Regeringens proposition

2000/01:5

Personlig assistans till personer över 65 år

Prop.

2000/01:5

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 14 september 2000.

Lena Hjelm-Wallén

 Ingela[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Socialdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att funktionshindrade personer som före fyllda

65 år har haft personlig assistans och assistansersättning skall få behålla

assistansen och ersättningen även efter att han eller hon har fyllt 65 år.

Assistansens och ersättningens omfattning får inte utökas efter 65-års-

dagen. Förslaget innebär ändringar i lagen (1993:387) om stöd och

service till vissa funktionshindrade (LSS) samt lagen (1993:389) om

assistansersättning (LASS).

I propositionen föreslås också att provisoriska beslut om ersättning

enligt LASS som är gynnande skall få fattas av tjänsteman inom försäk-

ringskassan om socialförsäkringsnämnden gett tjänstemannen sådan

delegation.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 3

2 Lagtext 4

2.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1993:387) om

 stöd och service till vissa funktionshindrade 4

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1993:389) om

assistansersättning 6

3 Ärendet och dess beredning 8

4 Bakgrund 8

5 Förändringar i assistansreformen 9

5.1 Personlig assistans efter 65 år 9

5.2 Övergångsbestämmelser 11

5.3 Tak för insatsens omfattning 12

5.4 Omprövning av assistansersättning 13

5.5 Provisoriska beslut 14

6 Ekonomiska konsekvenser 15

7 Författningskommentar 16

7.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:387)

 om stöd och service till vissa funktionshindrade 16

7.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:389) om

assistansersättning 17

Bilaga 1 Utdrag ur betänkandet Bemötande av äldre, trygghet,

 självständighet och värdighet. SOU 1997:170 18

Bilaga 2 Utdrag ur Riksförsäkringsverket, Assistansersättning ,

 översyn av ersättningen för personlig assistans.

 RFV ANSER 1999:1 22

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den

14 september 2000 24

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till

1. lag om ändring i lagen (1993:387) om stöd och service till vissa

 funktionshindrade,

2. lag om ändring i lagen (1993:389) om assistansersättning.

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1993:387) om stöd

och service till vissa funktionshindrade

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1993:387) om stöd och

service till vissa funktionshindrade

dels att 9 a § skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 9 b §, med följande

lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

9 a §

Med personlig assistans enligt 9 § 2 avses personligt utformat stöd

som ges av ett begränsat antal personer åt den som på grund av stora och

varaktiga funktionshinder behöver hjälp med sin personliga hygien, mål-

tider, att klä av och på sig, att kommunicera med andra eller annan hjälp

som förutsätter ingående kunskaper om den funktionshindrade (grund-

läggande behov).

Den som har behov av personlig assistans för sina grundläggande

behov har även rätt till insats enligt 9 § 2 för andra personliga behov om

behoven inte tillgodoses på annat sätt.

Som kostnad för personlig assistans enligt 9 § 2 anses inte i något fall

ersättning som den enskilde själv lämnar

1. till någon som han eller hon lever i hushållsgemenskap med, eller

2. till en personlig assistent för arbete som utförts på arbetstid som

överstiger den tid som anges i 2 4 §§ lagen (1970:943) om arbetstid

m.m. i husligt arbete.

Insatser enligt 9 § 2 avser inte

tid efter det att den

insatsberättigade har fyllt 65 år.

9 b §

Insatser enligt 9 § 2 avser tid

efter det att den

insatsberättigade har fyllt 65 år

endast om

1. insatsen har beviljats innan

han eller hon har fyllt 65 år,

eller

2. ansökan om sådan insats

inkommer till kommunen senast

dagen före 65-årsdagen och

därefter blir beviljad.

Insatser enligt 9 § 2 får dock

inte utökas efter det att den

insats-berättigade har fyllt 65

år.

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

2. En person som före den 1 januari 2001 har beviljats insats enligt

9 § 2 denna lag men som insatsen har upphört för på grund av han eller

hon har fyllt 65 år har rätt att efter en ny ansökan återfå insatsen tidigast

fr.o.m. den 1 januari 2001. Insatsens omfattning skall grundas på det

beslut som gällde närmast före 65-årsdagen. En sådan ansökan skall ha

kommit in till kommunen senast den 31 december 2002.

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1993:389) om

assistansersättning

Härigenom föreskrivs att 3, 7 och 13 §§ lagen (1993:389) om assi-

stansersättning skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3 §1

Den som omfattas av 1 § lagen

(1993:387) om stöd och service

till vissa funktionshindrade har,

utom i fall som anges i 4 §, rätt att

för sin dagliga livsföring få

assistansersättning enligt denna

lag om han eller hon

 inte har fyllt 65 år, och

 har behov av personlig assistans

för sina grundläggande behov un-

der i genomsnitt mer än 20

timmar i veckan.

Den som omfattas av 1 § lagen

(1993:387) om stöd och service

till vissa funktionshindrade har,

utom i fall som anges i 4 §, rätt att

för sin dagliga livsföring få

assistansersättning enligt denna

lag om han eller hon har behov av

personlig assistans för sina

grundläggande behov under i

genomsnitt mer än 20 timmar i

veckan

Assistansersättning lämnas för

tid efter det att den

ersättningsberättigade har fyllt

65 år endast om

1. ersättning har beviljats

innan han eller hon har fyllt 65

år, eller

2. ansökan inkommer till

försäkringskassan senast dagen

före 65-årsdagen och därefter

blir beviljad.

Antalet assistanstimmar får

inte utökas efter det att den

ersättningsberättigade har fyllt

65 år.

Personlig assistans har i denna lag samma betydelse som i 9 a § lagen

(1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade.

7 §

Rätt till assistansersättning för den som erhåller sådan ersättning skall

omprövas sedan två år förflutit från det att frågan om rätt till ersättning

senast prövades och vid väsentligt ändrade förhållanden.

För person som erhåller assi-

stansersättning efter det att han

eller hon har fyllt 65 år får om-

prövning endast ske vid

väsentligt ändrade

förhållanden.

Ändring av assistansersättning vid väsentligt ändrade förhållanden

skall gälla från och med den månad då anledning till ändringen uppkom.

13 §

Frågor som avses i 6-8 §§ skall

inom försäkringskassan avgöras av

socialförsäkringsnämnd.

Frågor som avses i 6-8 §§ skall

inom försäkringskassan avgöras av

socialförsäkringsnämnd.

Nämnden kan dock överlämna

till en tjänsteman vid

försäkringskassan att fatta

beslut enligt 8 §.

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

2. En person som före den 1 januari 2001 har uppburit assistansersätt-

ning enligt denna lag men som ersättningen har upphört för på grund av

att han eller hon har fyllt 65 år har rätt att efter en ny ansökan återfå

ersättning tidigast fr.o.m. den 1 januari 2001. Ersättningen skall grundas

på det beslut som gällde närmast före 65-årsdagen. En sådan ansökan

skall ha kommit in till den allmänna försäkringskassan senast den

31 december 2002.

3 Ärendet och dess beredning

Regeringen beslutade den 14 december 1995 bemyndiga chefen för

Socialdepartementet att tillkalla en särskild utredare med uppgift att

kartlägga och analysera frågan om bemötande av äldre. I december 1997

överlämnade utredningen sitt slutbetänkande Bemötandet av äldre,

trygghet, självständighet och värdighet (SOU 1997:170). En

sammanfattning av förslagen i betänkandet, i den del de gäller rätt till

fortsatt assistans efter 65 års ålder, samt de lagförslag som lades fram i

denna del finns i bilaga 1. Betänkandet har remissbehandlats. En

remissammanställning i denna del finns tillgänglig i

Socialdepartementet (dnr S97/8453/ST).

Vid riksdagsbehandlingen av Nationell handlingsplan för äldrepoliti-

ken framställdes flera motionsyrkanden om rätt till fortsatt personlig

assistans efter 65-årsdagen. Socialutskottet ansåg att det var olyckligt

att stödet inte var likvärdigt över hela landet och att omfattningen och

kontinuiteten i stödet försämrades för många när de fyllde 65 år.

Utskottet föreslog riksdagen att ge regeringen till känna att i

budgetarbetet överväga om rätten till personlig assistans kunde utvidgas

så att den som erhåller assistans före 65 års ålder får behålla denna även

efter 65-årsdagen. Riksdagen följde utskottets förslag (prop.

1997/98:113, bet. 1997/98:SoU24, rskr. 1997/98:307).

Regeringen gav den 25 juni 1998 Riksförsäkringsverket i uppdrag att

göra en översyn av reglerna om ersättning för personlig assistans enligt

lagen (1993:389) om assistansersättning. Olika frågeställningar skulle

belysas som i huvudsak gällde den nuvarande schablonersättningen för

personlig assistans. Uppdraget redovisades till regeringen i februari

1999. I redovisningen ingick ett avsnitt där Riksförsäkringsverket

lämnade en beskrivning av några andra problemområden utöver de som

berörts inom ramen för uppdraget. Främst gällde det frågor av

administrativ och ekonomisk karaktär. I den delen lämnades också bl.a.

förslag till ändringar i lagen (1993:389) om assistansersättning rörande

provisoriska beslut. Förslag och lagförslag som lades fram i denna del

finns i bilaga 2. Rapporten har remissbehandlats. En

remissammanställning i denna del finns tillgänglig i

Socialdepartementet (dnr S1999/706/ST).

4 Bakgrund

Lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade

(LSS) ger enligt 9 § personer som tillhör lagens personkrets rätt till

personlig assistans om behov av sådant stöd finns. Det är den insats i

LSS som blivit mest omtalad och kanske i störst utsträckning påverkat

livet för många personer med omfattande funktionshinder. Syftet med

insatsen är att ge den enskilde en möjlighet att leva ett självständigt och

oberoende liv. När de grundläggande behoven överstiger 20 timmar per

vecka har den enskilde rätt till assistansersättning enligt lagen

(1993:389) om assistansersättning (LASS). Enligt nuvarande regler

begränsas dock rätten till personlig assistans och assistansersättning till

personer som inte har fyllt 65 år. De förändringar i assistansreformen

som regeringen föreslår omfattar både LSS och LASS.

Rätten till personlig assistans har nu funnits i drygt sex år. Reformen

har präglats av vissa tillämpnings- och finansieringsproblem. Lagregler

och administrativa rutiner har därför ändrats under tiden som gått sedan

införandet för att förenkla och förbättra tillämpningen samt kontrollera

kostnaderna.

Erfarenheterna visar att personlig assistans och den statliga

asssistansersättningen har inneburit ökad valfrihet och större inflytande

samt bättre livskvalitet för många med omfattande funktionshinder.

Samtidigt visar studier att 65-årsgränsen har inneburit insatser av mindre

omfattning och lägre kvalitet för många som berörts. Socialstyrelsen

gjorde på uppdrag av regeringen en uppföljnings- och

utvärderingsrapport (Handikappreformen Slutrapport 1997, 1997:4). I

rapporten anges bl.a. att personer som har personlig assistans i vissa

kommuner får behålla denna även efter 65-årsdagen medan andra

kommuner härefter försämrar stödet. Socialstyrelsen ansåg att det borde

övervägas om personer som har personlig assistans skulle få behålla

denna efter 65 år.

I ett projekt inom Socialdepartementet med Statskontoret som

projektledare har bl.a. en kartläggning av stödet före och efter 65-

årsdagen gjorts (dnr S2000/2741/ST). Enligt projektets rapport, som

bygger på uppgifter om 259 personer boende i 43 kommuner, framgår

att det finns stora variationer mellan kommunerna i stödet efter 65-

årsdagen. I närmare hälften av fallen har personerna erhållit stöd i

mindre omfattning efter 65 årsdagen. Bland dessa fanns även ett fåtal

personer som inte erhållit något stöd alls. I drygt 40 procent av fallen

var stödet från kommunen av samma omfattning mätt i timmar. Vissa

kommuner försöker i mycket stor omfattning att ge personerna samma

stöd som de haft tidigare medan detta knappast förekommer alls i andra

kommuner. Det var också vanligare att de som haft personlig assistans

många timmar erhållit samma stöd efter 65-årsdagen jämfört med de

som haft assistans färre timmar. Sannolikt har personer med många

assistanstimmar haft svårt att få det stöd de behövde genom t.ex. insatser

från hemtjänsten, eftersom sådana insatser ofta ges av flera olika

personer och i form av punktinsatser.

5 Förändringar i assistansreformen

5.1 Personlig assistans efter 65 år

Regeringens förslag: Insatser enligt 9 § 2 lagen (1993:387) om

särskilt stöd och service till vissa funktionshindrade och

assistansersättning enligt lagen (1993:389) om assistansersättning

får behållas av en person som har beviljats respektive uppbär en sådan

förmån innan han eller hon fyller 65 år eller inkommer med en

ansökan om personlig assistans eller assistansersättning till

kommunen eller till allmän försäkringskassa senast dagen före 65-

årsdagen och därefter beviljas sådan insats eller ersättning.

Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens

förslag.

Remissinstanserna: Flera av remissinstanserna instämmer i

utredarens förslag, flertalet dock med reservation för att det behöver

göras en noggrann analys av de ekonomiska konsekvenserna innan

förslaget antas. Exempel på remissinstanser som instämmer är bl.a.

Socialstyrelsen, Pensionärernas Riksorganisation (PRO), Sveriges

Pensionärsförbund (SPF), De handikappades Riksförbund (DHR),

Demensförbundet, Sveriges Dövas Riksförbund (SDR), Synskadades

Riksförbund (SRF) och Handikappförbundens

samarbetsorganisation (HSO). DHR, SRF och HSO framför att rätten

till personlig assistans och assistansersättning bör utvidgas till att

omfatta även personer som drabbas av funktionshinder efter 65 år. Några

instanser avstyrker förslaget av ekonomiska skäl eller av rättviseskäl,

bl.a. Vellinge kommun, Sundsvalls kommun och Örnsköldsviks

kommun. Nacka kommun och Lomma kommun tillstyrker förslaget

samtidigt som man påtalar att problemet med att personer behandlas

olika i kommunerna kommer att kvarstå men med en annan

gränsdragning. Svenska Kommunförbundet anser att förslaget brister i

analys av hur det skall finansieras.

Skälen för regeringens förslag: Ett viktigt syfte med personlig assi-

stans enligt lagen (1993:387) om stöd och service till

funktionshindrade (LSS) och assistansersättning enligt lagen

(1993:389) om assistansersättning (LASS) är enligt förarbetena (prop.

1992/93:159, bet. 1992/93:SoU19) att för personer med omfattande

livslånga eller långvariga funktionshinder åstadkomma villkor som är

likvärdiga med andra människors i motsvarande åldrar. Med personlig

assistans kan den enskilde också ges goda möjligheter till

självbestämmande och inflytande över sin egen livssituation och t.ex.

kunna välja vem som skall ge hjälp till honom eller henne. Av

statsfinansiella skäl var det när den aktuella lagstiftningen infördes inte

möjligt att bygga upp ett system som innebär att rätten till personlig

assistans och assistansersättning skulle gälla oavsett den enskildes ålder.

För personer över 65 år lämnas stöd i form av t.ex. hjälp i hemmet enligt

socialtjänstlagen (1980:620) eller ledsagning enligt LSS.

Förslaget bygger på grundtanken att de nya reglerna skall gälla för

dem som redan innan de fyllt 65 år uppburit de här aktuella förmånerna.

Anledningen är främst att regeringen vill främja kontinuiteten i insatsen

eller ersättningen. En person som har vant sig vid och inrättat sitt liv

efter det stöd och den trygghet som kan ges genom assistansen skall inte

behöva känna oro inför sin 65-årsdag. Stödet skall därför inte förändras

för de insats- och ersättningsberättigade personerna i och med att de

fyller 65 år. Regeringen anser att det är angeläget att de personer som

omfattas av dessa förmåner behandlas lika och får förmåner av samma

karaktär även efter det att de fyllt 65 år, oberoende av var i landet de är

bosatta.

Utredaren föreslog att rätten till personlig assistans och

assistansersättning skulle gälla så länge personen bodde kvar i en

ordinarie bostad. Regeringen anser dock att de begränsningar som gäller

i dag vad beträffar boendeform fortsättningsvis även skall gälla för dem

som är äldre än 65 år.

Kortare avbrott m.m. i samband med 65-årsdagen

Det kan hända att en person som beviljats assistans eller assistansersätt-

ning är inlagd på sjukhus eller av annan anledning, t.ex. korttidsboende,

rent faktiskt inte har någon assistans eller uppbär någon assistansersätt-

ning vid det tillfälle då han eller hon fyller 65 år. Det kan också inträffa

att en person som innan fyllda 65 år har beviljats rätt till sådana

förmåner ännu inte hunnit ta förmånen i anspråk. Ett sådant mer

tillfälligt avbrott eller en fördröjning skall enligt regeringens mening

inte frånta den enskilde rätten till assistans efter 65-årsdagen.

Ansökan måste göras före 65-årsdagen

En övre åldersgräns för ansökningstidpunkten måste sättas för

personlig assistans eller assistansersättning. Insatsen eller ersättningen

är i dag främst ett stöd för att funktionshindrade skall kunna leva ett

aktivt liv oberoende av sitt funktionshinder. Om rätten till insatsen eller

ersättningen skulle kunna sökas för första gången oberoende av vilken

ålder den sökande uppnått skulle de komma att ändra karaktär. Om nya

ansökningar skulle kunna göras även efter 65-årsdagen skulle insatsen

eller ersättningen med stigande ansökningsålder kunna komma att redan

från början fungera främst som ett komplement till samhällets hälso-

och sjukvård och äldreomsorg. Sådana behov som för första gången upp-

kommer efter 65 år får lösas inom ramen för äldreomsorgen och skall

inte lösas med personlig assistans enligt LSS eller med

assistansersättning enligt LASS. Regeringen anser därför att gränsen för

ansökningstidpunkten lämpligen bör sättas vid dagen före 65-årsdagen

eftersom personen, om han eller hon inkommer med ansökan senast då,

måste anses ha varit funktionshindrad åtminstone innan han eller hon

uppnått den sedvanliga tidpunkten för ålderspension. De som inkommer

med en ansökan till kommunen eller till försäkringskassan senast dagen

före 65-årsdagen och som därefter får sin ansökan beviljad omfattas

alltså också av de föreslagna bestämmelserna.

5.2 Övergångsbestämmelser

Regeringens förslag: En person som före den 1 januari 2001 har

beviljats insatser enligt 9 § 2 lagen (1993:387) om stöd och service

till vissa funktionshindrade eller assistansersättning enligt lagen

(1993:389) om assistansersättning men som insatsen eller

ersättningen upphört för på grund av att han eller hon fyllt 65 år har

rätt att efter en ny ansökan återfå insatsen eller ersättningen tidigast

fr.o.m. den 1 januari 2001. Omfattningen av insatsen eller

ersättningen skall grundas på det beslut som gällde närmast före 65-

årsdagen. En sådan ansökan skall ha kommit in till kommunen eller

till den allmänna försäkringskassan senast den 31 december 2002.

Utredningens förslag: Utredaren lämnar inget förslag i denna del.

Skälen för regeringens förslag: Regeringens förslag innebär en för-

bättring av de hittills gällande reglerna om personlig assistans enligt

lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade

(LSS) och assistansersättning enligt lagen (1993:389) om

assistansersättning (LASS). Det finns därför anledning att försöka se till

att förslaget genomförs på ett sätt som kan upplevas som rättvist också

av de grupper som tidigare har haft personlig assistans enligt LSS eller

till assistansersättning enligt LASS men som förlorat denna rätt på grund

av att han eller hon fyllt 65 år.

Regeringen föreslår därför att den som förlorat sin insats eller sin

ersättning på grund av tidigare gällande 65-årsgräns skall kunna ansöka

på nytt om att få insatsen eller ersättningen åter. En ansökan måste göras

i varje enskilt fall till kommunen eller försäkringskassan. Det är det

beslut som förelåg närmast före 65-årsdagen som skall gälla även efter

65-årsdagen om inte undantagen i 4 § LASS är tillämpliga. Övergångs-

bestämmelserna skall tillämpas så att personlig assistans eller assistans-

ersättning kan fås tidigast fr.o.m. det att de förändrade reglerna träder i

kraft den 1 januari 2001. Observeras bör att bestämmelsen i 5 § sista

stycket LASS om att assistansersättning inte får lämnas för längre tid

tillbaka än tre månader före den månad då ansökan eller anmälan blir

tillämplig även i detta sammanhang.

En ny ansökan om insatser enligt LSS eller assistansersättning enligt

LASS enligt övergångsbestämmelserna skall ha kommit in till kommu-

nen eller den allmänna försäkringskassan senast den 31 december 2002.

Enligt regeringens mening borde en tvåårsperiod räcka för den enskilde

att informera sig om de nya reglernas innehåll och för att ansöka om att

återfå den tidigare förlorade insatsen. Någon retroaktiv ersättning, med

undantag av vad som följer av 5 § LASS, från den tidpunkt den enskilde

förlorade sin personliga assistans eller assistansersättning skall inte

utgå.

5.3 Tak för insatsens omfattning

Regeringens förslag: Antalet assistanstimmar får inte utökas efter det

att den insats- eller ersättningsberättigade har fyllt 65 år.

Utredningens förslag: Utredaren föreslår att den som har personlig

assistans enligt LSS med statlig assistansersättning när han eller hon fyl-

ler 65 år får behålla sin rätt till assistans och assistansersättning även för

tiden därefter. Utredaren berör dock inte frågan om timtak eller

möjlighet till utökning av insatsen.

Remissinstanserna: Länsrätten i Skåne anser att det av lagtexten

bör framgå i vad mån insatsens omfattning kan utökas efter att den

insatsberättigade fyllt 65 år.

Skälen för regeringens förslag: För rätt till personlig assistans

krävs, enligt gällande regler, att den funktionshindrade personen behöver

hjälp med sina grundläggande behov. Den som har ett behov av personlig

assistans för sina grundläggande behov har enligt LSS rätt till personlig

assistans även för andra behov, om behoven inte tillgodoses på annat

sätt. Exempel på sådana behov kan vara att få hjälp med att komma ut i

samhället, att studera eller att få eller behålla ett arbete. Vid bedömning

av om den enskilde har behov av insatsen i sin livsföring måste

jämförelser göras med den livsföring som kan anses normal för

personer i samma ålder. Om omständigheterna förändrats så att behovet

av personlig assistans ökar kan den enskilde beviljas fler timmar

assistans. När de grundläggande behoven överstiger 20 timmar i veckan

kan assistansersättning beviljas enligt LASS.

Den enskildes behov av insats skall, som nämnts ovan, alltid göras

med utgångspunkt i vad som anser vara normalt för personer i samma

ålder. Behov av bistånd i hemmet (hemtjänst) enligt socialtjänstlagen

(1980:620) med t.ex. städning, inköp och liknande ökar för många män-

niskor i takt med stigande ålder. Enligt nuvarande regler skall insatser

enligt LSS endast ges till personer med funktionshinder som uppenbart

inte beror på normalt åldrande. Det skulle uppstå betydande, för att inte

säga omöjliga, gränsdragningsproblem för kommunen respektive försäk-

ringskassan att utreda huruvida ett ökat stödbehov efter fyllda 65 år har

uppstått på grund av normalt åldrande/åldersrelaterad sjukdom eller på

grund av att den sjukdom eller skada som föranlett det ursprungliga

funktionshindret förvärrats. Regeringen anser därför att omfattningen av

assistansen inte skall kunna ökas efter 65-årsdagen och föreslår att det

både i LSS och i LASS bör införas en uttrycklig regel som begränsar

antalet insatstimmar och antalet assistanstimmar till det antal som gällde

vid 65-årsdagen. Behov av ökade insatser efter 65-årsdagen skall i

stället tillgodoses på annat sätt, t.ex. genom ledsagning enligt LSS eller i

form av insatser enligt socialtjänstlagen. Även dessa insatser kan dock

utföras i assistansliknande former.

5.4 Omprövning av assistansersättning

Regeringens förslag: Tvåårsomprövning av assistansersättning skall

inte göras för personer som är äldre än 65 år. Vid väsentligt ändrade

förhållanden skall dock försäkringskassan kunna initiera en omprövning

för att minska eller dra in ersättningen.

Utredningens förslag: Utredaren lämnar inte något förslag i denna

fråga.

Remissinstanserna: Inga remissinstanser berör frågan.

Skälen för regeringens förslag: Rätten till assistansersättning skall

enligt LASS omprövas när två år förflutit från det att frågan prövades

eller dessförinnan vid väsentligt ändrade förhållanden. En omprövning

skall också ske om den ersättningsberättigade lämnar in en ny ansökan

därför att stödbehovet förändrats. Under arbetet med ett förslag att

utvidga rätten till assistansersättning till att omfatta även personer som

har fyllt 65 år har det framförts synpunkter, bl.a. från Riksför-

säkringsverket, att tvåårsomprövningen inte skall omfatta dem som är

äldre än 65 år. Ett slopande av tvåårsomprövningen motiveras med att de

svårigheter som tidigare beskrivits angående bedömningen av vad som är

åldersrelaterade behov skulle bli svåra att hantera även vid om-

prövningen.

När det gäller personer som har fyllt 65 år föreslår regeringen därför,

efter samråd med Riksförsäkringsverket, att en tvåårsomprövning av

assistansersättning inte skall ske. Regeringen anser att det är viktigt att

äldre personer med svåra funktionshinder kan känna en trygghet i att det

stöd de erhåller inte blir föremål för återkommande omprövningar. Ett

ytterligare motiv är, som angavs ovan, gränsdragningsproblemen för

försäkringskassorna. Försäkringskassorna skall dock kunna ta initiativ

till omprövning av ett redan fattat beslut vid väsentligt ändrade

förhållanden enligt 7 § LASS på samma sätt som i dag. En sådan

omprövning kan dock aldrig leda till en ökning av antalet

assistanstimmar jämfört med vad som gällde inför 65-årsdagen.

Förslaget innebär administrativa förenklingar för försäkringskassan.

Det förekommer att den enskilde på eget initiativ väljer bort assistans

och assistansersättning för att t.ex. i stället flytta till en gruppbostad

eller begär att omfattning av assistansen skall minska. I det fall han eller

hon vid ett senare tillfälle skulle vilja återfå assistans eller öka antalet

assistanstimmar skall detta kunna ske efter ansökan men med högst det

antal timmar som gällde vid 65-årsdagen. Någon ny prövning av behovet

behöver då inte göras. På så sätt underlättas för den enskilde att pröva på

t.ex. boende i gruppbostad utan att riskera att för framtiden förlora

rätten till assistansersättning.

I de fall försäkringskassan dragit in eller minskat

assistansersättningens omfattning till följd av väsentligt ändrade

förhållanden bör det finnas en möjlighet för den enskilde att återfå eller

öka assistansen framledes om förhållandena ånyo förändrats väsentligt.

Det är då upp till försäkringskassan att bedöma behovet men den

enskilde skall inte kunna beviljas fler timmar än vad som gällde vid 65-

årsdagen.

5.5 Provisoriska beslut

Regeringens förslag: Provisoriska beslut om ersättning enligt

lagen (1993:389) om assistansersättning som är gynnande får fattas

av tjänsteman vid försäkringskassan om socialförsäkringsnämnden

överlämnat en sådan beslutanderätt till tjänstemannen.

Riksförsäkringsverkets förslag: Överensstämmer med regeringens

förslag.

Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser är positiva till

förslaget.

Skälen för regeringens förslag: Av 13 § LASS följer att

provisoriska beslut om assistansersättning skall fattas av

socialförsäkringsnämnden och får då omfatta endast gynnande beslut. I

dag fattas ytterst få sådana beslut eftersom försäkringskassorna upplever

det som administrativt merarbete inför det slutliga förslaget till

socialförsäkringsnämnden. För samtliga övriga

socialförsäkringsförmåner som beslutas av socialförsäkringsnämnden

kan nämnden uppdra till en tjänsteman att fatta provisoriska beslut.

Försäkringskassorna har under de år som gått sedan assistansersätt-

ningen infördes tillägnat sig en betydande erfarenhet i fråga om hand-

läggning och behovsbedömningar. Detta talar enligt regeringens uppfatt-

ning för att socialförsäkringsnämnderna därför nu bör ges rätt att uppdra

till tjänstemän att fatta gynnande provisoriska beslut i avvaktan på social-

försäkringsnämndens beslut.

Förslaget innebär att den sökande kan få ett snabbare besked om assi-

stansersättning än om han eller hon måste vänta till dess socialförsäk-

ringsnämnden fattat sitt slutgiltiga beslut vilket kan innebära flera måna-

ders förlängning av handläggningstiden. Regeringen bedömer att tiden

mellan ansökan och första utbetalning av assistansersättning bör kunna

minskas betydligt med detta förslag. En följdeffekt av kortare handlägg-

ningstider blir också att tiden för eventuell överkompensation i form av

vårdbidrag eller handikappersättning reduceras. Förslaget bidrar även till

att till viss del likställa formen av beslut för assistansersättning med

övriga socialförsäkringsförmåner där beslut fattas i socialförsäkrings-

nämnden.

6 Ekonomiska konsekvenser

En utvidgning av rätten till personlig assistans och assistansersättning

för personer äldre än 65 år kommer att leda till ökade kostnader för

staten och minskade kostnader för kommunerna.

De ekonomiska konsekvenserna av att personer över 65 år får behålla

personlig assistans och assistansersättning har beräknats i ett projekt

inom Socialdepartementet med Statskontoret som projektledare. Som

underlag för beräkningarna har Statskontoret (i ett urval av kommuner)

undersökt vilket stöd personer som fyllt 65 år och förlorat rätten till

personlig assistans och assistansersättning fått. Dessutom har en

prognos gjorts över hur många personer som kommer att ha

assistansersättning samt det genomsnittliga antalet timmar per vecka

liksom ersättningens nivå.

Kostnadsberäkningarna bygger på antaganden om assistansersättning

för dels antalet personer med s.k. övergångsbestämmelser, dels antal

personer som omfattas av nya regler. På samma sätt har antaganden om

antalet timmar per vecka samt timkostnad gjorts för dessa två grupper.

Det är kostnadseffekterna för övergångsbestämmelser som dominerar

de första två åren efter reformens ikraftträdande. Därefter kommer

kostnadseffekterna för de grupper som omfattas av nya regler att

dominera.

Antalet personer äldre än 65 år, som antas erhålla assistansersättning

beräknas till 632 år 2001. Därefter ökar de till 761 personer år 2002

och till 896 personer år 2003.

Regeringen bedömer att kostnaderna för staten genom de förslag

som lämnats i det föregående kommer att öka med 293 miljoner

kronor år 2001, 387 miljoner kronor år 2002 samt 500 miljoner kronor

år 2003. Kostnaderna ökar årligen bl.a. till följd av att allt fler

åldersgrupper kommer att erhålla assistansersättning. Kostnaderna

beräknas stiga ända fram till år 2025 varefter de stabiliseras.

Regeländringen innebär att staten till en del övertar kostnadsansvaret

för stödet till äldre funktionshindrade och att kommunernas kostnader

minskar. I stället för de kostnader som kommunerna har i dag för äldre

funktionshindrade som tidigare haft personlig assistans med assistans-

ersättning, t.ex. hemtjänst och ledsagarservice, kommer kommunerna

genom regeländringen endast att ha finansieringsansvar för de första

20 timmarna i assistansersättningen. Regeringen bedömer att den kost-

nadsbesparing som uppstår för kommunerna blir 189 miljoner kronor år

2001, 255 miljoner kronor år 2002 samt 333 miljoner kronor år 2003.

Att besparingseffekten ökar hänger samman med att det för varje år

tillkommer en åldersgrupp som i stället för kommunalt finansierade

insatser erhåller assistansersättning. Besparingseffekten beräknas stiga

ändra fram till år 2025.

De ekonomiska konsekvenserna av en utvidgning av rätten till person-

lig assistans utan assistansersättning, vilken helt och hållet finansieras av

kommunen, bedöms på nationell nivå i sammanhanget vara förhållande-

vis små. Kostnaderna för kommunerna bedöms öka med omkring

4 miljoner kronor. Skillnaden i omfattning av den stödinsats som kom-

munerna vid en regeländring tillhandahåller dessa personer bedöms bli

begränsad.

Förslagen enligt ovan är således sammantaget positiva för kommuner-

nas ekonomi. I enlighet med finansieringsprincipen skall de minskade

kostnaderna för kommunerna regleras genom det generella

statsbidraget.

De ekonomiska konsekvenserna av förslagen regleras i

budgetpropositionen för år 2001.

7 Författningskommentar

7.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:387) om stöd

och service till vissa funktionshindrade

9 a §

Paragrafen har ändrats så tillvida att tredje stycket har tagits bort.

9 b §

Paragrafen är ny.

Första stycket anger förutsättningarna för att erhålla personlig

assistans för personer som har fyllt 65 år. Det är två situationer som

avses, dels personer som redan har insats beviljad, dels personer som

inkommer med en ansökan, som senare beviljas, före 65-årsdagen.

I andra stycket anges att insatsen inte får utökas efter det att den in-

satsberättigade har fyllt 65 år.

Ikraftträdande och övergångsbestämmelser.

I punkt 1 anges när lagändringen skall träda i kraft.

I punkt 2 anges att person som har haft personlig assistans, men där

insatsen har upphört på grund av tidigare åldersgräns, efter ansökan skall

kunna återfå sådan insats. Omfattningen av insatsen skall då grundas på

det beslut som förelåg före 65-årsdagen. Det anges också att sådan

ansökan skall ha inkommit till kommunen senast den 31 december

2002.

7.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:389) om

assistansersättning

3 §

I första stycket har bestämmelsen om att assistensersättning inte utges

efter 65-årsdagen tagits bort.

I andra stycket anges förutsättningarna för att erhålla assistansersätt-

ning för den som har fyllt 65 år. Det är två situationer som avses, dels

personer som redan har insats beviljad, dels personer som inkommer

med en ansökan, som senare beviljas, före 65-årsdagen.

I tredje stycket anges att insatsen inte får utökas efter det att den

insatsberättigade har fyllt 65 år.

Fjärde stycket motsvarar tidigare andra stycket.

7 §

I ett nytt andra stycke anges att omprövning av assistansersättning för

person som har fyllt 65 år endast får ske vid väsentligt ändrade

förhållanden. Någon automatisk omprövning vart annat år skall således

inte göras för 65-åringar och äldre.

13 §

I paragrafen görs ett tillägg av innebörd att socialförsäkringsnämnden

kan överlämna till tjänsteman vid försäkringskassan att fatta beslut enligt

8 §.

Ikraftträdande och övergångsbestämmelser.

Se kommentaren till ikraftträdande- och övergångsbestämmelser avse-

ende lag om ändring i lagen (1993:387) om stöd och service till vissa

funktionshindrade.

Utdrag ur betänkandet

Bemötandet av äldre, trygghet, självständighet och värdighet

(SOU 1997:170)

Stöd genom personlig assistans

Mitt förslag: Den som har personlig assistans enligt LSS med

statlig assistansersättning när han eller hon fyller 65 år får behålla sin

rätt till personlig assistent och statlig assistansersättning även för

tiden därefter. Rätten gäller så länge personen bor i ordinarie bostad

och är insatsberättigad.

Skälen för mitt förslag: Som jag tidigare anfört (avsnitt 5.9) anser

Socialstyrelsen efter sin utvärdering år 1997 av handikappreformen att

frågan bör prövas om personer med personlig assistent och statlig assi-

stansersättning bör kunna behålla detta stöd efter 65 år.

Jag har tidigare utvecklat att jag anser detta vare en fråga om

inflytande och självbestämmande för människor som har mycket

omfattande praktiska svårigheter i sin dagliga livsföring. Jag har också

noterat att i vissa kommuner får den enskilde behålla assistansen i

samma form och omfattning, även om den statliga assistansersättningen

upphör efter 65-årsdagen. I andra kommuner försämras stödet. Enligt

uppgifter från Riksförsäkringsverket och Socialstyrelsen är det i

genomsnitt 140 personer/år (räknat på en tioårsperiod) som fyller 65 år

och som nu har personlig assistent med statlig assistansersättning.

Kritik kan riktas mot att jag i mitt förslag inte beaktar motsvarande

behov hos personer som efter fyllda 65 år får omfattande

funktionshinder och hjälpbehov av det slag som är en grundförutsättning

för att erhålla personlig assistansersättning enligt LSS respektive LASS:

Jag anser självfallet att också dessa personer skall mötas av respekt för

självbestämmande, integritet, trygghet och värdighet. Detta skall prägla

de hjälpinsatser som de behöver. Jag ser dock ingen möjlighet att nu

lägga ett förslag, som även omfattar dem som efter 65 år fått omfattande

funktionshinder.

Den av mig föreslagna regelförändringen bör behandlas skyndsamt i

samband med den analys av utformningen av LASS och genomförda re-

geländringar som nyligen aktualiserats i regeringskansliet med syftet att

åstadkomma en stabil och långsiktig ordning i detta stödsystem.

Förslag till

Lag om ändring i lagen (1993:387) om stöd och service till vissa

funktionshindrade

Härigenom föreskrivs att 9 a § lagen (1993:387) om stöd och service

till vissa funktionshindrade skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

9 a §

Med personlig assistans enligt 9 § 2 avses personligt utformat stöd

som ges av ett begränsat antal personer åt den som på grund av stora och

varaktiga funktionshinder behöver hjälp med sin personliga hygien,

måltider, att klä av och på sig, att kommunicera med andra eller annan

hjälp som förutsätter ingående kunskaper om den funktionshindrade

(grundläggande behov).

Den som har behov av personlig assistans för sina grundläggande be-

hov har även rätt till insats enligt 9 § 2 för andra personliga behov som

inte tillgodoses på annat sätt.

Som kostnad för personlig assistans enligt 9 § 2 anses inte i något fall

ersättning som den enskilde själv lämnar

1. till någon som han eller hon lever i hushållsgemenskap med, eller

2. till en personlig assistent för arbete som utförts på arbetstid som

överstiger den tid som anges i 2 4 §§ lagen (1970:943) om arbetstid

m.m. i husligt arbete.

Insatser enligt 9 § 2 avser inte

tid efter det att den insatsberätti-

gade har fyllt 65 år.

Insatser enligt 9 § 2 avser inte

tid efter det att den insatsberätti-

gade har fyllt 65 år. Till den som

uppbär sådana insatser när han

eller hon fyller 65 år får dock in-

satserna utges så länge som ve-

derbörande är insatsberättigad

och bor i en ordinarie bostad.

Denna lag träder i kraft den

Förslag till

Lag om ändring i lagen (1993:389) om assistansersättning

Härigenom föreskrivs att 3 § lagen (1993:389) om assistansersättning

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3 §

Den som omfattas av 1 § lagen

(1993:387) om stöd och service

till vissa funktionshindrade har,

utom i fall som anges i 4 §, rätt att

för sin dagliga livsföring få

assistansersättning enligt denna

lag om han eller hon

 inte har fyllt 65 år, och

 har behov av personlig assistans

för sina grundläggande behov un-

der i genomsnitt mer än 20

timmar per vecka.

Personlig assistans har i

denna lag samma betydelse som

i 9 a § lagen (1993:387) om stöd

och service till vissa

funktionshindrade.

Den som omfattas av 1 § lagen

(1993:387) om stöd och service

till vissa funktionshindrade har,

utom i fall som anges i 4 §, rätt att

för sin dagliga livsföring få

assistansersättning enligt denna

lag om han eller hon

 inte har fyllt 65 år, och

 har behov av personlig assistans

för sina grundläggande behov un-

der i genomsnitt mer än 20

timmar per vecka.

Den som uppbär assistans-

ersättning när han eller hon

fyller 65 år får dock behålla sin

rätt till ersättning så länge

vederbörande är

ersättningsberättigad och bor i

en ordinarie bostad.

Personlig assistans har i

denna lag samma betydelse som

i 9 a § lagen (1993:387) om stöd

och service till vissa

funktionshindrade.

Denna lag träder i kraft den

Förslag till ändring i lagen (1993:389) om assistansersättning

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

13 §

Frågor som avses i 6 8 §§ skall

inom försäkringskassan avgöras av

socialförsäkringsnämnd.

Frågor som avses i 6 8 §§ skall

inom försäkringskassan avgöras av

socialförsäkringsnämnd. Beslut

enligt 8 § får dock fattas av

tjänsteman i försäkringskassan

om nämnden gett ett sådant

bemyndigande.

Utdrag ur Riksförsäkringsverket, Assistansersättning översyn av

ersättningen för personlig assistans. RFV ANSER 1999:1

Provisoriska beslut

RFV:s förslag: Provisoriska beslut om assistansersättning får fattas

av tjänsteman inom försäkringskassan om socialförsäkringsnämnden

gett ett sådant bemyndigande.

Enligt gällande lydelse i LASS ska provisoriska beslut fattas av

socialförsäkringsnämnden och får då omfatta endast gynnande beslut.

I dag finns ytterst få provisoriska beslut. Orsaken är att kassorna upp-

lever det som ett administrativt merarbete inför förslag till SFN. Det

slutliga beslutet ska ju ändå tas i nämnden.. För alla övriga socialförsäk-

ringsförmåner som beslutas av nämnden kan nämnden bemyndiga en

tjänsteman att fatta provisoriska beslut.

Regeringen föreslog i lagrådsremissen till propositionen

(1992/93:129) Stöd och service till vissa funktionshindrade att 20 kap.

2 a § lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL) skulle tillämpas vad

gäller rätt att fatta provisoriska beslut enligt LASS. Bestämmelserna i

AFL innebär att SFN ges rätt att bemyndiga tjänsteman att besluta om

beviljande eller indragning/minskning av en förmån. Lagrådet var av en

annan uppfattning och föreslog att frågan skulle regleras självständigt i

LASS. Regering och riksdag godtog Lagrådets förslag. Detta kom dock

inte att innebära att tjänsteman fick möjlighet att fatta provisoriska

beslut.

RFV och försäkringskassorna anser att flera skäl talar för att låta

tjänsteman fatta provisoriska beslut. Försäkringskassorna har under de

gångna åren i samverkan med kommunerna tillägnat sig en betydande

erfarenhet i fråga om behovsbedömning. Detta talar för att SFN bör ges

rätt att bemyndiga tjänsteman att fatta provisoriskt beslut.

Förslaget innebär vidare att om en ersättningberättigad exempelvis

flyttar till en gruppbostad kan tjänsteman hos försäkringskassan stoppa

utbetalningen i avvaktan på socialförsäkringsnämndens beslut i frågan

om indragning av förmånen. Förslaget bidrag också till att jämställa assi-

stansersättning med övriga förmåner där beslut tas i SFN.

Med en sådan rätt bedömer RFV att tiden mellan ansökan/anmälan och

första utbetalning skulle minska betydligt. Handläggningstiderna skulle

med andra ord förkortas och närma sig de som gäller för kommunerna.

Detta medför i sin tur följdeffekter i form av att tiden för eventuell

överkompensation i form av utgående vårdbidrag/handikappersättning

reduceras.

Förslag till ändring i lagen (1993:389) om assistansersättning

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

13 §

Frågor som avses i 6 8 §§ skall

inom försäkringskassan avgöras av

socialförsäkringsnämnd.

Frågor som avses i 6 8 §§ skall

inom försäkringskassan avgöras av

socialförsäkringsnämnd. Beslut

enligt 8 § får dock fattas av

tjänsteman i försäkringskassan

om nämnden gett ett sådant

bemyndigande.

Socialdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 14 september 2000.

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden

Hjelm-Wallén, Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 2000/01:5 Personlig assistans till

personer över 65 år

 Senaste lydelse 1996:534.

1 Senaste lydelse 1996:535.

 Senaste lydelse 1996:534

 Senaste lydelse 1996:535

Prop. 2000/01:5

17

1

Prop. 2000/01:5

Bilaga 1

23

Prop. 2000/01:5

Bilaga 1

22

Prop. 2000/01:5

Bilaga 2

Prop. 2000/01:5

Bilaga 2

24

Prop. 2000/01:5

24