagen (1994:1564) om alkoholskatt och lagen (1994:1776)

om skatt på energi skiljer sig från vad som gäller i fråga om

skattskyldighet vid import enligt mervärdesskattelagen (1994:200).

Dessutom har det uppmärksammats att reglerna om skattskyldighet för

införsel av varor från områden utanför EG:s skatteområde i nämnda

punktskattelagar och mervärdesskattelagen är olika beroende på om

området ligger utanför eller inom EG:s tullområde.

Mot bakgrund av ovan angivna förhållanden har en promemoria

utarbetats inom Finansdepartementet. I promemorian föreslås att

reglerna om skattskyldighet för import i lagarna om skatt på tobak,

alkohol och energi anpassas till vad som gäller enligt

mervärdesskattelagen och tullagstiftningen i fråga om vem som är

skattskyldig och när skattskyldigheten inträder. Vidare föreslås att

skyldigheten att betala punkt- och mervärdesskatt vid införsel av varor

från områden utanför EG:s skatteområde skall vara densamma, oavsett

om området ligger inom eller utanför EG:s tullområde. Promemorians

lagförslag finns i bilaga 1. Promemorian har remissbehandlats. En

förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 2. En

sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i

Finansdepartementet (Fi2000/2810).

Regeringen avser nu att ta upp promemorians förslag.

Avvattning av avfall m.m.

Lagen (1999:673) om skatt på avfall trädde i kraft den 1 januari 2000.

Svenska Renhållningsverksföreningen, Tekniska Verken i Linköping

AB och Trestadsregionens Avfallsaktiebolag har i skrivelser till

Finansdepartementet påpekat olägenheter som skatten medför vad gäller

behandling av flytande avfall och har yrkat att undantag från skatten skall

ges för vissa former av avvattning och rening av sådant avfall (dnr

Fi1999/3670).

Svenska Vatten- och Avloppsverksföreningen har framfört önskemål

om ändringar i lagen om skatt på avfall (dnr Fi1999/4791). Föreningen

har yrkat att skatt inte skall tas ut vare sig på avloppsslam som är under

behandling eller på vattenverksslam. I de fall skatt skall tas ut bör den

baseras på mängden torrsubstans. Karlshamns kommun har i en skrivelse

påpekat att vissa slamtorkbäddar inte bör omfattas av avfallsskatten (dnr

Fi2000/1708).

Gislaveds, Vaggeryds och Värnamo kommuner har i en skrivelse till

Miljödepartementet påtalat problem som skatten medför för behandling

av slam i vassbäddar (dnr M1999/5276). Västmanlands avfallsaktiebolag

och Nordvästra Skånes Renhållningsaktiebolag har i skrivelser beskrivit

de konkurrensproblem som uppstår vid rening av flytande avfall som

sker på skattepliktiga anläggningar (dnr M1999/4814 och

M1999/5126).

Även Naturvårdsverket har i skrivelser till Finansdepartementet

uppmärksammat vissa av dessa problem och har föreslagit ändringar (dnr

Fi2000/516 och Fi2000/2008).

Ovanstående frågor om ändringar i lagen om skatt på avfall har

behandlats i en departementspromemoria. Denna har remissbehandlats

och promemorians lagförslag finns i bilaga 3. En förteckning över

remissinstanserna finns i bilaga 4. En sammanställning över

remissyttrandena finns tillgänglig i Finansdepartementet (dnr

Fi2000/2431).

Regeringen avser nu att ta upp promemorians förslag.

Trafikbeskattning

I Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/62/EG av den 17 juni

1999 om avgifter på tunga godsfordon för användning av vissa

infrastrukturer (EGT nr. L 187, 20.07.1999 s. 42, Celex 31999L0062)

har beslutats om nya avgiftssatser för vägavgift efter vilka krav på

utsläpp av föroreningar som ett fordons motor uppfyller. Regeringen har

i en gemensam förklaring, som antogs vid Europeiska unionens 2142

rådsmöte den 30 november och 1 december 1998, tillsammans med

regeringarna i Belgien, Danmark, Luxemburg, Nederländerna och

Tyskland, uttryckt avsikten att anpassa de gemensamma vägavgifterna till

de maximiskattesatser som fastställs i artikel 7.7 och i bilaga II till

direktivet. De nämnda länderna har i ett protokoll (dnr Fi2000/106),

som undertecknades den 22 mars 2000, reglerat de avgiftssatser som

skall gälla. Regeringen avser nu att lämna förslag på utformningen av en

differentiering av vägavgiften i enlighet med de angivna

förutsättningarna i protokollet och det bakomliggande EG-direktivet.

Trafikbeskattningsutredningen har haft i uppdrag att se över den

samlade vägtrafikbeskattningen. Utredningen har i sitt slutbetänkande

Bilen, miljön och säkerheten (SOU 1999:62) föreslagit bl.a. att

befrielsen från fordonsskatt för veteranfordon bör avskaffas beträffande

lastbilar eftersom skattebefrielsen inte är förenlig med direktiv

1999/62/EG. Enligt utredningen bör veteranlastbilar i stället befrias från

både fordonsskatt och vägavgift under förutsättning att de används av

personer vars huvudsakliga sysselsättning inte är godstransporter samt

att de endast tillfälligt körs på allmänna vägar. Betänkandet har

remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga

5. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i

Finansdepartementet (dnr Fi1999/2011). Regeringen avser nu att ta upp

betänkandets förslag i denna del.

Regeringen har i budgetpropositionen för 2001 föreslagit att lagen

(1978:69) om försäljningsskatt på motorfordon skall upphävas. Ett

avskaffande av försäljningsskatten föranleder vissa följdändringar i andra

författningar. Regeringen har gett Riksskatteverket i uppdrag att, i

samråd med Vägverket, utreda vilka åtgärder som måste vidtas i bl.a.

bilskrotningslagen vid ett upphävande av lagen om försäljningsskatt på

motorfordon (Fi2000/2333). Riksskatteverket har redovisat uppdraget

den 31 augusti 2000. De i uppdraget redovisade lagförslagen finns i

bilaga 7. Naturvårdsverket har sedan tidigare haft i uppdrag att göra en

översyn av bl.a. bilskrotningslagen och föreslagit vissa ändringar av

uppbörden för skrotningsavgift (M1999/4369/Kn). Naturvårdsverkets

förslag har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna

finns i bilaga 8. En sammanställning av remissyttrandena finns

tillgänglig i Miljödepartementet. Regeringen föreslår mot denna

bakgrund vissa förändringar i bilskrotningslagen.

Förslaget om ändring i bilskrotningslagen har utarbetats i samråd med

Riksskatteverket och Vägverket.

Vissa arvsskattefrågor

Riksdagen har gett regeringen i uppdrag att i lämpligt sammanhang ta

upp frågan om avdragsrätt vid arvsbeskattningen för kostnader för vård

och skötsel av gravplats och lägga fram ett förslag till riksdagen (bet.

1988/89:SkU22, rskr. 1988/89:158). Vidare har Villaägarnas

Riksförbund inkommit med en skrivelse angående avdragsrätt vid

arvsbeskattningen för fastighetsägares boendekostnader. Frågan om

avdragsrätt vid arvsbeskattningen för kostnad för vård och skötsel av

gravplats och vissa närliggande frågor har beretts inom

Finansdepartementet. En promemoria (Fi2000/1499) har utarbetats och

remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga

9. Promemorian och en sammanställning av remissvaren finns

tillgänglig i lagstiftningsärendet.

Lagrådet

Regeringen beslutade den 28 september 2000 att inhämta Lagrådets

yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 10. Lagrådets yttrande

finns i bilaga 11.

Regeringens lagförslag har med ett undantag utformats i enlighet med

vad Lagrådet förordat. Vi återkommer till detta och Lagrådets övriga

synpunkter i det följande. I förhållande till lagrådsremissen har också

gjorts vissa ändringar i lagtexten av redaktionell karaktär.

De förslag som inte remitterats är av sådan lagteknisk enkel

beskaffenhet att Lagrådets yttrande skulle sakna betydelse.

7 Höjda fribelopp vid

förmögenhetsbeskattningen

Regeringens förslag: Som en följd av att taxeringsvärdena för

fastigheter återställs höjs fribeloppet för uttag av förmögenhetsskatt

från och med 2002 års taxering från 900 000 kronor till 1 000 000

kronor för ensamstående och till 1 500 000 kronor för

sambeskattade par.

Skälen för regeringens förslag: Förmögenhetsskatt utgår på den del

av den skattepliktiga förmögenheten som överstiger ett fribelopp. För

fysisk person, dödsbo, familjestiftelse samt i de fall då sambeskattning

skall ske, uppgår fribeloppet till 900 000 kronor. Vid beräkningen av

den skattepliktiga förmögenheten skall fastighet i Sverige tas upp till

taxeringsvärdet. Som redogjorts för i budgetpropositionen för 2001

medför en återgång till det årliga omräkningsförfarandet i

fastighetstaxeringen att taxeringsvärdena inför 2002 års taxering

kommer att höjas för de flesta fastigheter. Med ett oförändrat fribelopp

innebär detta att ett större antal enskilda än tidigare kommer att ha en

beskattningsbar förmögenhet och därmed bli skyldiga att betala

förmögenhetsskatt.

För att begränsa effekten av de återställda taxeringsvärdena bör

förändringar genomföras beträffande fribeloppet i förmögenhetsskatten.

Utgångspunkten bör vara att antalet skattskyldiga begränsas. Sedan år

1997 har antalet personer som betalar förmögenhetsskatt ökat kraftigt, i

huvudsak som en följd av värdeuppgången på olika slags tillgångar. År

1997 uppgick antalet skattskyldiga till förmögenhetsskatt till omkring

580 000 personer. Utifrån befintlig statistik avseende hushållens

förmögenhetsförhållanden år 1997 som skrivits fram till år 2000 på

grundval av den faktiska värdeutvecklingen för olika tillgångsslag, kan

antalet skattskyldiga år 2000 beräknas uppgå till 770 000 personer. Vid

en ytterligare framskrivning till år 2001 beräknas antalet skattskyldiga

vid oförändrade regler öka till omkring 970 000 personer,

huvudsakligen till följd av de återställda taxeringsvärdena. Det bör

påpekas att dessa uppgifter sannolikt innebär en viss underskattning av

ökningen i antalet skattskyldiga som är att vänta till följd av stigande

tillgångsvärden. Skälet är att rapporteringen av förmögenhetsinnehav

sannolikt är mycket ofullständig för hushåll för vilka den totala

förmögenheten år 1997 understeg fribeloppet.

För att begränsa den trendmässiga ökningen i antalet skattskyldiga

finns det enligt regeringens bedömning skäl att justera fribeloppet. Mot

bakgrund av de principiella invändningar som utifrån bl.a.

jämställdhetssynpunkt kan riktas mot sambeskattningen skulle

justeringen kunna ske i form av slopad sambeskattning. Mot en sådan

åtgärd kan dock anföras att det skapar incitament till omfördelning av

förmögenheter inom hushållen av skatteplaneringsskäl. Därtill kommer

att en sådan åtgärd inte skulle innebära någon lindring alls för

ensamstående. Mot denna bakgrund förslår regeringen att fribeloppet

höjs till 1 000 000 kronor för fysisk person, dödsbo och

familjestiftelse samt till 1 500 000 kronor för sambeskattade par. Dessa

förändringar beräknas begränsa antalet skattskyldiga till

förmögenhetsskatt till omkring 570 000 personer år 2001.

8 Skyldighet att betala punkt- och

mervärdesskatt vid import

Regeringens förslag: Reglerna om skattskyldighet för import i

lagarna om skatt på tobak, alkohol och energi anpassas till vad som

gäller enligt mervärdesskattelagen i fråga om vem som är

skattskyldig och när skattskyldigheten inträder. Skyldigheten att

betala punkt- och mervärdesskatt vid införsel av varor från områden

utanför EG:s skatteområde skall vara densamma, oavsett om området

ligger inom eller utanför EG:s tullområde.

Promemorians förslag: Stämmer överens med regeringens i fråga

om syfte och innehåll men inte i fråga om lagstiftningsteknik.

Remissinstanserna: Tillstyrker eller har inget att erinra mot

förslaget. Tullverket framför dock invändningar mot den lagtekniska

lösningen vad gäller förslaget att skyldigheten att betala punkt- och

mervärdesskatt vid införsel av varor från områden utanför EG:s

skatteområde skall vara densamma, oavsett om området ligger inom

eller utanför EG:s tullområde.

Bakgrunden till regeringens förslag: Enligt lagen om tobaksskatt,

lagen om alkoholskatt och lagen om skatt på energi (punktskattelagarna)

skall skatt betalas för varor eller bränsle som importeras till Sverige.

Skattskyldig är den som importerar varorna eller bränslet.

Enligt 10 § tullagen (1994:1550) är den som är skyldig att betala

import- eller exporttull för en vara, eller skulle ha varit det om varan

varit tullbelagd (den tullskyldige), skyldig att betala annan skatt eller

avgift som skall tas ut för varan vid import eller export. Skatt och avgift

skall fastställas och betalas i den ordning som gäller för tull. I prop.

1999/2000:126 föreslår regeringen en ny tullag. Enligt förslaget ersätts

begreppet tullskyldig med gäldenär, eller den som skulle ha varit

gäldenär om varan varit tullbelagd . Den nya tullagen föreslås träda i

kraft den 1 januari 2001.

Vem som är skattskyldig för import regleras alltså både i

punktskattelagarna och i tullagen. Det bör dock noteras att

bestämmelserna har olika lydelser.

När skattepliktiga varor eller bränslen importeras från tredje land av

någon som inte är upplagshavare eller, såvitt gäller tobaks- och

alkoholskatt, registrerad varumottagare skall skatt betalas till Tullverket.

Vid sådan import tillämpas tullagen (19 § lagen om tobaksskatt, 18 §

lagen om alkoholskatt och 6 kap. 1 § lagen om skatt på energi).

Någon särskild regel för när skattskyldigheten inträder för den som

inte är upplagshavare eller registrerad varumottagare finns inte i

punktskattelagarna.

För registrerade varumottagare på tobaks- och alkoholskatteområdet

innebär import inte i sig att skattskyldigheten inträder. I stället inträder

skattskyldigheten när han tar emot varorna (20 § första stycket 2 lagen

om tobaksskatt och 19 § första stycket 2 lagen om alkoholskatt).

Redovisningen av skatten sker enligt reglerna i lagen (1984:151) om

punktskatter och prisregleringsavgifter (LPP). Upplagshavare skall inte

heller betala skatt till Tullverket vid import. Om varorna efter att de

importerats förs till upplagshavarens skatteupplag kan varorna lagras där

utan att någon skattskyldighet uppkommer (19 § lagen om alkoholskatt,

20 § lagen om tobaksskatt och 5 kap. 1 § lagen om skatt på energi).

Enligt mervärdesskattelagen (ML) skall mervärdesskatt betalas vid

import av skattepliktiga varor. Skyldig att betala mervärdesskatt för

import är den som är skyldig att betala skatt enligt 10 § tullagen för den

importerade varan (se 1 kap. 2 § ML). Enligt 1 kap. 5 § ML inträder

skattskyldigheten vid den tidpunkt då varan enligt tullagen skall anmälas

för förtullning eller när införsel skall anmälas med stöd av 9 § tullagen. I

prop. 1999/2000:126 En ny tullag föreslås utan att någon ändring i sak

är avsedd att bestämmelsen formuleras så att skattskyldigheten

inträder vid den tidpunkt då varan enligt tullagstiftningen skall deklareras

för övergång till fri omsättning eller när införseln skall anmälas med

stöd av 3 kap. 3 § i den nya tullagen.

Skälen för regeringens förslag: Bestämmelserna om vem som är

skattskyldig för import i punktskattelagarna skiljer sig från motsvarande

bestämmelser i ML. I punktskattelagarna föreskrivs att den som

importerar varan eller bränslet skall betala skatten. I ML görs i stället en

direkt hänvisning till tullagen. Av denna hänvisning följer att

mervärdesskatt betalas av den som är skyldig att betala importtull för

varan eller skulle ha varit det om varan varit tullbelagd, den s.k.

gäldenären. Vem som är gäldenär regleras i artiklarna 201 216 i rådets

förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av

en tullkodex för gemenskapen, den s.k. tullkodexen (EGT nr L 302,

19.10.1992 s. 1, Celex 31992R2913). Begreppet gäldenär omfattar

vid olaglig införsel och olagligt undandragande från tullövervakning inte

bara den som förde in eller undandrog varorna utan även den som

medverkade till införseln och undandragandet och den som tog

befattning med varorna. För att den som medverkat eller tagit befattning

med varorna skall anses som tullskyldig krävs dock att han var medveten

om eller rimligen borde ha varit medveten om att införseln eller

undandragandet var olagligt. Liknande regler finns för fall då varor

används eller förbrukas i strid mot gällande regler i frizon eller frilager.

Om flera personer är gäldenärer i fråga om en och samma tullskuld skall

de solidariskt ansvara för denna skuld.

Uttrycket den som importerar skattepliktiga varor , som används i

punktskattelagarna, kan inte anses omfatta den som efter en olaglig

införsel eller ett olagligt undandragande tagit befattning med varorna

och inte heller den som i strid med gällande regler använt eller förbrukat

varor i en frizon eller ett frilager. Det kan alltså konstateras att

 gäldenär är ett vidare uttryck än den som importerar skattepliktiga

varor .

Att reglerna om vem som är skattskyldig vid import i ML och

punktskattelagarna skiljer sig åt kan i vissa fall leda till att någon blir

skyldig att betala mervärdesskatt men inte punktskatt. Detta får anses

som mindre lämpligt. Ett annat problem med nuvarande ordning är att

det i både punktskattelagarna och tullagen regleras vem som är

skattskyldig för import. Denna dubbelreglering kan leda till

tolkningsproblem. Sett i det perspektivet är regleringen i ML att

föredra, dvs. att skyldig att betala mervärdesskatt är den som enligt

tullagstiftningen är skyldig att betala tull för varorna eller skulle ha varit

det om varorna hade varit tullbelagda.

Enligt artikel 5 i rådets direktiv 92/12/EEG av den 25 februari 1992

om allmänna regler för punktskattepliktiga varor och om innehav,

flyttning och övervakning av sådana varor (EGT nr L 076, 23.3.1992 s.

1, Celex 392L0012), det s.k. cirkulationsdirektivet, skall

punktskattepliktiga varor beläggas med punktskatt vid den tidpunkt då de

importeras till EG:s skatteområde. Av artikel 6 följer att skyldigheten

att betala punktskatt inträder när varorna importeras, så vida inte varorna

omfattas av uppskovsregler. I anslutning till artikel 6 har rådet och

kommissionen slagit fast att det enligt cirkulationsdirektivet inte är

nödvändigt att, när skattskyldigheten inträder, i artikel 6 definiera den

skattskyldige. Bestämmelserna om import i cirkulationsdirektivet

hindrar alltså inte att regleringen i punktskattelagarna av vem som skall

betala skatt för import anpassas till regleringen i ML.

Mot bakgrund av ovan angivna förhållanden föreslås att reglerna om

vem som är skattskyldig för import i punktskattelagarna anpassas till vad

som gäller enligt ML. Det innebär att huvudregeln skall vara att skatten

skall betalas av den som enligt tullagstiftningen är skyldig att betala tull

för varorna eller skulle ha varit det om varorna hade varit tullbelagda. I

enlighet med vad Lagrådet förordat bör frågan om vem som är skyldig

att betala skatt för import ges en självständig reglering i

punktskattelagarna och ML. Den teknik som används i ML med en

hänvisning till tullagen bör därför inte användas utan i stället bör

materiellt självständiga bestämmelser införas i respektive skattelag. De

materiella bestämmelserna om vem som skall betala skatt med

anledning av import flyttas alltså över till punktskattelagarna och ML.

Som redogjorts för ovan finns det i punktskattelagarna inga regler om

när skattskyldigheten inträder vid import av annan än upplagshavare eller

registrerad varumottagare. Denna fråga förutsätts i stället regleras i

tullagen. Förslaget till ny tullag i prop. 1999/2000:126 innehåller dock

ingen uttrycklig bestämmelse om när skyldigheten att betala importskatt

inträder. Enligt ML inträder skattskyldigheten vid den tidpunkt då varan

skall anmälas för förtullning eller när införsel skall anmälas med stöd av

9 § tullagen. Även här bygger alltså ML på tullagstiftningen, så till vida

att reglerna om skattskyldighetens inträde för import hänvisar till

tullagstiftningens regler om när skyldigheten att betala tull inträder.

Motsvarande lösning bör väljas för punktskatterna. Det föreslås därför

att i de fall punktskatt skall betalas till Tullverket inträder

skattskyldigheten vid den tidpunkt då skyldigheten att betala tull inträder

enligt tullagstiftningen eller skulle ha inträtt om skyldighet att betala tull

förelegat.

I punktskattesammanhang förstås med tredje land områden utanför

EG:s skatteområde. När det gäller punktskatt behandlas alltså varor som

förs in från ett område som ligger inom EG:s tullområde, men utanför

skatteområdet, på samma sätt som varor som förs in från ett område

som ligger utanför tullområdet, dvs. i båda fallen är det fråga om import

(se t.ex. 1 § lagen om alkoholskatt). Detsamma gäller mervärdesskatt

(se 1 kap. 10 a § och 2 kap. 1 a § ML).

Bestämmelserna om importskatt i nya tullagen skiljer dock på

införsel av varor från områden som ligger inom tullområdet men utanför

skatteområdet, och införsel av varor från områden utanför tullområdet.

Enligt 3 kap. 3 § nya tullagen skall den som till Sverige för in eller låter

föra in en vara från ett område som ligger inom EG:s tullområde, men

utanför EG:s skatteområde, anmäla detta till Tullverket. Den som lämnar

en sådan anmälan eller borde ha lämnat en anmälan är enligt 5 kap. 11 §

andra stycket nya tullagen skyldig att betala annan skatt än tull som skall

tas ut för varan på grund av införseln. När det gäller införsel av varor

från områden utanför tullområdet skall importskatt dock betalas av den

som enligt tullkodexen är gäldenär. Dessa skillnader innebär att kretsen

möjliga skattskyldiga är betydligt vidare vid införsel från ett område

utanför tullområdet än vid införsel från ett område inom tullområdet

men utanför skatteområdet.

Det är önskvärt att skattskyldigheten vid införsel av varor från

områden utanför EG:s skatteområde är densamma, oavsett om ett sådant

område ligger inom eller utanför EG:s tullområde. En sådan reglering

har den fördelen att samtliga de situationer som enligt

punktskattelagarna och ML skall betraktas som import behandlas på

samma sätt. För att uppnå detta föreslås att skyldig att betala skatt vid

införsel från områden som ligger inom tullområdet men utanför

skatteområdet är den som skulle ha varit gäldenär om varan hade varit

tullbelagd och förts in från ett område som ligger utanför tullområdet. I

enlighet med vad Lagrådet förordat bör bestämmelser härom ges i

punktskattelagarna och ML. Samtidigt som kretsen av möjliga

skattskyldiga utvidgas för import från områden som ligger inom

tullområdet men utanför skatteområdet flyttas alltså de materiella

bestämmelserna över från tullagen till skattelagarna. Genom ändringarna

kommer tullkodexens bestämmelser om vem som är gäldenär även att

bli tillämpliga på införsel från områden som ligger inom tullområdet

men utanför skatteområdet.

Förslagen föranleder ändringar i 9, 9 b, 20, 22, 38-40 §§ lagen om

tobaksskatt, 8, 8 b, 19 och 21 §§ lagen om alkoholskatt, 4 kap. 1 och 12

§§ samt 5 kap. 2, 3 och 5 §§ lagen om skatt på energi, 1 kap. 2 och 5 §§

mervärdesskattelagen och 5 kap. 11 § samt 9 kap. 3 och 6 §§ nya

tullagen. Dessutom införs två nya paragrafer i lagen om tobaksskatt, 9 c

och 38 a §§, en ny paragraf i lagen om alkoholskatt, 8 c , och två nya

paragrafer i lagen om skatt på energi, 4 kap. 1 b och 12 a §§. Ändringarna

föreslås träda i kraft den 1 januari 2001.

9 Olika avfallsskattefrågor

9.1 Generella undantag för behandling av avloppsslam,

vissa behandlingsmetoder m.m.

Regeringens bedömning: Någon möjlighet bör inte ges för

regeringen eller enskild myndighet att bevilja skattefrihet i form av

dispenser i särskilda fall för vissa typer av behandlingsmetoder.

Något generellt undantag för avloppsslam som är under behandling

bör inte införas. Inte heller bör skatten baseras på torrsubstanshalten.

Promemorians bedömning: Frågan om dispenser i särskilda fall

behandlas inte i promemorian. I övrigt stämmer promemorians

bedömning överens med regeringens bedömning.

Remissinstanserna: I syfte att skapa ett administrativt enklare

system samtidigt som framtida teknikutveckling inte hämmas föreslår

Karlshamns kommun och Svenska Vatten- och

Avloppsverksföreningen att generella regler om skattefrihet för vissa

typer av behandlingsmetoder bör införas i lagen. Karlshamns kommuns

förslag är en generell regel om att Naturvårdsverket skall ges rätt att

föreskriva om skattefrihet för ytterligare behandlingsmetoder än sådana

som i dag är skattefria genom uttrycklig lagreglering. Svenska Vatten-

och Avloppsverksföreningen anser att undantag bör ges för avfall som

behandlas på sätt som, under en behandlingstid om maximalt 15 år, leder

till minst 90 % avvattning eller att organisk substans bryts ner till minst

40 %. Vidare anser föreningen att regeringen också bör ges rätt att i

särskilda fall föreskriva om skattefrihet i andra fall, där de nyss nämnda

kraven inte är uppfyllda. Även Ragn-Sells AB menar att

avfallsskattelagen bör utformas så att det inte skall vara nödvändigt att

varje ny behandlingsmetod, som bör omfattas av skattefrihet, skall

underställas regering och riksdag. Vidare framför Gislaveds kommun

önskemål om att allt material som läggs i upplag och som avses att

återanvändas, t.ex. slam, asfalt, betong och byggnadsmaterial, skall

befrias från avfallsskatt.

Skälen för regeringens bedömning: Svenska Vatten- och

Avloppsverksföreningen anser att skatt inte skall utgå för avloppsslam

som är under behandling och föreslår en maximal behandlingstid på 15

år. Föreningen anser vidare att om skatt skall tas ut skall den baseras på

mängden torrsubstans. Beträffande behandlingsmetoder har man bl.a.

pekat på möjligheten att tillverka anläggningsjord genom att anlägga

inarbetningsområden. Metoden går till så att slam i större mängder

sprids på en jordareal varefter den plöjs. Detta upprepas under några år

varefter arealen lämnas orörd tills produkten utnyttjas som

anläggningsjord. Föreningen anser vidare att ett mer flexibelt system för

att undanta olika behandlingsmetoder är nödvändigt för att inte hindra

utvecklingen av nya och mer resurssnåla lösningar. Detta åstadkoms

enligt föreningen genom att avfall undantas från skatt, om den

skattskyldige visar att avfallet genomgår en behandlingsmetod som

uppfyller vissa generella funktionskrav som ställts upp i lagen. Genom

att i lagen undanta avfall som behandlas på sätt som, under en

behandlingstid om maximalt 15 år, leder till minst 90 % avvattning eller

att organisk substans bryts ner till minst 40 %, skapas enligt föreningen

i princip ett generellt undantag för avloppsslam som är under

behandling.

Det är för såväl de skattskyldiga som beskattningsmyndigheten viktigt

att lagstiftningen innehåller klara och enhetliga regler för skattlägg-

ningen. Som regeringen uttalat i prop. 1998/99:84 s. 46 bör redan av

den anledningen regler om dispensgivning i enskilda fall undvikas.

Vidare ankommer det på riksdagen att genom lag meddela föreskrifter

om skatt till staten. I den nyss nämnda propositionen anförde regeringen

att regler om skattebefrielse för enskilda avfallsslag är av sådan viktig

materiell beskaffenhet att det inte i skattelagen bör ges möjlighet för

regeringen eller enskild myndighet att bevilja dispenser i särskilda fall.

Ingenting har framkommit som ger regeringen anledning att nu göra en

annan bedömning, vare sig beträffande skattebefrielse för enskilda

avfallsslag eller för avfall som genomgår behandlingar som uppfyller

vissa i lagen allmänt hållna krav.

Även i fortsättningen bör således för skattefrihet enligt lagen om skatt

på avfall gälla att bestämmelser om undantag alternativt avdragsrätt i

varje specifikt fall meddelas i lagen. För att skattefrihet skall medges

för en behandlingsmetod bör det stå klart att metoden är bättre än

deponering. En regel som i mer generella ordalag skulle undanta

behandling av ett visst avfallsslag eller vissa behandlingsformer som

syftar till att uppnå vissa allmänt hållna resultat bör därför inte

accepteras. Beträffande metoden med inarbetningsområden, lär den för

närvarande inte finnas i praktisk tillämpning och miljökonsekvenserna är

dåligt utredda.

Vad sedan avser beskattning baserat på torrvikt har detta, som framgår

av avsnitt 6.4, inte ansetts acceptabelt, varken från kontroll- eller

miljösynpunkt. Några nya omständigheter, som gör att den bedömningen

bör frångås, har inte framkommit.

Beträffande frågan om skattefrihet för avfall som förs in till en

avfalls-anläggning i syfte att återanvändas, framfördes redan i

remissbehandlingen av det utredningsförslag, som låg till grund för

avfallsskattelagen, sådana önskemål. Det hävdades då från vissa

remissinstanser att avfallsanläggningar där det bedrivs integrerad

verksamhet med såväl deponering som t.ex. sortering inför

materialåtervinning och liknande, riskerade att drabbas av

konkurrensnackdelar genom den nya skattens utformning. Regeringen

bedömde dock att nettodeponimetoden för uttag av skatten, i

komplettering med uttrycklig skattebefrielse för vissa

behandlingsformer och val av längre redovisningsperiod för

avfallsskatten än vad som gäller för övriga punktskatter, var tillfyllest

för att tillgodose de framförda önskemålen (se prop. 1998/99:84 s. 37

och 41). Regeringen finner i dag inte skäl till annan bedömning.

9.2 Behandling i vassbäddar

Regeringens förslag: Avfallsskatt skall inte betalas för flytande

avfall som förs till en vassbädd.

Promemorians förslag: Stämmer i huvudsak överens med

regeringens förslag.

Remissinstanserna: Gislaveds kommun och Karlshamns kommun

anser att undantag från skatt också bör medges för avloppsslam som

behandlas i andra typer av slambäddar än vassbäddar. Enligt kommunerna

bör det inte göras någon skillnad i skattehänseende på de båda

metoderna avvattning av avloppsslam i bäddar genom antingen

inplanterad vass eller utan sådan inplantering, eftersom syftet med de

båda metoderna är detsamma; nämligen att få ett avvattnat och biologiskt

nedbrutet slam som på sikt kan användas som jordförbättringsmedel.

Svenska Vatten- och Avloppsverksföreningen delar kommunernas

synpunkter och anser därför att skattefrihet bör ges generellt för

avloppsslam som är under behandling (jfr ovan under avsnitt 6.1). Övriga

remissinstanser tillstyrker eller lämnar förslaget utan erinran.

Bakgrunden till regeringens förslag: Under de senaste 10-15 åren

har det, bland annat i Danmark och Tyskland, utvecklats en kemikaliefri

biologisk metod för att avvattna och bryta ned våtslam från

avloppsreningsverk i vassbäddar. Metoden, som tar 10-12 år och bedrivs

i anslutning till reningsverk, är ett alternativ till traditionell

förtjockning, mekanisk avvattning och torkning av slam. Användningen

av metoden ökar nu snabbt i Sverige, bl.a. för att den medför effektivare

avvattning och volymreduktion än normal mekanisk avvattning. Detta

förenklar även rening av utgående vatten från verket. Vidare är metoden

kostnads- och energieffektiv och ger tid för planering av framtida

slamhantering. Svenska Vatten- och Avloppsverksföreningen har

uppgivit att 9 anläggningar med vassbädd är i drift, 3 är under uppförande

och 30 anläggningar projekteras eller planeras. Föreningen har också

fått indikationer på att det finns ett stort antal små anläggningar som den

inte har vetskap om.

Vassbäddarna har ett 0,2-1,2 m tjockt växtskikt (slamjord) och ett

dräneringsskikt, luftnings- och dräneringsledningar ovanför en tät

botten. En anläggning har ett flertal bäddar vilka vardera belastas med

våtslam någon timme var eller varannan månad. Det utgående vattnet kan,

beroende på kvalitet, återföras till reningsverket eller ledas till

recipient.

Det ingående slammet till vassbädden har en torrsubstanshalt (TS-halt)

på 0,5-2 %, dvs. minst 98 % består av vatten. Efter avslutad behandling

har bädden en TS-halt på 40-60 % och mängden organisk substans har

minskat med upp till 25-50 %.

Beträffande miljöaspekterna framgår av danska och tyska studier att

emissionerna av metan från vassbäddar under sommartid är avsevärt

lägre än vid lagring av slam i flytande respektive fast form.

Emissionerna är små och avklingar redan 5-10 dagar efter

slamtillförseln. Organiska föroreningar bryts ned under 10 månader, i

princip i samma grad som sker vid strängkompostering under 3 månader.

Även ur resurssynpunkt är erfarenheterna av vassbäddsmetoden positiva.

Avvattningen är effektiv, kemikaliefri och energisnål och fosforn

fastläggs till stor del. Hög utfällningsgrad av näring minskar även

belastningen på reningsverket. Analyser på utgrävt material efter färdig

behandling tyder på en effektiv hygienisering, avsevärt bättre än vad som

uppnås med enbart dagens rötning och lagring. Eftersom temperaturerna

är låga kan dock hygieniseringen i viss mån ifrågasättas. Återstående

material bör vara lämpligt att använda vid markbyggnad,

anläggningsarbeten och deponitäckning. För att öka

användningsmöjligheterna kan även utgrävt material hygieniseras

ytterligare genom exempelvis efterkompostering vid högre temperatur.

Skälen för regeringens förslag: Av redogörelsen ovan framgår att

behandling av slam i vassbäddar är en ur miljö- och resurssynpunkt

avsevärt mycket bättre hantering än deponering. Metoden är dock sådan

att den lagtekniskt kan anses innebära att avfallet deponeras eller

förvaras mer än tre år, dvs. en anläggning med vassbädd omfattas av

lagen om skatt på avfall. Eftersom endast en ytterst liten del av slammet

blir kvar efter behandlingen, och således skulle kunna medföra en rätt

till avdrag när det förs ut från anläggningen, innebär en skatt på denna

hantering att den i praktiken omöjliggörs. Behandling i vassbäddar bör

därför vara skattefri. Undantaget bör, såsom Lagrådet förordat,

begränsas till att gälla enbart flytande avfall. Även om det för närvarande

endast är avloppsslam som behandlas med metoden bör även andra

flytande avfall, t.ex. slam från livsmedelsindustrin, vara lämpligt för

denna behandlingsmetod. Undantaget bör därför utformas som ett

generellt undantag för flytande avfall som behandlas i vassbäddar.

Som framgått av avsnitt 6.1 förordar Gislaveds kommun och Svenska

Vatten- och Avloppsverksföreningen, i förhållande till promemorians

förslag, en utvidgning av de metoder som bör omfattas av undantagen

från avfallsskatt. Regeringen har vid sin behandling av dessa synpunkter

framhållit att någon mer generellt hållen regel om skattefrihet för

avloppsslam inte bör införas i avfallsskattelagen. Detsamma gäller

frågan om myndighets dispensgivning i särskilda fall. Varje enskild

behandlingsmetod bör således prövas i lagstiftningsärende.

Karlshamns kommun har beskrivit en reningsmetod som utgörs av

slambäddar utan vass, men som i stort liknar den metod där vass används

i slambäddar. Fördelen skulle enligt kommunen vara att man slipper de

eventuella problem som kan finnas med etablering av vass och hantering

av vass och rötter när bädden töms.

 De miljömässiga konsekvenserna av dels metoden med slambäddar

utan vass, dels andra metoder att behandla främst avloppsslam än genom

behandling i vassbäddar, är dock för dåligt utredda för att skattefrihet

skall medges dessa.

Såvitt framkommit bedrivs verksamheten med vassbäddarna i dag som

separata anläggningar, men det bör i framtiden också kunna förekomma

att vassbäddar blir ett komplement på mer traditionella avfalls-

anläggningar. Skattefriheten för vassbäddar bör därför utformas så att

den träffar två olika situationer. För de anläggningar som enbart har

vassbäddar och där det således inte bedrivs någon annan verksamhet som

medför att skatteplikt uppkommer, undantas hela anläggningen från

lagens tillämpningsområde (3 § lagen om skatt på avfall). För behandling

av flytande avfall i vassbäddar som sker inom en skattepliktig anläggning

undantas själva metoden (6 § lagen om skatt på avfall). Med tanke på den

långa processtiden, den lilla del som blir kvar efter behandling (normalt

2-3 % av tillförd slamvikt), att det material som ändå återstår efter

behandling nästan undantagslöst bör kunna användas för lämpliga

ändamål samt att det kan förväntas bli svårt för såväl den skattskyldige

som för beskattningsmyndigheten att avgöra när behandlingen är

avslutad, bör någon regel om skatt på rester efter genomförd behandling

inte finnas.

Flytande avfall, som inom en anläggning är avsett att behandlas i

vassbädd, är således undantaget från beskattning. En förutsättning för att

detta undantag skall gälla är dock att det på anläggningen är ordnat så att

det renade eller avskilda vattnet inte deponeras inom anläggningen (jfr

avsnitt 6.4).

9.3 Vattenverksslam

Regeringens förslag: Anläggningar där deponering eller förvaring

uteslutande sker av vattenverksslam i slambassänger skall undantas

från avfallsskatten.

Promemorians förslag: Stämmer överens med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker eller lämnar

förslaget utan erinran.

Skälen för regeringens förslag: Vid rening av råvatten bildas olika

avfall, främst slam. Den största mängden bildas vid kemisk fällning av

ytvatten och den totala slammängden uppgår i Sverige årligen till ca

1 000 000 ton. Vattenverksslam består vanligen av utfällda aluminium-

föreningar till följd av att man använder aluminiumsalter som fällnings-

kemikalier. En mindre del, ca 100 000 ton, bildas vid rening av

grundvatten. Sammansättningen hos slammet speglar huvudsakligen

råvattnets kvalitet, med undantag av främst aluminium där bidraget från

fällningskemikalien dominerar. Näringsvärdet är relativt lågt och

metallhalterna, med undantag av aluminium, är avsevärt lägre än

motsvarande slam från avloppsreningsverk. Av slammet leds i dag,

baserat på vattenproduktionen, ca 54 % till vattentäkt/recipient, 32 % till

reningsverk, 2 % till deponi och 12 % hanteras med andra metoder.

Vid vissa vattenverk har man börjat ta hand om slammet i

slambassänger, som fungerar som sedimenteringsbassänger. Slammet

ackumuleras i botten av bassängerna och överskottsvattnet pumpas

vanligen till kommunalt avloppsreningsverk eller ut i vattendrag.

Slambassängerna är således en behandling bestående i huvudsak av

avvattning. Metoden är dock, i likhet med metoden med vassbäddarna,

sådan att den kan anses innebära att avfallet deponeras eller förvaras mer

än tre år, dvs. även en anläggning med slambassänger kan komma att

omfattas av lagen om skatt på avfall. Eftersom vattenverksslammet till

99 % består av vatten blir den faktiska skatten mycket hög, då avdrag inte

får göras för det utgående vattnet. Detta skall jämföras med den

vanligaste, och från miljösynpunkt klart sämre, metoden att slammet

förs direkt ut till recipient. Detta förfarande medför inte några

beskattningskonsekvenser men kan i princip ses som att slammet, i

stället för att pumpas till en avvattningsbassäng, pumpas till sjöbotten

och sedimenterar där. Ur miljösynpunkt är det att föredra att slam

avvattnas framför att det pumpas direkt till recipient.

Mot nu angiven bakgrund bör anläggningar där deponering eller

förvaring uteslutande sker av vattenverksslam i slambassänger undantas

från avfallsskattelagens tillämpning.

9.4 Rening av flytande avfall och avvattning av avfall på

skattepliktiga anläggningar

Regeringens förslag: Avfallsskatt skall inte betalas för flytande

avfall som renas inom en skattepliktig anläggning och inte heller för

avfall som avvattnas på en sådan anläggning under förutsättning att det

renade eller avskilda vattnet inte deponeras inom anläggningen.

Promemorians förslag: Stämmer i huvudsak överens med

regeringens förslag.

Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker eller lämnar

förslaget utan erinran.

Bakgrunden till regeringens förslag: Avfallsskatt skall enligt lagen

om skatt på avfall betalas för avfall som förs in till en avfallsanläggning

där farligt avfall eller annat avfall till en mängd av mer än 50 ton per år

slutligt förvaras (deponeras) eller förvaras under längre tid än tre år.

Avfallsskatt skall också betalas för avfall som uppkommer inom en

anläggning där det huvudsakligen bedrivs annan verksamhet än

avfallshantering, med vilket i första hand åsyftas industrianläggningar

med deponier inom anläggningen.

Avfallskatten tas ut efter en nettodeponimetod. Detta innebär att skatt

tas ut för i princip allt avfall som förs in till en skattepliktig avfalls-

anläggning. Skyldighet att betala skatt inträder då avfallet förs in till

anläggningen. För avfall som förs ut från anläggningen medges avdrag.

Sådant avdrag medges dock inte för lak- och reningsvatten. För

industrianläggningarna gäller att skyldigheten att betala skatt inträder när

avfallet uppkommer.

För att inte anläggningar som bedriver såväl deponering som annan

behandling skall missgynnas, har nettodeponimetoden kompletterats

med uttrycklig skattebefrielse för vissa behandlingsformer. Sålunda har

kompostering, reaktorbaserad rötning, förbränning och tillverkning av

fast lagringsbart bränsle undantagits från skatteplikt.

Under lagstiftningsarbetets gång aktualiserades frågan om skatten

skulle fastställas utifrån avfallets faktiska vikt eller om i stället vad

avfallet väger i torrt tillstånd borde användas som beräkningsgrund.

Regeringen ansåg att fördelarna med att använda den faktiska vikten

vägde över (prop. 1998/99:84 s. 44). Skälen för detta var flera. Förutom

kontrollproblem angavs i propositionen vissa miljöskäl, som talar mot

att vatten finns kvar i det avfall som deponeras. Stora vattenmängder i

avfallet ökar markant risken för sättningar i deponin och medför också

att lakvattenproduktionen kommer igång mycket tidigare och blir större

totalt sett. Regeringen angav därför att det i normalfallet är bättre att

vattenfasen i ett slam skiljs ut före deponeringen och vid behov

behandlas separat vid källan, än att vattnet läcker ut från en deponi med

risk för att mer förorenat vatten sprids till omgivningen.

Vad gäller frågan om avdrag skulle medges för reningsvatten som

uppkommer inom en avfallsanläggning, hänvisade regeringen till de

miljömässiga skälen som nämnts ovan, dvs. att det är bättre att vattnet

skiljs ut före deponering. Regeringen ansåg att avdrag vid utförsel av

reningsvatten skulle motverka de styreffekter som eftersträvades (prop.

1998/99:84 s. 39).

Svenska Renhållningsverksföreningen (RVF) har via en enkät till

kommunala avfallsföretag undersökt förekomsten av avvattnings-

anläggningar, som är belägna på avfallsanläggningar där avfall deponeras.

Enkäten skickades ut till 280 avfallsanläggningar och svaren täckte 180

stycken. Av enkätsvaren framgick att avvattning av oljeförorenat avfall

utförs på 22 anläggningar. Den behandlade mängden uppgår vid dessa

anläggningar till 47 000 ton per år. Mängden vatten som avskiljts uppgår

till 37 000 ton. 18 anläggningar har avvattning av avloppsslam. Den

behandlade mängden uppgår till 59 000 ton och vattnet som avskiljs

uppgår till 33 000 ton. 10 anläggningar uppgav att man har avvattning av

andra avfall, t.ex. slam från gatubrunnar. Mängden behandlat avfall

uppgår i dessa fall till 33 000 ton och mängden avskiljt vatten till

30 000 ton. Sammanfattningsvis uppskattar RVF att mängden avfall som

förs in till anläggningarna för att behandlas genom avvattning uppgår till

ca 175 000 ton per år samt att den avskilda vattenmängden uppgår till

125 000 ton, eller ca 72 % av den totala mängden förorenat flytande

avfall.

Vidare förekommer vid några anläggningar rening av processvatten

från industrier. Det rör sig således om industrier som inte byggt upp en

egen reningskapacitet utan i stället utnyttjar de reningsanläggningar för

lakvatten som finns på avfallsanläggningar i närheten. Intresset är stort

för att bedriva sådan verksamhet även på andra avfallsanläggningar.

Skälen för regeringens förslag: Avfallsskattens konstruktion

innebär att det i skattehänseende är av avgörande betydelse om

behandlings-anläggningen är placerad inom respektive utanför en

anläggning där deponering av avfall sker, dvs. en anläggning där

avfallsskatt tas ut för allt som förs in till eller uppkommer vid

anläggningen. Om förorenat vatten och slam förs in till en skattepliktig

avfallsanläggning tas skatt ut på hela avfallsmängden vid införseln. Den

fasta fasen som uppstår efter behandlingen deponeras eller komposteras

vanligen. Vattenfasen förs vanligtvis direkt ut till det kommunala

avloppsnätet. Det förekommer också att det renas ytterligare, i samma

anläggning där lakvattnet renas, innan det förs ut från anläggningen.

Avdrag medges, som framgått ovan, inte för lak- och reningsvatten,

vilket innebär att avfallsskatten belastar hela mängden förorenat vatten

och slam som förts in till deponin.

Om motsvarande avfallsslag i stället förs in till en anläggning som är

belägen utanför en skattepliktig avfallsanläggning, uppstår inga skatte-

konsekvenser. Vad som i dessa fall kommer att beskattas är endast den

avvattnade fasta fasen, om den efter avvattning förs till en avfalls-

anläggning och deponeras där.

Syftet med avvattning och rening av förorenat vatten och slam är att

styra mot bra omhändertagande av detta avfall. Detta syfte motsvarar i

princip vad som gäller de behandlingsmetoder som omfattas av skatte-

frihet enligt lagen om skatt på avfall. Grunderna för prövning, tillstånd

och tillsyn i miljölagstiftningen skiljer sig inte åt beroende på om

anläggningen är placerad inom eller utanför en avfallsanläggning.

Anläggningarna fyller oavsett placering samma funktion.

Ur miljöskyddssynpunkt finns, som Naturvårdsverket anfört, inga

motiv som bör medföra att avfallsskatt tas ut på det förorenade vatten

och slam som förs in till anläggningar vid deponier, medan endast den

avvattnade delen av detta avfall som deponeras beskattas om åtgärderna

har skett vid en fristående anläggning. Härtill kommer att det ofta, inte

minst av miljöskyddsskäl, är lämpligare att lokalisera dessa

verksamheter i anslutning till en befintlig deponi i stället för att ta ett

nytt område i anspråk.

Sammanfattningsvis bör rening av flytande avfall och avvattning

undantas från beskattning. En förutsättning för undantaget måste dock

vara att det på anläggningen är ordnat så att det renade eller avskilda

vattnet inte deponeras inom anläggningen. Det finns olika tekniska

lösningar varigenom detta kan åstadkommas och regeringen finner, i

likhet med vad flera remissinstanser uttalat, inte skäl att göra någon

närmare reglering i lagtexten. Ett exempel som kan nämnas är att det för

skattefrihet torde räcka med att avvattningsanläggningen är utformad så

att det avskilda vattnet leds direkt till det kommunala avloppsnätet eller

recipient. Andra lösningar kan vara att hanteringen också innefattar

mellanliggande reningssteg eller utjämningsdammar.

Lagrådet har ansett att utformningen av lagtexten i detta sammanhang

kan leda till att skattefrihet också gäller för fall där vattnet försvinner

från anläggningen på andra sätt än vad som nämnts ovan. För att undvika

denna effekt förordar Lagrådet en annan lydelse av bestämmelsen.

Härvid är dock följande att beakta. Avgörande för om skattefrihet skall

medges eller inte är den skattskyldiges avsikt vid införseln av avfallet.

Är avsikten att avfallet skall avvattnas på sådant sätt att det vatten som

avgår från behandlingen inte deponeras inom anläggningen, är

förutsättningarna för undantag från skatteplikt uppfyllda. Lagrådets

förslag skulle innebära att detta undantag inte skulle komma att gälla på

grund av orsaker som den skattskyldige inte själv kunnat råda över, som

exempelvis tillfälligt läckage eller omständigheter som medför

översvämningar på anläggningen. Betydande praktiska problem skulle

därvid uppstå med att härleda det aktuella vattnet till specifika

avfallsmängder. Mot den angivna bakgrunden finner regeringen inte skäl

att frångå den lydelse av bestämmelsen som förordats i lagrådsremissen.

Skattebefrielsen bör således därför utformas som ett undantag för

avfall som är avsedd att behandlas på tidigare angivet sätt, dvs. att det

renade eller avskilda vattnet inte deponeras inom anläggningen. Skatt bör

dock betalas för rester som uppstår efter genomförd avvattning eller

rening, i likhet med vad som gäller för rester efter t.ex. kompostering.

9.5 Ikraftträdande

Regeringens förslag: Lagändringarna skall träda i kraft den 1 januari

2001. Ändringarna bör dock tillämpas retroaktivt från och med den 1

januari 2000.

Promemorians förslag: Stämmer överens med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker eller lämnar

förslaget utan erinran.

Skälen för regeringens förslag: De nu föreslagna lagändringarna

bör träda i kraft så snart som möjligt, vilket bedöms vara den 1 januari

2001. Ändringarna bör dock tillämpas retroaktivt från och med den 1

januari 2000, dvs. den dag då lagen om skatt på avfall trädde i kraft. Slam

som redan förts till vassbäddar och andra nu aktuella åtgärder som

vidtagits före den 1 januari 2001, bör således också omfattas av

skattebefrielsen.

10 Differentiering av vägavgiften

Regeringens förslag: Riksdagen godkänner protokollet om ändring

av samarbetsavtalet om uttag av en avgift för tunga fordon som

använder vissa vägar. Vägavgiften differentieras efter vilka krav på

utsläpp av föroreningar som ett fordons motor uppfyller. Någon

särskild differentiering av vägavgiften till förmån för fordon som

används i särpräglad verksamhet skall inte ske.

Bakgrunden till regeringens förslag: Den 1 januari 1998 trädde

lagen (1997:1137) om vägavgift för vissa tunga fordon i kraft. I enlighet

med denna lag tas vägavgift ut för motorfordon eller ledade

motorfordonskombinationer med en totalvikt av minst 12 000 kilogram

om fordonet uteslutande är avsett för godstransport på väg.

Införandet av vägavgifter för tunga fordon är en följd av att Sverige

numera deltar i det gemensamma vägavgiftssystem (eurovignette) som

Belgien, Danmark, Luxemburg, Nederländerna och Tyskland tidigare

infört. Bakgrunden till detta samarbete är det arbete som bedrivits inom

EU med att skapa likvärdiga konkurrensvillkor mellan medlemsstaterna

beträffande tunga lastbilstransporter.

Vägavgiftssystemet har utformats i enlighet med rådets direktiv

93/89/EEG av den 25 oktober 1993 om medlemsstaters tillämpning av

skatter på vissa fordon som används för godstransporter på väg och tullar

och avgifter för användning av vissa infrastrukturer (EGT nr. L 279,

12.11.1993 s. 32, Celex 31993L0089). Europeiska gemenskapernas

domstol har emellertid upphävt direktivet eftersom Europaparlamentet

inte hade konsulterats beträffande direktivets slutliga innehåll.

Domstolen uttalade dock att direktivet skulle gälla i sak till dess att

direktivet ersatts med ett nytt direktiv. Den 17 juni 1999 trädde ett nytt

direktiv i kraft, 1999/62/EG. Detta direktiv ersätter det tidigare

direktivet men ändrar inte de grundläggande förutsättningarna för att ta

ut en vägavgift.

Den närmare utformningen av det gemensamma vägavgiftssystemet

regleras i det i Bryssel den 9 februari 1994 underskrivna

samarbetsavtalet om uttag av en avgift för tunga fordon som använder

vissa vägar. Sverige anslöt sig till överenskommelsen genom ett

tilläggsavtal (SÖ 1997:50) som undertecknades i september 1997.

Vägavgiften för motorfordon eller ledad motorfordonskombination

med högst tre axlar uppgår till 6 556 kronor per år, 655 kronor per

månad, 174 kronor per vecka och 52 kronor per dag. För motorfordon

eller ledad motorfordonskombination med fyra eller fler axlar tas

vägavgift ut med 10 928 kronor per år, 1 092 kronor per månad, 288

kronor per vecka 52 kronor per dag (SFS 1999:1067). Avgift för

inlösen av årsbevis tas ut med 218 kronor.

Enligt artikel 7.h i det tidigare gällande direktivet 93/89/EEG fick

vägavgiften bestämmas till högst 1 250 ecu per år. Enligt artikel 7.7 i

det nya direktivet, 1999/62/EG, får de medlemsstater som infört

vägavgifter bestämma dessa för samtliga fordonskategorier till en nivå

som inte överstiger de maximiskattesatser som fastställts i bilaga II till

direktivet. I bilaga II anges olika maximibelopp beroende på ett fordons

axelantal och vilka utsläppskrav ett fordons motor uppfyller. För fordon

som inte uppfyller de av Europeiska gemenskapen fastställda

utsläppskraven i direktiv 88/77/EEG av den 3 december 1987 om

tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om åtgärder mot utsläpp

av gasformiga föroreningar från dieselmotorer som används i fordon

(EGT L 36, 9.2.1988, s. 33, Celex 31988L0077), uppgår

maximibeloppen till 960 euro per år för fordon med högst tre axlar och

till 1 550 euro per år för fordon med minst fyra axlar. För fordon med

de egenskaper som anges i rad A i tabellen i punkt 8.3.1.1 i bilaga I till

direktiv 88/77/EEG får vägavgiften högst uppgå till 850 euro per år för

fordon med högst tre axlar och till 1 400 euro per år för fordon med

minst fyra axlar. Fordon med de egenskaper som anges i rad B i tabellen

i punkt 8.3.1.1 i bilaga I till direktiv 88/77/EEG eller fordon som

uppfyller högre ställda krav i senare lydelse av direktivet får vägavgiften

uppgå till högst 750 euro per år för fordon med högst tre axlar och till 1

250 per år för fordon med minst fyra axlar. I bilaga II till direktiv

1999/62/EG anges att högsta avgiftssats per månad och vecka skall stå i

proportion till den tid infrastrukturen används och att vägavgiften per dag

är 8 euro för samtliga fordonskategorier.

I direktiv 88/77/EEG fastställs gränsvärden för utsläpp av

kolmonoxid, oförbrända kolväten och kväveoxider från dieselmotorer

som används i motorfordon, på grundval av provmetod som är inriktad på

de berörda fordonens körförhållanden i Europa. Direktivet ändrades

genom direktiv 91/542/EEG (EGT L 295, 25.10.1991, s. 1, Celex

31991L0542) i två steg. Det första steget sammanföll med tidpunkten

för införandet av de nya europeiska utsläppsnormerna för personbilar.

Genom det andra steget fastställdes långsiktiga riktlinjer för den

europeiska bilindustrin i form av gränsvärden som byggde på det

förväntade resultatet av teknologin som befann sig på utvecklingsstadiet

samtidigt som industrin gavs tillräcklig tid för att färdigutveckla sådan

teknologi. När det gäller små dieselmotorer skedde en förändring

genom direktiv 96/1/EG (EGT L 40, 17.2.1996, s. 1, Celex

31996L0001) som innebar att det gränsvärde för partikelutsläpp som

fastställs i direktiv 91/542/EEG i stället infördes från och med 1998. I

detta direktiv fastställs de slutliga utsläppskraven som skall tillämpas vid

differentiering enligt direktiv 1999/62/EG. I direktiv 1999/96/EG (EGT

L 44, 16.2.2000, s. 1, Celex 31999L0096) har kraven för

dieselmotortekniken skärpts ytterligare för att ta hänsyn till de senaste

vetenskapliga framstegen för att bekämpa luftföroreningar som orsakas

av motorfordon. Dessa krav kan dock ännu inte ligga till grund för en

differentiering av vägavgiften.

Regeringen har i en gemensam förklaring, som antogs vid Europeiska

unionens 2142 rådsmöte den 30 november och 1 december 1998,

tillsammans med regeringarna i Belgien, Danmark, Luxemburg,

Nederländerna och Tyskland, uttryckt avsikten att anpassa de

gemensamma vägavgifterna till de maximiskattesatser som fastställs i

artikel 7.7 och bilaga II till direktiv 1999/62/EG.

De i vägavgiftssamarbetet deltagande länderna har förberett den

närmare regleringen av ett införande av de nya vägavgifterna. I ett av

regeringen den 22 mars 2000 undertecknat protokoll om ändring av det

tidigare nämnda samarbetsavtalet anges vad vägavgiften skall uppgå till

per år, månad, vecka och dag samt storleken av den administrativa avgift

som tas ut vid prövning av begäran om återbetalning av vägavgift, se

bilaga 6.

Skälen för regeringens förslag: Regeringen arbetar inom EU för att

anpassa trafikbeskattningen för den tunga godstrafiken till de kostnader

den ger upphov till i fråga om bl.a. miljöpåverkan. En differentiering av

vägavgiften efter vilka krav på utsläpp av föroreningar som ett fordons

motor uppfyller skall ses som ett led i detta arbete. Mot denna bakgrund

har därför regeringen i den ovan nämnda gemensamma

regeringsförklaringen förbundit sig att differentiera vägavgiften i

enlighet med direktiv 1999/62/EG. En sådan ändring av uttaget av

vägavgift förutsätter en ändring av det samarbetsavtal som ligger till

grund för vägavgiftssamarbetet. Regeringen har därför undertecknat det

ovan nämnda protokollet om ändring av samarbetsavtalet. Regeringen

föreslår att riksdagen godkänner protokollet.

I enlighet med direktiv 1999/62/EG och protokollet om ändring av

samarbetsavtalet skall vägavgiften differentieras efter vilka krav på

utsläpp av föroreningar som ett fordons motor uppfyller. Fordon som

inte når upp till de av Europeiska gemenskapen fastställda kraven i

direktiv 88/77/EEG i dess lydelse enligt direktiv 96/1/EG betalar en

högre vägavgift. För de fordon som uppfyller de i direktivet fastställda

kraven tas vägavgift ut med olika belopp beroende på vilka utsläppskrav

de uppfyller. Avgiftssatserna skall uppgå till de belopp som anges i

protokollet om ändring av samarbetsavtalet. De ändrade avgiftssatserna

skall gälla från och med ikraftträdandet och utan hänsyn till om

vägavgiften beslutats före denna tidpunkt.

För att rätt vägavgift skall debiteras krävs att det är möjligt att finna

information om vilka utsläppskrav ett fordons motor uppfyller. För det

fall det inte är möjligt att identifiera de egenskaper som anges i direktiv

88/77/EEG i dess lydelse enligt direktiv 96/1/EG är det möjligt att utgå

från fordonets årsmodell eller datum för ibruktagandet av fordonet. En

del fordonsmotorer är dock bättre än vad som kan presumeras. För det

fall en presumtion används är det således nödvändigt att ge

fordonsägaren möjlighet att med dokument styrka att fordonets motor

uppfyller strängare utsläppskrav än vad som framgår av årsmodell och

datum för ibruktagande.

I direktiv 1999/62/EG stadgas att de nya vägavgiftssatserna skall träda

i kraft den 1 juli 2000. Det har dock visat sig vara svårt med ett

ikraftträdande av de nya avgiftssatserna vid denna tidpunkt eftersom

direktivet blev försenat och därmed också möjligheterna för de i

vägavgiftssamarbetet deltagande länderna att samtidigt införa

avgiftssatserna. För att samtidigt kunna införa de nya avgiftssatserna har

de i samarbetet deltagande länderna, i samråd med Europeiska

gemenskapernas kommission, bestämt att dessa skall träda i kraft först

den 1 januari 2001.

För fordon som används i viss särpräglad verksamhet, såsom t.ex.

transport av cirkus- eller tivoliutrustning och utbildningsverksamhet, kan

vägavgiften vara en betydande kostnad i förhållande till den bedrivna

verksamheten. Det kan för sådan verksamhet hävdas att en lägre vägavgift

bör påföras. Vid införandet av vägavgiften valde Riksdagen att vara

restriktiv med undantag från denna. Enbart det förhållandet att det är

fråga om särpräglad verksamhet och att vägavgiften är en betydande

kostnad i förhållande till den bedrivna verksamheten är inte ett

tillräckligt skäl för att påföra en lägre avgift. Någon särskild

differentiering av vägavgiften för dessa fordon föreslås därför inte.

I direktiv 1999/62/EG och i protokollet om ändring av

samarbetsavtalet anges vägavgiftens storlek i euro. I vägavgiftslagen

anges storleken av vägavgiften i svenska kronor. Samma förhållande

gäller för den avgift som tas ut vid återbetalning av vägavgift. Beloppen i

svenska kronor i vägavgiftslagen skall motsvara de belopp som anges i

direktivet och protokollet. Regeringen fastställer därför i förordning

före november månads utgång varje år omräknade vägavgiftsbelopp i

svenska kronor som skall tas ut under påföljande kalenderår.

Omräkningen sker enligt den kurs i svenska kronor av euro som gällde

första vardagen i oktober året innan. Eftersom vägavgiften räknas om

efter euro-kursens utveckling kommer de belopp i svenska kronor som

anges i lagtexten endast att övergångsvis ange rätt vägavgift. För att

undvika att lagtexten anger ett icke gällande vägavgiftsbelopp föreslår

regeringen, i enlighet med lagrådets förslag, att de belopp som anges i

vägavgiftslagen anges i euro med föreskrift om att vägavgiften skall

erläggas i motsvarande svenska kronor.

11 Skatteregler för veteranfordon

Regeringens förslag: Befrielse från fordonsskatt för lastbilar som

är av en årsmodell som är 30 år eller äldre avskaffas. Lastbilar befrias

i stället från fordonsskatt om de inte är vägavgiftspliktiga och från

vägavgift om de är av en årsmodell som är 30 år eller äldre och inte

används i yrkesmässig trafik.

Utredningens förslag: Gällande befrielse från fordonsskatt bör

avskaffas beträffande veteranlastbilar eftersom den med nuvarande

generella utformning inte är förenlig med direktiv 1999/62/EG.

Veteranlastbilar bör i stället befrias från både fordonsskatt och vägavgift

under förutsättning att de används av fysiska eller juridiska personer vars

huvudsakliga sysselsättning inte är godstransporter samt att de endast

tillfälligt körs på allmänna vägar. Vägverket skall utfärda bevis om att en

lastbil är ett veteranfordon om fordonet uppfyller kravet på årsmodell

samt om fordonsägaren intygar att fordonet inte kommer att användas av

fysiska eller juridiska personer vars huvudsakliga sysselsättning inte är

godstransporter. För det fall lastbilens användningssätt ändras, skall

detta anmälas till Vägverket.

Remissinstanserna: De remissinstanser som har svarat tillstyrker att

lastbilar som är av en årsmodell som är 30 år eller äldre, s.k.

veteranlastbilar, befrias från vägavgift om fordonet inte används för

kommersiella godstransporter. Bilindustriföreningen, Motorhistoriska

Riksförbundet, Riksskatteverket, Svenska Vägföreningen och Svenska

Åkeriförbundet opponerar sig mot att åkeriägare fråntas möjligheten att

utan fordonsskatt och vägavgift köra veteranlastbilar på allmän väg.

Vägverket pekar på att utredningens förslag om anmälningsförfarande

för ändrat användningssätt för veteranlastbilar är mycket resurskrävande

att administrera. Verket föreslår i stället att befrielsen från såväl

fordonsskatt som vägavgift blir grundregel för lastbilar som är av en

årsmodell som är 30 år eller äldre i de fall de inte används i yrkesmässig

trafik. För de lastbilar som används i någon form av näringsverksamhet

är det emellertid angeläget att dessa konkurrerar under neutrala

förhållanden och således inte befrias från fordonsskatt och vägavgift.

Om skatte- och avgiftsbefrielse skall gälla endast de fordon som ägs

eller används av någon som inte har godstransporter som

huvudsysselsättning uppstår en okontrollerbar och ohållbar situation.

Vägverket kan inte se att det finns något hinder för att personer vars

huvudsysselsättning är godstransporter äger en skatte- och avgiftsbefriad

veteranlastbil. Konsekvenserna av utredningens förslag blir dessutom att

polisen vid kontroll måste ta reda på vad chauffören till en veteranlastbil

har för yrke. Väg- och transportforskningsinstitutet och Institutet för

transportforskning ifrågasätter hur kontroll av användandet kan ske.

Hypotetiskt kan ett åkeri köpa in veteranlastbilar och låta personer som

inte har godstransporter som huvudsysselsättning köra dessa. Vad som

är tillfällig körning på allmänna vägar blir också en fråga för

bedömningar och kan dessutom bli svårt att kontrollera.

Bakgrunden till regeringens förslag: Enligt 9 § fordonsskattelagen

är motorcyklar, personbilar, lastbilar och bussar som enligt bilregistret

är av en årsmodell som är 30 år och äldre inte skattepliktiga. Det finns

inget ytterligare krav på t.ex. fordonets skick eller användningssätt.

Enligt artikel 6.2.b i det tidigare nämnda direktivet 1999/62/EG är det

endast möjligt att tillämpa nedsatta skattesatser eller helt undanta de

fordon som omfattas av direktivet från fordonsskatt om

transportverksamheten som utförs av dessa fordon inte orsakar

snedvridning av konkurrensen. Såvitt avser motorfordon eller ledade

motorfordonskombinationer med en totalvikt av minst 12 000 kilogram

måste således den nuvarande fordonsskattebefrielsen prövas mot

direktivet.

Något undantag från vägavgift för veteranfordon finns inte i direktivet.

Enligt artikel 4.2 i det samarbetsavtal som ingåtts mellan länderna i

vägavgiftssamarbetet är det emellertid tillåtet att avgiftsbefria fordon

som är uppräknade i direktivets artikel 6.2.b. Enligt artikel 4.3 i

samarbetsavtalet är en förutsättning att övriga samarbetsländer och

Europeiska gemenskapernas kommission upplyses om detta.

För veteranlastbilarna har vägavgiftssystemet inneburit särskilda

problem. När en vägavgiftspliktig lastbil tas i trafik skall avgift betalas

för ett år. Vid avställning återbetalas ett belopp motsvarande det antal

hela månader som återstår av avgiftsperioden, efter avdrag för

administrationsavgift. I praktiken medför alltså vägavgiften att

avställning av en lastbil fördyras. För veteranlastbilar som är

vägavgiftspliktiga har det uppkommit en mer betydande kostnadsökning

än för andra avgiftspliktiga lastbilar eftersom veteranlastbilarna inte kan

kompenseras genom sänkt fordonsskatt. Om en veteranlastbil används i

liten utsträckning kan fordonsägaren undvika vägavgift under större

delen av året. För att få ta lastbilen i trafik krävs dock inbetalning av

vägavgift för ett helt år även om ägaren endast avser att använda lastbilen

en kortare tid. En del av den inbetalda vägavgiften återbetalas visserligen

när lastbilen åter tas ur trafik men om det är fråga om en enda dags

användning blir lastbilsägarens kostnad för detta lika stor som om det

hade gällt en hel månad. För en vägavgiftspliktig lastbil i den högre

avgiftsklassen utgör denna "endagskostnad" ungefär 1 000 kronor

inklusive administrationsavgiften. Ägare av vägavgiftspliktiga

veteranlastbilar har invänt mot denna effekt av vägavgiftssystemet.

Bilregistrets uppgifter om antalet veteranlastbilar är sannolikt större

än det verkliga antalet. Orsaken härtill utgörs av äldre fordon som tas ur

bruk utan att skrotas. Vägverkets bilregister har enligt

bilregisterkungörelsen möjlighet att på eget initiativ avregistrera fordon

som uppenbart inte finns i behåll, så kallad administrativ skrotning.

Detta får ske om fordonsägaren under tre år i följd inte kunnat anträffas

för uttagande av skatt eller beträffande fordon som varit avställda i mer

än tre år och sannolikt inte finns i behåll. År 1988 genomfördes en

större rensning av registret vilket berörde drygt 200 000 fordon. Sedan

år 1990 skall administrativ skrotning ha skett av totalt ca 45 000 fordon.

Det är oundvikligt att registrets uppgift om antalet fordon av en äldre

årsmodell "släpar efter" i den meningen att det vid en given tidpunkt

finns färre äldre fordon än vad som framgår av registerinnehållet.

Skillnaden mellan registrets uppgifter i detta avseende och de verkliga

förhållandena låter sig inte beräknas. Omfattningen av hittills

genomförda administrativa skrotningar tyder dock på att det är en

betydande skillnad.

För lastbilar utan draganordning krävs minst 12 000 kilograms

totalvikt för att vägavgiftsplikt skall uppkomma. Antalet veteranlastbilar

med minst 12 000 kilograms totalvikt uppgick per den 3 januari 1998

till knappt 3 000. Av dessa var nästan 2 400 fordon avställda och 2 000

av dessa hade varit avställda mer än sex månader. Därmed fanns endast

600 veteranlastbilar med minst 12 000 kilograms totalvikt i trafik. Även

lastbilar med minst sju tons totalvikt kan vara vägavgiftspliktiga om

lastbilen är utrustad med draganordning. Det fanns drygt 1 000 sådana

fordon per den 3 januari 1998. Av dessa var endast drygt 300 fordon i

trafik. Vid den aktuella tidpunkten fanns alltså sammanlagt cirka 900

veteranlastbilar i trafik med sådan totalvikt som skulle medföra att de är

vägavgiftspliktiga. Antalet vägavgiftspliktiga veteranlastbilar är i själva

verket ännu mindre än 900 eftersom lastbilar med vissa karosserikoder

har undantagits från avgiftsplikt. Det gäller fordon som är inredda för

annat än godstransporter. Dessutom är en del lastbilar undantagna från

avgiftsplikt på grund av deras användningssätt, t.ex. att de används för

väghållning. Sedan vägavgift började tas ut den 1 februari 1998 kan vissa

ägare av lastbilar med totalvikt mellan 7 000 och 12 000 kilogram ha

valt att demontera eventuell draganordning för att på så sätt undgå

vägavgiftsplikt. Uppgifter om i vilken mån detta skett är inte tillgängliga.

Bilregistret har undersökt antalet yrkestrafiktillstånd vid ungefär samma

tidpunkt som när vägavgifter började tas ut. Det framkom att det endast

fanns 154 innehavare av sådana tillstånd bland ägarna eller brukarna av

vägavgiftspliktiga veteranlastbilar av årsmodell 1969 och tidigare. Av

dessa fordon var 120 stycken avställda. Därmed fanns det endast 34

personer med yrkestrafiktillstånd som var ägare eller brukare av en

vägavgiftspliktig veteranlastbil i trafik.

Skälen för regeringens förslag: Fordonsskattebefrielsen för lastbil

som är av en årsmodell som är 30 år eller äldre är för generellt

utformad för att vara förenlig med artikel 6.2.b i direktiv 1999/62/EG.

Fordonsskattebefrielsen föreslås därför inte omfatta sådana lastbilar

som faller inom tillämpningsområdet för direktivet, dvs. dels lastbilar

med totalvikt om minst 12 000 kilogram, dels lastbilar med

draganordning och totalvikt om minst 7 000 kilogram. Befrielsen från

fordonsskatt bör inskränkas på så sätt att lastbilar som är 30 år eller

äldre endast är befriade från fordonsskatt i de fall då de inte är

vägavgiftspliktiga. För en lastbil som är 30 år eller äldre kvarstår således

nuvarande skattebefrielse oförändrad om lastbilens totalvikt understiger

7 000 kilogram eller om lastbilens totalvikt understiger 12 000

kilogram och den saknar draganordning. Regeringen har inte för avsikt

att ändra förutsättningarna för befrielse från fordonsskatt för övriga

veteranfordon.

Även när det gäller vägavgiftssystemet finns skäl att överväga en

avgiftsbefrielse för veteranlastbilar. Samarbetsavtalet tillåter dock inte

en så generellt utformad bestämmelse som att alla veteranlastbilar

skulle undantas från vägavgiftsplikt på samma sätt som för närvarande

gäller beträffande fordonsskatteplikten. Syftet med vägavgiftssystemet

är att skapa likvärdiga konkurrensvillkor mellan avtalsstaterna

beträffande tunga godstransporter. För veteranlastbilar som inte används

för godstransporter kan det således inte anses nödvändigt att ta ut

vägavgift. Det finns inte heller skäl för att göra en annan bedömning av

vad som är veteranlastbil än den som gjorts i fordonsskattehänseende.

Ett undantag från avgiftsplikt kan därför omfatta lastbilar som är av en

årsmodell som är 30 år eller äldre och som inte används i yrkesmässig

trafik. Med yrkesmässig trafik i vägavgiftshänseende bör förstås sådan

yrkesmässig trafik som avses i 1 § yrkestrafiklagen (1998:490). Med en

sådan utformning av en befrielse från vägavgift får det anses uteslutet att

dessa lastbilar skulle orsaka någon snedvridning av konkurrensen.

För att administrera samarbetet mellan de land som deltar i

vägavgiftssamarbetet har det tillsatts en samarbetskommitté. I denna

kommitté ingår representanter från respektive länder samt en

representant från Europeiska gemenskapernas kommission. I kommittén

tas bl.a. upp frågor om tolkning av direktivet. Sverige har tagit upp frågan

om befrielse från vägavgift för veteranlastbilar. Varken de länder som

deltar i vägavgiftssamarbetet eller Europeiska gemenskapernas

kommission har något att invända mot den föreslagna befrielsen, under

förutsättning att fordon som används i yrkesmässig trafik inte omfattas.

12 Bilskrotningslagen

Regeringens förslag: Hänvisningen till försäljningsskattelagen i

11 § bilskrotningslagen tas bort. I huvudsak skall de bestämmelser i

försäljningsskattelagen som tillämpas i fråga om skrotningsavgiften

föras in i bilskrotningslagen. Möjligheten till kompensation för

skrotningsavgift för flyttsaksfordon skall emellertid upphöra. För

diplomatfordon skall möjligheten till kompensation kvarstå. För

dessa fordon inträder dock avgiftsskyldighet när fordonet förvärvas

av annan än sådan person eller organisation som erhåller

kompensation.

Riksskatteverkets och Naturvårdsverkets förslag:

Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Kammarrätten i Sundsvall och Riksskatteverket

anser att konsekvenserna av att slopa möjligheten till kompensation för

skrotningsavgiften inte är fullständigt belysta.

Skäl för regeringens förslag: Regeringen har i budgetpropositionen

för år 2001 föreslagit att lagen (1978:69) om försäljningsskatt på

motorfordon skall upphävas. Av bilskrotningslagen framgår att

bestämmelserna i försäljningsskattelagen, med undantag av 8 och 15 §§,

även tillämpas i fråga om skrotningsavgift. Avskaffandet av

försäljningsskatten är inte avsett att påverka tillämpningen av

skrotningsavgiften. Det är således nödvändigt att ersätta bestämmelserna

i försäljningsskattelagen.

Skattskyldiga för försäljningsskatt är yrkesmässiga tillverkare och

registrerade importörer samt ägare av skattepliktiga fordon som inte

yrkesmässigt tillverkats i landet, inte importerats av registrerad

importör eller fordon som genom ändring blivit skattepliktigt.

Motsvarande bestämmelser gäller för avgiftsskyldighet beträffande

skrotningsavgift.

Försäljningsskattelagen reglerar också avgiftsplikten. Avgiftsplikten

inträder när fordonet för första gången förs in i bilregistret eller, om

fordonet samtidigt avställs, då avställningen upphör. För ett icke

avgiftspliktigt fordon som ändras till ett avgiftspliktigt fordon inträder

avgiftsskyldighet när fordonet tas upp i bilregistret som avgiftspliktigt,

eller om det samtidigt avställs, då avställningen upphör.

Skrotningsavgift beslutas enligt försäljningsskattelagen genom

automatisk databehandling på grundval av uppgifter i bilregistret.

Avgiftsskyldig tillverkare och importör skall betala avgiften senast en

månad efter utgången av den månad avgiftsskyldigheten inträder. Annan

avgiftsskyldig ska betala avgiften senast tre veckor efter avgiftspliktens

inträde.

Den avgiftsskyldige kan enligt försäljningsskattelagen efter ansökan

återfå skrotningsavgift för fordon som vid försäljning till yrkesmässig

försäljare av motorfordon åsamkat den avgiftsskyldige förlust på grund

av bristande betalning av köparen.

Även kompensation för betald skrotningsavgift och befrielse från

skyldigheten att betala skrotningsavgift regleras i

försäljningsskattelagen. Kompensation kan efter ansökan erhållas för

fordon som förvärvats av bl.a. utländsk beskickning, karriärkonsulat i

Sverige eller vissa medlemmar av den diplomatiska kåren.

Kompensation ska återbetalas om fordonet inom två år från förvärvet

säljs till någon som inte omfattas av reglerna för kompensation.

Befrielse från skyldigheten att betala skrotningsavgift kan medges för

fordon som ägs av någon som flyttar till Sverige.

De handlingsalternativ som ligger närmast till hands för att reglera de

uppräknade förfarandena är antingen att föra in försäljningsskattelagens

bestämmelser i bilskrotningslagen eller att bilskrotningslagen hänvisar

till fordonsskattelagen i dessa avseenden. En hänvisning till

fordonsskattelagen får dock anses som olämplig eftersom detta skulle

kunna innebära förändringar av den administrativa hanteringen av

skrotningsavgiften. Det får därför anses lämpligare att de regler i

försäljningsskattelagen som tillämpas i fråga om skrotningsavgift förs in

i bilskrotningslagen.

Vissa förändringar i sak bör dock göras. I samband med att

bilskrotningsavgiften infördes 1975 ansåg regeringen (prop. 1975:32)

att avgiften skulle tas ut som ett engångsbelopp i samband med

uppbörden av den dåvarande omsättningsskatten. Omsättningsskatten

omvandlades under 1978 till en försäljningsskatt på motorfordon.

Anledningen till detta var att regeringen eftersträvade ett administrativt

lätthanterligt system. Detta innebar dock att ett antal bestämmelser

avsedda för försäljningsskatt på motorfordon per automatik blev

tillämpliga även på bilskrotningsavgiften. Exempel på sådana

bestämmelser är möjligheten till befrielse från skrotningsavgift för

diplomatbilar, dvs. bilar som ägs av utländska beskickningar eller dess

personal, och flyttsaksfordon, dvs. fordon som svenskar bosatta i

utlandet tagit med sig tillbaka till Sverige vid återflytt. När systemet

infördes fanns inga sakskäl till att dessa möjligheter till befrielse från

skrotningsavgift skulle gälla. Det finns däremot miljöskäl som talar för

att alla bilar som registreras i Sverige skall omfattas av

skrotningsavgiften. Skälet till detta är att alla bilar så småningom,

oavsett ägare, kommer att skrotas. Bilar som initialt ägs av utländska

beskickningar eller dess personal säljs sannolikt vidare på den svenska

marknaden, varvid de senare skrotas i Sverige. Detsamma gäller för

flyttsaksfordon. Regeringen finner det angeläget att bilar som förs in på

den svenska marknaden omfattas av det ekonomiska incitamentet till att

lämna in bilen för skrotning. Någon kompensation skall därför som

huvudregel inte ges. Det får dock accepteras att möjligheten till

kompensation för diplomatfordon kvarstår. Regeringen anser mot denna

bakgrund att nuvarande bestämmelser om möjlighet till kompensation

för skrotningsavgiften skall avskaffas frånsett diplomatfordon.

13 Uppgiftsskyldighet för registrerade

trossamfund

Regeringens förslag: Registrerade trossamfund skall när det gäller

deklarationsskyldigheten och skyldigheten att lämna särskild uppgift

behandlas på samma sätt som ideella föreningar som är undantagna

från skattskyldighet för vissa inkomster.

Skälen för regeringens förslag: Associationsformen registrerat

trossamfund infördes genom lagen (1998:1593) om trossamfund. Lagen

trädde i kraft den 1 januari 2000. Flertalet av de registrerade

trossamfunden bedrev tidigare sin verksamhet i form av en ideell

förening.

Från och med 2001 års taxering skall bestämmelserna om

skattskyldighet för ideella föreningar också tillämpas för registrerade

trossamfund. Bestämmelser om detta infördes efter förslag i prop.

1998/99:38 Staten och trossamfunden begravningsverksamheten,

kulturminnena, personalen, avgiftsbetalningen, m.m. Någon

konsekvensändring av bestämmelserna om deklarationsskyldighet och

skyldighet att lämna särskild uppgift enligt lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter gjordes dock inte. Om ingen

ändring görs skulle registrerade trossamfund bli tvungna att lämna

självdeklaration om dess intäkter under beskattningsåret har uppgått till

minst 100 kronor. Ideella föreningar som är undantagna från

skattskyldighet för vissa inkomster behöver däremot endast lämna

självdeklaration när dess övriga intäkter överstiger grundavdraget, dvs.

15 000 kronor. En ideell förening som är undantagen från

skattskyldighet skall lämna en särskild uppgift om inkomst och

förmögenhet som inte skall tas upp till beskattning.

När det gäller uppgiftsskyldigheten saknas det anledning att behandla

registrerade trossamfund annorlunda än ideella föreningar som är

undantagna från skattskyldighet för vissa inkomster. Regeringen föreslår

därför regeländringar i 2 kap. 8 och 26 §§ lagen om självdeklaration och

kontrolluppgifter med innebörd att registrerade trossamfund skall

behandlas på samma sätt som ideella föreningar som är undantagna från

skattskyldighet när det gäller deklarationsskyldigheten och skyldigheten

att lämna särskild uppgift.

Den nu aktuella lagtexten hänvisar till numera upphävda lagar, bland

annat lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt. Lagen om

självdeklaration och kontrolluppgifter har ännu inte anpassats till

inkomstskattelagen (1999:1229) utan hänvisar till upphävd men

fortfarande tillämplig lagtext. Regeringen har för avsikt att under 2001

återkomma med förslag till bestämmelser om självdeklarationer och

kontrolluppgifter som är anpassade till den nya lagen och som skall

kunna tillämpas från och med 2002 års taxering.

14 Vissa arvsskattefrågor

14.1 Kostnader för vård och skötsel av gravplats

Regeringens bedömning: Något förslag om avdrag vid

arvsbeskattningen för kostnader för vård och skötsel av gravplats

läggs inte fram.

Promemorians förslag: Överensstämmer inte med regeringens på så

sätt att det i promemorian föreslås att ett avdrag medges för kostnad

enligt avtal för skötsel och vård av grav med ett högsta belopp om 1 000

kr.

Remissinstanserna: Göteborgs tingsrätt, Länsrätten i Stockholms

län, Kammarkollegiet och Riksskatteverket avstyrker att avdragsrätt vid

arvsbeskattningen införs för kostnader för vård och skötsel av gravplats.

Enligt länsrätten framstår det som principiellt felaktigt att sätta ned

arvsskatten för den som väljer att leja bort skötseln. Kostnaden för vård

av gravplats är de efterlevandes kostnad och inte den avlidnes. Den bör

därför inte få dras av vid beräkning av arvsskatt. Det skulle dessutom ske

på andras bekostnad. Det kan finnas många andra orsaker till att vården

av en gravplats blir dyr än att anhöriga har flyttat före bouppteckningen.

Man kan flytta senare eller på grund av hög ålder eller sjukdom få

svårigheter att ta sig till kyrkogården. Kammarkollegiet anför att vid

arvsbeskattningen tillämpas strikt principen att dödsdagen är avgörande

för värderingen av den dödes tillgångar och skulder. Vissa angivna

undantag från denna princip finns. Det saknas skäl att medge ytterligare

undantag och en avdragsrätt för kostnader för vård av gravplats avstyrks

därför. Enligt Riksskatteverkets uppfattning framgår det inte av

promemorian att någon av de övervägda avdragsmöjligheterna skulle

kunna grundas på kontrolluppgifter för ADB. Avdragsrätten skulle alltså

innebära ytterligare poster som måste hanteras manuellt. Detta vore ett

steg i fel riktning. Verket avstyrker därför att förslaget genomförs.

Hovrätten för Övre Norrland, Kammarrätten i Jönköping,

Domstolsverket, Svenska kyrkans Församlingsförbund, Sveriges

Begravningsbyråers förbund, Villaägarnas Riksförbund och Judiska

Centralrådet i Sverige anser att avdrag skall medges med ett högre

belopp eller med verkliga kostnader. Riksrevisionsverket, LO och

FONUS tillstyrker förslaget.

Skälen för regeringens bedömning: I en motion till riksdagen

(1988/89:Sk367) yrkades att kostnader för vård och skötsel av gravplats

skulle få dras av vid arvsbeskattningen. Riksdagen gav regeringen i

uppdrag att i lämpligt sammanhang ta upp frågan om en avdragsrätt vid

arvsbeskattningen för kostnader av detta slag och lägga fram ett förslag

till riksdagen (bet. 1988/89:SkU22, rskr. 1988/89:158).

När någon avlidit skall en bouppteckning upprättas. Arvsskatten skall i

regel beräknas med ledning av de värden som tagits upp i

bouppteckningen. I 20 kap. ärvdabalken anges att den avlidnes tillgångar

och skulder skall antecknas och värderas sådana de var vid dödsfallet.

Härutöver får kostnader för begravning och bouppteckning dras av enligt

en särskild bestämmelse i 13 § 1 mom. 3 lagen (1941:416) om arvsskatt

och gåvoskatt, AGL. Till begravningskostnader hänförs alla kostnader

som är erforderliga för begravningen. Hit räknas bl.a. utgifter för

gravplats och gravvård med inskription, däremot inte utgifter som är

hänförliga till den framtida vården av graven (jfr NJA 1966 s. 609). Om

den avlidne i testamente förordnat att utgifter för den kommande vården

av graven skall betalas av dödsboets medel har i

beskattningsmyndigheternas praxis skuldavdrag vägrats och detta i stället

betraktats som ett legat som beskattats särskilt (Bratt m.fl. Skatt på arv

och gåva, avsnitt 7:8 och Domstolsverkets handbok för

bouppteckningsärenden, avsnitt 9.5 s. 12). Kostnader för sorgkläder till

efterlevande make samt barn och trotjänare, som för sin försörjning

varit beroende av den avlidne, får enligt praxis också räknas av (jfr SvJT

1957 s. 348). Vidare får kostnader för förtäring i samband med

begravningen anses vara avdragsgilla. Till bouppteckningskostnad, som

också anses vara avdragsgill, hör skäligt arvode åt

bouppteckningsförrättare och särskilda värderingsmän. Kostnader för

boutredningen i övrigt tas inte upp i bouppteckningen.

I promemorian redovisas att frågan om avdragsrätt vid

arvsbeskattningen för kostnad för vård och skötsel av gravplats är

förenad med komplikationer. Kostnad för framtida skötsel av gravplats

är en kostnad som inte föreligger vid dödsfallet, den sträcker sig ofta

långt framåt i tiden och möjlighet finns att gravrätten sägs upp och

skötselkostnaden därmed upphör före avtalstidens slut. Kostnaden har

inte heller det omedelbara samband med dödsfallet som kostnader för

begravning och bouppteckning har. Å andra sidan kan det hävdas att

kostnader för skötsel av grav ändå har ett sådant samband med dödsfallet

att avdrag vid arvsbeskattningen bör ske. I promemorian anges att det kan

ifrågasättas om en avdragsrätt över huvud taget skall införas men om

man ändå väljer att införa en sådan avdragsrätt bör avdraget av i första

hand statsfinansiella skäl begränsas till kostnader enligt avtal med

högst 1 000 kr.

Förslaget i promemorian om en avdragsrätt begränsad till 1 000 kr har

fått ett negativt mottagande av remissinstanserna. Kritiken har dels tagit

sikte på den principiella aspekten dels det belopp som föreslagits. De

som varit kritiska mot beloppet har ansett att avdrag skall medges med

verkliga kostnader.

Som ovan angetts har i promemorian framförts att det kan ifrågasättas

om en avdragsrätt av detta slag över huvud taget skall införas. Flera

remissinstanser har framfört principiella invändningar mot en

avdragsrätt. Mot bakgrund härav avstår regeringen från att lägga fram

något förslag om avdrag vid arvsbeskattningen för vård och skötsel av

gravplats.

14.2 Fastighetsägares boendekostnader

Regeringens bedömning: Någon lagreglering av frågan om

avdragsrätt vid arvsbeskattningen för skulder hänförliga till den

avlidnes bostad bör inte ske.

Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens.

Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna har inte yttrat sig

särskilt i frågan. Hovrätten för Övre Norrland, Kammarrätten i

Jönköping, Länsrätten i Stockholms län och Kammarkollegiet delar

uppfattningen att någon lagregel inte bör införas. Villaägarnas

Riksförbund vidhåller att det inte kan godtas att fastighetsägare

behandlas sämre än hyresgäster när det gäller rätten till avdrag.

Skälen för regeringens bedömning: Villaägarnas Riksförbund har

framfört krav på att den avdragsrätt som enligt praxis (NJA 1958 s. 527)

medges för hyresskuld även borde tillämpas för fastighetsägares styrkta

boendekostnader under högst tre månader efter dödsfallet

(Fi1988/340).

Det är endast faktiska skulder som får dras av i bouppteckningen. Det

krävs i princip att det på dödsdagen har förelegat en

betalningsförpliktelse för den avlidne eller i förekommande fall för

hans eller hennes efterlevande make. En skuld skall specificeras och

individualiseras så att det klart framgår vad den avser. Skulden tas

vanligen upp till sitt kapitalbelopp jämte upplupen ränta per dödsdagen.

Enligt praxis medges avdrag bl.a. för beräknad hyreskostnad för den

avlidnes bostad den närmaste tiden efter dödsfallet med avräkning för

vad som redan betalats före dödsfallet (NJA 1958 s. 527). Som allmän

norm angavs att det skulle anses föreligga en belastning motsvarande

hyran för tre månader efter dödsfallet eller den kortare tid inom vilken

hyresrätten upphör eller enligt lag kan upphöra genom uppsägning.

Fastighetsägare som uppburit förskottshyror för viss tid och som avlidit

före utgången av denna tid skall ta upp inbetald hyra som en tillgång i

bouppteckningen. Avdrag har dock medgetts som motsvarar

förpliktelsen att tillhandahålla lägenheterna utan ytterligare ersättning

under den aktuella tiden (NJA 1971 s. 193).

Som ovan angetts skall en skuld vanligen tas upp till sitt kapitalbelopp

jämte upplupen ränta per dödsdagen. En hyresskuld och en ränteskuld

kan inte anses jämförbara bl.a. på grund av att räntan motsvaras av en

tillgång. I praxis har avgjorts vilka skulder som kan dras av. Att

lagreglera dessa frågor eller att lagstifta om avdragsrätt för andra

allmänna hushållskostnader är enligt regeringens mening inte aktuellt.

15 Offentlig-finansiella effekter

Som redogjorts för i budgetpropositionen för 2001 beräknas förslaget

om höjda fribelopp vid förmögenhetsbeskattningen ge en

budgetförsvagning i periodiserade termer på 2,7 miljarder kronor år

2001.

Till grund för regeringens beräkning av avfallsskattelagens offentlig-

finansiella effekter låg Deponiskatteutredningens betänkande (SOU

1996:139) Skatt på avfall. I utredningen redovisas beräkningar på olika

avfallsmängder utifrån grova kategorier. En uppdelning finns efter total

avfallsmängd, avfall som behandlas och avfall som deponeras.

Mängderna deponerat avfall bygger på statistik från avfallsanläggningar

av hur mycket avfall som läggs på deponin. Det är en rimlig bedömning

att denna mängd avser den faktiska mängd som läggs på deponin, dvs. för

t.ex. avvattning innanför grindarna på avfallsanläggningen är det

avfallets vikt efter avvattning som legat till grund för utredningens

beräkningar. Detta innebär att för t.ex. avvattning och rening av flytande

avfall, har de skattebelopp i storleksordningen 31 miljoner kr, som

skulle motsvara införd mängd vatten (125 000 ton), aldrig räknats in i de

mängder som legat till grund för beräkningen av de statsfinansiella

effekterna. Även beträffande flytande avfall i vassbäddar och

vattenverksslam kan det antas att dessa avfallsmängder inte ingått i

underlaget för vad som skulle beskattas.

För de metoder som nu föreslås undantas från avfallsskatteplikt kan

dessutom generellt sägas att de antingen inte alls skulle genomföras om

de beskattas eller att de, genom att verksamheten bedrivs utanför en

skattepliktig anläggning eller att verksamheten på olika sätt bryts ut från

annan verksamhet, ändå inte skulle bli föremål för beskattning. Några

statsfinansiella effekter bedöms därför inte uppkomma av förslagen.

De beräkningar som gjorts av Finansdepartementet visar att en

differentiering av vägavgiften utifrån vilka krav på utsläpp av

föroreningar som ett fordons motor uppfyller ger ökade skatteintäkter

med cirka 65 miljoner kronor per år. En sådan differentiering kan

innebära en viss ökning av ärendemängden hos länsrätten avseende

bedömningar av vilka krav på utsläpp av föroreningar som ett fordons

motor uppfyller. Det går dock inte att nu ha någon närmare uppfattning

om i vilken utsträckning arbetsbördan kommer att öka för länsrätten.

Några offentlig-finansiella effekter av övriga förslag kan inte

förutses.

16 Författningskommentar

16.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1997:323) om

statlig förmögenhetsskatt

19 §

Tredje stycket innehåller bestämmelser om fribeloppens storlek.

Ändringen innebär att fribeloppet höjs från 900 000 kronor till 1 000

000 kronor för fysisk person, dödsbo, familjestiftelse samt i de fall då

sambeskattning skall ske av en ensamstående förälder och dennes

hemmavarande barn under 18 år. I de fall sambeskattning skall ske av

makar eller sambor, höjs fribeloppet till 1 500 000 kr. Samma sak gäller

när sambeskattning skall ske av föräldrar, som i egenskap av makar eller

sambor skall sambeskattas, och deras hemmavarande barn under 18 år.

21 §

I paragrafens första stycke regleras i vilka fall sambeskattning skall ske.

Införandet av ett högre, särskilt fribelopp för sambeskattade par medför

att det är nödvändigt att skilja på olika situationer för sambeskattning av

föräldrar och deras hemmavarande barn. I den ändrade punkten 3

regleras det fall då sambeskattning skall ske av sambeskattade par och

deras hemmavarande barn. I det fallet är fribeloppet 1 500 000 kr. I den

nya punkten 4 regleras det fall då sambeskattning skall ske av en

ensamstående förälder och dennes hemmavarande barn. Fribeloppet är

då 1 000 000 kronor.

16.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1563) om

tobaksskatt

9 §

Ändringen är föranledd av att frågan om vem som är skattskyldig med

anledning av import av skattepliktiga varor från tredje land regleras i den

nya paragrafen 9 c.

9 b §

Ändringen är föranledd av att punkten 7 i första stycket 9 § skall

betecknas 6.

9 c §

I paragrafen, som är ny och ersätter 9 § första stycket 6, ges

bestämmelser om vem som är skyldig att betala skatt för import av

skattepliktiga varor från tredje land. Med tredje land förstås enligt lagen

länder och områden utanför Europeiska gemenskapens

punktskatteområde (se 1 § fjärde stycket).

Den nya huvudregeln är att den som med anledningen av importen är

skyldig att betala tull för varorna enligt tullagstiftningen också är skyldig

att betala tobaksskatt för varorna. Med tullagstiftning förstås EG:s

tullbestämmelser samt svenska tullförfattningar (se 1 kap. 5 § förslaget

till ny tullag i prop. 1999/2000:126). Vem som är skyldig att betala tull

för varor med anledning av import regleras dock inte i svenska

tullförfattningar utan i tullkodexen. Enligt artikel 4.12 i tullkodexen är

en gäldenär varje person som har betalningsansvar för en tullskuld.

Gäldenären är alltså den som enligt tullagstiftningen är skyldig att betala

tull med anledning av import och därmed också den som är skyldig att

betala skatt enligt förevarande paragraf.

Bestämmelserna om tullskuld finns i artiklarna 201 216 i

tullkodexen. Vid tillämpningen av förevarande paragraf saknar dock

bestämmelserna om uppkomst av tullskuld vid export betydelse. I fall

tobaksvaror från tredje land övergår till fri omsättning, uppkommer en

tullskuld och gäldenär är deklaranten (se artikel 201 i tullkodexen).

Eftersom deklaranten är den som importerar varan innebär ändringen

ingen skillnad mot vad som gäller i dag enligt 9 § första stycket 6. När

det gäller införsel från områden som ligger inom EG:s tullområde men

utanför dess skatteområde innebär förslaget att den som lämnar en

anmälan enligt 3 kap. 3 § tullagen skall anses som deklarant.

Vid olaglig införsel och olagligt undandragande från tullövervakning

av tobaksvaror uppkommer en tullskuld. Med att varor olagligt undandras

tullövervakning avses bl.a. att varor förs ut från ett tullager utan att

hänföras till något nytt tullförfarande eller att varor som transiteras

försvinner på vägen. Gäldenär i dessa fall är den som olagligen förde in

varan eller olagligen undandrog varan från tullövervakning. Här är dock

även den som medverkat till införseln eller undandragandet och den som

efter införseln eller undandragandet tagit befattning med varorna

gäldenär, under förutsättning att denne var medveten om eller rimligen

borde ha varit medveten om att införseln eller undandragandet var

olagliga. Den som olagligen för in eller undandrar en tobaksvara har

importerat varan och omfattas därför av nuvarande lydelse av paragrafen.

Det torde i vissa fall även kunna gälla den som medverkat till införseln

eller undandragandet. Nuvarande reglering i 9 § första stycket 6 kan

dock inte anses omfatta den som efter en olaglig införsel eller olagligt

undandragande tagit befattning med varan. I sist nämnda avseende utgör

alltså ändringen en utvidgning av skattskyldighetsbegreppet för import.

En tullskuld kan även uppkomma i fall tobaksvaror används eller

förbrukas i en frizon eller ett frilager under andra förutsättningar än de

som fastställs i gällande lagstiftning. Gäldenär i sådana fall är den som

förbrukade eller använde varorna och varje annan person som deltog i

denna förbrukning eller användning och som var medveten om att

varorna förbrukades eller användes i strid med gällande lagstiftning. Den

som förbrukar eller använder en tobaksvara i nu aktuella fall kan

knappast anses ha importerat varan och även beträffande dessa fall

innebär alltså ändringen att skattskyldighetsbegreppet för import

utvidgas.

Enligt tullkodexen gäller att om flera personer är gäldenärer i fråga

om en och samma tullskuld skall de solidariskt ansvara för skulden (se

artikel 213). Det innebär att flera personer kan bli solidariskt ansvariga

för att betala skatt med anledning av import. Som exempel kan nämnas

den som olagligen för in en vara och den som därefter tar befattning

med varan.

I första stycket 1 regleras fall som är import i tullagstiftningens

mening, dvs. fall där varorna förs in från ett område som ligger utanför

EG:s tullområde. För att punkten även skall omfatta varor som inte är

tullbelagda föreskrivs att i sådana fall skall skatten betalas av den som

skulle varit skyldig att betala tull enligt tullagstiftningen, om varorna

hade varit tullbelagda. Syftet är att bestämmelsen skall ha samma

materiella innehåll som 5 kap. 11 § första stycket förslaget till ny tullag

i prop. 1999/2000:126. Vad som avses med EG:s tullområde framgår av

1 kap. 5 § nya tullagen.

I första stycket 2 regleras fall som inte är import enligt

tullagstiftningen men som betraktas som import enligt förevarande lag.

Det rör sig om varor som förs in från områden som ligger inom EG:s

tullområde men utanför dess skatteområde, t.ex. Åland. Även här skall

alltså tullkodexens bestämmelser om vem som är gäldenär gälla i

tillämpliga delar. För nu aktuella fall förskrivs därför att skatten skall

betalas av den som skulle ha varit skyldig att betala tull för varorna enligt

tullagstiftningen om varorna hade varit tullbelagda och förts in från ett

område som ligger utanför EG:s tullområde. Syftet med ändringen är att

de regler som gäller enligt punkten 1 även skall tillämpas i fråga om

dessa fall. I likhet med vad som gäller enligt punkten 1 för varor som

inte är tullbelagda skall alltså frågan om vem som är skattskyldig för en

införsel från t.ex. Åland avgöras enligt de bestämmelser som hade gällt

om skyldighet att betala tull förelegat.

20 §

Ändringen i första stycket 7 är föranledd av att punkten 7 i första stycket

9 § skall betecknas 6.

Eftersom skattskyldighetens inträde för den som med anledning av

import skall betala skatten till Tullverket inte uttryckligen regleras i nya

tullagen regleras frågan i en ny punkt 8 i första stycket. Enligt

huvudregeln inträder skattskyldighet vid den tidpunkt som enligt

tullagstiftningen medför skyldighet att betala tull. Huvudregeln omfattar

alltså tullbelagda varor som förs in från områden som ligger utanför

EG:s tullområde. För att även fånga upp varor som inte är tullbelagda (se

9 c § första stycket 1) och varor som förs in från områden som ligger

inom EG:s tullområde men utanför EG:s skatteområde (se 9 c § första

stycket 2) föreskrivs, att skattskyldigheten i dessa fall skall inträda vid

den tidpunkt då skyldigheten att betala tull skulle ha inträtt om sådan

skyldighet förelegat. Detta uppnås genom tillägget eller skulle ha

inträtt om skyldighet att betala tull förelegat . Sista ledet i den nya

punkten 8 skall alltså tillämpas dels när varor förs in från områden som

ligger utanför EG:s tullområde men där varorna inte är tullbelagda (9 c §

första stycket 1), dels när varor förs in från områden som ligger inom

EG:s tullområde men utanför EG:s skatteområde (9 c § första stycket

2).

Avgörande för när skattskyldigheten inträder är bestämmelserna om

uppkomst av tullskuld i artiklarna 201 216 i tullkodexen. Om en

importdeklaration lämnas inträder skattskyldigheten när deklarationen

tas emot (artikel 201). Vid olovlig införsel eller olagligt undandragande

från tullövervakning inträder skattskyldigheten i det ögonblick då

varorna olagligen införs eller undandras (artiklarna 202 och 203). När

varor förbrukas eller används i en frizon eller frilager i strid med

gällande lagstiftning inträder skattskyldigheten i det ögonblick då

varorna används eller förbrukas första gången i strid med gällande

lagstiftning (artikel 205). Se även kommentaren till 9 c §.

För upplagshavare och registrerade varumottagare, som enligt 19 §

inte skall betala skatt till Tullverket med anledning av import, är det

händelser efter importen som gör att skattskyldighet inträder, se första

stycket 1 och 2 i förevarande paragraf.

22 §

Ändringen är föranledd av att punkten 7 i första stycket 9 § skall

betecknas 6.

38 §

Ändringen är föranledd av att frågan om vem som är skattskyldig med

anledning av import av snus och tuggtobak från tredje land regleras i den

nya paragrafen 38 a §.

38 a §

Se kommentaren till 9 c §.

39 §

Ändringen är föranledd av att punkten 4 i 38 § skall betecknas 3 och att

frågan om vem som är skattskyldig med anledning av import av snus och

tuggtobak varor från tredje land regleras i den nya paragrafen 38 a §.

40 §

Se kommentaren till 20 §.

16.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1564) om

alkoholskatt

8 §

Ändringen är föranledd av att frågan om vem som är skattskyldig med

anledning av import av skattepliktiga varor från tredje land regleras i den

nya paragrafen 8 c.

8 b §

Ändringen är föranledd av att punkten 8 i första stycket 8 § skall

betecknas 7.

8 c §

I paragrafen, som är ny och ersätter 8 § första stycket 7, ges

bestämmelser om vem som är skyldig att betala skatt för import av

skattepliktiga varor från tredje land. Med tredje land förstås enligt lagen

länder och områden utanför Europeiska gemenskapens

punktskatteområde (se 1 § andra stycket). I övrigt se kommentaren till

9 c § lagen om tobaksskatt.

19 §

Ändringen i första stycket 7 är föranledd av att punkten 8 i första stycket

8 § skall betecknas 7. I övrigt se kommentaren till 20 § lagen om

tobakskatt.

21 §

Ändringen är föranledd av att punkten 8 i första stycket 8 § skall

betecknas 7.

16.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1776) om

skatt på energi

4 kap.

1 §

Ändringen är föranledd av att frågan om vem som är skattskyldig med

anledning av import av skattepliktiga varor regleras i den nya paragrafen

1 b.

1 b §

I paragrafen, som är ny och ersätter 1 § första stycket 6, ges

bestämmelser om vem som är skyldig att betala skatt för import av

bränsle. Med import avses införsel av en produkt från ett område som

ligger utanför Europeiska gemenskapens punktskatteområde (se 1 kap

7 § andra stycket). I övrigt se kommentaren till 9 c § lagen om

tobaksskatt.

12 §

Ändringen är föranledd av att frågan om vem som är skattskyldig med

anledning av import av bränsle som avses i 12 första stycket regleras i

den nya paragrafen 12 a.

12 a §

I paragrafen, som är ny och ersätter 12 § första stycket 3 a), ges

bestämmelser om vem som är skyldig att betala skatt för import av

bränsle som avses i 12 § första stycket. Med import avses införsel av en

produkt från ett område som ligger utanför Europeiska gemenskapens

punktskatteområde (se 1 kap 7 § andra stycket). I övrigt se kommentaren

till 9 c § lagen om tobaksskatt.

5 kap.

2 §

Ändringen i första stycket 3 är föranledd av att punkten 3 b) i första

stycket 12 § skall betecknas 3. När det gäller den nya punkten 4 se

kommentaren till 20 § lagen om tobaksskatt.

3 §

Ändringen är föranledd av att punkten 7 i första stycket 4 kap. 1 § skall

betecknas 6.

5 §

Ändringen görs för att skapa överensstämmelse mellan förevarande

paragraf och 19 § lagen om tobakskatt samt 18 lagen om alkoholskatt.

Någon ändring i sak är inte avsedd.

16.5

16.6 Förslaget till lag om ändring i

mervärdesskattelagen (1994:200)

1 kap.

2 och 5 §§

Vem som skall betala mervärdesskatt för import skall enbart regleras i

ML och inte såsom föreslås i prop. 1999/2000:126 genom en

hänvisning i 2 § första stycket 6 till 5 kap. 11 § tullagen.

Begreppet import i ML omfattar dels införsel av varor från områden

som ligger utanför EG:s tullområde, dels införsel av varor från områden

som ligger inom EG:s tullområde men utanför EG:s skatteområde (se 1

kap. 10 a § och 2 kap. 1 a §).

Den nya bestämmelsen i 2 § första stycket 6 a) stämmer i materiellt

hänseende överens med vad som föreskrivs i 5 kap. 11 § första stycket

nya tullagen i dess lydelse enligt prop. 1999/2000:126. Således är det

den som är gäldenär enligt tullagstiftningen eller skulle ha varit gäldenär

om varorna varit tullbelagda som är skyldig att betala mervärdesskatt för

importen. Se vidare kommentaren till 9 c § lagen om tobaksskatt.

Den nya bestämmelsen i 2 § första stycket 6 b) ersätter hänvisningen

till 5 kap. 11 andra stycket nya tullagen i dess lydelse enligt prop.

1999/2000:126 och innebär att kretsen möjliga skattskyldiga för import

av varor från områden som ligger inom EG:s tullområde men utanför

dess mervärdesskatteområde utvidgas. Anledningen härtill är att

skyldigheten att betala mervärdesskatt för import av varor från nämnda

områden inte tidigare kopplades till skyldigheten att betala tull enligt

tullagstiftningen. Således är det den som skulle ha varit gäldenär om

varorna varit tullbelagda och förts in från ett område som ligger utanför

EG:s tullområde som är skyldig att betala mervärdesskatt för importen.

Se kommentaren till 9 c § lagen om tobaksskatt om vad detta innebär.

Vad som avses med tullagstiftningen och EG:s tullområde framgår av 1

kap. 5 § nya tullagen.

Ändringen i 5 § innebär att skattskyldighetens inträde kopplas till

tullagstiftningens regler om när skyldighet att betala tull inträder. Detta

görs för att skapa enhetlighet mellan bestämmelserna i 2 § om vem som

är skattskyldig och bestämmelserna i förevarande paragraf. Se vidare

kommentaren till 20 § lagen om tobaksskatt.

16.7 Förslaget till lag om ändring i tullagen (0000:000)

5 kap.

11 §

Vem som skall betala punktskatt och mervärdesskatt för import skall

regleras enbart i punktskattelagarna och ML. Första och andra

styckena ersätts därför med en upplysning om att bestämmelser om

skyldighet att med anledning av import eller införsel som avses i 3 kap.

3 § betala annan skatt än tull finns i nämnda lagar.

Ändringen i tredje stycket är föranledd av att första och andra

styckena ersätts med en upplysning.

9 kap.

3 och 6 §§

Ändringarna är föranledda av ändringarna i 5 kap. 11 §. Vad Lagrådet

anfört har beaktats vid utformningen av bestämmelsen i 9 kap. 6 § andra

stycket.

16.8 Förslaget till lag om ändring i lagen (1999:673) om skatt

på avfall

3 §

I första stycket har två nya punkter, punkterna 3 och 4, lagts till. I de nya

punkterna finns undantagen för anläggningar där omhändertagande

uteslutande sker av vattenverksslam i slambassänger eller av flytande

avfall i vassbäddar. Det bör dock påpekas att dessa undantag förutsätter

att det inte bedrivs annan verksamhet på anläggningen som gör att den

omfattas av lagen om skatt på avfall. Hur metoderna ser ut i praktiken

har redogjorts för i avsnitten 6.2 och 6.3. Ändring av punkternas

placering i förhållande till promemorians förslag är endast av

redaktionell karaktär.

6 §

I första stycket har de undantagna behandlingsmetoderna i punkten 2

utökats med dels avvattning av avfall, dels rening av flytande avfall.

Dessa undantag har behandlats i avsnitt 6.4. Som där angetts kan

avvattning ske av olika avfallsslag, som t.ex. oljeförorenat avfall och

slam från gatubrunnar. Även förorenad snö, som mer undantagsvis kan

komma att föras in på en avfallsanläggning och där läggas upp på en

särskild platta eller liknande, bör omfattas av undantaget för avvattning

av avfall. Beträffande rening av avfall har den begränsningen gjorts att

endast flytande avfall omfattas. Övriga ändringar i punkten 2 är av

redaktionell karaktär. I första stycket har också behandling av flytande

avfall i vassbädd förts in som en ny punkt 3.

Möjligheterna till undantag för de nya behandlingsmetoderna gäller, i

likhet med nuvarande metoder i punkten 2, såväl avfallsanläggningar som

anläggningar där det huvudsakligen bedrivs annan verksamhet än

avfallshantering.

Av ett nytt andra stycke framgår att förutsättningen för att avvattning

och rening av flytande avfall samt behandling av flytande avfall i

vassbädd skall vara undantagna, är att avgående vatten inte deponeras

inom anläggningen. Det får avgöras från fall till fall om detta krav är

uppfyllt. Som framhållits i avsnitt 6.4 bör det räcka med att t.ex. en

avvattningsanläggning är utformad så att det avskilda vattnet leds direkt

till det kommunala avloppsnätet. Olika tekniska lösningar är dock härvid

möjliga.

Ändringen i tredje stycket är av redaktionell karaktär.

8 §

Ändringen är föranledd av ändringarna i 6 § andra och tredje styckena.

16.9 Förslaget till lag om ändring i fordonsskattelagen

(1988:327)

9 §

Paragrafen ändras på så sätt att undantaget från skatteplikt för lastbilar

som är av en årsmodell som är 30 år eller äldre endast omfattar lastbilar

som inte är vägavgiftspliktiga.

16.10 Förslaget till lag om ändring i lagen (1997:1137) om

vägavgift för vissa tunga fordon

2 §

Ändringen är föranledd av att vägtrafikkungörelsen (1972:603) har

upphört att gälla och ersatts av trafikförordningen (1998:1276).

6 §

Lastbilar befrias från vägavgift om de är av en årsmodell som är 30 år

eller äldre och som inte används i yrkesmässig trafik.

11 §

Vägavgiften differentieras efter, förutom antalet axlar, vilka krav på

utsläpp av föroreningar som ett fordons motor uppfyller. Detta innebär

att fordon som inte når upp till de av Europeiska gemenskapen

fastställda kraven i direktiv 88/77/EEG i dess lydelse enligt direktiv

96/1/EG betalar en högre vägavgift. För de fordon som uppfyller de i

direktivet fastställda kraven utgår vägavgift med olika belopp beroende

på vilka krav de uppfyller. Vägavgift skall tas ut med de belopp som

anges i protokollet om ändring av samarbetsavtalet.

För att undvika att lagtexten anger ett endast övergångsvis gällande

vägavgiftsbelopp föreslår regeringen att de belopp som anges i

vägavgiftslagen bestäms i euro i stället för svenska kronor.

17 §

Den i paragrafen angivna avgiften för prövning av begäran om

återbetalning av vägavgift för svenskt fordon tas ut med belopp som

anges i protokollet om ändring av samarbetsavtalet.

21 §

Avtalet som ligger till grund för uttag av vägavgift avseende utländska

fordon har ändrats genom det i Bryssel den 22 mars 2000

undertecknade protokollet om ändring av samarbetsavtalet för att

tillämpa direktiv 1999/62/EG.

22 §

Den i paragrafen angivna avgiften för prövning av begäran om

återbetalning av vägavgift för svenskt fordon tas ut med belopp som

anges i protokollet om ändring av samarbetsavtalet.

23 §

I paragrafen har förts in att vägavgiften skall erläggas i svenska kronor

och att de belopp i euro som anges i 11, 17 och 22 §§ skall omräknas

till svenska kronor varje kalenderår. Benämningen på Europeiska

unionens gemensamma valuta har ändrats från ecu till euro.

16.11 Förslaget till lag om ändring i bilskrotningslagen

(1975:343)

9 §

I paragrafen har bestämmelsen i 1 § första stycket

försäljningsskattelagen om till vem bilskrotningsavgift skall betalas och

bestämmelsen i 4 § samma lag om att det endast är fordon som

registrerats i bilregistret som är skattepliktiga, förts in.

11 §

Hänvisningen till försäljningsskattelagen tas bort. De bestämmelser i

försäljningsskattelagen som används vid tillämpningen i fråga om

skrotningsavgift förs in i bilskrotningslagen, se nedan 12 18 §§.

12 §

Paragrafen motsvarar 5 § i försäljningsskattelagen, dock med tillägget

att avgiftsskyldighet även föreligger för fordon som förvärvats från

sådan person eller organisation som kan beviljas kompensation för

skrotningsavgift.

13 §

Paragrafen motsvarar 6 § i försäljningsskattelagen.

14 §

Paragrafen motsvarar 7 § i försäljningsskattelagen, dock med tillägget

att för sådana fordon för vilket ägaren beviljats kompensation för

skrotningsavgiften inträder den i 12 § sista stycket angivna

avgiftsskyldigheten när fordonet förvärvats av annan.

15 §

Paragrafen motsvarar 9 § i försäljningsskattelagen.

16 §

Paragrafen motsvarar 13 § i försäljningsskattelagen, förutom att sista

stycket, om att kompensation skall återbetalas om fordonet inom två år

från förvärvet överlåts till någon som inte omfattas av dessa regler, tas

bort.

17 §

Beslut i frågor som avses i 7 § första stycket punkten 2 överklagas,

enligt 22 b § bilskrotningsförordningen (1975:348), hos länsstyrelse.

Beskattningsbeslut överklagas hos instans som anges i lagen om

punktskatter och prisregleringsavgifter. Andra beslut får överklagas hos

allmän förvaltningsdomstol.

Beslut av Naturvårdsverket enligt 7 § första stycket punkten 3 får inte

överklagas.

En förutsättning för att få ett beslut prövat av kammarrätt är att

kammarrätten har meddelat prövningstillstånd.

18 §

Paragrafen motsvarar i princip 18 § i försäljningsskattelagen. Vid

utdömande av ansvar för brukande av obeskattat fordon skall dock krävas

att det föreligger uppsåt eller oaktsamhet. Dessutom blir det tillåtet att

ett fordon provkörs vid tillsyn enligt produktsäkerhetslagen.

16.12 Förslaget till lag om ändring i lagen (1984:151) om

punktskatter och prisregleringsavgifter

1 §

I budgetpropositionen för 2001 föreslås att lagen om försäljningskatt på

motorfordon skall upphöra att gälla vid utgången av år 2000.

Hänvisningen i paragrafen till nämnda lag tas därför bort. I

övergångsbestämmelserna till lagen om upphävande av lagen om

försäljningsskatt på motorfordon föreskrivs dock att den upphävda lagen

fortfarande skall gälla i fråga om förhållanden som hänför sig till tiden

före ikraftträdandet. Skälet är att de skatte- eller avgiftssatser och

avdragsmöjligheter som gällt när en skatte- eller avgiftspliktig händelse

inträffat skall kunna tillämpas även om förhållandet upptäcks efteråt,

t.ex. vid en revision. Samma princip kan användas på förfarandereglerna.

Genom föreslagen övergångsbestämmelse kommer reglerna om

skattekontroll, skattebeslut, överklagande m.m. att kunna tillämpas även

om hänvisningen till lagen om försäljningsskatt på motorfordon tas bort.

I lagen (1985:146) om avräkning vid återbetalning av skatter och

avgifter (avräkningslagen) och i lagen (1993:891) om indrivning av

statliga fordringar (indrivningslagen) föreskrivs bl.a. att nämnda lagar är

tillämpliga på återbetalningar eller utbetalningar respektive fordringar på

grund av bestämmelser i författning som anges i 1 kap. 1 § första stycket

lagen om punktskatter och prisregleringsavgifter. När nu lagen om

försäljningsskatt på motorfordon tas bort från nyss nämnda lagrum

innebär det att avräkningslagen och indrivningslagen inte längre är

tillämpliga beträffande utbetalningar, återbetalningar eller fordringar

som har sin grund i lagen om försäljningsskatt på motorfordon. För att

avräkningslagen och indrivningslagen skall kunna tillämpas beträffande

förhållanden som upptäcks eller prövas efter ikraftträdandet men som

hänför sig till tiden före ikraftträdandet behövs alltså en

övergångsreglering. Regleringen bör dock i enlighet med vad Lagrådet

förordat tas in i den i budgetpropositionen föreslagna lagen om

upphävande av försäljningsskattelagen.

16.13 Förslaget till lag om ändring i lagen (1985:146) om

avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter

1 §

Ändringen är föranledd av förslaget i budgetpropositionen för 2001 att

lagen om försäljningsskatt på motorfordon skall upphöra att gälla vid

utgången av år 2000.

16.14 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter

2 kap.

4 §

Ändringen i första stycket 5 är en följdändring med anledning av de

höjda fribeloppen i förmögenhetsbeskattningen.

8 §

Registrerade trossamfund skall enligt första stycket 2 när det gäller

deklarationsskyldigheten behandlas på samma sätt som ideella

föreningar som är undantagna från skattskyldighet för vissa inkomster.

Ändringen i första stycket 5 är en följdändring med anledning av de

höjda fribeloppen i förmögenhetsbeskattningen.

26 §

Registrerade trossamfund skall när det gäller skyldigheten att lämna

särskild uppgift behandlas på samma sätt som ideella föreningar som är

undantagna från skattskyldighet för vissa inkomster. I övrigt har

redaktionella ändringar gjorts.

16.15 Förslaget till lag om ändring i lagen (1999:1240) om

ändring i kupongskattelagen (1970:624)

27 §

Paragrafens andra stycke ändrades i samband med att det blev tillåtet för

aktiebolag att förvärva egna aktier (prop. 1999/2000:38, bet.

1999/2000:SkU12, rskr. 1999/2000:136, SFS 2000:76). Ändringen

trädde i kraft den 10 mars 2000. Dessförinnan hade paragrafens femte

stycke ändrats som en följd av utfärdandet av den nya

inkomstskattelagen (prop.1999/2000:2, bet. 1999/2000:SkU2, rskr.

1999/2000:117, SFS 1999:1240). Den ändringen träder i kraft först den

1 januari 2001.

Den ändring som nu föreslås i andra stycket innebär att motsvarande

ändring som gjordes i lagen (2000:76) om ändring i kupongskattelagen

nu görs i lagen (1999:1240) om ändring i kupongskattelagen.

16.16 Förslaget till lag om ändring i lagen (1972:266) om skatt

på annonser och reklam.

26 §

Ändringen görs för att anpassa regleringen till vad som föreslås gälla på

punktskatteområdet i övrigt och på mervärdesskatteområdet, se

kommentaren till 9 c och 20 §§ lagen om tobaksskatt. I lagen om skatt

på annonser och reklam förstås med tredje land områden som ligger

utanför EG:s tullområde (se prop. 1994/95:56 s.119). Det innebär att

det inte behövs någon särskild reglering för införsel av annonsblad från

områden som ligger inom tullområdet men utanför EG:s skatteområde.

Av samma skäl byts begreppet införsel ut mot det mer adekvata

begreppet import .

Lagförslagen i promemorian Skyldighet att betala

punkt- och mervärdesskatt vid import

1 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1563) om

tobaksskatt

Härigenom föreskrivs att 9, 19, 20, 38 40 och 41 §§ lagen

(1994:1563) om tobakskatt skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

9 §

Skyldig att betala skatt (skattskyldig) är den som

1. har godkänts som upplagshavare enligt 10 § eller den som i Sverige

yrkesmässigt tillverkar skattepliktiga varor,

2. yrkesmässigt från ett annat EG-land tar emot skattepliktiga varor

enligt 13 eller 14 §,

3. har godkänts som skatterepresentant enligt 15 §,

4. säljer skattepliktiga varor till Sverige genom distansförsäljning

enligt 16 §,

5. i annat fall än som avses i 1 4, från ett annat EG-land till Sverige

för in eller tar emot skattepliktiga varor,

6. från tredje land importerar

skattepliktiga varor,

6. utan att vara

upplagshavare eller registrerad

varumottagare, enligt 5 kap. 11

§ tullagen (2000:000) är skyldig

att betala skatt med anledning

av import,

7. använder varor som förvärvats skattefritt för annat ändamål än det

som var förutsättningen för skattefriheten.

Att varor används för annat än avsett ändamål skall i denna lag

likställas med att de går förlorade.

19 §

När skattepliktiga varor

importeras från tredje land av

någon som inte är

upplagshavare enligt 10 § eller

registrerad varumottagare

enligt 13 §, skall skatten betalas

till Tullverket. Därvid gäller

tullagen (1994:1550) och 9 kap.

4 § lagen (1984:151) om

punktskatter och

prisregleringsavgifter.

Den som är skattskyldig enligt

9 § första stycket 6 skall betala

skatten till Tullverket. Därvid

gäller tullagen (2000:000) och

9 kap. 4 § lagen (1984:151) om

punktskatter och

prisregleringsavgifter.

20 §

Skattskyldigheten inträder för

1. den som är upplagshavare när

a) denne levererar skattepliktiga varor till en köpare i Sverige som

inte är upplagshavare eller till en köpare i ett annat EG-land som inte är

upplagshavare eller registrerad eller oregistrerad varumottagare eller

exporterar skattepliktiga varor till en köpare i tredje land,

b) denne tar i anspråk skattepliktiga varor för annat ändamål än

försäljning eller när varorna annars tas ut ur skatteupplaget utan att föras

till något annat godkänt skatteupplag,

c) denne avregistreras, och omfattar de varor som då ingår i hans lager

och som inte redan har beskattats,

2. den som är registrerad varumottagare, vid mottagandet av

skattepliktiga varor,

3. den som är oregistrerad varumottagare, vid mottagandet av

skattepliktiga varor,

4. den som är godkänd som skatterepresentant enligt 15 §, vid

mottagandet av skattepliktiga varor,

5. den som är säljare vid distansförsäljning enligt 16 §, när leverans

sker,

6. den som är skattskyldig enligt 9 § första stycket 5, när de

skattepliktiga varorna förs in till Sverige,

7. den som är skattskyldig enligt

9 § första stycket 7, när varorna

används för annat än avsett

ändamål.

7. den som är skattskyldig enligt

9 § första stycket 7, när varorna

används för annat än avsett

ändamål,

8. den som är skattskyldig

enligt 9 § första stycket 6, vid

den tidpunkt då skyldighet att

betala tull inträder enligt

tullagstiftningen eller skulle ha

inträtt om varorna varit

tullbelagda.

Skattskyldigheten inträder för den, som utan att vara upplagshavare

enligt 10 §, tillverkar skattepliktiga varor, när varorna tillverkas.

38 §

Skattskyldig är den som

1. i Sverige yrkesmässigt tillverkar snus eller tuggtobak,

2. från ett annat EG-land yrkesmässigt för in eller tar emot snus eller

tuggtobak,

3. från tredje land importerar

snus eller tuggtobak,

3. utan att vara registrerad

enligt 39 §, enligt 5 kap. 11 §

tullagen (2000:000) är skyldig

att betala skatt med anledning

av import,

3. från tredje land importerar snus eller tuggtobak,

4. säljer snus eller tuggtobak i exportbutik enligt lagen (1999:445)

om exportbutiker, eller

5. använder snus eller tuggtobak som förvärvats skattefritt för annat

ändamål än det som var förutsättningen för skattefriheten.

40 §

Skattskyldigheten för den som är registrerad inträder när snus och

tuggtobak levereras till en köpare som inte är registrerad, tas i anspråk

för annat ändamål än försäljning eller ingår i den skattskyldiges lager vid

avregistrering.

För den som är skattskyldig enligt 38 § 2, och som inte är registrerad

enligt 39 §, inträder skattskyldigheten när de skattepliktiga varorna förs

in till Sverige. Därvid skall de redovisningsregler som anges i 22 § andra

stycket tillämpas.

För den som är skattskyldig enligt 38 § 5 inträder skattskyldigheten

när varorna används för annat än avsett ändamål. Därvid skall de

redovisningsregler som anges i 22 § femte stycket tillämpas.

För den som är skattskyldig

enligt 38 § 3 inträder

skattskyldigheten vid den

tidpunkt då skyldighet att betala

tull inträder enligt

tullagstiftningen eller skulle ha

inträtt om varorna varit

tullbelagda.

41 §

Om snus eller tuggtobak

importeras från tredje land av

någon annan än den som är

registrerad enligt 39 § skall

skatten betalas till Tullverket.

Därvid gäller tullagen

(1994:1550) och 9 kap. 4 § lagen

(1984:151) om punktskatter och

prisregleringsavgifter.

Den som är skattskyldig enligt

38 § 3 skall betala skatten till

Tullverket. Därvid gäller tullagen

(2000:000) och 9 kap. 4 § lagen

(1984:151) om punktskatter och

prisregleringsavgifter.

I övrigt tillämpas 30 32, 34, 35 och 42 §§ även i fråga om snus och

tuggtobak. Därvid skall vad som gäller om upplagshavare i stället avse

den som är registrerad enligt 39 §.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. Äldre föreskrifter gäller

fortfarande för förhållanden som hänför sig till tiden före

ikraftträdandet.

2 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1564) om

alkoholskatt

Härigenom föreskrivs att 8, 18 och 19 §§ lagen (1994:1565) om

alkoholskatt skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

8 §

Skyldig att betala skatt (skattskyldig) är den som

1. har godkänts som upplagshavare enligt 9 § eller den som i Sverige

yrkesmässigt tillverkar skattepliktiga varor,

2. yrkesmässigt från ett annat EG-land tar emot skattepliktiga varor

enligt 12 eller 13 §,

3. har godkänts som skatterepresentant enligt 14 §,

4. säljer skattepliktiga varor till Sverige genom distansförsäljning

enligt 15 §,

5. i annat fall än som avses i 1 4, från ett annat EG-land till Sverige

för in eller tar emot skattepliktiga varor,

6. från tredje land importerar

skattepliktiga varor,

6. utan att vara

upplagshavare eller registrerad

varumottagare, enligt 5 kap. 11

§ tullagen (2000:000) är skyldig

att betala skatt med anledning

av import,

7. annars i Sverige tillverkar etylalkohol,

8. använder varor som förvärvats skattefritt för annat ändamål än det

som var förutsättningen för skattefriheten.

Att varor används för annat än avsett ändamål skall i denna lag

likställas med att de går förlorade.

18 §

När skattepliktiga varor

importeras från tredje land av

någon som inte är

upplagshavare enligt 9 § eller

registrerad varumottagare

enligt 12 §, skall skatten betalas

till Tullverket. Därvid gäller

tullagen (1994:1550) och 9 kap. 4

§ lagen (1984:151) om

punktskatter och

prisregleringsavgifter.

Den som är skattskyldig enligt

8 § första stycket 6 skall betala

skatten till Tullverket. Därvid

gäller tullagen (2000:000) och

9 kap. 4 § lagen (1984:151) om

punktskatter och

prisregleringsavgifter.

19 §

Skattskyldigheten inträder för

1. den som är upplagshavare när

a) denne levererar skattepliktiga varor till en köpare i Sverige som

inte är upplagshavare eller till en köpare i ett annat EG-land som inte är

upplagshavare eller registrerad eller oregistrerad varumottagare eller

exporterar skattepliktiga varor till en köpare i tredje land,

b) denne tar i anspråk skattepliktiga varor för annat ändamål än

försäljning eller när varorna annars tas ut ur skatteupplaget utan att föras

till något annat godkänt skatteupplag,

c) denne avregistreras, och omfattar de varor som då ingår i hans lager

och som inte redan har beskattats,

2. den som är registrerad varumottagare, vid mottagandet av

skattepliktiga varor,

3. den som är oregistrerad varumottagare, vid mottagandet av

skattepliktiga varor,

4. den som är godkänd som skatterepresentant enligt 14 §, vid

mottagandet av skattepliktiga varor,

5. den som är säljare vid distansförsäljning enligt 15 §, när leverans

sker,

6. den som är skattskyldig enligt 8 § första stycket 5, när de

skattepliktiga varorna förs in till Sverige,

7. den som är skattskyldig enligt 8 § första stycket 8, när varorna

används för annat än avsett ändamål.

8. den som är skattskyldig

enligt 8 § första stycket 6, vid

den tidpunkt då skyldighet att

betala tull inträder enligt

tullagstiftningen eller skulle ha

inträtt om varorna varit

tullbelagda.

Skattskyldigheten inträder för den, som utan att vara upplagshavare

enligt 9 §, tillverkar skattepliktiga varor, när varorna tillverkas.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. Äldre föreskrifter gäller

fortfarande för förhållanden som hänför sig till tiden före

ikraftträdandet.

3 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1776) om skatt

på energi

Härigenom föreskrivs att 4 kap. 1 och 12 §§ samt 5 kap. 2 och 5 §§

lagen (1994:1776) om skatt på energi skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4 kap.

1 §

Skyldig att betala energiskatt, koldioxidskatt och svavelskatt

(skattskyldig) för bränslen som avses i 1 kap. 3 a § är

1. den som i Sverige tillverkar eller bearbetar bränsle eller annan som

godkänts som upplagshavare enligt 3 §,

2. varumottagare som avses i 6 eller 7 §,

3. skatterepresentant enligt vad som anges i 8 §,

4. den som från ett annat EG-land säljer och levererar bränsle till en

köpare i Sverige genom distansförsäljning enligt 9 §,

5. den som i annat fall än som avses i 1 4 från ett annat EG-land till

Sverige för in eller tar emot leverans av bränsle,

6. annan än upplagshavare som

importerar bränsle från tredje

land,

6. annan än upplagshavare som

enligt 5 kap. 11 § tullagen

(2000:000) är skyldig att betala

skatt med anledning av import,

7. den som förvärvat bränsle för vilket ingen skatt eller lägre skatt

skall betalas när bränslet används för ett visst ändamål men som säljer

eller förbrukar bränslet för ett annat ändamål som medför att skatt skall

betalas med högre belopp.

Vad som sägs i första stycket 7 tillämpas även i fråga om bränsle för

vilket antingen ingen skatt har betalats eller skatt har betalats enligt

2 kap. 1 § första stycket 3 a, och som förbrukas

a) i skepp, när skeppet används för privat ändamål, eller

b) i båt för vilken fartygstillstånd meddelats enligt fiskelagen

(1993:787), när båten används för privat ändamål eller

c) i motordrivet fordon i de fall bränslet ger mindre än 85

volymprocent destillat vid 350 C.

12 §

Skattskyldig för energiskatt för råtallolja samt för energiskatt,

koldioxidskatt och svavelskatt för bränslen som avses i 2 kap. 1 § första

stycket 6 8, bränslen enligt 3 och 4 §§ som inte avses i 1 kap. 3 a § samt

vad gäller svavelskatt även bränslen som avses i 3 kap. 1 § 1 är den som

1. tillverkar eller bearbetar bränsle,

2. enligt 6 kap. 10 § andra stycket registrerats som lagerhållare,

återförsäljare eller förbrukare av bränsle,

3. i annat fall än som avses i 1 och 2

a) importerar bränsle från

tredje land, eller

a) enligt 5 kap. 11 § tullagen

(2000:000) är skyldig att betala

skatt med anledning av import,

eller

b) för in kolbränsle, petroleumkoks, råtallolja eller torvbränsle till

Sverige från ett annat EG-land eller tar emot en sådan leverans, och

4. den som förvärvat bränsle för vilket ingen skatt eller lägre skatt

skall betalas när bränslet används för visst ändamål men som säljer eller

förbrukar bränslet för ett ändamål som medför att skatt skall betalas

med högre belopp.

Vad som sägs i första stycket 4 tillämpas även i fråga om bränsle

enligt 2 kap. 3 eller 4 § som inte avses i 1 kap. 3 a § och som beskattats

enligt 2 kap. 1 § första stycket 3 a eller som förvärvats utan skatt, och

som förbrukas i skepp, när skeppet används för privat ändamål.

Som tillverkare anses den som för in naturgas till Sverige samt den

för vars räkning sådan införsel äger rum. Som tillverkare anses även den

som tar upp torvbränsle.

5 kap.

2 §

Skattskyldigheten inträder

1. för varumottagare som är skattskyldig enligt 4 kap. 1 § första

stycket 2, när han tar emot leverans av bränsle,

2. för skatterepresentant som är skattskyldig enligt 4 kap. 1 § första

stycket 3, när köparen tar emot leverans av bränsle, och

3. för den som är skattskyldig enligt 4 kap. 1 § första stycket 5 eller

12 § första stycket 3 b, när bränslet förs in till Sverige.

4. för den som är skattskyldig

enligt 4 kap. 1 § första stycket 6

eller 12 § första stycket 3 a vid

den tidpunkt då skyldighet att

betala tull inträder enligt

tullagstiftningen eller skulle ha

inträtt om bränslet varit

tullbelagt.

5 §

När bränsle importeras av

skattskyldig enligt 4 kap. 1 §

första stycket 6 eller 12 § första

stycket 3 a, skall skatten betalas

till tullmyndigheten. Därvid

gäller tullagen (1994:1550) och 9

kap. 4 § lagen (1984:151) om

punktskatter och

prisregleringsavgifter.

Den som är skattskyldig enligt

4 kap. 1 § första stycket 6 eller 12

§ första stycket 3 a skall betala

skatten till Tullverket. Därvid

gäller tullagen (2000:000) och 9

kap. 4 § lagen (1984:151) om

punktskatter och

prisregleringsavgifter.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. Äldre föreskrifter gäller

fortfarande för förhållanden som hänför sig till tiden före

ikraftträdandet.

4 Förslag till lag om ändring i mervärdesskattelagen

(1994:200)

Härigenom föreskrivs att 1 kap. 2 och 5 §§ mervärdesskattelagen

(1994:200) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 kap.

2 §

Skyldig att betala mervärdesskatt (skattskyldig) är

1. för sådan omsättning som anges i 1 § första stycket 1, om inte annat

följer av 2 4 a: den som omsätter varan eller tjänsten,

2. för omsättning som anges i 1 § första stycket 1 av sådana tjänster

som avses i 5 kap. 7 §, om den som omsätter tjänsten är en utländsk

företagare och förvärvaren är en näringsidkare: den som förvärvar

tjänsten,

3. för omsättning som anges i 1 § första stycket 1 av sådana tjänster

som avses i 5 kap. 5 § tredje stycket samt 5 a, 6 a, 6 b och 7 a §§, om

den som omsätter tjänsten är en utländsk företagare och förvärvaren är

registrerad till mervärdesskatt här: den som förvärvar tjänsten,

4. för sådan efterföljande omsättning inom landet som avses i 3 kap.

30 b § första stycket: den till vilken omsättningen görs,

4 a. för omsättning som anges i 1 § första stycket 1 mellan

näringsidkare som är eller skall vara registrerade till mervärdesskatt här,

av guldmaterial eller halvfärdiga produkter med en finhalt av minst 325

tusendelar eller av investeringsguld om den som omsätter guldet är

skattskyldig enligt 3 kap. 10 b §: den som förvärvar varan,

5. för sådant förvärv som anges i 1 § första stycket 2: den som

förvärvar varan, och

6. för import av varor: den som

är skyldig att betala skatt enligt

10 § tullagen (2000:000) för den

importerade varan.

6. för import av varor: den som

enligt 5 kap. 11 § tullagen

(2000:000) är skyldig att betala

skatt med anledning av importen.

Särskilda bestämmelser om vem som i vissa fall är skattskyldig finns i

6 kap., 9 kap. och 9 c kap.

5 §

Vid import inträder

skattskyldigheten vid den tidpunkt

då varan enligt tullagstiftningen

skall deklareras för övergång

till fri omsättning eller när

införsel skall anmälas med stöd

av 3 kap. 3 § tullagen.

Vid import inträder

skattskyldigheten vid den tidpunkt

då skyldighet att betala tull

inträder enligt tullagstiftningen

eller skulle ha inträtt om varan

varit tullbelagd.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. Äldre föreskrifter gäller

fortfarande för förhållanden som hänför sig till tiden före

ikraftträdandet.

5 Förslag till lag om ändring i tullagen (2000:000)

Härigenom föreskrivs att 5 kap. 11 § samt 9 kap. 3 och 6 §§ tullagen

(2000:000) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

5 kap.

11 §

Gäldenären, eller den som skulle ha varit gäldenär om varan varit

tullbelagd, är skyldig att betala annan skatt än tull som skall tas ut för en

vara vid import eller export.

Den som lämnar en anmälan

eller borde ha lämnat anmälan

enligt 3 kap. 3 § är skyldig att

betala annan skatt än tull som

skall tas ut för varan på grund

av införseln eller utförseln.

Skatt enligt denna paragraf skall fastställas och betalas enligt det

förfarande som gäller för tull, om inte annat föreskrivits.

9 kap.

3 §

Om ett överklagande enligt 2 §

gäller beslut vid tulltaxering i en

fråga som kan ha betydelse för

fastställelse av tull eller beslut om

fastställelse av annan skatt än tull

enligt 5 kap. 11 § andra stycket,

skall överklagandet ha kommit in

till Tullverket inom tre år från den

dag då tullskulden eller den

anmälningsskyldighet som avses

i 3 kap. 3 § uppkom. Om beslutet

har meddelats senare än två och

ett halvt år efter den dag då tull-

skulden eller

anmälningsskyldigheten

uppkom, får överklagandet dock,

om tiden för överklagande

därigenom blir längre, komma in

inom två månader från den dag då

gäldenären eller den anmälnings-

skyldige fick del av beslutet.

Om beslut som avses i första

stycket har omprövats, får även

omprövningsbeslutet överklagas

inom där angiven treårsfrist. Om

omprövningsbeslutet meddelats

senare än två och ett halvt år efter

den dag då tullskulden eller

anmälningsskyldigheten

uppkom, får överklagandet dock,

om tiden för överklagande

därigenom blir längre, komma in

inom två månader från den dag då

gäldenären eller den

anmälningsskyldige fick del av

omprövningsbeslutet.

En gäldenär eller anmälnings-

skyldig får överklaga ett beslut

som avses i första och andra

styckena även om det inte gått

honom emot.

Om ett överklagande enligt 2 §

gäller beslut vid tulltaxering i en

fråga som kan ha betydelse för

fastställelse av tull eller beslut om

fastställelse av annan skatt än tull

enligt 5 kap. 11 § andra stycket,

skall överklagandet ha kommit in

till Tullverket inom tre år från den

dag då tullskulden uppkom eller

skulle ha uppkommit om varan

varit tullbelagd. Om beslutet har

meddelats senare än två och ett

halvt år efter den dag då

tullskulden uppkom eller skulle

ha uppkommit om varan varit

tullbelagd, får överklagandet

dock, om tiden för överklagande

därigenom blir längre, komma in

inom två månader från den dag då

gäldenären eller den som skulle

ha varit gäldenär om varan varit

tullbelagd fick del av beslutet.

Om beslut som avses i första

stycket har omprövats, får även

omprövningsbeslutet överklagas

inom där angiven treårsfrist. Om

omprövningsbeslutet meddelats

senare än två och ett halvt år efter

den dag då tullskulden uppkom

eller skulle ha uppkommit om

varan varit tullbelagd, får

överklagandet dock, om tiden för

överklagande därigenom blir

längre, komma in inom två

månader från den dag då

gäldenären eller den som skulle

ha varit gäldenär om varan varit

tullbelagd fick del av

omprövningsbeslutet.

Gäldenären eller den som

skulle ha varit gäldenär om

varan varit tullbelagd får

överklaga ett beslut som avses i

första och andra styckena även om

det inte gått honom emot.

6 §

Bestämmelserna i 3 5 §§ gäller också överklagande av beslut om

ränta, tulltillägg och förseningsavgift.

En gäldenärs eller

anmälnings- skyldigs yrkande i

fråga om tull- tillägg skall, oavsett

tidsfristerna i 3 §, prövas om

beslutet om den tull som

tulltillägget avser inte har vunnit

laga kraft. Detsamma gäller om

Tullverket eller det allmänna

ombudet framställt ett sådant

yrkande till förmån för

gäldenären eller den

anmälningsskyldige. Om

yrkandet framställs först i

domstol, kan domstolen besluta

att det skall tas upp till prövning av

Tullverket.

Vad som sägs i andra stycket

gäller även en deklarants

yrkande i fråga om

förseningsavgift.

Enskilds yrkande i fråga om

tulltillägg eller förseningsavgift

skall, oavsett tidsfristerna i 3 §,

prövas om beslutet om den tull

som tulltillägget eller försenings-

avgiften avser inte har vunnit laga

kraft. Detsamma gäller om Tull-

verket eller det allmänna ombudet

framställt ett sådant yrkande till

förmån för den enskilde. Om

yrkandet framställs först i

domstol, kan domstolen besluta

att det skall tas upp till prövning av

Tullverket.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. Äldre föreskrifter gäller

fortfarande för förhållanden som hänför sig till tiden före

ikraftträdandet.

Förteckning över remissinstanser beträffande

promemorian Skyldighet att betala punkt- och

mervärdesskatt vid import

Efter remiss har följande lämnat yttrande över promemorians förslag:

Kammarrätten i Stockholm, Länsrätten i Stockholm, Tullverket,

Riksskatteverket, Svenska Petroleum Institutet, Swedish Match North

Europe AB, Austria Tabak Scandinavia AB och Systembolaget AB.

Svensk Handel, Sveriges Industriförbund, Petroleumhandlarnas

Riksförbund, Svenska Bryggareföreningen, Svensk Industriförening,

Sprit- och Vinleverantörsföreningen har inte hörsammat remissen.

Lagförslaget i promemorian Avvattning av avfall

med flera avfallsskattefrågor

Förslag till lag om ändring i lagen (1999:673) om skatt på avfall

Härigenom föreskrivs att 3 och 6 §§ lagen (1999:673) om skatt på

avfall skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3 §

Bestämmelserna i 1 § gäller dock inte för anläggningar där deponering

eller förvaring sker uteslutande av

 1. ett eller flera av följande avfallsslag, nämligen

a) jord, grus, lera, skiffer, kalkstoft, kalksten eller annan sten,

b) bergrester från gruvindustriell verksamhet,

c) avfallssand från gruvindustriell verksamhet och avfall från

vattenrening vid sådan verksamhet samt järnhaltigt avfall från

rökgasrening vid tillverkning av järnmalmspellets, eller

2. radioaktivt avfall.

I fråga om avfall från vattenrening vid gruvindustriell verksamhet och

järnhaltigt avfall från rökgasrening vid tillverkning av järnmalmspellets

gäller första stycket 1 endast under förutsättning att deponering eller

förvaring sker tillsammans med avfallssand från gruvindustriell

verksamhet.

Bestämmelserna i 1 § gäller

inte heller för anläggningar där

deponering eller förvaring sker

uteslutande av

1. vattenverksslam i

slambassänger, eller

2. avfall i vassbäddar.

6 §

Avfallsskatt skall inte betalas för

1. material som är avsett att användas för driften av en

avfallsanläggning eller som förs in till en sådan anläggning utan direkt

samband med avfallshanteringen,

2. avfall som är avsett att inom

en anläggning behandlas genom

a) kompostering eller

reaktorbaserad rötning,

b) förbränning,

c) användning för tillverkning

av fast lagringsbart bränsle.

Avfallsskatt skall dock betalas

för rester som uppstår efter

genomförd behandling enligt

första stycket 2.

2. avfall som är avsett att inom

en anläggning

a) behandlas genom

kompostering eller reaktorbaserad

rötning,

b) förbrännas,

c) användas för tillverkning av

fast lagringsbart bränsle,

d) avvattnas,

e) renas, under förutsättning

att avfallet är flytande,

3. avfall som inom en

anläggning är avsett att

behandlas i en vassbädd.

Första stycket 2 d och e och 3

gäller endast om det vatten som

avgår från behandlingen inte

deponeras inom anläggningen.

Avfallsskatt skall dock betalas

för rester som uppstår efter

genomförd åtgärd enligt första

stycket 2.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. Bestämmelserna i 3 och

6 §§ i sina nya lydelser tillämpas dock för tid från och med den 1 januari

2000.

Förteckning över remissinstanser beträffande

promemorian Avvattning av avfall med flera

avfallsskattefrågor

Efter remiss har följande lämnat yttrande över promemorians förslag:

Riksskatteverket, Naturvårdsverket, Gislaveds kommun, Karlshamns

kommun, Vaggeryds kommun, Svenska Renhållningsverksföreningen,

Ragn-Sells AB, Tekniska Verken i Linköping AB, Svenska Vatten- och

Avloppsverksföreningen, Västmanlands avfallsaktiebolag och Sveriges

Industriförbund.

Värnamo kommun, WMI Sellbergs AB, Trestadsregionens

Avfallsaktiebolag, Nordvästra Skånes Renhållningsaktiebolag och

Återvinningsindustrierna har inte hörsammat remissen.

Förteckning över remissinstanser beträffande

Trafikbeskattningsutredningens slutbetänkande

Bilen, miljön och säkerheten (SOU 1999:62)

Följande remissinstanser har lämnat yttrande över

trafikbeskattningsutredningens slutbetänkande: AB Svensk Bilprovning,

Riksorganisationen Bilfront, Bilindustriföreningen, Buss och Samhälle,

Frivilliga Motorcykelkårernas Riksförbund, Försvarets Motorklubb,

Gold Wing Club Sweden, Gröna Bilister, Högskolan Dalarna,

Djurgården-Lilla Värtans Miljöskyddsförening, Industriförbundet,

Institutet för Transportforskning, Konsumentverket, Kungliga

Automobilklubben, Lantbrukarnas Riksförbund, Länsstyrelsen i Skåne

Län, Länsstyrelsen i Örebro Län, Länstrafiken i Jämtlands Län,

Länstrafiken Norrbotten, Moped- och Motorcykelbranschens

Riksförbund, Motorbranschens Riksförbund, Motorförarnas

Helnykterhetsförbund, Motorhistoriska Riksförbundet, Motormännens

Riksförbund, Naturvårdsverket, OK-Bilisterna, Paul Wirkstedt,

Rikspolisstyrelsen, Riksskatteverket, Skattemyndigheten i Örebro, SMC

Senior, Statens Institut för KommunikationsAnalys, Svenska

Bussbranschens Riksförbund, Svenska Naturskyddsföreningen, Svensk

Handel, Svenska Kommunförbundet, Svenska Lokaltrafikföreningen,

Svenska Petroleum Institutet, Svenska Taxiförbundet, Svenska

motorcykel- och snöskoterförbundet, Svenska Vägföreningen, Svenska

Åkeriförbundet, Sveriges Motorcykelhandlares Riksförbund, Sveriges

Motorcyklisters Centralorganisation, Sveriges

Transportindustriförbund, Särskilda skattekontoret i Ludvika, Tullverket,

Umeå Universitet, Womens International Motorcycle Association, Väg-

och transportforskningsinstitutet samt Vägverket.

Protokoll om ändring av avtalet den 9 februari 1994

om uttag av en avgift för tunga fordon som

använder vissa vägar för att tillämpa

Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/62/EG

av den 17 juni 1999 om avgifter på tunga

godsfordon för användningen av vissa

infrastrukturer

Regeringarna i Konungariket Belgien, Konungariket Danmark,

Storhertigdömet Luxemburg, Konungariket Nederländerna,

Konungariket Sverige och Förbundsrepubliken Tyskland,

som är parter i avtalet den 9 februari 1994 om uttag av en avgift för

tunga fordon som använder vissa vägar i dess ändrade lydelse enligt

protokollet den 18 september 1997 om Sveriges anslutning till detta

avtal, nedan kallat avtalet,

som beaktar Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/62/EG av den

17 juni 1999 om avgifter på tunga godsfordon för användningen av vissa

infrastrukturer, nedan kallat direktivet,

som beaktar den gemensamma förklaringen av regeringarna i Belgien,

Danmark, Luxemburg, Nederländerna, Sverige och Tyskland att

vinnlägga sig om att anpassa sina gemensamma vägavgifter till de

maximisatser som fastställs i artikel 7.7 och bilaga II till direktivet,

vilken antogs vid Europeiska unionens 2142 rådsmöte den 30 november

och 1 december 1998,

har kommit överens om följande.

Artikel 1

Den första strecksatsen i ingressen till avtalet skall ersättas med

följande:

"som beaktar Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/62/EG av

den 17 juni 1999 om avgifter på tunga godsfordon för användningen av

vissa infrastrukturer, som ersätter rådets direktiv 93/89/EEG av den 25

oktober 1993,"

Efter den andra strecksatsen skall en tredje strecksats sättas in med

följande lydelse:

"som beaktar den gemensamma förklaringen av regeringarna i Belgien,

Danmark, Luxemburg, Nederländerna, Sverige och Tyskland att

vinnlägga sig om att anpassa sina gemensamma vägavgifter till de

maximisatser som fastställs i artikel 7.7 och bilaga II till direktivet, som

antogs vid Europeiska unionens 2142 rådsmöte den 30 november och 1

december 1998,"

Artikel 2

Texten i artikel 2.1 i avtalet skall ersättas med följande:

"Definitionerna i artikel 2 i Europaparlamentets och rådets direktiv

1999/62/EG av den 17 juni 1999 om avgifter på tunga godsfordon för

användningen av vissa infrastrukturer är tillämpliga på detta avtal."

Artikel 3

I artikel 3.1 i avtalet skall orden "förfarandet i direktivets artikel 9"

ersättas med följande:

"förfarandet i artikel 7.2 b ii i direktivet"

I artikel 3.2 skall orden "direktivets artikel 7 d" ersättas med följande:

"artikel 7.2 b i i direktivet"

I artikel 3.3 skall orden "direktivets artikel 7 e" ersättas med följande:

"artikel 7.6 i direktivet"

Artikel 4

Texten i artikel 4.2 i avtalet skall ersättas med följande:

"De avtalsslutande parterna får inom sina respektive territorier befria

fordon uppräknade i direktivets artikel 6.2 b från den avgift som avses i

artikel 3."

Artikel 5

Artikel 8.1 i avtalet skall ersättas med följande:

"Vägavgiften per år inklusive administrationskostnader är för fordon

med

1) högst 3 axlar:

a) ICKE EURO 960 euro

b) EURO I 850 euro

c) EURO II och renare 750 euro

2) minst 4 axlar:

a) ICKE EURO 1550 euro

b) EURO I 1400 euro

c) EURO II och renare 1250 euro"

Texten i artikel 8.2 skall ersättas med följande:

"Vägavgiften per månad inklusive administrationskostnader är för fordon

med

1) högst 3 axlar:

a) ICKE EURO 96 euro

b) EURO I 85 euro

c) EURO II och renare 75 euro

2) minst 4 axlar:

a) ICKE EURO 155 euro

b) EURO I 140 euro

c) EURO II och renare 125 euro"

Texten i artikel 8.3 skall ersättas med följande:

"Vägavgiften per vecka inklusive administrationskostnader är för fordon

med

1) högst 3 axlar:

a) ICKE EURO 26 euro

b) EURO I 23 euro

c) EURO II och renare 20 euro

2) minst 4 axlar:

a) ICKE EURO 41 euro

b) EURO I 37 euro

c) EURO II och renare 33 euro"

Texten i artikel 8.4 skall ersättas med följande:

"Vägavgiften per dag inklusive administrationskostnader är densamma

för samtliga fordonskategorier och uppgår till 8 euro."

Texten i artikel 8.5 skall ersättas med följande:

"För fordon registrerade i Grekland är avgifterna enligt punkterna 1-4 i

denna artikel nedsatta med 50 procent under en övergångsperiod om två

år efter direktivets ikraftträdande. Parterna i avtalet får besluta att

förlänga övergångsperioden med ett år i sänder, under förutsättning att

Europeiska gemenskapernas kommission godkänner förlängningen."

Texten i artikel 8.7 skall ersättas med följande:

"Vid tillämpningen av detta avtal skall växelkursen för euron i de olika

nationella valutorna bestämmas i enlighet med artikel 10 i direktivet."

Artikel 6

Sista meningen i artikel 10.2 i avtalet skall ersättas med följande:

"Ett belopp på 25 euro debiteras för täckande av

administrationskostnaderna för prövning av begäran om återbetalning."

Artikel 7

I artikel 13.2 i avtalet skall raden "A = den årliga avgiften på 1250 ecu"

ersättas med följande:

"A = den årliga avgiften på 1250 euro."

Artikel 8

I den franska versionen av artikel 20 i avtalet skall datumangivelsen "den

31 december 2010" ersättas med "den 31 december 2019".

Artikel 9

1. Detta protokoll träder i kraft den första dagen i den månad som följer

efter det senaste av de datum då alla regeringar på diplomatisk väg har

meddelat Europeiska gemenskapernas kommission att deras nationella

konstitutionella krav för ikraftträdande har uppfyllts.

2. Depositarien skall underrätta regeringarna i samtliga avtalsslutande

parter om meddelanden som avses i punkt 1 i denna artikel och om

dagen då detta protokoll träder i kraft.

Upprättat i Bryssel den 22 mars 2000 på danska, franska, nederländska,

svenska och tyska språken, som alla är lika giltiga, i en originalversion

som skall deponeras i Europeiska gemenskapernas kommissions arkiv.

Kommissionen skall överlämna en bestyrkt kopia härav till var och en av

de avtalsslutande parterna.

För Regeringen i Konungariket Belgien

För Regeringen i Konungariket Danmark

För Regeringen i Storhertigdömet Luxemburg

För Regeringen i Konungariket Nederländerna

För Regeringen i Konungariket Sverige

För Regeringen i Förbundsrepubliken Tyskland

Lagförslaget i Riksskatteverkets rapport angående

vissa frågor rörande försäljningsskattelagen

Förslag till lag om ändring i bilskrotningslagen (1975:343)

Härigenom föreskrivs fråga om bilskrotningslagen (1975:343)

dels att 9 § skall ha följande lydelse,

dels att 11 § skall upphöra att gälla,

dels att det i lagen skall införas nya paragrafer, 11 a 11 j §§ samt

12 a §, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

9 §

Skrotningsavgift skall betalas

för personbil, buss med en

totalvikt av högst 3 500 kilogram

och lastbil med skåpkarosseri och

med en totalvikt av högst 3 500

kilogram. För bussar och

lastbilar skall skrotningsavgift

endast betalas i de fall

försäljningsskatt skall betalas

för sådana fordon enligt lagen

(1978:69) om försäljningsskatt

på motorfordon.

Skrotningsavgift för bussar och

lastbilar skall betalas även i de

fall försäljningsskatt inte tas ut

på grund av bestämmelserna i 4

§ andra stycket nämnda lag.

Skrotningsavgift skall betalas

för personbil, buss med en

totalvikt av högst 3 500 kilogram

och lastbil med skåpkarosseri och

med en totalvikt av högst 3 500

kilogram.

11 a §

Avgiftsskyldig är

1. tillverkaren, för

avgiftspliktigt motorfordon som

yrkesmässigt tillverkas inom

landet,

2. importör som har

registrerats enligt 11 b § andra

stycket, för avgiftspliktigt

motorfordon som förs in till

landet,

3. ägaren, för avgiftspliktigt

motorfordon som tillverkas inom

landet av annan tillverkare än

som avses i 1, för avgiftspliktigt

motorfordon som förs in i landet

på annat sätt än som avses i 2,

för fordon som efter ändring har

blivit avgiftspliktigt, och för

motorfordon som från att ha

använts på sådant sätt att

motorfordonet varit undantaget

från registrering i bilregistret i

stället används så att det blir

registreringspliktigt.

11 b §

Tillverkare som avses i 11 a §

1 skall vara registrerad som

avgiftsskyldig hos

beskattningsmyndigheten

(registrerad tillverkare).

Importör som inför

avgiftspliktiga motorfordon för

yrkesmässig försäljning till

återförsäljare kan, om

verksamheten är av större

omfattning registreras som

avgiftsskyldig hos

beskattningsmyndigheten

(registrerad importör).

11 c §

Avgiftsskyldigheten inträder

när fordonet första gången

införs i bilregistret eller, om

fordonet samtidigt avställts, då

avställningen upphör.

För icke avgiftspliktiga fordon

som ändras till avgiftspliktiga

fordon inträder

avgiftsskyldighet när fordonet

tas upp i bilregistret som fordon

av avgiftspliktigt slag, eller om

det samtidigt avställs, då

avställningen upphör.

11 d §

Skrotningsavgift beslutas

genom automatisk

databehandling på grundval av

uppgifter i bilregistret.

Avgiften skall för

avgiftsskyldig som avses i 11 a §

1 och 2 betalas senast inom en

månad efter utgången av den

månad avgiftsskyldigheten

inträder och för avgiftsskyldig

som avses i 11 a § 3 senast tre

veckor efter avgiftsskyldighetens

inträde.

Regeringen föreskriver vilken

myndighet som svarar för beslut

om avgift enligt första stycket.

11 e §

Den avgiftsskyldige kan återfå

avgift som han betalat för ett

motorfordon vars försäljning

har förorsakat den

avgiftsskyldige förlust på grund

av bristande betalning från

köpare som är yrkesmässig

återförsäljare av motorfordon.

Återbetalning av avgift kan

endast göras med belopp som

svarar mot så stor del av

avgiften som förlusten visas

utgöra av fordonets

försäljningspris.

Fråga om återbetalning

prövas av

beskattningsmyndigheten på

ansökan av den avgiftsskyldige.

11 f §

Kompensation för betald

skrotningsavgift kan erhållas,

om fordonet förvärvats av

1. utländsk beskickning eller

karriärkonsulat i Sverige eller

sådan internationell

organisation som avses i lagen

(1976:661) om immunitet och

privilegier i vissa fall,

2. medlemmar av den

diplomatiska personalen vid

utländska beskickningar i

Sverige och karriärkonsuler vid

utländska konsulat i Sverige,

under förutsättning att de inte är

svenska medborgare eller

stadigvarande bosatta här i

landet.

Kompensation kan även

erhållas för skrotningsavgift om

fordonet förvärvats av en

medlemsstats ombud vid en

internationell organisation med

säte i Sverige och personal hos

sådan organisation, om Sverige

har träffat överenskommelse om

detta med en annan stat eller

med en mellanfolklig

organisation, eller om Sverige

träffat sådan överenskommelse

som avses i 10 kap. 7 § andra

stycket mervärdesskattelagen

(1994:200).

Beskattningsmyndigheten

prövar frågor om kompensation

för betald skrotningsavgift.

Kompensation skall

återbetalas om fordonet inom

två år från förvärvet överlåts till

någon som inte omfattas av

reglerna för kompensation. Vad

som nu sagts gäller inte, om

fordonet överlåts på grund av

att ägaren avlidit och inte heller,

om fordonet överlåts på grund

av att ägaren fått förflyttning

från Sverige, om denne innehaft

fordonet minst sex månader.

11 g §

Beskattningsmyndigheten får

medge befrielse från skyldighet

att betala skrotningsavgift för

fordon som

1. ägs av någon som flyttar in

till Sverige utan att förut ha haft

hemvist här, eller som

återvänder hit efter att ha vistats

utomlands under minst ett år,

2. prövas inte överstiga

ägarens eller hans hushålls

behov, och

3. under minst ett år innan

ägaren flyttat in eller återvänt

till Sverige har tillhört honom

och därvid begagnats i utlandet

av honom eller medlem av hans

hushåll.

Om ägaren, inom tre år innan

han flyttar in eller återvänder

hit, har befriats från

skrotningsavgift för ett annat

fordon av motsvarande slag på

sätt som här avses skall befrielse

enligt första stycket inte medges.

11 h §

Om fordon, för vilket befrielse

från skrotningsavgift har

medgivits enligt 11 g §, överlåts

tidigare än ett år efter den

tidpunkt som anges i 11 c §

första stycket, skall den som har

medgivits avgiftsbefrielse utan

dröjsmål anmäla detta till

beskattningsmyndigheten och

betala skrotningsavgiften i

enlighet med

beskattningsmyndighetens

beslut.

11 i §

Beskattningsmyndighetens

beslut enligt 11 f, 11 g och 11 h

§§ överklagas hos allmän

förvaltningsdomstol.

11 j §

Om avgiftsskyldighet

föreligger enligt 11 a § 3, får

fordonet inte användas, om

skrotningsavgiften inte har

betalats inom den tid som har

bestämts enligt denna lag och

anstånd med betalningen inte

har lämnats.

Om det finns särskilda skäl får

beskattningsmyndigheten medge

att ett visst fordon får användas

utan hinder av första stycket.

Om ett fordon används i strid

mot första stycket döms ägaren

till penningböter.

Om ägaren visar att han gjort

vad som kan begäras av honom

för att hindra att fordonet

användes, är han fri från

ansvar.

Bestämmelsen i tredje stycket

gäller även föraren, om han

kände till att fordonet inte fick

användas. Detta gäller dock inte

när fordonet provkörs vid

besiktning eller inspektion enligt

35 § fordonskungörelsen

(1972:595).

12 a §

Bestämmelser för

skrotningsavgift finns även i

lagen (1984:151) om

punktskatter och

prisregleringsavgifter

Denna lag träder i kraft den xxxx. Bestämmelsen i 11 j § gäller även

sådant förhållande som reglerades i 18 § första stycket i den upphävda

lagen (1978:69) om försäljningsskatt på motorfordon.

Förteckning över remissinstanser beträffande

Naturvårdsverkets översyn av

bilskrotningslagstiftningen

Efter remiss har följande yttrat sig. Svea Hovrätt, Umeå tingsrätt,

Kammarrätten i Sundsvall, Länsrätten i Örebro län, Rikspolisstyrelsen,

Statskontoret, Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll

(SWEDAC), Kommerskollegium, Överstyrelsen för civil beredskap,

Finansinspektionen, Ekonomistyrningsverket, Riksrevisionsverket,

Riksskatteverket, Länsstyrelsen i Skåne län, Länsstyrelsen i Västra

Götalands län, Länsstyrelsen i Västmanlands län, Länsstyrelsen i

Norrbottens län, Kemikalieinspektionen, Vägverket, Statens väg- och

transportforskningsinstitut, Kommunikationsforskningsberedningen,

Arbetslivsinstitutet, Arbetarskyddsstyrelsen, Närings- och

teknikutvecklingsverket (NUTEK), Konkurrensverket, AB Svensk

Bilprovning, Gnosjö kommun, Gotlands kommun, Malmö kommun,

Varberg kommun, Fagersta kommun, Älvdalens kommun, Arvidsjaurs

kommun, Naturskyddsföreningen, Sveriges Industriförbund, Sveriges

Akademikers Centralorganisation, Landsorganisationen i Sverige (LO),

Svenska Arbetsgivareföreningen (SAF), AB Begagnade Bildelar,

Bilindustriföreningen, Företagarnas Riksorganisation, Motorbranschens

Riksförbund, Motorhistoriska Riksförbundet, Motormännens

Riksförbund, Näringslivets Nämnd för Regelgranskning (NNR), BIL

Producentansvar Sverige AB, Ragn-Sells AB, SAAB Automobile AB,

Stena Gottards Bilfragmentering AB, Svensk Däckåtervinning AB,

Svensk Handel, Svenska Renhållningsverksföreningen, Sveriges

Bilskrotares Riksförbund, Sveriges Försäkringsförbund och Volvo[REDACTED_EFTERNAMN]

Volvo Personvagnar AB.

Konsumentverket, Simplexkommissionen, Jernkontoret, Haninge

kommun, Svenska Kommunförbundet, Tjänstemännens

Centralorganisation (TCO), Allbilskroten i Norrköpng AB,

Bilskrotcentralen HB, Gröna Bilister, HB Stigtomta Skrot, Hjo

Bildemontering AB, Håll Sverige Rent, Skrotfrag AB, Stena Gottards

Bilfragmentering AB, Svensk Däckåtervinning AB, Svensk Handel,

Svenska Fordonskomponentgruppen, Sveriges Fordonbyggares

Riksorganisation och Återvinningsindustrierna har inte hörsammat

remissen.

Förteckning över remissinstanser beträffande

promemorian om kostnader för vård och skötsel av

gravplats m.m. avdragsrätt vid arvsbeskattningen?

Efter remiss har yttranden över promemorian inkommit från Hovrätten

för Övre Norrland, Kammarrätten i Jönköping, Göteborgs tingsrätt,

Länsrätten i Stockholms län, Domstolsverket, Kammarkollegiet,

Riksrevisionsverket, Riksskatteverket, Juridiska fakulteten vid Uppsala

universitet, Svenska kyrkans Församlingsförbund, Sveriges

Begravningsbyråers Förbund, Landsorganisationen i Sverige, FONUS

och Villaägarnas Riksförbund.

Yttrande har dessutom inkommit från Judiska Centralrådet i Sverige.

Tjänstemännens Centralorganisation (TCO), Sveriges Akademikers

Centralorganisation (SACO) och Svenska Arbetsgivareföreningen (SAF)

har avstått från att yttra sig.

Lagrådsremissens lagförslag

1 Förslag till lag om ändring i lagen (1997:323) om statlig

förmögenhetsskatt

Härigenom föreskrivs att 19 och 21 §§ lagen (1997:323) om statlig

förmögenhetsskatt skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

19 §

Skatten beräknas på den beskattningsbara förmögenheten.

Beskattningsbar förmögenhet är den del av den skattepliktiga

förmögenheten som överstiger ett fribelopp. Den beskattningsbara

förmögenheten avrundas nedåt till helt tusental kronor.

För fysisk person, dödsbo,

familjestiftelse samt för fall som

avses i 21 § uppgår fribeloppet till

900 000 kronor. För annan

juridisk person uppgår

fribeloppet till 25 000 kronor.

Fribeloppet uppgår till

1. 1 000 000 kronor för fysisk

person, dödsbo, familjestiftelse

samt för fall som avses i 21 §

första stycket 4,

2. 1 500 000 kronor för fall

som avses i 21 § första stycket

1 3, och

3. 25 000 kr för annan juridisk

person än dödsbo och

familjestiftelse.

21 §

Sambeskattning skall ske av

1. makar som levt tillsammans under beskattningsåret,

2. sambor som tidigare har varit

gifta med varandra eller som har

eller har haft barn tillsammans,

och

3. föräldrar och deras

hemmavarande barn under 18 år.

2. sambor som tidigare har varit

gifta med varandra eller som har

eller har haft barn tillsammans,

3. föräldrar som sambeskattas

enligt 1 eller 2 och deras

hemmavarande barn under 18 år,

och

4. annan förälder än sådana

som avses i 3 och dennes

hemmavarande barn under 18

år.

Makar sambeskattas inte det beskattningsår då de ingår äktenskap, om

de inte skall sambeskattas enligt första stycket 2. Sambor sambeskattas

inte det beskattningsår då den omständighet som medför att de skall

sambeskattas inträffar. Vid ena makens eller sambons död sambeskattas

makarna respektive samborna det beskattningsår då dödsfallet inträffade.

Om det i annat fall inträffar ändring i något förhållande som har

betydelse för frågan om makar eller sambor skall sambeskattas ett visst

beskattningsår, bedöms frågan efter förhållandena under den större

delen av beskattningsåret.

Frågan om barn är hemmavarande eller under 18 år bedöms efter

förhållandena den 1 november beskattningsåret. Fosterbarn anses inte

som hemmavarande barn.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001 och tillämpas första

gången vid 2002 års taxering.

2 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter

Härigenom föreskrivs att 2 kap. 4 och 8 §§ lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 kap.

4 §

Fysisk person skall lämna självdeklaration

1. när hans bruttointäkter av tjänst i andra fall än som avses i 32 §

1 mom. första stycket h och i kommunalskattelagen (1928:370) och av

aktiv näringsverksamhet, under beskattningsåret uppgått till sammanlagt

minst 24 procent av basbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän

försäkring för året före taxeringsåret och inte annat följer av 6 §,

2. när hans bruttointäkter av tjänst i fall som avses i 32 § 1 mom.

första stycket h eller i kommunalskattelagen och av passiv

näringsverksamhet uppgått till sammanlagt minst 100 kronor,

3. när han haft bruttointäkter av kapital av annat slag än avkastning från

vilken skatteavdrag skall göras enligt 5 kap. 8 § skattebetalningslagen

(1997:483) och bruttointäkterna av kapital uppgått till sammanlagt minst

100 kronor,

4. om han inte varit bosatt i Sverige under hela beskattningsåret när

bruttointäkterna uppgått till sammanlagt minst 100 kronor,

5. när hans skattepliktiga

tillgångar enligt lagen (1997:323)

om statlig förmögenhetsskatt vid

beskattningsårets utgång haft ett

sammanlagt värde som överstiger

900 000 kronor, eller

5. när hans skattepliktiga

tillgångar enligt lagen (1997:323)

om statlig förmögenhetsskatt vid

beskattningsårets utgång haft ett

sammanlagt värde som överstiger

1 000 000 kronor eller, i fall då

sambeskattning skall ske med

make eller sambo, 1 500 000

kronor, eller

6. när underlag för statlig fastighetsskatt, avkastningsskatt på

pensionsmedel eller särskild löneskatt på pensionskostnader skall

fastställas för honom.

Vid bedömandet av deklarationsskyldighet enligt första stycket skall

hänsyn inte tas till sådan inkomst eller förmögenhet för vilken

skattskyldighet inte föreligger enligt kommunalskattelagen, lagen

(1947:576) om statlig inkomstskatt eller lagen om statlig

förmögenhetsskatt. Däremot skall hänsyn tas till sådan inkomst eller

förmögenhet som enligt dubbelbeskattningsavtal skall vara helt eller

delvis undantagen från beskattning i Sverige.

Skall sambeskattning ske enligt lagen om statlig förmögenhetsskatt

skall vardera makens deklarationsskyldighet bedömas med hänsyn till

makarnas sammanlagda förmögenhet och föräldrarnas

deklarationsskyldighet bedömas med hänsyn till deras och underåriga

hemmavarande barns sammanlagda förmögenhet.

8 §

Följande juridiska personer skall lämna självdeklaration

1. aktiebolag, ekonomisk förening, sparbank, ömsesidigt

skadeförsäkringsföretag och värdepappersfond samt sådan stiftelse,

fond eller inrättning som har till huvudsakligt ändamål att tillgodose viss

familjs, vissa familjers eller bestämda personers ekonomiska intressen,

2. ideell förening, som avses i 7 § 5 mom. första stycket lagen

(1947:576) om statlig inkomstskatt, om dess bruttointäkter under

beskattningsåret överstigit grundavdraget enligt 8 § nämnda lag,

3. dödsbo när dess bruttointäkter av kapital av annat slag än avkastning

från vilken skatteavdrag skall göras enligt 5 kap. 8 §

skattebetalningslagen (1997:483) och bruttointäkter av en eller flera

andra förvärvskällor uppgått till sammanlagt minst 100 kronor,

4. annan juridisk person, om dess bruttointäkter av en eller flera

förvärvskällor under beskattningsåret uppgått till sammanlagt minst 100

kronor,

5. juridisk person, vars

skattepliktiga tillgångar enligt

lagen (1997:323) om statlig

förmögenhetsskatt, vid

beskattningsårets utgång haft ett

sammanlagt värde som, i fråga om

dödsbo och familjestiftelse,

överstiger 900 000 kronor eller, i

fråga om annan juridisk person

som är skattskyldig enligt nämnda

lag, 25 000 kronor,

5. juridisk person, vars

skattepliktiga tillgångar enligt

lagen (1997:323) om statlig

förmögenhetsskatt, vid

beskattningsårets utgång haft ett

sammanlagt värde som, i fråga om

dödsbo och familjestiftelse,

överstiger 1 000 000 kronor eller,

i fråga om annan juridisk person

som är skattskyldig enligt nämnda

lag, 25 000 kronor,

6. juridisk person för vilken underlag för statlig fastighetsskatt,

avkastningsskatt på pensionsmedel eller särskild löneskatt på

pensionskostnader skall fastställas.

Vid bedömandet av deklarationsskyldighet enligt första stycket 2 5

skall hänsyn inte tas till sådan inkomst eller förmögenhet, för vilken

skattskyldighet inte föreligger enligt kommunalskattelagen (1928:370),

lagen om statlig inkomstskatt eller lagen om statlig förmögenhetsskatt.

Däremot skall hänsyn tas till sådan inkomst eller förmögenhet som

enligt dubbelbeskattningsavtal skall vara helt eller delvis undantagen från

beskattning i Sverige.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001 och tillämpas första

gången vid 2002 års taxering.

3 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1563) om

tobaksskatt

Härigenom föreskrivs att 9, 19, 20, 38, 40 och 41 §§ lagen

(1994:1563) om tobakskatt skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

9 §

Skyldig att betala skatt (skattskyldig) är den som

1. har godkänts som upplagshavare enligt 10 § eller den som i Sverige

yrkesmässigt tillverkar skattepliktiga varor,

2. yrkesmässigt från ett annat EG-land tar emot skattepliktiga varor

enligt 13 eller 14 §,

3. har godkänts som skatterepresentant enligt 15 §,

4. säljer skattepliktiga varor till Sverige genom distansförsäljning

enligt 16 §,

5. i annat fall än som avses i 1 4, från ett annat EG-land till Sverige

för in eller tar emot skattepliktiga varor,

6. från tredje land importerar

skattepliktiga varor,

6. utan att vara

upplagshavare eller registrerad

varumottagare, är skyldig att

betala skatt enligt 5 kap. 11 §

tullagen (0000:000) med

anledning av import,

7. använder varor som förvärvats skattefritt för annat ändamål än det

som var förutsättningen för skattefriheten.

Att varor används för annat än avsett ändamål skall i denna lag

likställas med att de går förlorade.

19 §1

När skattepliktiga varor

importeras från tredje land av

någon som inte är

upplagshavare enligt 10 § eller

registrerad varumottagare

enligt 13 §, skall skatten betalas

till Tullverket. Därvid gäller

tullagen (0000:000) och 9 kap.

4 § lagen (1984:151) om

punktskatter och

prisregleringsavgifter.

Den som är skattskyldig enligt

9 § första stycket 6 skall betala

skatten till Tullverket. Därvid

gäller tullagen (0000:000) och

9 kap. 4 § lagen (1984:151) om

punktskatter och

prisregleringsavgifter.

20 §

Skattskyldigheten inträder för

1. den som är upplagshavare när

a) denne levererar skattepliktiga varor till en köpare i Sverige som

inte är upplagshavare eller till en köpare i ett annat EG-land som inte är

upplagshavare eller registrerad eller oregistrerad varumottagare eller

exporterar skattepliktiga varor till en köpare i tredje land,

b) denne tar i anspråk skattepliktiga varor för annat ändamål än

försäljning eller när varorna annars tas ut ur skatteupplaget utan att föras

till något annat godkänt skatteupplag,

c) denne avregistreras, och omfattar de varor som då ingår i hans lager

och som inte redan har beskattats,

2. den som är registrerad varumottagare, vid mottagandet av

skattepliktiga varor,

3. den som är oregistrerad varumottagare, vid mottagandet av

skattepliktiga varor,

4. den som är godkänd som skatterepresentant enligt 15 §, vid

mottagandet av skattepliktiga varor,

5. den som är säljare vid distansförsäljning enligt 16 §, när leverans

sker,

6. den som är skattskyldig enligt 9 § första stycket 5, när de

skattepliktiga varorna förs in till Sverige,

7. den som är skattskyldig enligt

9 § första stycket 7, när varorna

används för annat än avsett

ändamål.

7. den som är skattskyldig enligt

9 § första stycket 7, när varorna

används för annat än avsett

ändamål,

8. den som är skattskyldig

enligt 9 § första stycket 6, vid

den tidpunkt då skyldighet att

betala tull enligt

tullagstiftningen inträder eller

skulle ha inträtt om skyldighet

att betala tull förelegat vid

sådan införsel som avses i 5 kap.

11 § första eller andra stycket

tulllagen (0000:000).

Skattskyldigheten inträder för den, som utan att vara upplagshavare

enligt 10 §, tillverkar skattepliktiga varor, när varorna tillverkas.

38 §

Skattskyldig är den som

1. i Sverige yrkesmässigt tillverkar snus eller tuggtobak,

2. från ett annat EG-land yrkesmässigt för in eller tar emot snus eller

tuggtobak,

3. från tredje land importerar

snus eller tuggtobak,

3. utan att vara registrerad

enligt 39 §, är skyldig att betala

skatt enligt 5 kap. 11 § tullagen

(0000:000) med anledning av

import,

4. säljer snus eller tuggtobak i exportbutik enligt lagen (1999:445)

om exportbutiker, eller

5. använder snus eller tuggtobak som förvärvats skattefritt för annat

ändamål än det som var förutsättningen för skattefriheten.

40 §

Skattskyldigheten för den som är registrerad inträder när snus och

tuggtobak levereras till en köpare som inte är registrerad, tas i anspråk

för annat ändamål än försäljning eller ingår i den skattskyldiges lager vid

avregistrering.

För den som är skattskyldig enligt 38 § 2, och som inte är registrerad

enligt 39 §, inträder skattskyldigheten när de skattepliktiga varorna förs

in till Sverige. Därvid skall de redovisningsregler som anges i 22 § andra

stycket tillämpas.

För den som är skattskyldig enligt 38 § 5 inträder skattskyldigheten

när varorna används för annat än avsett ändamål. Därvid skall de

redovisningsregler som anges i 22 § femte stycket tillämpas.

För den som är skattskyldig

enligt 38 § 3 inträder

skattskyldigheten vid den

tidpunkt då skyldighet att betala

tull enligt tullagstiftningen

inträder eller skulle ha inträtt

om skyldighet att betala tull

förelegat vid sådan införsel som

avses i 5 kap. 11 § första eller

andra stycket tullagen

(0000:000).

41 §2

Om snus eller tuggtobak

importeras från tredje land av

någon annan än den som är

registrerad enligt 39 § skall

skatten betalas till Tullverket.

Därvid gäller tullagen (0000:000)

och 9 kap. 4 § lagen (1984:151)

om punktskatter och

prisregleringsavgifter.

Den som är skattskyldig enligt

38 § 3 skall betala skatten till

Tullverket. Därvid gäller tullagen

(0000:000) och 9 kap. 4 § lagen

(1984:151) om punktskatter och

prisregleringsavgifter.

I övrigt tillämpas 30 32, 34, 35 och 42 §§ även i fråga om snus och

tuggtobak. Därvid skall vad som gäller om upplagshavare i stället avse

den som är registrerad enligt 39 §.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. Äldre föreskrifter gäller

fortfarande för förhållanden som hänför sig till tiden före

ikraftträdandet.

4 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1564) om

alkoholskatt

Härigenom föreskrivs att 8, 18 och 19 §§ lagen (1994:1564) om

alkoholskatt skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

8 §

Skyldig att betala skatt (skattskyldig) är den som

1. har godkänts som upplagshavare enligt 9 § eller den som i Sverige

yrkesmässigt tillverkar skattepliktiga varor,

2. yrkesmässigt från ett annat EG-land tar emot skattepliktiga varor

enligt 12 eller 13 §,

3. har godkänts som skatterepresentant enligt 14 §,

4. säljer skattepliktiga varor till Sverige genom distansförsäljning

enligt 15 §,

5. i annat fall än som avses i 1 4, från ett annat EG-land till Sverige

för in eller tar emot skattepliktiga varor,

6. från tredje land importerar

skattepliktiga varor,

6. utan att vara

upplagshavare eller registrerad

varumottagare, är skyldig att

betala skatt enligt 5 kap. 11 §

tullagen (0000:000) med

anledning av import,

7. annars i Sverige tillverkar etylalkohol,

8. använder varor som förvärvats skattefritt för annat ändamål än det

som var förutsättningen för skattefriheten.

Att varor används för annat än avsett ändamål skall i denna lag

likställas med att de går förlorade.

18 §1

När skattepliktiga varor

importeras från tredje land av

någon som inte är

upplagshavare enligt 9 § eller

registrerad varumottagare

enligt 12 §, skall skatten betalas

till Tullverket. Därvid gäller

tullagen (0000:000) och 9 kap. 4

§ lagen (1984:151) om

punktskatter och

prisregleringsavgifter.

Den som är skattskyldig enligt

8 § första stycket 6 skall betala

skatten till Tullverket. Därvid

gäller tullagen (0000:000) och

9 kap. 4 § lagen (1984:151) om

punktskatter och

prisregleringsavgifter.

19 §

Skattskyldigheten inträder för

1. den som är upplagshavare när

a) denne levererar skattepliktiga varor till en köpare i Sverige som

inte är upplagshavare eller till en köpare i ett annat EG-land som inte är

upplagshavare eller registrerad eller oregistrerad varumottagare eller

exporterar skattepliktiga varor till en köpare i tredje land,

b) denne tar i anspråk skattepliktiga varor för annat ändamål än

försäljning eller när varorna annars tas ut ur skatteupplaget utan att föras

till något annat godkänt skatteupplag,

c) denne avregistreras, och omfattar de varor som då ingår i hans lager

och som inte redan har beskattats,

2. den som är registrerad varumottagare, vid mottagandet av

skattepliktiga varor,

3. den som är oregistrerad varumottagare, vid mottagandet av

skattepliktiga varor,

4. den som är godkänd som skatterepresentant enligt 14 §, vid

mottagandet av skattepliktiga varor,

5. den som är säljare vid distansförsäljning enligt 15 §, när leverans

sker,

6. den som är skattskyldig enligt 8 § första stycket 5, när de

skattepliktiga varorna förs in till Sverige,

7. den som är skattskyldig enligt

8 § första stycket 8, när varorna

används för annat än avsett

ändamål.

7. den som är skattskyldig enligt

8 § första stycket 8, när varorna

används för annat än avsett

ändamål,

8. den som är skattskyldig

enligt 8 § första stycket 6, vid

den tidpunkt då skyldighet att

betala tull enligt

tullagstiftningen inträder eller

skulle ha inträtt om skyldighet

att betala tull förelegat vid

sådan införsel som avses i 5 kap.

11 § första eller andra stycket

tulllagen (0000:000).

Skattskyldigheten inträder för den, som utan att vara upplagshavare

enligt 9 §, tillverkar skattepliktiga varor, när varorna tillverkas.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. Äldre föreskrifter gäller

fortfarande för förhållanden som hänför sig till tiden före

ikraftträdandet.

5 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1776) om skatt

på energi

Härigenom föreskrivs att 4 kap. 1 och 12 §§ samt 5 kap. 2 och 5 §§

lagen (1994:1776) om skatt på energi skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4 kap.

1 §

Skyldig att betala energiskatt, koldioxidskatt och svavelskatt

(skattskyldig) för bränslen som avses i 1 kap. 3 a § är

1. den som i Sverige tillverkar eller bearbetar bränsle eller annan som

godkänts som upplagshavare enligt 3 §,

2. varumottagare som avses i 6 eller 7 §,

3. skatterepresentant enligt vad som anges i 8 §,

4. den som från ett annat EG-land säljer och levererar bränsle till en

köpare i Sverige genom distansförsäljning enligt 9 §,

5. den som i annat fall än som avses i 1 4 från ett annat EG-land till

Sverige för in eller tar emot leverans av bränsle,

6. annan än upplagshavare som

importerar bränsle från tredje

land,

6. annan än upplagshavare som

är skyldig att betala skatt enligt

5 kap. 11 § tullagen (0000:000)

med anledning av import,

7. den som förvärvat bränsle för vilket ingen skatt eller lägre skatt

skall betalas när bränslet används för ett visst ändamål men som säljer

eller förbrukar bränslet för ett annat ändamål som medför att skatt skall

betalas med högre belopp.

Vad som sägs i första stycket 7 tillämpas även i fråga om bränsle för

vilket antingen ingen skatt har betalats eller skatt har betalats enligt

2 kap. 1 § första stycket 3 a, och som förbrukas

a) i skepp, när skeppet används för privat ändamål, eller

b) i båt för vilken fartygstillstånd meddelats enligt fiskelagen

(1993:787), när båten används för privat ändamål eller

c) i motordrivet fordon i de fall bränslet ger mindre än 85

volymprocent destillat vid 350 C.

12 §

Skattskyldig för energiskatt för råtallolja samt för energiskatt,

koldioxidskatt och svavelskatt för bränslen som avses i 2 kap. 1 § första

stycket 6 8, bränslen enligt 3 och 4 §§ som inte avses i 1 kap. 3 a § samt

vad gäller svavelskatt även bränslen som avses i 3 kap. 1 § 1 är den som

1. tillverkar eller bearbetar bränsle,

2. enligt 6 kap. 10 § andra stycket registrerats som lagerhållare,

återförsäljare eller förbrukare av bränsle,

3. i annat fall än som avses i 1 och 2

a) importerar bränsle från

tredje land, eller

a) är skyldig att betala skatt

enligt 5 kap. 11 § tullagen

(0000:000) med anledning av

import, eller

b) för in kolbränsle, petroleumkoks, råtallolja eller torvbränsle till

Sverige från ett annat EG-land eller tar emot en sådan leverans, och

4. den som förvärvat bränsle för vilket ingen skatt eller lägre skatt

skall betalas när bränslet används för visst ändamål men som säljer eller

förbrukar bränslet för ett ändamål som medför att skatt skall betalas

med högre belopp.

Vad som sägs i första stycket 4 tillämpas även i fråga om bränsle

enligt 2 kap. 3 eller 4 § som inte avses i 1 kap. 3 a § och som beskattats

enligt 2 kap. 1 § första stycket 3 a eller som förvärvats utan skatt, och

som förbrukas i skepp, när skeppet används för privat ändamål.

Som tillverkare anses den som för in naturgas till Sverige samt den

för vars räkning sådan införsel äger rum. Som tillverkare anses även den

som tar upp torvbränsle.

5 kap.

2 §

Skattskyldigheten inträder

1. för varumottagare som är skattskyldig enligt 4 kap. 1 § första

stycket 2, när han tar emot leverans av bränsle,

2. för skatterepresentant som är

skattskyldig enligt 4 kap. 1 §

första stycket 3, när köparen tar

emot leverans av bränsle, och

3. för den som är skattskyldig

enligt 4 kap. 1 § första stycket 5

eller 12 § första stycket 3 b, när

bränslet förs in till Sverige.

2. för skatterepresentant som är

skattskyldig enligt 4 kap. 1 §

första stycket 3, när köparen tar

emot leverans av bränsle,

3. för den som är skattskyldig

enligt 4 kap. 1 § första stycket 5

eller 12 § första stycket 3 b, när

bränslet förs in till Sverige, och

4. för den som är skattskyldig

enligt 4 kap. 1 § första stycket 6

eller 12 § första stycket 3 a vid

den tidpunkt då skyldighet att

betala tull enligt

tullagstiftningen inträder eller

skulle ha inträtt om skyldighet

att betala tull förelegat vid

sådan införsel som avses i 5 kap.

11 § första eller andra stycke

tulllagen (0000:000).

5 §1

När bränsle importeras av

skattskyldig enligt 4 kap. 1 §

första stycket 6 eller 12 § första

stycket 3 a, skall skatten betalas

till Tullverket. Därvid gäller

tullagen (0000:000) och 9 kap. 4

§ lagen (1984:151) om

punktskatter och

prisregleringsavgifter.

Den som är skattskyldig enligt

4 kap. 1 § första stycket 6 eller

12 § första stycket 3 a skall

betala skatten till Tullverket.

Därvid gäller tullagen (0000:000)

och 9 kap. 4 § lagen (1984:151)

om punktskatter och

prisregleringsavgifter.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. Äldre föreskrifter gäller

fortfarande för förhållanden som hänför sig till tiden före

ikraftträdandet.

6 Förslag till lag om ändring i mervärdesskattelagen

(1994:200)

Härigenom föreskrivs att 1 kap. 2 och 5 §§ mervärdesskattelagen

(1994:200)1 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 kap.

2 §2

Skyldig att betala mervärdesskatt (skattskyldig) är

1. för sådan omsättning som anges i 1 § första stycket 1, om inte annat

följer av 2 4 a: den som omsätter varan eller tjänsten,

2. för omsättning som anges i 1 § första stycket 1 av sådana tjänster

som avses i 5 kap. 7 §, om den som omsätter tjänsten är en utländsk

företagare och förvärvaren är en näringsidkare: den som förvärvar

tjänsten,

3. för omsättning som anges i 1 § första stycket 1 av sådana tjänster

som avses i 5 kap. 5 § tredje stycket samt 5 a, 6 a, 6 b och 7 a §§, om

den som omsätter tjänsten är en utländsk företagare och förvärvaren är

registrerad till mervärdesskatt här: den som förvärvar tjänsten,

4. för sådan efterföljande omsättning inom landet som avses i 3 kap.

30 b § första stycket: den till vilken omsättningen görs,

4 a. för omsättning som anges i 1 § första stycket 1 mellan

näringsidkare som är eller skall vara registrerade till mervärdesskatt här,

av guldmaterial eller halvfärdiga produkter med en finhalt av minst 325

tusendelar eller av investeringsguld om den som omsätter guldet är

skattskyldig enligt 3 kap. 10 b §: den som förvärvar varan,

5. för sådant förvärv som anges i 1 § första stycket 2: den som

förvärvar varan, och

6. för import av varor: den som

är skyldig att betala skatt enligt

5 kap. 11 § tullagen (0000:000)

för den importerade varan.

6. för import av varor: den som

är skyldig att betala skatt enligt

5 kap. 11 § tullagen (0000:000)

med anledning av importen.

Särskilda bestämmelser om vem som i vissa fall är skattskyldig finns i

6 kap., 9 kap. och 9 c kap.

5 §3

Vid import inträder

skattskyldigheten vid den tidpunkt

då varan enligt tullagstiftningen

skall deklareras för övergång

till fri omsättning eller när

införsel skall anmälas med stöd

av 3 kap. 3 § tullagen

(0000:000).

Vid import inträder

skattskyldigheten vid den tidpunkt

då skyldighet att betala tull

enligt tullagstiftningen inträder

eller skulle ha inträtt om

skyldighet att betala tull

förelegat vid sådan införsel som

avses i 5 kap. 11 § första eller

andra stycket tullagen

(0000:000).

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. Äldre föreskrifter gäller

fortfarande för förhållanden som hänför sig till tiden före

ikraftträdandet.

7 Förslag till lag om ändring i tullagen (0000:000)

Härigenom föreskrivs att 5 kap. 11 § samt 9 kap. 3 och 6 §§ tullagen

(0000:000)1 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

5 kap.

11 §

Gäldenären, eller den som skulle ha varit gäldenär om varan varit

tullbelagd, är skyldig att betala annan skatt än tull som skall tas ut för en

vara vid import eller export.

Den som lämnar en anmälan

eller borde lämna anmälan

enligt 3 kap. 3 § är skyldig att

betala annan skatt än tull som skall

tas ut för varan på grund av

införseln eller utförseln.

Vid sådan införsel eller

utförsel som avses i 3 kap. 3 § är

den som skulle ha varit gäldenär

om varan hade varit tullbelagd

och förts in från eller ut till ett

område som ligger utanför EG:s

tullområde skyldig att betala

annan skatt än tull som skall tas ut

med anledning av införseln eller

utförseln.

Skatt enligt denna paragraf skall fastställas och betalas enligt det

förfarande som gäller för tull, om inte annat föreskrivits.

9 kap.

3 §

Om ett överklagande enligt 2 §

gäller beslut vid tulltaxering i en

fråga som kan ha betydelse för

fastställelse av tull eller beslut om

fastställelse av annan skatt än tull

enligt 5 kap. 11 § andra stycket,

skall överklagandet ha kommit in

till Tullverket inom tre år från den

dag då tullskulden eller den

anmälningsskyldighet som avses

i 3 kap. 3 § uppkom. Om beslutet

har meddelats senare än två och

ett halvt år efter den dag då

tullskulden eller

anmälningsskyldigheten

uppkom, får överklagandet dock,

om tiden för överklagande

därigenom blir längre, komma in

inom två månader från den dag då

gäldenären eller den anmälnings-

skyldige fick del av beslutet.

Om beslut som avses i första

stycket har omprövats, får även

omprövningsbeslutet överklagas

inom där angiven treårsfrist. Om

omprövningsbeslutet meddelats

senare än två och ett halvt år efter

den dag då tullskulden eller

anmälningsskyldigheten

uppkom, får överklagandet dock,

om tiden för överklagande

därigenom blir längre, komma in

inom två månader från den dag då

gäldenären eller den

anmälningsskyldige fick del av

omprövningsbeslutet.

En gäldenär eller anmälnings-

skyldig får överklaga ett beslut

som avses i första och andra

styckena även om det inte gått

honom emot.

Om ett överklagande enligt 2 §

gäller beslut vid tulltaxering i en

fråga som kan ha betydelse för

fastställelse av tull eller beslut om

fastställelse av annan skatt än tull

enligt 5 kap. 11 § andra stycket,

skall överklagandet ha kommit in

till Tullverket inom tre år från den

dag då tullskulden uppkom eller

skattskyldigheten inträdde. Om

beslutet har meddelats senare än

två och ett halvt år efter den dag då

tullskulden uppkom eller

skattskyldigheten inträdde, får

överklagandet dock, om tiden för

överklagande därigenom blir

längre, komma in inom två

månader från den dag då

gäldenären eller den skattskyldige

fick del av beslutet.

Om beslut som avses i första

stycket har omprövats, får även

omprövningsbeslutet överklagas

inom där angiven treårsfrist. Om

omprövningsbeslutet meddelats

senare än två och ett halvt år efter

den dag då tullskulden uppkom

eller skattskyldigheten inträdde,

får överklagandet dock, om tiden

för överklagande därigenom blir

längre, komma in inom två

månader från den dag då

gäldenären eller den skattskyldige

fick del av omprövningsbeslutet.

Gäldenären eller den

skattskyldige får överklaga ett

beslut som avses i första och

andra styckena även om det inte

gått honom emot.

6 §

Bestämmelserna i 3 5 §§ gäller också överklagande av beslut om

ränta, tulltillägg och förseningsavgift.

En gäldenärs eller

anmälnings- skyldigs yrkande i

fråga om tull- tillägg skall, oavsett

tidsfristerna i 3 §, prövas om

beslutet om den tull som

tulltillägget avser inte har vunnit

laga kraft. Detsamma gäller om

Tullverket eller det allmänna

ombudet framställt ett sådant

yrkande till förmån för

gäldenären eller den

anmälningsskyldige. Om

yrkandet framställs först i

domstol, kan domstolen besluta

att det skall tas upp till prövning av

Tullverket.

Vad som sägs i andra stycket

gäller även en deklarants

yrkande i fråga om

förseningsavgift.

En enskilds yrkande i fråga om

tulltillägg eller förseningsavgift

skall, oavsett tidsfristerna i 3 §,

prövas om beslutet om den tull

som tulltillägget eller försenings-

avgiften avser inte har vunnit laga

kraft. Detsamma gäller om Tull-

verket eller det allmänna ombudet

framställt ett sådant yrkande till

förmån för den enskilde. Om

yrkandet framställs först i

domstol, kan domstolen besluta

att det skall tas upp till prövning av

Tullverket.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. Äldre föreskrifter gäller

fortfarande för förhållanden som hänför sig till tiden före

ikraftträdandet.

8 Förslag till lag om ändring i lagen (1999:673) om skatt

på avfall

Härigenom föreskrivs att 3 och 6 §§ lagen (1999:673) om skatt på

avfall skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3 §

Bestämmelserna i 1 § gäller dock inte för anläggningar där deponering

eller förvaring sker uteslutande av

1. ett eller flera av följande avfallsslag, nämligen

a) jord, grus, lera, skiffer, kalkstoft, kalksten eller annan sten,

b) bergrester från gruvindustriell verksamhet,

c) avfallssand från gruv-

industriell verksamhet och avfall

från vattenrening vid sådan verk-

samhet samt järnhaltigt avfall från

rökgasrening vid tillverkning av

järnmalmspellets, eller

c) avfallssand från gruv-

industriell verksamhet och avfall

från vattenrening vid sådan verk-

samhet samt järnhaltigt avfall från

rökgasrening vid tillverkning av

järnmalmspellets,

2. radioaktivt avfall.

2. radioaktivt avfall,

3. vattenverksslam i slambas-

säng, eller

4. avfall i vassbädd.

I fråga om avfall från vattenrening vid gruvindustriell verksamhet och

järnhaltigt avfall från rökgasrening vid tillverkning av järnmalmspellets

gäller första stycket 1 endast under förutsättning att deponering eller

förvaring sker tillsammans med avfallssand från gruvindustriell

verksamhet.

6 §

Avfallsskatt skall inte betalas för

1. material som är avsett att användas för driften av en

avfallsanläggning eller som förs in till en sådan anläggning utan direkt

samband med avfallshanteringen,

2. avfall som är avsett att inom

en anläggning behandlas genom

a) kompostering eller

reaktorba-serad rötning,

b) förbränning,

c) användning för tillverkning

av fast lagringsbart bränsle.

Avfallsskatt skall dock betalas

för rester som uppstår efter

genomförd behandling enligt

första stycket 2.

2. avfall som är avsett att inom

en anläggning

a) behandlas genom komposte-

ring eller reaktorbaserad rötning,

b) förbrännas,

c) användas för tillverkning av

fast lagringsbart bränsle,

d) avvattnas,

e) renas, under förutsättning

att avfallet är flytande,

3. avfall som inom en anlägg-

ning är avsett att behandlas i

vassbädd.

Första stycket 2 d, e och 3

gäller endast om det vatten som

avgår från behandlingen inte

deponeras inom anläggningen.

Avfallsskatt skall dock betalas

för rester som uppstår efter

genomförd åtgärd enligt första

stycket 2.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. Bestämmelserna i 3 och

6 §§ i sina nya lydelser tillämpas dock för tid från och med den 1 januari

2000.

9 Förslag till lag om ändring i fordonsskattelagen

(1988:327)

Härigenom föreskrivs att 9 § fordonsskattelagen (1988:327) skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

9 §

Motorcyklar, personbilar,

lastbilar eller bussar som enligt

bilregistret är av en årsmodell

som är trettio år eller äldre är inte

skattepliktiga.

Följande fordon, som enligt

bilregistret är av en årsmodell

som är trettio år eller äldre, är

inte skattepliktiga

1. motorcyklar,

2. personbilar,

3. andra lastbilar än sådana

som är vägavgiftspliktiga enligt

lagen (1997:1137) om vägavgift

för vissa tunga fordon, eller

4. bussar.

Påhängsvagnar med en skattevikt över 3 000 kilogram är inte

skattepliktiga om de dras uteslutande av personbilar, lastbilar eller

bussar som kan drivas med dieselolja eller av sådana fordon som avses i

21 § andra stycket 2.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. Äldre föreskrifter gäller

fortfarande i fråga om förhållanden som hänför sig till tiden före

ikraftträdandet.

10 Förslag till lag om ändring i lagen (1997:1137) om

vägavgift för vissa tunga fordon

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1997:1137) om vägavgift för

vissa tunga fordon

dels att i 3 och 12 §§ orden Skattemyndigheten i Örebro län skall

bytas ut mot Skattemyndigheten i Örebro .

dels att 2, 6, 11, 17, 21, 22 och 23 §§ samt rubriken närmast före 23 §

skall ha följande lydelse,

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 §

Beteckningar i denna lag har

samma betydelse som i

fordonskungörelsen (1972:595),

bilregisterkungörelsen

(1972:599) och

vägtrafikkungörelsen

(1972:603), om inte annat sägs.

Beteckningar i denna lag har

samma betydelse som i

fordonskungörelsen (1972:595),

bilregisterkungörelsen

(1972:599) och

trafikförordningen (1998:1276),

om inte annat sägs.

6 §

Avgiftsplikt gäller inte för fordon som tillhör

1. försvarsmakten,

2. polisväsendet,

3. civilförsvaret, brandväsendet

eller annan räddningstjänst,

3. civilförsvaret, brandväsendet

eller annan räddningstjänst, eller

4. väghållningen.

En förutsättning för undantag enligt första stycket är att fordonet bär

yttre kännetecken som visar att fordonet tillhör någon av de angivna

kategorierna.

Avgiftsplikt gäller inte heller

för fordon som enligt bilregistret

är av en årsmodell som är 30 år

eller äldre och som inte används

i yrkesmässig trafik.

För fordonskombinationer är det motorfordonet som är avgörande för

om kombinationen är undantagen från avgiftsplikt.

11 §

Nuvarande lydelse

För motorfordon eller ledad motorfordonskombination med högst

tre axlar tas vägavgiften ut med 6 314 kronor per år, 631 kronor per

månad, 168 kronor per vecka och 50 kronor per dag. För

motorfordon eller ledad motorfordonskombination med fyra eller

flera axlar tas vägavgiften ut med 10 524 kronor per år, 1 052

kronor per månad, 277 kronor per vecka och 50 kronor per dag.

För svenskt fordon med draganordning bestäms vägavgiften efter det

största möjliga antalet axlar och den högsta totalvikten som

fordonskombinationen kan ha.

För fordon registrerade i Grekland skall vägavgiften sättas ned med 50

procent vid köp av sådant vägavgiftsbevis som anges i 16 §, under

förutsättning att beviset är köpt före den 1 juli 2002.

Föreslagen lydelse

Vägavgift tas ut med olika belopp beroende på antal axlar och

vilka krav på utsläpp av föroreningar som ett fordons motor

uppfyller enligt följande.

Fordon som inte uppfyller de av Europeiska gemenskapen fastställda

kraven i rådets direktiv 88/77/EEG av den 3 december 1987 om

tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om åtgärder mot

utsläpp av gasformiga föroreningar från dieselmotorer som används

i fordon .

Antal axlar

Avgift per år

Avgift per

månad

Avgift per vecka

Avgift per dag

högst 3 axlar

x kronor

x kronor

x kronor

x kronor

4 eller fler

axlar

x kronor

x kronor

x kronor

x kronor

Fordon med de egenskaper som anges i rad A i tabellen i punkt

8.3.1.1 i bilaga I till direktiv 88/77/EEG.

Antal axlar

Avgift per år

Avgift per

månad

Avgift per vecka

Avgift per dag

högst 3 axlar

x kronor

x kronor

x kronor

x kronor

4 eller fler

axlar

x kronor

x kronor

x kronor

x kronor

Fordon med de egenskaper som anges i rad B i tabellen i punkt

8.3.1.1 i bilaga I till direktiv 88/77/EEG eller fordon som uppfyller i

direktivet högre ställda krav.

Antal axlar

Avgift per år

Avgift per

månad

Avgift per vecka

Avgift per dag

högst 3 axlar

x kronor

x kronor

x kronor

x kronor

4 eller fler

axlar

x kronor

x kronor

x kronor

x kronor

För svenskt fordon med draganordning bestäms vägavgiften efter det

största möjliga antalet axlar som en fordonskombination kan ha.

För fordon registrerade i Grekland skall vägavgiften sättas ned med 50

procent vid köp av sådant vägavgiftsbevis som anges i 16 §, under

förutsättning att beviset är köpt före den 1 juli 2002.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

17 §

Vägavgift skall betalas tillbaka om

1. avgiftsplikt upphör för ett fordon under tid för vilken vägavgift har

betalats, eller

2. ett fordons beskaffenhet ändras så att vägavgift skall tas ut med

annat belopp.

En förutsättning för återbetalning är att vägavgiftsbeviset ges in till

beskattningsmyndigheten före utgången av den period för vilken avgiften

har betalats.

I fall som avses i första stycket

1 återbetalas överskjutande belopp

till den som var avgiftsskyldig när

avgiftsplikten upphörde.

Vägavgiften betalas tillbaka med

ett belopp som motsvarar den del

av avgiften som belöper på antalet

återstående hela månader för vilka

avgift har betalats, räknat från det

att avgiftsplikten upphörde. Från

det belopp som skall återbetalas

dras en avgift på 210 kronor.

I fall som avses i första stycket

1 återbetalas överskjutande belopp

till den som var avgiftsskyldig när

avgiftsplikten upphörde.

Vägavgiften betalas tillbaka med

ett belopp som motsvarar den del

av avgiften som belöper på antalet

återstående hela månader för vilka

avgift har betalats, räknat från det

att avgiftsplikten upphörde. Från

det belopp som skall återbetalas

dras en avgift på x kronor.

I fall som avses i första stycket 2 återbetalas överskjutande belopp till

den som var avgiftsskyldig när registreringsbesiktning skedde.

Återbetalning skall ske med ett belopp som motsvarar den del av

avgiften som belöper på antalet återstående hela månader för vilka avgift

har betalats, räknat från den dag registreringsbesiktning skedde.

21 §

Vägavgift skall inte betalas för

fordonet, om ett giltigt bevis för

betald väganvändning utfärdat i ett

annat europeiskt land i

överensstämmelse med det i

Bryssel den 9 februari 1994

underskrivna avtalet om uttag av

en avgift för tunga fordon som

använder vissa vägar och det i

Bryssel den 18 september 1997

underskrivna protokollet avseende

Sveriges anslutning till avtalet, kan

visas upp. Avtalet och protokollet

publiceras i Sveriges

internationella överenskommelser

(SÖ).

Vägavgift skall inte betalas för

fordonet, om ett giltigt bevis för

betald väganvändning utfärdat i ett

annat europeiskt land i

överensstämmelse med det i

Bryssel den 9 februari 1994

underskrivna avtalet om uttag av

en avgift för tunga fordon som

använder vissa vägar och det i

Bryssel den 18 september 1997

underskrivna protokollet avseende

Sveriges anslutning till avtalet, kan

visas upp. Avtalet har ändrats

genom det i Bryssel den 22 mars

2000 underskrivna protokollet

för att tillämpa

Europaparlamentets och rådets

direktiv 1999/62/EG av den 17

juni 1999. Avtalet och

protokollen publiceras i Sveriges

internationella överenskommelser

(SÖ) .

22 §

Beskattningsmyndigheten skall efter ansökan besluta om återbetalning

av vägavgift för svenskt årsbevis om beviset ges in till

beskattningsmyndigheten före utgången av den period för vilken avgiften

har betalats. Vägavgiften betalas tillbaka med ett belopp som motsvarar

den del av avgiften som belöper på antalet återstående hela månader för

vilka avgift har betalats, räknat från det att vägavgiftsbeviset kom in.

Från det belopp som skall

återbetalas dras en avgift på 210

kronor.

Från det belopp som skall

återbetalas dras en avgift på x

kronor.

Reglering av vägavgiften

enligt ecu-kursen

Reglering av vägavgiften

enligt euro-kursen

23 §

De belopp i svenska kronor som

anges i 11, 17 och 22 §§

omräknas per den 1 januari varje

kalenderår. Beloppen i svenska

kronor motsvarar de belopp i ecu

som anges i artikel 8 och 10 i det

i 21 § nämnda avtalet.

Omräkning sker enligt den kurs

i svenska kronor av ecu som

gällde den första vardagen i

oktober året innan och som

offentliggörs i Europeiska

gemenskapernas officiella tidning.

Om ett belopp som beräknas för

ett visst år före avrundning avviker

från föregående års belopp med

mindre än 5 procent eller 5 ecu,

skall föregående års belopp

fortsätta att gälla.

De belopp i svenska kronor som

anges i 11, 17 och 22 §§

omräknas för varje kalenderår.

Beloppen i svenska kronor

motsvarar de belopp i euro som

anges i artikel 8 och 10 i det i 21

§ nämnda avtalet.

Omräkning sker enligt den kurs

i svenska kronor av euro som

gällde den första vardagen i

oktober året innan och som

offentliggörs i Europeiska

gemenskapernas officiella tidning.

Om ett belopp som beräknas för

ett visst år före avrundning avviker

från föregående års belopp med

mindre än 5 procent eller 5 euro,

skall föregående års belopp

fortsätta att gälla.

Regeringen fastställer före november månads utgång de omräknade

belopp som enligt denna lag skall tas ut under påföljande kalenderår.

Beloppen avrundas nedåt.

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

2. Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om förhållanden som

hänför sig till tiden före ikraftträdandet.

3. Har vägavgift beslutats för tiden före ikraftträdandet enligt äldre

föreskrifter skall vägavgift enligt 11 § i dess nya lydelse (tillkommande

avgift) betalas för tiden från och med ikraftträdandet till utgången av

avgiftsperioden. För kalendermånad utgör avgiften 1/12 och för dag

1/360 av vägavgiften för helt år.

4. Den som är avgiftsskyldig vid ikraftträdandet skall betala

tillkommande avgift.

5. Tillkommande avgift skall betalas senast en månad efter

ikraftträdandet.

6. Tillkommande avgift som understiger 300 kronor behöver inte

betalas.

7. Brukandeförbudet i 25 § skall för tillkommande avgift gälla först

efter sista betalningsdag.

11 Förslag till lag om ändring i bilskrotningslagen

(1975:343)

Härigenom föreskrivs i fråga om bilskrotningslagen (1975:343)

dels att nuvarande 12 14 §§ skall betecknas 19 21 §§,

dels att 9 och 11 §§ skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas nya bestämmelser, 12 18 §§, av

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

9 §

Skrotningsavgift skall betalas

för personbil, buss med en

totalvikt av högst 3 500 kilogram

och lastbil med skåpkarosseri och

med en totalvikt av högst 3 500

kilogram. För bussar och

lastbilar skall skrotningsavgift

endast betalas i de fall

försäljningsskatt skall betalas

för sådana fordon enligt lagen

(1978:69) om försäljningsskatt

på motorfordon.

Skrotningsavgift för bussar och

lastbilar skall betalas även i de

fall försäljningsskatt inte tas ut

på grund av bestämmelserna i 4

§ andra stycket nämnda lag.

Skrotningsavgift skall betalas

till staten för fordon som

registreras i bilregistret och som

är personbil, buss med en

totalvikt av högst 3 500 kilogram

eller lastbil med skåpkarosseri

och med en totalvikt av högst 3

500 kilogram.

11 §

Bestämmelserna i lagen

(1978:69) om försäljningsskatt

på motorfordon med undantag

av 8 och 15 §§ äger

motsvarande tillämpning i fråga

om skrotningsavgift. Vidare

finns bestämmelser för

skrotningsavgift i lagen

(1984:151) om punktskatter och

prisregleringsavgifter.

Bestämmelser om förfarandet

vid påförande av

skrotningsavgift finns i lagen

(1984:151) om punktskatter och

prisregleringsavgifter.

12 §

Avgiftsskyldig är

1. tillverkaren, för

avgiftspliktigt motorfordon som

yrkesmässigt tillverkas inom

landet,

2. importör som har

registrerats enligt 13 § andra

stycket, för avgiftspliktigt

motorfordon som förs in till

landet,

3. ägaren, för

a) avgiftspliktigt motorfordon

som tillverkas inom landet av

annan tillverkare än sådan som

avses i 1,

b) avgiftspliktigt motorfordon

som förs in i landet på annat sätt

än som avses i 2,

c) fordon som efter ändring

har blivit avgiftspliktigt,

d) motorfordon som från att ha

använts på sådant sätt att

motorfordonet varit undantaget

från registrering i bilregistret i

stället används så att det blir

registreringspliktigt, och

e) avgiftspliktigt fordon som

förvärvats från sådan person

eller organisation som erhållit

kompensation enligt 16 §.

.

13 §

Tillverkare som avses i 12 § 1

skall vara registrerad som

avgiftsskyldig hos

beskattningsmyndigheten

(registrerad tillverkare).

Importör som inför

avgiftspliktiga motorfordon för

yrkesmässig försäljning till

återförsäljare kan, om

verksamheten är av större

omfattning, registreras som

avgiftsskyldig hos

beskattningsmyndigheten

(registrerad importör).

14 §

Avgiftsskyldigheten inträder

när fordonet första gången

införs i bilregistret eller, om

fordonet samtidigt avställts, då

avställningen upphör.

För icke avgiftspliktiga fordon

som ändras till avgiftspliktiga

fordon inträder

avgiftsskyldighet när fordonet

tas upp i bilregistret som fordon

av avgiftspliktigt slag, eller om

det samtidigt avställs, då

avställningen upphör.

För fordon för vilket ägaren

beviljats kompensation enligt 16

§ inträder avgiftsskyldigheten

när fordonet förvärvats av

annan.

15 §

Skrotningsavgift beslutas

genom automatisk

databehandling på grundval av

uppgifter i bilregistret.

Avgiften skall för

avgiftsskyldig som avses i 12 § 1

och 2 betalas senast inom en

månad efter utgången av den

månad avgiftsskyldigheten

inträder och för avgiftsskyldig

som avses i 12 § 3 senast tre

veckor efter avgiftsskyldighetens

inträde.

Regeringen föreskriver vilken

myndighet som svarar för beslut

om avgift enligt första stycket.

16 §

Kompensation för betald

skrotningsavgift kan beviljas,

om fordonet förvärvats av

1. utländsk beskickning eller

karriärkonsulat i Sverige eller

sådan internationell

organisation som avses i lagen

(1976:661) om immunitet och

privilegier i vissa fall,

2. medlem av den diplomatiska

personalen vid utländska

beskickningar i Sverige och

karriärkonsul vid utländskt

konsulat i Sverige, under

förutsättning att denne inte är

svensk medborgare eller

stadigvarande bosatt här i

landet.

Kompensation för

skrotningsavgift kan även

beviljas om fordonet förvärvats

av en medlemsstats ombud vid

en internationell organisation

med säte i Sverige och personal

hos sådan organisation, om

Sverige har träffat

överenskommelse om detta med

en annan stat eller med en

mellanfolklig organisation, eller

om Sverige träffat sådan

överenskommelse som avses i 10

kap. 7 § andra stycket

mervärdesskattelagen

(1994:200).

Beskattningsmyndigheten

prövar frågor om kompensation

för betald skrotningsavgift.

17 §

Beslut enligt denna lag får

överklagas hos allmän

förvaltningsdomstol.

18 §

Fordon som avses i 12 § 3, får

inte användas, om

skrotningsavgiften inte har

betalats inom den tid som har

bestämts enligt denna lag och

anstånd med betalningen inte

har lämnats.

Om det finns särskilda skäl får

beskattningsmyndigheten

besluta att ett visst fordon får

användas trots bestämmelsen i

första stycket.

En ägare av ett fordon som

uppsåtligen eller av oaktsamhet

använder fordonet eller låter det

användas i strid mot första

stycket döms till penningböter.

Bestämmelsen i tredje stycket

gäller även föraren, om han

kände till att fordonet inte fick

användas. Detta gäller dock inte

när fordonet provkörs vid

besiktning, inspektion, tillsyn

eller haveriundersökning enligt

35 § fordonskungörelsen

(1972:595).

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

12 Förslag till lag om ändring i lagen (1984:151) om

punktskatter och prisregleringsavgifter

Härigenom föreskrivs att 1 kap. 1 § lagen (1984:151) om punktskatter

och prisregleringsavgifter skall ha följande lydelse

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 kap.

1 §

Denna lag gäller för skatter och

avgifter som tas ut enligt

1. lagen (1972:266) om skatt på

annonser och reklam, lagen

(1972:820) om skatt på spel,

bilskrotningslagen (1975:343),

lagen (1978:69) om

försäljningsskatt på

motorfordon, lagen (1984:409)

om skatt på gödselmedel, lagen

(1984:410) om skatt på

bekämpningsmedel, 2 § första

stycket 6 lagen (1990:661) om

avkastningsskatt på

pensionsmedel, lagen

(1990:1427) om särskild

premieskatt för

grupplivförsäkring, m.m., lagen

(1991:1482) om lotteriskatt,

lagen (1991:1483) om skatt på

vinstsparande m.m., lagen

(1994:1563) om tobaksskatt,

lagen (1994:1564) om

alkoholskatt, lagen (1994:1776)

om skatt på energi, lagen

(1995:1667) om skatt på

naturgrus, lagen (1999:673) om

skatt på avfall, lagen (2000:466)

om skatt på termisk effekt i

kärnkraftsreaktorer.

Denna lag gäller för skatter och

avgifter som tas ut enligt

1. lagen (1972:266) om skatt på

annonser och reklam, lagen

(1972:820) om skatt på spel,

bilskrotningslagen (1975:343),

lagen (1984:409) om skatt på

gödselmedel, lagen (1984:410)

om skatt på bekämpningsmedel, 2

§ första stycket 6 lagen

(1990:661) om avkastningsskatt

på pensionsmedel, lagen

(1990:1427) om särskild

premieskatt för

grupplivförsäkring, m.m., lagen

(1991:1482) om lotteriskatt,

lagen (1991:1483) om skatt på

vinstsparande m.m., lagen

(1994:1563) om tobaksskatt,

lagen (1994:1564) om

alkoholskatt, lagen (1994:1776)

om skatt på energi, lagen

(1995:1667) om skatt på

naturgrus, lagen (1999:673) om

skatt på avfall, lagen (2000:466)

om skatt på termisk effekt i

kärnkraftsreaktorer.

2. lagen (1982:349) om återvinning av dryckesförpackningar av

aluminium, lagen (1994:1704) om lageravgift på vissa

jordbruksprodukter.

Har i författning som anges i första stycket eller i författning som

utfärdats med stöd av sådan författning lämnats bestämmelse som

avviker från denna lag gäller dock den bestämmelsen.

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

2. Lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter,

lagen (1985:146) om avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter,

och lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. skall

fortfarande tillämpas beträffande den upphävda lagen (1978:69) om

försäljningsskatt på motorfordon.

13 Förslag till lag om ändring i lagen (1985:146) om

avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter

Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1985:146) om avräkning vid

återbetalning av skatter och avgifter skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 §1

Avräkning enligt denna lag skall göras från belopp som återbetalas

eller annars utbetalas på grund av bestämmelse i

1. lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter eller

författning som anges i 1 kap. 1 § första stycket samma lag, i de fall då

utbetalningen ankommer på Riksskatteverket,

2. lagen (1991:591) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta

artister m.fl.,

3. 10 kap. 1 4 §§ mervärdesskattelagen (1994:200),

4. lagen (1994:1551) om tullfrihet m.m.,

5. skattebetalningslagen (1997:483),

6. lagen (1998:506) om punktskattekontroll av transporter m.m. av

alkoholvaror, tobaksvaror och mineraloljeprodukter, eller

7. tullagen (0000:000).

Vad som sagts i första stycket 1

gäller inte utbetalning enligt 9

kap. 1 § lagen (1994:1776) om

skatt på energi och 13 § lagen

(1978:69) om försäljningsskatt

på motorfordon.

Vad som sagts i första stycket 1

gäller inte utbetalning enligt 9

kap. 1 § lagen (1994:1776) om

skatt på energi.

Avräkning skall också göras vid återbetalning av belopp som tagits ut

som förrättningskostnad vid indrivning av en sådan fordran som avses i

2 § första meningen.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. Äldre föreskrifter gäller

fortfarande i fråga om förhållanden som hänför sig till tiden före

ikraftträdandet.

Lagrådets yttrande

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 2000-10-23

Närvarande: f.d. justitierådet Lars Å.[REDACTED_EFTERNAMN], regeringsrådet

Susanne Billum, justitierådet Göran Regner.

Enligt en lagrådsremiss den 28 september 2000 (Finansdepartementet)

har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till

1. lag om ändring i lagen (1997:323) om statlig förmögenhetsskatt,

2. lag om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration och

kontrolluppgifter,

3. lag om ändring i lagen (1994:1563) om tobaksskatt,

4. lag om ändring i lagen (1994:1564) om alkoholskatt,

5. lag om ändring i lagen (1994:1776) om skatt på energi,

6. lag om ändring i mervärdesskattelagen (1994:200),

7. lag om ändring i tullagen (0000:000),

8. lag om ändring i lagen (1999:673) om skatt på avfall,

9. lag om ändring i fordonsskattelagen (1988:327),

10. lag om ändring i lagen (1997:1137) om vägavgift för vissa tunga

fordon,

11. lag om ändring i bilskrotningslagen (1975:343),

12. lag om ändring i lagen (1984:151) om punktskatter och

prisregleringsavgifter,

13. lag om ändring i lagen (1985:146) om avräkning vid återbetalning

av skatter och avgifter.

Förslagen har inför Lagrådet föredragits av departementssekreteraren

Jan[REDACTED_EFTERNAMN], kammarrättsassessorn Gabriella Loman,

kammarrättsassessorn Petter Classon och hovrättsassessorn Hans

Levén.

Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet:

Förslaget till lag om ändring i lagen om tobaksskatt

I remissen föreslås vissa ändringar i reglerna om skattskyldighet vid

import och tidpunkt för skattskyldighetens inträde i syfte att anpassa

reglerna till vad som gäller enligt mervärdesskattelagen och tullag-

stiftningen. Motsvarande ändringar föreslås i lagen om alkoholskatt och

lagen om skatt på energi. Avsikten är bl.a. att skyldigheten att betala

punkt- och mervärdesskatt vid införsel av varor från områden utanför

EG:s skatteområde skall bli densamma oavsett om området ligger

innanför eller utanför EG:s tullområde.

Lagrådet vill inledningsvis anmärka att de aktuella punktskattelagarna

grundar sig på andra EG-direktiv än mervärdesskattelagen. Det är därför

inte självklart att regler om t.ex. skattskyldighet kan ändras till vad som

gäller på mervärdesskatteområdet. Denna fråga har inte berörts i

remissen. Enligt Lagrådets mening bör ett klargörande ske i det fortsatta

lagstiftningsarbetet.

När det gäller utformningen av de föreslagna lagändringarna vill

Lagrådet anföra följande.

I 9 § finns regler om vem som är skattskyldig för tobaksskatt. I den

nuvarande punkt 6 av paragrafen anges som skattskyldig den som från

tredje land importerar skattepliktiga varor . Enligt förslaget i remissen

skall punkten i stället avse den som utan att vara upplagshavare eller

registrerad varumottagare är skyldig att betala skatt enligt 5 kap. 11 §

tullagen med anledning av import. Förslaget kan jämföras med förslaget

till ändring av 20 §, vilken anger vid vilken tidpunkt skattskyldigheten

inträder. I en ny punkt 8 anges sålunda att skattskyldigheten, i de fall

som avses i 9 § första stycket 6, inträder vid den tidpunkt då skyldighet

att betala tull enligt tullagstiftningen inträder eller skulle ha inträtt om

skyldighet att betala tull förelegat vid sådan införsel som avses i 5 kap.

11 § första eller andra stycket tullagen.

Båda bestämmelserna hänvisar således till 5 kap. 11 § tullagen. I denna

paragraf föreskrivs bl.a. följande. Gäldenären, eller den som skulle ha

varit gäldenär om varan varit tullbelagd, är skyldig att betala annan skatt

än tull som skall tas ut för en vara vid import eller export (första

stycket). Den som lämnar anmälan eller borde lämna anmälan enligt 3

kap. 3 § är skyldig att betala annan skatt än tull för varan på grund av

införseln eller utförseln (andra stycket). Enligt remissförslaget skall

andra stycket ges följande lydelse: Vid sådan införsel eller utförsel som

avses i 3 kap. 3 § är den som skulle ha varit gäldenär om varan hade varit

tullbelagd och förts in från eller ut till ett område som ligger utanför

EG:s tullområde skyldig att betala annan skatt än tull som skall tas ut

med anledning av införseln eller utförseln.

Enligt Lagrådets mening kan den valda lagstiftningstekniken leda till

oklarhet. 5 kap. 11 § tullagen förutsätter för sin tillämpning att

bestämmelser om skatt för viss vara vid import/export respektive vid

införsel/utförsel finns i en skatteförfattning. Detsamma synes gälla i

fråga om vem som i ett visst fall är skattskyldig. En bestämmelse i den

aktuella skatteförfattningen om att skattskyldig är den som enligt

tullagens bestämmelser skall betala skatt blir då förvirrande och

innehållslös. Lagrådet anser därför att den aktuella bestämmelsen om

skattskyldighet i lagen om tobaksskatt bör utformas så att den kan läsas

självständigt.

En fråga som också kan ställas är varför de paragrafer som i

remissförslaget hänvisar till 5 kap. 11 § tullagen utformats på olika sätt,

då de uppenbarligen är avsedda att ha samma tillämpningsområde. Enligt

Lagrådets mening skulle den ovannämnda oklarheten kunna undvikas,

samtidigt som syftet med remissförslaget uppnås, om de båda

paragraferna utformas i huvudsak efter mönster av den föreslagna 20 §

första stycket 8.

Lagrådet anser med hänvisning till det anförda att utformningen av de

berörda bestämmelserna bör övervägas ytterligare.

Förslaget till lag om ändring i lagen om alkoholskatt

Beträffande de föreslagna ändringarna i 8 och 19 §§ hänvisar Lagrådet

till vad som ovan anförts angående förslaget till lag om ändring i lagen

om tobaksskatt.

Förslaget till lag om ändring i lagen om skatt på energi

Beträffande de föreslagna ändringarna i 4 kap. 1 och 12 §§ samt

5 kap. 2 § hänvisar Lagrådet till vad som ovan anförts angående förslaget

till lag om ändring i lagen om tobaksskatt.

Förslaget till lag om ändring i mervärdesskattelagen

Lagrådet hänvisar till vad som ovan anförts angående förslaget till lag

om ändring i lagen om tobaksskatt.

Förslaget till lag om ändring i tullagen

Beträffande 9 kap. 6 § andra stycket föreslås att begreppen gäldenär

eller anmälningsskyldig skall bytas ut mot enskild . Det blir då oklart

om t.ex. kommuner kommer att falla utanför bestämmelsens

tillämpningsområde. Frågan bör belysas i det fortsatta

lagstiftningsarbetet.

Eftersom tullagen träder i kraft den 1 januari 2001 behövs inga

ikraftträdande- och övergångsbestämmelser till den föreslagna

ändringslagen.

Förslaget till lag om ändring i lagen om skatt på avfall

3 §

Paragrafen innehåller undantag från bestämmelserna i 1 § om

avfallsskatt, i fråga om anläggningar där deponering och förvaring sker

uteslutande av vissa angivna avfallsslag. I remissen föreslås att det i

paragrafens första stycke införs en ny punkt 4 som innehåller undantag

för avfall i vassbädd . Enligt Lagrådets mening är ordet avfall i detta

sammanhang alltför generellt och skulle kunna leda till att avfall, som

inte är avsett att undantas från skatteplikten, kommer att omfattas av

skattefrihet. Lagrådet föreslår att punkten 4 ges följande lydelse: 4.

flytande avfall i vassbädd .

6 §

I paragrafen räknas upp vissa avfallshanteringsmetoder som om de

används inom en avfallsskattepliktig anläggning medför att avfallsskatt

inte skall tas ut. De angivna behandlingsmetoderna i punkten 2 föreslås i

remissen utökade med d) avvattning av avfall, e) rening av flytande avfall.

Vidare införs i en ny punkt 3 skattefrihet för behandling i vassbädd.

Under hänvisning till vad Lagrådet anfört i anslutning till 3 § förordar

Lagrådet att i punkten 3 före ordet avfall införs ordet flytande .

I 6 § införs också i ett nytt andra stycke den begränsningen att första

stycket 2 d, 2 e och 3 gäller endast om det vatten som avgår från

behandlingen inte deponeras inom anläggningen. Lagrådet vill peka på att

lagtexten kan läsas så att skattefriheten gäller också i fall där vattnet

försvinner från anläggningen till följd av översvämning, läckage o.dyl. I

tydlighetens intresse förordar Lagrådet att andra stycket ges följande

lydelse.

 Första stycket 2 d, 2 e och 3 gäller endast om det vatten som avgår vid

behandlingen skall tas om hand utan att deponeras inom anläggningen.

Lagrådet vill slutligen anmärka att det behövs en följdändring i 8 § 3,

eftersom det inskjutits ett nytt andra stycke i 6 §.

Förslaget till lag om ändring i lagen om vägavgift för vissa tunga

fordon

I 11 § i såväl nuvarande som föreslagen lydelse anges vägavgift för olika

fordonstyper i svenska kronor. Likaså föreskrivs i 17 och 22 §§ om

avgift i svenska kronor för återbetalning av vägavgift. Enligt 23 § skall

de belopp i svenska kronor som anges i nämnda paragrafer räknas om för

varje kalenderår. Beloppen i svenska kronor skall motsvara de belopp i

euro som anges i artikel 8 och 10 i det avtal som nämns i 21 § i lagen.

Omräkningen skall ske enligt den kurs i svenska kronor av euro som

gällde den första vardagen i oktober året innan. Regeringen skall före

november månads utgång fastställa de omräknade beloppen för

påföljande kalenderår.

Enligt Lagrådets mening är det mindre lämpligt att i en svensk lagtext

ange belopp i svenska kronor som senare skall räknas om efter

eurokursens utveckling. Den av riksdagen beslutade lagtexten kommer

då sannolikt att ha rätt belopp i svenska kronor bara övergångsvis. Det är

i stället att föredra att man, på motsvarande sätt som t.ex. i lagen

(1992:1528) om offentlig upphandling, anger det belopp i utländsk

valuta som är det grundläggande värde som i detta fall bestämmer

avgifternas storlek. Lagrådet föreslår därför att de nya belopp som skall

anges i 11,17 och 22 §§ bestäms i euro med föreskrift om att avgiften

skall erläggas i motsvarande belopp i svenska kronor. I 23 § kan då anges

att omräkning skall ske efter kursen per den första vardagen i oktober

föregående år. Vidare bör regeringen såsom i remissförslaget -

åläggas att fastställa de sålunda omräknade beloppen i svenska kronor

senast före november månads utgång före det år som avgifterna gäller.

Beträffande övergångsbestämmelserna anmärker Lagrådet att punkt 3

torde avse endast det fallet att skillnaden mellan den beslutade och en

ny, högre vägavgift enligt 11 § i dess nya lydelse skall betalas.

Förslaget till lag om ändring i bilskrotningslagen

I 17 § införs en regel av innehåll att beslut enligt denna lag får

överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Såsom bestämmelsen

utformats täcker den samtliga beslut enligt bilskrotningslagen. Vid

lagrådsföredragningen har emellertid upplysts att detta inte varit

avsikten. När det gäller beskattningsbeslut skall gälla

överklagandebestämmelserna i lagen om punktskatter och

prisregleringsavgifter. En hänvisning till dessa bestämmelser bör därför

tas in i förevarande paragraf. Lagrådet förordar att paragrafen ges

följande lydelse:

 Andra beslut enligt denna lag än sådana som anges i 8 kap. 1 § första

och andra styckena lagen (1984:151) om punktskatter och

prisregleringsavgifter får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol.

Lagrådet vill tillägga att för den händelse avsikten varit i remissen att

vissa beslut inte skall få överklagas måste detta anges i lagtexten.

Lagrådet vill också ifrågasätta om inte i lagtexten borde införas en

bestämmelse av innebörd att länsrätts beslut får prövas av kammarrätten

endast om kammarrätten har meddelat prövningstillstånd. I ett flertal

författningar har under senare år införts bestämmelser om

prövningstillstånd. Enligt Lagrådets mening synes bestämmelserna i

bilskrotningslagen lämpa sig väl för en sådan reglering.

Lagrådet ifrågasätter om inte lagförslaget bör förses med en

övergångsbestämmelse. Som anförs i avsnitt 9 i remissen innebär de nya

reglerna en viss ändring i materiellt hänseende genom att

avgiftsskyldighet skall inträda och kompensationsrätt skall bortfalla.

Förslaget till lag om ändring i lagen om punktskatter och

prisregleringsavgifter

I remissen föreslås att hänvisningen i 1 kap. 1 § till lagen om

försäljningsskatt på motorfordon skall tas bort. Bakgrunden härtill är att

det i budgetpropositionen för 2001 föreslagits att sistnämnda lag skall

upphöra att gälla vid utgången av år 2000. I en övergångsbestämmelse

till förslaget i budgetpropositionen föreskrivs dock att den upphävda

lagen fortfarande skall gälla i fråga om förhållanden som hänför sig till

tiden före ikraftträdandet.

I en övergångsbestämmelse till förevarande lagförslag anges att lagen

om punktskatter och prisregleringsavgifter (LPP), lagen om avräkning

vid återbetalning av skatter och avgifter (avräkningslagen) samt lagen om

indrivning av statliga fordringar m.m. (indrivningslagen) skall

fortfarande tillämpas beträffande den upphävda försäljningsskattelagen.

Lagrådet har inget att invända mot förslaget till

övergångsbestämmelse såvitt avser fortsatt tillämpning av LPP. När det

gäller avräkningslagen och indrivningslagen däremot bör

övergångsregleringen enligt Lagrådets mening tas in i den i

budgetpropositionen föreslagna lagen om upphävande av

försäljningsskattelagen.

Övriga lagförslag

Lagrådet lämnar förslagen utan erinran.

Finansdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 26 oktober 2000

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN], Engqvist,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN].

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 2000/01:31 Vissa förmögenhets- och

punktskattefrågor, m.m.

Rättsdatablad

Författningsrubrik

Bestämmelser som

inför, ändrar, upp-

häver eller upprepar

ett normgivnings-

bemyndigande

Celexnummer för

bakomliggande EG-

regler

Lag om ändring i lagen

(1997:1137) om vägavgift

för vissa tunga fordon

31999L0062

1 Lydelse enligt prop. 1999/2000:126.

1 Lagen omtryckt 2000:500.

2 Lydelse enligt prop. 1999/2000:126.

3 Lydelse enligt prop. 1999/2000:126.

1 Lydelse enligt prop. 1999/2000:126.

 EGT L 36, 9.2.1988, s. 33 (Celex 31988L0077), senast ändrat genom

Europaparlamentets och

rådets direktiv 1999/96/EG (EGT L 44, 16.2.2000, s. 1, Celex 31999L0096).

 EGT L 40, 17.2.1996, s. 1, (Celex 31996L0001)

 SÖ 1997:50. Protokollet om ändring av avtalet förs in i Sveriges

internationella

överenskommelser när protokollet ratificerats. Detta kan göras först när

Riksdagen godkänt

protokollet, vilket föreslås göras i samband med de nu föreslagna ändringarna i

vägavgiftslagen. Protokollet har således ännu inte något ordningsnummer i

Sveriges

internationella överenskommelser.

1 Paragrafen föreslås också ändrad i prop. 1999/2000:126.

1 Lydelse enligt prop. 2000/01:126

1 Lydelse enligt prop 1999/2000:126

2 Lydelse enligt prop. 1999/2000:126.

1 Lydelse enligt prop. 1999/2000:126.

1 Lydelse enligt prop. 1999/2000:126.

1 Lagen omtryckt 2000:500.

2 Lydelse enligt prop. 1999/2000:126.

3 Lydelse enligt prop. 1999/2000:126.

1 Lydelse enligt prop. 1999/2000:126.

 EGT L 36, 9.2.1988, s. 33 (Celex 31988L0077), senast ändrat genom

Europaparlamentets och

rådets direktiv 1999/96/EG (EGT L 44, 16.2.2000, s. 1, Celex 31999L0096).

 Omräkning till svenska kronor av de i euro angivna nya avgiftssatserna, se

bilaga 6, kan

inte göras förrän efter den 1 oktober, se 23 § denna lag. De nya avgiftssatserna

 har därför

markerats med x.

 Omräkning till svenska kronor av den i euro angivna nya

administrationsavgiften, se bilaga

6, kan inte göras förrän efter den 1 oktober, se 23 § denna lag. Den nya

administrationsavgiften har därför markerats med x.

 SÖ 1997:50 och SÖ 2000:xx. Protokollet om ändring av avtalet förs in i

Sveriges

internationella överenskommelser när protokollet ratificierats. Detta kan göras

först när

Riksdagen godkänt protokollet, vilket föreslås göras i samband med de

föreliggande

ändringarna i vägavgiftslagen. Protokollet har således ännu inte något

ordningsnummer och

har därför markerats med xx.

 Omräkning till svenska kronor av den i euro angivna nya

administrationsavgiften, se

bilaga 6, kan inte göras förrän efter den 1 oktober, se 23 § denna lag. Den nya

administrationsavgiften har därför markerats med x.

1 Lydelse enligt prop. 1999/2000:126

Prop. 2000/01:31

23

1

Prop. 2000/01:31

Bilaga 1

97

Prop. 2000/01:31

Bilaga 2

Prop. 2000/01:31

Bilaga 3

99

Prop. 2000/01:31

Bilaga 4

101

Prop. 2000/01

Bilaga 5

Prop. 2000/01:31

Bilaga 6

144

Prop. 2000/01:31

Bilaga 7

Prop. 2000/01:31

Bilaga 8

Prop. 2000/01:31

Bilaga 9

Prop. 2000/01:31

Bilaga 10

Prop. 2000/01:31

Bilaga 11

150

87

Prop. 2000/01:31

151

87

152

87