Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen läggs fram förslag till en ändring i

datalagen (1973:289) som innebär att arbetsgivare utan

tillstånd från datainspektionen skall kunna använda ADB-

baserade löne- och personaladministrativa register för att

bedöma när en rehabiliteringsutredning enligt lagen

(1962:381) om allmän försäkring skall påbörjas.

Lagändringen avses träda i kraft den 1 juli 1992.

Propositionens lagförslag

Förslag till

Lag om ändring i datalagen (1973:289)

Härigenom föreskrivs att 2 a § datalagen

(1973:289)1 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 a §

Tillstånd av datainspektionen behövs inte för

personregister vars inrättande beslutas av riksdagen eller

regeringen. Innan sådant beslut fattas skall dock yttrande

inhämtas från datainspektionen i fråga om register som skall

innehålla uppgifter som avses i 2 § andra stycket.

Tillstånd behövs inte heller för personregister som har

tagits emot för förvaring av en arkivmyndighet.

Utan hinder av 2 § andra stycket 1 får

1. sammanslutningar inrätta och föra personregister

som innehåller sådana uppgifter om medlemmars politiska

uppfattning, religiösa tro eller övertygelse i övrigt som utgör

grunden för medlemskapet i sammanslutningen,

2. myndigheter inom hälso- och sjukvården för vård-

eller behandlingsändamål inrätta och föra personregister

som innehåller uppgifter om någons sjukdom eller

hälsotillstånd i övrigt,

3. myndigheter inom socialtjänsten inrätta och föra

personregister som innehåller uppgifter om att någon fått

ekonomisk hjälp eller vård inom socialtjänsten,

4. läkare och tandläkare 4. läkare och tandläkare

inrätta och föra inrätta och föra

personregister som personregister som

innehåller sådana innehåller sådana

uppgifter om någons sjukdom uppgifter om någons sjukdom

eller hälsotillstånd i eller hälsotillstånd i

övrigt som de har erfarit i övrigt som de har erfarit i

sin yrkesverksamhet. sin yrkesverksamhet,

 5. arbetsgivare inrätta och

 föra personregister för

 löne- och

 personaladministrativa

 ändamål, som

 innehåller sådana

 uppgifter om arbetstagares

 sjukdom som avser tid för

 sjukfrånvaro.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1992. Den nya

bestämmelsen skall även tillämpas på sådana personregister

för löne- och personaladministrativa ändamål som inrättats

före ikraftträdandet.

Justitiedepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 5

mars 1992

Närvarande: statsrådet B.[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och

statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN], af[REDACTED_EFTERNAMN], Dinkelspiel,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN], P.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet Laurén

Proposition om ändrade tillståndsregler för

personaladministrativa personregister

1 Inledning

Från den 1 januari 1992 har arbetsgivarens skyldigheter

i samband med arbetstagares sjukdom utvidgats. Enligt

lagen (1991:1047) om sjuklön är arbetsgivaren skyldig att

under de första 14 dagarna av en arbetstagares sjukperiod

betala s.k. sjuklön. Den nya lagen innebär att arbetstagaren

sjukanmäler sig hos arbetsgivaren, som i sin tur har

rapporteringsskyldighet till försäkringskassan.

Genom ändringar i lagen (1962:381) om allmän

försäkring infördes samtidigt regler om arbetslivsinriktad

rehabilitering och om ersättning vid sådan rehabilitering.

Ändringarna innebär att arbetsgivaren fått ett ökat ansvar

för de anställdas rehabilitering.

Datainspektionen har i en framställning till regeringen

föreslagit en ändring i datalagen (1973:289) som undantar

arbetsgivarnas personregister för löne- och

personaladministrativa ändamål från tillståndsplikt även i

de fall arbetsgivaren använder tidsuppgifter om

arbetstagares sjukfrånvaro i registren för att bedöma om en

rehabiliteringsutredning enligt lagen om allmän försäkring

skall påbörjas. Framställningens lagförslag bör fogas till

protokollet i detta ärende som bilaga 1.

Framställningen har remissbehandlats. Yttranden har

avgivits av justitieombudsmannen Ragnemalm (JO),

justitiekanslern (JK), Malmö tingsrätt, kammarrätten i

Sundsvall, riksförsäkringsverket,

Försäkringskasseförbundet, Svenska kommunförbundet,

Landstingsförbundet, Företagarnas riksorganisation,

Tjänstemännens centralorganisation (TCO), Sveriges

akademikers centralorganisation (SACO),

Landsorganisationen i Sverige (LO), Svenska

arbetsgivareföreningen (SAF) och Företagens

uppgiftslämnardelegation. Remissyttrandena finns

tillgängliga i lagstiftningsärendet (dnr 91--3903).

Regeringen beslutade den 20 februari 1992 att inhämta

lagrådets yttrande över ett förslag till ändring i datalagen

vilket upprättats på grundval av datainspektionens

framställning. Det förslag som remitterats till lagrådet bör

fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 2.

Lagrådet har i princip godtagit förslaget men

föreslagit ändringar av lagteknisk natur. Lagrådets yttrande

bör fogas till protokollet som bilaga 3.

2 Bakgrund

2.1 Nuvarande ordning

Datalagen (1973:289, omtryckt 1982:446, ändrad senast

1991:1958) syftar till att skydda den enskilde mot sådant

intrång i den personliga integriteten som kan bli följden av

att personuppgifter registreras med hjälp av ADB. Genom

ändringar i datalagen den 1 juli 1982 (prop. 1981/82:189,

KU 33, rskr. 349, SFS 1982:446) slopades det generella

tillståndskravet för att inrätta och föra personregister med

hjälp av ADB. I stället infördes en skyldighet för dem som

vill föra personregister att anmäla dessa till

datainspektionen för att få licens. Tillståndskravet

begränsades till register som innehåller uppgifter av känslig

art, avser personer som saknar anknytning till den

registeransvarige eller uppgifter som hämtas från annat

personregister. Ett exempel på när anknytning anses

föreligga mellan den registeransvarige och den registrerade

är anställning. Detta innebär att arbetsgivares

personregister över sina anställda i stor utsträckning

undantogs från det tillståndskrav som tidigare gällde.

De flesta arbetsgivare torde föra någon form av löne-

och personalregister för att sköta administrationen av

arbetstagarnas löner och andra anställnings förmåner.

Registreringen kan då ske på olika sätt. Löne- och

personalregister kan bestå av ett sammanhängande register

eller av flera delregister, som tillsammans bildar det

personregister som förs i arbetsgivarens verksamhet för

löne- och personaladministration. Registreringen kan

skötas manuellt eller med hjälp av ADB. I den mån

registreringen görs med hjälp av ADB är datalagens regler

tillämpliga, eftersom registren så gott som undantagslöst

torde vara att anse som personregister i datalagens mening.

Innehållet i registren kan variera beroende på

förhållandena i de olika verksamheter, där sådana register

förs. Gemensamt för många löne- och personalregister är

dock att de innehåller uppgifter som direkt berör

förhållandet mellan arbetsgivaren och hans anställda och att

uppgifterna inte är av särskilt integritetskänslig natur. Detta

gäller bl.a. uppgifter för beräkning, redovisning och

utbetalning av lön och andra förmåner eller motsvarande,

t.ex. rätt till sjuklön, semester eller pension samt för

framställning av meddelanden eller underlag för

meddelanden, vilka arbetsgivaren är skyldig att lämna

enligt författning, kollektivavtal eller andra avtal med

arbetstagarna.

Registrering i anställningsförhållanden är inte

särreglerad i datalagen. Merparten av de löne- och

personalregister arbetsgivare för närvarande för med hjälp

av ADB och som innehåller uppgifter om arbetstagarna

torde vara sådana register som på grund av innehållet i 2 §

andra stycket 3 datalagen får föras utan tillstånd. De flesta

löne- och personalregister är alltså sannolikt av det slaget

att de får föras med stöd av enbart licens.

Utöver licens krävs dock tillstånd enligt 2 § andra stycket

datalagen bl.a. om ett register skall innehålla känsliga

uppgifter såsom uppgifter om sjukdom eller hälsotillstånd.

Tillstånd att inrätta och föra ett personregister som skall

innehålla sådana uppgifter får endast ges om särskilda skäl

föreligger (4 § andra stycket datalagen).

Löne- och personalregister är normalt inte av den arten

att de anses tillståndspliktiga på den nu angivna grunden.

Registren innehåller visserligen uppgifter om tidpunkten

för arbetstagarnas sjukfrånvaro. Dessa uppgifter används

emellertid endast i löneadministrativt syfte. Enligt den

praxis som utbildats betraktas därför inte en sådan uppgift

som en uppgift om den registrerades sjukdom och

hälsotillstånd utan som en frånvarouppgift som behövs för

löne- och sjuklöneberäkning.

2.2 Ny lagstiftning om arbetstagares sjukdomsfall m.m.

Sjuklön

Lagen (1991:1047) om sjuklön, som trädde i kraft den 1

januari 1992, skall utgöra grunden för sjukersättning

framför allt vid korta sjukdomsfall (prop. 1990/91:181,

SfU18, rskr. 372). Enligt lagen ges arbetstagare en

lagstadgad rätt att under de första 14 dagarna av varje

sjukdomsfall (sjuklöneperioden) behålla viss del av den lön

och andra anställningsförmåner, som han skulle ha fått, om

han fullgjort sina arbetsuppgifter. Andelen skall vara 75 %

av de första tre dagarna med sjuklön och 90 % återstående

dagar av sjuklöneperioden. Arbetstagarnas rätt till sjuklön

bygger på att anmälan av sjukdomsfallet görs hos

arbetsgivaren. Denna skall i sin tur till försäkringskassan

anmäla sjukdomsfall som har givit arbetstagare hos honom

rätt till sjuklön och som fortsätter efter sjuklöneperiodens

utgång. Vidare skall arbetsgivaren lämna uppgift till

försäkringskassan -- eller under vissa förutsättningar till

riksförsäkringsverket -- om sjukdomsfall som föranlett

sjuklön.

Rehabilitering

Genom en ändring i lagen (1962:381) om allmän

försäkring (AFL), som trädde i kraft den 1 januari 1992,

infördes regler om ansvar för arbetslivsinriktad

rehabilitering och om ekonomisk ersättning vid sådan

rehabilitering (prop. 1990/91:141, SfU16, rskr. 303, SFS

1991:1040). Innebörden är att arbetsgivaren fått ett ökat

ansvar för de anställdas rehabilitering.

Arbetsgivaren svarar för att behovet av

rehabiliteringsåtgärder utreds när den anställde på grund av

sjukdom har varit borta från arbetet längre än fyra veckor i

följd, när den anställde haft upprepade korta sjukdomsfall

eller när den anställde själv begär det (22 kap. 3 § andra

stycket AFL). En sådan rehabiliteringsutredning skall ske i

samråd med den anställde. Utredningen skall inom viss tid

tillställas försäkringskassan. Arbetsgivaren svarar vidare

för att sådana arbetslivsinriktade rehabiliteringsåtgärder

vidtas som kan genomföras inom eller i anslutning till den

egna verksamheten. Inriktningen skall därvid vara att den

anställde skall beredas fortsatt arbete hos arbetsgivaren och

att andra alternativ prövas först när dennes åtgärder är

uttömda. Föredragande statsrådet underströk i

propositionen vikten av att arbetsgivaren har en

ändamålsenlig organisation för rehabiliteringsarbetet och

ett system för att tidigt fånga upp behovet av rehabilitering

(prop. 1990/91:141 s. 42).

Även i arbetsmiljölagen (1977:1160) har ändringar

gjorts som kan påverka arbetsgivaren i nu berörda

avseenden. Enligt ändringar i lagen, som trädde i kraft den

1 juli 1991, har arbetsgivaren en skyldighet att systematiskt

planera, leda och kontrollera arbetsmiljön, att utreda

arbetsskador och vidta de åtgärder som behövs för att följa

upp dessa och att upprätta handlingsplaner för de åtgärder

som inte kan vidtas genast (prop. 1990/91:140, AU22, rskr.

302, SFS 1991:677). Vidare infördes en skyldighet för

arbetsgivaren att se till att en på lämpligt sätt organiserad

arbetsanpassnings- och rehabiliteringsverksamhet bedrivs

på arbetsstället.

2.3 Datainspektionens framställning

I sin framställning anför datainspektionen att ändringen

i lagen om allmän försäkring, varigenom arbetsgivarna

ålagts ett ansvar för att behovet av rehabilitering av

arbetstagare utreds, med största sannolikhet kommer att

medföra att arbetsgivarna vill använda de personregister de

redan för i sin löne- och personaladministrativa verksamhet

bl.a. för att ta fram uppgifter om de är skyldiga att påbörja

en rehabiliteringsutredning. En sådan användning av

registren innebär att dessa blir tillståndspliktiga och

inspektionen förväntar sig därför ett stort antal ansökningar

från arbetsgivare om tillstånd att få använda sina löne- och

personalregister även för detta ändamål. Datainspektionen

har gjort den bedömningen att tillstånd undantagslöst skulle

beviljas för denna typ av register. Handläggningen av

tillståndsansökningarna hos inspektionen skulle komma att

ta i anspråk en avsevärd del av de resurser som nu används

för andra arbetsuppgifter som är till större nytta för

integritetsskyddet. I framställningen föreslås därför att en

ändring görs i datalagen som undantar arbetsgivares löne-

och personalregister från tillståndsplikt även när de används

för ifrågavarande ändamål. Jag återkommer till denna fråga

under avsnitt 3.

Datainspektionen har i sin framställning även tagit upp

frågan om bestämmelserna i den nya lagen om sjuklön

kommer att medföra några förändringar i arbetsgivares

användning av löne- och personalregistren. Enligt

inspektionen innebär de nya bestämmelserna inte att

arbetsgivaren behöver registrera fler uppgifter eller

uppgifter av annan art än vad som redan sker. Lagens regler

medför inte heller att arbetsgivaren behöver använda de

registrerade uppgifterna för andra ändamål än hittills. Den

omständigheten att arbetsgivaren enligt 12 § lagen om

sjuklön är skyldig att anmäla sjukdomsfall till

försäkringskassan eller att lämna uppgift om sjukdomsfall

till riksförsäkringsverket påverkar enligt inspektionen inte

frågan om tillståndsplikt för registren.

3 Föredragandens överväganden

Mitt förslag: Datalagen ändras så att tillstånd från

datainspektionen inte längre skall krävas för att en

arbetsgivare skall kunna använda tidsuppgifter om

anställdas sjukfrånvaro i ADB-baserade löne- och

personalregister för att bedöma när en

rehabiliteringsutredning enligt lagen om allmän försäkring

skall påbörjas.

Framställningen från datainspektionen

överensstämmer i princip med mitt förslag.

Remissinstanserna: Alla remissinstanser har

tillstyrkt eller inte haft något att invända mot förslaget. JO,

som i sak inte har något att erinra mot förslaget, föreslår att

lagtexten får en annan utformning som bättre ansluter sig

till konstruktionen av bestämmelsen i övrigt. Malmö

tingsrätt anser att en särskild övergångsbestämmelse bör

övervägas för de fall där datainspektionen redan beviljat

tillstånd för arbetsgivaren att använda sitt löne- och

personalregister för visst rehabiliteringsändamål.

Kammarrätten i Sundsvall ifrågasätter om inte regleringen

bör utformas så att det klart framgår av datalagen att

tillstånd inte behövs för ifrågavarande register vare sig de

skall användas i löneadministrativt syfte eller för att tjäna

som underlag för att arbetsgivaren skall kunna fullgöra sitt

rehabiliteringsansvar. SACO förutsätter att

datainspektionen i lämplig form aktualiserar sin

information till arbetsgivarna om att dessa bör informera de

anställda om sina personregister och det huvudsakliga

ändamålet med dessa. LO framför liknande synpunkter.

Företagens uppgiftslämnardelegation och Företagarnas

riksorganisation tillstyrker förslaget mot bakgrund av de

skyldigheter som ålagts företagen enligt lagen om allmän

försäkring. SAF anför liknande synpunkter som Företagens

uppgiftslämnardelegation.

Skälen för mitt förslag: Som jag tidigare nämnt

torde merparten av de löne- och personalregister

arbetsgivare för närvarande för med hjälp av ADB kunna

föras utan tillstånd av datainspektionen. Dessa register

innehåller normalt bl.a. uppgifter om tidpunkter

beträffande arbetstagarnas sjukfrånvaro för att

arbetsgivaren på ett riktigt sätt skall kunna beräkna de

ekonomiska konsekvenserna, t.ex. i form av löneavdrag.

Då dessa uppgifter för närvarande används i

löneadministrativt syfte och inte för att skapa en bild av den

registrerades hälsotillstånd, anses de av datainspektionen

inte som sådana uppgifter om den registrerades sjukdom

eller hälsotillstånd som enligt 2 § andra stycket 1 datalagen

jämfört med 4 § andra stycket gör ett personregister

tillståndspliktigt.

Enligt datainspektionen innebär inte heller de

bestämmelser som gäller huvudsakligen inom den offentliga

sektorn om s.k. arbetsgivarinträde och enligt vilka

bestämmelser arbetsgivare redan nu betalar ut sjuklön till

sina arbetstagare, att tillståndsplikt inträder för den

registrering om sjukfrånvaron som arbetsgivarna gör för

administrativa ändamål.

De nya bestämmelserna om arbetsgivares

rehabiliteringsansvar i lagen om allmän försäkring innebär i

och för sig inte att personregistren behöver tillföras några

nya uppgifter eller uppgifter av annan art. Däremot skulle

en användning av löne- och personalregistren för att ta fram

uppgifter om att arbetsgivaren är skyldig att påbörja en

rehabiliteringsutredning kunna sägas innebära att

ändamålet med registren ändras. Ändamålet med att lagra

uppgifter om tidpunkter för sjukfrånvaro blir då inte längre

enbart en fråga om löneadministration. Uppgifterna får

genom den nya användningen ett nytt syfte, nämligen att

söka fram eventuella rehabiliteringsfall och skulle på grund

därav kunna anses vara uppgifter inte endast om frånvaro

från arbetet utan även om arbetstagares hälsotillstånd. En

sådan användning av registren skulle med det synsätt som

ligger bakom den nuvarande lagtillämpningen göra att de

blir tillståndspliktiga enligt 2 § andra stycket 1 datalagen.

Enligt 4 § andra stycket datalagen krävs i så fall särskilda

skäl för att datainspektionen skall ge tillstånd för ett sådant

register.

Den nya användningen av tidsuppgifter för arbetstagares

sjukfrånvaro innebär visserligen att uppgifter med större

fog skulle kunna anses vara sådana som nämns i 4 § andra

stycket datalagen, men uppgifterna kan ändå inte sägas vara

av särskilt integritetskänsligt slag, eftersom de endast skall

kunna utnyttjas för att se om det finns anledning att utreda

om ett faktiskt rehabiliteringsbehov föreligger eller inte.

Med hänsyn till den nya lagstiftningen om arbetsgivares

rehabiliteringsansvar och de överväganden som lett fram till

denna anser jag i likhet med datainspektionen att

datalagens krav på särskilda skäl för tillstånd skulle anses

vara uppfyllda, om registren faller under tillståndsplikten.

Som jag tidigare har nämnt har datainspektionens

förslag fått ett enbart positivt mottagande av

remissinstanserna. Jag anser därför i likhet med

remissinstanserna att det finns skäl att justera datalagen så

att det slås fast att arbetsgivarna utan tillstånd kan använda

tidsuppgifter om arbetstagares sjukfrånvaro i sina löne- och

personalregister för ifrågavarande ändamål. Regleringen

bör ges formen av ett undantag från tillståndsplikten genom

en ny femte punkt i 2 a § tredje stycket.

Lagrådet har föreslagit att undantaget i datalagen

bör utformas så att det framgår att en arbetsgivare utan

tillstånd får inrätta och föra personregister för löne- och

personaladministrativa ändamål, såvida registret inte

innehåller andra uppgifter om en arbetstagares sjukdom än

tidsuppgifter om hans sjukfrånvaro. Denna formulering

passar enligt lagrådet bättre in i lagens systematik och den

tar även hänsyn till att undantagen från tillståndsplikten i 2 a

§ tredje stycket har sin utgångspunkt i vad ett personregister

innehåller.

Jag godtar med viss justering lagrådets förslag till

formulering. Med denna utformning av lagtexten uppstår

inte, som JO påtalat, några tvivelsmål om att en

arbetsgivare utan tillstånd får inrätta och föra ett löne- och

personalregister i syfte att redan från början använda

registret för att fullgöra sitt

rehabiliteringsutredningsansvar. Den föreslagna

utformningen av lagtexten tillgodoser även uppfattningen

hos kammarrätten i Sundsvall, nämligen att det bör framgå

av datalagen att tillstånd inte behövs för att registrera

tidsuppgifter om arbetstagares sjukdom vare sig

uppgifterna används i löneadministrativt syfte eller för att

tjäna som underlag för att arbetsgivaren skall kunna

fullgöra sitt rehabiliteringsansvar.

En negativ effekt som slopandet av tillståndskravet

skulle kunna medföra är att datainspektionen inte har

möjlighet att med stöd av 6 § datalagen meddela särskilda

föreskrifter för den registeransvarige. Datainspektionen

har emellertid i sin framställning anfört att de föreskrifter

som skulle kunna komma i fråga i ett tillståndsbeslut är

bestämmelser om ADB-säkerhet och information till

arbetstagarna. Inspektionen uppger att den normalt inte

meddelar några föreskrifter i dessa frågor utan i stället

hänvisar till sina allmänna råd om ADB-säkerhet. Enligt

min mening utgör därför avsaknaden av möjligheten att

meddela särskilda föreskrifter för registren inte något

hinder mot att göra undantag från tillståndskravet.

Enligt vad jag erfarit har datainspektionen nyligen

beslutat utfärda allmänna råd om tillståndsfria

personregister med uppgifter om arbetstagare. Den av

SACO och LO väckta frågan om vikten av att arbetsgivarna

lämnar arbetstagarna information om personregistren och

om registrens huvudsakliga innehåll behandlas i dessa

allmänna råd.

Jag vill poängtera att den föreslagna ändringen i

datalagen inte medför att arbetsgivaren får registrera andra

uppgifter än vad som hittills gällt vid användningen av sitt

tillståndsfria löne- och personalregister. Lagändringen

innebär bara att den nya användningen av

tidsuppgifter om arbetstagares sjukfrånvaro

inte längre omfattas av tillståndsplikt.

I den mån en arbetsgivare vill tillföra registren uppgifter

om hälso- eller sjukdomstillstånd, såsom t.ex.

diagnosuppgifter, blir registren även fortsättningsvis

tillståndspliktiga och arbetsgivaren måste söka tillstånd för

registreringen hos datainspektionen.

Exempelvis kan en arbetsgivare i löne- och

personalregistret vilja föra in de nya uppgifter som kommer

fram vid rehabiliteringsutredningen om arbetstagaren. Det

kan vara uppgifter som arbetsgivaren finner anledning att

dokumentera som underlag för rehabiliteringsutredningen,

uppgifter om utredningen liksom om de åtgärder denna

resulterat i. Dessa uppgifter får då antas bli uppgifter om

diagnos, vidtagna rehabiliteringsåtgärder, åtgärdernas

resultat och liknande. Uppgifterna är av den arten att de

uppenbarligen är att anse som sådana uppgifter om

arbetstagares sjukdom eller hälsotillstånd som inte gäller

tidpunkter för sjukfrånvaro, vilket medför att de inte får

registreras utan tillstånd enligt datalagen. Tillståndsplikt

inträder även i de fall när sådana känsliga uppgifter i och

för sig hålls utanför löne- och personalregistren men någon

uppgift eller markering tillförs registren som utvisar att

arbetstagaren uppfyller kriterierna för

rehabiliteringsutredning eller att frågan om en sådan

utredning väckts.

Malmö tingsrätt har ifrågasatt om det inte behövs en

särskild övergångsbestämmelse i de fall datainspektionen

före lagändringen meddelat tillstånd att använda ett

personaladministrativt register för ifrågavarande ändamål

och förenat tillståndsbeslutet med särskilda föreskrifter.

Som jag tidigare nämnt har datainspektionen i sin

framställning uppgivit att den i dessa tillståndsbeslut inte

brukar meddela några föreskrifter enligt 6 § datalagen, utan

i stället hänvisar till de allmänna råd som finns. Något skäl

att införa en övergångsbestämmelse av den nämnda

anledningen torde därför inte föreligga.

Däremot bör den av mig föreslagna lagtexten för

tydlighetens skull kompletteras med en

övergångsbestämmelse som klargör att det föreslagna

undantaget från tillståndsplikt även omfattar de

personregister för löne- och personaladministrativa

ändamål som inrättats före lagändringens ikraftträdande.

Datainspektionen har, som jag tidigare nämnt under

avsnitt 2.3, i sin framställning anfört att

bestämmelserna i lagen om sjuklön inte innebär att

arbetsgivaren behöver använda sitt löne- och

personaladministrativa personregister för nya ändamål eller

att arbetsgivaren behöver registrera andra uppgifter eller

uppgifter av annan art än tidigare. Den omständigheten att

arbetsgivaren enligt lagen om sjuklön är skyldig att

rapportera sjukdomsfall till försäkringskassan och

riksförsäkringsverket påverkar enligt inspektionen inte

frågan om tillståndsplikt för registren. Remissinstanserna

har inte haft något att erinra mot dessa bedömningar av

datainspektionen. Jag har heller inget att tillägga i denna

del.

4 Upprättat lagförslag

I enlighet med vad jag nu anfört har inom

justitiedepartementet upprättats förslag till lag om ändring

i datalagen (1973:289).

Förslaget har granskats av lagrådet.

5 Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen att anta

förslaget till lag om ändring i datalagen (1973:298).

6 Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens

överväganden och beslutar att genom proposition föreslå

riksdagen att anta det förslag som föredraganden har lagt

fram.

Bilaga 1

Datainspektionens lagförslag

Förslag till

Lag om ändring i datalagen (1973:289)

Härigenom föreskrivs att 2 a § datalagen

(1973:289)2 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 a §

Tillstånd av datainspektionen behövs inte för

personregister vars inrättande beslutas av riksdagen eller

regeringen. Innan sådant beslut fattas skall dock yttrande

inhämtas från datainspektionen i fråga om register som skall

innehålla uppgifter som avses i 2 § andra stycket.

Tillstånd behövs inte heller för personregister som har

tagits emot för förvaring av en arkivmyndighet.

Utan hinder av 2 § andra stycket 1 får

1. sammanslutningar inrätta och föra personregister

som innehåller sådana uppgifter om medlemmars politiska

uppfattning, religiösa tro eller övertygelse i övrigt som utgör

grunden för medlemskapet i sammanslutningen,

2. myndigheter inom hälso- och sjukvården för vård-

eller behandlingsändamål inrätta och föra personregister

som innehåller uppgifter om någons sjukdom eller

hälsotillstånd i övrigt,

3. myndigheter inom socialtjänsten inrätta och föra

personregister som innehåller uppgifter om att någon fått

ekonomisk hjälp eller vård inom socialtjänsten,

4. läkare och tandläkare inrätta och föra personregister

som innehåller sådana uppgifter om någons sjukdom eller

hälsotillstånd i övrigt som de har erfarit i sin

yrkesverksamhet,

 5. arbetsgivare använda

 personregister som förs

 för löne- och

 personaladministrativa

 ändamål för att ta

 fram sådana tidsuppgifter

 om arbetstagares

 sjukfrånvaro som behövs

 som underlag för att

 arbetsgivaren skall kunna

 fullgöra sitt

 rehabiliteringsutredningsansvar

 enligt 22 kap. 3 § andra

 stycket lagen (1962:381) om

 allmän försäkring.

Denna lag träder i kraft . . .

Bilaga 2

Lagrådsremissens lagförslag

Förslag till

Lag om ändring i datalagen (1973:289)

Härigenom föreskrivs att 2 a § datalagen

(1973:289)1 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 a §

Tillstånd av datainspektionen behövs inte för

personregister vars inrättande beslutas av riksdagen eller

regeringen. Innan sådant beslut fattas skall dock yttrande

inhämtas från datainspektionen i fråga om register som skall

innehålla uppgifter som avses i 2 § andra stycket.

Tillstånd behövs inte heller för personregister som har

tagits emot för förvaring av en arkivmyndighet.

Utan hinder av 2 § andra stycket 1 får

1. sammanslutningar inrätta och föra personregister

som innehåller sådana uppgifter om medlemmars politiska

uppfattning, religiösa tro eller övertygelse i övrigt som utgör

grunden för medlemskapet i sammanslutningen,

2. myndigheter inom hälso- och sjukvården för vård-

eller behandlingsändamål inrätta och föra personregister

som innehåller uppgifter om någons sjukdom eller

hälsotillstånd i övrigt,

3. myndigheter inom socialtjänsten inrätta och föra

personregister som innehåller uppgifter om att någon fått

ekonomisk hjälp eller vård inom socialtjänsten,

4. läkare och tandläkare 4. läkare och tandläkare

inrätta och föra inrätta och föra

personregister som personregister som

innehåller sådana innehåller sådana

uppgifter om någons sjukdom uppgifter om någons sjukdom

eller hälsotillstånd i eller hälsotillstånd i

övrigt som de har erfarit i övrigt som de har erfarit i

sin yrkesverksamhet. sin yrkesverksamhet,

 5. arbetsgivare inrätta och

 föra personregister för

 löne- och

 personaladministrativa

 ändamål, även då

 användningen innefattar att

 sådana tidsuppgifter om

 arbetstagarens sjukfrånvaro

 tas fram som behövs för

 att arbetsgivaren skall kunna

 avgöra om han skall

 påbörja en

 rehabiliteringsutredning

 enligt 22 kap. 3 § andra

 stycket lagen (1962:381) om

 allmän försäkring.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1992. Den nya

bestämmelsen skall tillämpas även på sådana personregister

för löne- och personaladministrativa ändamål som inrättats

före ikraftträdandet.

Bilaga 3

Lagrådet

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1992-02-24

Närvarande: f.d. regeringsrådet Bengt Hamdahl,

justitierådet Hans-Gunnar Solerud, regeringsrådet Anders

Swartling.

Enligt protokoll vid regeringssammanträde den 20

februari 1992 har regeringen på hemställan av statsrådet

Laurén beslutat inhämta lagrådets yttrande över förslag till

lag om ändring i datalagen (1973:289).

Förslaget har inför lagrådet föredragits av

hovrättsassessorn Erik[REDACTED_EFTERNAMN].

Förslaget föranleder följande yttrande av

lagrådet:

Genom det remitterade förslaget till lagtext avses att

göra ett undantag från vad som eljest skulle gälla enligt

bestämmelsen i 2 § andra stycket 1 i datalagen. Denna

bestämmelse har sin utgångspunkt i vad ett personregister

innehåller. Det nu föreslagna undantaget bestäms däremot

av registrets användning. Enligt vad som framgår av

remissprotokollet har det redan ansetts att personregister

med sådant innehåll som nu är i fråga i och för sig faller

utanför det tillståndstvång som följer av 2 § andra stycket 1.

Med hänsyn härtill och för att bättre anpassa det nu

föreslagna undantaget till lagens systematik föreslår

lagrådet att den nya punkten 5 i 2 a § tredje stycket får

nedan angiven lydelse. Vad gäller ifrågavarande uppgifter

för annan användning än den som nu är aktuell innebär den

av lagrådet föreslagna lydelsen snarast en kodifiering av vad

som redan ansetts gälla.

''''''''5. arbetsgivare inrätta och föra personregister för löne-

och personaladministrativa ändamål, såvida registret inte

innehåller andra uppgifter om en arbetstagares sjukdom än

tidsuppgifter om hans sjukfrånvaro.''''''''

Innehåll

Propositionens huvudsakliga innehåll1

Propositionens lagförslag2

Utdrag ur protokoll från regeringssammanträde den 5

mars 19923

1

Inledning3

2

Bakgrund4

2.1

Nuvarande ordning4

2.2

Ny lagstiftning om arbetstagares sjukdomsfall m.m.5

2.3

Datainspektionens framställning6

3

Föredragandens överväganden7

4

Upprättat lagförslag10

5

Hemställan10

6

Beslut10

Bilaga 1

Datainspektionens lagförslag11

Bilaga 2

Lagrådsremissens lagförslag12

Bilaga 3

Lagrådets yttrande13

1 Lagen omtryckt 1982:446

2 Lagen omtryckt 1982:446

1 Lagen omtryckt 1982:446

Bilaga 2

Förteckning över remissinstanser som har yttrat sig över

departementspromemorian (Ds 1990:56)

Följdlagstiftning med anledning av den nya summariska

processen

Yttranden över promemorian har till

justitiedepartementet avgetts av justitiekanslern,

domstolsverket, datainspektionen, riksskatteverket,

riksarkivet, arbetsdomstolen, statens va-nämnd,

konsumentverket, statskontoret, riksrevisionsverket,

hovrätten över Skåne och Blekinge, Stockholms tingsrätt,

Göteborgs tingsrätt, Sandvikens tingsrätt, kammarrätten i

Jönköping, riksdagens ombudsmän

(justitieombudsmannen Jan Pennlöv), Sveriges

advokatsamfund, Sveriges Köpmannaförbund, Sveriges

föreningsbankers förbund, Svenska Bankföreningen,

Konungariket Sveriges stadshypotekskassa, Sveriges

domareförbund, Finansbolagens förening och Svenska

Inkassoföreningen.

Bilaga 3

Förslaget till registerlag som remitterades till

datainspektionen för yttrande enligt 2 a § datalagen

Förslag till

Lag om register för betalningsföreläggande och

handräckning

Härigenom föreskrivs följande.

Registerändamål

1 § För handläggning hos kronofogdemyndigheterna av

mål enligt lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och

handräckning skall med hjälp av automatisk

databehandling föras ett register för varje

kronofogdemyndighet. Registret får användas även för

planering och uppföljning av verksamheten samt för annan

framställning av statistik. Uppgifter i registret om utslag i

målen får användas som underlag för verkställighet enligt

utsökningsbalken.

För de ändamål som anges i 2 § andra stycket får

riksskatteverket med hjälp av automatisk databehandling

föra ett centralt fördelningsregister.

Förfoganderätt

2 § Varje kronofogdemyndighet förfogar över sitt

register. Riksskatteverket förfogar över

fördelningsregistret.

Riksskatteverket får för kronofogdemyndigheternas

räkning ta emot sådana ansökningar och återkallelser av

ansökningar som görs på medium för automatisk

databehandling och överföra dem till

kronofogdemyndigheternas register.

Innehållet i kronofogdemyndigheternas register

3 § En kronofogdemyndighets register får innehålla

uppgifter om sökanden och svaranden i målet. Förs partens

talan av ställföreträdare, får registret innehålla uppgifter

om denne.

4 § För en fysisk person får i registret anges

1. namn, adress, yrke och personnummer eller, när

uppgift om personnummer saknas, särskilt

registreringsnummer,

2. adress till arbetsplats och annan adress där parten kan

anträffas för delgivning genom stämningsman,

3. telefonnummer till bostaden och arbetsplatsen,

4. förhållanden i övrigt av betydelse för delgivning med

parten.

5 § För en juridisk person får i registret anges firma,

adress, telefonnummer och organisationsnummer eller, när

uppgift om organisationsnummer saknas, särskilt

registreringsnummer. För den juridiska personens

ställföreträdare får anges uppgifter enligt 4 §.

För ett dödsbo får även registreras den avlidnes

personnummer.

6 § Företräds en part av ett ombud, får i registret anges

ombudets namn, adress och telefonnummer. Dessa

uppgifter får också anges för ingivaren av målet, om denne

är någon annan än parten eller ombudet.

7 § Utöver de uppgifter som anges i 4--6 §§ får registret

innehålla uppgifter om

1. målnummer, inkomstdatum, handläggningsställe,

ansökningsavgift och saken,

2. yrkanden i målet och grunden för dem,

3. handlingar som inkommer i målet,

4. handlingar som skickas ut i målet,

5. delgivning och frister,

6. beslut och utslag som meddelas i målet,

7. annat som tillförs målet och är av betydelse för

handläggningen.

Registret får även innehålla de tekniska och

administrativa uppgifter som behövs för att tillgodose

ändamålen med registret.

Innehållet i fördelningsregistret

8 § Vad som sägs i 3--7 §§ skall i tillämpliga delar gälla

även fördelningsregistret.

Terminalåtkomst

9 § Riksskatteverket har terminalåtkomst till

kronofogdemyndigheternas register.

En kronofogdemyndighet har terminalåtkomst till

uppgifter i en annan kronofogdemyndighets register

1. om att mål mot någon som är svarande i ett mål vid

den egna myndigheten handläggs vid den andra

kronofogdemyndigheten och

2. om adress till svaranden i pågående och avgjorda mål

vid den andra myndigheten.

Sökbegrepp

10 § Vid sökning i en kronofogdemyndighets register får

som sökbegrepp användas endast namn, personnummer,

organisationsnummer, särskilt registreringsnummer,

målnummer, sökandens eller ingivarens referensnummer,

ingivarens kodbeteckning, målets inkomstdag, dagen för

målets avgörande, bevakningstider och uppgifter om målets

art. Riksskatteverket får som sökbegrepp i en

kronofogdemyndighets register inte använda uppgifter om

sökanden eller svaranden i målet.

Regeringen får föreskriva att även andra uppgifter får

användas som sökbegrepp för de ändamål som anges i 1 §

första stycket andra meningen.

Vid sökning i fördelningsregistret får som sökbegrepp

användas endast målnummer, sökandens eller ingivarens

referensnummer, ingivarens kodbeteckning och målets

inkomstdag.

Utlämnande av uppgifter

11 § För redovisning till sökanden i målet får uppgifter i

ett register lämnas ut på medium för automatisk

databehandling. I övrigt får uppgifter i ett register lämnas ut

på medium för automatisk databehandling endast om detta

följer av lag eller förordning eller regeringen har medgett

det. Regeringen får uppdra åt datainspektionen att lämna

sådant medgivande i fråga om uppgifter som inte omfattas

av sekretess. Datainspektionens beslut får överklagas till

regeringen.

12 § Riksskatteverket har inte skyldighet att beträffande

register enligt denna lag lämna underrättelse enligt 10 §

datalagen (1973:289).

Gallring av uppgifter

13 § Uppgifter om utslag i mål om

betalningsföreläggande skall gallras ur en

kronofogdemyndighets register före utgången av juni

månad kalenderåret tre år efter det att utslaget meddelades.

I övrigt skall uppgifter om mål om betalningsföreläggande

och handräckning gallras ur registret före utgången av juni

månad kalenderåret efter det att målet avgjorts av

kronofogdemyndigheten.

Uppgifter skall gallras ur fördelningsregistret när de

överförts till en kronofogdemyndighets register.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Bilaga 4

Datainspektionens yttrande enligt 2 a § datalagen över

förslag till lag om register för betalningsföreläggande och

handräckning och lag om ändring i utsökningsregisterlagen,

m.m.

Datainspektionen har anmodats att avge yttrande enligt

2 a § datalagen (1973:298) över förslag till registerlag för

betalningsföreläggande och handräckning samt över förslag

om ändring i utsökningsregisterlagen (1986:617). Samtidigt

har inspektionen beretts tillfälle att yttra sig över ett utkast

till lagrådsremiss om följdlagstiftning med anledning av den

nya summariska processen.

Sammanfattning

Datainspektionen tillstyrker förslaget till ändring i

utsökningsregisterlagen, dock med en viss rättslig

begränsning av sökbegrepp.

Datainspektionen tillstyrker förslaget till registerlag för

den summariska processen under förutsättning att frågorna

om förfoganderätt, registeransvar och s.k. 10 §-utdrag

regleras i enlighet med vad inspektionen anfört.

Beträffande de delar av förslaget, som datainspektionen

beretts tillfälle att yttra sig över i övrigt, har inspektionen

inte funnit anledning till erinringar.

Förslaget till ändring i utsökningsregisterlagen

Ändringen innebär att utsökningsregistret föreslås få

innehålla uppgift om gäldenärens arbetsgivare. Motivet för

ändringen är betydande rationaliseringsvinster för

kronofogdemyndigheterna. Mot detta intresse skall vägas

det intresse den enskilde kan ha av skydd för sin personliga

integritet.

Såsom konstaterats i den allmänna motiveringen till det

remitterade förslaget kan uppgift om arbetsgivare knappast

sägas vara en särskilt integritetskänslig uppgift. Mot

bakgrund av att kronofogdemyndigheten ändå vid beslut

om utmätning eller införsel i lön måste ha tillgång till denna

uppgift för att ange den i sitt beslut, kan riskerna för

integritetsintrång inte sägas öka i avgörande mån om

uppgiften också får föras in i utsökningsregistret.

Vid en avvägning mellan dessa motstående intressen

finner datainspektionen därför att utsökningsregistret bör

få innehålla uppgift om gäldenärens arbetsgivare.

Som arbetsgivare i utsökningsregistret kan en enskild

person komma att antecknas. Beträffande honom gäller då

rätten att enligt 10 § datalagen få underrättelse om

innehållet i personuppgift, som ingår i registret och

innefattar upplysning om honom. Den ordning som

föreslagits, nämligen att uppgift om arbetsgivare inte skall

vara sökbar, är därför inte godtagbar om begränsningen

görs generellt. Datainspektionen föreslår därför i stället en

rättslig begränsning på så sätt att kronofogdemyndigheten

får befogenhet att använda uppgift om arbetsgivare som

sökord endast i den mån det behövs för att myndigheten

skall kunna fullgöra sina skyldigheter enligt datalagen.

Tilläggas kan att en sådan begränsning givetvis inte

inskränker myndighetens skyldigheter enligt

tryckfrihetsförordningen.

Förslaget till lag om register för betalningsföreläggande

och handräckning

Datainspektionen har tidigare (1991:01--08 DI:s dnr

5987--90) yttrat sig över promemorian Ds 1990:56

''''''''Följdlagstiftning med anledning av den nya summariska

processen''''''''.

Det nu remitterade förslaget skiljer sig från det tidigare

bl.a. på så sätt att det nu förutom inrättandet av ett

handläggningsregister hos envar kronofogdemyndighet

också föreslås ett centralt fördelningsregister hos

riksskatteverket (RSV). Båda slagen av register kommer att

vara personregister i datalagens mening. Datainspektionen

har i och för sig ingenting att invända mot denna lösning.

Även med den nu föreslagna regleringen har dock

datainspektionen funnit anledning till följande

påpekanden.

Registrets ändamål (1 §) och sökbegrepp (10 §)

I den lydelse ändamålsbestämmelsen hade i det

ursprungliga förslaget nämndes tillsyn som ett av

registerändamålen. Detta ändamål återfinns inte i det nu

remitterade förslaget. Oaktat detta omnämns just tillsyn på

ett flertal ställen i specialmotiveringen (s. 29--32). Om det

är avsikten att RSV skall få använda

kronofogdemyndigheternas register även för

tillsynsändamål, anser datainspektionen att detta bör

framgå också av lagtexten. Motsatsen skulle nämligen få till

konsekvens att RSV:s tillgång till

kronofogdemyndigheternas register för tillsyn begränsades

på så sätt, att denna tillsyn inte fick utövas genom att RSV

använder kronofogdemyndigheternas tekniska utrustning

eller egen utrustning och egna program (jfr DI:s beslut

1990--12--07 som bifogas).

I specialmotiveringen (s. 31) sägs att RSV i egenskap av

utvecklare av det datasystem som

kronofogdemyndigheterna skall använda, kommer att

besitta de största kunskaperna om hur systemet är uppbyggt

och fungerar. Datainspektionen ifrågasätter inte detta.

Inspektionen vill dock påpeka att detta inte i sig medför att

RSV i de avseenden som nu behandlas kan påstås ha andra

behov av tillgång till systemet än vad som gäller för vilket

serviceföretag som helst i förhållande till en systemägare.

Förfoganderätt (2 §)

Enligt 2 § andra meningen i förslaget till registerlag får

RSV för kronofogdemyndigheternas räkning ta emot

ansökningar som görs på ADB-medium samt föra in dessa i

det centrala fördelningsregistret för överföring till

kronofogdemyndigheternas register.

Såsom påpekades i inspektionens remissyttrande över

promemorian innehåller lagen (1990:746) om

betalningsföreläggande och handräckning inte någon

bestämmelse av innebörd att ansökan får göras hos annan

än kronofogdemyndighet. Det saknas alltså i den lag som

reglerar det materiella förfarandet stöd för att RSV skulle

vara behörigt att ta emot sådana ansökningar. Såsom det

också påpekades då gäller detta självfallet oavsett om

ansökningarna sker på ADB-medium eller ej.

Regleringen i datalagen innebär att en myndighet inte

får föra ett personregister som inte är ett stöd eller en hjälp

för den verksamhet myndigheten är ålagd att bedriva. I det

nu aktuella fallet innebär detta, att det saknas behov för

RSV att föra det centrala fördelningsregistret, eftersom

RSV inte har behörighet att ta emot ansökningarna. Med

den utformning som 2 § i förslaget till registerlag fått blir

således regleringen i de båda lagarna motsägelsefull och

vilseledande. Datainspektionen anser att detta bör rättas

till.

Registeransvar (2 §) och terminalåtkomst (9 §)

I yttrandet över promemorian redovisade

datainspektionen som sin principiella inställning, att RSV

inte borde ha något registeransvar för de hos

kronofogdemyndigheterna förda handläggningsregistren.

Detta sades också vara den uppfattning som låg bakom den

föreslagna regleringen. Datainspektionen redovisade också

utförligt varför den föreslagna regleringen inte kunde sägas

överensstämma med vad som åsyftats och hur en sådan

ordning enligt inspektionens uppfattning skulle kunna

åstadkommas.

I det nu remitterade förslaget har den tidigare

principiella ståndpunkten frånfallits och RSV åläggs ett

registeransvar för kronofogdemyndigheternas register

tillsammans med envar av dem. RSV:s förfoganderätt över

dessa register begränsas dock med utgångspunkt från den

hantering som de s.k. bandmålen föranleder, vilket också

kommer till uttryck i lagtexten (2 § andra st). I

specialmotiveringen utvecklas detta närmare på så sätt att

där sägs att RSV:s registeransvar begränsas för

kronofogdemyndigheternas register och det sägs att

ansvaret ''''''''sträcker sig givetvis bara så långt som påkallas av

RSV:s möjligheter att påverka innehållet i registren''''''''. Det

nu sagda innebär en uppdelning av registeransvaret på ett

sätt som datainspektionen inte tidigare sett exempel på.

Konstruktionen innebär också att det blir förenat med

praktiska och tekniska svårigheter för RSV att fullgöra de

skyldigheter som datalagen lägger på den registeransvarige.

Detta visar sig också i detta fall t.ex. genom

undantagsbestämmelsen i 12 § som befriar RSV från en av

de grundläggande bestämmelserna i datalagen nämligen

skyldigheten att lämna registerutdrag.

I förarbetena till datalagen (prop. 1973:33 s. 76 och 119)

tolkas förfogandebegreppet. Den vägledande principen för

att avgöra om någon förfogar över ett personregister är

alltså att den som antingen själv eller genom någon annan

kan gå in i ett register och förse det med uppgifter och

därigenom påverka innehållet i registret samt överföra det

till läsbar form också är den som förfogar över registret och

därmed är registeransvarig. Varken i förarbetena till

datalagen eller i den praxis som utvecklat sig beträffande

registeransvarighetsbegreppet finns -- enligt

datainspektionens uppfattning -- täckning för den tolkning

som gjorts i detta fall, dvs. att registeransvaret skulle

begränsas till de uppgifter som RSV själv för in i registren

men vara uteslutet beträffande övriga uppgifter om samma

registrerad.

Den föreslagna lösningen, som princip, skulle för övrigt

få olyckliga konsekvenser på många sätt när det gäller att

skydda den enskilde mot intrång i den personliga

integriteten. Frågan om 10 §-utdrag har redan nämnts.

Vidare skulle den enskilde som begär rättelse eller

skadestånd kunna mötas av invändningen att han vänt sig

till ''''''''fel'''''''' registeransvarig. I sämsta fall skulle han för att

uppnå sin rätt tvingas förebringa utredning vilken av de

registeransvariga som förfogar över den del av registret där

felet uppstått.

Liknande problem skulle också uppstå i de fall då frågor

om utkrävande av det straffrättsliga ansvaret uppkommer.

Datainspektionen avstyrker därför bestämt den föreslagna

lösningen.

Även med den reglering som det nu remitterade

förslaget innehåller kvarstår RSV:s rätt och möjligheter att

påverka kronofogdemyndigheternas register. Därmed

kvarstår också att RSV blir registeransvarigt för registren,

låt vara att ansvaret är gemensamt med envar av

kronofogdemyndigheterna.

Datainspektionen vill i detta sammanhang peka på att

det finns lösningar även om man håller fast vid den

ursprungligen angivna principiella ståndpunkten, nämligen

den att registeransvaret för kronofogdemyndigheternas

register endast skall åvila dessa myndigheter var för sig.

Sålunda kan överföringen från det centrala

fördelningsreigstret genom olika tänkbara tekniska

lösningar ordnas så att RSV fördelar ansökningarna i sitt

register eller i en till registret knuten s.k. brevlådefunktion,

där sedan kronofogdemyndigheterna själva hämtar

uppgifterna och för in dem i sina egna register. Med en

sådan lösning kan endast de sistnämnda sägas förfoga över

uppgifterna på ett sådant sätt att registeransvar

uppkommer.

För det fall att en lösning som innebär ett gemensamt

registeransvar vidhålles uppkommer såsom påpekats (s. 37)

svårigheter för RSV att fullgöra sin skyldighet att lämna

10 §-utdrag. Datainspektionen anser dock inte mot

bakgrund av den mycket centrala roll som denna

bestämmelse har för integritetsskyddet, att undantag från

denna skyldighet bör ifrågakomma på grund av bristande

sökbarhet, när det gäller handläggningsregistren.

Däremot anser datainspektionen, när det är fråga om

det centrala fördelningsregistret, att den mycket korta tid

som uppgifter i detta register lagras kan vara ett sådant skäl

som kan medföra befrielse från skyldigheten att lämna

registerutdrag. Stöd för denna uppfattning kan också

hämtas ur förarbetena till datalagen (prop. 1978/79:109 s.

24 ff). Datainspektionen skulle inte motsätta sig en

undantagsregel av detta innehåll.

Registerinnehåll (3--8 §§)

När det gäller innehållet i registren har det i det nu

remitterade förslaget gjorts vissa tillägg i jämförelse med

vad som tidigare föreslagits. Datainspektionen har inga

erinringar mot dessa tillägg. Inspektionen utgår dock därvid

ifrån att uppgift om gäldenärens bestridande också kommer

att framgå av registret i de fall då ett bestridande gjorts.

Detta blir särskilt viktigt då uppgifterna kommer att lagras

under förhållandevis lång tid i registren.

Terminalåtkomst (9 §)

Den föreslagna regleringen innebär att en

kronofogdemyndighet får ha terminalåtkomst till vissa

angivna uppgifter i en annan kronofogdemyndighets

register. Denna bestämmelse har tillkommit för att

underlätta delgivning med svaranden och för att kunna

samordna delgivning mellan de olika

kronofogdemyndigheterna i flera pågående mål mot samma

svarande. Bestämmelsen innebär att den

kronofogdemyndighet som har ett mål mot en bestämd

svarande kan undersöka om samme person förekommer

hos någon av de andra kronofogdemyndigheterna i landet

och i så fall vilken adress som finns antecknad hos denna

andra myndighet. Denna reglering kan tyckas ha ett

vällovligt effektivitetsintresse och vara motiverad i sig.

När det gäller frågan om det bör föras ett register för var

och en av de 24 kronofogdemyndigheterna eller ett enda för

hela riket gemensamt register, konstaterades att mindre

register har fördelar från integritetsskyddssynpunkt

eftersom allmänhetens möjligheter att vid ett och samma

tillfälle ta del av registeruppgifterna begränsas av registrets

storlek (s. 30). Ett intresse av att få tillgång till uppgifter ur

kronofogdemyndigheternas register kan vara borgenärers

intresse av att få del av uppgifter om ansökan om

betalningsföreläggande avseende en fysisk person, som inte

är näringsidkare eller likställd. Sådana uppgifter kan inte --

med hänsyn till regleringen i 7 § kreditupplysningslagen

(1973:1173) -- erhållas från kreditupplysningsföretagen.

Med åberopande av offentlighetsprincipen kan en

borgenär om den föreslagna regleringen genomförs hos en

kronofogdemyndighet få uppgift om en viss person

förekommer i denna kronofogdemyndighets register och

därutöver även om samme person förekommer hos någon

annan kronofogdemyndighet i landet. Genom

bestämmelsen om terminalåtkomst motverkas alltså just det

syfte man velat uppnå genom att inrätta flera regionala

register i stället för ett centralt register. Datainspektionen

avstyrker med skärpa en sådan reglering.

Datainspektionen konstaterade i sitt remissvar över

promemorian att uppgifter inom

kronofogdemyndigheternas verksamhet med den

summariska processen inte omfattades av någon

sekretessbestämmelse. Inspektionen tog då upp frågan om

en utvidgning av sekretessen i 9 kap. 19 § sekretesslagen

(1980:100) till att omfatta också denna verksamhet hos

kronofogdemyndigheterna, men stannade för att låta detta

bero tills erfarenheterna utvisat om en sådan utvidgning är

nödvändig.

Inspektionen föreslog däremot att det i registerlagen

skulle tas in en bestämmelse som förhindrar att registren får

innehålla uppgifter för vilka sekretess kan gälla enligt 7 kap.

15 § sekretesslagen. Datainspektionen delar inte de

uppfattningar om innebörden av gällande

sekretessbestämmelser och inte heller de skäl som

redovisats för att ett behov av nya sekretessbestämmelser

inte skulle föreligga. Tvärtom upprepar inspektionen

behovet av sekretesskydd i det avseende som nu angivits.

En sådan bestämmelse kan enligt datainspektionens

uppfattning utformas på följande sätt: ''''''''När sekretess för

uppgifter om enskild kan antas föreligga enligt 7 kap. 15 §

sekretesslagen (1980:100) får uppgifter om denne inte ingå

i registret.''''''''

Förslaget om ''''''''ADB-ansökan i enskilt mål''''''''

I sitt remissyttrande 1990--10--12 DI:s dnr 2435--90) över

riksskatteverkets delrapport (RSV Rapport 1990:5) ang.

översyn av utsökningsbalken konstaterade

datainspektionen att det förelåg svårigheter för

inspektionen att ta ställning till förslagets konsekvenser från

rättssäkerhets- och integritetssynpunkt eftersom ett

tillräckligt underlag för detta inte redovisats i rapporten.

Sedan denna brist nu i huvudsak undanröjts och den

tilltänkta hanteringen av ADB-ansökningarna hos

kronofogdemyndigheterna beskrivits liksom också

förhållandet till den nuvarande ADB-hanteringen där, har

datainspektionen inget att erinra mot att förslaget

genomförs. Inte heller har inspektionen några erinringar

när det gäller vad som sagts i förslaget om

tillståndsprövningen för ADB-ansökan.

Möjligheterna att använda sig av ansökan på ADB-

medium är, när det gäller inkassoföretag, beroende av om

vederbörande företag har tillstånd av datainspektionen att

lämna ut uppgifter ur sina register i denna verksamhet på

ADB-medium. I den mån sådan tillstånd saknas kan inte

företaget lagligen använda sig av det nu föreslagna

ansökningsförfarandet. Mot denna bakgrund kan det finnas

skäl för RSV att i sin tillståndsprövning samråda med

datainspektionen eller i vart fall att RSV underrättar

inspektionen om meddelade tillstånd gällande

inkassoföretag.

Övriga förslag till författningsändringar

Beträffande de övriga förslagen till

författningsändringar (lagförslagen 1, 2, 4--29) har

datainspektionen ingenting att anföra.

Detta yttrande har beslutats av generaldirektören Stina
[REDACTED_EFTERNAMN] i närvaro av byråchefen Britt-Marie Arne-
[REDACTED_EFTERNAMN], verksjuristen Sten Wahlqvist, biträdande

verksjuristen Ingela Halvorsen, föredragande, och

avdelningsdirektören Marcus Miettinen.

Bilaga 6

Sammanfattning

Enligt den tidigare gällande utsökningslagen skulle talan

mot exekutiva beslut föras hos överexekutor. Andra

besvärsinstans var hovrätt och tredje Högsta domstolen.

Vid utsökningsbalkens (UBs) ikraftträdande den 1 januari

1982 avskaffades överexekutor och hovrätterna blev första

besvärsinstans. Detta har lett till att dessa belastats med ett

stort antal exekutiva mål.

För att minska antalet besvär och samtidigt höja

kvaliteten på kronofogdemyndigheternas (KFMs) beslut

föreslås i rapporten bl.a. att ett omprövningsinstitut införs.

Överklagande av KFMs beslut måste alltid föregås av en

begäran om omprövning hos myndigheten. Beslutet

redovisas till den som begärt omprövning, oavsett om

begärd omprövning bifallits eller inte. Förutsättningen för

att få ett mål prövat av hovrätt är att det finns ett

omprövningsbeslut som kan överklagas. Talan skall föras

inom tre veckor från det att beslutet delgavs den som begärt

omprövning. Avsikten är att omprövningen skall ske på hög

nivå vid den KFM där beslutet meddelats. Förfarandet

regleras av bestämmelser som har placerats huvudsakligen i

18 kap. UB. KFM föreslås kunna meddela inhibition. Vissa

kompletterande bestämmelser föreslås som inte direkt

berör omprövningsinstitutet. Omprövning av beslut om

utmätning av lön resp. införselbeslut regleras genom

särskilda bestämmelser i 7 resp. 15 kap. UB.

Domstol har inte någon författningsenlig skyldighet att

underrätta KFM om inhibitionsbeslut som meddelas i

samband med t.ex. talan om återvinning avseende

exekutionstitel. Här föreslås att domstol skall vara skyldig

att underrätta KFM bl.a. vid inhibitionsbeslut och vid dess

upphörande.

Till sist föreslås att ansökan om utmätning i enskilt mål

skall kunna göras genom ADB-ansökan i likhet med vad

som gäller i allmänt mål. Ansökningsförfarandet, som är

beroende av tillståndsgivning, kräver inte att

exekutionstitel inges till KFM om inte sådan särskilt

infordras. Däremot skall skuldebrev och liknande alltid

överlämnas i samband med verkställighetsansökan.

Samtliga de nya bestämmelserna föreslås träda i kraft

den 1 januari 1991.

Bilaga 7

Förteckning över remissinstanser som har yttrat sig över

riksskatteverkets översyn av utsökningsbalken (RSV

Rapport 1990:5)

Yttranden över rapporten har till justitiedepartementet

avgetts av justitiekanslern, domstolsverket,

datainspektionen, riksförsäkringsverket,

konsumentverket, statskontoret, riksrevisionsverket, Svea

hovrätt, hovrätten för Övre Norrland, Stockholms tingsrätt,

riksdagens ombudsmän (justitieombudsmannen Jan

Pennlöv), televerket, kronofogdemyndigheterna i

Stockholms län, Uppsala län, Östergötlands län,

Jönköpings län, Kronobergs län, Blekinge län,

Kristianstads län, Malmöhus län, Hallands län, Göteborgs

och Bohus län, Älvsborgs län, Skaraborgs län, Värmlands

län, Västernorrlands län, Jämtlands län och Västerbottens

län, domstolsutredningen (Ju 1989:06), Sveriges

advokatsamfund, Sveriges föreningsbankers förbund,

Sveriges akademikers centralorganisation, Svenska

Bankföreningen, Svenska sparbanksföreningen, Sveriges

domareförbund, Föreningen Sveriges kronofogdar,

Finansbolagens förening, Sveriges allmännyttiga

bostadsföretag, Sveriges fastighetsägareförbund,

Trafikförsäkringsföreningen, Svenska Inkassoföreningen

och Sveriges inkassoorganisation SIO.

Bilaga 8

Till lagrådet remitterade lagförslag

1 Förslag till

Lag om ändring i rättegångsbalken

Härigenom föreskrivs att 1 kap. 3 d §, 18 kap. 8 a § samt

42 kap. 11 och 18 §§ rättegångsbalken skall ha följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 kap.

 3 d §1

I tvistemål där förlikning om saken är tillåten skall

tingsrätten alltid bestå av en lagfaren domare, om värdet av

vad som yrkas uppenbart inte överstiger hälften av

basbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring.

Första stycket gäller Första stycket gäller

inte, om en part första inte, om en part första

gången han skall föra gången han skall föra

talan i målet yrkar att talan i målet yrkar att

allmänna regler skall allmänna regler skall

tillämpas och därvid tillämpas och därvid

gör sannolikt att den gör sannolikt att den

bakomliggande tvisten rör bakomliggande tvisten rör

ett högre värde eller ett högre värde eller

att utgången annars är att utgången annars är

av synnerlig betydelse för av synnerlig betydelse för

bedömningen av andra bedömningen av andra

föreliggande föreliggande

rättsförhållanden. rättsförhållanden.

Har talan väckts genom Har talan väckts genom

ansökan om ansökan om

betalningsföreläggande, betalningsföreläggande,

skall den part som begär skall den part som begär

att målet hänskjuts till att målet överlämnas

rättegång senast i till tingsrätt senast i

samband därmed samband därmed

framställa yrkande som nyss framställa yrkande som nyss

sagts. sagts.

 Med värde enligt första

Med värde enligt första

stycket avses det värde som stycket avses det värde som

kan antas gälla vid tiden kan antas gälla vid tiden

för talans väckande. Har för talans väckande. Har

talan väckts genom talan väckts genom

ansökan om lagsökning, ansökan om

betalningsföreläggande betalningsföreläggande

eller handräckning eller eller handräckning eller

som enskilt anspråk i som enskilt anspråk i

brottmål, avses värdet brottmål, avses värdet

vid rättens beslut att vid rättens beslut att

tvisten skall handläggas tvisten skall handläggas

som tvistemål. Vid som tvistemål. Vid

bedömningen skall hänsyn bedömningen skall hänsyn

inte tas till inte tas till

rättegångskostnaderna. rättegångskostnaderna.

 18 kap.

8 a §2

I mål där 1 kap. 3 d § första stycket tillämpas gäller

följande i stället för bestämmelserna i 8 §.

Ersättning för rättegångskostnad får inte avse annat än

kostnad för

1. rådgivning enligt rättshjälpslagen (1972:429) vid ett

tillfälle för varje instans,

2. ansökningsavgift,

3. resa och uppehälle för part eller ställföreträdare i

samband med sammanträde eller, om personlig inställelse

ej föreskrivits, resa och uppehälle för ombud,

4. vittnesbevisning,

5. översättning av handling.

Ersättning utgår endast i den mån kostnaden varit

skäligen påkallad för tillvaratagande av partens rätt.

Ersättning som anges i andra stycket 3 utgår enligt

bestämmelser som regeringen meddelar.

Med kostnad som sägs i andra stycket 1 jämställs

kostnad för annan rådgivning som lämnas av advokat eller

biträdande jurist på advokatbyrå, i den mån den ej

överstiger högsta avgift för rådgivning enligt

rättshjälpslagen.

Har målet till en början handlagts i annan ordning än som

gäller för mål som avses i denna paragraf, utgår ersättning

för kostnad som avser den tidigare handläggningen enligt de

kostnadsregler som gäller för denna.

Har ett mål om Har ett mål om

lagsökning eller betalningsföreläggande

betalningsföreläggande eller handräckning

hänskjutits till överlämnats till

rättegång eller tingsrätt eller upptagits

upptagits efter återvinning efter återvinning får,

får, om målet om målet därefter

därefter avgörs genom avgörs genom tredskodom mot

tredskodom mot svaranden, svaranden, ersättning

ersättning även avse även avse skälig kostnad

skälig kostnad för en för en

rättegångsskrift eller rättegångsskrift eller

för inställelse vid ett för inställelse vid ett

sammanträde inför sammanträde inför

rätten. Sådan rätten. Sådan

ytterligare ersättning ytterligare ersättning

utgår, om inte särskilda utgår, om inte särskilda

skäl föranleder annan skäl föranleder annan

bedömning, enligt bedömning, enligt

bestämmelser som regeringen bestämmelser som regeringen

meddelar. Detsamma skall meddelar.

gälla, om ett mål om

handräckning upptagits

efter återvinning.

 42 kap.

 11 §3

I mål där förlikning I mål där förlikning

om saken är tillåten om saken är tillåten

får svaranden får svaranden

föreläggas att föreläggas att

skriftligen avge svaromål skriftligen avge svaromål

enligt 7 § vid enligt 7 § vid

påföljd att tredskodom påföljd att tredskodom

annars kan komma att meddelas annars kan komma att meddelas

mot honom. mot honom. I

 föreläggandet skall

 anges vad svaranden enligt 44

 kap. 7 a eller 7 b § skall

 iaktta för att tredskodom

 inte skall meddelas mot honom.

 18 §4

Ett mål avgörs efter huvudförhandling. Utan sådan

förhandling får rätten dock

1. avgöra ett mål på annat sätt än genom dom,

2. meddela tredskodom,

3. meddela dom i anledning av talan som medgivits eller

eftergivits,

4. stadfästa förlikning och

5. även i annat fall meddela dom, om huvudförhandling

inte behövs med hänsyn till utredningen i målet och inte

heller begärs av någon av parterna.

Innan ett mål avgörs med stöd av första stycket 5, skall

parterna, om de inte kan anses redan ha slutfört sin talan,

beredas tillfälle till detta.

Innan ett mål avgörs Innan ett mål avgörs

genom tredskodom enligt 44 genom tredskodom enligt 44

kap. 7 a §, gäller vad kap. 7 a eller 7 b §,

som sägs i andra stycket i gäller vad som sägs i

fråga om käranden. andra stycket i fråga om

 käranden.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om mål om

lagsökning, betalningsföreläggande och handräckning där

talan väckts före ikraftträdandet.

1 Senaste lydelse 1989:656.

2 Senaste lydelse 1989:656.

3 Senaste lydelse 1987:747.

4 Senaste lydelse 1987:747.

2 Förslag till

Lag om ändring i utsökningsbalken

Härigenom föreskrivs att 2 kap. 2 §, 3 kap. 1 och 5 §§, 4

kap. 27 §, 13 kap. 14 § samt rubriken närmast före 4 kap.

27 § utsökningsbalken skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 kap.

 2 §

Sökanden skall ange den åtgärd som han yrkar.

Vid ansökan skall inges den exekutionstitel på grund

varav verkställighet söks. Grundas anspråket på löpande

skuldebrev eller annan handling, vars företeende utgör

villkor för rätt att kräva betalning eller påkalla fullgörande

av annan förpliktelse, skall den handlingen inges.

Exekutionstiteln skall inges i huvudskrift eller, om

kronofogdemyndigheten anser det tillräckligt, i bestyrkt

avskrift. Handling som avses i andra stycket andra

meningen skall inges i huvudskrift. Annan handling bör

inges i huvudskrift eller bestyrkt avskrift.

 Vid ansökan på medium

 för automatisk

 databehandling behöver

 exekutionstiteln inte inges,

 om den är ett utslag i

 mål om

 betalningsföreläggande,

 som har meddelats tidigast tre

 år innan verkställighet

 söks.

 3 kap.

 1 §

Verkställighet får under de förutsättningar som anges i

detta kapitel äga rum på grund av följande exekutionstitlar:

1. domstols dom, utslag eller beslut,

2. förlikning som är stadfäst av domstol,

3. godkänt strafföreläggande eller godkänt föreläggande

av ordningsbot,

4. skiljedom,

5. förbindelse angående underhållsbidrag,

6. förvaltningsmyndighets beslut som enligt särskild

föreskrift får verkställas,

7. handling som enligt särskild föreskrift får läggas till

grund för verkställighet,

 8. kronofogdemyndighets utslag

 eller beslut i mål om

 betalningsföreläggande

 eller handräckning.

 Vad som i balken sägs om

Vad som i balken sägs om

dom gäller, om ej annat dom gäller, om ej annat

föreskrivs, i föreskrivs, i

tillämpliga delar även tillämpliga delar även

domstols utslag eller beslut. domstols utslag eller beslut

 samt kronofogdemyndighets

 utslag eller beslut i mål

 om

 betalningsföreläggande

 eller handräckning.

 5 §

Verkställighet får Verkställighet får

genast ske av 1. dom i genast ske av 1. dom i

växelmål eller växelmål eller

checkmål, 2. tredskodom checkmål, 2. tredskodom

varigenom betalningsskyldighet varigenom betalningsskyldighet

har ålagts den uteblivna har ålagts den part som

parten, om ej annat uteblivit eller inte uppfyllt

förordnas med anledning av vad som sägs i 44 kap. 7 a

talan om återvinning. eller 7 b §

 rättegångsbalken, om

 inte något annat

 förordnas med anledning av

 ansökan om återvinning.

 4 kap.

Utmätningsverkan av Utmätningsverkan av

domstols beslut eller av domstols beslut eller av

betalning till betalning till

kronofogdemyndigheten kronofogdemyndigheten, m.m.

 27 §1

Har domstol fastställt att Har domstol eller

förfallen fordran skall kronofogdemyndighet

utgå med särskild fastställt att förfallen

förmånsrätt i fordran skall utgå med

registrerat skepp, registrerat särskild

luftfartyg, intecknade förmånsrätt i

reservdelar till luftfartyg registrerat skepp, registrerat

eller fast egendom anses luftfartyg, intecknade

egendomen omedelbart reservdelar till luftfartyg

utmätt. eller fast egendom anses

 egendomen omedelbart

 utmätt.

 Denna verkan förfaller, om

Denna verkan förfaller, om

ej försäljning begärs ej försäljning begärs

hos kronofogdemyndigheten inom hos kronofogdemyndigheten inom

två månader från det två månader från det

att domstolens beslut vann att beslutet eller utslaget

laga kraft. vann laga kraft.

 Begäran om försäljning görs hos en

kronofogdemyndighet som enligt 8 § är behörig att ta upp

ansökan om utmätning. Försäljning av fast egendom skall

dock begäras hos kronofogdemyndigheten i det län där

egendomen finns. Denna myndighet får överlämna målet

till annan kronofogdemyndighet, om det behövs för att

samordna verkställigheten mot en gäldenär.

 13 kap.

 14 §

Medel får ej betalas ut Medel får ej betalas ut

utan att säkerhet utan att säkerhet

ställs, om ställs, om

1. utmätning har skett med 1. utmätning har skett med

stöd av 3 kap. 5 § 1 stöd av 3 kap. 5 § 1

eller 6 § och eller 6 § och

exekutionstiteln ej har vunnit exekutionstiteln ej har vunnit

laga kraft eller utmätning laga kraft eller utmätning

har skett på grund av bevis har skett på grund av

i mål om utslag eller beslut i mål

betalningsföreläggande om

att utmätning får äga betalningsföreläggande

rum och gäldenären har eller handräckning och

sökt återvinning, gäldenären har sökt

 återvinning eller

 överklagat,

2. utmätning har skett hos dödsbo för fordran som ej var

förenad med särskild förmånsrätt i egendomen och den tid

som anges i 8 kap. 6 § första stycket ej har gått till ända,

3. rätten till medlen är beroende av besvär som har

anförts över utmätningen eller den utmätta egendomens

försäljning eller av talan som avses i 4 kap. 20--22 eller 26 §,

4. fördelning som har skett vid fördelningssammanträde

ej har vunnit laga kraft,

5. i annat fall tvist råder om vem som är

betalningsberättigad.

Denna lag träder i kraft, i fråga om 2 kap. 2 § den 1

september 1991, och i övrigt den dag regeringen

bestämmer. Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om

mål om lagsökning, betalningsföreläggande och

handräckning där talan väckts före ikraftträdandet.

1 Senaste lydelse 1988:385.

3 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1990:748) om ändring i

utsökningsbalken

Härigenom föreskrivs att lagen (1990:748) om ändring i

utsökningsbalken skall ändras så att 2 kap. 1 §, 3 kap. 12 §

samt punkt 1 av ikraftträdande- och

övergångsbestämmelserna får följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 kap.

 1 §

Ansökan om Ansökan om

verkställighet görs verkställighet görs

muntligen eller skriftligen. muntligen eller skriftligen.

 Regeringen eller den myndighet

 som regeringen bestämmer

 får dock medge att

 ansökan görs på

 medium för automatisk

 databehandling.

 Ansökningshandling skall vara

egenhändigt

undertecknad av sökanden eller hans ombud.

Utslag i mål om betalningsföreläggande eller

handräckning verkställs självmant av

kronofogdemyndigheten, om inte sökanden i målet har

angett att verkställighet inte skall ske. Ansökan om

verkställighet anses gjord när utslaget meddelades.

 3 kap.

 12 §

Utslag i mål om Utslag eller beslut i mål

handräckning verkställs, om handräckning

utom i fall som avses i 11 verkställs, utom i fall som

§, såsom avses i 11 §, såsom

lagakraftägande dom, om lagakraftägande dom, om

inte något annat inte något annat

förordnas med anledning av förordnas med anledning av

ansökan om återvinning ansökan om återvinning

eller besvär. eller besvär.

-------------------- 1. Denna -------------------- 1. Denna

lag träder i kraft den dag lag träder i kraft, i

regeringen bestämmer. fråga om 2 kap. 1 §

 första stycket den 1

 september 1991, och i

 övrigt den dag regeringen

 bestämmer.

4 Förslag till

Lag om ändring i jordabalken

Härigenom föreskrivs att 8 kap. 8 och 32 §§, 12 kap. 8

och 26 §§ samt 13 kap. 26 § jordabalken skall ha följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 8 kap.

 8 §1

Uppsägning skall vara skriftlig, om ej skriftligt

erkännande av uppsägningen lämnas. I fall som avses i 11

kap. 6 och 6 a §§ skall uppsägningen dock alltid ske

skriftligen. Uppsägning får ske hos den som är behörig att

ta emot arrendeavgift på jordägarens vägnar.

Skriftlig uppsägning skall delges den som sökes för

uppsägning, dock utan tillämpning av 12--15 §§

delgivningslagen (1970:428).

Träffas ej den som sökes i sitt hemvist, får uppsägningen

sändas i rekommenderat brev under hans vanliga adress.

Ett exemplar av uppsägningen skall dessutom lämnas

antingen i den söktes bostad till vuxen medlem i det hushåll

som han tillhör eller, om han driver rörelse med fast kontor,

på kontoret till någon som är anställd där. Påträffas icke

någon som angivits nu, skall uppsägningen i stället läggas i

den söktes postlåda, om sådan finns. Uppsägning har skett

när vad som sagts nu blivit fullgjort.

Har jordägare eller arrendator, hos vilken uppsägning

skall ske, ej känt hemvist här i riket och finns ej heller känt

ombud som har rätt att mottaga uppsägning för honom, får

uppsägningen ske genom kungörelse i Post- och Inrikes

Tidningar.

En ansökan hos domstol med En ansökan hos domstol

yrkande att eller kronofogdemyndighet med

arrendeförhållande skall yrkande att

upphöra eller att arrendeförhållande skall

arrendator skall avhysas upphöra eller att

gäller som uppsägning arrendator skall avhysas

när delgivning skett i gäller som uppsägning

behörig ordning. när delgivning skett i

 behörig ordning.

 Särskilda bestämmelser om innehållet i

uppsägning av

avtal om anläggningsarrende finns i 11 kap. 6 §.

 32 §2

Arrendetvist som ej enligt 30 § ankommer på

arrendenämnds prövning skall upptagas av den

fastighetsdomstol inom vars område fastigheten är belägen.

Även klandertalan som avses i 31 § och ärende enligt 9 kap.

24 § upptages av denna domstol.

Om laga domstol i tvist med Om laga domstol i tvist med

anledning av tillfällig anledning av tillfällig

upplåtelse av mark för upplåtelse av mark för

uppställning av fordon uppställning av fordon

finns bestämmelse i 10 kap. finns bestämmelse i 10 kap.

10 § 10 §

rättegångsbalken. rättegångsbalken.

Beträffande laga domstol i

arrendetvist som skall

prövas enligt

lagsökningslagen (1946:808)

eller handräckningslagen

(1981:847) finns

bestämmelser i dessa lagar.

 Tvist som efter klander mot

arrendenämnds beslut är

anhängig vid domstol får återförvisas till nämnden.

 12 kap.

8 §3

En uppsägning skall vara skriftlig, om hyresförhållandet

har varat längre än tre månader i följd vid den tidpunkt till

vilken uppsägningen sker. Uppsägningen får dock, utom i

fall som avses i 58 a §, vara muntlig, om det är hyresgästen

som säger upp avtalet för upphörande och hyresvärden

lämnar ett skriftligt erkännande av uppsägningen.

Uppsägningen får ske hos den som är behörig att ta emot

hyra på hyresvärdens vägnar.

Skriftliga uppsägningar skall delges den som söks för

uppsägning i den ordning som anges i 8 kap. 8 § andra och

tredje styckena, om inte annat följer av tredje eller fjärde

styckena i denna paragraf.

Har den som söks för uppsägning hemvist här i landet och

är det inte fråga om en uppsägning i förtid enligt 42 § eller

en sådan uppsägning som avses i 58 §, får uppsägningen

sändas i rekommenderat brev. Uppsägningen anses då ha

skett när den har avlämnats för postbefordran under den

söktes vanliga adress. Har hyresgästen lämnat hyresvärden

uppgift om en adress, under vilken meddelanden till honom

skall sändas, anses den som hans vanliga adress. I annat fall

anses den uthyrda lägenhetens adress som hyresgästens

vanliga adress.

Om en hyresvärd eller en hyresgäst, vars avtal skall sägas

upp, inte har något känt hemvist här i landet och om det

inte heller finns något känt ombud som har rätt att ta emot

uppsägning för honom, får uppsägning ske genom

kungörelse i Post- och Inrikes Tidningar.

En ansökan hos domstol med En ansökan hos domstol

yrkande att eller kronofogdemyndighet med

hyresförhållandet skall yrkande att

upphöra eller att hyresförhållandet skall

hyresgäst skall avhysas upphöra eller att

gäller som uppsägning hyresgäst skall avhysas

när delgivning skett i gäller som uppsägning

behörig ordning. när delgivning skett i

 behörig ordning.

 Särskilda bestämmelser om innehållet i

uppsägning av

hyresavtal som gäller lokaler finns i 58 och 58 a §§.

 26 §4

Hyresvärden har rätt att utan uppskov få tillträde till

lägenheten för att utöva nödvändig tillsyn eller utföra

förbättringsarbeten som inte kan uppskjutas utan skada.

När lägenheten är ledig till uthyrning, är hyresgästen

skyldig att låta den visas på lämplig tid.

Efter tillsägelse minst en månad i förväg får hyresvärden

i lägenheten låta utföra mindre brådskande

förbättringsarbeten som inte vållar väsentligt hinder eller

men i nyttjanderätten. Sådana arbeten får dock inte utan

hyresgästens medgivande utföras under den sista månad

som hyresförhållandet består. Vill hyresvärden utföra annat

arbete i lägenheten, får hyresgästen inom en vecka från det

att han fick meddelande om detta säga upp avtalet till

upphörande. Sådant arbete får inte utan hyresgästens

medgivande påbörjas förrän avtalet sålunda kunnat bringas

att upphöra. Bestämmelserna i detta stycke gäller inte

arbete som hyresvärden har utfäst sig att utföra åt

hyresgästen eller som han genom ett åtgärdsföreläggande

har ålagts att utföra.

I fall som anges i första eller andra stycket skall

hyresvärden tillse att hyresgästen ej förorsakas större

olägenhet än nödvändigt. Skada som förorsakas

hyresgästen genom arbete som avses i andra stycket skall

ersättas av hyresvärden, även om skadan icke beror på hans

försummelse.

Hyresgästen är skyldig att tåla inskräningar i

nyttjanderätten, som föranleds av nödvändiga åtgärder för

att utrota ohyra i fastigheten, även om den av honom hyrda

lägenheten inte besväras av ohyra. Därvid gäller 17 § andra

stycket.

Underlåter hyresgästen Underlåter hyresgästen

att bereda hyresvärden att bereda hyresvärden

tillträde till tillträde till

lägenheten när denne har lägenheten när denne har

rätt till det, kan rätt till det, får

tingsrätten förordna om kronofogdemyndigheten meddela

handräckning. I fråga om särskild handräckning. I

sådan handräckning finns fråga om sådan

bestämmelser i 17 § handräckning finns

handräckningslagen bestämmelser i lagen

(1981:847). (1990:746) om

 betalningsföreläggande

 och handräckning.

 13 kap.

 26 §5

Bestämmelserna i Bestämmelserna i

utsökningsbalken, utsökningsbalken,

lagsökningslagen (1946:808) konkurslagen (1987:672) och

och konkurslagen (1987:672) lagen (1990:746) om

angående fast egendom och betalningsföreläggande

rättighet däri och handräckning

tillämpas också i angående fast egendom och

fråga om tomträtt. rättighet däri

 tillämpas också i

 fråga om tomträtt.

 Vid expropriation eller liknande

tvångsförvärv som

avser tomträtt är denna likställd med fast egendom.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om mål om

lagsökning, betalningsföreläggande och handräckning där

talan väckts före ikraftträdandet.

2 Senaste lydelse 1981:849.

3 Senaste lydelse 1988:927.

4 12 kap. omtryckt 1984:694.

5 Senaste lydelse 1987:679.

1 Senaste lydelse 1984:678.

5 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1957:390) om fiskearrenden

Härigenom föreskrivs att 17 § lagen (1957:390) om

fiskearrenden skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 17 §1

Tvist om fiskearrende som ej Tvist om fiskearrende som ej

ankommer på ankommer på

arrendenämnds prövning arrendenämnds prövning

skall upptagas av den skall upptagas av den

fastighetsdomstol inom vars fastighetsdomstol inom vars

område fastigheten är område fastigheten är

belägen. Även belägen. Även

klandertalan som avses i 16 klandertalan som avses i 16

§ upptages av samma § upptages av samma

domstol. Beträffande laga domstol.

domstol i arrendetvist som

skall prövas enligt

lagsökningslagen (1946:808)

eller handräckningslagen

(1981:847) finns

bestämmelser i dessa lagar.

 Tvist som efter klander mot

arrendenämnds beslut är

anhängig vid domstol får återförvisas till nämnden.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om mål om

lagsökning, betalningsföreläggande och handräckning där

talan väckts före ikraftträdandet.

1 Senaste lydelse 1981:856.

6 Förslag till

Lag om betalningsföreläggande i arbetstvister och tvister

som skall prövas av statens va-nämnd

Härigenom föreskrivs följande.

1 § Ett yrkande om betalningsföreläggande enligt lagen

(1990:746) om betalningsföreläggande och handräckning

får väckas hos kronofogdemyndigheten trots att tvist om

anspråket skall handläggas enligt lagen (1974:371) om

rättegången i arbetstvister.

2 § Har ansökan om betalningsföreläggande gjorts av en

medlem i en arbetsgivar- eller arbetstagarorganisation och

uppkommer fråga om överlämnande av målet till tingsrätt

med stöd av 36 § lagen (1990:746) om

betalningsföreläggande och handräckning eller därför att

återvinning sökts, skall organisationen, om den enligt 2 kap.

1 § och 4 kap. 5 § lagen (1974:371) om rättegången i

arbetstvister kan föra sökandens talan vid arbetsdomstolen,

beredas tillfälle att uppge om den vill föra talan där.

Detsamma gäller när ansökan om betalningsföreläggande

har gjorts i kollektivavtalstvist av någon som har varit

medlem i en arbetsgivar- eller arbetstagarorganisation som

har slutit avtalet. Förklarar organisationen att den vill föra

talan vid arbetsdomstolen, skall kronofogdemyndigheten

överlämna målet dit.

Om arbetsdomstolen finner sig inte vara behörig att

handlägga målet, skall domstolen överlämna detta till en

tingsrätt som enligt vad som framgår av handlingarna är

behörig. Detta gäller dock inte om det är högsta domstolen

som har överlämnat målet till arbetsdomstolen.

3 § Föreskrifterna i 1 § skall gälla också i fråga om

fordran på avgift till huvudman för allmän vatten- och

avloppsanläggning eller för allmänt värmesystem i sådana

fall där tvist om anspråket skall prövas av statens va-nämnd.

Vad som sägs om arbetsdomstolen i 2 § andra stycket skall i

sådana fall i stället gälla statens va-nämnd.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer,

då lagen (1974:372) om lagsökning och

betalningsföreläggande för fordringsanspråk i

anställningsförhållanden och lagen (1976:841) om

betalningsföreläggande för fordringar som skall prövas av

statens va-nämnd skall upphöra att gälla. Äldre föreskrifter

gäller fortfarande i fråga om mål om lagsökning och

betalningsföreläggande där talan väckts före

ikraftträdandet.

7 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1976:839) om statens va-nämnd

Härigenom föreskrivs att 6 § lagen (1976:839) om statens

va-nämnd skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 6 §1

Nämnden är beslutför med ordföranden ensam

1. vid förberedande åtgärd, vid prövning av fråga om

avvisning eller avskrivning av mål eller vid handläggning av

överklagande av nämndens beslut,

2. när talan i målet 2. när talan i målet

medgivits eller parterna medgivits eller parterna

endast begär endast begär

stadfästelse av stadfästelse av

förlikning, vid meddelande förlikning, vid meddelande

av beslut enligt 15 § samt av beslut enligt 15 § samt

vid prövning av fråga om vid prövning av fråga om

återförvisning som avses att överlämna ett mål

i 2 § lagen (1976:841) om till annan myndighet enligt

betalnings- föreläggande lagen (1991:0000) om

för fordringar som skall betalningsföreläggande i

prövas av statens arbetstvister och tvister som

va-nämnd. skall prövas av statens

 va-nämnd.

 Handläggning som avses i första stycket

1 kan enligt

uppdrag av ordföranden också ombesörjas av annan

lagfaren tjänsteman vid nämnden, vilken förordnats därtill

av nämnden.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om mål om

betalningsföreläggande där talan väckts före

ikraftträdandet.

1 Senaste lydelse 1986:1174.

8 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1929:145) om skiljemän

Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1929:145) om

skiljemän skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 §

Fråga om tvistemåls beskaffenhet, varom förlikning kan

träffas, så ock fråga om ersättning för skada på grund av

brott må, då tvist härom uppstått, genom avtal mellan

parterna hänskjutas till avgörande av en eller flera

skiljemän. Skiljeavtal om sådan fråga kan ock avse framtida

tvist, härflytande av visst rättsförhållande, som angives i

avtalet.

Skiljemän må ej upptaga Skiljemän får inte ta

fråga, varom upp en fråga, om vilken det

rättegång eller redan pågår en

lagsökning pågår, rättegång. Detta

dock att rättegång ej gäller dock inte, om talan

hindrar i rättegången har

skiljemannaförfarande, återkallats.

där anmälan om målets

nedläggande skett hos

rättens ordförande.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

9 Förslag till

Lag om ändring i växellagen (1932:130)

Härigenom föreskrivs att 71 och 93 §§ växellagen

(1932:130) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 71 §1

Växelpreskription avbrytes Växelpreskription avbryts

genom: delgivning av genom: delgivning av

stämning eller av stämning till svensk

lagsökning till svensk domstol, kungörande av

domstol eller kungörande av rättegång vid svensk

rättegång vid sådan domstol eller delgivning av

domstol; ansökan om

 betalningsföreläggande

 hos svensk

 kronofogdemyndighet;

växelfordringens åberopande för kvittning vid svensk

domstol;

fordringens bevakning i gäldenärens här i riket anhängiga

konkurs; eller

dess anmälande under här i riket pågående

ackordsförhandling utan konkurs.

Genom växelfordrans anhängiggörande vid domstol i

främmande stat avbrytes preskription, där gäldenären har

hemvist i den staten eller, utan invändning mot domstolens

behörighet, inställer sig i målet eller personligen erhållit del

av stämningen. Lika med växelfordrans anhängiggörande

vid utländsk domstol anses kungörande av rättegång vid

sådan domstol enligt där gällande lag. Har i främmande stat

fordringen bevakats i växelgäldenärs konkurs eller anmälts

under ackordsförhandling utan konkurs, vare preskription

därigenom avbruten, där växelgäldenären. vid konkursens

eller ackordsförhandlingens början hade hemvist i den

främmande staten. Växelfordrans åberopande för kvittning

vid utländsk domstol medföre ock avbrott i preskription.

Preskription avbrytes icke i förhållande till annan än den,

mot vilken åtgärd för preskriptionens avbrytande vidtagits,

men avbrottet gälle till fördel för alla växelgäldenärer, vilka

föregå den, som vidtagit åtgärden.

Har preskription avbrutits, men varder det mål eller

ärende, vari växelkravet gjorts gällande, ej fört till slut,

skall ny preskriptionstid begynna att löpa från den dag, då

målet eller ärendet sist handlades.

Möter för vidtagande av åtgärd för preskriptionens

avbrytande hinder, som i 54 § sägs, vare växelrätten

bevarad, därest åtgärden företages inom en månad efter

hindrets upphörande.

 93 §2

Om laga domstol i Om laga domstol i

växelmål gälle vad växelmål gäller vad

för tvistemål är som är föreskrivet

stadgat. Vill man för tvistemål.

anhängiggöra sin talan

genom lagsökning, gälle

vad därom stadgas i

lagsökningslagen.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om mål om

lagsökning där talan väckts före ikraftträdandet.

1 Senaste lydelse 1946:845.

2 Senaste lydelse 1946:845.

10 Förslag till

Lag om ändring i checklagen (1932:131)

Härigenom föreskrivs att 53 och 71 §§ checklagen

(1932:131) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 53 §1

Checkpreskription avbrytes Checkpreskription avbryts

genom: delgivning av genom: delgivning av

stämning eller av stämning till svensk

lagsökning till svensk domstol, kungörande av

domstol eller kungörande av rättegång vid svensk

rättegång vid sådan domstol eller delgivning av

domstol; ansökan om

 betalningsföreläggande

 hos svensk

 kronofogdemyndighet;

checkfordringens åberopande för kvittning vid svensk

domstol;

fordringens bevakning i gäldenärens här i riket anhängiga

konkurs; eller

dess anmälande under här i riket pågående

ackordsförhandling utan konkurs.

Genom checkfordrans anhängiggörande vid domstol i

främmande stat avbrytes preskription, där gäldenären har

hemvist i den staten eller, utan invändning mot domstolens

behörighet, inställer sig i målet eller personligen erhållit del

av stämningen. Lika med checkfordrans anhängiggörande

vid utländsk domstol anses kungörande av rättegång vid

sådan domstol enligt där gällande lag. Har i främmande stat

fordringen bevakats i checkgäldenärens konkurs eller

anmälts under ackordsförhandling utan konkurs, vare

preskription därigenom avbruten, där checkgäldenären vid

konkursens eller ackordsförhandlingens början hade

hemvist i den främmande staten. Checkfordrans

åberopande för kvittning vid utländsk domstol medföre ock

avbrott i preskriptionen.

Preskription avbrytes icke i förhållande till annan än den,

mot vilken åtgärd för preskriptionens avbrytande vidtagits,

men avbrottet gälle till fördel för alla checkgäldenärer, vilka

föregå den, som vidtagit åtgärden.

Har preskription avbrutits, men varder det mål eller

ärende, vari checkkravet gjorts gällande, ej fört till slut,

skall ny preskriptionstid begynna att löpa från den dag, då

målet eller ärendet sist handlades.

Möter för vidtagande av åtgärd för preskriptionens

avbrytande hinder, som i 48 § sägs, vare checkrätten

bevarad, därest åtgärden företages inom en månad efter

hindrets upphörande.

 71 §2

Om laga domstol i checkmål Om laga domstol i checkmål

gälle vad för gäller vad som är

tvistemål är stadgat. föreskrivet för

Vill man anhängiggöra tvistemål.

sin talan genom lagsökning,

gälle vad därom stadgas

i lagsökningslagen.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om mål om

lagsökning där talan väckts före ikraftträdandet.

1 Senaste lydelse 1946:846.

2 Senaste lydelse 1946:846.

11 Förslag till

Lag om ändring i konkurslagen (1987:672)

Härigenom föreskrivs att 2 kap. 6 §, 3 kap. 9 § och 5 kap.

11 § konkurslagen (1987:672) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 kap.

6 §

Har en borgenärs fordran Har en borgenärs fordran

fastställts av domstol fastställts av domstol

eller har en domstol enligt eller av en

lagsökningslagen (1946:808) kronofogdemyndighet med

meddelat bevis att stöd av lagen (1990:746) om

utmätning för en fordran betalningsföreläggande

får äga rum, skall detta och handräckning, skall

godtas som stöd för detta godtas som stöd

behörighet att begära för behörighet att

gäldenären i konkurs, begära gäldenären i

även om avgörandet inte konkurs, även om

har vunnit laga kraft. Detta avgörandet inte har vunnit

gäller dock inte, om en laga kraft. Detta gäller

domstol har förordnat att dock inte, om en domstol har

avgörandet inte får förordnat att avgörandet

verkställas. inte får verkställas.

 En fordran som har fastställts genom

skiljedom skall

också godtas, om skiljedomen får verkställas enligt 3 kap.

15 eller 16 § utsökningsbalken och en domstol inte har

meddelat ett sådant förordnande som avses i 18 § i samma

kapitel.

I andra fall än de som avses i första och andra styckena

skall borgenären styrka sin behörighet att begära

gäldenären i konkurs.

 3 kap.

9 §

Pågår en rättegång mellan gäldenären och någon annan

om sådan egendom som hör till konkursboet, får

konkursboet överta gäldenärens talan. Om boet, trots att

det har underrättats om rättegången, inte övertar

gäldenärens talan, skall egendomen anses inte tillhöra

konkursboet. Egendomen får inte så länge konkursen pågår

utmätas för en fordran som kan göras gällande i konkursen.

Om konkursboet övertar gäldenärens talan, tillämpas

beträffande boets skyldighet att svara för rättegångskostnad

vad som i rättegångsbalken föreskrivs om den till vilken

överlåtelse har ägt rum enligt 13 kap. 7 § samma balk.

Förs talan mot gäldenären angående en fordran som kan

göras gällande i konkursen, får konkursboet inträda i

rättegången vid sidan av gäldenären.

Gäldenären skall underrätta domstolen om konkursen i

de fall som avses i första och andra styckena. Domstolen

skall lämna konkursboet meddelande om rättegången.

 Vad som sägs om

 rättegång i första

 eller andra stycket skall

 gälla även mål om

 betalningsföreläggande

 eller handräckning hos

 kronofogdemyndigheten. I

 sådana fall gäller vad

 som sägs i tredje stycket

 om domstolen i stället

 kronofogdemyndigheten.

 5 kap.

11 §

För en fordran som är förenad med förmånsrätt och som

löper med ränta skall ränta beräknas till den dag då

utdelningsförslaget upprättas eller, om medlen betalas ut i

förskott, dagen för utbetalningen.

Om en fordran som är Om en fordran som är

förenad med förenad med

förmånsrätt men som förmånsrätt men som

inte löper med ränta inte löper med ränta

hade kunnat göras hade kunnat göras

räntebärande genom räntebärande genom

delgivning av stämning delgivning av stämning

eller av ansökan om eller av ansökan om

lagsökning eller betalningsföreläggande,

betalningsföreläggande, skall ränta för den

skall ränta för den beräknas enligt 5 §

beräknas enligt 5 § räntelagen (1975:635)

räntelagen (1975:635) från dagen för

från dagen för konkursbeslutet, om fordringen

konkursbeslutet, om fordringen då var förfallen till

då var förfallen till betalning och annars från

betalning och annars från den senare dag då

den senare dag då fordringen förfaller till

fordringen förfaller till betalning. Räntan skall

betalning. Räntan skall beräknas till dag som avses

beräknas till dag som avses i första stycket.

i första stycket.

 För fordringar utan förmånsrätt beräknas

 från dagen för

konkursbeslutet ränta mellan borgenärerna endast om boet

räcker till betalning av mer än beloppet av alla fordringar i

konkursen utan förmånsrätt, i förekommande fall

inberäknat vid konkursbeslutet upplupen ränta. Räntan

bestäms med tillämpning av första och andra styckena.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om mål om

lagsökning, betalningsföreläggande och handräckning där

talan väckts före ikraftträdandet.

12 Förslag till

Lag om ändring i räntelagen (1975:635)

Härigenom föreskrivs att 4 § räntelagen (1975:635) skall

ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 4 §1

I annat fall än som avses i 3 § utgår ränta på förfallen

fordran, för vilken betalningstiden försittes, från den dag

som infaller en månad efter det borgenären har avsänt

räkning eller på annat sätt framställt krav på betalning av

bestämt belopp med angivande att underlåtenhet att betala

medför skyldighet att utge ränta. Gäldenären är dock ej

skyldig att erlägga ränta för tid innan räkningen eller kravet

har kommit honom till handa.

Avser fordringen skadestånd eller annan liknande

ersättning som ej kan fastställas utan särskild utredning,

utgår ränta på förfallet belopp från den dag som infaller en

månad efter det borgenären har framställt krav på

ersättning och lagt fram utredning som med hänsyn till

omständigheterna skäligen kan begäras av honom.

Gäldenären är dock ej skyldig att erlägga ränta för tid innan

kravet och utredningen har kommit honom till handa.

Oavsett vad som föreskrives Oavsett vad som föreskrivs

i första och andra styckena i första och andra styckena

utgår ränta på utgår ränta på

förfallen fordran senast förfallen fordran senast

från dagen för från dagen för

delgivning av ansökan om delgivning av ansökan om

lagsökning eller betalningsföreläggande

betalningsföreläggande eller av stämning i mål

eller av stämning i mål om utgivande av betalning.

om utgivande av betalning.

 Utan hinder av bestämmelserna i andra

och tredje

styckena utgår ränta på en fordran, som avser skadestånd

med anledning av ett uppsåtligt brott och inte skall utges

som livränta, alltid från den dag då skadan uppkom.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om mål om

lagsökning där talan väckts före ikraftträdandet.

1 Senaste lydelse 1987:327.

13 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1936:320) om skydd mot vräkning

vid arbetskonflikter

Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1936:320) om skydd

mot vräkning vid arbetskonflikter skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 §1

Har arbetsgivare hos domstol Har arbetsgivare hos domstol,

eller skiljemän kronofogdemyndighet eller

framställt yrkande om skiljemän framställt

vräkning av arbetstagare yrkande om vräkning av

från lägenhet, som arbetstagare från

upplåtits åt honom på lägenhet, som upplåtits

grund av hans åt honom på grund av

arbetsanställning, och hans arbetsanställning, och

upplyses att arbetstagaren upplyses att arbetstagaren

deltager i strejk vid deltager i strejk vid

arbetsgivarens företag arbetsgivarens företag

eller att han är eller att han är

föremål för lockout föremål för lockout

från arbetsgivarens sida, från arbetsgivarens sida,

får yrkandet, ändå får yrkandet, ändå

att arbetstagaren befinnes att arbetstagaren befinnes

skyldig att avflytta från skyldig att avflytta från

lägenheten, i avbidan på lägenheten, i avbidan på

konfliktens avveckling icke konfliktens avveckling icke

bifallas förrän tre bifallas förrän tre

månader förflutit månader förflutit

från det han i anledning av från det han i anledning av

konflikten upphörde med konflikten upphörde med

arbetet. arbetet.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

1 Senaste lydelse 1981:780.

14 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1939:608) om enskilda vägar

Härigenom föreskrivs att 106 § lagen (1939:608) om

enskilda vägar skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 106 §1

Länsstyrelsen får vid Länsstyrelsen får vid

vite förelägga den som vite förelägga den som

uppfört byggnad eller uppfört byggnad eller

vidtagit annan åtgärd i vidtagit annan åtgärd i

strid mot förbud enligt 100 strid mot förbud enligt 100

§ att undanröja eller § att undanröja eller

ändra det utförda. ändra det utförda.

Tingsrätten får meddela Kronofogdemyndigheten får

handräckning till meddela särskild

rättelse i vad olagligen handräckning till

skett. Ansökan om rättelse i vad olagligen

handräckning får skett. Ansökan om

göras av allmän handräckning får

åklagare, byggnadsnämnd göras av allmän

samt ägare eller innehavare åklagare, byggnadsnämnd

av fastighet, som får samt ägare eller innehavare

begagna vägen. av fastighet, som får

Beträffande sådan begagna vägen. I fråga

handräckning finns om sådan handräckning

bestämmelser i 17 § finns bestämmelser i lagen

handräckningslagen (1990:746) om

(1981:847). betalningsföreläggande

 och handräckning.

 Efterkoms ej föreläggande, som meddelats

 med stöd

av 101 §, skall på anmodan av länsstyrelsen

kronofogdemyndigheten föranstalta om att åtgärden

vidtages.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om mål om

handräckning där talan väckts före ikraftträdandet.

1 Senaste lydelse 1981:853.

15 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1950:596) om rätt till fiske

Härigenom föreskrivs att 39 § lagen (1950:596) om rätt

till fiske skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 39 §1

Är det uppenbart att Är det uppenbart att

fiskeredskap utsatts eller fiskeredskap utsatts eller

anordning vidtagits i strid anordning vidtagits i strid

med vad som gäller om med vad som gäller om

fiskådra och sker inte fiskådra och sker inte

rättelse genast efter rättelse genast efter

tillsägelse, får tillsägelse, får

tingsrätten på kronofogdemyndigheten på

ansökan av den som lider ansökan av den som lider

skada meddela handräckning. skada meddela särskild

I fråga om sådan handräckning. I fråga om

handräckning finns sådan handräckning finns

bestämmelser i 17 § bestämmelser i lagen

handräckningslagen (1990:746) om

(1981:847). betalningsföreläggande

 och handräckning.

 Detsamma skall gälla, om någon begagnar

av

länsstyrelsen fastställt märke för redskap eller notvarp på

sätt som är ägnat att obehörigen avhålla annan från att

fiska.

Om ett allmänt fiskeriintresse berörs får ansökan om

handräckning även göras av allmän åklagare, av

fiskeristyrelsen eller av fisketillsynsman som särskilt

förordnats för detta.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om mål om

handräckning där talan väckts före ikraftträdandet.

1 Senaste lydelse 1985:935.

16 Förslag till

Lag om ändring i naturvårdslagen (1964:822)

Härigenom föreskrivs att 39 § naturvårdslagen

(1964:822) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 39 §1

Har någon överträtt Har någon överträtt

beslut eller föreskrift som beslut eller föreskrift som

avses i 37 § första avses i 37 § första

stycket 1, 2, 4, 6 eller 8 stycket 1, 2, 4, 6 eller 8

får länsstyrelsen får länsstyrelsen

förelägga honom att förelägga honom att

åstadkomma rättelse. Har åstadkomma rättelse. Har

i fråga om en viss i fråga om en viss

fastighet eller byggnad, fastighet eller byggnad,

anordning eller anläggning anordning eller anläggning

på annans mark ägaren på annans mark ägaren

till egendomen begått till egendomen begått

överträdelsen och överträdelsen och

övergår egendomen till övergår egendomen till

ny ägare, får denne ny ägare, får denne

föreläggas att vidta föreläggas att vidta

rättelse, om det inte är rättelse, om det inte är

oskäligt. Är fråga om oskäligt. Är fråga om

överträdelse av beslut överträdelse av beslut

eller föreskrift över eller föreskrift över

vars efterlevnad kommunal vars efterlevnad kommunal

nämnd med stöd av nämnd med stöd av

överlåtelse enligt 18 b överlåtelse enligt 18 b

§ utövar tillsyn, § utövar tillsyn,

tillkommer det i stället tillkommer det i stället

nämnden att meddela nämnden att meddela

sådant föreläggande. sådant föreläggande.

I beslut om föreläggande I beslut om föreläggande

får vite sättas ut. får vite sättas ut.

Vidare får tingsrätten Vidare får

meddela handräckning för kronofogdemyndigheten meddela

att åstadkomma rättelse. särskild handräckning

Ansökan om handräckning för att åstadkomma

får göras av allmän rättelse. Ansökan om

åklagare, statens handräckning får

naturvårdsverk, göras av allmän

länsstyrelsen, den åklagare, statens

kommunala nämnd som handhar naturvårdsverk,

naturvårdsfrågor eller, länsstyrelsen, den

i fall där kommunal kommunala nämnd som handhar

nämnd har att meddela naturvårdsfrågor eller,

föreläggande, av den i fall där kommunal

nämnden. Beträffande nämnd har att meddela

sådan handräckning finns föreläggande, av den

bestämmelser i 17 § nämnden. I fråga om

handräckningslagen sådan handräckning finns

(1981:847). bestämmelser i lagen

 (1990:746) om

 betalningsföreläggande

 och handräckning.

 Vid meddelande av föreläggande enligt 17

 § första

stycket, 20 § eller 22 § andra stycket får länsstyrelsen utsätta

vite. Efterkoms ej sådant föreläggande, skall på anmodan

av länsstyrelsen kronofogdemyndigheten föranstalta om att

åtgärden vidtages.

Byggnadsnämnden får utsätta vite vid meddelande av

föreläggande enligt 17 § tredje stycket. Miljö- och

hälsoskyddsnämnden får utsätta vite vid meddelande av

föreläggande enligt 24 §. Efterkommes ej föreläggandet,

äger vederbörande nämnd låta vidtaga åtgärden på den

försumliges bekostnad.

I beslut om föreläggande som avses i första, andra eller

tredje stycket får förordnas att beslutet skall gälla utan

hinder av att det inte har vunnit laga kraft.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om mål om

handräckning där talan väckts före ikraftträdandet.

1 Senaste lydelse 1987:133.

17 Förslag till

Lag om ändring i miljöskyddslagen (1969:387)

Härigenom föreskrivs att 47 § miljöskyddslagen

(1969:387)1 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 47 §

Har någon begått en Har någon begått en

gärning som avses i 45 § gärning som avses i 45 §

första stycket 1--3, får första stycket 1--3, får

tingsrätten meddela kronofogdemyndigheten meddela

handräckning för att särskild handräckning

åstadkomma rättelse. I för att åstadkomma

fråga om sådan rättelse. I fråga om

handräckning finns sådan handräckning finns

bestämmelser i 17 § bestämmelser i lagen

handräckningslagen (1990:746) om

(1981:847). betalningsföreläggande

 och handräckning.

 Berörs allmänna intressen, får ansökan

om

handräckning göras av statens naturvårdsverk eller annan

myndighet som ärendet angår.

Efterkoms inte ett föreläggande enligt 40 § första eller

andra stycket, skall kronofogdemyndigheten på anmodan

av tillsynsmyndigheten ombesörja att åtgärd vidtas.

Det åligger polismyndighet att lämna den handräckning

som behövs för utövande av tillsyn enligt denna lag.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om mål om

handräckning där talan väckts före ikraftträdandet.

1 Lagen omtryckt 1989:363.

18 Förslag till

Lag om ändring i bostadsrättslagen (1971:479)

Härigenom föreskrivs att 29 § bostadsrättslagen

(1971:479)1 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 29 §

Bostadsrättsföreningen har rätt att erhålla tillträde till

lägenheten när det behövs för att utöva nödig tillsyn eller

utföra arbete som erfordras. När bostadsrätten enligt 10, 12

eller 37 § skall säljas på offentlig auktion, är

bostadsrättshavaren skyldig att låta lägenheten visas på

lämplig tid. Föreningen skall tillse att bostadsrättshavaren

ej tillskyndas större olägenhet än nödvändigt.

Bostadsrättshavaren är skyldig att tåla inskränkningar i

nyttjanderätten, som föranledes av nödvändiga åtgärder för

att utrota ohyra i fastigheten, även om hans lägenhet icke

besväras av ohyra. Därvid äger 22 § motsvarande

tillämpning.

Underlåter Underlåter

bostadsrättshavaren att bostadsrättshavaren att

bereda föreningen bereda föreningen

tillträde till tillträde till

lägenheten när lägenheten när

föreningen enligt första föreningen enligt första

eller andra stycket har eller andra stycket har

rätt till det, kan rätt till det, får

tingsrätten förordna om kronofogdemyndigheten meddela

handräckning. I fråga om särskild handräckning. I

sådan handräckning finns fråga om sådan

bestämmelser i 17 § handräckning finns

handräckningslagen bestämmelser i lagen

(1981:847). (1990:746) om

 betalningsföreläggande

 och handräckning.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om mål om

lagsökning, betalningsföreläggande och handräckning där

talan väckts före ikraftträdandet.

1 Lagen omtryckt 1982:353.

19 Förslag till

Lag om ändring i väglagen (1971:948)

Härigenom föreskrivs att 72 § väglagen

(1971:948)1 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 72 §

Utförs ledningsarbete eller Utförs ledningsarbete eller

uppförs en byggnad i strid uppförs en byggnad i strid

mot 44, 47 eller 48 § eller mot 44, 47 eller 48 § eller

mot en föreskrift eller ett mot en föreskrift eller ett

förbud som har meddelats förbud som har meddelats

med stöd av 44, 47 eller 48 med stöd av 44, 47 eller 48

§ får tingsrätten §, får

meddela handräckning för kronofogdemyndigheten meddela

att åstadkomma rättelse. särskild handräckning

I fråga om sådan för att åstadkomma

handräckning finns rättelse. I fråga om

bestämmelser i 17 § sådan handräckning finns

handräckningslagen bestämmelser i lagen

(1981:847). (1990:746) om

 betalningsföreläggande

 och handräckning.

 Om någon bryter mot ett förbud i 46--48

§ eller mot en

föreskrift eller ett förbud som har meddelats med stöd av

46--48 § och är det inte fråga om uppförande av en byggnad,

får kronofogdemyndigheten vidta åtgärd för rättelse.

Kronofogdemyndigheten skall lämna det biträde som

behövs för att beslut av länsstyrelsen enligt 64 § andra

stycket skall kunna genomföras.

Polismyndigheten skall lämna väghållningsmyndigheten

det biträde som behövs för att åtgärder som avses i 34, 40,

43, 45 eller 53 § skall kunna vidtas.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om mål om

handräckning där talan väckts före ikraftträdandet.

1 Lagen omtryckt 1987:459.

20 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1971:1154) om förbud mot

dumpning av avfall i vatten

Härigenom föreskrivs att 9 § lagen (1971:1154) om

förbud mot dumpning av avfall i vatten skall ha följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 9 §1

Har någon begått Har någon begått

gärning som avses i 5 §, gärning som avses i 5 §,

får tingsrätten meddela får kronofogdemyndigheten

handräckning för att meddela särskild

åstadkomma rättelse. I handräckning för att

fråga om sådan åstadkomma rättelse. I

handräckning finns fråga om sådan

bestämmelser i 17 § handräckning finns

handräckningslagen bestämmelser i lagen

(1981:847). (1990:746) om

 betalningsföreläggande

 och handräckning.

 Berörs allmänna intressen, får ansökan

om

handräckning göras av den myndighet som ärendet angår.

Det åligger polismyndighet att lämna den handräckning

som behövs för utövande av tillsyn enligt denna lag.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om mål om

handräckning där talan väckts före ikraftträdandet.

1 Senaste lydelse 1981:862.

21 Förslag till

Lag om ändring i gruvlagen (1974:342)

Härigenom föreskrivs att 11 kap. 2 § gruvlagen

(1974:342) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 11 kap.

2 §1

Påbörjas Påbörjas

undersökningsarbete i strid undersökningsarbete i strid

med 3 kap. 1 § andra med 3 kap. 1 § andra

stycket eller utförs stycket eller utförs

anläggning i strid med 3 anläggning i strid med 3

kap. 2 § andra stycket, kap. 2 § andra stycket,

får tingsrätten efter får kronofogdemyndigheten

ansökan av den som äger efter ansökan av den som

eller innehar marken äger eller innehar marken

förordna att arbetet skall meddela särskild

inställas eller att handräckning för att

anläggningen skall tagas arbetet skall inställas

bort på inmutarens eller att anläggningen

bekostnad. skall tagas bort på

 inmutarens bekostnad.

 Åsidosätts förbud som

Åsidosätts förbud som

bergmästaren meddelat bergmästaren meddelat

enligt 6 kap. 5 § andra enligt 6 kap. 5 § andra

stycket, får tingsrätten stycket, får

på ansökan av kronofogdemyndigheten på

bergmästaren meddela ansökan av bergmästaren

handräckning för att meddela särskild

åstadkomma rättelse. handräckning för att

 åstadkomma rättelse.

 I fråga om åtgärd som

I fråga om sådan

avses i första eller andra handräckning som avses i

stycket finns bestämmelser första eller andra stycket

i 17 § finns bestämmelser i lagen

handräckningslagen (1990:746) om

(1981:847). betalningsföreläggande

 och handräckning.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om mål om

handräckning där talan väckts före ikraftträdandet.

1 Senaste lydelse 1981:863.

22 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1974:890) om vissa

mineralfyndigheter

Härigenom föreskrivs att 42 § lagen (1974:890) om vissa

mineralfyndigheter skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 42 §1

Påbörjas Påbörjas

undersökningsarbete utan undersökningsarbete utan

att säkerhet ställts att säkerhet ställts

enligt vad som föreskrivs i enligt vad som föreskrivs i

20 § andra stycket eller 32 20 § andra stycket eller 32

§ fjärde stycket eller § fjärde stycket eller

utförs anläggning i utförs anläggning i

strid med 15 § andra strid med 15 § andra

stycket, 22 § andra stycket stycket, 22 § andra stycket

eller 32 § fjärde eller 32 § fjärde

stycket, får tingsrätten stycket, får

på ansökan av den som kronofogdemyndigheten på

äger eller innehar marken ansökan av den som äger

förordna att arbetet skall eller innehar marken meddela

inställas eller att särskild handräckning

anläggningen skall tas bort för att arbetet skall

på undersökarens inställas eller att

bekostnad. anläggningen skall tas bort

 på undersökarens

 bekostnad.

 Åsidosätts förbud som

Åsidosätts förbud som

bergmästaren meddelat bergmästaren meddelat

enligt 43 § andra stycket, enligt 43 § andra stycket,

får tingsrätten på får kronofogdemyndigheten

ansökan av bergmästaren på ansökan av

meddela handräckning för bergmästaren meddela

att åstadkomma rättelse. särskild handräckning

 för att åstadkomma

 rättelse.

 I fråga om åtgärd som

I fråga om sådan

avses i första eller andra handräckning som avses i

stycket finns bestämmelser första eller andra stycket

i 17 § finns bestämmelser i lagen

handräckningslagen (1990:746) om

(1981:847). betalningsföreläggande

 och handräckning.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om mål om

handräckning där talan väckts före ikraftträdandet.

1 Senaste lydelse 1982:484.

23 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1978:160) om vissa rörledningar

Härigenom föreskrivs att 21 § lagen (1978:160) om vissa

rörledningar skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 21 §1

Åsidosättes förbud Åsidosättes förbud

som har meddelats enligt 20 som har meddelats enligt 20

§ andra stycket, får § andra stycket, får

tingsrätten på kronofogdemyndigheten på

ansökan av den myndighet ansökan av den myndighet

som har meddelat förbudet som har meddelat förbudet

meddela handräckning för meddela särskild

att åstadkomma rättelse. handräckning för att

 åstadkomma rättelse.

 I fråga om handräckning

I fråga om handräckning

som avses i första stycket som avses i första stycket

finns bestämmelser i 17 finns bestämmelser i lagen

§ handräckningslagen (1990:746) om

(1981:847). betalningsföreläggande

 och handräckning.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om mål om

handräckning där talan väckts före ikraftträdandet.

1 Senaste lydelse 1982:486.

24 Förslag till

Lag om ändring i vattenlagen (1983:291)

Härigenom föreskrivs att 13 kap. 55 § och 21 kap. 4 §

vattenlagen (1983:291) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 13 kap.

55 §

Om svaranden för att bemöta käromålet gör en ansökan

hos vattendomstolen enligt 13 § första stycket 3 eller 4 eller

om ändrade bestämmelser om vattentappning enligt 13 §

första stycket 10, handläggs målet i dess helhet som ett

ansökningsmål, om inte målet med stöd av 13 § andra

stycket ändå behandlas som ett stämningsmål.

Har vattendomstolen i Har beslut om borttagande

stämningsmål eller eller ändring av en

enligt handräckningslagen vattenanläggning meddelats

(1981:847) eller av vattendomstolen i ett

länsstyrelsen enligt 21 stämningsmål, av

kap. 3 § denna lag beslutat kronofogdemyndigheten med

om borttagande eller stöd av lagen (1990:746) om

ändring av en betalningsföreläggande

vattenanläggning och och handräckning eller av

görs en ansökan som länsstyrelsen enligt 21

avses i första stycket, kap. 3 § denna lag och

får vattendomstolen i görs en ansökan som

ansökningsmålet avses i första stycket,

bestämma att beslutet inte får vattendomstolen i

får verkställas innan ansökningsmålet

målet har blivit slutligt bestämma att beslutet inte

avgjort eller vattendomstolen får verkställas innan

förordnar annat. målet har blivit slutligt

Sökanden skall ställa avgjort eller vattendomstolen

säkerhet för kostnader förordnar annat.

och skador. Sökanden skall ställa

 säkerhet för kostnader

 och skador.

 21 kap.

4 §

I fall som avses i 3 § I fall som avses i 3 §

får vattendomstolen meddela får kronofogdemyndigheten

handräckning. I fråga om meddela särskild

sådan handräckning finns handräckning. I fråga om

bestämmelser i 17 § sådan handräckning finns

handräckningslagen bestämmelser i lagen

(1981:847). Utslag i sådant (1990:746) om

mål överklagas hos betalningsföreläggande

vattenöverdomstolen. och handräckning. Utslag i

 sådant mål överklagas

 hos vattenöverdomstolen.

 Om allmänna intressen berörs, görs

ansökan om

handräckning av länsstyrelsen.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om mål om

handräckning där talan väckts före ikraftträdandet.

25 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1985:620) om vissa torvfyndigheter

Härigenom föreskrivs att 38 och 39 §§ lagen (1985:620)

om vissa torvfyndigheter skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 38 §

Påbörjas Påbörjas

undersökningsarbete utan undersökningsarbete utan

att vad som i 22 § andra att vad som i 22 § andra

stycket föreskrivs om stycket föreskrivs om

ställande av säkerhet ställande av säkerhet

iakttagits eller utförs iakttagits eller utförs

anläggning i strid med 18 anläggning i strid med 18

§ andra stycket eller 20 § andra stycket eller 20

§ andra stycket, får § andra stycket, får

tingsrätten på kronofogdemyndigheten på

ansökan av den som äger ansökan av den som äger

eller innehar marken eller innehar marken meddela

förordna att arbetet skall särskild handräckning

inställas eller att för att arbetet skall

anläggningen skall tas bort inställas eller att

på undersökarens anläggningen skall tas bort

bekostnad. på undersökarens

 bekostnad.

 I fråga om sådant

I fråga om sådan

förordnande finns handräckning som avses i

bestämmelser i 17 § första stycket finns

handräckningslagen bestämmelser i lagen

(1981:847). (1990:746) om

 betalningsföreläggande

 och handräckning.

 39 §

Iakttar en koncessionshavare inte villkor som förenats

med koncessionen eller efterkommer han inte vad som

begärs med stöd av 35 § eller 36 § andra stycket, får

länsstyrelsen vid vite förelägga honom att fullgöra sina

skyldigheter.

Under samma Under samma

förutsättning får förutsättning får

tingsrätten på kronofogdemyndigheten på

ansökan av länsstyrelsen ansökan av länsstyrelsen

eller, i fall som nämns i eller, i fall som nämns i

35 §, myndighet som avses 35 §, myndighet som avses

där förordna om där meddela särskild

handräckning för att handräckning för att

åstadkomma rättelse åstadkomma rättelse

på bekostnad av på bekostnad av

koncessionshavaren. koncessionshavaren. I fråga

 om sådan handräckning

 finns bestämmelser i lagen

 (1990:746) om

 betalningsföreläggande

 och handräckning.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om mål om

handräckning där talan väckts före ikraftträdandet.

26 Förslag till

Lag om ändring i plan- och bygglagen (1987:10)

Härigenom föreskrivs att 10 kap. 12--13 §§ plan- och

bygglagen (1987:10) skall följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 10 kap.

12 §

Tingsrätten får meddela Kronofogdemyndigheten får

handräckning så att meddela särskild

rättelse sker när handräckning så att

någon rättelse sker när

 någon

1. utan lov har vidtagit en åtgärd som kräver bygglov,

rivningslov eller marklov,

2. har vidtagit en åtgärd med stöd av bygglov, rivningslov

eller marklov, om lovet har ändrats eller upphävts genom

ett beslut som har vunnit laga kraft,

3. i annat fall än som avses i 1 har vidtagit en åtgärd som

strider mot denna lag eller mot någon föreskrift eller något

beslut som har meddelats med stöd av lagen,

4. har underlåtit att utföra arbete eller vidta en åtgärd

som har förelagts honom enligt 15 §, 16 § första stycket eller

17 §.

 13 §

Ansökningar om Ansökningar om

handräckning får handräckning får

göras av göras av

byggnadsnämnden. byggnadsnämnden.

Bestämmelser om sådan Bestämmelser om sådan

handräckning finns i 17 handräckning finns i lagen

§ handräckningslagen (1990:746) om

(1981:847). betalningsföreläggande

 och handräckning.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om mål om

handräckning där talan väckts före ikraftträdandet.

27 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1988:950) om kulturminnen m.m.

Härigenom föreskrivs att 2 kap. 22 § och 3 kap. 17 § lagen

(1988:950) om kulturminnen m.m. skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 kap.

22 §

Vid överträdelse av Vid överträdelse av

beslut eller föreskrift beslut eller föreskrift

enligt detta kapitel får enligt detta kapitel får

tingsrätten besluta om kronofogdemyndigheten meddela

handräckning för att särskild handräckning

åstadkomma rättelse. för att åstadkomma

Ansökan om handräckning rättelse. Ansökan om

får göras av handräckning får

riksantikvarieämbetet och göras av

länsstyrelsen. riksantikvarieämbetet och

 länsstyrelsen.

 I fråga om handräckning

I fråga om sådan

finns bestämmelser i handräckning som avses i

handräckningslagen första stycket finns

(1981:847). bestämmelser i lagen

 (1990:746) om

 betalningsföreläggande

 och handräckning.

 3 kap.

17 §

Om ett byggnadsminne har ändrats i strid mot

meddelade skyddsföreskrifter, får länsstyrelsen förelägga

ägaren att återställa ändringen om det är möjligt. Ett sådant

föreläggande får förenas med vite.

Tingsrätten får besluta Kronofogdemyndigheten får

om handräckning för att meddela särskild

avbryta pågående handräckning för att

förstörelse av ett avbryta pågående

byggnadsminne eller för att förstörelse av ett

återställa det. Även byggnadsminne eller för att

i annat fall får återställa det. Även

handräckning beslutas, om i annat fall får

det behövs för att handräckning beslutas, om

bestämmelse i detta kapitel det behövs för att

skall efterlevas. bestämmelse i detta kapitel

 skall efterlevas.

 Ansökan om handräckning

Ansökan om handräckning

får göras av får göras av

länsstyrelsen eller länsstyrelsen eller

allmän åklagare. I allmän åklagare. I

fråga om sådan fråga om sådan

handräckning finns handräckning finns

bestämmelser i bestämmelser i lagen

handräckningslagen (1990:746) om

(1981:847). betalningsföreläggande

 och handräckning.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om mål om

handräckning där talan väckts före ikraftträdandet.

28 Förslag till

Lag om ändring i begravningslagen (1990:1144)

Härigenom föreskrivs att 9 kap. 5 § begravningslagen

(1990:1144) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 9 kap.

5 §

Om gravrättsinnehavaren Om gravrättsinnehavaren

inte följer ett inte följer ett

vitesföreläggande enligt vitesföreläggande enligt

4 §, får tingsrätten 4 §, får

besluta om handräckning kronofogdemyndigheten meddela

för anordningens särskild handräckning

borttagande. för anordningens

 borttagande.

 För sådan

I fråga om sådan

handräckning finns handräckning finns

föreskrifter i 17 § bestämmelser i lagen

handräckningslagen (1990:746) om

(1981:847). betalningsföreläggande

 och handräckning.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om mål om

handräckning där talan väckts före ikraftträdandet.

29 Förslag till

Lag om ändring i minerallagen (1991:45)

Härigenom föreskrivs att 15 kap. 4 § minerallagen

(1991:45) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 15 kap.

4 §

Om undersökningsarbete Om undersökningsarbete

påbörjas utan att påbörjas utan att

säkerhet har ställts säkerhet har ställts

enligt 3 kap. 5 § tredje enligt 3 kap. 5 § tredje

stycket eller om anläggning stycket eller om anläggning

utförs i strid med 3 kap. 3 utförs i strid med 3 kap. 3

§ andra stycket, får § andra stycket, får

tingsrätten på kronofogdemyndigheten på

ansökan av den som äger ansökan av den som äger

eller innehar marken eller innehar marken meddela

förordna att arbetet skall särskild handräckning

ställas in eller att för att arbetet skall

anläggningen skall tas bort ställas in eller att

på undersökarens anläggningen skall tas bort

bekostnad. på undersökarens

 bekostnad.

 I fråga om åtgärder

I fråga om sådan

som avses i första stycket handräckning som avses i

finns bestämmelser i 17 första stycket finns

§ handräckningslagen bestämmelser i lagen

(1981:847). (1990:746) om

 betalningsföreläggande

 och handräckning.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1992.

30 Förslag till

Lag om ändring i utsökningsregisterlagen (1986:617)

Härigenom föreskrivs att 6 § utsökningsregisterlagen

(1986:617) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 6 §

Utöver de uppgifter som anges i 4 och 5 §§ får

utsökningsregistret, i den utsträckning som föreskrivs av

regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer,

innehålla uppgifter om

1. exekutionstitel, skuldens 1. exekutionstitel, skuldens

storlek, medelsslag, dag storlek, arbetsgivare eller

när skulden fastställdes annan utbetalare av

och när den förföll ersättning som avses i 7

till betalning, influtna kap. 1 § eller 15 kap. 2

medel, den tidpunkt vid vilken § utsökningsbalken,

skulden preskriberas samt medelsslag, dag när skulden

andra förhållanden av fastställdes och när den

betydelse för förföll till betalning,

betalningsskyldigheten som influtna medel, den tidpunkt

framgår av exekutionstiteln vid vilken skulden

eller av andra handlingar i preskriberas samt andra

målet, förhållanden av

 betydelse för

 betalningsskyldigheten som

 framgår av exekutionstiteln

 eller av andra handlingar i

 målet,

2. de verkställighetsåtgärder som har begärts av

sökanden,

3. den som sökt verkställigheten och vad som i övrigt

behövs för utbetalning av influtna medel och annan

redovisning,

4. ställd säkerhet, uppskov och avbetalningsplan,

5. utmätning, exekutiv försäljning, införsel, avräkning

och betalningssäkring,

6. kvarstad och återtagande av vara,

7. bötesförvandling,

8. betalningsinställelse och likvidation,

9. konkurs, ackord, näringsförbud och förordnande av

god man enligt 2 § ackordslagen (1970:847),

10. förhör eller annan åtgärd som har vidtagits för

efterforskning av tillgångar,

11. redovisningen av verkställighetsuppdraget,

12. administrativa och tekniska uppgifter som behövs för

registrets användning.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1991.

31 Förslag till

Lag om register för betalningsföreläggande och

handräckning

Härigenom föreskrivs följande.

Registerändamål

1 § För handläggning hos kronofogdemyndigheterna av

mål enligt lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och

handräckning skall med hjälp av automatisk

databehandling föras ett register för varje

kronofogdemyndighet. Registret får användas även för

tillsyn, planering och uppföljning av verksamheten samt för

annan framställning av statistik. Uppgifter i registret om

utslag i målen får användas som underlag för verkställighet

enligt utsökningsbalken.

Registeransvar

2 § Varje kronofogdemyndighet har registeransvar för

sitt register. Riksskatteverket har registeransvar för alla

registren.

Registerinnehåll

3 § Registret får innehålla uppgifter om sökanden och

svaranden i målet. Förs partens talan av ställföreträdare, får

registret innehålla uppgifter om denne.

4 § För en fysisk person får i registret anges

1. namn, adress, yrke och personnummer eller, när

uppgift om personnummer saknas, särskilt

registreringsnummer,

2. adress till arbetsplats och annan adress där parten kan

anträffas för delgivning genom stämningsman,

3. telefonnummer till bostaden och arbetsplatsen,

4. förhållanden i övrigt av betydelse för delgivning med

parten.

5 § För en juridisk person får i registret anges firma,

adress, telefonnummer och organisationsnummer eller, när

uppgift om organisationsnummer saknas, särskilt

registreringsnummer. För den juridiska personens

ställföreträdare får anges uppgifter enligt 4 §.

För ett dödsbo får även den avlidnes personnummer

registreras.

6 § Företräds en part av ett ombud, får i registret anges

ombudets namn, adress och telefonnummer. Dessa

uppgifter får också anges för ingivaren av målet, om denne

är någon annan än parten eller ombudet.

7 § Utöver de uppgifter som anges i 4--6 §§ får registret

innehålla uppgifter om

1. målnummer, inkomstdatum, handläggningsställe,

ansökningsavgift och saken,

2. yrkanden i målet och grunden för dem,

3. handlingar som inkommer i målet,

4. handlingar som skickas ut i målet,

5. delgivning och frister,

6. beslut och utslag som meddelas i målet,

7. annat som tillförs målet och är av betydelse för

handläggningen.

Registret får även innehålla de tekniska och

administrativa uppgifter som behövs för att tillgodose

ändamålen med registret.

Sökbegrepp

8 § Vid sökning i ett register får som sökbegrepp

användas endast namn, personnummer,

organisationsnummer, särskilt registreringsnummer,

sökandens eller ingivarens referensnummer, ingivarens

kodbeteckning, målnummer, målets inkomstdag, dagen för

målets avgörande, bevakningstider och uppgifter om målets

art.

Riksskatteverket får som sökbegrepp inte använda

uppgifter om sökanden eller svaranden i målet.

Regeringen får föreskriva att även andra uppgifter får

användas som sökbegrepp för de ändamål som anges i 1 §

andra meningen.

Utlämnande av uppgifter

9 § För redovisning till sökanden i målet får uppgifter i

ett register lämnas ut på medium för automatisk

databehandling. I övrigt får uppgifter i ett register lämnas ut

på medium för automatisk databehandling endast om detta

följer av lag eller förordning eller regeringen har medgett

det. Regeringen får uppdra åt datainspektionen att lämna

sådant medgivande i fråga om uppgifter som inte omfattas

av sekretess. Datainspektionens beslut får överklagas till

regeringen.

10 § Begär en enskild hos riksskatteverket att få

underrättelse enligt 10 § datalagen (1973:289), lämnas

underrättelsen av kronofogdemyndigheten.

Gallring av uppgifter

11 § Uppgifter om utslag i mål om

betalningsföreläggande skall gallras ur registret före

utgången av juni månad kalenderåret tre år efter det att

utslaget meddelades. I övrigt skall uppgifter om mål om

betalningsföreläggande och handräckning gallras ur

registret före utgången av juni månad kalenderåret efter det

att målet avgjorts av kronofogdemyndigheten.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Innehållsförteckning

Lagrådsremiss00

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 21

februari 199100

1

Inledning00

2

Allmän motivering00

2.1

Vissa följdändringar med anledning av den nya

summariska processen00

2.2

ADB-register för den summariska processen00

2.3

ADB-ansökan i enskilt mål00

2.4

Ytterligare uppgifter i utsökningsregistret00

3

Upprättade förslag00

4

Specialmotivering00

4.1

Förslaget till lag om ändring i rättgångsbalken00

4.2

Förslaget tilllag om ändring i utsökningsbalken00

4.3

Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:748) om

ändring i utsökningsbalken00

4.4

Förslaget om lag till ändring i jordabalken (utom 12 kap.

26 §)00

4.5

Förslaget till lag om ändring i lagen om

fiskearrenden00

4.6

Förslaget till lag om betalningsföreläggande i

arbetstvister och tvister som skall prövas av statens va-

nämnd00

4.7

Förslaget till lag om ändring i lagen om statens va-

nämnd00

4.8

Förslaget till lag om ändring i lagen om skiljemän00

Förslagen till lag om ändring i växellagen och

checklagen00

4.10

Förslagen till lag om ändring i konkurslagen, räntelagen

och lagen om skydd mot vräkning vid arbetskonflikter00

4.11

Förslagen till lag om ändring i jordbalken (12 kap. 26 §),

lagen om enskilda vägar, lagen om rätt till fiske,

naturvårdslagen, miljöskyddslagen, bostadsrättslagen,

väglagen, lagen om förbud mot dumpning av avfall i vatten,

gruvlagen, lagen om vissa rörledningar, vattenlagen, lagen

om vissa torvfyndigheter, plan- och bygglagen, lagen om

kulturminnnen m.m., begravningslagen samt

minerallagen00

4.12

Förslaget till lag om ändring i

utsökningsregisterlagen00

4.13

Förslaget till lag om register för betalningsföreläggande

och handräckning00

5

Hemställan00

6

Beslut00

Bilaga 1 Förslaget till registerlag i

departementspromemorian (Ds 1990:56) Följdlagstiftning

med anledning av den nya summariska processen

Bilaga 2 Förteckning över remissinstanser som yttrat sig

över departementsspromemorian (ds 1990:56)

Följdlagstiftning med anledning av den nya summariska

processen

Bilaga 3 Sammanfattning av riksskatteverkets översyn

av utsökningsbalken (RSV rapport 1990:5)

Bilaga 4 Förteckning över remissinstanser som yttrat sig

över riksskatteverkets översyn av utsökingsbalken (RSV

Rapport 1990:5)

Bilaga 5 Förslaget till registerlag som remitterades till

datainspektionen för yttrande enligt 2 a § datalagen

Bilaga 6 Datainspektionens yttrande enligt 2 a §

datalagen

Bilaga 7 Till lagrådet remitterade lagförslag:

 1. Förslag till lag om ändring i rättgångsbalken00

 2. Förslag till lag om ändring i utsökningsbalken00

 3. Förslag till lag om ändring i lagen (1990:748) om

ändring i utsökningsbalken00

 4. Förslag till lag om ändring i jordabalken00

 5. Förslag till lag om ändring i lagen (1957:390) om

fiskearrenden00

 6. Förslag till lag om betalningsföreläggande i

arbetstvister och tvister som skall prövas av statens va-

nämnd00

 7. Förslag till lag om ändring i lagen (1976:839) om

statens va-nämnd00

 8. Förslag till lag om ändring i lagen (19:145) om

skiljemän00

 9. Förslag till lag om ändring i växellagen

(1932:130)00

10. Förslag till lag om ändring i checklagen

(1932:131)00

11. Förslag till lag om ändring i konkurslagen

(1987:672)00

12. Förslag till lag om ändring i räntelagen

(1975:635)00

13. Förslag till lag om ändring i lagen (1936:320) om

skydd mot vräkning vid arbetskonflikter00

14. Förslag till lag om ändring i lagen (1939:608) om

enskilda vägar00

15. Förslag till lag om ändring i lagen (1950:596) om rätt

till fiske00

16. Förslag till lag om ändring i naturvårdslagen

(1964:822)00

17. Förslag till lag om ändring i miljöskyddslagen

(1969:387)00

18. Förslag till lag om ändring i bostadsrättslagen

(1971:479)00

19. Förslag till lag om ändring i väglagen

(1971:948)00

20. Förslag till lag om ändring i lagen (1971:1154) om

förbud mot dumpning av avfall i vatten00

21. Förslag till lag om ändring i gruvlagen

(1974:342)00

22. Förslag till lag om ändring i lagen (1974:890) om

vissa mineralfyndigheter00

23. Förslag till lag om ändring i lagen (1978:160) om

vissa rörledningar00

24. Förslag till lag om ändring i vattenlagen

(1983:291)00

25. Förslag till lag om ändring i lagen (1985:620) om

vissa torvfyndigheter00

26. Förslag till lag om ändring i plan- och bygglagen

(1987:10)00

27. Förslag till lag om ändring i lagen (1988:450) om

kulturminnen m.m.00

28. Förslag till lag om ändring i begravningslagen

(1990:114)00

29. Förslag till lag om ändring i minerallagen

(1991:45)00

30. Förslag till lag om ändring i utsökningsregisterlagen

(1986:617)00

31. Förslag till lag om register för

betalningsföreläggande och handräckning00

Regeringens proposition

1990/91:126

om följdlagstiftning med anledning av den nya

summariska processen, m.m.

Prop.

1990/91

126

Regeringen föreslår riksdagen att anta de förslag som

har tagits upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokollet den

14 mars 1991.

På regeringens vägnar

Ingvar[REDACTED_EFTERNAMN]

Laila Freivalds

Propositionens huvudsakliga innehåll

Riksdagen har beslutat en genomgripande reform av den

s.k. summariska processen, dvs. målen om lagsökning,

betalningsföreläggande och handräckning. Målen skall

enligt lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och

handräckning flyttas från tingsrätterna till

kronofogdemyndigheterna och förfarandet reformeras.

Lagen träder i kraft den dag regeringen bestämmer. Siktet

är inställt på att reformen träder i kraft den 1 januari 1992.

I propositionen föreslås följdändringar med anledning

av reformen, bl.a. i rättegångsbalken och

utsökningsbalken. De flesta av ändringarna är av

huvudsakligen redaktionell art, men det föreslås också en

ny registerlag för den nya summariska processen.

I propositionen tas också upp ett par förslag som

riksskatteverket har fört fram vid sin pågående översyn av

utsökningslagstiftningen. En ansökan i utsökningsmål skall

få göras med hjälp av ADB-medium. Vidare skall uppgift

om gäldenärens arbetsgivare få antecknas i

utsökningsregistret.

Lagändringarna föreslås, med två undantag, träda i kraft

den dag regeringen bestämmer.

Propositionens lagförslag

1 Förslag till

Lag om ändring i rättegångsbalken

Härigenom föreskrivs att 1 kap. 3 d §, 18 kap. 8 a § samt

42 kap. 11 och 18 §§ rättegångsbalken skall ha följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 kap.

3 d §1

I tvistemål där förlikning om saken är tillåten skall

tingsrätten alltid bestå av en lagfaren domare, om värdet av

vad som yrkas uppenbart inte överstiger hälften av

basbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring.

Första stycket gäller Första stycket gäller

inte, om en part första inte, om en part första

gången han skall föra gången han skall föra

talan i målet yrkar att talan i målet yrkar att

allmänna regler skall allmänna regler skall

tillämpas och därvid tillämpas och därvid

gör sannolikt att den gör sannolikt att den

bakomliggande tvisten rör bakomliggande tvisten rör

ett högre värde eller ett högre värde eller

att utgången annars är att utgången annars är

av synnerlig betydelse för av synnerlig betydelse för

bedömningen av andra bedömningen av andra

föreliggande föreliggande

rättsförhållanden. rättsförhållanden.

Har talan väckts genom Har talan väckts genom

ansökan om ansökan om

betalningsföreläggande, betalningsföreläggande,

skall den part som begär skall den part som begär

att målet hänskjuts till att målet överlämnas

rättegång senast i till tingsrätt senast i

samband därmed samband därmed

framställa yrkande som nyss framställa yrkande som nyss

sagts. sagts.

 Med värde enligt första

Med värde enligt första

stycket avses det värde som stycket avses det värde som

kan antas gälla vid tiden kan antas gälla vid tiden

för talans väckande. Har för talans väckande. Har

talan väckts genom talan väckts genom

ansökan om lagsökning, ansökan om

betalningsföreläggande betalningsföreläggande

eller handräckning eller eller handräckning eller

som enskilt anspråk i som enskilt anspråk i

brottmål, avses värdet brottmål, avses värdet

vid rättens beslut att vid rättens beslut att

tvisten skall handläggas tvisten skall handläggas

som tvistemål. Vid som tvistemål. Vid

bedömningen skall hänsyn bedömningen skall hänsyn

inte tas till inte tas till

rättegångskostnaderna. rättegångskostnaderna.

 18 kap.

8 a §2

I mål där 1 kap. 3 d § första stycket tillämpas gäller

följande i stället för bestämmelserna i 8 §.

Ersättning för rättegångskostnad får inte avse annat än

kostnad för

1. rådgivning enligt rättshjälpslagen (1972:429) vid ett

tillfälle för varje instans,

2. ansökningsavgift,

3. resa och uppehälle för part eller ställföreträdare i

samband med sammanträde eller, om personlig inställelse

ej föreskrivits, resa och uppehälle för ombud,

4. vittnesbevisning,

5. översättning av handling.

Ersättning utgår endast i den mån kostnaden varit

skäligen påkallad för tillvaratagande av partens rätt.

Ersättning som anges i andra stycket 3 utgår enligt

bestämmelser som regeringen meddelar.

Med kostnad som sägs i andra stycket 1 jämställs

kostnad för annan rådgivning som lämnas av advokat eller

biträdande jurist på advokatbyrå, i den mån den ej

överstiger högsta avgift för rådgivning enligt

rättshjälpslagen.

Har målet till en början handlagts i annan ordning än

som gäller för mål som avses i denna paragraf, utgår

ersättning för kostnad som avser den tidigare

handläggningen enligt de kostnadsregler som gäller för

denna.

Har ett mål om Har ett mål om

lagsökning eller betalningsföreläggande

betalningsföreläggande eller handräckning

hänskjutits till överlämnats till

rättegång eller tingsrätt får, om

upptagits efter återvinning målet därefter avgörs

får, om målet genom tredskodom mot

därefter avgörs genom svaranden, ersättning

tredskodom mot svaranden, även avse skälig kostnad

ersättning även avse för en

skälig kostnad för en rättegångsskrift eller

rättegångsskrift eller för inställelse vid ett

för inställelse vid ett sammanträde inför

sammanträde inför rätten. Sådan

rätten. Sådan ytterligare ersättning

ytterligare ersättning utgår, om inte särskilda

utgår, om inte särskilda skäl föranleder annan

skäl föranleder annan bedömning, enligt

bedömning, enligt bestämmelser som regeringen

bestämmelser som regeringen meddelar.

meddelar. Detsamma skall

gälla, om ett mål om

handräckning upptagits

efter återvinning.

 42 kap.

11 §3

I mål där förlikning I mål där förlikning

om saken är tillåten om saken är tillåten

får svaranden får svaranden

föreläggas att föreläggas att

skriftligen avge svaromål skriftligen avge svaromål

enligt 7 § vid enligt 7 § vid

påföljd att tredskodom påföljd att tredskodom

annars kan komma att meddelas annars kan komma att meddelas

mot honom. mot honom. I

 föreläggandet skall

 anges vad svaranden enligt 44

 kap. 7 a eller 7 b § skall

 iaktta för att tredskodom

 inte skall kunna meddelas mot

 honom.

 18 §4

Ett mål avgörs efter huvudförhandling. Utan sådan

förhandling får rätten dock

1. avgöra ett mål på annat sätt än genom dom,

2. meddela tredskodom,

3. meddela dom i anledning av talan som medgivits eller

eftergivits,

4. stadfästa förlikning och

5. även i annat fall meddela dom, om huvudförhandling

inte behövs med hänsyn till utredningen i målet och inte

heller begärs av någon av parterna.

Innan ett mål avgörs med stöd av första stycket 5, skall

parterna, om de inte kan anses redan ha slutfört sin talan,

beredas tillfälle till detta.

Innan ett mål avgörs Innan ett mål avgörs

genom tredskodom enligt 44 genom tredskodom enligt 44

kap. 7 a §, gäller vad kap. 7 a eller 7 b §,

som sägs i andra stycket i gäller vad som sägs i

fråga om käranden. andra stycket i fråga om

 käranden.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om mål om

lagsökning, betalningsföreläggande och handräckning där

talan väckts före ikraftträdandet.

1 Senaste lydelse 1989:656.

2 Senaste lydelse 1989:656.

3 Senaste lydelse 1987:747.

4 Senaste lydelse 1987:747.

2 Förslag till

Lag om ändring i utsökningsbalken

Härigenom föreskrivs att 2 kap. 2 §, 3 kap. 1 och 5 §§, 4

kap. 27 §, 13 kap. 14 § samt rubriken närmast före 4 kap. 27

§ utsökningsbalken skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 kap.

2 §

Sökanden skall ange den åtgärd som han yrkar.

Vid ansökan skall inges den exekutionstitel på grund

varav verkställighet söks. Grundas anspråket på löpande

skuldebrev eller annan handling, vars företeende utgör

villkor för rätt att kräva betalning eller påkalla fullgörande

av annan förpliktelse, skall den handlingen inges.

Exekutionstiteln skall inges i huvudskrift eller, om

kronofogdemyndigheten anser det tillräckligt, i bestyrkt

avskrift. Handling som avses i andra stycket andra

meningen skall inges i huvudskrift. Annan handling bör

inges i huvudskrift eller bestyrkt avskrift.

 Görs ansökan på

 medium för automatisk

 databehandling behöver

 exekutionstiteln inte inges,

 om den är ett utslag i

 mål om

 betalningsföreläggande,

 som har meddelats tidigast tre

 år innan verkställighet

 söks.

 3 kap.

1 §

Verkställighet får under de förutsättningar som anges i

detta kapitel äga rum på grund av följande exekutionstitlar:

1. domstols dom, utslag eller beslut,

2. förlikning som är stadfäst av domstol,

3. godkänt strafföreläggande eller godkänt

föreläggande av ordningsbot,

4. skiljedom,

5. förbindelse angående underhållsbidrag,

6. förvaltningsmyndighets beslut som enligt särskild

föreskrift får verkställas,

7. handling som enligt särskild föreskrift får läggas till

grund för verkställighet,

8. kronofogdemyndighets utslag eller beslut i mål om

betalningsföreläggande eller handräckning.

Vad som i balken sägs om Vad som i balken sägs om

dom gäller, om ej annat dom gäller, om ej annat

föreskrivs, i föreskrivs, i

tillämpliga delar även tillämpliga delar även

domstols utslag eller beslut. domstols utslag eller beslut

 samt kronofogdemyndighets

 utslag eller beslut i mål

 om

 betalningsföreläggande

 eller handräckning.

 5 §

Verkställighet får Verkställighet får

genast ske av genast ske av

1. dom i växelmål eller 1. dom i växelmål eller

checkmål, checkmål,

2. tredskodom varigenom 2. tredskodom varigenom

betalningsskyldighet har betalningsskyldighet har

ålagts den uteblivna ålagts den part som

parten, om ej annat uteblivit eller inte uppfyllt

förordnas med anledning av vad som sägs i 44 kap. 7 a

talan om återvinning. eller 7 b §

 rättegångsbalken, om

 inte något annat

 förordnas med anledning av

 ansökan om återvinning.

 4 kap.

Utmätningsverkan av Utmätningsverkan av

domstols beslut eller av domstols beslut eller av

betalning till betalning till

kronofogdemyndigheten kronofogdemyndigheten, m.m.

 27 §1

Har domstol fastställt att Har domstol eller

förfallen fordran skall kronofogdemyndighet

utgå med särskild fastställt att förfallen

förmånsrätt i fordran skall utgå med

registrerat skepp, registrerat särskild

luftfartyg, intecknade förmånsrätt i

reservdelar till luftfartyg registrerat skepp, registrerat

eller fast egendom anses luftfartyg, intecknade

egendomen omedelbart reservdelar till luftfartyg

utmätt. eller fast egendom anses

 egendomen omedelbart

 utmätt.

 Denna verkan förfaller, om

Denna verkan förfaller, om

ej försäljning begärs ej försäljning begärs

hos kronofogdemyndigheten inom hos kronofogdemyndigheten inom

två månader från det två månader från det

att domstolens beslut vann att beslutet eller utslaget

laga kraft. vann laga kraft.

 Begäran om försäljning görs hos en

kronofogdemyndighet som enligt 8 § är behörig att ta upp

ansökan om utmätning. Försäljning av fast egendom skall

dock begäras hos kronofogdemyndigheten i det län där

egendomen finns. Denna myndighet får överlämna målet

till annan kronofogdemyndighet, om det behövs för att

samordna verkställigheten mot en gäldenär.

 13 kap.

14 §

Medel får ej betalas ut Medel får ej betalas ut

utan att säkerhet utan att säkerhet

ställs, om ställs, om

1. utmätning har skett med 1. utmätning har skett med

stöd av 3 kap. 5 § 1 stöd av 3 kap. 5 § 1

eller 6 § och eller 6 § och

exekutionstiteln ej har vunnit exekutionstiteln ej har vunnit

laga kraft eller utmätning laga kraft eller utmätning

har skett på grund av bevis har skett på grund av

i mål om utslag eller beslut i mål

betalningsföreläggande om

att utmätning får äga betalningsföreläggande

rum och gäldenären har eller handräckning och

sökt återvinning, gäldenären har sökt

 återvinning eller

 överklagat,

2. utmätning har skett hos dödsbo för fordran som ej var

förenad med särskild förmånsrätt i egendomen och den tid

som anges i 8 kap. 6 § första stycket ej har gått till ända,

3. rätten till medlen är beroende av besvär som har

anförts över utmätningen eller den utmätta egendomens

försäljning eller av talan som avses i 4 kap. 20-22 eller 26 §,

4. fördelning som har skett vid fördelningssammanträde

ej har vunnit laga kraft,

5. i annat fall tvist råder om vem som är

betalningsberättigad.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om mål om

lagsökning, betalningsföreläggande och handräckning där

talan väckts före ikraftträdandet.

1 Senaste lydelse 1988:385.

3 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1990:748) om ändring i

utsökningsbalken

Härigenom föreskrivs att 2 kap. 1 § och 3 kap. 12 §

utsökningsbalken i paragrafernas lydelse enligt lagen

(1990:748) om ändring i nämnda balk skall ha följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 kap.

1 §

Ansökan om Ansökan om

verkställighet görs verkställighet görs

muntligen eller skriftligen. muntligen eller skriftligen.

 Regeringen eller den myndighet

 som regeringen bestämmer

 får dock medge att

 ansökan görs på

 medium för automatisk

 databehandling.

 Ansökningshandling skall

Skriftlig ansökan skall

vara egenhändigt vara undertecknad av

undertecknad av sökanden sökanden eller hans ombud.

eller hans ombud.

 Utslag i mål om betalningsföreläggande

eller

handräckning verkställs självmant av

kronofogdemyndigheten, om inte sökanden i målet har

angett att verkställighet inte skall ske. Ansökan om

verkställighet anses gjord när utslaget meddelades.

 3 kap.

12 §

Utslag i mål om Utslag eller beslut i mål

handräckning verkställs, om handräckning

utom i fall som avses i 11 verkställs, utom i fall som

§, såsom avses i 11 §, såsom

lagakraftägande dom, om lagakraftägande dom, om

inte något annat inte något annat

förordnas med anledning av förordnas med anledning av

ansökan om återvinning ansökan om återvinning

eller besvär. eller besvär.

4 Förslag till

Lag om ändring i jordabalken

Härigenom föreskrivs att 8 kap. 8 och 32 §§, 12 kap. 8

och 26 §§ samt 13 kap. 26 § jordabalken skall ha följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 8 kap.

8 §1

Uppsägning skall vara skriftlig, om ej skriftligt

erkännande av uppsägningen lämnas. I fall som avses i 11

kap. 6 och 6 a §§ skall uppsägningen dock alltid ske

skriftligen. Uppsägning får ske hos den som är behörig att

ta emot arrendeavgift på jordägarens vägnar.

Skriftlig uppsägning skall delges den som sökes för

uppsägning, dock utan tillämpning av 12-15 §§

delgivningslagen (1970:428).

Träffas ej den som sökes i sitt hemvist, får uppsägningen

sändas i rekommenderat brev under hans vanliga adress.

Ett exemplar av uppsägningen skall dessutom lämnas

antingen i den söktes bostad till vuxen medlem i det hushåll

som han tillhör eller, om han driver rörelse med fast kontor,

på kontoret till någon som är anställd där. Påträffas icke

någon som angivits nu, skall uppsägningen i stället läggas i

den söktes postlåda, om sådan finns. Uppsägning har skett

när vad som sagts nu blivit fullgjort.

Har jordägare eller arrendator, hos vilken uppsägning

skall ske, ej känt hemvist här i riket och finns ej heller känt

ombud som har rätt att mottaga uppsägning för honom, får

uppsägningen ske genom kungörelse i Post- och Inrikes

Tidningar.

En ansökan hos domstol med En ansökan hos domstol med

yrkande att yrkande att

arrendeförhållande skall arrendeförhållande skall

upphöra eller att upphöra eller att

arrendator skall avhysas arrendator skall avhysas

gäller som uppsägning gäller som uppsägning

när delgivning skett i när delgivning skett i

behörig ordning. behörig ordning. Detsamma

 gäller en ansökan enligt

 lagen (1990:746) om

 betalningsföreläggande

 och handräckning om att

 arrendator skall avhysas.

 Särskilda bestämmelser om innehållet i

uppsägning av

avtal om anläggningsarrende finns i 11 kap. 6 §.

 32 §2

Arrendetvist som ej enligt 30 § ankommer på

arrendenämnds prövning skall upptagas av den

fastighetsdomstol inom vars område fastigheten är belägen.

Även klandertalan som avses i 31 § och ärende enligt 9 kap.

24 § upptages av denna domstol.

Om laga domstol i tvist med Om laga domstol i tvist med

anledning av tillfällig anledning av tillfällig

upplåtelse av mark för upplåtelse av mark för

uppställning av fordon uppställning av fordon

finns bestämmelse i 10 kap. finns bestämmelse i 10 kap.

10 § 10 §

rättegångsbalken. rättegångsbalken.

Beträffande laga domstol i

arrendetvist som skall

prövas enligt

lagsökningslagen (1946:808)

eller handräckningslagen

(1981:847) finns

bestämmelser i dessa lagar.

 Tvist som efter klander mot

arrendenämnds beslut är

anhängig vid domstol får återförvisas till nämnden.

 12 kap.

8 §3

En uppsägning skall vara skriftlig, om hyresförhållandet

har varat längre än tre månader i följd vid den tidpunkt till

vilken uppsägningen sker. Uppsägningen får dock, utom i

fall som avses i 58 a §, vara muntlig, om det är hyresgästen

som säger upp avtalet för upphörande och hyresvärden

lämnar ett skriftligt erkännande av uppsägningen.

Uppsägningen får ske hos den som är behörig att ta emot

hyra på hyresvärdens vägnar.

Skriftliga uppsägningar skall delges den som söks för

uppsägning i den ordning som anges i 8 kap. 8 § andra och

tredje styckena, om inte annat följer av tredje eller fjärde

styckena i denna paragraf.

Har den som söks för uppsägning hemvist här i landet

och är det inte fråga om en uppsägning i förtid enligt 42 §

eller en sådan uppsägning som avses i 58 §, får

uppsägningen sändas i rekommenderat brev. Uppsägningen

anses då ha skett när den har avlämnats för postbefordran

under den söktes vanliga adress. Har hyresgästen lämnat

hyresvärden uppgift om en adress, under vilken

meddelanden till honom skall sändas, anses den som hans

vanliga adress. I annat fall anses den uthyrda lägenhetens

adress som hyresgästens vanliga adress.

Om en hyresvärd eller en hyresgäst, vars avtal skall

sägas upp, inte har något känt hemvist här i landet och om

det inte heller finns något känt ombud som har rätt att ta

emot uppsägning för honom, får uppsägning ske genom

kungörelse i Post- och Inrikes Tidningar.

En ansökan hos domstol med En ansökan hos domstol med

yrkande att yrkande att

hyresförhållandet skall hyresförhållandet skall

upphöra eller att upphöra eller att

hyresgäst skall avhysas hyresgäst skall avhysas

gäller som uppsägning gäller som uppsägning

när delgivning skett i när delgivning skett i

behörig ordning. behörig ordning. Detsamma

 gäller en ansökan enligt

 lagen (1990:746) om

 betalningsföreläggande

 och handräckning om att

 hyresgäst skall avhysas.

 Särskilda bestämmelser om innehållet i

uppsägning av

hyresavtal som gäller lokaler finns i 58 och 58 a §§.

 26 §4

Hyresvärden har rätt att utan uppskov få tillträde till

lägenheten för att utöva nödvändig tillsyn eller utföra

förbättringsarbeten som inte kan uppskjutas utan skada.

När lägenheten är ledig till uthyrning, är hyresgästen

skyldig att låta den visas på lämplig tid.

Efter tillsägelse minst en månad i förväg får hyresvärden

i lägenheten låta utföra mindre brådskande

förbättringsarbeten som inte vållar väsentligt hinder eller

men i nyttjanderätten. Sådana arbeten får dock inte utan

hyresgästens medgivande utföras under den sista månad

som hyresförhållandet består. Vill hyresvärden utföra annat

arbete i lägenheten, får hyresgästen inom en vecka från det

att han fick meddelande om detta säga upp avtalet till

upphörande. Sådant arbete får inte utan hyresgästens

medgivande påbörjas förrän avtalet sålunda kunnat bringas

att upphöra. Bestämmelserna i detta stycke gäller inte

arbete som hyresvärden har utfäst sig att utföra åt

hyresgästen eller som han genom ett åtgärdsföreläggande

har ålagts att utföra.

I fall som anges i första eller andra stycket skall

hyresvärden tillse att hyresgästen ej förorsakas större

olägenhet än nödvändigt. Skada som förorsakas

hyresgästen genom arbete som avses i andra stycket skall

ersättas av hyresvärden, även om skadan icke beror på hans

försummelse.

Hyresgästen är skyldig att tåla inskräningar i

nyttjanderätten, som föranleds av nödvändiga åtgärder för

att utrota ohyra i fastigheten, även om den av honom hyrda

lägenheten inte besväras av ohyra. Därvid gäller 17 § andra

stycket.

Underlåter hyresgästen Underlåter hyresgästen

att bereda hyresvärden att bereda hyresvärden

tillträde till tillträde till

lägenheten när denne har lägenheten när denne har

rätt till det, kan rätt till det, får

tingsrätten förordna om kronofogdemyndigheten meddela

handräckning. I fråga om särskild handräckning. I

sådan handräckning finns fråga om sådan

bestämmelser i 17 § handräckning finns

handräckningslagen bestämmelser i lagen

(1981:847). (1990:746) om

 betalningsföre- läggande

 och handräckning.

 13 kap.

26 §5

Bestämmelserna i Bestämmelserna i

utsökningsbalken, utsökningsbalken,

lagsökningslagen (1946:808) konkurslagen (1987:672) och

och konkurslagen (1987:672) lagen (1990:746) om

angående fast egendom och betalningsföreläggande

rättighet däri och handräckning

tillämpas också i angående fast egendom och

fråga om tomträtt. rättighet däri

 tillämpas också i

 fråga om tomträtt.

 Vid expropriation eller liknande

tvångsförvärv som

avser tomträtt är denna likställd med fast egendom.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om mål om

lagsökning, betalningsföreläggande och handräckning där

talan väckts före ikraftträdandet.

1 Senaste lydelse 1984:678.

2 Senaste lydelse 1981:849.

3 Senaste lydelse 1988:927.

4 12 kap. omtryckt 1984:694.

5 Senaste lydelse 1987:679.

5 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1957:390) om fiskearrenden

Härigenom föreskrivs att 17 § lagen (1957:390) om

fiskearrenden skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 17 §1

Tvist om fiskearrende som ej Tvist om fiskearrende som ej

ankommer på ankommer på

arrendenämnds prövning arrendenämnds prövning

skall upptagas av den skall upptagas av den

fastighetsdomstol inom vars fastighetsdomstol inom vars

område fastigheten är område fastigheten är

belägen. Även belägen. Även

klandertalan som avses i 16 klandertalan som avses i 16

§ upptages av samma § upptages av samma

domstol. Beträffande laga domstol.

domstol i arrendetvist som

skall prövas enligt

lagsökningslagen (1946:808)

eller handräckningslagen

(1981:847) finns

bestämmelser i dessa lagar.

 Tvist som efter klander mot

arrendenämnds beslut är

anhängig vid domstol får återförvisas till nämnden.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om mål om

lagsökning, betalningsföreläggande och handräckning där

talan väckts före ikraftträdandet.

1 Senaste lydelse 1981:856.

6 Förslag till

Lag om betalningsföreläggande för fordringar i arbetstvister

och fordringar som skall prövas av statens va-nämnd

Härigenom föreskrivs följande.

1 § Ansökan om betalningsföreläggande enligt lagen

(1990:746) om betalningsföreläggande och handräckning

får göras hos kronofogdemyndigheten trots att tvist om

anspråket skall handläggas enligt lagen (1974:371) om

rättegången i arbetstvister.

2 § Har ansökan om betalningsföreläggande gjorts av en

medlem i en arbetsgivar- eller arbetstagarorganisation och

uppkommer fråga om överlämnande av målet till tingsrätt

med stöd av 36 § lagen (1990:746) om

betalningsföreläggande och handräckning eller därför att

återvinning sökts, skall organisationen, om den enligt 2 kap.

1 § och 4 kap. 5 § lagen (1974:371) om rättegången i

arbetstvister kan föra sökandens talan vid arbetsdomstolen,

beredas tillfälle att uppge om den vill föra talan där.

Detsamma gäller när ansökan om betalningsföreläggande

har gjorts i kollektivavtalstvist av någon som har varit

medlem i en arbetsgivar- eller arbetstagarorganisation som

har slutit avtalet. Förklarar organisationen att den vill föra

talan vid arbetsdomstolen, skall kronofogdemyndigheten

överlämna målet dit.

Om arbetsdomstolen finner sig inte vara behörig att

handlägga målet, skall domstolen överlämna detta till en

tingsrätt som enligt vad som framgår av handlingarna är

behörig. Detta gäller dock inte om det är högsta domstolen

som har överlämnat målet till arbetsdomstolen.

3 § Ansökan enligt 1 § får göras hos

kronofogdemyndigheten också i fråga om fordran på avgift

till huvudman för allmän vatten- och avloppsanläggning

eller för allmänt värmesystem i sådana fall där tvist om

anspråket skall prövas av statens va-nämnd. Vad som sägs

om arbetsdomstolen i 2 § andra stycket skall i sådana fall i

stället gälla statens va-nämnd.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer,

då lagen (1974:372) om lagsökning och

betalningsföreläggande för fordringsanspråk i

anställningsförhållanden och lagen (1976:841) om

betalningsföreläggande för fordringar som skall prövas av

statens va-nämnd skall upphöra att gälla. Äldre föreskrifter

gäller fortfarande i fråga om mål om lagsökning och

betalningsföreläggande där talan väckts före

ikraftträdandet.

7 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1976:839) om statens va-nämnd

Härigenom föreskrivs att 6 § lagen (1976:839) om statens

va-nämnd skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 6 §1

Nämnden är beslutför med ordföranden ensam

1. vid förberedande åtgärd, vid prövning av fråga om

avvisning eller avskrivning av mål eller vid handläggning av

överklagande av nämndens beslut,

2. när talan i målet 2. när talan i målet

medgivits eller parterna medgivits eller parterna

endast begär endast begär

stadfästelse av stadfästelse av

förlikning, vid meddelande förlikning, vid meddelande

av beslut enligt 15 § samt av beslut enligt 15 § samt

vid prövning av fråga om vid prövning av fråga om

återförvisning som avses att överlämna ett mål

i 2 § lagen (1976:841) om till annan myndighet enligt

betalnings- föreläggande lagen (1991:0000) om

för fordringar som skall betalningsföreläggande

prövas av statens för fordringar i

va-nämnd. arbetstvister och fordringar

 som skall prövas av statens

 va-nämnd.

 Handläggning som avses i första stycket

1 kan enligt

uppdrag av ordföranden också ombesörjas av annan

lagfaren tjänsteman vid nämnden, vilken förordnats därtill

av nämnden.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om mål om

betalningsföreläggande där talan väckts före

ikraftträdandet.

1 Senaste lydelse 1986:1174.

8 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1929:145) om skiljemän

Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1929:145) om

skiljemän skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 §

Fråga om tvistemåls beskaffenhet, varom förlikning kan

träffas, så ock fråga om ersättning för skada på grund av

brott må, då tvist härom uppstått, genom avtal mellan

parterna hänskjutas till avgörande av en eller flera

skiljemän. Skiljeavtal om sådan fråga kan ock avse framtida

tvist, härflytande av visst rättsförhållande, som angives i

avtalet.

Skiljemän må ej upptaga Skiljemän får inte ta

fråga, varom upp en fråga, om vilken det

rättegång eller pågår rättegång.

lagsökning pågår, Detta gäller dock inte, om

dock att rättegång ej talan i rättegången har

hindrar återkallats.

skiljemannaförfarande,

där anmälan om målets

nedläggande skett hos

rättens ordförande.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

9 Förslag till

Lag om ändring i växellagen (1932:130)

Härigenom föreskrivs att 71 och 93 §§ växellagen

(1932:130) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 71 §1

Växelpreskription avbrytes Växelpreskription avbryts

genom: delgivning av genom: delgivning av

stämning eller av stämning till svensk

lagsökning till svensk domstol, kungörande av

domstol eller kungörande av rättegång vid svensk

rättegång vid sådan domstol eller delgivning av

domstol; ansökan om

 betalningsföreläggande

 hos svensk

 kronofogdemyndighet;

växelfordringens åberopande för kvittning vid svensk

domstol;

fordringens bevakning i gäldenärens här i riket

anhängiga konkurs; eller

dess anmälande under här i riket pågående

ackordsförhandling utan konkurs.

Genom växelfordrans anhängiggörande vid domstol i

främmande stat avbrytes preskription, där gäldenären har

hemvist i den staten eller, utan invändning mot domstolens

behörighet, inställer sig i målet eller personligen erhållit del

av stämningen. Lika med växelfordrans anhängiggörande

vid utländsk domstol anses kungörande av rättegång vid

sådan domstol enligt där gällande lag. Har i främmande stat

fordringen bevakats i växelgäldenärs konkurs eller anmälts

under ackordsförhandling utan konkurs, vare preskription

därigenom avbruten, där växelgäldenären vid konkursens

eller ackordsförhandlingens början hade hemvist i den

främmande staten. Växelfordrans åberopande för kvittning

vid utländsk domstol medföre ock avbrott i preskription.

Preskription avbrytes icke i förhållande till annan än

den, mot vilken åtgärd för preskriptionens avbrytande

vidtagits, men avbrottet gälle till fördel för alla

växelgäldenärer, vilka föregå den, som vidtagit åtgärden.

Har preskription avbrutits, men varder det mål eller

ärende, vari växelkravet gjorts gällande, ej fört till slut,

skall ny preskriptionstid begynna att löpa från den dag, då

målet eller ärendet sist handlades.

Möter för vidtagande av åtgärd för preskriptionens

avbrytande hinder, som i 54 § sägs, vare växelrätten

bevarad, därest åtgärden företages inom en månad efter

hindrets upphörande.

 93 §2

Om laga domstol i Om laga domstol i

växelmål gälle vad växelmål gäller vad

för tvistemål är som är föreskrivet

stadgat. för tvistemål.

 Vill man anhängiggöra

sin talan genom lagsökning,

gälle vad därom stadgas

i lagsökningslagen.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om mål om

lagsökning där talan väckts före ikraftträdandet.

1 Senaste lydelse 1946:845.

2 Senaste lydelse 1946:845.

10 Förslag till

Lag om ändring i checklagen (1932:131)

Härigenom föreskrivs att 53 och 71 §§ checklagen

(1932:131) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 53 §1

Checkpreskription avbrytes Checkpreskription avbryts

genom: delgivning av genom: delgivning av

stämning eller av stämning till svensk

lagsökning till svensk domstol, kungörande av

domstol eller kungörande av rättegång vid svensk

rättegång vid sådan domstol eller delgivning av

domstol; ansökan om

 betalningsföreläggande

 hos svensk

 kronofogdemyndighet;

checkfordringens åberopande för kvittning vid svensk

domstol;

fordringens bevakning i gäldenärens här i riket

anhängiga konkurs; eller

dess anmälande under här i riket pågående

ackordsförhandling utan konkurs.

Genom checkfordrans anhängiggörande vid domstol i

främmande stat avbrytes preskription, där gäldenären har

hemvist i den staten eller, utan invändning mot domstolens

behörighet, inställer sig i målet eller personligen erhållit del

av stämningen. Lika med checkfordrans anhängiggörande

vid utländsk domstol anses kungörande av rättegång vid

sådan domstol enligt där gällande lag. Har i främmande stat

fordringen bevakats i checkgäldenärens konkurs eller

anmälts under ackordsförhandling utan konkurs, vare

preskription därigenom avbruten, där checkgäldenären vid

konkursens eller ackordsförhandlingens början hade

hemvist i den främmande staten. Checkfordrans

åberopande för kvittning vid utländsk domstol medföre ock

avbrott i preskription.

Preskription avbrytes icke i förhållande till annan än den,

mot vilken åtgärd för preskriptionens avbrytande vidtagits,

men avbrottet gälle till fördel för alla checkgäldenärer, vilka

föregå den, som vidtagit åtgärden.

Har preskription avbrutits, men varder det mål eller

ärende, vari checkkravet gjorts gällande, ej fört till slut,

skall ny preskriptionstid begynna att löpa från den dag, då

målet eller ärendet sist handlades.

Möter för vidtagande av åtgärd för preskriptionens

avbrytande hinder, som i 48 § sägs, vare checkrätten

bevarad, därest åtgärden företages inom en månad efter

hindrets upphörande.

1 Senaste lydelse 1946:846.

 71 §2

Om laga domstol i checkmål Om laga domstol i checkmål

gälle vad för gäller vad som är

tvistemål är stadgat. föreskrivet för

Vill man anhängiggöra tvistemål.

sin talan genom lagsökning,

gälle vad därom stadgas

i lagsökningslagen.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om mål om

lagsökning där talan väckts före ikraftträdandet.

2 Senaste lydelse 1946:846.

11 Förslag till

Lag om ändring i konkurslagen (1987:672)

Härigenom föreskrivs att 2 kap. 6 §, 3 kap. 9 § och 5 kap.

11 § konkurslagen (1987:672) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 kap.

6 §

Har en borgenärs fordran Har en borgenärs fordran

fastställts av domstol fastställts av domstol

eller har en domstol enligt eller av kronofogdemyndighet

lagsökningslagen (1946:808) med stöd av lagen

meddelat bevis att (1990:746) om

utmätning för en fordran betalningsföreläggande

får äga rum, skall detta och handräckning, skall

godtas som stöd för detta godtas som stöd

behörighet att begära för behörighet att

gäldenären i konkurs, begära gäldenären i

även om avgörandet inte konkurs, även om

har vunnit laga kraft. Detta avgörandet inte har vunnit

gäller dock inte, om en laga kraft. Detta gäller

domstol har förordnat att dock inte, om en domstol har

avgörandet inte får förordnat att avgörandet

verkställas. inte får verkställas.

 En fordran som har fastställts genom

skiljedom skall

också godtas, om skiljedomen får verkställas enligt 3 kap.

15 eller 16 § utsökningsbalken och en domstol inte har

meddelat ett sådant förordnande som avses i 18 § i samma

kapitel.

I andra fall än de som avses i första och andra styckena

skall borgenären styrka sin behörighet att begära

gäldenären i konkurs.

 3 kap.

9 §

Pågår en rättegång mellan gäldenären och någon annan

om sådan egendom som hör till konkursboet, får

konkursboet överta gäldenärens talan. Om boet, trots att

det har underrättats om rättegången, inte övertar

gäldenärens talan, skall egendomen anses inte tillhöra

konkursboet. Egendomen får inte så länge konkursen pågår

utmätas för en fordran som kan göras gällande i konkursen.

Om konkursboet övertar gäldenärens talan, tillämpas

beträffande boets skyldighet att svara för rättegångskostnad

vad som i rättegångsbalken föreskrivs om den till vilken

överlåtelse har ägt rum enligt 13 kap. 7 § samma balk.

Förs talan mot gäldenären angående en fordran som kan

göras gällande i konkursen, får konkursboet inträda i

rättegången vid sidan av gäldenären.

Gäldenären skall Gäldenären skall

underrätta domstolen om underrätta domstolen om

konkursen i de fall som avses konkursen i de fall som avses

i första och andra i första och andra

styckena. Domstolen skall styckena. Domstolen skall

lämna konkursboet lämna konkursboet

meddelande om meddelande om

rättegången. rättegången. I mål om

 betalningsföreläggande

 eller handräckning

 gäller vad som nu sagts om

 domstolen i stället

 kronofogdemyndigheten.

 5 kap.

11 §

För en fordran som är förenad med förmånsrätt och som

löper med ränta skall ränta beräknas till den dag då

utdelningsförslaget upprättas eller, om medlen betalas ut i

förskott, dagen för utbetalningen.

Om en fordran som är Om en fordran som är

förenad med förenad med

förmånsrätt men som förmånsrätt men som

inte löper med ränta inte löper med ränta

hade kunnat göras hade kunnat göras

räntebärande genom räntebärande genom

delgivning av stämning delgivning av stämning

eller av ansökan om eller av ansökan om

lagsökning eller betalningsföreläggande,

betalningsföreläggande, skall ränta för den

skall ränta för den beräknas enligt 5 §

beräknas enligt 5 § räntelagen (1975:635)

räntelagen (1975:635) från dagen för

från dagen för konkursbeslutet, om fordringen

konkursbeslutet, om fordringen då var förfallen till

då var förfallen till betalning och annars från

betalning och annars från den senare dag då

den senare dag då fordringen förfaller till

fordringen förfaller till betalning. Räntan skall

betalning. Räntan skall beräknas till dag som avses

beräknas till dag som avses i första stycket.

i första stycket.

 För fordringar utan förmånsrätt beräknas

 från dagen för

konkursbeslutet ränta mellan borgenärerna endast om boet

räcker till betalning av mer än beloppet av alla fordringar i

konkursen utan förmånsrätt, i förekommande fall

inberäknat vid konkursbeslutet upplupen ränta. Räntan

bestäms med tillämpning av första och andra styckena.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om mål om

lagsökning, betalningsföreläggande och handräckning där

talan väckts före ikraftträdandet.

12 Förslag till

Lag om ändring i räntelagen (1975:635)

Härigenom föreskrivs att 4 § räntelagen (1975:635) skall

ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 4 §1

I annat fall än som avses i 3 § utgår ränta på förfallen

fordran, för vilken betalningstiden försittes, från den dag

som infaller en månad efter det borgenären har avsänt

räkning eller på annat sätt framställt krav på betalning av

bestämt belopp med angivande att underlåtenhet att betala

medför skyldighet att utge ränta. Gäldenären är dock ej

skyldig att erlägga ränta för tid innan räkningen eller kravet

har kommit honom till handa.

Avser fordringen skadestånd eller annan liknande

ersättning som ej kan fastställas utan särskild utredning,

utgår ränta på förfallet belopp från den dag som infaller en

månad efter det borgenären har framställt krav på

ersättning och lagt fram utredning som med hänsyn till

omständigheterna skäligen kan begäras av honom.

Gäldenären är dock ej skyldig att erlägga ränta för tid innan

kravet och utredningen har kommit honom till handa.

Oavsett vad som föreskrives Oavsett vad som föreskrivs

i första och andra styckena i första och andra styckena

utgår ränta på utgår ränta på

förfallen fordran senast förfallen fordran senast

från dagen för från dagen för

delgivning av ansökan om delgivning av ansökan om

lagsökning eller betalningsföreläggande

betalningsföreläggande eller av stämning i mål

eller av stämning i mål om utgivande av betalning.

om utgivande av betalning.

 Utan hinder av bestämmelserna i andra

och tredje

styckena utgår ränta på en fordran, som avser skadestånd

med anledning av ett uppsåtligt brott och inte skall utges

som livränta, alltid från den dag då skadan uppkom.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om mål om

lagsökning där talan väckts före ikraftträdandet.

1 Senaste lydelse 1987:327.

13 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1936:320) om skydd mot vräkning

vid arbetskonflikter

Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1936:320) om skydd

mot vräkning vid arbetskonflikter skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 §1

Har arbetsgivare hos domstol Har arbetsgivare hos domstol,

eller skiljemän kronofogdemyndighet eller

framställt yrkande om skiljemän framställt

vräkning av arbetstagare yrkande om vräkning av

från lägenhet, som arbetstagare från

upplåtits åt honom på lägenhet, som upplåtits

grund av hans åt honom på grund av

arbetsanställning, och hans arbetsanställning, och

upplyses att arbetstagaren upplyses att arbetstagaren

deltager i strejk vid deltager i strejk vid

arbetsgivarens företag arbetsgivarens företag

eller att han är eller att han är

föremål för lockout föremål för lockout

från arbetsgivarens sida, från arbetsgivarens sida,

får yrkandet, ändå får yrkandet, ändå

att arbetstagaren befinnes att arbetstagaren befinnes

skyldig att avflytta från skyldig att avflytta från

lägenheten, i avbidan på lägenheten, i avbidan på

konfliktens avveckling icke konfliktens avveckling icke

bifallas förrän tre bifallas förrän tre

månader förflutit månader förflutit

från det han i anledning av från det han i anledning av

konflikten upphörde med konflikten upphörde med

arbetet. arbetet.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

1 Senaste lydelse 1981:780.

14 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1939:608) om enskilda vägar

Härigenom föreskrivs att 106 § lagen (1939:608) om

enskilda vägar skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 106 §1

Länsstyrelsen får vid Länsstyrelsen får vid

vite förelägga den som vite förelägga den som

uppfört byggnad eller uppfört byggnad eller

vidtagit annan åtgärd i vidtagit annan åtgärd i

strid mot förbud enligt 100 strid mot förbud enligt 100

§ att undanröja eller § att undanröja eller

ändra det utförda. ändra det utförda.

Tingsrätten får meddela Kronofogdemyndigheten får

handräckning till meddela särskild

rättelse i vad olagligen handräckning till

skett. Ansökan om rättelse i vad olagligen

handräckning får skett. Ansökan om

göras av allmän handräckning får

åklagare, byggnadsnämnd göras av allmän

samt ägare eller innehavare åklagare, byggnadsnämnd

av fastighet, som får samt ägare eller innehavare

begagna vägen. av fastighet, som får

Beträffande sådan begagna vägen. I fråga

handräckning finns om sådan handräckning

bestämmelser i 17 § finns bestämmelser i lagen

handräckningslagen (1990:746) om

(1981:847). betalningsföreläggande

 och handräckning.

 Efterkoms ej föreläggande, som meddelats

 med stöd av

101 §, skall på anmodan av länsstyrelsen

kronofogdemyndigheten föranstalta om att åtgärden

vidtages.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om mål om

handräckning där talan väckts före ikraftträdandet.

1 Senaste lydelse 1981:853.

15 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1950:596) om rätt till fiske

Härigenom föreskrivs att 39 § lagen (1950:596) om rätt

till fiske skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 39 §1

Är det uppenbart att Är det uppenbart att

fiskeredskap utsatts eller fiskeredskap utsatts eller

anordning vidtagits i strid anordning vidtagits i strid

med vad som gäller om med vad som gäller om

fiskådra och sker inte fiskådra och sker inte

rättelse genast efter rättelse genast efter

tillsägelse, får tillsägelse, får

tingsrätten på kronofogdemyndigheten på

ansökan av den som lider ansökan av den som lider

skada meddela handräckning. skada meddela särskild

I fråga om sådan handräckning. I fråga om

handräckning finns sådan handräckning finns

bestämmelser i 17 § bestämmelser i lagen

handräckningslagen (1990:746) om

(1981:847). betalningsföreläggande

 och handräckning.

 Detsamma skall gälla, om någon begagnar

av

länsstyrelsen fastställt märke för redskap eller notvarp på

sätt som är ägnat att obehörigen avhålla annan från att

fiska.

Om ett allmänt fiskeriintresse berörs får ansökan om

handräckning även göras av allmän åklagare, av

fiskeristyrelsen eller av fisketillsynsman som särskilt

förordnats för detta.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om mål om

handräckning där talan väckts före ikraftträdandet.

1 Senaste lydelse 1985:935.

16 Förslag till

Lag om ändring i naturvårdslagen (1964:822)

Härigenom föreskrivs att 39 § naturvårdslagen

(1964:822) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 39 §1

Har någon överträtt Har någon överträtt

beslut eller föreskrift som beslut eller föreskrift som

avses i 37 § första avses i 37 § första

stycket 1, 2, 4, 6 eller 8 stycket 1, 2, 4, 6 eller 8

får länsstyrelsen får länsstyrelsen

förelägga honom att förelägga honom att

åstadkomma rättelse. Har åstadkomma rättelse. Har

i fråga om en viss i fråga om en viss

fastighet eller byggnad, fastighet eller byggnad,

anordning eller anläggning anordning eller anläggning

på annans mark ägaren på annans mark ägaren

till egendomen begått till egendomen begått

överträdelsen och överträdelsen och

övergår egendomen till övergår egendomen till

ny ägare, får denne ny ägare, får denne

föreläggas att vidta föreläggas att vidta

rättelse, om det inte är rättelse, om det inte är

oskäligt. Är fråga om oskäligt. Är fråga om

överträdelse av beslut överträdelse av beslut

eller föreskrift över eller föreskrift över

vars efterlevnad kommunal vars efterlevnad kommunal

nämnd med stöd av nämnd med stöd av

överlåtelse enligt 18 b överlåtelse enligt 18 b

§ utövar tillsyn, § utövar tillsyn,

tillkommer det i stället tillkommer det i stället

nämnden att meddela nämnden att meddela

sådant föreläggande. sådant föreläggande.

I beslut om föreläggande I beslut om föreläggande

får vite sättas ut. får vite sättas ut.

Vidare får tingsrätten Vidare får

meddela handräckning för kronofogdemyndigheten meddela

att åstadkomma rättelse. särskild handräckning

Ansökan om handräckning för att åstadkomma

får göras av allmän rättelse. Ansökan om

åklagare, statens handräckning får

naturvårdsverk, göras av allmän

länsstyrelsen, den åklagare, statens

kommunala nämnd som handhar naturvårdsverk,

naturvårdsfrågor eller, länsstyrelsen, den

i fall där kommunal kommunala nämnd som handhar

nämnd har att meddela naturvårdsfrågor eller,

föreläggande, av den i fall där kommunal

nämnden. Beträffande nämnd har att meddela

sådan handräckning finns föreläggande, av den

bestämmelser i 17 § nämnden. I fråga om

handräckningslagen sådan handräckning finns

(1981:847). bestämmelser i lagen

 (1990:746) om

 betalningsföreläggande

 och handräckning.

 Vid meddelande av föreläggande enligt 17

 § första

stycket, 20 § eller 22 § andra stycket får länsstyrelsen utsätta

vite. Efterkoms ej sådant föreläggande, skall på anmodan

av länsstyrelsen kronofogdemyndigheten föranstalta om att

åtgärden vidtages.

Byggnadsnämnden får utsätta vite vid meddelande av

föreläggande enligt 17 § tredje stycket. Miljö- och

hälsoskyddsnämnden får utsätta vite vid meddelande av

föreläggande enligt 24 §. Efterkommes ej föreläggandet,

äger vederbörande nämnd låta vidtaga åtgärden på den

försumliges bekostnad.

I beslut om föreläggande som avses i första, andra eller

tredje stycket får förordnas att beslutet skall gälla utan

hinder av att det inte har vunnit laga kraft.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om mål om

handräckning där talan väckts före ikraftträdandet.

1 Senaste lydelse 1987:133.

17 Förslag till

Lag om ändring i miljöskyddslagen (1969:387)

Härigenom föreskrivs att 47 § miljöskyddslagen

(1969:387)1 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 47 §

Har någon begått en Har någon begått en

gärning som avses i 45 § gärning som avses i 45 §

första stycket 1-3, får första stycket 1-3, får

tingsrätten meddela kronofogdemyndigheten meddela

handräckning för att särskild handräckning

åstadkomma rättelse. I för att åstadkomma

fråga om sådan rättelse. I fråga om

handräckning finns sådan handräckning finns

bestämmelser i 17 § bestämmelser i lagen

handräckningslagen (1990:746) om

(1981:847). betalningsföreläggande

 och handräckning.

 Berörs allmänna intressen, får ansökan

om

handräckning göras av statens naturvårdsverk eller annan

myndighet som ärendet angår.

Efterkoms inte ett föreläggande enligt 40 § första eller

andra stycket, skall kronofogdemyndigheten på anmodan

av tillsynsmyndigheten ombesörja att åtgärd vidtas.

Det åligger polismyndighet att lämna den handräckning

som behövs för utövande av tillsyn enligt denna lag.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om mål om

handräckning där talan väckts före ikraftträdandet.

1 Lagen omtryckt 1989:363.

18 Förslag till

Lag om ändring i bostadsrättslagen (1971:479)

Härigenom föreskrivs att 29 § bostadsrättslagen

(1971:479)1 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 29 §

Bostadsrättsföreningen har rätt att erhålla tillträde till

lägenheten när det behövs för att utöva nödig tillsyn eller

utföra arbete som erfordras. När bostadsrätten enligt 10, 12

eller 37 § skall säljas på offentlig auktion, är

bostadsrättshavaren skyldig att låta lägenheten visas på

lämplig tid. Föreningen skall tillse att bostadsrättshavaren

ej tillskyndas större olägenhet än nödvändigt.

Bostadsrättshavaren är skyldig att tåla inskränkningar i

nyttjanderätten, som föranledes av nödvändiga åtgärder för

att utrota ohyra i fastigheten, även om hans lägenhet icke

besväras av ohyra. Därvid äger 22 § motsvarande

tillämpning.

Underlåter Underlåter

bostadsrättshavaren att bostadsrättshavaren att

bereda föreningen bereda föreningen

tillträde till tillträde till

lägenheten när lägenheten när

föreningen enligt första föreningen enligt första

eller andra stycket har eller andra stycket har

rätt till det, kan rätt till det, får

tingsrätten förordna om kronofogdemyndigheten meddela

handräckning. I fråga om särskild handräckning. I

sådan handräckning finns fråga om sådan

bestämmelser i 17 § handräckning finns

handräckningslagen bestämmelser i lagen

(1981:847). (1990:746) om

 betalningsföreläggande

 och handräckning.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om mål om

lagsökning, betalningsföreläggande och handräckning där

talan väckts före ikraftträdandet.

1 Lagen omtryckt 1982:353.

19 Förslag till

Lag om ändring i väglagen (1971:948)

Härigenom föreskrivs att 72 § väglagen

(1971:948)1 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 72 §

Utförs ledningsarbete eller Utförs ledningsarbete eller

uppförs en byggnad i strid uppförs en byggnad i strid

mot 44, 47 eller 48 § eller mot 44, 47 eller 48 § eller

mot en föreskrift eller ett mot en föreskrift eller ett

förbud som har meddelats förbud som har meddelats

med stöd av 44, 47 eller 48 med stöd av 44, 47 eller 48

§ får tingsrätten §, får

meddela handräckning för kronofogdemyndigheten meddela

att åstadkomma rättelse. särskild handräckning

I fråga om sådan för att åstadkomma

handräckning finns rättelse. I fråga om

bestämmelser i 17 § sådan handräckning finns

handräckningslagen bestämmelser i lagen

(1981:847). (1990:746) om

 betalningsföreläggande

 och handräckning.

 Om någon bryter mot ett förbud i 46--48

§ eller mot en

föreskrift eller ett förbud som har meddelats med stöd av

46--48 § och är det inte fråga om uppförande av en byggnad,

får kronofogdemyndigheten vidta åtgärd för rättelse.

Kronofogdemyndigheten skall lämna det biträde som

behövs för att beslut av länsstyrelsen enligt 64 § andra

stycket skall kunna genomföras.

Polismyndigheten skall lämna väghållningsmyndigheten

det biträde som behövs för att åtgärder som avses i 34, 40,

43, 45 eller 53 § skall kunna vidtas.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om mål om

handräckning där talan väckts före ikraftträdandet.

1 Lagen omtryckt 1987:459.

20 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1971:1154) om förbud mot

dumpning av avfall i vatten

Härigenom föreskrivs att 9 § lagen (1971:1154) om

förbud mot dumpning av avfall i vatten skall ha följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 9 §1

Har någon begått Har någon begått

gärning som avses i 5 §, gärning som avses i 5 §,

får tingsrätten meddela får kronofogdemyndigheten

handräckning för att meddela särskild

åstadkomma rättelse. I handräckning för att

fråga om sådan åstadkomma rättelse. I

handräckning finns fråga om sådan

bestämmelser i 17 § handräckning finns

handräckningslagen bestämmelser i lagen

(1981:847). (1990:746) om

 betalningsföreläggande

 och handräckning.

 Berörs allmänna intressen, får ansökan

om

handräckning göras av den myndighet som ärendet angår.

Det åligger polismyndighet att lämna den handräckning

som behövs för utövande av tillsyn enligt denna lag.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om mål om

handräckning där talan väckts före ikraftträdandet.

1 Senaste lydelse 1981:862.

21 Förslag till

Lag om ändring i gruvlagen (1974:342)

Härigenom föreskrivs att 11 kap. 2 § gruvlagen

(1974:342) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 11 kap.

2 §1

Påbörjas Påbörjas

undersökningsarbete i strid undersökningsarbete i strid

med 3 kap. 1 § andra med 3 kap. 1 § andra

stycket eller utförs stycket eller utförs

anläggning i strid med 3 anläggning i strid med 3

kap. 2 § andra stycket, kap. 2 § andra stycket,

får tingsrätten efter får kronofogdemyndigheten

ansökan av den som äger efter ansökan av den som

eller innehar marken äger eller innehar marken

förordna att arbetet skall meddela särskild

inställas eller att handräckning för att

anläggningen skall tagas arbetet skall inställas

bort på inmutarens eller att anläggningen

bekostnad. skall tagas bort på

 inmutarens bekostnad.

 Åsidosätts förbud som

Åsidosätts förbud som

bergmästaren meddelat bergmästaren meddelat

enligt 6 kap. 5 § andra enligt 6 kap. 5 § andra

stycket, får tingsrätten stycket, får

på ansökan av kronofogdemyndigheten på

bergmästaren meddela ansökan av bergmästaren

handräckning för att meddela särskild

åstadkomma rättelse. handräckning för att

 åstadkomma rättelse.

 I fråga om åtgärd som

I fråga om sådan

avses i första eller andra handräckning som avses i

stycket finns bestämmelser första eller andra stycket

i 17 § finns bestämmelser i lagen

handräckningslagen (1990:746) om

(1981:847). betalningsföreläggande

 och handräckning.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om mål om

handräckning där talan väckts före ikraftträdandet.

1 Senaste lydelse 1981:863.

22 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1974:890) om vissa

mineralfyndigheter

Härigenom föreskrivs att 42 § lagen (1974:890) om vissa

mineralfyndigheter skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 42 §1

Påbörjas Påbörjas

undersökningsarbete utan undersökningsarbete utan

att säkerhet ställts att säkerhet ställts

enligt vad som föreskrivs i enligt vad som föreskrivs i

20 § andra stycket eller 32 20 § andra stycket eller 32

§ fjärde stycket eller § fjärde stycket eller

utförs anläggning i utförs anläggning i

strid med 15 § andra strid med 15 § andra

stycket, 22 § andra stycket stycket, 22 § andra stycket

eller 32 § fjärde eller 32 § fjärde

stycket, får tingsrätten stycket, får

på ansökan av den som kronofogdemyndigheten på

äger eller innehar marken ansökan av den som äger

förordna att arbetet skall eller innehar marken meddela

inställas eller att särskild handräckning

anläggningen skall tas bort för att arbetet skall

på undersökarens inställas eller att

bekostnad. anläggningen skall tas bort

 på undersökarens

 bekostnad.

 Åsidosätts förbud som

Åsidosätts förbud som

bergmästaren meddelat bergmästaren meddelat

enligt 43 § andra stycket, enligt 43 § andra stycket,

får tingsrätten på får kronofogdemyndigheten

ansökan av bergmästaren på ansökan av

meddela handräckning för bergmästaren meddela

att åstadkomma rättelse. särskild handräckning

 för att åstadkomma

 rättelse.

 I fråga om åtgärd som

I fråga om sådan

avses i första eller andra handräckning som avses i

stycket finns bestämmelser första eller andra stycket

i 17 § finns bestämmelser i lagen

handräckningslagen (1990:746) om

(1981:847). betalningsföreläggande

 och handräckning.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om mål om

handräckning där talan väckts före ikraftträdandet.

1 Senaste lydelse 1982:484.

23 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1978:160) om vissa rörledningar

Härigenom föreskrivs att 21 § lagen (1978:160) om vissa

rörledningar skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 21 §1

Åsidosättes förbud Åsidosättes förbud

som har meddelats enligt 20 som har meddelats enligt 20

§ andra stycket, får § andra stycket, får

tingsrätten på kronofogdemyndigheten på

ansökan av den myndighet ansökan av den myndighet

som har meddelat förbudet som har meddelat förbudet

meddela handräckning för meddela särskild

att åstadkomma rättelse. handräckning för att

 åstadkomma rättelse.

 I fråga om handräckning

I fråga om handräckning

som avses i första stycket som avses i första stycket

finns bestämmelser i 17 finns bestämmelser i lagen

§ handräckningslagen (1990:746) om

(1981:847). betalningsföreläggande

 och handräckning.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om mål om

handräckning där talan väckts före ikraftträdandet.

1 Senaste lydelse 1982:486.

24 Förslag till

Lag om ändring i vattenlagen (1983:291)

Härigenom föreskrivs att 13 kap. 55 § och 21 kap. 4 §

vattenlagen (1983:291) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 13 kap.

55 §

Om svaranden för att bemöta käromålet gör en ansökan

hos vattendomstolen enligt 13 § första stycket 3 eller 4 eller

om ändrade bestämmelser om vattentappning enligt 13 §

första stycket 10, handläggs målet i dess helhet som ett

ansökningsmål, om inte målet med stöd av 13 § andra

stycket ändå behandlas som ett stämningsmål.

Har vattendomstolen i Har beslut om borttagande

stämningsmål eller eller ändring av en

enligt handräckningslagen vattenanläggning meddelats

(1981:847) eller av vattendomstolen i ett

länsstyrelsen enligt 21 stämningsmål, av

kap. 3 § denna lag beslutat kronofogdemyndigheten med

om borttagande eller stöd av lagen (1990:746) om

ändring av en betalningsföreläggande

vattenanläggning och och handräckning eller av

görs en ansökan som länsstyrelsen enligt 21

avses i första stycket, kap. 3 § denna lag och

får vattendomstolen görs en ansökan som

ansökningsmålet avses i första stycket,

bestämma att beslutet inte får vattendomstolen i

får verkställas innan ansökningsmålet

målet har blivit slutligt bestämma att beslutet inte

avgjort eller vattendomstolen får verkställas innan

förordnar annat. målet har blivit slutligt

Sökanden skall ställa avgjort eller vattendomstolen

säkerhet för kostnader förordnar annat.

och skador. Sökanden skall ställa

 säkerhet för kostnader

 och skador.

 21 kap.

4 §

I fall som avses i 3 § I fall som avses i 3 §

får vattendomstolen meddela får kronofogdemyndigheten

handräckning. I fråga om meddela särskild

sådan handräckning finns handräckning. I fråga om

bestämmelser i 17 § sådan handräckning finns

handräckningslagen bestämmelser i lagen

(1981:847). Utslag i sådant (1990:746) om

mål överklagas hos betalningsföreläggande

vattenöverdomstolen. och handräckning. Utslag i

 sådant mål överklagas

 hos vattenöverdomstolen.

 Om allmänna intressen berörs, görs

ansökan om

handräckning av länsstyrelsen.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om mål om

handräckning där talan väckts före ikraftträdandet.

25 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1985:620) om vissa torvfyndigheter

Härigenom föreskrivs att 38 och 39 §§ lagen (1985:620)

om vissa torvfyndigheter skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 38 §

Påbörjas Påbörjas

undersökningsarbete utan undersökningsarbete utan

att vad som i 22 § andra att vad som i 22 § andra

stycket föreskrivs om stycket föreskrivs om

ställande av säkerhet ställande av säkerhet

iakttagits eller utförs iakttagits eller utförs

anläggning i strid med 18 anläggning i strid med 18

§ andra stycket eller 20 § andra stycket eller 20

§ andra stycket, får § andra stycket, får

tingsrätten på kronofogdemyndigheten på

ansökan av den som äger ansökan av den som äger

eller innehar marken eller innehar marken meddela

förordna att arbetet skall särskild handräckning

inställas eller att för att arbetet skall

anläggningen skall tas bort inställas eller att

på undersökarens anläggningen skall tas bort

bekostnad. på undersökarens

 bekostnad.

 I fråga om sådant

I fråga om sådan

förordnande finns handräckning som avses i

bestämmelser i 17 § första stycket finns

handräckningslagen bestämmelser i lagen

(1981:847). (1990:746) om

 betalningsföreläggande

 och handräckning.

 39 §

Iakttar en koncessionshavare inte villkor som förenats

med koncessionen eller efterkommer han inte vad som

begärs med stöd av 35 § eller 36 § andra stycket, får

länsstyrelsen vid vite förelägga honom att fullgöra sina

skyldigheter.

Under samma Under samma

förutsättning får förutsättning får

tingsrätten på kronofogdemyndigheten på

ansökan av länsstyrelsen ansökan av länsstyrelsen

eller, i fall som nämns i eller, i fall som nämns i

35 §, myndighet som avses 35 §, myndighet som avses

där förordna om där meddela särskild

handräckning för att handräckning för att

åstadkomma rättelse åstadkomma rättelse

på bekostnad av på bekostnad av

koncessionshavaren. koncessionshavaren. I fråga

 om sådan handräckning

 finns bestämmelser i lagen

 (1990:746) om

 betalningsföreläggande

 och handräckning.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om mål om

handräckning där talan väckts före ikraftträdandet.

26 Förslag till

Lag om ändring i plan- och bygglagen (1987:10)

Härigenom föreskrivs att 10 kap. 12-13 §§ plan- och

bygglagen (1987:10) skall följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 10 kap.

12 §

Tingsrätten får meddela Kronofogdemyndigheten får

handräckning så att meddela särskild

rättelse sker när handräckning så att

någon rättelse sker när

 någon

1. utan lov har vidtagit en åtgärd som kräver bygglov,

rivningslov eller marklov,

2. har vidtagit en åtgärd med stöd av bygglov, rivningslov

eller marklov, om lovet har ändrats eller upphävts genom

ett beslut som har vunnit laga kraft,

3. i annat fall än som avses i 1 har vidtagit en åtgärd som

strider mot denna lag eller mot någon föreskrift eller något

beslut som har meddelats med stöd av lagen,

4. har underlåtit att utföra arbete eller vidta en åtgärd

som har förelagts honom enligt 15 §, 16 § första stycket eller

17 §.

 13 §

Ansökningar om Ansökningar om

handräckning får handräckning får

göras av göras av

byggnadsnämnden. byggnadsnämnden.

Bestämmelser om sådan Bestämmelser om sådan

handräckning finns i 17 handräckning finns i lagen

§ handräckningslagen (1990:746) om

(1981:847). betalningsföreläggande

 och handräckning.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om mål om

handräckning där talan väckts före ikraftträdandet.

27 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1988:950) om kulturminnen m.m.

Härigenom föreskrivs att 2 kap. 22 § och 3 kap. 17 §

lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. skall ha följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 kap.

22 §

Vid överträdelse av Vid överträdelse av

beslut eller föreskrift beslut eller föreskrift

enligt detta kapitel får enligt detta kapitel får

tingsrätten besluta om kronofogdemyndigheten meddela

handräckning för att särskild handräckning

åstadkomma rättelse. för att åstadkomma

Ansökan om handräckning rättelse. Ansökan om

får göras av handräckning får

riksantikvarieämbetet och göras av

länsstyrelsen. riksantikvarieämbetet och

 länsstyrelsen.

 I fråga om handräckning

I fråga om sådan

finns bestämmelser i handräckning som avses i

handräckningslagen första stycket finns

(1981:847). bestämmelser i lagen

 (1990:746) om

 betalningsföreläggande

 och handräckning.

 3 kap.

17 §

Om ett byggnadsminne har ändrats i strid mot

meddelade skyddsföreskrifter, får länsstyrelsen förelägga

ägaren att återställa ändringen om det är möjligt. Ett sådant

föreläggande får förenas med vite.

Tingsrätten får besluta Kronofogdemyndigheten får

om handräckning för att meddela särskild

avbryta pågående handräckning för att

förstörelse av ett avbryta pågående

byggnadsminne eller för att förstörelse av ett

återställa det. Även byggnadsminne eller för att

i annat fall får återställa det. Även

handräckning beslutas, om i annat fall får

det behövs för att handräckning beslutas, om

bestämmelse i detta kapitel det behövs för att

skall efterlevas. bestämmelse i detta kapitel

 skall efterlevas.

 Ansökan om handräckning

Ansökan om handräckning

får göras av får göras av

länsstyrelsen eller länsstyrelsen eller

allmän åklagare. I allmän åklagare. I

fråga om sådan fråga om sådan

handräckning finns handräckning finns

bestämmelser i bestämmelser i lagen

handräckningslagen (1990:746) om

(1981:847). betalningsföreläggande

 och handräckning.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om mål om

handräckning där talan väckts före ikraftträdandet.

28 Förslag till

Lag om ändring i begravningslagen (1990:1144)

Härigenom föreskrivs att 9 kap. 5 § begravningslagen

(1990:1144) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 9 kap.

5 §

Om gravrättsinnehavaren Om gravrättsinnehavaren

inte följer ett inte följer ett

vitesföreläggande enligt vitesföreläggande enligt

4 §, får tingsrätten 4 §, får

besluta om handräckning kronofogdemyndigheten meddela

för anordningens särskild handräckning

borttagande. för anordningens

 borttagande.

 För sådan

I fråga om sådan

handräckning finns handräckning finns

föreskrifter i 17 § bestämmelser i lagen

handräckningslagen (1990:746) om

(1981:847). betalningsföreläggande

 och handräckning

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om mål om

handräckning där talan väckts före ikraftträdandet.

29 Förslag till

Lag om ändring i minerallagen (1991:45)

Härigenom föreskrivs att 15 kap. 4 § minerallagen

(1991:45) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 15 kap.

4 §

Om undersökningsarbete Om undersökningsarbete

påbörjas utan att påbörjas utan att

säkerhet har ställts säkerhet har ställts

enligt 3 kap. 5 § tredje enligt 3 kap. 5 § tredje

stycket eller om anläggning stycket eller om anläggning

utförs i strid med 3 kap. 3 utförs i strid med 3 kap. 3

§ andra stycket, får § andra stycket, får

tingsrätten på kronofogdemyndigheten på

ansökan av den som äger ansökan av den som äger

eller innehar marken eller innehar marken meddela

förordna att arbetet skall särskild handräckning

ställas in eller att för att arbetet skall

anläggningen skall tas bort ställas in eller att

på undersökarens anläggningen skall tas bort

bekostnad. på undersökarens

 bekostnad.

 I fråga om åtgärder

I fråga om sådan

som avses i första stycket handräckning som avses i

finns bestämmelser i 17 första stycket finns

§ handräckningslagen bestämmelser i lagen

(1981:847). (1990:746) om

 betalningsföreläggande

 och handräckning.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1992.

30 Förslag till

Lag om ändring i utsökningsregisterlagen (1986:617)

Härigenom föreskrivs att 6 § utsökningsregisterlagen

(1986:617) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 6 §

Utöver de uppgifter som anges i 4 och 5 §§ får

utsökningsregistret, i den utsträckning som föreskrivs av

regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer,

innehålla uppgifter om

1. exekutionstitel, skuldens 1. exekutionstitel, skuldens

storlek, medelsslag, dag storlek, arbetsgivare eller

när skulden fastställdes annan utbetalare av

och när den förföll ersättning som avses i 7

till betalning, influtna kap. 1 § eller 15 kap. 2

medel, den tidpunkt vid vilken § utsökningsbalken,

skulden preskriberas samt medelsslag, dag när skulden

andra förhållanden av fastställdes och när den

betydelse för förföll till betalning,

betalningsskyldigheten som influtna medel, den tidpunkt

framgår av exekutionstiteln vid vilken skulden

eller av andra handlingar i preskriberas samt andra

målet, förhållanden av

 betydelse för

 betalningsskyldigheten som

 framgår av exekutionstiteln

 eller av andra handlingar i

 målet,

2. de verkställighetsåtgärder som har begärts av

sökanden,

3. den som sökt verkställigheten och vad som i övrigt

behövs för utbetalning av influtna medel och annan

redovisning,

4. ställd säkerhet, uppskov och avbetalningsplan,

5. utmätning, exekutiv försäljning, införsel, avräkning

och betalningssäkring,

6. kvarstad och återtagande av vara,

7. bötesförvandling,

8. betalningsinställelse och likvidation,

9. konkurs, ackord, näringsförbud och förordnande av

god man enligt 2 § ackordslagen (1970:847),

10. förhör eller annan åtgärd som har vidtagits för

efterforskning av tillgångar,

11. redovisningen av verkställighetsuppdraget,

12. administrativa och tekniska uppgifter som behövs för

registrets användning.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1991.

31 Förslag till

Lag om register för betalningsföreläggande och

handräckning

Härigenom föreskrivs följande.

Registerändamål

1 § För handläggning hos kronofogdemyndigheterna av

mål enligt lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och

handräckning skall med hjälp av automatisk

databehandling föras ett register för varje

kronofogdemyndighet. Registret får användas även för

tillsyn, planering och uppföljning av verksamheten samt för

framställning av statistik. Uppgifter i registret om utslag i

målen får användas som underlag för verkställighet enligt

utsökningsbalken.

Registeransvar

2 § Varje kronofogdemyndighet är registeransvarig för

sitt register. Riksskatteverket är registeransvarigt för alla

registren.

Registerinnehåll

3 § Registret får innehålla uppgifter om sökanden och

svaranden i målet. Förs partens talan av ställföreträdare, får

registret innehålla uppgifter om denne.

4 § För en fysisk person får i registret anges

1. namn, adress, yrke och personnummer eller, när

uppgift om personnummer saknas, särskilt

registreringsnummer,

2. adress till arbetsplats och annan adress där parten kan

anträffas för delgivning genom stämningsman,

3. telefonnummer till bostaden och arbetsplatsen,

4. förhållanden i övrigt av betydelse för delgivning med

parten.

5 § För en juridisk person får i registret anges firma,

adress, telefonnummer och organisationsnummer eller, när

uppgift om organisationsnummer saknas, särskilt

registreringsnummer. För den juridiska personens

ställföreträdare får anges uppgifter enligt 4 §.

För ett dödsbo får även den avlidnes personnummer

registreras.

6 § Företräds en part av ett ombud, får i registret anges

ombudets namn, adress och telefonnummer. Dessa

uppgifter får också anges för ingivaren av målet, om denne

är någon annan än parten eller ombudet.

7 § Utöver de uppgifter som anges i 4-6 §§ får registret

innehålla uppgifter om

1. målnummer, inkomstdag, handläggningsställe,

ansökningsavgift och saken,

2. yrkanden i målet och grunden för dem,

3. handlingar som inkommer i målet,

4. handlingar som skickas ut i målet,

5. delgivning och frister,

6. beslut och utslag som meddelas i målet,

7. annat som tillförs målet och är av betydelse för

handläggningen.

Registret får även innehålla de tekniska och

administrativa uppgifter som behövs för att tillgodose

ändamålen med registret.

Sökbegrepp

8 § Vid sökning i ett register får som sökbegrepp

användas endast namn, personnummer,

organisationsnummer, särskilt registreringsnummer,

sökandens eller ingivarens referensnummer, ingivarens

kodbeteckning, målnummer, målets inkomstdag, dagen för

målets avgörande, bevakningstider och uppgifter om målets

art.

Riksskatteverket får som sökbegrepp inte använda

uppgifter om sökanden eller svaranden i målet.

Regeringen får föreskriva att även andra uppgifter får

användas som sökbegrepp för de ändamål som anges i 1 §

andra meningen.

Utlämnande av uppgifter

9 § För redovisning till sökanden i målet får uppgifter i

ett register lämnas ut på medium för automatisk

databehandling. I övrigt får uppgifter i ett register lämnas ut

på medium för automatisk databehandling endast om detta

följer av lag eller förordning eller regeringen har medgett

det. Regeringen får uppdra åt datainspektionen att lämna

sådant medgivande i fråga om uppgifter som inte omfattas

av sekretess. Datainspektionens beslut får överklagas till

regeringen.

10 § Begär en enskild hos riksskatteverket att få

underrättelse enligt 10 § datalagen (1973:289), lämnas

underrättelsen av kronofogdemyndigheten.

Gallring av uppgifter

11 § Uppgifter om utslag i mål om

betalningsföreläggande skall gallras ur registret före

utgången av juni månad kalenderåret efter det att tre år

förflutit efter det år då utslaget meddelades. I övrigt skall

uppgifter om mål om betalningsföreläggande och

handräckning gallras ur registret före utgången av juni

månad kalenderåret efter det att målet avgjorts av

kronofogdemyndigheten.

Regeringen eller den myndighet som regeringen

bestämmer får föreskriva att uppgifter i registret får bevaras

längre tid än som sägs i första stycket.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Justitiedepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 14

mars 1991

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och

statsråden S.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], R.[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN], G.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet Freivalds

Proposition om följdlagstiftning med anledning av den

nya summariska processen, m.m.

1 Inledning

Summarisk process är en sammanfattande beteckning

för handläggningen av mål om lagsökning,

betalningsföreläggande och handräckning. Dessa mål

handläggs nu vid tingsrätterna. Riksdagen beslutade i maj

1990 om genomgripande förändringar som gäller den

summariska processen (prop. 1989/90:85, JuU31, rskr. 311,

SFS 1990:746-748). I fortsättningen skall den summariska

processen handhas av kronofogdemyndigheterna enligt ett

delvis nytt förfarande som regleras i lagen (1990:746) om

betalningsföreläggande och handräckning (BfL). Den nya

lagstiftningen träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Siktet är inställt på ett ikraftträdande omkring den 1 januari

1992.

I propositionen till den redan beslutade lagstiftningen

konstaterade jag att en förändring av den summariska

processen i enlighet med förslaget krävde följdändringar i

en mängd lagar och att de flesta av ändringarna borde anstå

tills riksdagen hade fattat beslut i huvudfrågorna. Efter

riksdagsbeslutet upprättades inom justitiedepartementet

promemorian (Ds 1990:56) Följdlagstiftning med anledning

av den nya summariska processen. Tiden är nu mogen att ta

upp de frågor som behandlas i promemorian. Jag vill redan

nu säga att jag i allt väsentligt ansluter mig till

promemorians lagförslag. På en punkt, nämligen förslaget

till en lag om ett ADB-register för den summariska

processen, har dock gjorts en ganska omfattande

omarbetning. Promemorians förslag i den delen bör därför

fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 1.

Promemorian har remissbehandlats. En förteckning

över remissinstanserna bör fogas till protokollet i detta

ärende som bilaga 2. En sammanställning av

remissvaren har gjorts inom justitiedepartementet och finns

tillgänglig i lagstiftningsärendet (dnr 90-1415).

Med utgångspunkt i bl.a. promemorians förslag och

remissvaren upprättades inom justitiedepartementet ett

förslag till registerlag (bilaga 3 till protokollet) och

remitterades till datainspektionen för yttrande enligt 2 a §

datalagen (1973:289). Sedan inspektionen avgett yttrande

(bilaga 4) över bl.a. detta förslag, upprättades ett

omarbetat förslag, som förelades inspektionen för

kompletterande yttrande enligt 2 a § datalagen.

Inspektionens kompletterande yttrande bör fogas till

protokollet som bilaga 5.

I detta ärende avser jag att ta upp också vissa förslag som

riksskatteverket (RSV) har framfört vid den översyn av

utsökningsbalken (UB) som RSV gör på regeringens

uppdrag. I juli 1990 avlämnade RSV en delrapport (RSV

Rapport 1990:5). RSVs sammanfattning av sin rapport bör

fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 6.

Rapporten har remissbehandlats. En förteckning över

remissinstanserna bör fogas som bilaga 7 till

protokollet. En sammanställning av remissvaren har gjorts

inom justitiedepartementet och finns tillgänglig i

lagstiftningsärendet (dnr 90-1697).

Av förslagen i RSVs rapport behandlar jag i detta ärende

dem som förutsätter lagändringar. På en punkt anser jag

emellertid att ett ställningstagande till rapporten bör anstå.

Det gäller frågan om omprövning av

kronofogdemyndigheternas beslut i utsökningsmål.

Domstolsutredningen (Ju 1989:06), som tillsattes år 1989,

har till uppgift att göra en översyn av domstolarnas

uppgifter, arbetssätt och organisation. I utredningens

uppdrag ingår bl.a. att överväga om

kronofogdemyndigheternas beslut i utsökningsmål skall

överklagas till tingsrätt i stället för som nu till hovrätt.

Frågan om omprövning av beslut vid

kronofogdemyndigheterna bör bedömas i ljuset av vad

utredningen kommer fram till i fråga om instansordningen i

utsökningsmål.

Lagrådet

Regeringen beslutade den 21 februari 1991 att inhämta

lagrådets yttrande över upprättade lagförslag. De lagförslag

som remitterats till lagrådet bör fogas till protokollet som

bilaga 8. Det till lagrådet remitterade förslaget till lag

om register för betalningsföreläggande och handräckning är

identiskt med det förslag som förelades datainspektionen

för kompletterande yttrande enligt 2 a § datalagen.

Lagrådet har lämnat förslagen utan erinran. Lagrådets

yttrande bör fogas till protokollet som bilaga 9.

Lagrådets granskning har lett till vissa redaktionella

ändringar i lagförslagen.

2 Allmän motivering

2.1 Vissa följdändringar med anledning av den nya

summariska processen

Mitt förslag: Med anledning av den nya

summariska processen görs en rad följdändringar av

huvudsakligen redaktionell art i bl.a. rättegångsbalken,

utsökningsbalken, jordabalken och konkurslagen

(1987:672).

Promemorians förslag överensstämmer i princip

med mitt.

Remissinstanserna har i allt väsentligt godtagit

förslagen. Kritik har dock riktats från ett par håll mot ett

förslag till lag om betalningsföreläggande för fordringar i

anställningsförhållanden, m.m.

Skälen för mitt förslag: Den nya summariska

processen enligt BfL skiljer sig från den nuvarande på flera

sätt. Målen skall i fortsättningen prövas hos

kronofogdemyndigheten och inte hos tingsrätten.

Kronofogdemyndigheten skall också -- om inte sökanden

begär annat -- verkställa avgörandet. Om svaranden

bestrider ansökningen, skall kronofogdemyndigheten i

allmänhet på sökandens begäran överlämna målet till

tingsrätt. Ett flertal lagar måste nu anpassas till att

kronofogdemyndigheterna i fortsättningen kan meddela

sådana verkställbara avgöranden som hittills bara kunnat

meddelas av domstol. I stor utsträckning är dessa

författningsändringar av redaktionell natur.

Andra ändringsförslag som jag tar upp nu är föranledda

av att det nya förfarandet skiljer sig processuellt från det

nuvarande på en mängd punkter. En viktig nyhet är att de

mål som gäller penningfordran handläggs i ett enhetligt

förfarande, betalningsföreläggande, och inte som nu i två

former, betalningsföreläggande och lagsökning. Vidare är

de mål som gäller annat än betalning, handräckningsmålen,

indelade i två olika former -- vanlig handräckning och

särskild handräckning -- beroende på bl.a. syftet med

ansökningen. Det har också tillskapats delvis nya regler för

avgörandenas rättskraft och verkställbarhet.

De nu aktuella lagändringarna bör i princip självfallet

träda i kraft samtidigt som BfL och de övriga lagändringar

som riksdagen redan har beslutat om. Regeringen bör

därför få bestämma ikraftträdandedagen.

I specialmotiveringen återkommer jag till de enskilda

förslagen och redovisar där synpunkter från

remissinstanserna och mina egna ställningstaganden.

2.2 ADB-register för den summariska processen

Mitt förslag: Vid varje kronofogdemyndighet

inrättas ett nytt ADB-register för handläggning av målen i

den nya summariska processen. Varje

kronofogdemyndighet har tillsammans med RSV

registeransvar för sitt register. Registerfrågorna regleras i

en särskild lag om register för betalningsföreläggande och

handräckning.

Promemorians förslag överensstämmer i de flesta

hänseenden med mitt. Promemorian innehåller dock inget

förslag om registeransvar för RSV.

Skälen för mitt förslag: Handläggningen hos

kronofogdemyndigheterna kommer att ske med hjälp av

ADB-teknik. Detta ställer krav på en författningsreglering

av de frågor som gäller ADB-register för handläggningen

av målen. Det råder stor enighet om att den grundläggande

regleringen bör ske i lagform.

Av integritetsskäl bör det inrättas ett separat register för

varje kronofogdemyndighet, dvs. 24 olika register. Vidare

bör varje kronofogdemyndighet tillsammans med RSV ha

registeransvar för sitt register. Jag återkommer i

specialmotiveringen till det närmare innehållet i mitt förslag

och redovisar där också remissutfallet m.m.

2.3 ADB-ansökan i enskilt mål

Mitt förslag: Den som i större omfattning inger

ansökningar i utsökningsmål, som handläggs som enskilt

mål, skall kunna få tillstånd att göra ansökan på

magnetband eller annat ADB-medium. Även i sådana fall

skall -- med ett undantag -- exekutionstiteln

(verkställighetsurkunden) ges in till

kronofogdemyndigheten.

RSVs förslag: Förslaget överensstämmer i princip

med mitt med den skillnaden att RSV föreslagit att

exekutionstiteln måste ges in bara om

kronofogdemyndigheten begär det.

Remissinstanserna har i princip godtagit att

ansökan kan få ske på ADB-medium. De flesta har

emellertid ställt sig tveksamma eller helt avvisande till att

exekutionstiteln normalt inte skulle behöva ges in.

Skälen för mitt förslag:

Bakgrund

Enligt 2 kap. 1 § UB görs en ansökan om verkställighet

muntligen eller skriftligen hos kronofogdemyndigheten. En

ansökningshandling skall vara egenhändigt undertecknad

av sökanden eller hans ombud. Sökanden skall ange den

åtgärd som han yrkar. Till ansökningen skall fogas den

aktuella exekutionstiteln, eller kopia av den, och i vissa fall

ytterligare handlingar. När ansökan kommit in och

kronofogdemyndigheten funnit att exekutionstiteln är

verkställbar (exigibel), registrerar myndigheten

ansökningen i utsökningsregistret. Registreringen sker via

terminal. Detta betyder att uppgifterna i ansökningen läggs

in manuellt i registret.

De ändringar som RSV föreslagit syftar främst till att

ansökningarna skall kunna registreras maskinellt.

Lösningar av det slaget finns redan i de allmänna målen --

alltså mål om verkställighet av skatter och avgifter m.m. (se

2 kap. 30 § UB). Även i två typer av enskilda mål, nämligen

ansökningar från Trafikförsäkringsföreningen (TFF)

avseende förfallna trafikförsäkringsavgifter och

ansökningar från försäkringskassorna avseende återkrav för

utgivna bidragsförskott, ges ansökan in på ADB-medium,

men då inom ramen för det vanliga ansökningsförfarandet

enligt 2 kap. 1 § UB. Jag skall ge en kort beskrivning av

ansökningsförfarandet i de båda sistnämnda måltyperna.

I båda måltyperna lämnar ingivaren

ansökningsuppgifter på magnetband. Banden innehåller

alla de uppgifter som skall finnas i ansökningar om

verkställighet, och registreringen av målen i

utsökningsregistret görs sedermera genom maskinell

överföring av uppgifterna från banden till

utsökningsregistret.

I de flesta målen från försäkringskassorna begärs endast

utmätning i överskjutande skatt eller annan s.k.

restitutionsfordran. Då tillämpas ett system som innebär

bevakning av om gäldenären får någon sådan restitution.

Om så blir fallet, underrättas försäkringskassan, som då

skickar in exekutionstiteln och en komplett skriftlig

ansökan till kronofogdemyndigheten. Därefter prövas om

fordringen är verkställbar. Om så är fallet, läggs målet in i

utsökningsregistret. Utmätningen säkerställs genom att

utbetalning av de restituerade medlen till gäldenären tills

vidare stoppas. Underrättelse om den sökta utmätningen

sänds till gäldenären och därefter sker själva utmätningen.

I trafikförsäkringsmålen skickar TFF uppgifter på

magnetband till RSV. TFF skickar även de exekutionstitlar

som åberopas till resp. kronofogdemyndighet. Till varje

exekutionstitel fogas en vanlig skriftlig ansökan om

utmätning där det också anges dels att ärendet är översänt

till RSV på magnetband, dels huruvida fullständig eller

begränsad tillgångsundersökning begärs i målet. Slutligen

bifogar TFF även en utskrift av uppgifterna på bandet till

resp. kronofogdemyndighet. RSV gör en huvudsakligen

teknisk kontroll av bandet och uppgifterna på detta. Efter

exigibilitetsprövning hos kronofogdemyndigheten

registreras målen maskinellt i utsökningsregistret.

Inriktningen av en reform

Enligt företrädare för exekutionsväsendet är det

beskrivna systemet med bandansökningar effektivt,

arbetsbesparande och säkert. Enligt RSV skulle liknande

rutiner med fördel kunna användas även för enskilda mål

som ges in av andra ingivare. Jag ansluter mig till denna

bedömning.

Som jag nämnde har RSV i rapporten föreslagit att

ansökan om verkställighet skall kunna göras på ADB-

medium utan någon skriftlig ansökningshandling och utan

att exekutionstiteln inges. RSV har här jämfört med de

allmänna målen, som registreras i utsökningsregistret och

verkställs utan att kronofogdemyndigheten har gjort någon

prövning av om underlaget är riktigt. Den jämförelsen är

inte riktigt rättvisande, eftersom det i de allmänna målen

gäller uppgifter från myndigheter om skulder till det

allmänna. RSV har visserligen föreslagit att

kronofogdemyndigheten skall få begära in exekutionstiteln

när det finns skäl för det, men huvudregeln skulle ändå bli

att verkställighet skedde utan att exekutionstiteln

kontrollerats. Det avgörande skälet för förslaget att

exekutionstiteln normalt inte skall behöva ges in är att man

skall slippa skicka handlingar fram och tillbaka mellan

kronofogdemyndigheten och sökanden.

Många remissinstanser har riktat stark kritik mot

förslaget i den del det innebär att kravet på att ge in

exekutionstitel efterges. Kritiken kan sammanfattas på

följande sätt. Den föreslagna ordningen skulle innebära

stora risker från rättssäkerhetssynpunkt. Det är

oacceptabelt att enskilda svarande skall kunna registreras

som gäldenärer med stöd av ett blankt påstående från en

sökande om att han innehar ett verkställbart avgörande mot

svaranden. Det skulle också kunna förekomma att

utmätning begärdes för ett högre belopp än det för vilket

exekutionstiteln gäller. Erfarenhetsmässigt yppas nämligen

ofta större eller mindre fel i ansökningarna i dagens system,

särskilt vad gäller yrkad ränta. Det föreslagna systemet

skulle medföra att man i en helt annan utsträckning än i dag

måste förlita sig på att gäldenären gör invändning mot

eventuella felaktigheter i ansökningen. Men gäldenärerna

har inte alltid så god kontroll på sina skulder, och de kan

förledas att tro att betalningsuppmaningen är riktig

eftersom den är utfärdad av en myndighet.

För egen del anser jag att kritiken har en hel del fog för

sig. Svårigheterna att förebygga att felaktiga krav läggs till

grund för verkställighet är uppenbara. Felen kan få svåra

följder för svaranden. Det är inte heller invändningsfritt att

för kronofogdemyndigheterna och dess tjänstemän

föreskriva att de skall verkställa krav som de egentligen inte

kan ta ansvar för och vilkas riktighet inte heller prövats av

någon annan myndighet. De grupper av enskilda mål där

bandansökan för närvarande tillåts ger inte stöd för

förslaget i denna del, eftersom det i de målen alltid kan ske

en kontroll av exekutionstiteln.

Till det nu sagda kommer -- som jag strax skall gå

närmare in på -- att frågan om hur exekutionstiteln skall

hanteras inom ramen för ett ADB-baserat system kommer

i ett helt annat läge när den nya summariska processen

genomförs kring årsskiftet 1991/92.

Jag är mot denna bakgrund inte beredd att nu ställa mig

bakom RSVs förslag när det gäller att slopa kravet på att ge

in exekutionstiteln. Om det kravet behålls -- med ett

undantag som jag strax skall återkomma till -- bör det dock,

som också remissbehandlingen visar, inte föreligga några

hinder mot att utvidga användningsområdet för

ansökningar med hjälp av ADB och att därvid avstå från

skriftlig eller muntlig ansökan.

Närmare om utformningen av ett system för ADB-

ansökningar

Som jag nyss nämnde skall enligt UB ansökan i

utsökningsmål göras muntligen eller skriftligen. En ansökan

på magnetband eller annat ADB-medium uppfyller

ingetdera av dessa krav. Redan av detta skäl krävs en

lagändring. Vidare måste bandansökningarna uppfylla vissa

kvalitetskrav, även om de kombineras med att

exekutionstiteln ges in. Därför bör det krävas särskilt

tillstånd för att ge in sådana ansökningar.

En reform med det antydda innehållet bör naturligen ta

sikte på de vanligaste typerna av verkställighetsansökningar

som görs av större ingivare, t.ex. vanliga fordringsmål där

ansökan görs av en inkassobyrå. Däremot torde det inte

finnas något behov av att öppna det nya förfarandet för mål

som gäller handräckning; jag återkommer något till detta i

det följande. I de typer av fordringsmål som jag nämnde

kommer sökandena med all sannolikhet i allmänhet inte att

inskränka sig till att begära utmätning av

restitutionsfordringar. Målen kommer därför mest att likna

de mål från TFF som jag nyss beskrivit. Det ligger alltså

närmast till hands att söka en förebild i rutinerna för dessa

mål. Och i förhållande till denna förebild bör

pappershanteringen utan olägenhet kunna minskas.

Principen bör vara att sökanden, i stället för att ge in en

skriftlig ansökan som registreras manuellt hos

myndigheten, lämnar motsvarande uppgifter i maskinläsbar

form för maskinell registrering. Ingivandet bör, på samma

sätt som i TFF-målen, administreras via RSV. Sökanden

skall alltså kunna till RSV lämna in ett band med alla

uppgifter som behövs för ansökan. Där skall framgå bl.a.

uppgifterna om parterna, vilken exekutionstitel som

åberopas, för vilket belopp det yrkas utmätning och vilken

form av verkställighet som begärs. RSV vidarebefordrar

sedan ansökningen till kronofogdemyndigheten. Det bör

ankomma på ingivaren att sända exekutionstiteln direkt till

kronofogdemyndigheten tillsammans med en utskrift i de

delar som berör den myndigheten av det band som lämnats

till RSV, varefter exigibilitetsprövningen kan göras hos

kronofogdemyndigheten.

Ett sådant system för bandansökningar innebär för

ingivarna främst den vinsten att de slipper ta fram

ansökningar på papper, underteckna dem och foga dem till

rätt exekutionstitel. Den stora vinsten uppkommer

emellertid på myndighetssidan genom att målen kan

registreras maskinellt.

I detta sammanhang vill jag ta upp en fråga som gäller

forumbestämmelserna för ansökan om utmätning. Enligt 4

kap. 8 § UB söks utmätning hos en viss

kronofogdemyndighet, normalt hos myndigheten i det län

där gäldenären har sitt hemvist. Även de

utmätningsansökningar som görs på ADB-medium skall

givetvis vara ställda till en viss kronofogdemyndighet. Den

omständigheten att själva ADB-mediet av tekniska skäl

måste lämnas in till RSV anser jag vara något som inte står

i strid med gällande forumregler. Jag föreslår därför inte

någon komplettering av dessa regler.

En annan fråga gäller när en utmätningsansökan som

görs på ADB-medium skall anses ha inkommit till

kronofogdemyndigheten. Av 2 kap. 6 § första stycket

tryckfrihetsförordningen följer att en upptagning som kan

uppfattas endast med tekniskt hjälpmedel -- alltså t.ex. ett

magnetband -- anses inkommen till myndighet när någon

annan har gjort upptagningen tillgänglig för myndigheten i

sådan form att den kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt

uppfattas. Tillämpat på ADB-ansökningar i utsökningsmål

innebär detta att ansökan anses inkommen till

kronofogdemyndigheten när RSV har fört in ansökan i

utsökningsregistret. Detta kan komma att dröja någon dag

och om en ingivare i något fall inte vill riskera ett sådant

dröjsmål får han se till att i stället göra ansökningen i

traditionell form direkt till kronofogdemyndigheten.

Jag vill slutligen påpeka att det förhållandet att

ansökningar görs på ADB-medium inte innebär någon

förändring i rätten att enligt offentlighetsprincipen ta del av

innehållet i ansökningarna.

Tillstånd till ADB-ansökan

En förutsättning för att ett förfarande med

bandansökningar skall fungera är att ingivarnas

dataprogram är anpassade till RSVs. Vidare måste

ansökningarna hålla en mycket hög grad av korrekthet. Och

för att systemet skall ge några effektivitetsvinster måste

varje ingivare fortlöpande ha ett stort antal ansökningar att

ge in. RSV har efter samråd med några ingivargrupper

kommit fram till att gränsen för lönsamhet går vid cirka 1

000 ärenden per år och ingivare. En sådan gräns skulle

enligt RSV i nuläget öppna systemet för omkring 30-40

ingivare.

Prövningen av frågan om tillstånd till ADB-ansökan bör

göras mot bakgrund av de kriterier jag nu nämnt.

Tillståndsprövningen bör göras av regeringen eller den

myndighet regeringen bestämmer. Enligt min mening ligger

det närmast till hands att ge RSV ett sådant bemyndigande.

Lagtekniskt bör saken regleras så att det i 2 kap. 1 § UB

anges att regeringen eller den myndighet som regeringen

bestämmer får medge att ansökan om verkställighet görs på

medium för automatisk databehandling. Därmed öppnas

också möjlighet för regeringen eller den myndighet

regeringen bestämmer att meddela närmare föreskrifter om

förfarandet.

Vid hanteringen av bandansökningar måste också

beaktas datalagens regler om hantering av personuppgifter

på ADB-medium.

Exekutionstitlar i den nya summariska processen

Som jag nämnde i inledningen handhas för närvarande

den summariska processen, alltså mål om lagsökning,

betalningsföreläggande och handräckning, av tingsrätterna.

Från omkring den 1 januari 1992 kommer motsvarande mål

att handläggas av kronofogdemyndigheterna. Dessa skall

själva meddela utslag i mål där svaranden inte bestrider

ansökningen och därefter normalt självmant genast

verkställa utslaget i målet. Sökanden skall dock kunna

begära att automatisk verkställighet av utslaget inte sker.

En hel del mål kommer naturligtvis att behöva redovisas till

sökandena utan att verkställighet har kunnat ske fullt ut.

När det sedermera görs en ansökan -- eller en ny ansökan --

om verkställighet i sådana fall är det en fördel om själva

utslaget inte behöver ges in, utan att sökanden i stället kan

inskränka sig till att åberopa utslaget och att

kronofogdemyndigheten i dessa mål kan kontrollera

uppgifterna i ansökningen mot utslaget i sitt eget register.

Därmed skulle pappershanteringen minskas i dessa mål

utan att något rättssäkerhetsintresse träds förnär.

För att den ordning jag nu beskrivit skall bli effektiv

måste kronofogdemyndigheten ha direkt tillgång till

utslaget i register. Uppgifterna om utslaget kommer inte

alltid att ha förts över från registret för

betalningsföreläggande och handräckning till

utsökningsregistret; som jag nyss var inne på kommer ju

inte varje utslag att föranleda att verkställighet inleds.

Därför bör uppgifterna om utslaget kunna hämtas från

registret för betalningsföreläggande och handräckning.

Detta kräver i sin tur att dessa uppgifter bevaras i det

registret förhållandevis länge. Det är också en fördel om

utslaget tas fram centralt, dvs. av RSV. Annars kan man

nämligen inte tillgodose de fall där gäldenären under

mellantiden har flyttat till ett distrikt som hör under en

annan kronofogdemyndighet än den som meddelade

utslaget i målet. RSV bör därför ta fram utslaget ur

registret. Detta kan RSV göra genom att söka på

målnumret som skall vara specifikt för varje

kronofogdemyndighet.

Jag föreslår därför -- på det sätt som närmare kommer

att framgå i specialmotiveringens avsnitt om registerlag för

betalningsföreläggande och handräckning -- att uppgifterna

om utslag i mål om betalningsföreläggande inte behöver

gallras förrän drygt tre år efter det att utslaget meddelades.

Vidare föreslår jag ett undantag från UBs krav att

exekutionstiteln i verkställighetsmål skall ges in, nämligen

vid ADB-ansökningar där exekutionstiteln utgörs av ett

utslag i ett mål om betalningsföreläggande som meddelats

av en kronofogdemyndighet under den senaste

treårsperioden.

När det gäller utslag i handräckningsmål finns inte

samma behov. Man kan här räkna med att det nästan alltid

begärs omedelbar verkställighet och att verkställigheten

som regel fullbordas direkt efter det att utslag meddelats.

Det kan på litet längre sikt finnas utrymme för att i fler

fall efterge kravet på ingivande av exekutionstitel. Det kan

gälla mål där uppgifter om exekutionstiteln finns

registrerade i utsökningsregistret på grund av tidigare

verkställighetsansökningar. Sådana ändringar kräver

emellertid ytterligare överväganden.

Något om ADB-ansökan i den summariska processen

Jag vill i detta sammanhang påminna om att det kommer

att tillskapas rutiner för ADB-ansökningar även i den

summariska processen. De lagliga förutsättningarna för

detta finns i 9 § BfL. Där anges nämligen att regeringen eller

den myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva

undantag från huvudregeln att ansökan i den summariska

processen skall vara skriftlig. En ingivare skall alltså under

vissa förutsättningar kunna få tillstånd att ge in ansökan på

ADB-medium. Jag återkommer till detta i

specialmotiveringen till registerlagen för

betalningsföreläggande och handräckning.

Som jag nyss nämnt skall kronofogdemyndigheten

självmant verkställa utslaget i målet, om sökanden inte

särskilt har yrkat att så inte skall ske. Detta innebär givetvis

att sökanden i dessa mål inte behöver iaktta

formföreskrifterna för ansökan om verkställighet (2 kap. 1

§ och 2 § första stycket UB). Och en sökande som har

tillstånd att ge in ADB-ansökan i den summariska

processen behöver för dessa mål inte också ha tillstånd att

ge in verkställighetsansökan på ADB-medium.

Ikraftträdande

En hel del datatekniskt och annat förberedelsearbete

återstår innan ett system med ADB-ansökningar i

verkställighetsmål kan tas i bruk. Därutöver finns behov av

kompletterande föreskrifter i förordningsform. Det är

visserligen realistiskt att tro att starten skulle kunna ske den

1 september 1991, men detta kan för dagen inte sägas

säkert. Regeringen bör därför få bestämma när

lagändringarna skall träda i kraft.

2.4 Ytterligare uppgifter i utsökningsregistret

Mitt förslag: Utsökningsregistret skall få innehålla

uppgift om gäldenärens arbetsgivare.

RSVs förslag överensstämmer med mitt.

Remissinstanserna: Förslaget har tillstyrkts eller

lämnats utan erinran av alla remissinstanser utom

datainspektionen. Sedan förslaget förtydligats har dock

datainspektionen i sitt yttrande enligt 2 a § datalagen i

princip tillstyrkt förslaget.

Skälen för mitt förslag:

Kronofogdemyndigheterna behöver uppgift om

gäldenärens arbetsgivare främst i sin löneexekutiva

verksamhet. Beslut om utmätning eller införsel i lön m.m.

måste innehålla uppgift om gäldenärens arbetsgivare och

expedieras bl.a. till denne. Detta kan också gälla andra

meddelanden i sådana mål. Löneexekutiva beslut behöver

ofta ändras, bl.a. på grund av förändringar i gäldenärens

ekonomiska förhållanden. Om uppgifter om arbetsgivaren

inte finns inlagda i registret, måste kronofogdemyndigheten

inför varje ändringsbeslut ta fram dessa uppgifter ur akten

och manuellt lägga in dem i beslutet eller meddelandet. Det

skulle innebära en betydande rationalisering av arbetet, om

uppgifterna om arbetsgivaren fanns inlagda i registret på

samma sätt som alla andra nödvändiga uppgifter. Dessa skäl

talar med styrka för att registret skall få omfatta uppgifter

om gäldenärens arbetsgivare.

Förslaget aktualiserar vissa integritetsfrågor. Både

gäldenärens och arbetsgivarens integritetsintressen måste

beaktas. Rent allmänt anser jag i likhet med

datainspektionen att riskerna för integritetsintrång inte kan

sägas öka i avgörande mån, om uppgiften om arbetsgivare

får föras in i utsökningsregistret, med tanke på att

kronofogdemyndigheten under alla omständigheter måste

ha tillgång till uppgiften i någon form.

För gäldenärens del kan uppgiften om arbetsgivaren

knappast sägas vara särskilt integritetskänslig i jämförelse

med andra uppgifter, t.ex. om gäldenärens adress,

civilstånd, skuldens storlek och slag, utmätning,

bötesförvandling, konkurs m.m. Hänsyn till gäldenären bör

alltså inte hindra att förslaget genomförs.

Arbetsgivarens integritetsintresse kan främst antas vara

att det inte skall bli alltför lätt att ställa samman alla mål

där hans anställda är föremål för löneexekution. I fråga om

arbetsgivarens integritetsskydd uttalades i det förslag som

remitterades till datainspektionen för yttrande enligt 2 a §

datalagen den avsikten att det inte skulle bli möjligt att

använda uppgiften om arbetsgivaren för att söka i registret;

i stället skulle den uppgiften bara kunna tas fram genom att

man sökte på den enskilde gäldenären. Datainspektionen

påpekade att en sådan ordning inte skulle vara godtagbar,

om begränsningen av sökmöjligheterna gjordes generell.

En arbetsgivare kan nämligen vara en enskild person och

han har i så fall rätt att begära en underrättelse enligt 10 §

datalagen om vilka uppgifter som finns antecknade om

honom i registret. Och för att kunna lämna en sådan

underrättelse måste myndigheten kunna söka i registret på

uppgiften om arbetsgivaren. Inspektionen föreslog därför

att de registeransvariga myndigheterna skulle tillåtas att

använda uppgift om arbetsgivare som sökord, men endast

för att kunna fullgöra sina skyldigheter enligt 10 §

datalagen.

En konsekvens av datainspektionens förslag är, såsom

inspektionen också själv påpekar, att uppgiften om

arbetsgivare blir sökbar för allmänheten enligt

offentlighetsprincipen utan inskränkning till något särskilt

ändamål. Detta skulle alltså innebära dels att

integritetsskyddet urholkas kraftigt, dels att allmänheten

får en vidare tillgång till registret än de registerförande

myndigheterna själva. En sådan ordning framstår inte som

rationell.

Av dessa skäl vill jag inte förorda en lösning som innebär

att uppgift om arbetsgivare visserligen blir sökbar men att

myndigheterna får begränsade sökmöjligheter. Med hänsyn

till att möjligheten till sökning i utsökningsregistret från

arbetsgivarsynpunkt rimligen är ett mindre

integritetsproblem föreslår jag att anteckning om

arbetsgivare skall få ske utan att kringgärdas med några

inskränkningar i sökningshänseende.

Mitt förslag i detta avsnitt är inte beroende av något

annat av lagförslagen. Det bör därför kunna träda i kraft

redan den 1 juli 1991.

3 Upprättade lagförslag

I enlighet med vad jag nu har anfört har inom

justitiedepartementet upprättats förslag till

 1. lag om ändring i rättegångsbalken,

2. lag om ändring i utsökningsbalken,

3. lag om ändring i lagen (1990:748) om ändring i

utsökningsbalken,

4. lag om ändring i jordabalken,

5. lag om ändring i lagen (1957:390) om fiskearrenden,

6. lag om betalningsföreläggande för fordringar i

arbetstvister och fordringar som skall prövas av statens va-

nämnd,

7. lag om ändring i lagen (1976:839) om statens va-nämnd,

8. lag om ändring i lagen (1929:145) om skiljemän,

9. lag om ändring i växellagen (1932:130),

10. lag om ändring i checklagen (1932:131),

11. lag om ändring i konkurslagen (1987:672),

12. lag om ändring i räntelagen (1975:635),

13. lag om ändring i lagen (1936:320) om skydd mot

vräkning vid arbetskonflikter,

14. lag om ändring i lagen (1939:608) om enskilda vägar,

15. lag om ändring i lagen (1950:596) om rätt till fiske,

16. lag om ändring i naturvårdslagen (1964:822),

17. lag om ändring i miljöskyddslagen (1969:387),

18. lag om ändring i bostadsrättslagen (1971:479),

19. lag om ändring i väglagen (1971:948),

20. lag om ändring i lagen (1971:1154) om förbud mot

dumpning av avfall i vatten,

21. lag om ändring i gruvlagen (1974:342),

22. lag om ändring i lagen (1974:890) om vissa

mineralfyndigheter,

23. lag om ändring i lagen (1978:160) om vissa

rörledningar,

24. lag om ändring i vattenlagen (1983:291),

25. lag om ändring i lagen (1985:620) om vissa

torvfyndigheter,

26. lag om ändring i plan- och bygglagen (1987:10),

27. lag om ändring i lagen (1988:450) om kulturminnen

m.m.,

28. lag om ändring i begravningslagen (1990:1144),

29. lag om ändring i minerallagen (1991:45),

30. lag om ändring i utsökningsregisterlagen (1986:617)

samt

31. lag om register för betalningsföreläggande och

handräckning.

Förslagen har upprättats i samråd med andra berörda

statsråd.

Förslagen har granskats av lagrådet.

4 Specialmotivering

4.1 Förslaget till lag om ändring i rättegångsbalken

1 kap. 3 d § och 18 kap. 8 a §

I lagrummen föreslås redaktionella ändringar med

anledning av den nya summariska processen. I det nya

systemet används uttrycket att ett mål ''''''''överlämnas till

tingsrätt'''''''' i stället för att det ''''''''hänskjuts till rättegång''''''''. I 18

kap. 8 a § omfattas även återvinningsfallen av det uttrycket

(jämför 54 § BfL).

42 kap. 11 §

I sin nuvarande lydelse innehåller paragrafen en

befogenhet för rätten att i dispositiva tvistemål förelägga

svaranden att avge skriftligt svaromål vid påföljd att

tredskodom annars kan komma att meddelas mot honom.

Av 44 kap. 7 a § framgår vad som för närvarande krävs av

svaranden för att tredskodom inte skall kunna meddelas

mot honom. Sålunda skall han klargöra sin inställning till

yrkandet och ange s.k. relevanta skäl för sin inställning.

Däremot behöver han inte prestera några bevis för sin

ståndpunkt.

Genom den nya lagstiftningen om summarisk process

infördes en ny 7 b § i 44 kap. Denna paragraf innehåller en

särskild regel för de fall där kärandens yrkande grundas på

ett skriftligt fordringsbevis eller motsvarande. I dessa fall

får tredskodom meddelas mot svaranden även om denne

har uppfyllt vad han måste enligt 44 kap. 7 a § men inte

förmått visa sannolika skäl för sin inställning. Detta gäller

dock inte i de fall där kärandens yrkande grundar sig på ett

ömsesidigt förpliktande avtal och svaranden gör invändning

om vederlaget.

Den nyordning som införts genom 44 kap. 7 b § innebär

att det ställs olika höga krav på svaranden beroende på vad

käranden har grundat sitt yrkande på. Detta medför i sin tur

att det i rättens föreläggande till svaranden att avge skriftligt

svaromål klart måste anges vad som i det enskilda fallet

krävs av svaranden.

Vad som krävs av svaranden enligt 44 kap. 7 a § kan

sägas vara en del av vad som krävs enligt 42 kap. 7 §.

Sålunda skall i svaromål enligt 42 kap. 7 § anges de

invändningar om rättegångshinder som svaranden vill göra,

i vad mån kärandens yrkande medges eller bestrids,

grunden för ett eventuellt bestridande med yttrande över

kärandens grunder för sin talan samt uppgift om de bevis

som svaranden åberopar. Detta betyder att tredskodom i

många fall inte kan meddelas mot svaranden fastän han inte

har uppfyllt alla krav som gäller enligt 42 kap. 7 §. Sålunda

kommer det, såsom framgår av 44 kap. 7 a §, inte i fråga att

meddela tredskodom mot en svarande bara därför att han

inte yttrat sig över kärandens grunder eller inte angett sin

bevisning. I stället fyller dessa regler processekonomiska

syften och kan även, om de inte följs, få betydelse t.ex. för

fördelning av rättegångskostnaderna. Även om det för

närvarande inte uttryckligen sägs i lagtexten att det skall

anges i föreläggandet till svaranden vad som krävs av

honom för att han skall undvika tredskodom, torde

tingsrätternas förelägganden ändå regelmässigt ange detta.

I de blanketter som domstolsverket ger ut och som används

vid skriftliga tredskodomsförelägganden upplyses

svaranden om att han måste lämna in ett motiverat skriftligt

svaromål för att undgå tredskodom. Med den nya och mera

utvecklade regleringen talar under alla omständigheter

övervägande skäl för att man inför en lagregel enligt vilken

det tydligt skall framgå av föreläggandet vad som krävs av

svaranden i det aktuella fallet för att tredskodom inte skall

kunna meddelas mot honom. En sådan regel föreslås alltså

som en ny andra mening i förevarande paragraf.

18 §

Endast en redaktionell ändring har gjorts i tredje

stycket.

Övergångsbestämmelser

Äldre bestämmelser skall alltjämt gälla i mål som inletts

enligt den gamla ordningen för summarisk process. De nya

reglerna i 42 kap. 11 och 18 §§ kan naturligtvis tillämpas

även i mål där talan väckts före ikraftträdandet.

4.2 Förslaget till lag om ändring i utsökningsbalken

2 kap. 2 §

I enlighet med vad som anförts i den allmänna

motiveringen (avsnitt 2.3) föreslås i ett nytt fjärde

stycke ett undantag från regeln att exekutionstiteln

måste ges in vid ansökan om verkställighet. Det gäller det

fallet att ansökan görs på ADB-medium och

exekutionstiteln utgörs av ett utslag i ett mål om

betalningsföreläggande som meddelats av en

kronofogdemyndighet under den senaste treårsperioden.

3 kap. 1 §

Genom BfL tillskapas en ny grupp av exekutionstitlar,

nämligen kronofogdemyndighetens utslag och beslut i mål

enligt den lagen. Uppräkningen av exekutionstitlar i

första stycket i förevarande paragraf måste alltså

kompletteras med dessa utslag och beslut.

Enligt paragrafens andra stycke gäller för

närvarande att vad som sägs om dom i UB i

tillämpliga delar skall gälla även domstols utslag eller

beslut, om annat inte föreskrivs. Samma sak bör i

fortsättningen gälla även kronofogdemyndighetens utslag

och beslut i mål enligt BfL. En regel om detta har därför

tagits in i detta stycke.

5 §

Paragrafens andra punkt reglerar verkställighet av

vissa tredskodomar, nämligen sådana där

betalningsskyldighet har ålagts den uteblivna parten.

Numera kan tredskodom meddelas även utan samband med

muntlig förhandling. Sålunda kan tingsrätten med stöd av

42 kap. 11 § RB förelägga svaranden att avge skriftligt

svaromål enligt 7 § samma kap. vid påföljd att annars

tredskodom meddelas mot honom. Vad som krävs av

svaranden för att han skall undgå tredskodom framgår för

närvarande av 44 kap. 7 a § RB. Genom den lagstiftning

som hänger samman med den nya summariska processen

har tillskapats ett nytt skriftligt tredskodomsförfarande som

beskrivs i den nya 7 b § i 44 kap. RB. I förevarande paragraf

bör nu uttryckligen anges att tredskodom mot svaranden

efter föreläggande om skriftligt svaromål skall i

verkställighetshänseende behandlas likadant som

tredskodom mot en part som uteblivit från en muntlig

förhandling. Paragrafen föreslås ändrad i enlighet härmed.

4 kap. 27 § och 13 kap. 14 §

Redaktionella ändringar har företagits i båda

lagrummen och i rubriken före 4 kap. 27 § för att täcka de

nya situationer som uppkommer i mål enligt BfL.

Övergångsbestämmelser

Lagändringarna föreslås träda i kraft den dag regeringen

bestämmer. Detta kan komma att innebära olika datum för

olika förslag. Såsom framgått av den allmänna

motiveringen är avsikten att de lagändringar som har att

göra med ADB-ansökan i verkställighetsmål skall träda i

kraft den 1 september 1991. Av förslagen i detta avsnitt

gäller detta 2 kap. 2 §. Övriga förslag har samband med den

nya summariska processen, där siktet är inställt på ett

ikraftträdande den 1 januari 1992.

Äldre föreskrifter skall alltjämt gälla för utslag och

beslut som meddelats enligt äldre rätt, dvs. i mål där

ansökan om lagsökning, betalningsföreläggande eller

handräckning kommit in till tingsrätt före ikraftträdandet.

4.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:748) om

ändring i utsökningsbalken

2 kap. 1 §

Genom rubricerade lag fick paragrafen ett nytt tredje

stycke. Den lagändringen träder i kraft samtidigt som BfL

och den dag regeringen bestämmer. Så har ännu inte skett. I

förevarande sammanhang föreslås i första stycket en

möjlighet för regeringen eller den myndighet som

regeringen bestämmer att medge att ansökan om

verkställighet görs på ADB-medium. Förslaget har

utvecklats i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.3).

I andra stycket föreslås redaktionella ändringar.

3 kap. 12 §

I sin lydelse enligt rubricerade lag anger 3 kap. 12 § UB

att utslag i mål om handräckning (i den mån det inte

gäller betalningsskyldighet) verkställs såsom

lagakraftägande dom, om inte något annat förordnas med

anledning av ansökan om återvinning eller besvär. Enligt

lagrummets tidigare lydelse fick utslag eller beslut i

handräckningsmål verkställas under samma förutsättningar.

Den nya lydelsen innebär att interimistiska beslut i mål om

särskild handräckning enligt 63 § BfL inte är uttryckligen

nämnda i 3 kap. 12 § UB.

I 63 § BfL anges att i mål om särskild handräckning får

den sökta åtgärden beviljas omedelbart, om sökanden yrkar

det och gör sannolikt att saken inte tål uppskov. I

propositionen till BfL uttalade jag i specialmotiveringen till

63 §: ''''''''Att åtgärden får beviljas omedelbart betyder att

svaranden dessförinnan varken måste delges ansökningen

eller få tillfälle att yttra sig över den. Att åtgärden får

beviljas betyder att den får både beslutas och verkställas.''''''''

Regeln i 63 § torde alltså i och för sig ge stöd för att

verkställa ett interimistiskt beslut. Själva ramarna för

verkställigheten blir emellertid inte angivna därigenom.

Avsikten är att de nya interimistiska besluten skall kunna

verkställas i samma utsträckning som interimistiska beslut

enligt den nu gällande handräckningslagen. För att det

tydligt skall framgå att de nya interimistiska besluten skall

få verkställas såsom lagakraftägande dom men att

hovrätten, eller högsta domstolen, efter besvär skall kunna

inhibera verkställigheten, bör alltså de interimistiska

besluten uttryckligen omfattas av 3 kap. 12 § UB.

Ikraftträdande

I enlighet med lagen (1990:748) om ändring i

utsökningsbalken kommer de nu föreslagna lagändringarna

att träda ikraft den dag regeringen bestämmer. Såsom

beskrivits i avsnitt 4.2 kan ikraftträdandet komma att ske

vid olika tidpunkter.

4.4 Förslaget till lag om ändring i jordabalken (utom 12

kap. 26 §)

8 kap. 8 §, 12 kap. 8 § och 13 kap. 26 §

Endast redaktionella ändringar har vidtagits med

anledning av de nya bestämmelserna om

betalningsföreläggande och handräckning.

8 kap. 32 §

I paragrafen ges regler om laga domstol i arrendetvister.

I andra stycket hänvisas till lagsökningslagen och

handräckningslagen vad gäller forum i arrendetvister som

skall prövas enligt de lagarna. Denna hänvisning skall

givetvis inte vara kvar. Det kan inte heller anses påkallat

med någon erinran i denna lagtext om att vissa

arrendetvister kan handläggas enligt BfL och att det finns

särskilda forumregler i den lagen. Den nuvarande

hänvisningen kan alltså saklöst utgå.

Övergångsbestämmelser

Äldre föreskrifter skall alltjämt gälla för mål i den

summariska processen som inletts enligt den gamla

ordningen.

4.5 Förslaget till lag om ändring i lagen om

fiskearrenden

I 17 § ges regler om forum i tvister om fiskearrenden. På

samma sätt som beskrevs nyss beträffande arrendetvister

(avsnitt 4.4) görs för närvarande en hänvisning till

lagsökningslagen och handräckningslagen. Denna

hänvisning kan även här utgå.

Övergångsbestämmelser

Den nuvarande hänvisningen skall alltjämt gälla i mål

som inleds enligt den nu gällande ordningen.

4.6 Förslaget till lag om betalningsföreläggande för

fordringar i arbetstvister och fordringar som skall prövas av

statens va-nämnd

Allmänt

Handläggningen av betalningsmål inom den summariska

processen är att se som ett alternativ till det vanliga

tvistemålsförfarandet vid tingsrätt. Om en tvist enligt

särskilda regler skall handläggas av någon annan myndighet

än tingsrätt, får den därför inte utan vidare handläggas inom

ramen för den summariska processen. I stället är detta

möjligt bara om det finns särskilda regler som tillåter det.

I gällande rätt finns två lagar som öppnar möjlighet att

handlägga mål inom ramen för den summariska processen

vid tingsrätt, trots att tvister om sådana anspråk egentligen

skall handläggas av annan myndighet än tingsrätt. Det är

dels lagen (1974:372) om lagsökning och

betalningsföreläggande för fordringsanspråk i

anställningsförhållanden, dels lagen (1976:841) om

betalningsföreläggande för fordringar som skall prövas av

statens va-nämnd.

Om enligt nu gällande ordning gäldenären i ett mål om

lagsökning eller betalningsföreläggande bestrider

ansökningen, skall målet under vissa omständigheter

hänskjutas till rättegång. Om gäldenären ansöker om

återvinning mot ett avgörande som meddelats i den

summariska processen, skall målet också gå till rättegång.

Om den tingsrätt som handlagt målet i den summariska

processen inte är behörig att handlägga målet efter

hänskjutande eller återvinning, skall tingsrätten överlämna

målet till en behörig myndighet. I de fall som behandlas i

detta avsnitt är det till arbetsdomstolen resp. statens va-

nämnd målet skall överlämnas.

Av lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister

(arbetstvistlagen) framgår i vilka fall arbetstvister skall

handläggas av tingsrätt resp. arbetsdomstolen som första

instans; därvid bortses från handläggningen på det

summariska stadiet. Kort uttryckt skall målet handläggas av

arbetsdomstolen som första instans, om talan väckts av en

arbetsgivar- eller arbetstagarorganisation eller av en

arbetsgivare som själv har slutit kollektivavtal, och i andra

fall av tingsrätt. Har talan väckts vid tingsrätt av en enskild

arbetsgivare eller arbetstagare, skall dock i vissa fall

organisationen beredas tillfälle att föra talan vid

arbetsdomstolen. Det är den tingsrätt där talan väckts som

har att ombesörja att organisationen bereds tillfälle att föra

talan i arbetsdomstolen. Om organisationen förklarar att

den vill föra talan i arbetsdomstolen, skall målet överlämnas

dit. I annat fall skall målet handläggas vid tingsrätten.

Beslut att överlämna mål till arbetsdomstolen får inte

överklagas. Om arbetsdomstolen finner att den inte är

behörig att handlägga målet, skall detta återförvisas till den

domstol som överlämnat det (dock inte om det är högsta

domstolen som har överlämnat målet till arbetsdomstolen).

Bestämmelser om va-nämndens kompetensområde

finns i 1 § lagen (1976:839) om statens va-nämnd. I 2 § lagen

om betalningsföreläggande för fordringar som skall prövas

av statens va-nämnd finns regler om överlämnande av mål

till va-nämnden och återförvisning av mål från va-nämnden,

vilka i princip är lika med dem som nu redogjorts för när det

gäller arbetsdomstolen.

I den nya summariska processen enligt BfL handläggs

målen hos kronofogdemyndigheten. De mål som gäller

penningfordran handläggs i ett enhetligt förfarande, som

kallas betalningsföreläggande. Någon motsvarighet till

institutet lagsökning finns inte längre i den summariska

processen. Om svaranden bestrider ansökningen, skall

målet på sökandens begäran överlämnas till tingsrätt. Om

svaranden ansöker om återvinning mot

kronofogdemyndighetens utslag i ett mål om

betalningsföreläggande, skall målet också överlämnas till

tingsrätt. Med tingsrätt förstås därvid även arbetsdomstolen

och statens va-nämnd för de mål som skall handläggas där

(5 § BfL).

Om den tingsrätt som mottar ett mål om

betalningsföreläggande från en kronofogdemyndighet

finner att det inte framgår av handlingarna att den är

behörig att handlägga målet, skall tingsrätten lämna målet

vidare till en annan tingsrätt eller annan myndighet som kan

vara behörig (61 § BfL). För denna ordning finns i korthet

följande skäl.

De mål om penningfordran som överlämnas från

kronofogdemyndighet till tingsrätt enligt BfL är av

dispositiv natur och för de flesta av dem gäller inga

tvingande forumregler. Det är meningen att

kronofogdemyndigheten själv -- med ledning av de

uppgifter som framgår av handlingarna i målet -- skall

bestämma vart ett mål skall överlämnas. Det vilar därför ett

ansvar på myndigheten att se till att målet hamnar rätt i den

meningen att det skall finnas någon forumregel som ger

behörighet för den mottagande tingsrätten att handlägga

målet. Annars är risken stor att svaranden kan göra en

befogad foruminvändning vid tingsrätten, till följd varav

målet måste avvisas. Den nya ordningen innebär också att

den mottagande tingsrätten, om den vid sin granskning av

handlingarna i något fall skulle finna att dessa inte utvisar

någon omständighet som kan göra tingsrätten behörig, skall

lämna målet vidare till en annan tingsrätt eller annan

myndighet som enligt vad handlingarna utvisar är behörig.

Att målet i denna situation inte skall återförvisas till

kronofogdemyndigheten motiveras med att målet, i det

skede till vilket det då kommit, aldrig slutligt skall

handläggas där. Det är därför en mera praktisk ordning att

den mottagande myndigheten i stället själv lämnar målet

vidare till rätt instans.

I propositionen angående den nya summariska

processen (prop. 1989/90:85 s. 142) uttalade jag avsikten att

de arbetstvister och va-mål som överlämnas från den

summariska processen så långt det är lämpligt skall följa

samma mönster som jag nu beskrivit för de vanliga

betalningsmålen. I den därefter remitterade promemorian

gjordes bedömningen att det -- med tanke på de

förhållandevis stora tekniska förändringar som krävs -- är

lämpligast att ersätta den nu gällande lagen om lagsökning

och betalningsföreläggande för fordringsanspråk i

anställningsförhållanden med en helt ny lag. Och därvid

skulle den särskilda lagen om betalningsföreläggande för

fordringar som skall prövas av statens va-nämnd med fördel

kunna upphävas och behövliga regler inarbetas i den nya

lagen.

Någon remissinstans har föreslagit att behövliga regler

om förfarandet i stället skall inarbetas i arbetstvistlagen

resp. lagen om statens va-nämnd. Jag anser emellertid att

det är mindre lämpligt att belasta dessa lagar med regler

som i stor utsträckning gäller förfarandet hos

kronofogdemyndigheten.

Det har vid remissbehandlingen också från något håll

framförts tanken att inarbeta reglerna i BfL. Men detta

skulle på motsvarande sätt belasta BfL med ett flertal

specialregler för förfarandet vid arbetsdomstolen och

statens va-nämnd. Jag förordar alltså en lagteknisk lösning

som i likhet med den nu gällande innebär en fristående

reglering.

Några remissinstanser har uttryckt tveksamhet till

promemorians förslag att reglera arbetstvisterna och va-

målen i en och samma lag. Man menar att en sådan reglering

riskerar att bli otydlig. Själv anser jag att det har både

lagtekniska och pedagogiska fördelar att samla alla regler

som gäller överlämnande av mål till annan myndighet än

tingsrätt i en enda lag. Däremot håller jag med

remissinstanserna om att lagens rubrik bör göras mera

beskrivande än enligt promemorian. Som rubrik föreslår

jag lag om betalningsföreläggande för fordringar i

arbetstvister och fordringar som skall prövas av statens va-

nämnd.

1 §

Enligt denna paragraf, som med ett par redaktionella

ändringar motsvarar 1 § i 1974 års lag, öppnas

betalningsföreläggandesystemet även för fordringar där

tvist om anspråket skulle handläggas av arbetsdomstolen.

Paragrafen innebär vidare att de vanliga reglerna i BfL

gäller för handläggningen vid kronofogdemyndigheten även

i nu aktuella mål (se 3 § 1974 års lag). Vad som i BfL sägs

om tingsrätt skall därvid i tillämpliga delar i stället avse

arbetsdomstolen (5 § BfL). Den sistnämnda hänvisningen

medför bl.a. att kronofogdemyndighetens beslut att

överlämna ett mål till arbetsdomstolen inte får överklagas

(56 § BfL).

Av förevarande paragraf följer vidare att reglerna i 55-

57 §§ BfL om att kronofogdemyndighetens beslut i vissa fall

skall överklagas till hovrätten gäller även i nu aktuella mål

(se 1 § andra stycket 1974 års lag). Att talan i mål som

överlämnats till arbetsdomstolen skall anses väckt när

ansökan om betalningsföreläggande gjordes hos

kronofogdemyndigheten följer av 60 § jämförd med 5 § BfL

(se 2 § sista stycket 1974 års lag).

Arbetsdomstolen har i sitt remissvar påpekat att det

råder viss osäkerhet om huruvida 1974 års lag omfattar en

organisations anspråk för egen del gentemot en part på

motsidan. Att en sådan tvist är en arbetstvist är visserligen

klart, men det är tveksamt om det är fråga om anspråk i

anställningsförhållande (jämför rubriken till 1974 års

lag). Med den nya lagrubrik som jag nu föreslår försvinner

den rent språkliga tveksamheten. Och såsom

arbetsdomstolen har anfört finns det knappast några sakliga

skäl för att undanta de nu aktuella anspråken från lagens

tillämpningsområde.

2 §

Första stycket motsvarar, med en redaktionell

anpassning till BfL, helt 2 § första stycket i 1974 års lag.

Regleringen syftar till att säkerställa den rätt som

organisationerna på arbetsmarknaden har i vissa fall att vid

arbetsdomstolen föra en medlems talan. I det nya systemet

är det alltså kronofogdemyndighetens uppgift att bereda

organisationen i fråga tillfälle att uppge om den vill föra

medlemmens talan vid arbetsdomstolen. Om

organisationen då förklarar att den vill föra talan vid

arbetsdomstolen, skall kronofogdemyndigheten överlämna

målet dit. I annat fall skall målet överlämnas till en tingsrätt.

Några remissinstanser har ställt frågan vad en tingsrätt

skall göra om kronofogdemyndigheten överlämnar ett mål

av den aktuella typen till tingsrätten utan att ha

kommunicerat med vederbörande organisation. Det torde

även utan någon särskild lagregel få ankomma på

tingsrätten att i denna situation under hand ta kontakt med

kronofogdemyndigheten och begära komplettering innan

det avgörs var målet skall handläggas.

Arbetsdomstolen har i sitt remissvar erinrat om att

hanteringen av mål om betalningsföreläggande där

sökanden är en arbetsgivare som själv har slutit

kollektivavtal inte är reglerad vare sig i 1974 års lag eller i

promemorians förslag. Det skulle därför -- synes

arbetsdomstolen mena -- möjligen vara tveksamt om ett

sådant mål skall överlämnas till en tingsrätt eller till

arbetsdomstolen. Genom arbetsdomstolens avgörande AD

1978 nr 158 torde emellertid vara tillräckligt klarlagt att ett

mål i en sådan situation skall överlämnas till

arbetsdomstolen endast om arbetsgivaren begär det. Därför

finns det inte något behov av att lagreglera frågan.

I andra stycket föreslås en specialregel i fråga om

omfattningen av arbetsdomstolens prövning av sin

behörighet i mål som överlämnats till domstolen från en

kronofogdemyndighet. Regeln motsvarar i detta avseende

gällande rätt (se 2 § andra stycket 1974 års lag). Bakgrunden

till särregeln, enligt vilken arbetsdomstolen skall lämna

målet vidare till en tingsrätt endast om den finner sig inte

vara behörig att handlägga det, är följande.

Som nämndes tidigare skall en tingsrätt i motsvarande

situation lämna ett mål vidare om den finner att det inte

framgår av handlingarna att den är behörig att handlägga

målet. Skälen för denna ordning har nyss redovisats.

Arbetsdomstolens prövning av sin behörighet är emellertid

av annan art än den prövning som en tingsrätt har att göra i

ett vanligt kravmål. Arbetsdomstolen får enligt tvingande

regler bara pröva vissa sorters tvister och måste därför

självmant pröva sin behörighet i varje mål. Vad parterna

anför i forumfrågan är alltså normalt inte avgörande.

Eftersom arbetsdomstolen således i varje mål självmant

måste komma fram till en definitiv ståndpunkt i

behörighetsfrågan är den lämpligaste ordningen att

arbetsdomstolen -- i analogi med vad som gäller för

närvarande -- skall lämna målet vidare endast när den

faktiskt funnit att den inte är behörig. Regeln är främst

tillämplig i mål som överlämnats till arbetsdomstolen från

kronofogdemyndighet (36 och 54 §§ BfL) och i mål som

överlämnats från en tingsrätt (61 § BfL).

Liksom enligt nuvarande ordning får arbetsdomstolen

inte underlåta att handlägga målet i den udda situationen att

det är högsta domstolen som överlämnat målet till

arbetsdomstolen. Detta anges i sista meningen.

3 §

I paragrafen anges att ansökan enligt 1 § får göras hos

kronofogdemyndigheten också i fråga om fordran på avgift

till huvudman för allmän vatten- och avloppsanläggning

eller för allmänt värmesystem i sådana fall där tvist om

anspråket skall prövas av statens va-nämnd. Hänvisningen

ersätter den nuvarande lagen i ämnet från år 1976.

Regleringen innebär att mål, som på sökandens begäran

eller efter ansökan om återvinning skall överlämnas från

kronofogdemyndigheten till tingsrätt, i dessa fall i stället

skall överlämnas till statens va-nämnd (5, 36 och 54 §§ BfL).

I övrigt hänvisas i denna del till specialmotiveringen till 1

§. I paragrafens sista mening har tagits in en regel rörande

överlämnandet av mål från statens va-nämnd till tingsrätt

(jämför specialmotiveringen till 2 § andra stycket). 61 § BfL

är tillämplig på denna situation. Det innebär att va-

nämndens beslut att lämna ett mål till tingsrätt inte får

överklagas. Därmed bör man enligt min mening kunna

avstå från en motsvarighet till regeln i 2 § i 1976 års lag om

att frågan om nämndens behörighet inte får tas upp på nytt,

sedan nämnden en gång prövat frågan om att återförvisa

målet till den domstol som överlämnat målet till nämnden.

I praktiken lär det nämligen knappast komma i fråga att en

domstol lämnar tillbaka ett mål till va-nämnden sedan

denna en gång förklarat sig obehörig att handlägga målet.

Övergångsbestämmelser

Äldre regler föreslås fortfarande gälla övergångsvis för

mål om lagsökning och betalningsföreläggande som inletts

före ikraftträdandet.

4.7 Förslaget till lag om ändring i lagen om statens va-

nämnd

I 6 § har gjorts en redaktionell ändring.

4.8 Förslaget till lag om ändring i lagen om skiljemän

I 1 § andra stycket sägs för närvarande att

skiljemän inte får uppta en fråga, varom rättegång eller

lagsökning pågår, dock att rättegång ej hindrar

skiljemannaförfarande, där anmälan om målets

nedläggande skett hos rättens ordförande.

Institutet lagsökning är utmönstrat i den nya

summariska processen. Det bör i förevarande sammanhang

i fortsättningen vara tillräckligt att tala om att

rättegång pågår. I flera rättsfall har nämligen

fastslagits att begreppet rättegång i sammanhang med lis

pendens (jämför 13 kap. 6 § RB) innefattar även den

summariska processen, jämför t.ex. NJA 1957 s. 52 och

1975 s. 200.

Den gamla formuleringen om målets nedläggande bör

också ändras. I stället bör det anges att

skiljemannaförfarande inte hindras om talan i målet har

återkallats. Att litispendenseffekten på nytt inträder, om

återkallelsen återtas med bindande verkan är självklart.

Några övergångsbestämmelser torde inte behövas.

4.9 Förslagen till lag om ändring i växellagen och

checklagen

71 § växellagen och 53 § checklagen

I resp. paragrafs första stycke har

preskriptionsreglerna anpassats till den nya lagstiftningen

om summarisk process. Möjligheten till

preskriptionsavbrott genom lagsökning har sålunda

utmönstrats. I stället har tagits in en regel om att

preskriptionen avbryts genom delgivning av ansökan om

betalningsföreläggande; det är självfallet rimligt att en

ansökan om betalningsföreläggande i nu förevarande

hänseende jämställs med en stämningsansökan. En

förutsättning är givetvis att växeln resp. checken åberopas i

det mål som delgivningen avser.

93 § växellagen och 71 § checklagen

Paragraferna innehåller regler för forum i växel- och

checkmål. Sålunda gäller de vanliga tvistemålsreglerna i RB

även i växel- och checkmål. Därutöver innehåller

paragraferna i sin nuvarande lydelse en hänvisning till

lagsökningslagen för forumvalet i de fall talan anhängiggörs

genom ansökan om lagsökning. När nu institutet lagsökning

försvinner och motsvarande mål -- målen om

betalningsföreläggande -- inte kommer att anhängiggöras

vid domstol utan vid kronofogdemyndighet, saknas

anledning att här behålla någon erinran om var och hur

dessa mål anhängiggörs. Här kommer i stället de allmänna

forumreglerna i 6 § BfL att gälla, något som i praktiken

nästan undantagslöst torde leda till samma resultat.

Övergångsbestämmelser

Äldre föreskrifter skall gälla för mål om lagsökning som

inletts före ikraftträdandet.

4.10 Förslagen till lag om ändring i konkurslagen,

räntelagen och lagen om skydd mot vräkning vid

arbetskonflikter

I de berörda lagrummen har vidtagits redaktionella

ändringar som är föranledda av den nya lagstiftningen om

betalningsföreläggande och handräckning. Tillägget i

tredje stycket i 3 kap. 9 § konkurslagen avser de fall

då talan av eller mot gäldenären förs i ett mål om

betalningsföreläggande eller handräckning. Det innehåller

en uttrycklig föreskrift om att kronofogdemyndigheten då

intar samma ställning som domstolen när det gäller

underrättelser enligt paragrafen.

Övergångsbestämmelser

Äldre bestämmelser skall fortfarande gälla för mål som

anhängiggjorts före ikraftträdandet.

4.11 Förslagen till lag om ändring i jordabalken (12 kap.

26 §), lagen om enskilda vägar, lagen om rätt till fiske,

naturvårdslagen, miljöskyddslagen, bostadsrättslagen,

väglagen, lagen om förbud mot dumpning av avfall i vatten,

gruvlagen, lagen om vissa mineralfyndigheter, lagen om

vissa rörledningar, vattenlagen, lagen om vissa

torvfyndigheter, plan- och bygglagen, lagen om

kulturminnen m.m., begravningslagen samt minerallagen

I de aktuella lagrummen finns för närvarande regler om

handräckning och hänvisning görs, i de flesta fall

uttryckligen, till reglerna i 17 § handräckningslagen. De

föreslagna ändringarna går ut på att särskild handräckning i

fortsättningen skall kunna meddelas av

kronofogdemyndigheten enligt BfL. Även ett par andra

ändringar av redaktionell natur har företagits.

Regeringen har i en proposition (1990/91:92) föreslagit

en ny bostadsrättslag. Enligt förslaget skall denna lag träda

i kraft den 1 juli 1991. Förslaget till ny bostadsrättslag

innehåller bestämmelser om handräckning som hänvisar till

den nu gällande handräckningslagen. Behovet av ändringar

i den nya bostadsrättslagen så att den i stället kommer att

hänvisa till BfL torde få uppmärksammas under

riksdagsbehandlingen. Liknande situationer kan komma att

uppstå även i andra lagstiftningsärenden.

Övergångsbestämmelser

Äldre föreskrifter skall gälla för mål om handräckning

som inletts före ikraftträdandet.

4.12 Förslaget till lag om ändring i

utsökningsregisterlagen

I enlighet med vad som anförts i den allmänna

motiveringen (avsnitt 2.4) föreslås den ändringen i 6 §

första stycket utsökningsregisterlagen att registret

skall få innehålla uppgifter om gäldenärens arbetsgivare.

Formuleringen som används är uppgifter om ''''''''arbetsgivare

eller annan utbetalare av ersättning som avses i 7 kap. 1 §

eller 15 kap. 2 § UB''''''''. I de sistnämnda lagrummen anges

vilka former av lön eller annan ersättning som får tas i

anspråk genom utmätning resp. införsel.

4.13 Förslaget till lag om register för

betalningsföreläggande och handräckning

Författningsregleringen

Den summariska processen skall hos

kronofogdemyndigheterna skötas med hjälp av ADB-

teknik. Som nämnts i den allmänna motiveringen bör de

frågor som rör ADB-register för den summariska processen

regleras i lagform.

Det ADB-register som för närvarande finns inom

exekutionsväsendet -- utsökningsregistret -- regleras i

utsökningsregisterlagen (1986:617). Registret används

huvudsakligen som hjälpmedel vid

kronofogdemyndigheternas handläggning av mål om

verkställighet enligt UB och andra författningar.

I utsökningsregistret finns uppgifter om redan fastställda

skulder och andra förpliktelser. Den summariska processen

däremot ligger på ett tidigare stadium av

indrivningsförfarandet. Ansökningarna syftar i första hand

till att få till stånd en exekutionstitel. Det är viktigt, inte

minst för den enskilde svaranden, att man i

registersammanhang noga skiljer mellan fastställda

förpliktelser och påstådda förpliktelser. Därför måste det

finnas en rågång mellan ett register för den summariska

processen och utsökningsregistret. Detta bör också komma

till uttryck i författningsregleringen. Registerfrågorna för

den summariska processen bör därför inte regleras i

utsökningsregisterlagen utan -- som föreslås i

promemorian -- i en särskild registerlag.

Registrets ändamål och huvudsakliga uppbyggnad (1 §)

Det främsta ändamålet med ett register för den

summariska processen skall naturligtvis -- i enlighet med

vad som framgår av 1 § -- vara att främja en rationell

handläggning av målen. Men registret måste också kunna

användas för tillsyn, planering och uppföljning av

verksamheten och för statistik av olika slag. Och för de

sistnämnda ändamålen måste registret få uttnyttjas inte

bara av kronofogdemyndigheterna, utan också av RSV i

dess egenskap av centralmyndighet för exekutionsväsendet.

Om dessa grundläggande förhållanden har det rått allmän

enighet vid remissbehandlingen av promemorian.

Vissa uppgifter i registret bör också få användas som

underlag för verkställighet enligt UB. Som tidigare har

nämnts skall kronofogdemyndigheten normalt självmant

genast verkställa utslagen i målen om

betalningsföreläggande och handräckning. Det är tänkt att

uppgifterna om utslagen i målen skall överföras maskinellt

från det nu aktuella registret till utsökningsregistret. En

annan verkställighetsaspekt har berörts i den allmänna

motiveringen (avsnitt 2.3). Det gäller behovet av att vid

senare verkställighetsansökningar ta fram uppgifter om

utslag i mål om betalningsföreläggande. Detta behandlas

närmare i ett senare avsnitt om gallring av uppgifter ur

registret.

När det gäller frågan om det bör föras ett register för var

och en av de 24 kronofogdemyndigheterna eller ett enda,

för hela riket gemensamt register kan följande sägas.

Mindre register har fördelar från integritetssynpunkt,

eftersom allmänhetens möjligheter att vid ett och samma

tillfälle ta del av uppgifter i mål i den summariska processen

självfallet påverkas av ett registers omfattning. Om man

väljer en modell med ett separat register för varje

kronofogdemyndighet, betyder inte det att man rent fysiskt

måste ha lika många olika databaser, utan registren kan

hållas tekniskt åtskilda inom ramen för samma databas.

Bestämmande för huruvida registret bör vara

rikstäckande eller regionalt är vilka krav den tilltänkta

handläggningen ställer. Datalagens utgångspunkt är att

endast den som behöver ett personregister i sin verksamhet

skall kunna förfoga över det -- alltså påverka dess innehåll --

och ha åtkomst till det.

Det är endast kronofogdemyndigheterna som i egentlig

mening skall handlägga målen i den summariska processen

och fatta olika typer av beslut i målen. Varje myndighet

skall bara handlägga de mål som anhängiggjorts hos den.

Vissa kontakter behöver givetvis tas mellan

kronofogdemyndigheterna. Det kan gälla t.ex.

överflyttning av mål från en kronofogdemyndighet till en

annan och vidarebefordran av felsända handlingar eller

uppgifter. Sådant torde emellertid kunna ombesörjas utan

att varje kronofogdemyndighet har tillgång via ADB till

uppgifter i målen hos de andra myndigheterna. Vidare bör

RSV, som strax närmare skall utvecklas, av effektivitetsskäl

ha ett flertal servicefunktioner på olika stadier av målens

handläggning. Inte heller dessa funktioner förutsätter att

man tillskapar ett enda rikstäckande register. Mot denna

bakgrund ställer jag mig bakom den i promemorian

förordade och vid remissbehandlingen allmänt godtagna

lösningen att varje kronofogdemyndighet får sitt eget

register för den summariska processen.

Förfoganderätt och registeransvar (2 §)

I ett system där varje kronofogdemyndighet har sitt eget

register för den summariska processen är det till en början

självklart att varje myndighet skall ha förfoganderätt och

registeransvar i datalagens mening för sitt eget register. En

bestämmelse om kronofogdemyndigheternas registeransvar

har förts in i första meningen i 2 §.

En fråga som under lagstiftningsärendets beredning varit

föremål för delade meningar är om RSVs befattning med

registren i den summariska processen och med målen i

övrigt bör föranleda att även RSV tilläggs ett registeransvar

för kronofogdemyndigheternas register. Den frågan måste

självfallet bedömas mot bakgrund av vilka uppgifter RSV

skall ha i det nya systemet.

I promemorian förutsågs att RSV i sin egenskap av

centralmyndighet skulle ha visst behov av att ha tillgång till

registret för den summariska processen. Det gällde bl.a. för

tillsyn och uppföljning av verksamheten och för service av

datasystemet. Detta talade enligt promemorian för att RSV

borde få viss terminalåtkomst till registret men att RSVs

medverkan inte borde medföra att verket fick något eget

registeransvar. Dessa slutsatser har i stort sett godtagits av

remissinstanserna. Såvitt gäller frågan om

terminalåtkomsten har jag samma uppfattning.

Integritetsfrågorna kan i denna del lösas genom

begränsningar i RSVs terminalåtkomst, vilka behandlas i

anslutning till 8 §. När det däremot gäller frågan om

registeransvar för RSV har jag kommit till motsatt

uppfattning, såsom jag strax skall utveckla.

Avsevärda rationaliseringsvinster kan uppnås, om RSV

lämnar kronofogdemyndigheterna service inom ramen för

ADB-systemet i olika moment i målens handläggning, dels

vid mottagandet av mål via ADB-medium, dels i samband

med olika beslut som kronofogdemyndigheten fattar vid

handläggningen av målen, dels vid gallring av målen.

Ett viktigt led i en rationell summarisk process är att

ansökningar kan göras med hjälp av ADB-medium (jämför

9 § andra meningen BfL). Bl.a. av tekniska skäl är det mest

ändamålsenligt att sådana ansökningar lämnas centralt till

RSV för vidare befordran till kronofogdemyndigheternas

register. Genom att RSV på detta sätt tillför registren nya

mål påverkar RSV innehållet i registren. Under ärendets

beredning har diskuterats huruvida man -- om man skulle

vilja undvika ett registeransvar för RSV -- skulle kunna

åstadkomma en ordning enligt vilken

kronofogdemyndigheterna med hjälp av ADB själva

hämtar målen hos RSV. Det har emellertid visat sig att detta

skulle leda till fördröjningar och avsevärda komplikationer

i hanteringen utan att några vinster utifrån de värderingar

som ligger bakom datalagen skulle uppnås. Det enda

rationella är därför att RSV självt tillför

kronofogdemyndigheternas register de ansökningar som

lämnas in på ADB-medium.

I samband med mottagandet av de nämnda

ansökningarna skall -- enligt de planer man arbetar efter --

RSV före överföringen till kronofogdemyndigheternas

register göra dels en maskinell kontroll av att det mottagna

materialet är tekniskt möjligt att överföra, dels lämna

förslag till diarienummer hos myndigheten. Denna

befattning innebär inte att något personregister i datalagens

mening inrättas hos RSV. Jag vill nämna att det i ett tidigare

skede av ärendets beredning föreslogs att en sorts

mottagningsregister skulle inrättas hos RSV. Men detta

förslag byggde på delvis andra förutsättningar, bl.a. att RSV

skulle göra en mer omfattande bearbetning av

bandansökningarna.

När det gäller RSVs befattning i övrigt med målen i den

summariska processen kan man förutse att stora

rationaliseringsvinster kan uppnås, om förelägganden och

utslag som beslutas hos kronofogdemyndigheterna kan

framställas och expedieras centralt genom medverkan av

RSV. Man arbetar nu efter att en sådan ordning skall

genomföras. Denna befattning med målen kräver att RSV

får tillföra registren bekräftelser på att de av

kronofogdemyndigheterna beställda åtgärderna har utförts.

Även vid gallringen av registren (jämför 11 §) är det en

förutsättning för en rationell handläggning att åtgärderna

kan utföras maskinellt, vilket åtminstone med nuvarande

tekniska förutsättningar kräver medverkan av RSV.

Den befattning med målen i den summariska processen,

som RSV enligt den nu lämnade redogörelsen bör ha,

medför att RSV på olika sätt och i olika skeden av

handläggningen kommer att kunna påverka innehållet i

kronofogdemyndigheternas register, utan att man rubbar

det grundläggande förhållandet att själva handläggningen

av målen sker hos myndigheterna själva. Starka

effektivitetsskäl talar för att denna ordning genomförs. Det

är med hänsyn till den förfoganderätt över registren som

RSVs befattning innebär nödvändigt att tillägga RSV ett

registeransvar i datalagens mening för

kronofogdemyndigheternas register.

Under lagstiftningsärendets beredning har diskuterats

huruvida man skulle kunna ålägga RSV endast ett begränsat

registeransvar i den meningen att RSV skulle vara ansvarigt

enbart såvitt avser de uppgifter i registret som påverkats

genom verkets åtgärder. Datainspektionen har emellertid

ställt sig avvisande till en ordning med ett sådant begränsat

registeransvar och därvid främst hänvisat till att detta skulle

medföra olägenheter för en enskild som vill begära rättelse

av eller skadestånd för felaktigt införda uppgifter; den

enskilde skulle enligt inspektionen i sämsta fall tvingas

förebringa utredning om vilken av de registeransvariga som

förfogar över den del av registret där felet uppstått.

De invändningar som datainspektionen haft på den här

punkten kan tillgodoses, om man i stället löser frågan så att

RSV tilläggs ett fullständigt registeransvar gemensamt med

kronofogdemyndigheterna. Den enskilde kan med en sådan

ordning -- som för övrigt principiellt överensstämmer med

vad som gäller i fråga om utsökningsregistret -- vända sig till

vilken av de registeransvariga som helst. Andra meningen i

2 § har utformats i enlighet med detta. Frågan om utdrag ur

registren enligt 10 § datalagen behandlas i anslutning till 10

§.

Datainspektionen har i sitt kompletterande yttrande

enligt 2 a § datalagen inte haft något i och för sig att erinra

mot att RSV får den nu beskrivna rollen i målhanteringen

och det angivna registeransvaret. Emellertid anför

inspektionen att det saknas författningsstöd för RSVs

befattning med målen.

I denna fråga vill jag säga följande. Den omständigheten

att RSV för kronofogdemyndigheternas räkning tar emot

ansökningar som görs på ADB-medium innebär inte att

man går ifrån reglerna i BfL om att ansökan om

betalningsföreläggande formellt sett görs hos

kronofogdemyndigheten (jämför vad som i avsnitt 2.3 sagts

om samma fråga såvitt avser ansökan om utmätning). För

RSVs befattning med målen anser jag att det inte krävs

något stöd i lag. Men det är förstås ändå lämpligt att

arbetsfördelningen mellan kronofogdemyndigheterna och

RSV läggs fast. I denna fråga avser jag att inom kort

återkomma till regeringen i samband med att jag anmäler

en till- lämpningsförordning till BfL. Därigenom kommer

det också att ges författningsstöd för RSVs befattning med

målen.

En ansökan om betalningsföreläggande på ADB-

medium som lämnas in till RSV kommer att anses

inkommen till kronofogdemyndigheten när uppgifterna i

ansökningen lagts in i registret och därigenom blivit

tillgängliga för kronofogdemyndigheten (jämför vad som i

avsnitt 2.3 sagts om samma fråga såvitt avser ansökan om

utmätning).

Innehållet i registren (3--7 §§)

Som nämnts skall kronofogdemyndigheternas register

främst vara ett hjälpmedel för målhanteringen. Därmed är

det i stor utsträckning redan klart vilka uppgifter registren

skall få innehålla. Det är alltså -- i enlighet med vad som

anförts i promemorian -- främst fråga om grundläggande

uppgifter om parterna, såsom deras namn, adress och

person- eller organisationsnummer, uppgifter om ombud,

ställföreträdare och ingivare, grundläggande

identifikationsdata om målen, uppgifter om yrkandena i

målen -- inklusive givetvis svarandens eventuella

bestridande -- och grunderna för dessa, uppgifter om

handlingar som ges in eller skickas ut eller muntliga besked

som lämnas i målen, uppgifter som behövs för bevakning av

delgivning och frister samt uppgifter om utslag och beslut i

målen.

Såsom RSV påpekat i sitt remissvar finns det också

behov av att registrera en del uppgifter av teknisk och

administrativ art. Det är t.ex. fråga om kodbeteckningar för

de ingivare som i enlighet med meddelade tillstånd ger in

ansökningar på ADB-medium. Kodbeteckning behövs här

för att möjliggöra kontroll av hur dessa ingivare efterlever

villkoren i sina tillstånd m.m. Vidare är det fråga om sådana

uppgifter som beteckningar för de olika

kronofogdemyndigheterna samt olika slag av

referensnummer.

Reglerna i 3--7 §§ har utformats i enlighet med det nu

sagda.

Terminalåtkomst

Som konstaterats skall varje kronofogdemyndighet ha

terminalåtkomst till uppgifterna i sitt register. Även RSV

bör -- som tidigare nämnts -- i princip ha terminalåtkomst

till kronofogdemyndigheternas register. Begränsningar i

RSVs möjligheter att söka i registren behandlas i anslutning

till 8 §.

RSV har i sitt remissvar anfört att det finns behov för

kronofogdemyndigheterna att ha terminalåtkomst till vissa

uppgifter som gäller mål vid andra

kronofogdemyndigheter, nämligen uppgift om aktuella

delgivningsadresser till svaranden.

En annan idé när det gäller att underlätta

delgivningsarbetet som har kommit upp vid beredningen av

detta ärende är att samordna delgivningen i flera pågående

mål mot samma svarande. Om målen pågår vid olika

kronofogdemyndigheter är det en förutsättning för

samordningen att kronofogdemyndigheten har

terminalåtkomst till uppgifter om att mål mot samma

svarande pågår vid någon annan kronofogdemyndighet.

Datainspektionen har under ärendets beredning anfört

att den sålunda föreslagna terminalåtkomsten till uppgifter

om mål vid andra kronofogdemyndigheter motverkar just

det syfte man velat uppnå genom att inrätta regionala

register i stället för ett rikstäckande register, nämligen att

begränsa den mängd registeruppgifter som allmänheten kan

ta del av vid ett och samma tillfälle. Enligt inspektionen kan

ett intresse från borgenärssynpunkt att ta del av

registeruppgifterna gälla uppgifter om ansökningar om

betalningsföreläggande mot fysiska personer som inte är

näringsidkare; sådana uppgifter erhålls nämligen inte från

kreditupplysningsföretagen. Med den föreslagna

regleringen skulle allmänheten med stöd av

offentlighetsprincipen kunna få uppgift om en viss person

förekommer i en kronofogdemyndighets register och

därutöver om samma person förekommer hos någon annan

kronofogdemyndighet i landet. Inspektionen förklarar sig

med skärpa avstyrka en sådan reglering.

Som datainspektionen anfört skulle den föreslagna

regleringen innebära en ökning av den mängd information

om en viss svarande som blir tillgänglig vid ett och samma

tillfälle för en kronofogdemyndighet och därmed också för

allmänheten med stöd av offentlighetsprincipen. Det är i

viss mån osäkert vilka vinster som i praktiken kan göras

genom att man låter en kronofogdemyndighet för

delgivningsändamål få terminalåtkomst till uppgifter ur

andra kronofogdemyndigheters register. Med hänsyn härtill

bör förslagen nu inte genomföras mot datainspektionens

bestämda avstyrkande. Det bör emellertid erinras om att

det är av mycket stor vikt för en effektiv summarisk process

att delgivningen med svaranden kan genomföras utan stor

tidsutdräkt eller andra problem. Därför bör inget hindra att

dessa frågor tas upp på nytt, sedan erfarenheter vunnits av

det nya systemet.

Sökbegrepp (8 §)

Kronofogdemyndigheterna bör -- som framgår av 8 §

första stycket -- i sina egna register få använda

flertalet uppgifter i registret som sökbegrepp. En

uttömmande uppräkning har gjorts i lagtexten. Sålunda har

angivits att som sökbegrepp får användas endast namn,

personnummer, organisationsnummer, särskilt

registreringsnummer, sökandens eller ingivarens

referensnummer, ingivarens kodbeteckning, målnummer,

målets inkomstdag, dagen för målets avgörande,

bevakningstider och uppgifter om målets art.

En konsekvens av att låta även RSV ha terminalåtkomst

till uppgifter ur kronofogdemyndigheternas register är att

dessa uppgifter också blir tillgängliga hos RSV för

allmänheten enligt offentlighetsprincipen, såsom denna

kommer till uttryck i 2 kap. 3 § andra stycket

tryckfrihetsförordningen. För att begränsa olägenheterna i

integritetshänseende av detta bör, som tidigare nämnts,

RSV inte få använda uppgifter om svaranden eller

sökanden som sökbegrepp i registren. I andra stycket

har därför RSVs terminalåtkomst begränsats i enlighet med

vad som nu sagts.

För statistikändamål och liknande bör även andra

uppgifter kunna få användas som sökbegrepp. I tredje

stycket har därför tagits in ett bemyndigande för

regeringen att bestämma att även andra uppgifter får

användas som sökbegrepp för sådana ändamål.

Såsom anförs i promemorian är det inte aktuellt att låta

några andra myndigheter än kronofogdemyndigheterna och

RSV få terminalåtkomst till registren.

Utlämnande av uppgifter (9--10 §§)

I 9 § tas upp vissa bestämmelser om utlämnande på

ADB-medium av uppgifter ur ett register. Utlämnande får

först och främst ske för redovisning till sökanden i målet. I

övrigt får, efter förebild i t.ex. utsökningsregisterlagen,

utlämnande ske endast om det följer av författning eller

särskilt har medgivits av regeringen. Regeringen får också

uppdra åt datainspektionen att lämna sådant medgivande

beträffande uppgifter som inte omfattas av sekretess.

Som tidigare har framgått skall varje

kronofogdemyndighet vara registeransvarig för sitt register.

Detta innebär också att varje kronofogdemyndighet för sitt

register blir skyldig att på begäran av enskilda lämna

underrättelse om innehållet i sådana personuppgifter om

dem som ingår i registret (10 § datalagen).

Särskilda överväganden krävs när det gäller frågan om

även RSV skall vara skyldigt att lämna utdrag enligt 10 §

datalagen, en fråga som aktualiseras av att även RSV enligt

den föreslagna ordningen har ett registeransvar för

kronofogdemyndigheternas register. Med hänsyn till

intresset av att så långt det går begränsa möjligheterna att

via RSV kunna göra rikstäckande sökningar på enskilda

personer i registren för summarisk process, är det inte

lämpligt att utan vidare ge RSV samma skyldigheter att

lämna utdrag som kronofogdemyndigheterna har. I stället

kan man -- utan att det behöver medföra någon försämring

för den enskilde som begär utdrag -- lösa frågan så att

kronofogdemyndigheten lämnar det begärda utdraget

enligt 10 § datalagen, även om framställningen görs hos

RSV. En bestämmelse med denna innebörd har tagits in i

10 §. Bestämmelsen innebär att RSV i stället får förmedla

sådana framställningar till kronofogdemyndigheten. Om en

framställning om utdrag inte är begränsad till en eller flera

särskilt angivna kronofogdemyndigheters register, måste

RSV naturligtvis förmedla framställningen till samtliga

kronofogdemyndigheter. -- Det bör tilläggas att

datainspektionen inte haft något att invända mot den nu

föreslagna lösningen.

I det här sammanhanget skall också tas upp en fråga om

försäljning av uppgifter ur registren, som

aktualiserats av att Svenska Inkassoföreningen i sitt

remissvar föreslagit att registerlagen bör innehålla regler av

innebörd att sådan försäljning skall vara tillåten. Vad

föreningen närmast åsyftar är försäljning från RSV till

kreditupplysningsföretag.

Frågor om myndigheternas försäljning av

personuppgifter har behandlats i den nyligen avlämnade

propositionen (1990/91:60) om offentlighet, integritet och

ADB. I propositionen -- som riksdagen ännu inte tagit

ställning till -- konstateras att myndigheter inte har någon

rätt att sälja personuppgifter, om inte medgivande för detta

finns i lag eller i annan ordning. Jag är inte beredd att

föreslå att försäljning skall få ske från de nu aktuella

registren.

Som framgick av mina uttalanden i nämnda proposition

(s. 53) finns det dock vissa situationer där det är rimligt att

en myndighet går utöver sina skyldigheter enligt

offentlighetsprincipen och lämnar ut uppgifter på t.ex.

etiketter eller ADB-medium utan att det skall betraktas

som försäljning. De situationer jag åsyftade var främst de

där det finns ett samhällsintresse att uppgifterna lämnas ut.

Jag nämnde RSVs uppgiftslämnande ur utsökningsregistret

till Upplysningscentralen UC AB som ett exempel på en

sådan situation. Även beträffande de nu aktuella registren

kan ju sådana situationer uppstå. Ett utlämnande måste

dock givetvis vara förenligt med datalagens regler. Inom

ramen för 9 § i den nu föreslagna lagen kan t.ex. regeringen

eller -- efter regeringens bemyndigande -- datainspektionen

medge att uppgifter får lämnas ut på ADB-medium.

Gallring av uppgifter (11 §)

I förevarande paragraf tas upp vissa regler om gallring av

uppgifter om målen i registren.

De grundläggande identifikationsuppgifterna i målen,

ansökningshandlingarna, eventuellt yttrande från

svaranden samt delgivningsbevis torde behöva bevaras i

dagböcker och akter av traditionellt slag. Vid gallring blir

det också aktuellt att överföra uppgifter i målen till

mikrokort. I dessa frågor avser jag att senare återkomma till

regeringen.

Mot denna bakgrund torde det inte finnas behov av att i

själva dataregistret bevara uppgifter om ett mål mer än

under en kortare övergångsperiod efter det att målet

avgjorts av kronofogdemyndigheten. Av arbetstekniska

skäl bör gallringstiden sättas till utgången av juni månad i

kalenderåret efter det att målet avgjordes.

Det finns dock skäl att göra ett undantag från denna

korta gallringstid. Som jag var inne på i avsnittet om ADB-

ansökningar i verkställighetsmål (avsnitt 2.3 i den allmänna

motiveringen) är det en fördel om sökanden i sådana mål

inte behöver ge in exekutionstiteln i de fall denna är ett

utslag i ett mål om betalningsföreläggande. Detta kräver

alltså att uppgifterna om utslag i mål om

betalningsföreläggande sparas i registret förhållandevis lång

tid. Jag ansluter mig till RSVs förslag att denna tid bör sättas

till tre år. Därmed har man anknutit dels till

preskriptionstiden för konsumentfordringar, dels till

kreditupplysningslagens (1973:1173) regler om hur gamla

uppgifter som får användas i

personupplysningssammanhang. Lagtekniskt har saken

reglerats på så sätt att gallringstiden satts till utgången av

juni månad i kalenderåret efter det att tre år förflutit efter

det år då utslaget meddelades.

Liksom i andra registerlagar, t.ex.

utsökningsregisterlagen och tullregisterlagen (1990:137)

bör här finnas en möjlighet för regeringen eller den

myndighet regeringen bestämmer att föreskriva bevarande

under längre tid. Denna ordning har införts i samband med

tillkomsten av arkivlagen (1990:782). Ett sådant bevarande

skall tillgodose forskningens behov. Frågan har behandlats

bl.a. i propositionen (1989/90:72) om arkiv m.m., s. 52. I

andra stycket i förevarande paragraf har tagits in ett

sådant bemyndigande.

Sekretessfrågor

Enligt 8 kap. 17 § sekretesslagen (1980:100, omtryckt

1989:713) gäller sekretess hos domstol i mål eller ärende i

domstolens rättskipande eller rättsvårdande verksamhet för

myndighets eller enskilds affärs- eller driftförhållanden, om

det kan antas att den som uppgiften rör lider avsevärd skada

om uppgiften röjs. Domstolsverket har i sitt remissvar

anfört att sekretessen enligt detta lagrum torde gälla för den

summariska processen vid tingsrätterna och ifrågasatt om

det inte finns ett behov av en motsvarande sekretess för

kronofogdemyndigheternas handläggning av målen i den

nya summariska processen. För egen del är jag övertygad

om att behovet av sekretess för affärsförhållanden o.d. blir

utomordentligt litet i den summariska processen. Jag vill

därför åtminstone för närvarande inte föra fram ett sådant

förslag.

Datainspektionen har tagit upp frågan om behovet av

sekretess inom den summariska processen för uppgift om

enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, i linje

med vad som enligt 9 kap. 19 § sekretesslagen gäller inom

exekutionsväsendet i mål eller ärende angående

exekutiv verksamhet, till vilken den summariska

processen inte kommer att räknas.

Uppgifter som kunde tänkas behöva sådant

sekretesskydd torde främst vara uppgifter om en parts

adress, telefonnummer o.d. Sådana uppgifter omfattas inte

av sekretess om de har lämnats av parterna i målet. Någon

sådan sekretessbestämmelse bör enligt min mening inte

heller tillskapas. Jag kan nämna att datainspektionen för sin

del ansett att denna fråga kan bero tills erfarenheterna

utvisat om en sådan utvidgning av sekretesskyddet är

nödvändig. Om kronofogdemyndigheten själv inhämtar

uppgifter om parterna på annat sätt, lär det oftast bli fråga

om att uppgiften inhämtas för delgivningsändamål från

någon annan myndighet. Om då sekretess råder för

uppgiften, t.ex. enligt 7 kap. 15 § (folkbokföringssekretess)

eller 9 kap. 8 § sekretesslagen (samfärdselsekretess), följer

den sekretessen med till kronofogdemyndigheten, jämför 7

kap. 26 § samma lag. Jag finner alltså att det inte heller i

detta avseende finns behov av nya sekretessregler. För att

den rådande sekretessen skall kunna upprätthållas effektivt

hos kronofogdemyndigheterna är det antagligen

erforderligt att sekretessbelagda uppgifter ''''''''blankas'''''''' i

registret, dvs. att det anges att uppgiften får lämnas ut bara

efter särskild sekretessprövning. Det är med den lösningen

inte nödvändigt att gå in på en annan möjlighet som

datainspektionen har pekat på nämligen att förbjuda

dataregistrering av vissa särskilt känsliga uppgifter.

Ikraftträdande

Registerlagen bör träda i kraft samtidigt med BfL. Detta

innebär att regeringen även i fråga om registerlagen bör få

bestämma tidpunkten för ikraftträdandet.

5 Hemställan

Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag

att regeringen föreslår riksdagen att anta förslagen till

1. lag om ändring i rättegångsbalken,

2. lag om ändring i utsökningsbalken,

3. lag om ändring i lagen (1990:748) om ändring i

utsökningsbalken,

4. lag om ändring i jordabalken,

5. lag om ändring i lagen (1957:390) om fiskearrenden,

6. lag om betalningsföreläggande för fordringar i

arbetstvister och fordringar som skall prövas av statens va-

nämnd,

7. lag om ändring i lagen (1976:839) om statens va-

nämnd,

8. lag om ändring i lagen (1929:145) om skiljemän,

9. lag om ändring i växellagen (1932:130),

10. lag om ändring i checklagen (1932:131),

11. lag om ändring i konkurslagen (1987:672),

12. lag om ändring i räntelagen (1975:635),

13. lag om ändring i lagen (1936:320) om skydd mot

vräkning vid arbetskonflikter,

14. lag om ändring i lagen (1939:608) om enskilda vägar,

15. lag om ändring i lagen (1950:596) om rätt till fiske,

16. lag om ändring i naturvårdslagen (1964:822),

17. lag om ändring i miljöskyddslagen (1969:387),

18. lag om ändring i bostadsrättslagen (1971:479),

19. lag om ändring i väglagen (1971:948),

20. lag om ändring i lagen (1971:1154) om förbud mot

dumpning av avfall i vatten,

21. lag om ändring i gruvlagen (1974:342),

22. lag om ändring i lagen (1974:890) om vissa

mineralfyndigheter,

23. lag om ändring i lagen (1978:160) om vissa

rörledningar,

24. lag om ändring i vattenlagen (1983:291),

25. lag om ändring i lagen (1985:620) om vissa

torvfyndigheter,

26. lag om ändring i plan- och bygglagen (1987:10),

27. lag om ändring i lagen (1988:450) om kulturminnen

m.m.,

28. lag om ändring i begravningslagen (1990:1144),

29. lag om ändring i minerallagen (1991:45),

30. lag om ändring i utsökningsregisterlagen (1986:617)

samt

31. lag om register för betalningsföreläggande och

handräckning.

6 Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens

överväganden och beslutar att genom proposition föreslå

riksdagen att anta de förslag som föredraganden har lagt

fram.

Bilaga 5

Datainspektionens kompletterande yttrande enligt 2 a §

datalagen över förslag till lag om register för

betalningsföreläggande och handräckning

Datainspektionen har den 31 januari 1991 avgivit

yttrande enligt 2 a § datalagen (1973:289) över förslag till

registerlag för betalningsföreläggande och handräckning

(DI:s dnr 314/91). Inspektionen har nu anmodats att avge

ett kompletterande yttrande enligt samma lagrum.

I det nu remitterade lagförslaget slås fast att

riksskatteverket (RSV) tillsammans med envar av

kronofogdemyndigheterna skall ha registeransvar för

kronofogdemyndigheternas handläggningsregister. Av

förslaget framgår också att RSV:s förfoganderätt över

registren inte längre begränsas på sätt som tidigare angivits.

Tvärtom har RSV nu ålagts uppgifter dels i samband med

olika beslut som kronofogdemyndigheten fattar vid

handläggningen av målen, dels vid gallringen av målen.

Sammantagna innebär de åtgärder RSV skall vidta

beträffande kronofogdemyndigheternas register att RSV

kommer att förfoga över registren i datalagens mening.

En myndighets uppgifter regleras i författningar på olika

nivåer. Dessa anger myndighetens befogenheter och

myndigheterna får i princip inte göra annat än vad de fått i

uppgift att göra. Såsom påpekats i det tidigare yttrandet

saknas det stöd för att RSV skall vara behörigt att ta emot

ansökningar i den lag som reglerar det materiella

förfarandet i fråga om betalningsföreläggande och

handräckning (1990:746). Det förhållandet att man i det nu

remitterade förslaget lagt på RSV ytterligare uppgifter när

det gäller kronofogdemyndigheternas register,

understryker kravet på att i författning klart reglera RSV:s

befattning med ärenden enligt den nämnda lagen. Under

förutsättning att så sker får registren anses föras även för

RSV:s verksamhet. RSV blir därigenom enligt 1 § datalagen

registeransvarigt för de ifrågavarande registren.

Datainspektionen har ingen erinran mot att detta

förhållande för tydlighetens skull uttryckligen anges i den

föreslagna registerlagen.

När det gäller skyldigheten att lämna utdrag enligt 10 §

datalagen ur handläggningsregistren konstateras det i

specialmotiveringen till det nu remitterade förslaget (s. 9)

att särskilda överväganden krävs med anledning av att RSV

enligt den föreslagna ordningen får ett registeransvar för

kronofogdemyndigheternas register. Datainspektionen

instämmer helt i detta.

Den föreslagna lösningen innebär att en registeransvarig

i ett fall där gemensamt registeransvar förekommer

undantas från en skyldighet som detta registeransvar annars

alltid medför. Såsom påpekats i datainspektionens tidigare

yttrande är 10 § en av de viktigaste bestämmelserna i

datalagen för att uppnå ett gott integritetsskydd. I

paragrafens tredje och fjärde stycken har angivits de

undantagsfall då underrättelse inte behöver lämnas av den

registeransvarige. Inget av dessa fall är emellertid aktuellt

här. Inspektionen känner inte heller från praxis till något

fall där en av flera registeransvariga undantagits från sin

skyldighet på det sätt som nu föreslagits. Det kan således

konstateras att den föreslagna regleringen inte stämmer

överens med den generella regleringen i datalagen.

Mot bakgrund av vad som anförts i specialmotiveringen

om intresset av att så långt som möjligt begränsa

möjligheterna via RSV till rikstäckande sökningar på

enskilda personer i registren för summarisk process och av

att den föreslagna ordningen inte kan anses medföra ett

sänkt integritetsskydd för de registrerade, har

datainspektionen ingenting att invända mot den.I detta

sammanhang måste emellertid också följande beaktas. I 6 §

lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och

handräckning stadgas som huvudregel att ansökan skall

göras hos kronfogdemyndigheten i det län där svaranden

har sitt hemvist. Ansökan får dock enligt andra stycket i

samma lagrum också göras hos kronofogdemyndigheten i

det län där egendom som tillhör svaranden finns eller där

verkställighet annars lämpligen kan ske. Ytterligare en

forumregel finns i tredje stycket för det fall att en ansökan

riktar sig mot flera svarande.

På grund av de forumregler som nu redogjorts för

framgår det klart enligt datainspektionens uppfattning att

det inte är tillräckligt för att kunna uppfylla kraven enligt

10 § datalagen, att RSV förmedlar en framställning till den

kronofogdemyndighet som enligt huvudregeln skulle vara

rätt forum för den som begär ett utdrag. För att någon

försämring för den enskilde inte skall uppstå, måste RSV

förmedla framställningen till samtliga

kronofogdemyndigheter. Datainspektionen förutsätter att

10 § i den föreslagna registerlagen ändras i enlighet härmed.

Avslutningsvis vill datainspektionen på nytt ta upp

frågan om behovet av sekretess för uppgifter om en parts

adress eller telefonnummer o.d. Såsom konstaterats i det

remitterade förslaget kan sådana uppgifter vara sekretess-

skyddade om de inhämtats av kronofogdemyndigheten från

en annan myndighet för delgivningsändamål. Någon

sekretessbestämmelse till skydd för uppgifterna finns

däremot inte i de fall då en part lämnar en sådan uppgift

om sin motpart. Detta innebär att känsliga uppgifter som

annars skulle ha skyddats enligt de angivna lagrummen kan

bli tillgängliga hos kronofogdemyndigheterna. Detta kan i

sin tur innebära ett försämrat intregritetsskydd för enskilda.

Datainspektionen anser dock att frågan kan bero tills

erfarenheterna utvisat om en sådan utvidgning av

sekretesskyddet är nödvändig.

Beslut i detta ärende har fattats av generaldirektören

Stina[REDACTED_EFTERNAMN] i närvaro av byråchefen Ulf G.[REDACTED_EFTERNAMN] och

biträdande verksjuristen Ingela Halvorsen, föredragande.

Bilaga 9

Lagrådets yttrande

Lagrådet

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1991-03-08

Närvarande: f.d. regeringsrådet Bengt Wieslander,

regeringsrådet Stig von Bahr, justitierådet Hans-Gunnar

Solerud.

Enligt protokoll vid regeringssammanträde den 21

februari 1991 har regeringen på hemställan av statsrådet

Laila Freivalds beslutat inhämta lagrådets yttrande över

förslag till lag om ändring i rättegångsbalken, m.m.

Förslagen har inför lagrådet föredragits av

hovrättsassessorn Göran[REDACTED_EFTERNAMN].

Lagrådet lämnar förslagen utan erinran.

126

Innehållsförteckning

Proposition1

Propositionens huvudsakliga innehåll1

Propositionens lagförslag

1.

Förslag till lag om ändring i rättegångsbalken2

2.

Förslag till lag om ändring i utsökningsbalken5

3.

Förslag till lag om ändring i lagen (1990:748) om ändring

i utsökningsbalken8

4.

Förslag till lag om ändring i jordabalken9

5.

Förslag till lag om ändring i lagen (1957:390) om

fiskearrenden12

6.

Förslag till lag om betalningsföreläggande för fordringar

i arbetstvister och fordringar som skall prövas av statens va-

nämnd13

7.

Förslag till lag om ändring i lagen (1976:839) om statens

va-nämnd14

8.

Förslag till lag om ändring i lagen (1929:145) om

skiljemän15

9.

Förslag till lag om ändring i växellagen (1932:130)16

10.

Förslag till lag om ändring i checklagen (1932:131)17

11.

Förslag till lag om ändring i konkurslagen

(1987:672)19

12.

Förslag till lag om ändring i räntelagen (1975:635)21

13.

Förslag till lag om ändring i lagen (1936:320) om skydd

mot vräkning vid arbetskonflikter22

14.

Förslag till lag om ändring i lagen (1939:608) om enskilda

vägar23

15.

Förslag till lag om ändring i lagen (1950:596) om rätt till

fiske24

16.

Förslag till lag om ändring i naturvårdslagen

(1964:822)25

17.

Förslag till lag om ändring i miljöskyddslagen

(1969:387)27

18.

Förslag till lag om ändring i bostadsrättslagen

(1971:479)28

19.

Förslag till lag om ändring i väglagen (1971:948)29

20.

Förslag till lag om ändring i lagen (1971:1154) om förbud

mot dumpning av avfall i vatten30

21.

Förslag till lag om ändring i gruvlagen (1974:342)31

22.

Förslag till lag om ändring i lagen (1974:890) om vissa

mineralfyndigheter32

23.

Förslag till lag om ändring i lagen (1978:160) om vissa

rörledningar33

24.

Förslag till lag om ändring i vattenlagen (1983:291)34

25.

Förslag till lag om ändring i lagen (1985:620) om vissa

torvfyndigheter35

26.

Förslag till lag om ändring i plan- och bygglagen

(1987:10)36

27.

Förslag till lag om ändring i lagen (1988:450) om

kulturminnen m.m.37

28.

Förslag till lag om ändring i begravningslagen

(1990:1144)38

29.

Förslag till lag om ändring i minerallagen (1991:45)39

30.

Förslag till lag om ändring i utsökningsregisterlagen

(1986:617)40

31.

Förslag till lag om register för betalningsföreläggande

och handräckning41

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 14

mars 199143

1

Inledning43

2

Allmän motivering44

2.1

Vissa följdändringar med anledning av den nya

summariska processen44

2.2

ADB-register för den summariska processen45

2.3

ADB-ansökan i enskilt mål46

2.4

Ytterligare uppgifter i utsökningsregistret51

3

Upprättade lagförslag53

4

Specialmotivering54

4.1

Förslaget till lag om ändring i rättegångsbalken54

4.2

Förslaget till lag om ändring i utsökningsbalken55

4.3

Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:748) om

ändring i utsökningsbalken56

4.4

Förslaget till lag om ändring i jordabalken (utom 12 kap.

26 §)57

4.5

Förslaget till lag om ändring i lagen om

fiskearrenden57

4.6

Förslaget till lag om betalningsföreläggande för

fordringar i arbetstvister och fordringar som skall prövas av

statens va-nämnd58

4.7

Förslaget till lag om ändring i lagen om statens va-

nämnd62

4.8

Förslaget till lag om ändring i lagen om skiljemän62

4.9

Förslagen till lag om ändring i växellagen och

checklagen63

4.10

Förslagen till lag om ändring i konkurslagen, räntelagen

och lagen om skydd mot vräkning vid arbetskonflikter63

4.11

Förslagen till lag om ändring i jordabalken (12 kap. 26 §),

lagen om enskilda vägar, lagen om rätt till fiske,

naturvårdslagen, miljöskyddslagen, bostadsrättslagen,

väglagen, lagen om förbud mot dumpning av avfall i vatten,

gruvlagen, lagen om vissa mineralfyndigheter, lagen om

vissa rörledningar, vattenlagen, lagen om vissa

torvfyndigheter, plan- och bygglagen, lagen om

kulturminnen m.m., begravningslagen samt

minerallagen64

4.12

Förslaget till lag om ändring i

utsökningsregisterlagen64

4.13

Förslaget till lag om register för betalningsföreläggande

och handräckning64

5

Hemställan73

6

Beslut74

Bilaga 1

Förslaget till registerlag i departementspromemorian

(Ds 1990:56) Följdlagstiftning med anledning av den nya

summariska processen75

Bilaga 2

Förteckning över remissinstanser som yttrat sig över

departementspromemorian (Ds 1990:56)

Följdlagstiftning med anledning av den nya summariska

processen77

Bilaga 3

Förslaget till registerlag som remitterades till

datainspektionen för yttrande enligt 2 a § datalagen78

Bilaga 4

Datainspektionens yttrande enligt 2 a § datalagen81

Bilaga 5

Datainspektionens kompletterande yttrande enligt 2 a §

datalagen87

Bilaga 6

Sammanfattning av riksskatteverkets översyn av

utsökningsbalken (RSV Rapport 1990:5)89

Bilaga 7

Förteckning över remissinstanser som yttrat sig över

riksskatteverkets översyn av utsökningsbalken (RSV

Rapport 1990:5)90

Bilaga 8 Till lagrådet remitterade lagförslag:

1.

Förslag till lag om ändring i rättegångsbalken91

2.

Förslag till lag om ändring i utsökningsbalken94

3.

Förslag till lag om ändring i lagen (1990:748) om ändring

i utsökningsbalken97

4.

Förslag till lag om ändring i jordabalken98

5.

Förslag till lag om ändring i lagen (1957:390) om

fiskearrenden99

6.

Förslag till lag om betalningsföreläggande i arbetstvister

och tvister som skall prövas av statens va-nämnd102

7.

Förslag till lag om ändring i lagen (1976:839) om statens

va-nämnd103

8.

Förslag till lag om ändring i lagen (1929:145) om

skiljemän104

9.

Förslag till lag om ändring i växellagen (1932:130)105

10.

Förslag till lag om ändring i checklagen (1932:131)106

11.

Förslag till lag om ändring i konkurslagen

(1987:672)108

12.

Förslag till lag om ändring i räntelagen (1975:635)110

13

Förslag till lag om ändring i lagen (1936:320) om skydd

mot vräkning vid arbetskonflikter111

14.

Förslag till lag om ändring i lagen (1939:608) om enskilda

vägar112

15.

Förslag till lag om ändring i lagen (1950:596) om rätt till

fiske113

16.

Förslag till lag om ändring i naturvårdslagen

(1964:822)114

17.

Förslag till lag om ändring i miljöskyddslagen

(1969:387)116

18.

Förslag till lag om ändring i bostadsrättslagen

(1971:479)117

19.

Förslag till lag om ändring i väglagen (1971:948)118

20.

Förslag till lag om ändring i lagen (1971:1154) om förbud

mot dumpning av avfall i vatten119

21.

Förslag till lag om ändring i gruvlagen (1974:342)120

22.

Förslag till lag om ändring i lagen (1974:890) om vissa

mineralfyndigheter121

23.

Förslag till lag om ändring i lagen (1978:160) om vissa

rörledningar122

24.

Förslag till lag om ändring i vattenlagen (1983:291)123

25.

Förslag till lag om ändring i lagen (1985:620) om vissa

torvfyndigheter124

26.

Förslag till lag om ändring i plan- och bygglagen

(1987:10)125

27.

Förslag till lag om ändring i lagen (1988:450) om

kulturminnen m.m.126

28.

Förslag till lag om ändring i begravningslagen

(1990:1144)127

29.

Förslag till lag om ändring i minerallagen

(1991:45)128

30.

Förslag till lag om ändring i utsökningsregisterlagen

(1986:617)129

31.

Förslag till lag om register för betalningsföreläggande

och handräckning130

Bilaga 9 Lagrådets yttrande132